Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam 12. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Matjaž Zanoškar, Franc Bogovič, Zvonko Černač od 15.00 dalje, Anton Kampuš in Franco Juri do 16.00. Na sejo sem vabil predsednika Vlade Boruta Pahorja k 1. točki dnevnega reda, predstavnika Državnega sveta k 25. točki dnevnega reda, varuhinjo človekovih pravic k 28. točki dnevnega reda, predstavnika Urada predsednika Republike Slovenije k 33. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 12. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 4. 12. 2009. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogu za umik točke z dnevnega reda. Poslanska skupina SDS zboru predlaga, da se z dnevnega reda 12. seje Državnega zbora umakne Predlog zakona o spremembah Zakona o tajnih podatkih, skrajšani postopek [[EPA 691-V]] . Predlog ste prejeli z dopisom 8. 12. 2009. Želijo besedo predstavniki predlagateljev umika? Prosim, gospod Jože Tanko, Poslanska skupina SDS.
Hvala lepa za besedo. Kot ste že napovedali, poslanska skupina predlaga, da se to točko umakne z dnevnega reda seje predvsem zaradi tega, ker ne gre za manjšo spremembo, kar bi lahko obravnavali v skladu z določbami poslovnika, ampak prinaša rešitev pomembno sistemsko spremembo, kajti gre za prenos preverjanja, za upravljanje in izdajo dovoljenj za delo s tajnimi podatki s policije, ki je neodvisen strokovni organ, na politični organ, to je na Ministrstvo za notranje zadeve oziroma v kabinet ministrstva. Moramo poudariti, da je delo s tajnimi podatki z vidika varnosti državljank in državljanov zelo pomembna zadeva in je pravilno, da s takimi zadevami upravljajo tisti, ki so popolnoma neodvisni in niso politično nikomur podrejeni. V tem primeru pa bo s temi ukrepi z zbirko podatkov upravljalo Ministrstvo za notranje zadeve, konkretno ministrica za notranje zadeve in njen generalni sekretar, ki sta oba politično imenovana. To pomeni, da bo nad tem delom tudi obstajal politični nadzor, kar, bi rekel, v skladu z razmerami danes tudi pomeni politično pritiskanje in pa tudi politično nadzorovanje drugih akterjev v političnem procesu oziroma v političnem delovanju v Sloveniji. Podobno se dogaja s spremembo Zakona o policiji, tudi v tistem primeru ne gre za manjše sprememba, gre za večje spremembe in obe spremembi pomenita bistveno preureditev na tem področju. Po eni strani se ta pristojnost odločanja o tem prenaša na ministrstvo, pa drugi strani pa smo prav v tem konkretnem ministrstvu priča, da ministrica noče izročiti določenih evidenc preiskovalni komisiji, ki preiskuje povečanje števila tako imenovanih izbrisanih. Skratka, očitno gre to delovanje v celoti v ta kontekst, da se bo popolnoma izgubil ta neodvisen nadzor in neodvisno delo in se bo vse preneslo na organ, ki odloča in ravna izključno politično. Menim, da je o teh spremembah, ki so tako v Zakonu o tajnih podatkih kot tudi posledično kasneje pri Zakonu o policiji, treba ravnati na drug način, potrebna je širša razprava, potrebna je uskladitev. Zato tudi predlagamo, da se ta konkretni zakon umakne z dnevnega reda in da reformo policije in reformo notranjega ministrstva [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], ko bo treba, obravnavamo skupaj in na drugačen način. To se pravi, z večjim sodelovanjem tako politike v Državnem zboru, kot, če je potreba, tudi druge javnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Predstavniki poslanskih skupin, v imenu Poslanske skupine SDS, dr. Vinko Gorenak. Prosim.
Hvala lepa. Zakon o tajnih podatkih, za katerega predlagamo umik, je eno zelo občutljivo delovno področje. Trenutno stanje v Sloveniji je tako, da imamo nacionalni organ, to je Urad za varstvo tajnih podatkov, Sova preverja za svoje kadre posebej, Ministrstvo za obrambo preverja za svoje kadre posebej in tako velja tudi za policijo. Za vse ostale državne organe te naloge opravlja Ministrstvo za notranje zadeve. V Evropski uniji ne boste videli ene same države, poudarjam, ene same države, kjer policija ne bi opravljala preverjanje za izdajo dovoljenj za tajne podatek sama zase. Tako kot pri imenovanju generalnega direktorja policije, kjer imamo edino estonski model, in nikoli drugače, tako tudi tukaj prehajamo na nek unikaten model, ki pa ima izjemno velike posledice. Pazite! 200 do 300 oseb je varnostno preverjenih letno v policiji. To niso samo zaposleni v policiji, to so tudi tisti, ki se ukvarjajo z "undercover" dejavnostjo. Tu so tudi tisti, ki predstavljajo tajne policijske sodelavce. Vse to so kategorije, ki jih policija preverja zato, da bi lahko naloge opravljala čim bolj konspirativno na tistem področju, kjer to mora početi. V Sloveniji torej s tem predlogom zakona prehajamo na nekaj, kar nima primerjave v Evropi. In če danes te naloge opravlja policija za sebe, naj bi jih po predlogu zakona jutri opravljalo, te naloge, Ministrstvo za notranje zadeve. Še več, iz Direktorata za policijo in druge varnostnega naloge, kjer danes to področje je, prehaja po informacijah, ki prihajajo, te zadeve prehajajo v kabinet oziroma v generalni sekretariat. Na čelu generalnega sekretariata je vidni politik LDS, poudarjam vidni politik LDS. Ministrica tako ali tako, vemo kateri politični opciji pripada. Nobenega razloga ni, da ti ljudje, ki so politiki, dobivajo kakršnokoli možnost vpogleda v tajne podatke. Gre pa za najbolj občutljive tajne podatke. Zato bi bilo prav, da koalicija, preden nadaljuje s tem postopkom, umakne to zadevo z dnevnega reda, gre 30-krat spat in da zadevo na januarsko zasedanje in potegne neko evropsko normalno potezo, ki ne bo drugačna, kot je v Evropi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še katera od poslanskih skupin obrazložiti svoj glas? Ne želi. Zaključujem razpravo o predlogu umika in prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite svoje glasovalne naprave. Odločamo o predlogu za umik navedene točke dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 45. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da predlog za umik ni sprejet. Poslanska skupina SDS predlaga zboru, da se z 12. seje Državnega zbora umakne 14. redno letno poročilo varuha človekovih pravic Republike Slovenije za leto 2008, EPA 512-V . Predlog ste prejeli z dopisom z dne 11. 12. 2009. Želite besedo predstavniki predlagatelji umika? Prosim, gospod Jože Tanko, Poslanska skupina SDS.
Hvala lepa. Mi predlagamo umik te točke dnevnega reda izključno zato, ker je koalicija v Državnem zboru zlorabila Poslovnik in to točko zaključila tako, da je na neposlovniški način podtaknila poročilo, ki naj bi spremljalo to točko in tudi sklepe oziroma priporočilo, ki je bilo sprejeto. Rad bi spomnil, da je komisija to poročilo korektno obravnavalo že v mesecu oktobru in da tam predvsem zaradi ravnanja koalicijskih poslancev članov komisije, ni bilo sprejeto priporočilo. Tudi zaradi tega je potem predsednica te komisije dala poročilo tako, kot je bilo korektno povzeto po tistem dogajanju na seji. Ob tem bi spomnil, da smo to točko obravnavali večkrat tudi na Kolegiju predsednika Državnega zbora in nazadnje tudi na poslovniški komisije, seveda ob prisotnosti predsednika Državnega zbora, generalne sekretarke in vseh, ki so v tem sekretariatu potrebni za izpeljavo sej. In dogovorjeno je bilo, da se pred nadaljevanjem te točke sestane poslovniška komisija in prouči, kako zadevo urediti naprej - soglasno, brez pripombe kogarkoli na tej seji poslovniške komisije. Vendar so koalicijski člani Komisije za peticije na kospirativen način zahtevali sklic seje, izpeljali sejo; brez da bi člane poslanskih skupin iz vrst opozicije, to so trije člani, sploh obvestili, da so sejo sklicali; in to mimo predsednice te komisije. Skratka, šlo je za način, da niti člani komisije niso bili vsi korektno obveščeni o nadaljevanju te seje. Ob tem bi rad posebej poudaril, da je to poročilo obravnavano v času, ko smo tudi svečano obeležili dan človekovih pravic. In kot v posmeh temu ste koalicijski poslanci in vodstvo Državnega zbora to točko uvrstili na dnevni red prav v času, ko to obeležujemo, izpeljali ste pa na način, ki nima podlage v poslovniku in tudi je v popolnem nasprotju s tistim, kar naj bi ta točka obravnavala, to se pravi, v skladu tudi s človekovimi pravicami in prizadeti so tudi tisti, ki so člani te komisije. Zato predlagamo, da se ta točka umakne z dnevnega reda te seje, da se proučijo razmere in da se potem, ko bodo izpolnjeni pogoji za obravnavo, zadeva tudi uvrsti na dnevni red. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Ja. V imenu Poslanske skupine SDS, Branko Marinič. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj! Na podlagi obrazložitve predlagatelja menim, da je bilo dovolj jasno obrazloženo, da smo prav na komisiji, kjer naj bi obravnavali zelo obsežno letno poročilo varuhinje človekovih pravic za leto 2008, počenjali prav tisto, česar bi se v Državnem zboru najmanj smeli poslužiti. Gre za sklic nujne seje, ki je bila sklicana mimo vseh veljavnih določil za naše delo. Sam sem član te komisije in vse skupaj se je dogajalo 20. novembra tako bliskovito, tako hitro, tako povezano med koalicijskimi partnerji, da niti sam nisem pravočasno izvedel, da je sklicana nujna seja te komisije; izvedel sem šele takrat, ko sem že bil na poti proti domu. Seveda se ob tem vprašam, ali nismo vsi, poslanke in poslanci, enakovredni v Državnem zboru, kajti verjamem, da so ostali člani bili obveščeni o sklicu nujne seje, vendar ni bilo pomembno, da bi o tem bili obveščeni na primeren način tudi člani, ki prihajamo iz opozicijskih vrst. Sam sem ta dan bil v Državnem zboru in lahko bi me kdo obvestil pravočasno, na način, kot je to praksa. Žal se to ni zgodilo. In obžalujem, da se v takšnih primerih, ko gre za tako občutljivo temo, kot je poročilo varuhinje za leto 2008, poslužujemo nečesa, kar ni v opravičilo tistim, ki so se poslužili takšnega sklica nujne seje. Verjamem, da gre tu za resnično kršenje temeljnih človekovih pravic, kajti uslužbenci Državnega zbora, torej strokovni kader, ki je zadolžen za sklicevanje, je nedvomno doživel kršenje svojih temeljnih pravic, ne samo iz konvencije, tudi iz Zakona o delovnih razmerjih, saj so bili ljudje pahnjeni v to, da morajo početi nekaj, kar ni dobro in kar je vprašljivo, ali je v skladu z veljavnimi določili, ki urejajo sklic takšne nujne seje. Kot rečeno, v Poslanski skupini SDS nasprotujemo obravnavi in predlagamo umik 28. točke z dnevnega reda.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine LDS bo stališče predstavil Anton Anderlič.
Spoštovani. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije tega predloga ne bomo podprli. Ni čas niti mesto, da bi pojasnjeval vse napačne navedbe, ki so bile podane tako v zahtevi za preložitev te točke dnevnega reda oziroma neuvrstitev na dnevni red kot tudi obrazložitve, zakaj je to treba narediti v imenu poslanske skupine. Več kot očitno je, da si poslanci in poslanke ne moremo vzeti privilegije, da bi obravnavali ali ne obravnavali nekaj, kar nam po zakonu nalaga neka druga neodvisna samostojna institucija v tej državi. Dobili smo poročilo za leto 2008. Nesprejemljivo, bilo bi podcenjevanje javnosti, tako tiste, na katere se nanašajo ugotovitve, kot tudi tiste, ki se ne želijo sprijazniti s tem, da je lahko v poročilu tudi kaj takega, kar komu ni všeč, ampak prihaja od tistega, ki je za to v tej državi pristojen in daje določena priporočila institucijam, da ravnajo v skladu s predpisi v tej državi in s splošnimi načeli, ki jih je ta država nesporno vgradila v temelje svoje ureditve, ko gre za spoštovanje človekovih pravic in podobno. Tega privilegija nihče nima. Ali bi bilo spodobno, da poročilo za leto 2008 in priporočila, ki bi se morala že uresničevati oziroma čim prej uresničevati, odložimo v leto 2010 in mi tega ne želimo obravnavati. Še toliko bolj, ker je cela vrsta priporočil naslovljena ravno na nas, na zakonodajno vejo oblasti na zakonodajalca, da pogledamo, kaj je tisto, ker bi bilo treba izboljšati na normativni ravni, zato da do nekaterih stvari ne bi prihajalo na katere varuhinja človekovih pravic opozarja. Kdo je tisti - ali nek posameznik, nek predsednik, predsednica delovnega telesa lahko reče, jaz se pa tega ne grem. Ne v Poslovniku, ne v Ustavi nikjer ne boste našli tega določila, nasprotno! Vse, kar je predpisano, je predpisano v smeri, da smo mi dolžni, ali je to napisano, ali ne, delati tisto, kar je naše poslanstvo. Naše poslanstvo pa je tudi obravnava tega poročila, ki je mogoče za koga, ki je bil v prejšnjem letu še na oblasti, v kakšnem delu tudi po njegovem nekorektno, ampak stvari je treba urejati. Mi smo za to, da poročilo obravnavamo in tudi sprejmemo priporočila, ki se nanašajo tako na Državni zbor kot na ostale institucije.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine SD, mag. Majda Potrata. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Poslanska skupina Socialnih demokratov predlogu umika obravnave poročila Varuha človekovih pravic nasprotuje. Zakon o varuhu človekovih pravic naroča varuhu, do kdaj mora poročilo posredovati za preteklo leto, Državnemu zboru pa, da mora na prvi naslednji jesenski seji poročilo obravnavati. Začetek obravnave poročila je bil zvezan s prekinitvijo. Nato smo vendarle v nadaljevanju sprejeli tisto določilo, ki je v novosti, da je v varuhovem poročilu zapisanih tudi 135 priporočil, sprejeli. In tukaj se je zgodila velika manipulacija predsednice komisije, ki je voljo članice in članov komisije prešla in grobo kršila in ni pripravila poročila za predsednika Državnega zbora, da bi lahko bilo poročilo obravnavano na seji Državnega zbora. Obravnava je bila namreč na delovnem telesu sklenjena, določili smo poročevalko, to je predsednico komisije, in posebej je bilo dogovorjeno, da bo našla tako formulacijo, da bodo izpolnjeni poslovniški pogoji. Kasneje se je premislila in rekla, da to ni bilo opravljeno, vendar naj vas spomnim na to, da je poslovniška komisija leta 2005, sicer 14. aprila 2005 dala razlago 272. člena Poslovnika, kjer je razrešila ravno tako vprašanje, da če delovno telo ni sprejelo nobene odločitve za to, da bi lahko bila točka obravnavana na seji Državnega zbora, mora delovno telo to narediti. Predsednica je točko uvrstila na dnevni red redne seje 30. oktobra, nato preklicala sklic in ta isti dan smo poslanka in poslanci iz pozicije vložili zahtevo za sklic nujne seje, da bi bilo poročilo lahko obravnavano. Predsednica v poslovniškem roku nujne seje ni sklicala in ta druga seja, o kateri je govora, da nekateri o njej niso nič vedeli, saj ne vem, če sploh pošto iz nabiralnikov dvigujejo, ampak kakorkoli že, torej za tisto, ki pravijo nekateri, da za to sejo niso vedeli, nujno sejo je sklical podpredsednik odbora, seja je bila opravljena, priporočilo sprejeto in v Poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da točka izpolnjuje pogoje za uvrstitev na sejo Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Zares, Cvetka Zalokar Oražem. Prosim.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem skupaj. V Poslanski skupini Zares menimo, da je skrajni čas, da poročilo varuhinje človekovih pravic Državni zbor na seji v mesecu decembru obravnava, potem ko vemo, da je varuhinja svoje poročilo korektno predala in oddala našemu cenjenemu zboru že pred poletnimi počitnicami. Mislim, da je skrajno nespodobno, neprimerno, da zavlačujemo z obravnavo tega poročila. Ne nazadnje nihče nima pravice, bom rekla, na nek način reducirati 135 predlogov, sklepov, ki jih je varuhinja ob svojem poročilu pripravila za Državni zbor. Mislim, da gre v tem primeru izključno za politizacijo dela tako neodvisne inštitucije, kot je institut Varuha človekovih pravic, da se želi predloge na nek način zreducirati na tiste, ki so komu, v tem primeru predsednici komisiji gospe Irglovi všeč - ali pa njeni stranki - in na tiste sklepe, ki komu niso všeč. Vsekakor menimo, da ni nikakršnih razlogov za umik te točke z dnevnega reda tokratne seje Državnega zbora, da je bila seja komisije v sicer odsotnosti predsednice sklicana popolnoma korektno in tudi izpeljana na primeren in popolnoma poslovniško korekten način, zato ne vidimo nobenega razloga za umik te točke, kakor je bilo danes predlagano. Mislim, da je čas, da to poročilo Državni zbor obravnava, da se z njim resno ukvarjamo, s priporočili, ki so bila v poročilu navedena, vse ostalo je politizacija in zavlačevanje z določenim, bom rekla, namenom, da do takšne obravnave v Državnem zboru ne pride. Zato mi predloga ne bomo podprli, smo pa na nek način tudi ogorčeni nad delom nekaterih predsednikov delovnih teles, predvsem tistih, ki prihajajo iz vrst stranke SDS, ki so si na nek način vzeli bistveno večje pravice in uzurpirali delo posameznih odborov in komisij, ki jih vodijo, in seveda na nek način tudi onemogočili korektno delo Državnega zbora. Zato ni čudno, da Državni zbor v zadnjih mesecih uživa najnižji ugled. Očitno je to nekaterim političnim strankam [[...]]
Prosim, mir v dvorani.
Očitno je to nekaterim političnim strankam v interesu, ki si ne želijo, da bi Državni zbor imel večji ugled in v tem kontekstu je tudi neobravnavanje poročila takšna vsebina.
Hvala lepa. Glasujemo. Zaključujem razpravo o predlogu umika. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 29, proti 44. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam,da predlog za umik ni sprejet. Prehajamo na obravnavo predlogov za širitev dnevnega reda. Državnemu zboru predlagam, da dnevni red seje razširi z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj meja, skrajšani postopek, EPA 510-V , Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini, druga obravnava, EPA 535-V ter Predloga zakona o dopolnitvi Zakona o varstvenem dodatku, skrajšani postopek, EPA 633-V . Predlog ste prejeli z dopisom 10. 12. 2009. Želijo v zvezi s tem besedo predstavniki poslanskih skupin? Ne želijo. Zato zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda s Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj meja, v okviru skrajšanega postopka. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti 2. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Zbor bo to točko obravnaval kot 25.a točko v, torek 15. 12., 2009 po končanih glasovanjih. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda s Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini, druga obravnava. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti nihče. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da predlog za širitev ni sprejet. Zbor bo to točko obravnaval kot 25.b točko v torek 15. 12., [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Prosim? Pardon! Sem rekel, da ni sprejet? Se opravičujem, da je sprejet. Zbor bo to točko obravnaval kot 25.b točko v torek, 15. 12., po končanih glasovanjih. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda s Predlogom zakona o dopolnitvi Zakona o varstvenem dodatku. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti 1. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti eden.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Zbor bo to točko obravnaval kot 25.c točko v torek, 15. 12. 2009, po končanih glasovanjih. Po dogovoru na Kolegiju predsednika Državnega zbora predlagam, da se dnevni red razširi tudi z obravnavo Ugotovitve prenehanja mandata poslanca Državnega zbora Republike Slovenije. Predlog ste prejeli z dopisom z dne 11.12.2009. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Ne želijo. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 78, proti 1. [[Za je glasovalo 78.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlog za razširitev sprejet. Zbor bo to točko obravnaval kot 32.a točko danes po končanem glasovanju o dnevnem redu seje. Skupina 24-ih poslank in poslancev je na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državnega zbora predlagala, da Državni zbor odloči o odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora, da se po skrajšanem postopku obravnavata Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o urejanju statusa državljanov drugih držav, naslednic nekdanje SFRJ v Republiki Sloveniji, EPA 735-5 , ter Predlog zakona o dopolnitvah in spremembah Zakona o policiji, EPA 749-5 . V skladu z drugim odstavkom 142. člena Poslovnika Državnega zbora bo zbor navedeno zahtevo obravnaval kot 26.a točko dnevnega reda v torek, 15. 12. 2009, po končanih glasovanjih. Prehajamo na določitev dnevnega reda. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem ter sprejetimi spremembami in dopolnitvami. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti 1. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je dnevni red 12. seje zbora določen. Prehajamo na 32.A TOČKO DNEVNEGA REDA - UGOTOVITEV PRENEHANJA MANDATA POSLANCU DRŽAVNEGA ZBORA REPUBLIKE SLOVENIJE. Poslanec Damijan Perne je dne 10.12.2009 obvestil Državni zbor, da odstopa s funkcije poslanca. Odstopno izjavo ste prejeli. Ugotavljam, da mu z današnjim dnem na podlagi 9. člena Zakona o poslancih preneha mandat poslanca. O tem bom takoj obvestil Državno volilno komisijo in zaprosil, da Državnem zboru sporoči, kateri kandidat bo v skladu s 17. členom Zakona o volitvah v Državni zbor postal poslanec za preostanek mandatne dobe namesto poslanca, ki mu je prenehal mandat. Na podlagi obvestila Državne volilne komisije bo Mandatno-volilna komisija Državnega zbora pripravila poročilo in predlagala potrditev mandata ter o svoji ugotovitvi poročala zboru. Dovolite mi, da se v imenu vseh nas spoštovanemu kolegu, poslancu Damijanu Pernetu, najlepše zahvalim za dosedanje delo in mu zaželim veliko uspehov tudi v bodoče v neki drugi instituciji. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam sejo zbora, ki jo bomo z vprašanji poslank in poslancev nadaljevali ob 15.00. Hvala lepa.
Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci! Prosim, da zasedete svoja mesta. Enako naprošam tudi ministrice in ministre. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 40 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo 5 minut za odgovore. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovor, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec postavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji sejo opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu mora predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30. dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki postavi vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili naslednji ministri: Karl Viktor Erjavec - minister za okolje in prostor, Gregor Golobič - minister za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, dr. Igor Lukšič - minister za šolstvo in šport, dr. Milan Pogačnik - minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano od 17. ure dalje ter dr. Boštjan Žekš - minister brez resorja, odgovoren za področje odnosov med Republiki Slovenijo in avtohtono slovensko narodno skupnostjo v sosednjih državah ter med Republiko Slovenijo in Slovenci po svetu. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade Borut Pahor. Poslansko vprašanje mu bo najprej postavil Zmago Jelinčič Plemeniti, Slovenska nacionalna stranka. Prosim.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem skupaj! Gospod predsednik vlade! Jaz vas sprašujem, ali se zavedate, da je datum 1918 pravzaprav edina možnost za rešitev slovenskega nacionalnega ozemlja. Dejstvo je, če se bomo izgovarjali na 25. 6. 1991, se nam lahko zgodi, da nam gospodje iz ostalih bivših delov Jugoslavije obesijo tisto, kar so nam v Beogradu že obešali, da gre za odcepitev od Jugoslavije in ne za razpad Jugoslavije. Zato vas sprašujem: Kako, da se ne zavedate tistega, česar so se zavedali okupatorji leta 1941, ko so okupirali Slovenijo? Tule imam originalni zemljevid, ki ga je izdala Italija, in sicer zemljevid Neodvisne države Hrvaške iz leta 1942. Tu so okupatorji Italijani, Nemci in Madžari lepo okupirali samo dele slovenskega nacionalnega ozemlja, ostalo so okupatorji prepustili svojemu najbližjemu in do zadnjega trenutka delujočemu zavezniku Neodvisni državi Hrvaški. Mene zanima: Zakaj vaši tako imenovani pravni strokovnjaki ne poznajo tega zemljevida? Zakaj gospodje vztrajno negirajo zgodovinska dejstva, na katerih temelji slovenska državnost tudi v prihodnje, če bomo upoštevali? Zakaj ta gospoda noče upoštevati ali pa morda tudi ne ve tega? Dejstvo je, da naši pravni strokovnjaki temeljijo vse svoje znanje na nekem bivšem socrealističnem, marksističnem vzorcu prava, ki pa z dejanskim evropejskim pravom nima nobene zveze. V Evropi gre za pravne postulate državnosti in državnost so imele vse slovenske kronske dežele. Na osnovi tega bi morali upoštevati in delati izhodišča za svojo bodočo državnost. In sprašujem vas: Ali boste gospode s pravnih fakultet poslali na kakšno dodatno izobraževanje? Morda bi bilo dobro to dodatno izobraževanje narediti tudi na nivoju Vlade Republike Slovenije. Sprašujem vas: Kaj nameravate storiti?
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade, gospod Borut Pahor.
Spoštovani gospod poslanec! Ne prvič in ne zadnjič se posvečamo vprašanju reševanja odnosov z Republiko Hrvaško, kar zadeva določitev meje. Rad bi vas spomnil na nekaj dejstev. S sprejetjem Temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije z dne 25. junija 1991 je Republika Slovenija glede meje z Republiko Hrvaško v drugem razdelku določila, da je meja med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško v okviru dotedanje SFRJ. Poleg tega je tudi z Deklaracijo o neodvisnosti z dne 25. junija 1991 določeno, da je pri urejanju prihodnjih razmerij na območju nekdanje Jugoslavije treba spoštovati nedotakljivost obstoječih zunanjih in notranjih meja. Tako omenjena Deklaracija kot Temeljna ustavna listina predstavljata, gospod poslanec, temelj slovenske državnosti. Prav tako je arbitražna komisija konference v Jugoslaviji potrdila, da na podlagi načela "uti possidetis" in načela ohranitve ozemeljskega "statusa quo" notranje, torej administrativne meje med republikami nekdanje SFRJ z njihovo neodvisnostjo postanejo njihove zunanje meje. Skladno s tem je relevantni datum za ugotavljanje stanja glede meje med Republiko Hrvaško in Republiko Slovenijo 25. junij 1991. Tako je bilo sprejeto tudi stališče med vladama obeh držav, ko sta se sestali na Brionih pred nekaj leti. In ob pričakovanju, da to pripomore k zmanjšanju incidentov, ki jih nedoločitev povzroča, določili ponovno 25. junij kot izhodišče za določitev meje. Spoštovani gospod Jelinčič, predlagam, da ohranimo konsenz glede presečnega datuma 25. junija 1991. Tudi stroka doslej ni imela drugačnega stališča. In ne razumem, če smem dodati, zakaj bi bilo leto 1918 tako zelo atraktivno? Rapalska pogodba, ki je bila utemeljena na pogodbi St. Germaine, je odnesla četrtino naše sedanje države. Predlagam, da ne gremo daleč nazaj v zgodovino k datumom, ki za določitev meje Republike Slovenije, kot jo mislimo mi, velja pravično določiti in jo, po mojem mnenju in mnenju Vlade, uspešno in pravično določa arbitražni sporazum, kot je predlagan - zakaj bi šli iz presečnega datuma, ki je dogovorjen, na datum, ki sploh ni atraktiven?
Gospod Jelinčič, želite dopolnitev odgovora?
Gospod premier, pokazali ste eklatantno nepoznavanje zgodovine. Namreč, vedeti je treba, da je celotno slovensko nacionalno ozemlje leta 1918 vstopilo v Kraljevino Srbov, Hrvatov, Slovencev, ki se je 1929. leta preimenovala v Kraljevino Jugoslavijo. Rapalski sporazum je bil sklenjen 1920. Dve leti je bil celotni slovenski nacionalni prostor sestavni del kasnejše Kraljevine Jugoslavije. In zato ne govorite o tem datumom, kot da je ne vem kaj. Govorite o zadevah, da je 25. 6. 1991 presečni datum. Takrat, moramo vedeti, da se je osamosvojila Republika Slovenija, ne pa Hrvaška. Hrvaška je bila takrat še del SFRJ. In če bi mi sklepali kakršenkoli dogovor, bi ga morali takrat skleniti z Beogradom, pa ga nismo. Hrvaška se je osamosvojila šele 8. 10. 1991. In zavedati se je treba, da tudi tega vaši pravniki niso vedeli, dokler jim jaz tega nisem povedal na seji Odbora za mednarodne odnose, na zaprti seji, ko so debelo gledali, kaj govorim in so najprej se skregali, da to ni res. In šele, ko so preverjali preko svojih mobilnih aparatur, so izvedeli, da je to res in potem so debelo gledali. Skratka, kar govorite, so nesmisli, ki lahko temeljijo zgolj na pritiskih z zunanjih strani in na vaših obljubah tujcem, nikakor pa ne slovenskemu narodu, ki vas je postavil na mesto premierja te države.
Hvala lepa. Prosim, želite predsednik Vlade odgovoriti. Prosim.
Še enkrat. Presečni datum za Slovenijo od leta 1991 ni bil nikoli sporen. Leto 1991, 25. junij je presečni datum, s katerim sta obe državi zavezani, da na osnovi njega določita dokončno mejo na kopnem in na morju, ki ni bila nikoli določena. Jaz mislim, da je to doseženo v arbitražnem sporazumu, ki je predlog za odločanje o določitvi meje, korak naprej, ki ga ni bilo enostavno doseči. In mislim, da je to pravična rešitev. In za njim stojim kot predsednik Vlade in Vlada, ki je pogajala ta sporazum. Sporazum je dober, sporazum je sedaj na presoji pred Ustavnim sodiščem. Verjetno bo šel na predhodni posvetovalni referendum in ta visoki Državni zbor bo brez dvoma upošteval voljo ljudi.
Hvala lepa. Prosim, želite proceduralno, gospod Jelinčič? Prosim.
Tako je. Hvala, gospod predsednik. Gospod premier, zavedati se je treba, če se najdejo novi dokazi in nova dejstva, se zadeva začne vrteti znova. To vam bodo tudi celo naši pravniki lahko povedali, da z novimi dejstvi se zadeva lahko začne ponovno obravnavati. In to so nova dejstva, ki jih je na žalost morala izkopati Slovenska nacionalna stranka, kajti vaši pravniki so nesposobni. Razen, če niso podlegli kakšnim pritiskom od zunaj, tako kot kdo drug oziroma so morda celo kaj dobili. Govorite o 25. 6., ko naj bi obe državi sklenili nek dogovor. Kateri dve državi, gospod premier? Takrat je bila Republika Slovenija kot država in pa SFRJ. Še vedno SFRJ! Kajti v okviru te SFRJ je bila Hrvaška kot del te tvorbe do 8. oktobra istega leta, šele takrat so se osamosvojili. Tega se, zgleda, pri vas ne zavedate. Govorite o pravični rešitvi - pravični za koga? Za slovenski narod je to izdaja. Izguba nacionalnega teritorija, ki se bo nadaljevala še bolj, še posebej, ko se bodo tuji pravni strokovnjaki glede na mednarodno pravo začeli obračati na stališče, da gre za odcepitev od Jugoslavije, ne pa za razpad Jugoslavije - kaj boste naredili potem? In namesto da bi vzeli v svoje okrilje pravnike, ki nekaj vedo, pa vzemite iz tujine kakšne, da vam bodo razjasnili! Državno pravo temelji na deželnem pravu, deželno pravo je veljalo do konca razpada Avstro-ogrske monarhije in samo te dežele kot konstituente nekdanje monarhije. Kronske dežele s statusom držav imajo možnost, da nadaljujejo slovensko državnost, in zdaj je edinstvena priložnost, da to izkoristimo. In takšne priložnosti ne bo več! Če boste to zapravili, vas bodo vpisali med belogardiste. Ja, med tiste, ki so šli v Rim klanjati Mussoliniju? Zato, gospod predsednik, prosim, da v skladu z drugim odstavkom 246. člena daste na glasovanje, če bo Državni zbor sprejel razpravo o tem vprašanju. Hvala.
O predlogu poslanca Zmaga Jelinčiča Plemenitega, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 15. decembra 2009, v okviru glasovanj. K temu spoštovane kolegice in kolegi naj pripomnim, da pri proceduralnem predlogu se čim bolj izogibate neposrednim polemikam, ker tisti, na katere to leti, žal, tudi ne morejo več odgovarjati. Poslansko vprašanje v imenu Poslanske skupine SDS bo zastavila Eva Irgl. Prosim.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovani predsednik Vlade, v zadnjem času opažamo nevaren trend zniževanja demokratičnih standardov, ki so bili v preteklosti le stežka vzpostavljeni. Pri nas se je proces demokratizacije in s tem tudi odnos do spoštovanja človekovih pravic začel vzpostavljati šele z novo državo. Z leti smo dosegli nek nivo demokratičnih standardov, ki so Slovenijo začeli postavljati ob bok ostalim evropskim državah, danes pa se bojim, da se od teh standardov sploh v zadnjem letu, bistveno oddaljujemo. Opozorila bi rada predvsem na to, da je današnje stanje na področju človekovih pravic predvsem pa spoštovanja človeškega dostojanstva na zelo veliki preizkušnji. Trend, ki ga zaznavamo v SDS, ne gre samo v smeri vračanja v stanje pred letom 1991, ko je bil prisoten enopartijski sistem, ampak gre celo v smeri prevrednotenja resnice o osamosvojiteljih in borcih za demokratične spremembe. Danes skuša levica ob znatni podpori medijev podati neko novo resnico, češ da so nekdanji komunisti, ki se imajo sicer danes za velike demokrate in varuhe človekovih pravic, tisti, ki so pripravljali proces tako osamosvajanja kot začetka demokratizacije. Vsekakor sprevržena logika, ki želi postati resnica. Da ta sprevržena logika še kako drži, potrjuje tudi zadnje nedopustno dejanje predsednika države, ki je ravno na dan, ko smo se spominjali začetkov demokratičnih sprememb v Sloveniji, odlikoval nekdanjega šefa Udbe Tomaža Ertla. Torej, človeka, ki je bil na čelu najbolj represivnega in tajnega organa v državi, ki je dal aretirati Janeza Janšo, in se s tem danes še hvali, in ki je bil izrazit nasprotnik demokratičnih sprememb. Gre za skrajno sporno potezo predsednika države, saj je z njo legitimiral in opravičil početje človeka, ki se je v preteklosti preprosto "požvižgal" na človekove pravice. Ostro so temu odlikovanju nasprotovali tudi ključni evropski politiki. V resoluciji, ki so jo sprejeli, so obsodili tako sporno odlikovanje, kot ponovno obujanje in poveličevanje komunističnih simbolov, vključno s tem, da so obsodilo poimenovanje ceste po diktatorju Titu sredi Ljubljane leta 2009. Zato vas, spoštovani predsednik Vlade, sprašujem naslednje: Zakaj ste vi in vaša stranka podprli podelitev državnega odlikovanja Tomažu Ertlu, nekdanjemu šefu tajne politične policije oziroma Udbe, ki za večino Slovencev predstavlja simbol kršenja človekovih pravic? Že vnaprej se vam zahvaljujem za odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Najprej, tukaj odgovarjam kot predsednik Vlade in ne kot predsednik stranke, čeprav seveda nisem kakšna razdvojena osebnost in imam glede vprašanj eno in isto stališče. Vlada o tem ni odločala, poleg tega bi predlagal, da predsedniku države, ki so ga izvolili ljudje na neposrednih volitvah, pustimo, da v okviru svojih pristojnosti odloča po svoji vesti, in to je tudi storil. Seveda pa me sprašujete o odnosu slovenske vlade do polpretekle zgodovine, če želite, in tukaj bi vam rad povedal, da je Vlada stališče glede tega sprejela in ga tudi priložila deklaraciji Evropskega parlamenta, ko jo je obravnaval Državni zbor. Mi smo kot Slovenci leta 1990 na krilih slovenske demokratične pomladi, brez sleherne zgodovinske zamude po mirni poti prešli iz totalitarnega sistema v demokratični sistem. In nihče v tej vladi nima nobenih nostalgij po sistemu, ki je propadel. Niti ne vzpostavljamo nobenih pogoje za to, da bi se kakorkoli kršile kolektivne ali osebne človekove pravice sistematično, tako kot so se kršile v prejšnjem sistemu. Ta vlada in ta država ima ambicijo biti odprta družba, demokratična, svobodna, kjer vsakdo lahko pove svoje mnenje. Tudi predsednik države ima svoje pristojnosti in se odloča po svoji vesti. Rad bi povedal svoje osebno mnenje glede tega vprašanja. Predsednik je utemeljil svojo odločitev z akcijo Sever, ki je takrat zaščitila demokratične procese. S tega zornega kota verjetno ni mogoče oponirati pomembnosti ljudi, ki so takrat vodili to akcijo. In res je, na drugi strani je mogoče videti širši družbeni kontekst, ki je bil kontekst totalitarnega režima. V tem smislu se je predsednik odločil, da sprejme pobudo veteranske organizacije Sever in odlikuje tri posameznike za akcijo Sever. Torej naj ne bo nobenega dvoma glede mojega osebnega pogleda in tudi, se mi zdi, našega splošnega. Nimamo nobene želje, nobene ambicije in tudi nobene pravice, da kakorkoli restavriramo sistem, ki je izgubil svojo legitimnost in legalnost. Imamo pa vso dolžnost, da gradimo možnosti za to, da so vse človekove, osebne in kolektivne, pravice v tej državi spoštovane. Ali sem bil dovolj jasen?
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospa Eva Irgl.
No, Vlada o tem odlikovanju res ni odločala, ampak jaz sem vas spraševala tudi kot predsednika stranke. Približno takšen odgovor sem pravzaprav tudi pričakovala od vas, neko oddaljevanje od konkretnega odgovora na sicer povsem konkretno zastavljeno vprašanje. Vaša stranka Socialni demokrati je 3.12. v izjavi za javnost jasno povedala, da podpira predsednika države pri tem odlikovanju. Zato je popolnoma odveč to sprenevedanje in izmikanje glede odgovora. Štirinajst evropskih predsednikov vlad, predsednik Evropskega sveta, predsednik Evropskega parlamenta in Evropske komisije so odločno in jasno povedali, da odlikovanje Tomaža Ertla predstavlja posmeh vsem tistim, ki so se borili za vzpostavitev demokracije in za zavrnitev komunizma, ki je tudi v Sloveniji povzročil veliko bolečin in veliko krivic. V resoluciji so tako med drugim zapisali [[citiram]] : "V okviru 20. obletnice demokratičnih sprememb v Evropi Evropska ljudska stranka močno obsoja to, da se v nekaterih državah članicah Evropske unije sistematično spodbuja oboževanje komunističnih diktatorjev kot, na primer, v glavnem mestu Slovenije, Ljubljani, kjer je bila ena glavnih cest letos poimenovana po vodji komunističnega režima maršalu Josipu Brozu Titu. Obsoja dejanja trenutnih lokalnih in nacionalnih vlad v nekaterih postkomunističnih državah. Ta dejanja ne samo, da potvarjajo zgodovino in ustvarijo razlike v družbi, temveč tudi dajejo slab zgled mlajšim generacijam in upočasnjujejo celjenje ran v družbah, ki zaključujejo tranzicijo v demokracijo." Zato vas, spoštovani predsednik Vlade, ponovno sprašujem: Zakaj ste vi konkretno in vaša stranka podprli podelitev državnega odlikovanja gospodu Tomažu Ertlu, ki ga poznamo kot nekdanjega šefa tajne politične policije oziroma Udbe in ki za večino Slovencev predstavlja simbol kršenja človekovih pravic?
Hvala lepa. Prosim, gospod Borut Pahor, predsednik Vlade.
Še enkrat, ni moja naloga in tudi ne moja pristojnost, da utemeljujem odločitve predsednika republike. Vsi pa vemo, in to se je dobro spomniti, da je nagrado za tri posameznike predlagala organizacija Sever. Drugič. Rekel sem, da je s to utemeljitvijo predsednik tudi odlikoval te tri posameznike za akcijo Sever, ki je zavarovala demokratične procese. In jasno sem povedal, da če - in to je dovoljeno in legitimno in vi imate to pravico - postavite vlogo tedanjega republiškega sekretarja v širši kontekst, ni mogoče mimo dejstva, da je bil republiški sekretar v totalitarnem sistemu. In ta vlada nima nobenega, nobene želje in ambicije, da bi kakorkoli rehabilitirala ta sistem. Nobene ambicije! Če torej z vašim vprašanjem namigujete, da mi - kako je bilo rečeno? - "sistematično obujamo" ali celo poskušamo izreči občudovanje do ljudi, ki so bili vodilne osebnosti tega sistema, potem pravite nekaj, kar ni res. Ta vlada ni z enim svojim ravnanjem storila tega. Ali je? Prosim, odgovorite tudi vi meni. Ali je ta vlada storila z enim samim korakom, z enim samim ravnanjem to? Ni. Torej, to je vlada demokratične Republike Slovenije. Razume, kaj je odprta družba, razume, kaj je pomen človekovih pravic, posebnih in kolektivnih, in si za njihovo uveljavitev tudi sistematično prizadeva.
Hvala lepa. Prosim, želite proceduralno? Gospa Irglova. Ter seveda moram ugotoviti, da to vprašanje niti ne spada v pristojnost predsednika Vlade, ker ni Vlada pristojna, ampak vseeno, gre za politično razpravo in prosim, gospa Irglova. V tem trenutku želim proceduralen predlog.
No saj, gospod Pahor je tudi politik, če se ne motim. In to spada pod vprašanje človekovih pravic. Torej, v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika predlagam, da opravimo razširjeno razpravo o odgovoru predsednika Vlade v zvezi z očitnim padcem demokratičnih standardov in spoštovanjem človekovih pravic. Seveda želim to še dodatno utemeljiti. Zadnja poteza predsednika države, ko je odlikoval Tomaža Ertla, še dodatno znižuje demokratične standarde. S funkcije moči in avtoritete je bilo namreč podeljeno odlikovanje, ki pri večini Slovencev vzbuja velike dileme in pomisleke ter tudi odkrita nasprotovanja. Tudi sicer je paleta kršenja človekovih pravic v zadnjem letu precej široka. V prvi vrsti se je povečala brezposelnost, kar je pripeljalo do hudih socialnih in osebnih stisk posameznikov, med katerimi nekateri nimajo niti za osnovno preživetje. Velika kršitev človekovih pravic je, da ta vlada ne zna zagotoviti človeku dostojnega življenja, obenem pa ne sprejema prav nobene pomoči v obliki pripravljenih ukrepov za blažitev gospodarske krize s strani opozicije. V tem času se je močno povečal tudi mobing oziroma šikaniranje. Opazno se širita strah in nelagodje med zaposlenimi zaradi grobih kadrovskih posegov vladajoče koalicije. Na Ministrstvu za šolstvo in šport pa se gredo celo detektivsko dejavnost, saj naj bi se nezakonito nadziralo zaposlene na tem ministrstvu. Da ne omenjam primera novinarja Meška, ki je bil dobesedno vržen na cesto, ker ni bil po volji vladajoči koaliciji. Na normativni ravni je sicer področje varovanja človekovih pravic navidezno dobro urejeno, vendar ko pridemo od besed k dejanjem, lahko vidimo, da vladajoča koalicija uveljavlja pri osnovnih človekovih pravicah nedopustno selektivnost. Po vsem tem je očitno, da se je standard in raven varovanja človekovih pravic ter tudi spoštovanja človekovih pravic predvsem z zadnjimi potezami predsednika države močno znižal. Edino, kjer Slovenija v času vlade Boruta Pahorja trenutno beleži porast, je naraščajoče število brezposelnih. Da je stanje duha in slabe klime v državi resno, kažejo tudi mednarodne lestvice, kot sta indeks svobode tiska in indeks koruptivnosti, kjer je Slovenija v tem času zdrsnila za precej mest navzdol. Vsekakor so to kazalci, ki zahtevajo razširjeno razpravo v Državnem zboru, zato tudi verjamem, da jo boste podprli. Najlepša hvala.
Hvala lepa. O predlogu poslanke Eve Irgl, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlada na njeno poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal jutri, v torek, 15. decembra 2009, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavil mag. Radovan Žerjav, Slovenska ljudska stranka.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani predsednik Vlade. V zadnjem letu in morda še dlje nazaj smo bili deležni veliko močnih optimističnih in ljudem všečnih izjav mnogih predstavnikov naše vlade, od tiste od 1.000 evrov pokojnine, pa tiste o kadrovskih nezamenjavah, pa tiste o 1.000 evrov minimalne plače in te zadnje vaše izjave, ko ste dejali, da bi lahko delo v državni upravi opravljali s polovico manj zaposlenih. Sam sem v zadnjem letu dni velikokrat izpostavil, da je odločna reforma javne uprave s ciljem bistvenega in pravzaprav radikalnega znižanja stroškov javne uprave eden ključnih in najpomembnejših korakov pri reševanju našega gospodarstva in naše družbe. Omenil sem znižanje teh stroškov v višini od 20 do 30% in tu imel v mislih vse stroške, torej, generalno znižanje stroškov javne uprave in ne samo stroškov, vezanih na zaposlene. Ne vem, v kakšen kontekst lahko postavim vašo izjavo, da bi lahko delo v državni upravi opravljali s polovico manj zaposlenih, v kontekst vseh ostalih podobnih izjav, kjer je ostalo zgolj in le pri izjavah, brez kakršnihkoli dejanj in so bile pravzaprav bolj predvolilne izjave, pa čeprav so bile nekatere izrečene že po volitvah, ali pa v kontekst izjave resnega in odgovornega politika in vašega osebnega zavedanja ter prepričanja, da je to res in da je to možno. Zato vas, spoštovani gospod predsednik Vlade, v zvezi z ugotovljenim presežkom zaposlenih v državni upravi sprašujem: Kako nameravate kot predsednik Vlade Republike Slovenije ter kot resen in odgovoren politik rešiti ta problem presežka 8.500 zaposlenih delavcev v državni upravi? Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade, Borut Pahor.
Ker je bilo govora, spoštovani poslanec, o svobodi, je del svobode tudi, da vsakdo od nas pove to, kar misli. In jaz sem pred tednom dni rekel to, kar mislim, in glede tega nisem spremenil svojega stališča. Če bi danes kot predsednik Vlade postavljal državno administracijo, si dovoljujem reči, da bi jo lahko postavil bistveno bolj vitko in bi bila enako uspešna. Rekel sem, da to trditev postavljam čez palec. Hotel sem opozoriti na nek drug problem, ne samo problem obširnosti državne uprave - mimogrede, ta po odstotku niti ni med najbolj obširnimi upravami držav Evropske unije, ampak sem hotel opozoriti na nek drug problem, ki ga vidim - to je fleksibilnost trga, recimo, v državni upravi in, drugič, nagrajevanje. Imate ljudi v državni upravi - sami to veste, ker ste bili minister -, ki delajo do konca predano, marljivo, delajo več, kot je treba, in njihov uspeh je v veliki meri uspeh Vlade. In imate ljudi, ki ne delajo marljivo, ki nimajo potrebnih znanj ali pa jih ne želijo uporabljati in je njihov neuspeh tudi neuspeh Vlade. Problem je, da so za svoje delo plačani tako rekoč skoraj enako. In to se mi zdi nevzdržno. Mi - tu je ministrica za javno upravo - pripravljamo nekaj sprememb, ki bodo omogočile, da bi, to je vsaj moja želja, dosegli tako fleksibilnost, večjo fleksibilnost znotraj javne uprave, da bi torej lažje zaposlovali tiste, ki imajo ambicije, ki imajo znanje, ki se želijo predati delu v javni upravi in imajo ambicijo iti v javni upravi do vrha, in da bi lažje razrešili s položajev v administraciji tiste, ki niso uspešni, za katere delodajalec meni, da delajo manj, kot je treba, ali slabše, kot je dobro. In sem tudi povedal, gospe in gospodje, poslanke in poslanci, kje vidim problem in mu bomo priča, ko bomo dosegli to fleksibilnost. Ko bo delodajalcu, predstojniku nekega oddelka, sveta, institucije, agencije dano, da presodi kdo od njegovih sodelavcev dela dobro in naj ostane ter mu celo poviša plačo in kdo naj gre, ker dela slabo. Veste kaj se bo zgodilo? Začeli se bodo očitki o političnem kadriranju. Tega se najbolj bojim, da nismo vsi skupaj dovolj zreli, da bi lahko, bom rekel, verodostojno in brez političnih polemik prepustili predstojnikom v državni upravi, da odločijo, kdo dela dobro in kdo dela slabo, koga bodo nagradili in komu bodo ne nazadnje rekli, da naj si poišče službo drugje. Ampak ta želja in ta ambicija te vlade obstaja. In mi bomo vanju ugriznili. Jaz sem tudi povedal, da če bi že postavljal Vlado in sistem na novo, ne bi imel toliko ministrov kot jih imam danes, ampak bi drugače reorganiziral delo Vlade. Pa kljub temu to ni prioriteta ta hip. Zakaj? Znotraj imamo druge težave. Ena je bila omenjena prej, nezaposlenost, ki bo drugo leto večja, kot je to leto. Stabilizacija gospodarskih razmer še ne pomeni konca krize, ampak se bomo dotaknili tudi tega problema, gospod poslanec, bomo poskušali zmanjšati število v državni upravi in moja želja je, da ga ne bi dosegli samo tako, da ne bi zaposlovali novih, in da bi čakali samo na upokojitev tistih, ki so že zaposleni v javni upravi. Mi rabimo tudi mlade ljudi s svežimi in novimi znanji. Se pravi, rabimo večjo fleksibilnost. Ministrica je predana temu, da poskuša s spremembami v sistemu doseči te cilje.
Hvala lepa. Prosim, želite dopolnitev odgovora? Prosim, mag. Radovan Žerjav.
Hvala lepa. Torej absolutno delim vaše razmišljanje, spoštovani gospod predsednik Vlade, ker sem tudi sam podobne zadeve doživljal kot minister za promet. In seveda razumem to vašo izjavo in to razmišljanje v smeri varčevanja v javni upravi. Jaz se zavedam, da je to seveda zelo kompleksno in težko vprašanje, pa vendarle žal te volje ali pa te želje nisem zaznal skozi oba proračuna, ki sta bila za leti 2010 in 2011 v obravnavi pred nekaj dnevi oziroma nekaj tedni. Iz obeh proračunov veje potratnost in razsipništvo. Na oboje sem večkrat opozoril skozi svoje razprave tukaj, v Državnem zboru, in bom to storil tudi tokrat. Velikokrat se je kritiziralo bivšo vlado, da so bile kašče prazne in podobno. Zato sem oba proračuna primerjal s proračunom, ki ga je pripravila še stara vlada za leto 2009. Razložite mi, prosim, v luči vaše izjave, torej jaz jo vidim kot smer varčevanja: Kako lahko ima v teh kriznih časih generalni sekretar Vlade, ki je imel za leto 2009 od stare vlade predvideno porabo 14,9 milijona evrov, za leto 2010 predvideno porabo 16 milijonov evrov in za leto 2011 17,1 milijona evrov? Zakaj je imel Urad Vlade za komuniciranje za leto 2009 predvidenih 5,5, za 2010 5,9 in 2011 6,4 milijona evrov? In takšnih primerov je, spoštovani gospod predsednik Vlade po proračunskih porabnikih večina. Redke izjeme so takšne, ki so znižale svojo porabo. To pomeni, da ti porabniki ne čutijo krize in se ne obnašajo dovolj odgovorno, skratka govorimo eno, delamo drugo.
Prosim, predsednik Vlade.
Nihče ni popoln, ne jaz, ampak tudi vi ne. V prejšnjem mandatu ste leta 2008 kot Vlada sklenili dogovor s socialnimi partnerji, ki je v času konjunkture in brez vedenja, da se bo začela prihodnje leto globoka gospodarska kriza, v bistvu povečal obseg finančnih izdatkov za 450 milijonov. Velik uspeh te vlade je, in tukaj gre zahvala vsem našim pogajalcem, ministrici in vsem drugim, da smo v socialnem dialogu s sindikati javnega sektorja dosegli dogovor dvakrat v letu in privarčevali 350 milijonov evrov in to s sindikati javnega sektorja, ki so varčevali za to, da smo lahko izpolnili kriterije za vstop v evro. Z njimi smo dosegli dogovor, da bo sicer njihovo delovno mesto, in to je zdaj odgovor na vaše vprašanje, moram biti odkrit, da bo njihovo delovno mesto v naslednjih dveh letih varno, ampak zaradi tega predlagamo in ta dogovor smo tudi sklenili, da se zniža masa plač in s tem razbremeni proračun in s tem lahko damo denar za investicije in za druge stvari, ki so pomembne za prihodnost te države, gospod poslanec. To je bil velik uspeh te vlade, ne podcenjujte tega. Nismo dosegli vsega. Ali sem zadovoljen z vsem, kar smo naredili glede uprave? Ne. Moja filozofija je vedno bila, smo majhna država, 2 milijona prebivalcev, rabimo majhno administracijo, dobro plačano in motivirano. Ali imamo takšno? Ne. Nimamo je, ker je preobsežna in zato plačujemo tudi tiste, ki niso tako pridni in marljivi in toliko znajo kot tisti, ki enako zaslužijo kot prvi. To ni dobro in moramo priti do sprememb, ampak korak za korakom, gospod poslanec, ne moremo vsega rešiti letos, priznam, da so problemi, ki jih nismo rešili. V mojem kabinetu smo privarčevali 400.000 evrov, lahko bi jih več, smo privarčevali 400.000 evrov pri znižani postavki od leta 2008. Drži ali ne? Drži. Ali imamo enako število zaposlenih, kot jih je sistematiziranih? Ne. Tore, neki uspehi tukaj so. Ali smo naredili vse, kar ste pričakovali od nas? Ne. Ampak korak za korakom. V tem letu je bil dosežen nek uspeh, ki ga morate videti in ga morate tudi cenit. Ob tem, ko jaz priznam, da nismo uspeli v vsem, kar bi si želel, morate tudi vi priznati, da je bilo storjeno nekaj stvari, ki so vzdržale javne finance v kondiciji, ki nam omogoča, da gremo prihodnje leto iz velikega padca BDP-ja v postopno gospodarsko rast. Prosim lepo.
Hvala lepa. Želite proceduralno? Gospod mag. Žerjav, prosim.
Hvala lepa. Torej v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika predlagam, da na odgovor predsednika Vlade opravimo širšo razpravo, ker je to več kot potrebno. Se strinjam gospod predsednik Vlade. Vi osebno ste storili veliko in ste eden od večjih, ki je v svojem kabinetu privarčeval največ. To pa ne drži za vse ostale vaše člane Vlade. 15 ministrstev bo v letu 2010 porabilo za milijardo 300 evrov več, kot jim je bilo dodeljeno leta 2009. Ampak predsednik Vlade, vi ste kot direktor gospodarske družbe predlagali poslovna načrta za 2010 in 2011, ki predvidevata 1,8 oziroma 1,5 milijarde izgube. Ob tem, da večina poslovnih enot ali pa obratov te gospodarske družbe, če hočete, v zaostrenih pogojih finančne gospodarske krize ne znižuje stroškov. Še več. Povečuje jih. Če naredimo paralelo z Gorenjem na leto 2009, bi Gorenje od 1,3 milijarde prihodkov, ki jih je imel preračunano na ta dejstva, v proračunu imelo 281 milijonov evrov izgube. Ali se vi zavedate, kaj bi se dogajalo v Gorenju, če bi se to zgodilo? Takšen je naš proračun. Preslikan na Gorenje, 281 milijonov evrov izgube. Torej po eni strani govorimo, da bomo varčevali oziroma hočemo, po drugi strani pa dejansko v realnem svetu številke kažejo na to. Jaz sem tu prosil za demantije pa jih žal nisem dobil. Večina proračunskih porabnikov bo porabila več, kot jim je bilo namenjeno s strani prejšnje Vlade za leto 2009. Več. Torej se ne zavedajo, da bi morali trošiti manj. Še drugače bom rekel. Niso dobili pravih navodil. Niso dobili pravih navodil iz vrha, da je treba varčevati na vseh koncih in krajih. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca mag. Radovana Žerjava, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek 15. decembra 2009, v okviru glasovanj. Preden gremo naprej bi še enkrat rad opozoril cenjene poslance in poslanke, da v okviru proceduralnih predlogov za razpravo predsedniku Vlade ali ministru, ministricam ne naslavljajo novih retoričnih ali realnih vprašanj, ker na njih ne morejo odgovarjati. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo predstavil Franc Jurša, DeSUS.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem v dvorani. Državni zbor je na 10. redni seji sprejel Zakon o razvojni podpori Pomurske regije za obdobje 2010-2015. Zakon določa posebne ukrepe za spodbujanje razvoja in način njenega financiranja. Ukrepi podpore so namenjeni ustvarjanju novih delovnih mest in ohranjanju obstoječih, vzpostavljanju razvojne infrastrukture ter odpravljanju posledic gospodarske in finančne krize v Pomurski regiji. Ukrepi razvojne podpore so spodbujanje konkurenčnosti zaposlovanja, davčne olajšave na investicije, prednostna obravnava programov in projektov pri kandidiranju za sredstva iz nacionalnih programov, programov evropske kohezijske politike, politike razvoja podeželja na področjih vzpostavitev medpodjetniškega izobraževalnega centra, vzpostavitev regijskega gospodarskega središča, vlaganje v prestrukturiranje in dvig konkurenčnosti kmetijstva in gozdarstva ter živilskopredelovalne industrije [[....]] [[Nerazumljivo.]] v nekmetijski dejavnosti in vlaganja v infrastrukturo za oskrbo s pitno vodo. Spoštovani gospod predsednik, v zvezi s tem vas sprašujem, glede na to, da imamo v Pomurju že izdelane študije izvedljivosti in upravičenosti z analizami stroškov in koristi za gospodarsko središče, nekateri imajo že izdelano potrebno projektno in investicijsko dokumentacijo me zanima: Ali bomo lahko sredstva iz naslova financiranja, vzpostavitve regijskih gospodarskih središč črpali tudi v naslednjem letu? Kako daleč so pripravljeni izvedni podzakonski predpisi, ki bodo omogočali razpise? Kateri so ti razpisi? V kakšni višini bodo objavljeni v prvem tromesečju leta 2010?
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade, Borut Pahor.
Preden, spoštovani gospod poslanec, odgovorim na vaše vprašanje, naj mi bo dovoljeno, ker je povezano s tem predmetom, ugotoviti, da so bile nekatere prehitre tožbe javnosti o tem, da je ta vlada grobar osrednjega pomurskega podjetja Mure, malo preuranjene. Ni bilo enostavno, kar smo storili. Bilo pa je pravilno in ob pravem času in danes je tretjina zaposlenih spet na delovnem mestu. Vendar je bil to povod, ker smo se zavedali, da je Prekmurje ena od najbolj regionalno nerazvitih pokrajin v Sloveniji, da je treba sprejeti zakon. In smo ga. Med ukrepi je predvideno tudi, da vzpostavimo regijsko gospodarsko središče. To središče OKO, je del Resolucije o nacionalnih razvojnih projektih do leta 2023 in je vezano pretežno, kot sami ugotavljate v vprašanju, na infrastrukturo. V dosedanjih pogovorih s predstavniki in pripravljavci tega projekta smo lahko ugotovili, da so posamezni projekti in priprava prostorskih aktov v različnih fazah priprave. Prav tako ni v celoti jasna vsebina dejavnosti v načrtovanju infrastrukture, v kateri bi potencialni partnerji in investitorji videli pomembne razvojne možnosti in interes in si želimo glede tega narediti skupaj s predstavniki lokalnih oblasti korak naprej. Izgradnja gospodarske infrastrukture prav iz teh razlogov ostaja eno izmed prednostnih območij, ki je opredeljeno v proračunih za leto 2010 in 2011. Tako finančno, kot vsebinsko. Da smo zdaj točni. Finančno to pomeni, da bomo v letu 2010 za to področje namenili 26 milijonov 719 tisoč in nekaj evrov in v letu 2011 36 milijonov 584 tisoč in nekaj evrov. Vsebinsko to pomeni iskanje skupnih rešitev s privatnimi vlagatelji o možnostih dejavnosti, ki bodo pomenile dodano vrednost za področje in ne samo za obnovo oziroma izgradnjo s kratkoročnimi učinki. Tukaj niti ne gre toliko za oblikovanje javno-zasebnega partnerstva, temveč za iskanje privatnih vlagateljev, tudi tujih, ki bodo vstopali v projekte, na primer, zaradi privlačne davčne olajšave, ki je tudi predmet tega zakona. Izvajanje tega instrumenta se bo začelo v začetku prihodnjega leta in v okviru tega bodo za sofinanciranje projektov lahko konkurirali tudi projekti v okviru gospodarskega središča OKO, kar bo omogočalo črpanje sredstev skladno s proračunom 2010. Zakon o podpori Pomurski regiji v 9. členu podrobno določa, da se vrednost letne dinamike financiranja določi s sprejetimi projekti, potem ko so neposredno potrjeni. Projekti se financirajo na podlagi preverjenih študij izvedljivosti in ob upoštevanju izkazanega interesa investitorjev za izvedbo in vsebinsko zaokrožitev projektov. To velja tudi za posamezne projekte v okviru gospodarskega središča OKO, o katerem sprašujete. Vladna projektna pisarna v Pomurski regiji se vzpostavlja prav s tem namenom, da se torej tudi ti postopki zelo pospešijo in da se čim prej dogradi še manjkajoča gospodarska infrastruktura, ki jo pomursko gospodarstvo potrebuje. Dinamika izgradnje bo tako lahko določena šele v projektih, za katere bo izkazan gospodarski interes. Glede vprašanja priprav podzakonskih aktov smo določili minimalne roke. Do začetka veljavnosti zakona v začetku naslednjega leta želimo v temu kratkemu vmesnemu obdobju opraviti pripravljalna dela in čim prej omogočiti javne razpise. Strokovna priprava se zaključuje ali pa je v medresorskem usklajevanju. Minister, odgovoren za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, zaključuje s pripravo internega navodila, ki bo po naši oceni omogočil delovanja vladne projekte pisarne v Pomurski regiji takoj v prvih dneh januarja. Uredba, ki bo omogočala uveljavljane spodbud za zaposlovanje in davčne olajšave za investiranje je prav tako že v medresorskem usklajevanju. Vse torej, kar izhaja iz določil zakona, je operativno v prednosti nalogi Vlade [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora gospod Jurša? Prosim.
Hvala lepa za besedo. Ne bom prosil za dopolnitev odgovora, sem z odgovorom zadovoljen, ampak predsedniku Vlade moram povedati, da je pomurski prostor širši od prekmurskega in vsebuje dve celoti, to sta Prekmurje in Prlekija. Hvala lepa.
Hvala lepa. Koristna pripomba, hvala. Prehajamo na odgovore na poslanska vprašanja postavljena na 6., 8. na 11. seji zbora. Minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Milan Pogačnik bo odgovarjal najprej na vprašanje Vilija Trofenika v zvezi z gradnjami bioplinarn. Prosim, minister Pogačnik.
Hvala lepa, gospod predsednik, spoštovani gospod poslanec. Postavljali ste vprašanje, kakšen je odnos Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano do gradnje bioplinarn z vidika zagotavljanja potrebnih kmetijskih površin za predelavo industrijskih rastlin. Rekel bi naslednje. Vsekakor so bioplinarne vir energije, ki je izjemno sprejemljiv v teh razmerah. Kot substrat za proizvodnjo bioplina se pa seveda uporabljajo različne sestavin od gnojil do klavničnih dodatkov pa tudi rastlinska biomasa. In ravno rastlinska biomasa je tisto, kar je za Slovenijo vprašljivo, še posebej zaradi že poznane ugotovitve, da je obdelovalnih površin v Sloveniji samo 670 tisoč hektarjev. Bioplinarne imajo z vidika varstva okolja pozitiven vpliv, saj gre za pridobivanje energije iz obnovljivih virov prav tako pa se lahko kot stranski proizvod pridobijo kvalitetna organska gnojila. Pri nas, v Sloveniji, imamo sedem večjih bioplinarn, in štiri od teh uporabljajo poleg proizvodnje gnojevke tudi za proizvodnjo klavničnih in gospodinjskih odpadkov, tudi silažne koruze, koruznega zrnja in travne silaže. Silažne koruze uporabljajo približno 92 tisoč ton. To seveda v skupni predelavi pomeni relativno majhen odstotek, ker predelajo približno milijon 200 tisoč ton silažne koruze na leto. Druge tri bioplinarne rastline, organske mase ne uporabljajo. Zaradi že omenjenega pomanjkanja obdelovalnih površin v Sloveniji smo zadržani do uporabe koruzne silaže in koruznega zrnja za potrebe bioplinarn. Vendar ni nikakršnih mehanizmov ali vzvodov v okviru Evropske unije, ki bi prepovedovali uporabo tovrstne rastlinske, organske mase za proizvodnjo bioplina. Vemo pa, da bo povečan interes za sejanje tovrstnih kultur zmanjšal pridelavo hrane, istočasno pa otežil gospodarjenje v kolobarju. Kakor hitro bomo pa otežali gospodarjenje kolobarjev, bomo morali pa uporabljati več fitofarmacevtskih sredstev za zaščito rastlin, kar pa seveda spet ni sprejemljivo. Torej, v Sloveniji obstajajo za pridelavo koruzne biomase, za uporabo bioplinarn zelo omejene možnosti in bomo pač v tej smeri skušali zadeve urejati s pomočjo nekaterih ukrepov, še posebej menim, da bo to lažje po sprejetju strategije razvoja kmetijstva, ki, kot veste, ni bila spremenjena že leta 1993, da bi nekako načrtno usmerjali katere površine, tudi recimo mogoče degradirane površine, površine, ki jih je treba ponovno rekultivirati, da bi bile primerne za uporabo tovrstnih rastlin. Je pa vprašanje zanimivo in jaz bom v okviru sestanka Sveta kmetijskih ministrov proučil tudi razmišljanja drugih držav članic EU. Hvala lepa.
Gospod Trofenik, želite dopolnitev odgovora?
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim. Najprej se zahvaljujem ministru za odgovor. Veseli me, da je sam opozarja tudi na možno negativno plat te medalje, ki je vsekakor prisotna. Naj opozorim, da se napoveduje za drugo leto, za leto 2010, tako potencialni investitorji in dobavitelji opreme, gradnja bioplinarn v obsegu 40 MW. Če izhajamo iz predpostavke, da je treba za en MW med 400 in 500 hektarjev za pridelavo koruzne silaže oziroma polovico manj, če gre za dve žetvi, za kombinacijo koruze in sirka, pomeni to, da potrebujemo od 16 tisoč do 20 tisoč hektarjev oziroma polovico manj od 8 tisoč do 10 tisoč, kar je pa več kot je bilo v najboljših časih na razpolago za sejanje sladkorne pese. Čeprav me do neke mere ali načelno odgovor ministra zadovoljuje, ker spoznava nevarnost, trdim, da smo preradodarni pri stimuliranju odkupa energije, pridobljene iz tega naslova, pa bi vseeno pričakoval, da bo v končni verziji strategija razvoja kmetijstva jasno opredeljen odnos Republike Slovenije do tega problema, pa tudi da bi prišlo do medresorskega sodelovanja med kmetijstvom, okoljem in prostorom in ministrstvom pristojnim za energetiko, ko se odloča o sprejemanju podjetnikov, ki ponujajo v odkup pod ugodnimi pogoji energijo pridobljeno po vzoru Avstrije. V Avstriji enostavno ni možno zgraditi bioplinarne na surovino, ki se prideluje na njivah, v kolikor nimate soglasja pristojnih služb za pridobivanje surovine. Hvala.
Hvala lepa. Prosim, minister Pogačnik.
Hvala lepa gospodu Trofeniku za to dopolnitev. V tem smislu tudi tečejo priprave in razgovori in na ta način bi želeli tudi omejiti uporabo površin za proizvodnjo energetskih rastlin za porabo bioplinarn. Še posebej tistih rastlin, ki služijo primarno za krmilo živali, to pa je koruzna silaža.
Hvala lepa. Minister dr. Milan Pogačnik bo odgovoril še na vprašanje Srečka Prijatelja v zvezi s prodajo kmetijskih zemljišč. Prosim, gospod Pogačnik. Minister, kar odgovor v zvezi s prodajo kmetijskih zemljišč na vprašanje Srečka Prijatelja. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik. Spoštovani gospod poslanec, vaše vprašanje je bilo predvsem, kaj bo Slovenija storila glede zaščite nacionalnega interesa, glede na to, da je bil sprejet Zakon o zadrugah, ki omogoča, da zgolj trije tujci ustanovijo zadrugo. Dopolnitve Zakona o zadrugah so bile res sprejete. V slovensko zakonodajo je bilo treba vnesti tudi določila o Evropski zadrugi, ki resnično omogoča, da lahko pet oseb iz dveh evropskih držav ustanovijo zadrugo. Gre predvsem za to, da bi se rešilo ta interes in tudi v pomoč pridelovalcem pri odkupu kmetijskih pridelkov, to bistveno ne posega v odkup zemljišč. Konec koncev gre za odkup primarnih pridelkov. In tudi tega Zakon o zadrugah ne ureja, kajti tujci lahko na podlagi 68. člena Ustave Republike Slovenije pridobivajo lastninsko pravico na nepremičninah pod pogoji, ki jih določa zakon ali mednarodna pogodba. Do pristopa Slovenije v EU so morali vsi tujci, ki so želeli opraviti nakup nepremičnin v Sloveniji, izpolnjevati dva pogoja. Prvi je triletno neprekinjeno stalno bivanje na sedanjem ozemlju Republike Slovenije in pridobitev upravne odločbe o ugotovitvi vzajemnosti. Za državljane držav članic Evropske unije je prvi pogoj prenehal veljati že leta 2003, od 1. maja 2004 dalje pa za pridobitev nepremičnin v Republiki Sloveniji ni več treba pridobivati niti upravne odločbe o ugotovitvi vzajemnosti. Torej gre za to, da sta to dve različni vsebini, vendar tudi namen ustanovitve Evropske zadruge ni primarno v tem, da bi se kupovala kmetijska zemljišča, temveč da bi se odkupovali kmetijski pridelki. Seveda se pa lahko zadruga ukvarja tudi s primarno predelavo in ima pravico kupovati zemljišča, tako kot imajo tudi državljani Slovenije pravico kupovati zemljišča v drugih državah članicah Evropske unije.
Dopolnitev odgovora prosi gospod Srečko Prijatelj. Želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani minister, z vašim odgovorom niti približno ne morem biti zadovoljen. To, kar bo Pahorjeva vlada dejansko podarila Hrvaški, bomo tisto, kar bo še ostalo na kmetijskem področju, poceni prodali tujcem. Naj vas opozorim zlasti na zadnje, kar ste rekli. Namreč, Italija nudi ugodne kredite za nakup kmetijskih zemljišč in tudi ostalih zemljišč zgolj do Postojne; to sem v Državnem zboru že večkrat poudaril. To, kar smo zdaj naredili, kar so vas nagovarjali, da ne storite, tudi drugi v naši družbi, od zadružnega združenja do Kmetijske zveze Slovenije in tako naprej, ste kljub temu, da je Državni zbor 30. 9. 2009 sprejel veto, ponovno potrdili. In danes imamo situacijo, ko lahko tujci, ki so organizirani v kvazi zadrugi, kupujejo od Sklada kmetijskih zemljišč prioritetna zemljišča, ki pa so tam nekje od enega evra pa tja do nekaj evrov. Za Italijo to ne pomeni nič, kajti 60-milijonska populacija z lahkoto in z veseljem kupuje lepo slovensko domovino. In to se dogaja. In sem vas konkretno vprašal, spoštovani minister: Kaj boste storili? Ali bomo uvedli pozitivno recipročnost pa rekli, kolikor tega bomo lahko kupili v Italiji, Avstriji, na Madžarskem ali Hrvaškem, toliko bomo dovolili tudi pri nas, ali bomo kar gledali, kako hektarji izginjajo v rokah tujcev? Če boste to delali na tako nekontroliran način še naprej, potem od Slovenije resnično ne bo ostalo nič. Izgubili smo Istro, kar nekaj otokov, in danes ste od predsednika lahko slišali, kaj smo vse podarili Hrvaški. Danes pa v drugem kontekstu razpravljamo o tem, kaj jim bomo še poceni prodali. Želel bi, da poveste: Kaj boste storili za zaščito Slovenije?
Prosim, minister dr. Pogačnik.
Spoštovani gospod poslanec! Vprašanje ste zelo razširili, jaz govorim o kmetijskih zemljiščih in tudi vprašanje je bilo o nakupu kmetijskih zemljišč. Tu, žal, nimate prav, ker Zakon o kmetijskih zemljiščih točno določa prednostni vrstni red odkupa. Najprej ima prednost odkupa solastnik, potem je drugi na vrsti kmet, katerega zemljišča ima v lasti in meji na zemljišče, to se pravi kmet mejaš, potem tretji je zakupnik zemljišča, ki je na prodaj, potem imajo vsi drugi kmetovalci in šele potem so kmetijske organizacije in samostojni podjetniki, kamor spadajo tudi kmetijske zadruge in kamor spadajo tudi druge evropske kmetijske zadruge in šele potem je Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov. To se pravi, da je vrstni red določen, ta se ne spreminja, ta je določen z Zakonom o kmetijskih zemljiščih, je pa odprto vprašanje, ali je interes tega, da takšno zemljišče kupijo. V kolikor ga nimajo, ga lahko kupi vsak drug, to je pa dejstvo. Vendar, kot sem rekel, za pridobitev zemljišč že od leta 2004 ni več treba pridobiti upravne odločbe o ugotovitvi vzajemnosti, saj to je pa zakon, ki velja, samo ni pod pristojnostjo kmetijskega ministrstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite proceduralno, gospod Prijatelj? Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Še enkrat, spoštovani minister, kljub temu, da vas je Državni zbor z vetom opozoril na to, kar sem govoril sam, ste sedaj povedal, da je zadruga ena od tistih, ki ima prioriteto pri nakupu teh zemljišč in prednost in glede na to, da mi niste dali odgovora, kako bo Republika Slovenija zaščitila razprodajo slovenskega kmetijskega zemljišča, ki danes po do zdaj veljavni zakonodaji, če upoštevamo pred sprejetjem tega zakona, tujci niso mogli kupovati, sedaj pa lahko mirne duše, niste mi povedali, kako boste ta slovenski nacionalni interes zaščitil. Ravno zaradi tega bom zahteval, da se v Državnem zboru opravi širša razprav skladno s Poslovnikom oziroma 246. členom, drugim odstavkom tega člena, in upam, da bo Državni zbor zmogel vsaj toliko razsodnosti, da bomo neko varovalko sprejeli v Državnem zboru in naložili Vladi, ki tako mačehovsko ravna s to funkcijo, ki je trenutno opravlja. Veste, vi ste trenutno tam in tudi gospod Pahor je trenutno tam, ampak pisalo in govorilo se pa bo o vas še vse, kaj ste slabega naredili in kaj niste naredili, kar bi lahko, na kar smo vas opozarjali. In eno od teh opozoril je tudi to moje, dobronamerno. To ni evropska primerljivost, mi smo majhni in še enkrat vas opozarjam, Italija masovno kupuje slovenska zemljišča, 60 milijonov jih je in kredite dajejo T+0% za slovensko zemljo, vi pa sadite rožice tu nam vsem in govorite, da se to ne more zgoditi. To se dogaja danes in tu in to je treba preprečiti. Kdo pa bo to preprečil, če ne slovenska Vlada? Boljše, da daste potem vsi skupaj kolektivni odstop in da naredimo neko drugo vlado, ki bo bolj skrbela za to, mogoče jo bomo poiskali kje drugje, če nimamo toliko zbranih in zavednih Slovencev. To je izdaja slovenskega naroda, oprostite.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Srečka Prijatelja, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Milana Pogačnika, na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 15. decembra 2009 v okviru glasovanj. Minister dr. Milan Pogačnik, bo odgovoril še na vprašanje Jožefa Jerovška, v zvezi s problematiko položaja kmetov ob izjemnem padcu cen kmetijskih izdelkov. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod poslanec, v vašem vprašanju ste navedli, da v Sloveniji ni kmeta, ki bi bil zadovoljen s 100% nižjimi prodajnimi cenami predelkov kot v lanskem letu. Žal jaz ne vem, od kje je ta podatek. Mi pač vsak teden spremljamo tekoče aktualne informacije na posameznih kmetijskih trgih in res so cene padle, vendar nikakor ne drži, da bi cene padle za 100%. Po podatkih aktualne statistike so cene kmetijskih pridelkov pri predelovalcih septembra 2009 bile za 16,6% nižje kot septembra 2008 in 9,5% nižje kot so bile septembra 2007. Kot smo že večkrat omenjali, tudi letošnjih cen vsekakor ne gre primerjati z letom 2009, kot je bilo z vidika globalne kmetijske politike glede proizvodnje in visokih cen izjemno leto, ki ga tudi agroekonomisti ne znajo razložiti. Dodal bi še to, da so istočasno začele padati tudi cene "inputov" za kmetijstvo in tudi tukaj ugotavljamo znižanje v primerjavi z letom 2008 za 10,4%. So se pa nekateri "inputi" veliko bolj pocenili, recimo gnojila kar za 46%, na primer krmila za 23%, če govorim samo o tistih najbolj pomembnih, ki se uporabljajo v kmetijski proizvodnji. In slovensko kmetijstvo vsekakor je del evropske trga in tako posredno, čeprav nekoliko z zakasnitvijo, čuti posledice globalne gospodarske in finančne krize. Vpad potrošnje in povpraševanja je zmanjšan. Letos je je bila tudi slabša letina zaradi toče in moče in to tudi posredno vpliva na pad cen kmetijskih pridelkov. Vendar v vladi tekoče spremljamo to stanje in zaradi tega tudi uvajamo in smo uvedli številne ukrepe na tem področju. Predvsem smo se posvetili hitrejšemu izplačilu ukrepov skupne kmetijske politike. Tako smo recimo v decembru letos izplačali skoraj 70% subvencij za področja z omejenimi dejavniki, neposrednih plačil bo v januarju izplačano še sto milijonov, približno, da smo skoraj da za tri mesece skrajšali čas kampanje oziroma skrajšali čas izplačil. Poleg tega smo tudi vzeli vsa območja z omejenimi dejavniki iz obdavčitve glede dohodnine. To je bilo storjeno tudi v letošnjem letu. Potem, zvišali smo vračilo trošarine iz 50 na 70% za kmetijsko dejavnost, dodatno smo razdelili, tako kot nekatere druge države, dodatne pomoči za pridelovalce mleka in pridelovalce žit, ki so utrpeli krizo, aktivno smo se vključili v skupino enaindvajsetih držav, ki je v posebni delovni skupini pripravila predlog za Komisijo Sveta kmetijskih ministrov in pridobila za potrebe kmetijstva v Evropi še dodatnih 280 milijonov različnih pomoči, še posebej za segment mleka. Prilagodili smo tudi številne ukrepe programa razvoja podeželja 2007-2013 novim razmeram. Za strme kmetije, za strme vinograde, za pomoč recimo pri transportu mleka in še bi lahko našteval. Aktivno smo se tudi vključili v pripravo zakona o Pomurju, kjer je namenjenih 40 milijonov evrov do leta 2013 za razvojne programe na področju Pomurja. Skratka vse bi lahko še našteval, vendar mislim, da je bilo na tem področju veliko storjenega, da se je Vlada aktivno ukvarjala s problemi krize v kmetijstvu in da so tudi uspehi. Vi ste omenjali v svojem vprašanju tudi ceno mleka. Cena mleka je res v začetku leta padla in glede na lanskoletno ceno, ki je bila 33, smo uspeli v zadnjih 4, 5 mesecih, tako kot cela Evropa, nič drugače, stabilizirati ceno mleka in zdaj znaša 2,34 centov na liter. Torej gre za pozitivne premike in tudi nekatere cene nekaterih proizvodov so višje, kot so bile celo v preteklem letu. Toliko o teh realnih uradnih podatkih, s katerimi razpolagamo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister, zelo sem razočaran nad ponižujočim odnosom do kmetov in nad vašimi trditvami, ki so, moram reči, da neverjetne, da ne veste od kod podatek o 100% znižanju nekaterih prodajnih cen. Navedem vam primerek soseda, ki je prodal 150 ton prvovrstnih namiznih jabolk lani po 40 centov, letos pa po 20 centov in ne krije proizvodnih stroškov in takšnih je ogromno. Industrijska jabolka so lani iz 13 centov padla letos na 4 cente. Norčujejo se iz kmetov, trgovci in pridelovalci. Norčujejo. Vendar vaše izvajanje gospod minister, je v celoti podpora trgovcem in pridelovalcem. Danes vam kmet, tu navaja v Večeru, da je takšna politika tudi po mnenju Evropske komisije, ko se daje nadoblast trgovini, propad kmetijstva. Žal ugotavljam, da je projekt Vlade podoben, kot je bil komunistični 20 let po vojni, uničiti slovenskega kmeta. Ampak to jemljem tudi kot napad na slovenstvo, na segment družbe, ki je bil stalno najbolj trden in najbolj patriotski na braniku domovine. Govorite o tem, da ne gre primerjati letošnjih cen z lanskimi. Letos se je kriza zaostrila, vse cene so šle gor. Moram reči, da takšno katastrofalno znižanje prodajnih cen pri kmetu se ni poznalo popolnoma nič za kupca v trgovini, tam so cene narasle, za potrošnika so narasle in nekdo kopiči super dobičke in super denar. In to je politika Vlade, očitno. Slišal sem tudi, da je to tudi politična igrica, ki ste jo imeli na komisiji, da bi zopet z agitropom naredili kmeta za sovražnika delavcev sedaj v tej situaciji [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa. Prosim, minister dr. Milan Pogačnik.
Spoštovani gospod poslanec, moram reči, da predvsem želim delati strokovno, in mislim, da je ravno kmetijstvo področje, kjer je treba veliko strokovnosti, in je bilo veliko zamujenega. Ukvarjamo se s programi nove kmetijsko-zemljiške politike, ugotavljamo, da je naše kmetijstvo razdrobljeno, da ga je treba povečati in podobno. Vrnimo se k vprašanju. Mislim, da smo veliko dobrih stvari naredili v tem letu in odprli nekaj takih, ki so bile resnično zanemarjene. Samo podatek glede jabolk. Ne vem, kje vi črpate svoje podatke, jaz jih ne črpam od vašega soseda, črpam jih iz uradnih statistik. Cena jabolk je v 48. tednu glede na lansko leto nižja za 23%, to je res. Ampak tudi tu imamo primere dobrih in slabih praks. Imamo izjemna podjetja, sadjarska, ki izvažajo, ki ustvarjajo visoko proizvodnjo in dosegajo visoke cene. Tak primer je cel Eurosad. Ravno tako na področju mleka. Prej sem govoril o ceni 27,40, pa imamo mlekarne, kjer se mleko plačuje po 35. To so primeri dobrih praks, kjer so dobro organizirani. Tu se pa z vami strinjam, mora biti dobra proizvodna veriga, od pridelovalca, odkupovalca, predelovalca in trgovine. In tu nastaja težava, ne samo pri nas, tudi v Evropi. Zato je Evropska komisija ustanovila skupino na visoki ravni, ki se ukvarja izključno s tem problemom, ki ste ga izpostavili. To je nepravilnost in sam tega ne podpiram, da se razumemo, ravno obratno, ta razlika, da cene pri pridelovalcu padajo, v trgovini pa zrastejo, vendar na to vsekakor ne more vplivati samo eno ministrstvo niti ne ena država, to so ukrepi, ki jih je treba sprejemati na nivoju cele Evrope. In s tem se Komisija in Svet kmetijskih ministrov intenzivno ukvarja. Hvala lepa.
Želite dopolnitev odgovora, gospod Jerovšek? Prosim.
Zaradi odgovorov, nad katerimi sem zgrožen, kajti, gospod minister, podjetja niso kmetje. Vi govorite, da imate podatke od podjetij, ki preprodajajo, o cenah kmetijskih pridelkov in zaradi te zgroženosti in tega nerazumevanja situacije v kmetijstvu, dejansko vidim, da so tisti, ki se jim v kmetijstvu dobro godi, ljubljanski ljudje, ki se ukvarjajo s kmetijstvom. Tisti so lahko zadovoljni, ker večina tega denarja ostane tukaj v Ljubljani, tudi znotraj upravnih služb in vsega tega. Kmetijstvo in kmetje pa propadajo. Nikdar še ni bilo tako katastrofalne situacije. In ne morem sprejeti teze, da se je naredilo veliko dobrega. Za kmeta ne, za predelovalna podjetja. Od kod črpate statistike? Mislim, da si slovenski kmet in kmetijstvo kot panoga, ki si tudi s stališča države in državotvornosti zaslužita in potrebujeta enako obravnavo, kot je v drugih državah. Poglejte, še v novembru so naši trgovci uvažali lanska jabolka z Madžarske in Poljske, jabolka, ki so zdravju škodljiva. Ta vlada ni naredila nobenega ukrepa, da bi zaščitila domače proizvajalce jabolk. Tisto, kar bi morali tam zasipati v odpad, so vozili v Slovenijo. Ne vem, morda bodo naši kupci tudi v decembru, za novo leto jedli uvožena madžarska in poljska lanskoletna jabolka iz hladilnic. Kajti, ta jabolka, ne samo, da so slabša, so tudi po kvaliteti slabša od štajerskega jabolka, za katerega so včasih na dunajskem dvoru vedeli, da je samo štajersko dobro za jesti in so na dunajskem dvoru jedli samo štajerska jabolka. In namesto, da bi ta vlada uvedla ekološke takse in zaščitila domačega proizvajalca - marsikatera evropska država z različnimi ekološkimi davki ščiti domačega proizvajalca, pri nas se domačega proizvajalca, kmeta, uničuje na vse možne načine. Zaradi tega, ker je ta vlada na strani trgovca. Tisti plačujejo programe teh strank in jih podpirajo. In to je nevzdržno stanje in ne začnite kazati na kmete, da so oni sovražniki delavcev, tako kot se je delalo v prejšnjem režimu. In zaradi tega je o tej problematiki, pri kateri sem naletel na takšno eklatantno nerazumevanje situacije in odnosa do kmeta, potrebno, da parlament opravi razpravo. Večina poslancev prihaja s terena, kjer poznajo te težave, veste, kako vestno delajo kmetje, se mučijo in nazadnje bodo morali odnehati in prepustiti zemljo Italijanom in Avstrijcem, kajti tam so pa cene kmetijskih pridelkov višje, v trgovini pa proizvodi za potrošnike cenejši. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Jožeta Jerovška, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 15. decembra 2009, v okru glasovanj. Minister za zunanje zadeve Samuel Žbogar bo najprej odgovarjal na vprašanje Milenka Ziherla v zvezi z diplomatsko dejavnostjo Ministrstva za zunanje zadeve. Prosim, minister Žbogar.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovani poslanci. Poslanec Ziherl, vi ste spraševali glede veleposlaništev, ki so bila brez veleposlanikov v letih 2008-2009 ter po posledicah teh praznih mestih. Najprej bi rekel to, da ni neobičajno, da je ob menjavi veleposlanikov na DKP tudi krajše obdobje, ko veleposlaništvo vodi odpravnik poslov. Tudi sami bomo sedaj, ko v skladu z režimsko politiko premikamo vse menjave na poletje, tako ravnali, se pravi, da bo vmes mesec ali dva veleposlaništvo vodil odpravnik poslov. V lanskem letu je prišlo ne samo do krajših, ampak tudi do daljših zamikov iz znanih razlogov, predvsem zaradi razlogov slabe komunikacije med predsednikom republike in Vlado. Mislim, da sedanje sodelovanje, meni osebno, kot tudi Vlade s predsednikom republike, zagotavlja, da do takšnih situacij ne bo več prišlo. Tudi v Zakonu o nacionalnih zadevah, ki ga boste obravnavali ta teden, zelo podrobno predpisujemo postopek ob imenovanju veleposlanikov, tudi zaradi tega, da se ne bi takšna situacija ponovila. Sicer pa je v letih 2008 in 2009 bilo 13 veleposlaništev določen čas brez veleposlanikov. Imam seznam držav, lahko pa tudi omenim: Nemčija, Švica, Slovaška, Belgija, Madžarska, Avstrija, Nizozemska, Ukrajina, Danska, Velika Britanija, Ruska federacija, Bosna in Hercegovina ter Združene države Amerike, 13 veleposlaništev. Povprečno so bile brez veleposlanika šest mesecev, Ruska federacija in Združene države Amerike pa sta bili brez veleposlanika 9 mesecev. Kot sem že omenil, je ta situacija že sanirana in večina naših veleposlaništev je popolnjenih z veleposlanikom oziroma jih vodijo veleposlaniki. Dejstvo, da v nekaterih državah v določenem času ni bilo veleposlanikov, ni imelo bistvenih posledic na slovensko lobiranje oziroma slovenske zunanjepolitične aktivnosti. DKP so v vmesnem času vodili odpravniki poslov ob tesnem sodelovanju z Ministrstvom za zunanje zadeve in tudi z dodatnimi obveznostmi in napori teh odpravnikov. To so usposobljeni diplomati, ki so svoje delo opravili dobro in strokovno. Seveda lahko takšna intenzivnost dela traja samo določen čas in ne bi mogla trajati dlje časa. Tudi sicer pa naša diplomacija pri predstavitvi svoji aktivnosti, tudi pri svoji dejavnosti ravna sistematično, dolgoročno in ne različnih ravneh in ni lobiranje ali pa aktivnost odvisna samo od veleposlanika.
Želite dopolnitev odgovora, gospod Ziherl? Prosim.
Hvala lepa. Vsekakor se gospodu ministru zahvaljujem za ta odgovor in mislim, da je s stališča ministrstva zadosti korekten. Vendar čisto zadovoljen pa ne morem biti, kajti tudi, če je to vse res, kar gospod minister pravi, ne moremo mimo dejstva, da je bilo na prehodu med eno in drugod vlado s strani predsednika države neutemeljeno zadržanih in ovrženih šest imenovanj, ki so že prestala "hearing" pred ustreznim odborom v Državnem zboru. To je imelo, se ne strinjam z gospodom ministrom in tudi podatki na terenu, recimo tuja diplomacija, ki je pri nas, nas opozarja, da v ključnih trenutkih na ključnih mestih, kot so Avstrija, Zvezna Republika Nemčija, Združene države, Rusija, ravno v zvezi z našim arbitražnim sporazumom oziroma v zvezi z odnosi s Hrvaško, da na ključnih mestih ni bilo ustreznih ljudi. Kajti, če se po vojaško izražam, kaj jaz vem, če se pogaja poročnik, drugo pa je, če se pogaja general. Če je nekje na sprejemih pa kjerkoli, se diplomacija pač dogaja, ali je nižji uradnik ali pa tisti, ki ima zadnjo besedo. In v tem vidim vsekakor nek manko. Ugotovili smo že, da predsednik države ni imel utemeljenih razlogov, ki so pač predpisani, navedeni, kdaj se sme zadržati, če je napaka v postopku, če se kasneje ugotovi ob imenovanju, da je kandidat izrazil šovinistična mnenja glede spola, vere in enakosti ras. In v tem, torej predsednik države ni imel argumentov. Še huje pa je, ker so še vedno odprta mesta v Zagrebu, Rimu in Beogradu. To so ključna mesta, ker se zdaj dogaja v [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Prosim, minister Žbogar.
Strinjal bi se z vami, ko pravite, da častnik ni isto kot general. Ampak v takem primeru se pa vrhovni poveljnik bolj vključuje. In mislim, da se je v tem primeru zunanje ministrstvo bolj vključevalo. Vsekakor veleposlaništva ne morejo popolnoma enako delovati na ravni upravnikov poslov kot pa veleposlanikov. Tukaj bi se strinjal. Seveda lahko odpravnik poslov veliko naredi, posebej, če vloži dodatne napore, je pa res, da rang ni isti, ampak ravno zato se je pa tudi ministrstvo veliko angažiralo v preteklem času, da bi to nadomestilo. Zakaj je prišlo do te odsotnosti veleposlanikov na mestih? Tukaj nimamo istega stališča in mislim, da ni tako popolnoma jasno sprejeto to, kar vi navajate, pod kakšnimi pogoji predsednik lahko zavrne podpis. Dejstvo je, da postopek ni bil spoštovan, da predsednik ni bil pravočasno konzultiran, preden se je sploh šlo v zaslišanje na Odboru za zunanjo politiko in zaprosila za agremaje. Ampak mislim, da je ta zadeva sanirana, kot sem rekel, v zakonu je to tako jasno napisano, da pomote več ne bo pa tudi sicer imamo veleposlanike že na vseh mestih. Tri mesta, ki jih omenjate, Zagreb, Rim in Beograd, so na novo odprta mesta oziroma veleposlaniki so jih ravno zapustili, postopek imenovanja teče. Spomnil bi, da tudi v preteklosti za taka pomembna mesta, prav ista mesta, je ravno tako bilo eno obdobje petih do osmih mesecev, ko so bila brez veleposlanikov. Tako, da ni nekaj neobičajnega. To so pomembna mesta, za katera je treba resnično pretehtati in izbrati prave kandidate, je pa procedura v teku in verjamem, da bomo v začetku leta lahko vsa ta mesta tudi zapolnili.
Hvala lepa. Proceduralno, gospod Ziherl.
Vsekakor se zahvaljujem za drugi del odgovora, vendar mislim, da nima smisla uveljavljati 246.a člen, ker imamo podobno tematiko, kot je že omenil gospod minister na rednem zasedanju danes [[...]]
[[...]]Dobro, gospod Ziherl, potem zlorabljate Poslovnik. Hvala lepa. Smo takoj ugotovili. Hvala. Minister Žbogar bo odgovoril na poslansko vprašanje Mira Petka. Prosim.
Spoštovani poslanec Petek sprašuje o uhajanju informacij, če povzamem zelo na kratko, iz Ministrstva za zunanje zadeve. Jaz bi navedel ukrepe, ki smo jih v času, od kar sem sam minister, uveljavili zato, da do tega ne bi prišlo oziroma da bi prihajalo v čim manjši meri. Kar zadeva interne varnostne ukrepe, kot sem rekel, vse od nastopa funkcije si prizadevam za reorganizacijo ministrstva v želji, da dosežemo učinkovitejše in racionalnejše delovanja sistema. Tako smo sprejeli vrsto ukrepov. Med drugim tudi ukrepe za zaščito zaupnih informacij oziroma za preprečevanje njihovega morebitnega odtekanja. Pa bi samo naštel. Izdali smo Navodilo o tajnih podatkih Ministrstva za zunanje zadeve, uvedli obvezno dovoljenje in preverjanje oseb, ki imajo dostop do tajnih podatkov, izvajamo obvezna usposabljanja o ravnanju z zaupnimi podatki, uvedli smo centralno tiskanje depeš, uvedli smo kripto, mobilne telefone, uvedli smo varnostne vrečke za fizični prenos pošte, aktivno sodelujemo z nacionalnimi varnostnimi organi, kadrovsko smo okrepili službo za tajne podatke in tudi uvedli specialno vozilo za kurirske prevoze. V začetku junija smo uvedli posodobitev depešnega sistema, kar je izboljšalo tudi vse varnostne vidike ravnanja z informacijami znotraj hiše. Poleg tega pa v MZZ striktno izvajamo določbe notranjih aktov in navodil, po katerih so vsi uslužbenci varnostno preverjeni pri Ministrstvu za notranje zadeve v skladu z zakonom. Kot sem omenil prej, izvajamo redna obvezna usposabljanja s področja ravnanja s tajnimi podatki in nekateri ukrepi, dodatni ukrepi v tej smeri so zaobseženi tudi v predlogu Zakona o zunanjih zadevah. Popolne varnosti seveda ni mogoče doseči, vsekakor pa si na ministrstvu prizadevamo, da s tehničnimi ukrepi in napori za večjo profesionalizacijo ustvarjamo varnostno okolje, v katerem bi bila možnost odtekanja zaupanih informacij minimalna. Najbolj pomembna pa je seveda ozaveščenost posameznikov - uporabnikov kakšnih zaupnih dokumentov. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora Miro Petek? Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod minister, težko je uresničevati institut ustnega poslanskega vprašanja, če vas na sejo Državnega zbora ni več kot pol leta in seveda poslansko vprašanje že potone v pozabo in izgubi svoj smisel. Razen seveda tega poslanskega vprašanja glede diplomatske inkontinence oziroma nekontroliranega uhajanja pomembnih podatkov v javnost. Očitno je ta zadeva vseskozi aktualna. Mogoče najprej besedo ali dve okoli "washingtonske depeše". Takrat ste bili vi veleposlaniki v Washingtonu, ko je nastajala ta depeša v tistem času, ko je bila depeša poslana v Ljubljano, ste bili na dopustu in ni bila ustrezno označena s stopnjo zaupnosti. Vi ste danes minister, tisti, ki je sestavljal "washingtonsko depešo" pa je danes veleposlanik v Berlinu. Se pravi vsi, ki ste sodelovali pri tej "washingtonski depeši" ste bili na koncu nagrajeni s to depešo, ki se je nepooblaščeno znašla v javnosti in je nastala velika škoda. Spomnite se, kaj se je dogajalo v Beogradu, bilo je ogroženo premoženje slovenske ambasade, varnost ljudi na našemu veleposlaništvu v Beogradu. Ogroženi so bili konec koncev slovenski interesi na tujem, predvsem v Srbiji in na Kosovu. In seveda to se dandanes tudi nadaljuje, na OZP smo obravnavali arbitražni sporazum z oznako strogo zaupno, ki pa se je dan za tem znašel v javnosti in na nek način smo bili osumljeni kar mi, poslanci. Gospod Balažic je na eni od televizij dejal, da je to očitno prišlo v javnost s strani Državnega zbora. Torej, očitno vi veste, kdo je izdal to depešo v javnost oziroma kdo je izdal to informacijo in ta arbitražni dokument v javnost in vas sprašujem: Nam lahko poveste konkretno ime in priimek? Hvala.
Hvala lepa. Prosim, minister Samuel Žbogar, prosim.
Hvala. Vprašanje je sicer bilo razširjeno na nekatere zadeve, za katere mislim, da niso predmet. Pa bi najprej o tem, da me več kot pol leta ni bilo tu. Gospod poslanec, resnično sem manjkal petkrat, zaradi službenih obveznosti. Na žalost so zasedanja Sveta za splošne in zunanje zadeve kar petkrat potekala istočasno, kot je potekala seja Državnega zbora. Sem pa bil tu enkrat, ko pa vas ni bilo, tako da takrat nismo odgovarjali na to vprašanje, ampak se je predsednik Državnega zbora strinjal, da ga prestavimo za naprej, čeprav baje ni tako pravilo. Glede arbitražnega sporazuma. Domnevam, da je tiskovni predstavnik zunanjega ministrstva komentiral tako, kot je komentiral, ker kopija, ki je šla v javnost, ni kopija, ki je šla iz zunanjega ministrstva. Zunanje ministrstvo pripravlja gradivo za Vlado, Vlada to gradivo označi na poseben način oziroma z dodatnimi oznakami in to gradivo je prišlo v javnost. To pa ni gradivo, ki bi ga v zunanjem ministrstvu imeli. Zaradi tega lahko trdimo, da tisti dokument ni prišel v javnost iz zunanjega ministrstva. Kdo ga je pa dal v javnost, pa ne vem.
Hvala lepa. Želite proceduralno? Gospod Petek, prosim.
Hvala lepa za besedo. Seveda predlagam, da o tem odgovoru na naslednji seji opravimo razpravo. Gospod minister, rekli ste, da ste izboljšali varnostno okolje na Vladi. Mi pa vemo, da je ta teden Vlada potrdila kandidaturo dveh veleposlanikov, kar naj bi bilo v strogi tajnosti, pa je kljub temu prišlo v javnost. Očitno imamo v Sloveniji diplomate, imamo politike, ki škodujejo slovenskemu interesu ali pa so mogoče celo na neki plačilni listi tajnih služb. Predlagam, da opravimo razpravo v parlamentu in če je treba, jo tudi zapremo za javnost. Seveda pa bi bilo dobro, če bi si vi, gospod minister, prej pridobili podatke od Slovenske obveščevalno-varnostne službe, ki na tem področju opravlja svoje delo, tudi s strani določenih novinarjev, ki so akreditirani v Sloveniji in ki očitno opravljajo to dejavnost. Rad bi povedal, da sem bil v prejšnjem mandatu član Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb in sem na tem področju tudi nekaj videl in nekaj slišal. Vi pa ste bili sami veleposlanik v Združenih državah Amerike, in dobro veste, kako deluje CIA, koga pošilja na tuje. Pošilja tudi diplomate, ki hkrati delajo za njihovo tajno službo in pošilja na tuje tudi dopisnike raznih medijskih hiš. Takšna razprava bo lahko prinesla odgovore na mnoga relevantna vprašanja, predvsem pa bi bila zelo koristna za naše nacionalne interese. Hvala.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Mira Petka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za zunanje zadeve Samuela Žbogarja na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 15. decembra 2009, v okviru glasovanj. Minister za zunanje zadeve Samuel Žbogar bo odgovoril tudi na vprašanje Mira Petka v zvezi s prepovedjo praznovanja dneva državnosti na slovenskih predstavništvih v tujini. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa, predsednik. V odgovor na to vprašanje bi rekel, da Ministrstvo za zunanje zadeve ni prepovedalo praznovanja slovenske državnosti na diplomatskih predstavništvih. Diplomatska predstavništva je le pozvalo, da upoštevajo aktualne finančne razmere in s proračunskimi sredstvi ravnajo skrajno racionalno. Vlada je s paketom varčevalnih ukrepov konec aprila sprejela neke ukrepe oziroma je proračunskim uporabnikov naročila 20% zmanjšanje porabe materialnih investicijskih stroškov. Skladno s tem je tudi ministrstvo sprejelo vrsto varčevalnih ukrepov, vključno z znižanjem stroškov reprezentance doma in v tujini. Kaj je ministrstvo naredilo? Pred praznovanjem junija je diplomatska predstavništva obvestilo, da v namen praznovanja ne bodo dobili dodatnih sredstev, lahko pa diplomatska predstavništva organizirajo svoje sprejeme iz izrednih reprezentančnih sredstev, ki jih imajo, ali pa iz sponzorskih sredstev, če se tako znajdejo. In večina DKP-jev je to tudi storila. 25 diplomatskih predstavništev je organiziralo sprejeme ob dnevu državnosti.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Miro Petek.
Hvala lepa. Sam imam depešo iz tega časa, kjer je decidirano zapisano, da se prepoveduje obeleževanje državnega praznika, gre pa za dan državnosti na DKP-jih, ravno zaradi zniževanja sredstev. Mislim, da to ni bilo korektno in da to ni bila dobra poteza, kajti praznovanje se lahko opravi tudi na drugačen način. Niso potrebne ne vem kakšne pojedine, lahko se samo nazdravi, predvsem pa se tam sreča določena populacija ljudi in tudi tam se dela zunanja politika. Predvsem so bili nad to potezo razočarani zamejci. V Avstriji je to praznovanje potekalo v koncertnem domu, medtem ko v Trstu tega praznika na generalnem konzulatu niso obeležili in so zamejci imeli na to kar veliko pripomb. Vmes je pa bilo slišati že tudi slovensko vlado, ki je napovedala, da se bo zmanjšalo praznovanje državnih praznikov. Prazniki tukaj ostajajo, ne bomo pa jih praznovali. Prazniki pa so vendarle za to, da jih praznujemo, da se spominjamo raznih dogodkov, na drugi strani pa z raznimi državniškimi odlikovanji gloreficiramo ljudi, ki so imeli v preteklosti precej sumljivo vlogo in o tem je bilo danes tukaj že govora.
Hvala lepa. Prosim, želite še odgovoriti. Prosim, gospod Žbogar.
Ne, samo rad bi pojasnil oziroma razčistil, če ni bilo dovolj jasno. Ministrstvo ni prepovedalo praznovanja državnih praznikov. Vsako leto doslej je ministrstvo za praznovanje dneva državnosti dodelilo dodatna sredstva. Ob reprezentanci, ki jo ima vsako predstavništvo, je dobilo dodatna sredstva za proslavo. Tokrat teh dodatnih sredstev nismo namenili. In to je vse, kar smo odločili. Prepustili smo pa vsakemu predstavništvu, da se odloči, ali iz rednih sredstev, ki jih ima, organizira ta sprejem, ali pa iz sponzorskih sredstev ali pa, kot vi pravite, v skromni obliki, kar ni nujno, da stane veliko. In veliko veleposlaništev oziroma predstavništev je to naredilo. Na žalost konzulat v Trstu tega ni naredil. Smo pa sami kot ministrstvo bili seznanjeni s tem, da tega sprejema v Trstu ne bo, vendar smo bili seznanjeni prepozno. Je pa zato nova generalna konzulka v Trstu sedaj ob koncu leta organizirala sprejem, ki bi sicer moral biti junija. Mislim, da bo prihodnji teden ta sprejem za slovensko manjšino in italijansko administracijo v Trstu.
Hvala lepa. Minister za zunanje zadeve Samuel Žbogar bo odgovoril tudi na vprašanje dr. Luke Jurija v zvezi z arbitražo in sporazumom, sklenjenim med predsednikom Vlade Republike Slovenije in predsednico Vlade Republike Hrvaške. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa, predsednik. Poslanec Juri je na prejšnjem zasedanju prosil za primerjavo med arbitražnim sporazumom in posebnim sporazumom oziroma predlogom posebnega sporazuma, kot je bil oblikovan po blejskem srečanju. Tako bi rekel, da so pogajanja glede predloga posebnega sporazuma kot tudi glede arbitražnega sporazuma potekala na osnovi identičnih, temeljnih izhodišč, ki jih je v pobudi za sklepanje omenjenih dveh sporazumov sprejela Vlada in potrdil Odbor za zunanjo politiko, to je na osnovi načela pravičnosti, spoštovanja stanja na dan 25. junij in hkratno reševanje kopenskega in morskega dela meje. Seveda pa so med obema dogovoroma oziroma osnutkoma sporazuma tudi bistvene razlike. Predlog posebnega sporazuma je predvideval možnost predaje spora trem institucijam: meddržavnemu sodišču v Haagu, "ad hoc" arbitraži ali pa stalnemu arbitražnemu sodišču. In dogovora o forumu, kam naj bi se to predalo, s Hrvaško ni bilo. Arbitražni sporazum določa, da je forum, ki bo o tem odločal, "ad hoc" arbitraža, to je arbitražno sodišče. Glede predmeta spora so v arbitražnem sporazumu vsebovane slovenske zahteve, da se vprašanje kopenske in morske meje rešuje hkrati, da se določi stik Slovenije z odprtim morjem in da se določijo posebni režimi za uporabo morskih območij, na primer ribolovnih, okoljskih, plovnih in podobno. Posebna naloga sodišča je tako določiti stik Slovenije z odprtim morjem, predlog posebnega sporazuma pa stika Slovenije z odprtim morjem ni tako decidirano omenil. Glede uporabljenega prava v arbitražnem sporazumu sicer ni eksplicitne omembe načela "ex aequo et bono" oziroma zunanje pravičnosti, kot se prevaja. Je pa zato načelo pravičnosti podano opisno, in sicer mora arbitražno sodišče za dosego pravične odločitve pri razsojanju s slovenskim stikom z odprtim morjem in pri določitvi režimov poleg mednarodnega prava in pravičnosti uporabiti tudi načelo dobrososedskih odnosov in mora upoštevati vse relevantne okoliščine. Poleg tega se v sami preambuli obe stranki zavezujeta, da je treba upoštevati tudi načelo oziroma tudi njune vitalne interese. Predlagano besedilo, slovensko besedilo v osnutku tega posebnega sporazuma pa vključuje zgolj referenco, da sodišče v sporu razsodi prvenstveno na temelju drugega odstavka 38. člena statuta meddržavnega sodišča. Torej je poleg poudarka na prvenstvenem in ne na izključnem razsojanju na podlagi "ex aequo et bono" treba poudariti, da je Hrvaška tudi ves čas nasprotovala takšnemu odločanju na tej osnovi in v tem pogledu mislim, da smo z arbitražnim sporazumom dosegli tisto, kar v pogajanjih glede predloga posebnega sporazuma ni bilo mogoče doseči. Treba je tudi upoštevati, da osnutek, ki ga je slovenska stran predlagala Hrvaški s posebnim sporazumom, je bilo izhodišče za pogajanja. Hrvaška je odgovorila s svojim osnutkom, ki je bil drugačen. In, če že bi kdaj prišlo do dogovora, vsekakor ne bi bilo na temelju slovenskega osnutka. S podpisom in ratifikacijo arbitražnega sporazuma tudi Hrvaška izrecno priznava, da njena enostranska dejanja nimajo nobene pravne oziroma ne morejo imeti učinkov prejudiciranja rešitve mejnega vprašanja in sodišče jih ne more upoštevati pri odločanju o določitvi meje. V pogajanjih v okviru mešane komisije je med obema stranema sicer prišlo do soglasja, da se mejno vprašanje rešuje kot celota, se pravi kot meja na kopnem in morju hkrati, kot tudi do načelne uveljavitve kritičnega datuma 25. 6. 1991, vendar pa ni bilo doseženo soglasje niti o forumu, niti o obsegu in formulaciji predmeta spora in določitvi materialnega prava. Še več, kot sem prej rekel, predlog predsednika je ostal samo na ravni osnutka slovenske in hrvaške strani. Hrvaški pa se je pa razlikoval v bistvenih elementih. Podpisani sporazum, arbitražni sporazum pa določa tudi elemente, glede katerih ni bilo mogoče doseči soglasja v okviru mandata mešane komisije.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, dr. Luka Juri.
Hvala lepa, minister. Hvala za odgovor, pa vendarle želim dopolnitev odgovora v smeri, kateri od dveh sporazumov zagotavlja Sloveniji boljšo pogajalsko pozicijo oziroma večje možnosti za uresničitve svojih interesov, kot je na primer dostop do odprtega morja. To vprašanje je pomembno zato, ker smo slišali kritike na ta arbitražni sporazum s strani veliko tistih, ki so blejski dogovor podpirali ali ga celo sooblikovali. Po tej logiki, če je nekdo, ki je sooblikoval nek dogovor, nato pa nasprotuje drugačnemu, po tej logiki naj bi ta drugačen dogovor zagotavljal manj prednosti Sloveniji oziroma bi zagotavljal slabšo pogajalsko izhodišče kot prejšnji. Po vašem prvotnem odgovoru pa izgleda, da arbitražni sporazum vendarle zagotavlja bistveno boljšo pozicijo Sloveniji, kot ga je blejski dogovor, predvsem zato, ker opisno omenja načelo "ex aequo et bono", načelo pravičnosti in pisno omenja dejstvo, da bo arbitražno sodišče odločalo tudi o stiku Slovenije z odprtim morjem, torej o stiku, o spoju Slovenije, ne pa samo o dostopu. Konec koncev pa, kolikor mi je znano, arbitražno sodišče odloči hitreje in učinkoviteje, kot pa odloči meddržavno sodišče v Haagu. Torej vas prosim, če lahko dopolnite odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, gospod minister, želite odgovoriti?
V obeh primerih gre za odločitev tretjega. Tako da ta očitek, da prepuščamo odločitev nekomu tretjemu in s tem tudi ne vemo, kakšna odločitev bo, odpade, ker v vsakemu primeru bi prepustili odločitev tretjemu, če bi šli na meddržavno sodišče v Haagu ali pa če gremo na arbitražni sporazum. Če prepustimo odločitev tretjemu, bo Slovenija skozi arbitražni sporazum imela veliko večji vpliv na odločitev, kot bi jo imela pri meddržavnemu sodišču. V arbitražnem sporazumu bo imela Slovenija svojega arbitra, ki ga bo sama določila. Tudi glede ostalih treh arbitrov bo Slovenija soudeležena pri odločitvi, morala bo dati soglasje, da bodo ostali trije oziroma poleg slovenskega in hrvaškega še trije člani tega arbitra. Se pravi Slovenija ima aktivno politiko pri oblikovanju sodišča, pri meddržavnemu sodišču Slovenija nima nobenega vpliva na sestavo. Tretjič. Arbitražno sodišče, posebej ad hoc arbitražno sodišče je veliko bolj fleksibilno, kot je meddržavno sodišče. Meddržavno sodišče je bolj striktno, manj fleksibilno pri sprejemanju odločitev in je arbitraža veliko bolj dojemljiva za vse ostale elemente, tudi politične, tudi elemente, vezane na 1918, kot je omenil gospod Jelinčič, se pravi zgodovinske okoliščine, ki so prispevale. In ravno to je tudi navodilo sodišču, da upošteva vse te ostale elemente, opisna pravičnost, kot pravimo, relevantne, zgodovinske razlage, da upošteva vitalne interese obeh držav, pri čemer vemo, kateri so vitalni interesi Slovenije. Pravniki, s katerimi se konzultiramo, tudi tuji, pravijo, da opisna pravičnost in navodilo sodnikom je verjetno bolje, kot bi bila zelo neopredeljeno načelo "ex aequo et bono", glede katerega bi se sodniki najprej morali sami dogovoriti in mu dati neko vsebino. Tu je pa vsebina že v sporazumu samem vnaprej določena. Strinjam se z vami, da ta sporazum zelo konkretno nalaga sodišču, da določi stik. In stik je lahko samo eno. To ni dostop, to ni kontakt, ampak je stik, je "junction", kot je prevedeno. Mislim, da je veliko elementov v tem arbitražnem sporazumu, ki nas lahko navdajajo z neko samozavestjo, da bo sodišče [[...]] [[Opozorilo za konec razprave.]] [[...]]določilo mejo tako, kot jo vidimo in kot je bila tudi v preteklosti.
Hvala lepa. Minister za zunanje zadeve Samuel Žbogar bo odgovoril še na vprašanje Milenka Ziherla v zvezi z incidentom v Piranskem zalivu. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa. Poslanec Ziherl je na prejšnji seji vprašal glede incidenta, ki se je zgodil v Piranskem zalivu 7. novembra, ko so ribiški čolni hrvaških lastnikov prišli v Piranski zaliv. Ministrstvo za zunanje zadeve je bilo že istega dne obveščeno s strani ministrice, sem bil sam obveščen o incidentu, dobili smo pa tudi pisno sporočilo s strani pristojnih organov, in sicer 11. novembra, dopolnjeno pa je bilo potem tudi 18. novembra. V poročilu je med drugim navedeno, da so slovenski ribiči že na kraju dogodka opozorili posadko hrvaške ribiške ladje, ki je med plutjem odmetavala plovke s hrvaško zastavo po namišljeni sredinski črti v Piranskem zalivu, kot tudi posadko patruljnega čolna hrvaške policije, da se nahajajo v slovenskih vodah in da naj slovensko območje v čim krajšem času zapustijo. Obe plovili sta opozorilo tudi upoštevali, tako da do večjega incidenta ni prišlo. Po podrobni preučitvi uradnega poročila je zunanje ministrstvo v zvezi z navedenim dogodkom tudi poslalo veleposlaništvu Hrvaške v Ljubljani protestno noto. Pri incidentu ni šlo za neko uradno politiko hrvaške vlade, da bi zaradi tega morali obveščati evropsko predsedstvo.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Ziherl.
Hvala za besedo. Vsekakor sem hvaležen temu dnevniku, da imam lahko predlog arbitražnega sporazuma v rokah. Se strinjam z gospodom ministrom, da je majhna verjetnost, da je to ušlo z Ministrstva za zunanje zadeve, bolj možno je, da je kdo drug, morda tudi lahko celo s kakšnega vladnega urada. V vprašanju sem navajal 9. člen, drugo alinejo, vendar je morda še pomembnejši 10. člen, prva alineja, ki govori: "Pogodbenici se vzdržita vseh dejanj ali izjav, ki bi lahko spor še zaostrile ali ogrozile delo arbitražnega sodišča." In mislim, da vsekakor bi to dejanje lahko uvrstili v 10. člen, prvo alinejo. To ste omenili, da je bilo poročilo to trasiranje neke meje, ki še ni določena, vendar mediji govorijo tudi o verbalnih kontaktih. S strani novinarke HTV-ja je prišla grožnja o 40.000 nelegalno postavljenih turističnih vikend objektih slovenskih lastnikov na hrvaški obali, ki jih bodo v najkrajšem možnem času porušili. In morda bi vseeno kazalo, ko so bila ta srečanja premierke in premierja in ko se je zadeva morda le nekako začela premikati, čeprav po našem mnenju [[..]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]ne v najbolj pravo smer, to je tudi mnenje eminentnih pravnikov, ki izražajo skrb v zvezi s tretjim poglavjem in obema členoma. Vsekakor [[....]] [[Izklop mikrofon]] [[..]]
Hvala lepa. Želite še odgovoriti? Prosim.
Šlo je za privatno iniciativo, se pravi iniciativo ribičev, ki jih je hrvaška policija zgolj spremljala zaradi varnosti. Ko so bili s strani slovenske policije opozorjeni, da se nahajajo v slovenskem morju, so ga tudi zapustili. Imate prav, da prvi del 10. člena se nanaša ravno na takšne zadeve, ampak če bi hrvaška oblast izvajala dejanja, ki bi ogrožala pogajanja. V tem primeru ni šlo za to, zato tudi ni bilo potrebe, da bi se sklicevali na ta člen. Glede grožnje slovenskim lastnikom v Istri, seveda človek verjetno marsikaj reče, ko je jezen, tako ne bi tega jemal dobesedno. V vsakem primeru pa pričakujemo od Hrvaške kot kandidatke za Evropsko unijo, da pri njej velja neka pravna država in da so nepremičnine tujcev ravno tako zaščitene, kot so nepremičnine njenih državljanov.
Hvala lepa. Minister brez resorja, odgovoren za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, dr. Henrik Gjerkeš bo odgovarjal na vprašanje Franca Pukšiča v zvezi z uspešnim črpanjem evropskih sredstev s pomočjo tako imenovanega petega javnega razpisa za obdobje 2009-2013. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, poslanci, gospod Pukšič. V zvezi z vašim vprašanjem vam v nadaljevanju pojasnjujem okoliščine glede objave petega javnega razpisa prednostne usmeritve Regionalni razvojni programi, razvojne prioritete Razvoj regij v okviru Operativnega programa krepitve regionalnih razvojnih potencialov v obdobju 2007-2013. Zamuda pri objavi petega javnega razpisa, s katerim bomo razpisali sredstva za obdobje od 2010 do 2012, je povsem objektivne narave, pri čemer je razlogov več. Prvi razlog je, da je Služba Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko v funkciji organa upravljanja aktivno pripravljala poenostavitve in spremembe v sistemu izvajanja kohezijske politike, del teh sprememb pa je že v fazi izvajanja. S spremembami bomo pospešili bodoče črpanje evropskih sredstev na vseh področjih, ne zgolj na področju prednostne usmeritve Regionalni razvojni programi. Med drugim se pripravljajo spremembe pri avansiranju operacij pavšalov za posredne stroške, spremembe pri navodilu o upravičenih stroških, poročanju, informiranju in potrjevanju instrumentov, spremljanju prihodkov na projektih, upravičevanju davka na dodano vrednost in podobno. Vse te nove pogoje in pravila bo treba upoštevati pri pripravi vseh bodočih javnih razpisov. Drugi razlog, da peti javni razpis do zdaj še ni bil objavljen, je posledica ugotovitev revizijskega pregleda izvajanja te razvojne prioritete v letih 2007 in 2008 s strani Računskega sodišča Republike Slovenije, ki na dosedanje izvajanje razvojne prioritete podalo mnenje s pridržkom in revizijskega pregleda izvajanja predmetne razvojne prioritete v letih 2007 in 2008 s strani Ministrstva za finance - Urada za nadzor proračuna. Ugotovitve obeh revizijskih organov kažejo na določene nejasnosti pri izbiri pravne podlage za izvajanje operativnega programa. Pri tem je služba Vlade konkretne rešitve in predloge ukrepov preverjala z Evropsko komisijo. Skupne ugotovitve kažejo, da bo služba Vlade nadaljnje aktivnosti izvedla z instrumentom, ki bo omogočal popolno skladnost z vsemi nacionalnimi in evropskimi predpisi, ki urejajo koriščenje sredstev Evropske skupnosti v Republiki Sloveniji. Tretji razlog za odlog je, da je operativni program na polovici realizacije tako časovno kot po izplačanih sredstvih. Zato služba Vlade preverja skladnost regionalnih prioritetnih projektov na eni strani s cilji regionalnih razvojnih programov, pa tudi s cilji operativnega programa krepitve regionalnih razvojnih potencialov za obdobje 2007-2013. Na osnovi ugotovitev tega pregleda in opravljenih zunanjih evalvacij bo služba Vlade regijam po potrebi predlagala ustrezne korekcije izvedbenih načrtov. Upravičenci bodo namreč lahko svoje projekte posredovali šele po potrditvi izvedbenih načrtov. Pričakujemo, da bo 5. javni razpis objavljen v začetku prihodnjega leta. Pri tem velja še enkrat opozoriti, da bo na 5. javni razpis možno prijavljati le tiste projekte, ki bodo imeli pridobljena vsa ustrezna dovoljenja za poseg v prostor, lastne dele zaprošenega sofinanciranja pa zagotovljena v veljavnem tretjem delu občinskega proračuna oziroma v načrtu razvojnih programov. Služba Vlade je 12. junija letos objavila javni razpis za sofinanciranje razvojnih nalog subjektov spodbujanja razvoja na regionalni ravni 2009 in priprave izvedbenih načrtov regionalnih razvojnih programov za obdobje 2010-2012, pri čemer smo v regijah sprožili proces usklajevanja in priprave triletnih izvedbenih načrtov regionalnih razvojnih programov, v tem primeru za obdobje 2010-2012. Pripravo triletnih izvedbenih načrtov predpisuje četrti odstavek 14. člena Uredbe o regionalnih razvojnih programih. Služba Vlade je za obdobje 2010-2012 za predmetno prednostno usmeritev razpisala nekaj več kot 203 milijone evrov, kar je skladno tudi s proračunskimi možnostmi. Preostala sredstva, ki ne bodo počrpana s pogodbami iz dosedanjih štirih javnih razpisov, in preostala sredstva, ki so indikativno namenjena v operativnem programu, bodo regijam dodeljena z instrumentom [[opozorilni znak za konec]] , ki bo sledil temu in je trenutno v pripravi. Glede vprašanja pokojninske zakonodaje pojasnjujem, da trenutno poteka aktivna komunikacija znotraj koalicije. Sam pa sem večkrat že izpostavil, da se bom [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa, gospod Gjerkeš. Gospod Pukšič, želite še dodaten odgovor? Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, gospod minister ter ostali prisotni predstavniki Vlade! Že iz vljudnosti do ministra, da bo lahko svoj odgovor vsaj do konca povedal, ker mu je zmanjkalo časa, bom dal to možnost in priložnost z dodatnim vprašanjem. Gospod minister, petega javnega razpisa ni bilo. To je dejstvo. Leto 2009 je za nami. Investicije drugo leto, če bi peti javni razpis bil izveden, ne bodo potekale, rekli ste, da šele v začetku prihodnjega leta. Rad bi slišal, ali je to januar, ali prva četrtina, ali prva polovica začetka prihodnjega leta. Drugič. Razpis, ki bo potem, ampak tega pa res nisem dobro slišal, za tisti zadnji del, 12 do 13 in ostanek. Na kakšen način mislite to urediti? Namreč dejstvo je, da občine z manjšimi proračuni ne bodo mogle več kandidirati, ker ne bodo sposobne same zagotavljati velikega deleža, namreč projekt mora biti vreden najmanj 400.000 evrov in s tem lahko pade celoten projekt v posameznih občinah od leta 2007 naprej in povračila iz evropskih skladov tega v proračunu Republike Slovenije ne bo. Dejstvo pa je, glede na to, da ste sami navedli štiri, pet razlogov, zakaj razpisa ni bilo, pa tudi podvprašanje, gospod minister: Kaj se dogaja v Vladi, ko lahko državna sekretarka Andreja Jerina dela nekaj izven tistega, kar se dogovorite na ministrstvu? In tudi sam ste na takšen njen nastop ostro reagirali.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Bom kratek. Napovedal sem večkrat, da bo peti javni razpis, poimenovanje tega inštrumenta moramo še definirati, januarja. Glede vprašanja, kako ravnati, bomo izdelali navodilo oziroma smo ga že, da imajo absolutno prednost zaključeni projekti, ki so že pripravljeni. V tem konceptu bodo v okviru teh 203 milijonov evrov imeli takšni projekti prednost, medtem ko ostanek, torej ta indikativna vsota in ostanek prvih, potem petih javnih razpisov, bo razpisan v okviru šestega javnega razpisa, ki ga tudi že pripravljamo in bo, ko bomo definirali cilje operativnega programa krepitve regionalnih razvojnih potencialov z izvedbenimi načrti, tudi razpisan. Glede tretjega vprašanja. Andreja Jerina ni na službi Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko, ampak na SVREZ-u. Je pa res, da smo tisto zadevo ravno okoli petega javnega razpisa morali urejati preko Bruslja in ne v lastni hiši. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Pukšič.
Hvala lepa, gospod minister. Ker v lastnih hišah lahko urejate, ker pa smo tukaj v Državnem zboru vas mi postavili in tudi mi vas tukaj odpokličemo, glede na to, da ste sami zapisali, da v tem primeru Andreja Jerina, seveda ne bom citiral vsega, kar ja zapisano v dopisu, tudi osebno odgovarja in bo zablokirala na ta način aktivnosti, za katere se prizadevate in katere ste skupaj z direktorjem Direktorata za razvoj uskladili 23. oktobra, in ko je bilo podpisano, je ona po telefonskem pogovoru vse skupaj zablokirala, bom v skladu s poslovnikom predlagal, da opravimo razpravo o tem v Državnem zboru. Poleg tega pa tudi zato, ker enostavno je nemogoče, da občine, ki imajo končane projekte, kjer bi lahko izpeljale gradbena dovoljenja, ker je v regijah so sredstva razdeljena, in če jih razpišete 200 milijonov ne pa 300, toliko, kolikor jih je na razpolago, znotraj regij ne morejo posamične občine preko svetov regij, katerih člani so župani občin, pridobiti sredstev za celoten projekt, čeprav so si znotraj regij, regijski razvoj in na svetu regij razdelili najprej ključ, potem pa tudi višino sredstev, na kakšen način in koliko sredstev bo katera od občin lahko koristila. In glede na to, da je to tako pomembna materija, govorimo o približno 300 milijonih evrih regionalnega razvoja, danes tudi tistih 300 pa 450 projektov, ki tečejo, bremenijo državni proračun, zahtevkov za povračilo iz Evropske unije pa še niste poslali, zaradi teh strahovitih nesoglasij znotraj Vlade. Eden izmed razlog je bil tudi odstop prejšnje ministrice, ker enostavno tega ni preživela, zato vam bomo pomagali razjasniti to problematiko tukaj v Državnem zboru in tudi komu povedati, da bo verjetno predsednik Vlade moral razmisliti o kakšni zamenjavi.
Če sem vas prav razumel, gospod Pukšič, ste predlagali obravnavo. Zato bo o predlogu poslanca gospoda Pukšiča da Državni zbor opravi razpravo o odgovoru ministra dr. Gjerkeša. Glasovanje jutri, v torek, 15. decembra, v okviru glasovanj. Minister za zdravje Borut Miklavčič bo odgovarjal na vprašanje gospoda Ivana Grilla v zvezi s tožbo Rdečega križa Slovenije proti Republiki Sloveniji. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa za vprašanje. Jaz bi bil v odgovoru lahko zelo kratek. Tožba Rdečega križa zoper ministrstvo oziroma zoper državo je bila vložena 28. 2. 2006. Rdeči križ Slovenije je takrat vodil kot predsednik dr. Janez Remškar. Za dr. Janezom Remškarjem sem vodenje Rdečega križa prevzel sam. Spor je na sodišču in je predvidena poravnava. Ministrstvo za zdravje je v celotni zadevi pooblastilo in prepustilo v reševanje tega spora pravobranilstvo Republike Slovenije, glede na to, da sva bila dva prejšnja predsednika v Rdečem križu in sva lahko iz tega razloga morda neobjektivna ali se težko odločava. Se pravi, zadeva je v postopku poravnave, poravnavo vodi državno pravobranilstvo in niti dr. Remškar, niti jaz, niti ministrstvo pri tej poravnavi ne sodeluje.
Hvala lepa. Gospod Miklavčič bo odgovarjal na vprašanje gospe mag. Julijane Bizjak Mlakar v zvezi z upravnimi nadzori. Izvolite, gospod minister.
V uvodnem besedilu k osnutku zakona je opisano stanje glede organiziranosti javne zdravstvene dejavnosti, ki je posledica različnih dejavnikov razvoja v zadnjih sedemnajstih letih. Torej v času po letu 1992, ko je bil sprejet sedaj veljavni zakon o zdravstveni dejavnosti. Teh ministrstvo ne more odpraviti čez noč, ker so potrebne sistemske spremembe oziroma nov zakon o zdravstveni dejavnosti. Zakon o zdravstveni dejavnosti, ki je bil sprejet leta 1992, je omogočil opravljanje zasebne zdravstvene dejavnosti in v zvezi s tem predpisal določene pogoje, vendar je v marsičem bil tudi nedorečen, kar še zlasti velja za zakonska določila o podeljevanju koncesij in sploh o vlogi in pomenu zasebne zdravstvene dejavnosti v odnosu do javne. Nova zakonodaja je leta 1992 omogočila zasebno iniciativo in prakso, ne da bi določila, kako naj se ta umesti v celotni sistem zdravstvenega varstva pri nas. Glede na pomanjkanje izkušenj s podeljevanjem koncesij v občinah, ohlapno zakonsko ureditev in odsotnost strategije razvoja in meril za določitev mreže javne zdravstvene dejavnosti, je podeljevanje koncesij potekalo precej nesistemsko in nenadzorovano. Dodati je treba še dejstvo, da je nekaj let po tranziciji na splošno v Sloveniji bilo med mnogimi politiki in ekonomisti prisotno prepričanje, da je privatizacija zdravstvene dejavnosti izhod iz finančnih in organizacijskih težav, zaradi česar so podeljevanje koncesij dojemali tudi z zornega kota takšnih razmišljanj. Prav tako je v določenem času prevladovalo mnenje, da so zdravstveni domovi preživeli in da jih ne rabimo več, ker vso njihovo dejavnost lahko prevzamejo koncesionarji. Glede na sedanjo situacijo je mnenje ministrstva, da upravni nadzori, ki bi jih v tej zatečeni situaciji izvedlo, ni ukrep, ki bi lahko bistveno pripomogel k izboljšanju stanja. Dejstvo je namreč, da občine s podeljevanjem koncesij niso kršile zakona, pač pa je nastala škoda z razpadom zdravstvenih domov. Nobenega mehanizma ni, da bi ministrstvo koncesijo odvzelo in zdravnika poslalo nazaj v zdravstveni dom. V zadnjem letu dni je ministrstvo opravilo 11 upravnih nadzorov. Vsi upravni nadzori so bili opravljeni v smislu preverjanja zakonitosti delovanja javnih zdravstvenih zavodov. Pri tem so se komisije, ki so upravni nadzor opravljale, osredotočile predvsem na preverjanje skladnosti notranjih aktov v zavodih z veljavno zakonodajo in hkrati z dejanskim stanjem v zavodu, organizacijo dežurne službe, akt o sistemizaciji, prevedbe plač v nov plačni sistem, razpisne postopke, sklepanje in izvajanje pogodb z zunanjimi sodelavci in tako dalje. Glede vašega vprašanja v zvezi z ukrepi za preprečevanje novih kršitev in popravo stanja na področju [[opozorilni znak za konec]] zasebne zdravstvene dejavnosti in koncesij ter nadurnega dela ter podjemnih pogodb zdravnikov in drugih zdravstvenih delavcev pojasnjujemo, da je ministrstvo večkrat z dopisi, pa tudi neposredno na sestankih opozorilo na [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa, gospod minister. Gospa mag. Bizjakova, želite dopolnitev odgovora?
Hvala lepa. Prosila bi za dopolnitev odgovora. Na 10. seji Državnega zbora je gospod minister na moje poslansko vprašanje potrdil obstoj kršitve zakona, ki se nanašajo tako na razgrajevanje zdravstvenih domov zaradi podeljenih koncesij kot tudi na zlorabe javnih sredstev, časa in kadra v javnem zdravstvu v korist zasebnih zaslužkov izvajalcev zdravstvenih storitev. Vmes so bile takšne kršitve, kot so, da delajo brez dovoljenja, kršijo zakone, našteti so bili ti zakoni: o delovnem času in drugi zakoni. Potrjene so bile kršitve številnih zakonov, ki so posledica mešanja javne in zasebne zdravstvene dejavnosti. Glede opravljanja pooblastil upravnega nadzora pa je gospod minister povedal, da nima znanja, da bi te nadzore opravil oziroma da ne ve, kaj lahko glede nezakonitosti stori. Od tedaj je minilo dva meseca, upam, da se je med tem časom naredil korak naprej. Kljub temu pa dejansko nismo izvedeli, da bi se karkoli na tem področju naredilo, ker tam so nezakonitosti konkretno navedene. Dejansko po uradni dolžnosti je minister dolžan ukrepati, gre za varovanje zdravja prebivalstva, gre za varovanje javnega interesa in končno gre tudi za vprašanja pravne države. Skrbi me, ker v predlogu novega zakona o zdravstveni dejavnosti se legalizira sedanja nezakonita razgradnja zdravstvenih domov, in se legalizira tudi mešanje javnega in zasebnega v korist zasebnega in v škodo javnega. Zanima me, če je morda tudi to razlog, da kljub nezakonitostim, ki so bile znane, do sedaj še ni bilo nobenih ukrepov, ne proti zdravnikom, ne proti drugim kršilcem. Dejansko mislim, da gre za napačni signal javnosti, da je zdravnikom in drugim kršiteljem zakona v [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]]
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
V tem trenutku v Sloveniji nimamo nobenega izvajalca zdravstvene dejavnosti, ki za to nima delovnega dovoljenja. Eden je zdravstveni dom in eden je koncesionar, ki je pridobil koncesijo. 33 zdravstvenih domov v Sloveniji ne izpolnjuje pogojev, ki jih določa stari zakon. Jaz ne morem v nobeno občino, v Državnem zboru imate veliko županov, pojdite do županov. Kako naj jaz grem v občino in naj koncesionarje, ki imajo veljavno pogodbo, ki veljavno delajo, spravim nazaj v zdravstveni dom. Ne morem, zato delamo nov zakon in bomo prišli pred Državni zbor z novim zakonom. Delajo vsi z dovoljenjem, predvsem nadziramo tam, kjer prihaja do napak v strokovnem delu, ali nadziramo tam, kjer prihaja do napačnega zaračunavanja storitev plačnikom, obveznemu in prostovoljnemu zavarovanju. Zdravstveni dom, ki je bil raznešen, jaz ne morem spraviti nazaj. Če pa vi veste, spoštovana poslanka, kako naj to naredim, si bom vzel čas in vas prosim, če mi pri tem pomagate. Hvala.
Hvala lepa. Ker je minister za šolstvo in šport gospod dr. Igor Lukšič upravičeno odsoten, bo na poslansko vprašanje Zvonka Laha, ki mu ga je postavil na prejšnji seji, odgovarjal na naslednji seji. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev. Ministru za gospodarstvo bo postavil poslansko vprašanje gospod Miro Petek. Izvolite.
Hvala lepa. Najprej bi rad pohvalil ministra za gospodarstvo dr. Mateja Lahovnika, da je dobila Slovenija agencijo ACER, kar je lep dosežek tudi z njegove strani. Gre za ugledno institucijo in se v Sloveniji obetajo res dobra delovna mesta. In to je res pomemben dosežek posebej v luči tega, da lahko danes v tej vladi govorimo na eni strani o njeni pregovorni nesposobnosti, na drugi strani pa res o njeni patološki narcisoidnosti. Gospod Lahovnik, čestitke. In zdaj k vprašanju. V zadnjem mesecu se je eskaliralo dogajanje v slovenjgraškem Preventu, ko se lastniki, ki so v precej čudnih okoliščinah prišli do lastništva, seveda nekoč družbenega lastništva, in posledično do velikega bogastva, se med sabo ne morejo dogovoriti, kdo bi imel več in pri tem podjetje nezadržno drvi proti dnu. Ogrožena je stotina delovnih mest ne samo na Koroškem, temveč širom po Sloveniji. Meni je jasno, da gre tu za zasebno podjetje. Dobro vem, da tu država nima nekega velikega vpliva ali moči. To moč je imela v preteklosti, ko se je v Sloveniji razpaslo neko čudno lastninjenje. Takratna politika tej ekonomski eliti sumljivega porekla žal ni stopila na prste in je bila vseskozi nedotakljiva. Ob najbolj črnem scenariju se tudi na Koroškem lahko ponovi zgodba Mure in Koroško lahko čaka usoda Pomurja. Koroška pa je že danes v velikih razvojnih tegobah, ki se samo še zaostrujejo. Zaposlene delavke in delavci niso krivi, da je prišlo do tako nepreglednega, nepoštenega, velikokrat tudi zelo sumljivega lastninjenja podjetij, toda danes plačujejo glede tega najvišjo ceno. Zaposleni v Preventu so včasih delali tudi do 12 ur in v poletnih vročinah so velikokrat pristali v bolnišnici zaradi nezavesti. Spoštovani minister, razmere na Koroškem, v Beli krajini in še kje so precej zaostrene. Na Vlado ste že dobili predlog interventnega zakona iz Bele krajine, podoben zakonu o razvojni podpori Pomurju. Sprašujem vas: Ali je Vlada pripravljena na to, če bo v kratkem v Sloveniji še kakšno okolje, še kakšna regija [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]doživela podoben gospodarski zlom, ali tudi za te regije pripravljate podoben zakon, kot za Pomurje? Ali boste te težave poskušali reševati s kakšnimi drugimi ukrepi? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec Miro Petek sprašuje o zelo aktualni zadevi, ki se nanaša neposredno na Prevent, posredno pa pravzaprav na celotno gospodarsko situacijo na Koroškem. V celoti se strinjam z vami, da je situacija v Preventu resna. Žal, država, ali pa na srečo - kakorkoli se obrne, tam ni lastnica, je pa res, da so delavke in delavci talci neodgovornega ravnanja obeh lastnikov, posebej večinskega lastnika, ki ima tukaj škarje in platno, da zadeve premakne naprej, pa se očitno stvari ne zgodijo. In Prevent danes ni toliko v krizi zaradi krize same, kot pa zaradi nerazrešenih odnosov med lastnikoma. Glede situacije, ki je dejansko precej resna, drži, da je ogroženih praktično 1300 delovnih mest in da je veliko večino delovnih mest mogoče rešiti, če bo prišlo do ustreznega dogovora in se bo še naprej zagotavljal ustrezen obseg poslov s strani naročnikov, kar je mogoče, če se odnosi med lastnikoma razrešijo. Glede širšega vprašanja, kaj to pravzaprav pomeni za Koroško oziroma ali Vlada razmišlja o podobnem zakonu, drži, kot pravilno ugotavljate, da je prišla tudi iz Bele krajine podobna pobuda, da bi se pripravil poseben zakon o spodbujanju razvoja Bele krajine, kot je bilo to pripravljeno za Pomurje. Enako vprašanje se zdaj pojavlja tudi v tem primeru oziroma ga izpostavljate. Moram reči, da samo vprašanje priprave zakona spada v resor Ministrstva za lokalno samoupravo oziroma ministra Gjerkeša, tako da lahko povem svoje mnenje. Jaz menim, da se je treba teh vprašanj lotiti tudi na ostalih področjih celovito, v okviru krovnega zakona. Glede na to, da je bil v enem primeru že uporabljen posebni zakon, je seveda legitimna pravica tudi ostalih delov, da pričakujejo, da če pride do podobnega razvoja dogodkov, da se tudi njih enako obravnava. S tega vidika seveda Koroška ne more biti izjema oziroma biti v slabšem položaju, kot so nekateri drugi deli. Verjamem, da je potrebno področja, ki zaostajajo za povprečjem Republike Slovenije, in Pomurje je dejansko najmanj razvito, potem je praktično Bela krajina potem pa tudi že Koroška precej razvojno zaostaja, spodbujati bodisi sistemsko preko krovnega zakona ali pa s posebnim zakonom, kot je bil to primer Pomurja. Kakšna bo končna odločitev Vlade oziroma resornega ministrstva, jaz v tem trenutku težko napovem. Se pa strinjam, da je treba z dodatnimi regionalnimi spodbudami zagotoviti razvoj tega področja, še posebej, ker dejansko na razmere v podobnih družbah, kot je Prevent, ne moremo vplivati, čeprav sem tudi sam, moram reči, opravil pogovore pravzaprav z vsemi ključnimi akterji te zgodbe. Rezultat oziroma vzroki so pa natanko takšni, kot jih opisujete. Dejansko je to po eni strani rezultat načina lastninjenja v Sloveniji, do katerega je prišlo, ko smo v družbo dobili določene lastnike, ki tej vlogi niso bili kos oziroma so se v procesu privatizacije znašli, kasneje pa niso zagotovili ustreznega razvoja družbi in smo sedaj pravzaprav v situaciji, ko eno največjih podjetij ne samo na Koroškem, pač pa tudi v Sloveniji, nima niti ustrezne lastniške strukture niti ustreznega razvojnega modela. Sam osebno pričakujem, da glede na situacijo in velik pomen, ki ga ima Prevent za Koroško, pa tudi Slovenj Gradec, da bodo lastniki vendarle zmogli priti do ustrezne rešitve, ker sedanja situacija je res na nek način nevzdržna, kjer imamo situacijo, da največji lastnik prejema milijonske ponudbe o evrih, glede prodaje svojega deleža, pa se za to ne odloči. In smo v situaciji, ko sam ne ponudi neke razvojne rešitve, 1300 delavk in delavcev je pa pravzaprav ujetnikov tega. Pričakujem, da bodo tudi lastniki v tem konkretnem primeru opravili svoje delo. [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Minister, hvala za vaš odgovor. Veseli me, da ste se okrog tega problema tudi sami toliko angažirali. Predsednik vlade Borut Pahor je nedavno kot svoj velik dosežek v prihodnjem letu napovedal poraz brezposelnosti. Od današnjih 95 tisoč, 100 tisoč, na 120 tisoč brezposelnih. Na Koroškem pa je v njegovem času v posameznih občinah brezposelnost narasla za 50 do 60%. In seveda na Koroškem se te njegove napovedi o 120 tisoč brezposelnih enostavno ne veselimo, se ne moremo veseliti. Minister vi se boste spomnili. Koroška je v začetku 90 let že reševala svoje probleme s pomočjo države. Reševanje železarstva je bilo zelo trdo za zaposlene in tudi za državo. Za državo je bilo predvsem zelo drago, toda splačalo se je. V tem času, ko je država reševala jeklarstvo na Koroškem oziroma nasploh v Sloveniji, je v Mislinjski dolini rastel Prevent. Spomnite se Jože Kozmus, Janko Zakeršnik so dobili najvišja priznanja Gospodarske zbornice Slovenije. Gospodu Janku Zakeršniku je ob podelitvi leta 2001 roko stiskal gospod Milan Kučan. Dva dni zatem je bil atentat na mene. Samo mimogrede. Za Koroško so danes pomembna vsa delovna mesta, tudi šivanje, čeprav je to delo s precej nizko dodano vrednostjo, vendar je boljše kot nič. Zato vas sprašujem: Kako boste ločili pomembno razliko, to je, da s pomočjo države oziroma državnih bank ne boste reševali tajkunov, temveč da boste poskušali rešiti delovna mesta? Hvala.
Gospod minister, prosim.
V tem konkretnem primeru Preventa je stanje natanko takšno, kot ste ga opisali. Drži, da večinski lastnik ravna tako, kot ste navedli in ravno v tem je problem. Pričakujem, da bo pokazal toliko tudi družbene odgovornosti, da bo sam prispeval k temu, da pride do dogovora. Mi imamo situacijo, kjer imamo dva lastnika, ki praktično ne komunicirata med seboj. Oba sta zelo premožna in pravzaprav v tej zgodbi veliko ne tvegata in tudi nič ne izgubita. V preteklih letih so trije največji lastniki iz Preventa veliko denarnega toka že preusmerili v celo vrsto drugih naložb. Iz tega naslova so si tudi temeljito finančno opomogli. Danes so pravzaprav delavke in delavci tisti, ki v celoti največ tvegajo in tudi zato je prišlo do spontane stavke, ker so izvršni direktorji in zaposleni ocenili, da tako ne gre več naprej. Menim, da v nobenem primeru, ko govorimo o Preventu, država, tudi če bi imela lastniški delež, ne bi smela reševati lastnikov. Lastniki so si v preteklih letih že dobro opomogli na račun ustvarjenih denarnih tokov. Tisto, kar ostaja v Preventu in je mogoče rešiti, je v vsakem primeru tudi po zagotovilih največjega kupca 800 do 900 delovnih mest, ob pogoju, da pride med lastnikoma do dogovora. Tudi v tem primeru gre za dejstvo, da se bomo soočili z določenim številom presežnih delovnih mest, posebej na posameznih območjih, kjer se že napoveduje povečanje brezposelnosti. Tudi iz tega naslova je vaše vprašanje še kako upravičeno, ker to, kar je Mura pomenila, recimo, za območje Murske Sobote, pomeni nek drug stečaj ali pa stečaj enega izmed obratov Preventa za neko drugo mesto na Koroškem. Zdaj ne želim predvidevati, kaj se bo zgodilo, in po nepotrebnem strašiti, seveda pa moramo biti realni. In kot sem dejal, se v celoti zavedamo, da je pravzaprav po scenariju, ki je optimističen, mogoče zagotoviti 800 do 900 delovnih mest. Smo v situaciji, ko še za ta scenarij potrebujemo normalno družbeno odgovorno obnašanje tako večinskega kot drugega lastnika. Ali bo do tega prišlo, verjamem, da se bo v naslednjih dneh to vendarle zgodilo, ker si težko predstavljam, kako bodo ljudje, ki so se na račun Preventa kot lastniki dobro opomogli, živeli še naprej na tem območju, če sami ne bodo pokazali [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa, gospod minister. Izvolite, gospod Petek.
Hvala lepa. Spoštovani minister, z odgovorom sem zadovoljen. Kljub vsemu pa bi poslance pozval, da jutri podprejo predlog za razpravo o odgovoru ministra Lahovnika. Odprimo si možnost, da o tej problematiki poglobljeno in z malo več časa spregovorimo, ker gre za izjemno velik problem in gospod Lahovnik to dobro ve, dobro pozna zadeve tudi njegova kolegica Irma Pavlinič Krebs. In mislim, da bi vsem nam koristilo, če bi o tem spregovorili na seji Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. O predlogu poslanca gospoda Petka bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 15. decembra 2009, v okviru glasovanj. Gospod Jerovšek, proceduralno.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Želel bi vprašati, ali sta Poslanski skupini Zares in LDS izstopili iz Vlade, ker bojkotirata tudi nastop njihovega ministra. Vem, da se je gospod minister opredelil proti političnim igricam svoje poslanske skupine in koalicije, da je razjezil svojo poslansko skupino, vendar bi kljub temu to vprašanje želel [[...]]
Gospod Jerovšek [[...]]
[[...]]razjasniti, ali sta ti dve stranki, ki bojkotirata delo parlamenta brez napovedi, še v vladni koaliciji, ker smo drugače soočeni z resno vladno krizo v tej državi in to je zelo pomembno vprašanje. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Jerovšek. Naredil bom tako, kot da nisem slišal ničesar. To je bila zloraba proceduralnega vprašanja. Prej sem narobe razumel, gospod Petek, o vašem predlogu ne bo razprave, kajne? Ste tako želeli? Pohvalili ste odgovor gospoda ministra in zato sem smatral, da ne vztrajate pri tem. Bi pa prosil tudi ostale razpravljavce, tudi v dveh primerih sedaj se je zgodilo, da sem vprašal, ali želite tudi razpravo, ker ni bilo popolnoma jasno, ali ja ali ne. Tukaj v tem primeru skoraj ne bi bilo razprave in je ni. Hvala. Gospod Silven Majhenič bo postavil vprašanje ministru za okolje in prostor, ki je danes opravičeno odsoten. Želite kljub temu postaviti vprašanje? Ja, izvolite.
Hvala za besedo gospod predsedujoči. Izvajanje programov pilotnih ukrepov za zmanjšanje onesnaževanje pitne vode v mariborski regiji za obdobje 2007, 2010 je sicer dobro zastavljen program za čistejšo pitno vodo na tem območju, ki prinaša kar nekaj ukrepov, ki pa se tičejo predvsem živečega prebivalstva na tem občutljivem področju, še posebej tisti, ki se ukvarjajo že desetletja z intenzivnim kmetovanjem. Teh pa je na tem območju več kot 1.000 in samo v Dobrovcih, ki so v občini Miklavž na Dravskem polju, je 28 družin, ki kmetujejo, sedaj v negotovosti, čeprav so te kmetije na tem področju že več generacij in si skozi desetletja služijo kruh le s kmetovanjem. Seveda takšni ukrepi, ki spravljajo kmete v negotovost, ne smejo ostati neopaženi s strani države in prepuščeni v milost in nemilost občine Miklavž na Dravskem polju. Na osnovi uredbe, ki je začela veljati 1. 1. 2008 za območja v prvem, drugem in tretjem vodovarstvenem območju, bi lahko inšpekcijske službe začele delovati že v prejšnjem letu, vendar ni tako, saj država ni poskrbela, da bi kmetje, ki želijo kmetovati, še naprej bili deležni pomoči, ki bi omogočala kmetovanje na sprejemljivejši način ter bi omogočili socialno-ekonomskega vidika sprejemljivejše rešitve. Težko je to oceniti kaj pomeni vse to za izboljšanje pitne vode, ko pa vemo, da v Dobrovcih vrednosti nitratov še naraščajo, sanacija le-teh pa je dolgotrajna in traja najmanj 5 let. Seveda me zanima: Zakaj država že do sedaj ni poskrbela za prestrukturiranje teh kmetij, ki so odvisne od kmetovanja, jim pomagala preiti na sprejemljivejši način kmetovanja, s tem bi prispevala takoj k učinkovitejšemu preprečevanju onesnaževanju podtalnice, ampak je začela z ukrepi, ki pa seveda sledijo zakonu? Datum 1. 1. 2011 prinaša zakonsko prepoved gnojenja z organskimi gnojili in pesticidi, zato je osveščanje, informiranje različnih ciljnih javnosti na pilotnem območju nujno v vključevanju v posamezne faze projekta. Prestrukturiranje kmetijskih gospodarstev, priprava modelnih opcij, različnih vrst kmetijskega gospodarjenja na podlagi dejanskih podatkov je nujna in je potrebna takoj. Če hočemo slediti zakonskim določbam in ukrepom, ki kot vidimo, so zastavljeni na osnovah, ki le z doslednim izvajanjem zagotavljajo rezultate, ki so bili zastavljeni glede na pravni red v Sloveniji in s posebnim poudarkom na spremembah, ki jih prinaša revidirana Direktiva za pitno vodo, upoštevaje dejstvo, da je pravni red Evropske unije hkrati pravni red Slovenije in temu ustrezno zavezujoč za državo Slovenijo. Lokalna skupnost je zavezana zagotavljati količinsko in kakovostno ustrezno pitno vodo, zato je prav, da je prispevek za čistejšo vodo v vseh lokalnih skupnostih, ki ležijo na geografskem območju sistema vodovoda. Zato sprašujem: Ali je problem kmetov, ki kmetujejo na vodovarstvenem območju, le problem občine, kjer ti kmetujejo ali živijo, ali vseh [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa. Želite pismeni odgovor, v redu. Gospod Bojan bo postavil poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani minister, ministrice in ostali ministri, kolegice in kolegi! V zvezi s poslanskim vprašanjem, ki je prav tako kot eno izmed prejšnjih tudi tesno povezano z usodo ljudi, ki živijo na Koroškem pa še kje drugje v Sloveniji, bi sicer lahko zastavil vprašanje na način, da bi ministra vprašal, ali je poiskal odgovore na vprašanja, ki jih je v prejšnjem mandatu postavil predsedniku Vlade v zvezi s prodajo Slovenske industrije jekla. Ker pa je verjetno treba o tem reči kaj več, naj na kratko predstavim težavo, o kateri želim, da minister spregovori in pove svoje mnenje. Kot je znano, je Vlada prodala večinski delež Slovenske industrije jekla, in to za 105 milijonov evrov. Gre za 55%, kot je bilo takrat razbrano, lastniškega deleža. To je približno toliko, kot je bil takrat, dve leti nazaj, denarni tok v tem podjetju. Poleg tega je to ceno kupec plačal s pomočjo kreditov, najetih pri slovenski banki, za garancijo pa so bile vložene delnice Slovenske industrije jekla. Zanimivo je bilo takrat tudi to, da smo govorili o 105 milijonih evrov, na spletni strani kupca pa je takrat bila številka 300 milijonov evrov. Razlika je torej bila očitna. Res pa je, da je ta podatek kaj kmalu potem, ko se je o tem spregovorilo tudi v Državnem zboru, izginil s spletne strani. Pri vsem tem me zanima predvsem usoda malih delničarjev, ki opozarjajo, da so bili pri tej prodaji izigrani in iščejo rešitev na sodišču. Vendar zaenkrat pri tem seveda niso najbolj uspešni. Od vseh nas, ki pa smo na te težave opozarjali v prejšnjem mandatu, pa seveda naslavljajo vprašanje, ali smo pripravljeni v tem mandatu, ko upravljamo z državo, odgovoriti na njihova zastavljena vprašanja. Ministru se za odgovor zahvaljujem.
Hvala lepa. Gospod minister prosim.
Hvala lepa. To problematiko res poznam relativno dobro. Drži, da je šlo za prodajo 55,35% deleža kapitalske naložbe Republike Slovenije v Slovenski industriji jekla. V skladu s sprejetim vladnim programom prodaje, ki je opredeljeval predmet prodaje, cilje in metode prodaje, ta prodaja je sicer potekala v skladu z 2. členom Zakona o privatizaciji slovenskih železarn in na podlagi mednarodne objave javnega zbiranja ponudb. Prejšnja vlada je potem potrdila izbor najugodnejšega ponudnika, ki je bila družba Dilon d.o.o. za katero je bil garant družba Koks. In treba je vedeti, da na podlagi podpisane pogodbe med kupcem, družbe Dilon, garantom in Republiko Slovenijo je mogoče ugotavljati tudi izvajanje pogodbenih zavez kupca, kar se redno letno spremlja na podlagi pisnih poročil kupca, ki se bodo dokončno preverila v drugi polovici leta 2010. Do sedaj ni bilo ugotovljeno, da prihaja do vsebinskih nepravilnosti pri izvajanju pogodbenih zavez. Kar se tiče pa samega postopka prodaje, pa je bil ta izveden in nanj ne moremo vplivati, tudi ga ne moremo za nazaj razveljaviti. Glede tožbe malih delničarjev. Ta tožba je na sodišču. Dejstvo je, da so mali delničarji imeli možnost, tako kot tudi vsi ostali delničarji, tisti ki so sprejeli ponudbo, sprejeti tisto ceno, po kateri je prodala država. Del malih delničarjev je to sprejel, mislim, da predvsem na območju Jesenic, del se pa za to ni odločil, tisi na območju Koroške in so se odločili za tožbo. Ta tožba še traja. Kakšen bo rezultat, je težko predvideti. Pravne službe na ministrstvu zagotavljajo, da je bil postopek takšen, da pritožniki možnosti za uspeh tožbe sicer nimajo. Moram reči, da v osnovi mi lahko zdaj lahko razpravljamo o načinu privatizacije, ali bi bilo bolje prodati vsako posamezno hčerinsko družbo posebej, ampak prejšnja vlada se je pač odločila, da bo to privatizacijo izvedla preko Holdinga Slovenske industrije jekla, in je pač prodala delež v holdingu. Iz tega naslova pa je potem prišlo tudi do možnosti, da mali delničarji prodajo svoje deleže. Ali bi dobili več, če bi prodajali vsako hčerinsko družbo posebej, ali tako, kot so prodajali holding, kot celoto, o tem obstajajo različne ocene. Tudi podatki glede denarnega toka, ki ste jih navedli, slej ko prej držijo. Sedanja vlada ne more oziroma nima pristojnosti, da bi razveljavila postopek za nazaj. Če pa govorimo o pravicah posamezne skupine delničarjev, pa trenutno nimamo nikakršne pravne podlage, da bi lahko država, recimo, delničarjem, ki niso sprejeli ponudbe s strani tujega prevzemnika, zdaj sama od njih kupila, denimo, po neki višji ceni ali pa pokrila razliko v ceni, za katero menijo, da so upravičeni. Ponudba tujega prevzemnika je bila takšna, kakršna je bila, nekateri so jo sprejeli, drugi ne. Ti so pač ostali v družbi in imajo še naprej svoje lastniške deleže. V tem trenutku pa pravne podlage, da bi jim karkoli izplačali, nimamo. In bi tudi ravnali diskriminatorno do ostalih delničarjev, ki so pa to ponudbo sprejeli. Drži, da so obstajale tudi zakonske pobude, ampak, kot sem dejal, problem teh pobud je, da po eni strani tečejo postopki na sodišču in je verjetno prav, da v končni fazi zdaj vidimo, kakšen bo rezultat teh tožb na sodišču in ali se bo sodišče odločilo, da so upravičeni do kakršnegakoli nadomestila. Še enkrat pa poudarjam, da pravniki na Ministrstvu za gospodarstvo ugotavljajo, da ne. Težko pa posežemo za nazaj v postopek privatizacije, ki se je zgodila v prejšnjem mandatu.
Hvala lepa. Gospod Kontič, prosim.
Seveda se, minister, z vami strinjam glede tega, da je nemogoče poseči v dogodke, ki so se zgodili toliko let nazaj. Ampak v tej pogodbi, ki je bila podpisana, je bilo tudi zapisano, da se dobiček prvih treh let vlaga v razvoj te družbe. Pa me zanima: Ali imamo pregled nad tem, ali je bil dobiček vložen v razvoj te družbe? In ko govorimo o sodni poti in napovedih Ministrstva za gospodarstvo, da je izid tožbe vprašljiv, oziroma da ni vprašljiv, da jo bodo pritožniki izgubili, me zanima: Zakaj Ministrstvo za gospodarstvo nasprotuje sodnemu sklepu o predložitvi prodajne pogodbe in delniškega sporazuma v tem sporu? Če je to res, na kar me opozarjajo mali delničarji, potem je seveda veliko razlogov tudi za to, da v Državnem zboru resno razmislimo o preiskovalni komisiji, ki bi pregledala takratno odločanje in ravnanje političnih funkcionarjev in se tudi opredelila do njihove odgovornosti v tem postopku.
Hvala, gospod minister.
Tudi sam sem želel doseči, da bi bila ta pogodba javna, ker gre za prodajo državnega premoženja. Vendar je v pogodbi klavzula, da je pogoj, da se razkrijejo vsi detajli kupoprodajne pogodbe, soglasje tudi druge pogodbene strani, to je pa kupca, ki je pa ni dal, tudi ko je bil zanjo zaprošen. Nekako vztrajajo, da gre za pogodbeno skrivnost. Mislim, da je bila v prejšnjem mandatu pogodba na razpolago Državnemu zboru, da je bila dana na vpogled. Sam bi se strinjal, da bi bila pravzaprav objavljena v vseh tistih detajlih, vendar če jo razkrijemo sami, brez soglasja druge pogodbene strani, tvegamo tožbo z njihove strani. Te odgovornosti ne morem prevzeti, ker lahko ti zneski dosežejo precejšnjo višino. Se pa načeloma strinjam. Kar se tiče Ministrstva za gospodarstvo, bomo še poskušali doseči s kupcem, da se ta pogodba razkrije, tako da bi javnost v končni fazi upravičeno dobila uvid v vse elemente te pogodbe. Kar se tiče samega investicijskega ciklusa, skrbniki pogodb na Ministrstvu za gospodarstvo zagotavljajo, da se investicijski cikel za enkrat odvija v skladu z načrti. V letošnjem letu je bila odprta ena izmed večjih investicij na Ravnah - mislim da je šlo za okrog 15 milijonov evrov vredno naložbo, ampak številko dejansko zelo na pamet po spominu navajam. Tako zaenkrat ni nobenega vsebinskega razloga za to, da bi zahtevali kakršnokoli razveljavitev pogodbe oziroma plačilo penalov. Kar se pa same pogodbe tiče, pa je tako, kot sem dejal, tudi sam bi najraje videl, da bi jo lahko objavili, vendar sama objava brez dovoljenja druge pogodbene strani je tveganje. Če to naredimo, se lahko soočimo s tožbo, to pa pomeni potencialno določene odškodnine z argumentom, češ, da smo razkrili poslovno skrivnost in podobno. Brez privolitve tega ne moremo narediti. Seveda pa, če bi Državni zbor, tako kot v prejšnjem mandatu zahteval, mislim, da vsaj večji del teh pogodb oziroma skoraj vsa je bila na razpolago v Državnem zboru, da smo si jo lahko takrat pogledali.
Hvala lepa. Gospod Rado Likar bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor, ki je danes odsoten.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Lep pozdrav ministricam in ministrom Vlade, spoštovane kolegice in kolegi! Glede na to, da je gospod minister odsoten, pričakujem, da bo ustni odgovor dal na prihodnji seji. V rebalansu poslovnega in finančnega načrta Stanovanjskega sklada Republike Slovenije se vse skladove dejavnosti krčijo, stroški in predvsem plače uradnikov na skladu pa naraščajo, tako da so se v rebalansu prihodki sklada zmanjšali z 81,5% na 23,8 milijona evrov, stanovanjska posojila so se zmanjšala kar za 98% na samo 0,9 milijona evrov, sredstva za neprofitna stanovanja so se znižala za 37%, na 4,7 milijona evrov in sredstva za stanovanja za trg za 76,3%, na 33,9 milijona evrov. Ob tem pa so se stroški poslovanja sklada zvišali za 3,8%, stroški plač pa kar za 4,9%. Gospoda ministra sprašujem: Kako to, da se ob tako drastično zmanjšani dejavnosti stanovanjskega sklada stroški za poslovanje in plače zvišujejo?
Hvala lepa. Želite seveda ustni odgovor. Gospod Jakob Presečnik bo postavil poslansko vprašanje ministrici za javno upravo. Prosim.
Hvala lepa,gospod podpredsednik. Spoštovane ministrice in ministri! Kot sem že v samem pisnem vprašanju napovedal, želim postaviti eno vprašanje glede normativnega dela prostovoljstva v Republiki Sloveniji. Torej spoštovana, bom najprej postavil vprašanje. Spoštovana gospa ministrica! Zanima me: Kdaj bo Vlada v zakonodajno proceduro Državnega zbora vložila predlog zakona o prostovoljstvu, ki bi po sprejetem normativnem programu po podatkih Vlade, ki jih imam za letošnje leto, bi že zdavnaj moral biti predložen in obravnavan na Vladi, na tej decembrski seji Državnega zbora pa po mojih podatkih že dokončno sprejet. Kje in kakšni razlogi so za to, da ministrstvo že toliko časa odlaša z ureditvijo tega pomembnega področja? Če imam prave podatke, je ena redkih, morda celo edina raziskava s tega področja, s področja prostovoljnega dela, ki jo je opravil Pedagoški inštitut, ki je kot enega od nujnih ukrepov za izboljšanje stanja na področju prostovoljstva predlagal sprejetje zakona o prostovoljnem delu, v katerem bi bili definirani splošni minimalni pogoji za opravljanje organiziranega, poudarjam, organiziranega predstavljenega dela. Zagotovo je vprašanje prostovoljstva vedno aktualno, v današnjem času pa zagotovo še bolj, ko različne težave, katerim smo priča, vplivajo tudi med drugim na socialni položaj posameznikov, na urejanje položaja posameznikov in skupin, v tem času pa zagotovo še posebno. Prostovoljstvo v Republiki Sloveniji deluje na različnih področjih družbenega življenja: socialnem, športnem, rekreativnem, izobraževalnem, zdravstvenem, kulturnem, okoljskem, turističnem, v kriznih situacijah, na primer gasilci, reševalci, in mnogih drugih. Opravljajo ga ženske in moški, stari, mladi in otroci. Vanj se ob upoštevanju svojih zmogljivosti vključujejo vsi, saj zanj ni načelnih omejitev. Prostovoljstvo ustvarja možnosti aktivnega delovanja državljanov v družbi. Ima velik pomen za skupnost, saj izboljšuje kakovost življenja v družbi, brani interese posameznikov in skupin, ki so ogroženi, prikrajšani, potisnjeni na rob oziroma izključeni. Prostovoljstvo je ena od osnovnih poti odzivanja civilne družbe na potrebe v njej, saj vsega država in njen aparat ne zmore sama opraviti. Prostovoljstvo ima velik pomen za razvoj in za prihodnost, saj prispeva k razvijanju vrednot solidarnosti, k socialnemu in drugemu napredku družbe. Se vam že vnaprej zahvaljujem za ustrezen odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec, gospod Presečnik, absolutno ocenjujem osebno na ministrstvu in tudi Vlada ocenjuje, da je normativni okvir za boljše delovanje nevladnega sektorja in prostovoljcev v Republiki Sloveniji končno po vseh teh letih govorjenja o tem, da ga je potrebno pripraviti in ne dvomim, da bo v Državnem zboru sprejet. Z ambicijo, da bi uspeli že v letu 2009, smo startali tudi pri pripravi programa za leto 2009. Kot veste, smo konec novembra nastopili mandat. Takoj smo pripravili program, da ga je lahko sprejel tudi Državni zbor in potem so v letu 2009 bile pomembne naloge pred aktualno vlado, posledice, ki jih je prinesla finančna in gospodarska kriza. To je bila ena izmed pomembnih ovir, da predloga predpisa nismo uspeli pripraviti. Druga pomembna ovira je, da smo pri iskanju analiz in podlag, da torej čim bolje uredimo to področje, ne na Ministrstvu za javno upravo, ne na Ministrstvu za finance ni bilo pripravljenih nikakršnih posledic sprejema takšnega predpisa. Nesporno so nevladne organizacije že na bivšo vlado naslovile predlog Zakona o prostovoljstvu. Ta predlog je imel v sebi tudi pričakovanja, kaj želijo nevladne organizacije na področju prostovoljstva, da Vlada oziroma država uredi. Ena izmed zahtev je bila tudi ne samo pravni okvir, torej predpis, ampak tudi boljši materialni pogoji za razvoj prostovoljstva. Pričakujejo, da bo država evidentirala in vrednotila prostovoljsko delo kot materialni prispevek prostovoljcev in prostovoljk, njihovih organizacij, da bo država zagotavljala finančna sredstva za subvencioniranje stroškov prostovoljskega dela in za razvoj prostovoljskega dela tako na nacionalni, regionalni in lokalni ravni. Potem so taksativno našteli katera sredstva želijo, da jim država zagotavlja stroške zavarovanj prostovoljstva, usposabljanja, stroške organiziranja prostovoljskega dela, mentorstva, promocije, stroške ukrepov, zagotavljanje varnosti, druge stroške in tako naprej. Pomemben del, s katerim se strinjam tudi osebno, da predpis, ki bi definiral prostovoljstvo in na drugi strani država prizadevnim prostovoljcem ne bi zagotovila davčnih olajšav oziroma druge vrste subvencij, bi ne dosegel temeljnega namena. Pogovori z Ministrstvom za finance ob pripravi analize finančnih učinkov so nas v kriznem letu 2009 pripeljali do sklepa, če tudi bi pripravili pravni okvir in ugodili vsem tem dokaj relevantnim zahtevam nevladnih organizacij, bi sredstev v smislu davčnih spodbud in ostalih zahtev, ki sem jih nanizala iz tega predloga zakona, država ne bila sposobna zagotoviti. Ta trenutek potekajo aktivne analize posledic tovrstnega predpisa. Naša ambicija je, da kljub temu ob ustreznih rešitvah, tudi finančne stimulacije temu delu, v letu 2010, torej še pred letom prostovoljstva, ki je leto 2011, v tem Državnem zboru sprejmemo ustrezen pravni okvir [[...]] [[Opozorilo za konec razpravo.]] [[...]], da to uredimo.
Hvala lepa. Izvolite gospod Presečnik.
Gospe ministrici se zahvaljujem. Jaz razumem, da je v današnjem času in mislim, da pred nekaj dnevi smo praznovali ta dan prostovoljcev in tudi to me je napeljalo na to, da zadeve nimamo zakonsko v Sloveniji urejene, pa tudi vam pritrjujem, da seveda že zamujamo mnogo let, ne samo letošnje leto. Zavedam se seveda tudi položaja, finančnega položaja v državi in širše, da vsak zakon seveda vpliva tudi na ta del, vendar se mnogokrat prostovoljstvo, ker nimamo tega normativno urejeno, srečuje z mnogimi organizacijskimi težavami in na koncu na drugi strani tudi z možnostjo nekega normativnega, čeprav se slabo sliši, moralnega zadoščenja. Torej načina zahvale tudi mnogim skupinam posameznikov in skupinam za tovrstno dejavnost, ki je izredno koristna in zagotovo v mnogih okoljih pomeni ustvarjanje nekega boljšega življenja, nekega boljšega počutja na mnogo, mnogo cenejši način, kot z nekimi uradnimi plačanimi inštitucijami v državi. Ne glede na to, kaj mi boste zdaj še odgovorili, pričakujem, da vsi skupaj v naši državi ta problem čim prej razrešimo. Hvala lepa.
Hvala. Ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Gospod Presečnik, jaz imam vedno problem, ko bi z ambicijo predlaganja nekega zakonodajnega okvira, torej normativnega okvira za delovanje prostovoljcev, po tolikih letih odgovorili na to vprašanje v tej državi samo z normativnim okvirom, ki bi ne prinašal tudi ustreznih subvencij, ustreznih priznanj v materialnem smislu za delo prostovoljcev. Pričakovanja le-teh, glede na primerljive ureditve v državah okoli nas, torej prostovoljcev, gredo v smeri tudi materialnega priznanja njihovih prizadevanj na določenem področju. Zato mislim, da je prav, da so tudi v tej smeri razmisleki države temeljiti in analize temeljito opravljene. Nesporno je točno tudi to, gospod Presečnik, ko ste rekli, ali je nujno, da v naši državi pa res vse opravljajo javne institucije. Tudi v tem delu, torej zaupanja opravljanja javnih nalog tretjemu sektorju proti plačilu posameznega programa, smo dejansko v velikem zaostanku za primerljivimi državami, članicami Evropske unije. Ob strukturnih spremembah, ki jih bodo seveda v letu 2010 pripravljali ministri, ki se v svojih temeljnih nalogah ukvarjajo z delovanjem javnih služb na področju tako imenovanih zdravstvenih, socialnih, obšolskih, šolskih in ostalih storitev, bo temeljit razmislek na njihovih ministrstvih šel v smeri, kolikšen del novih dodatnih nalog, ki jih javni zavodi, ki danes te storitve opravljajo, ne zmorejo več, bomo zaupali tretjemu sektorju in bodo skozi programe financirani in dejanski ti, ki na posameznih področjih delujejo, za svoje delo tudi pošteno plačni. Ne nazadnje na našem ministrstvu v letu 2009 državno nalogo, to je merjenje administrativnih bremen, bomo zaupali javnemu sektorju. Prek 800 tisoč evrov evropskih sredstev strukturnih skladov bo javni sektor dobil za plačilo te naloge, ki je v celoti državna. Gre za drugo fazo od petih faz, ki jih država namenja [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]za realizacijo programa odprave administrativnih bremen za 25% za leto 2011. To so načini priznavanja tretjemu sektorju prave vloge v slovenskem prostoru.
Hvala lepa. Gospa Alenka Jeraj bo postavila poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve.
Hvala za besedo. Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve je bilo eno bolj aktivnih ministrstev v tej vladi, čeprav pa ni uresničilo prav veliko programa, ki ga je napovedalo. Vendar nekateri ukrepi so lahko ali pa jih lahko ocenjujemo kot pozitivne, vendar jih ocenjujemo tudi kot bolj kratkoročne, ne pa ukrepe, ki bi vodili k strukturnim premikom, omogočili večjo fleksibilnost in tudi nastajanje novih delovnih mest. Kljub nekaterim ukrepom in interventnim zakonom se število brezposelnih vse bolj približuje številki 100 tisoč. Ob koncu oktobra 2009 je bilo na Zavodu za zaposlovanje prijavljenih 94.591 brezposelnih oseb, kar je 51% več kot oktobra 2008. Oba omenjena interventna zakona o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa in o delnem povračilu nadomestila plače sta bila ugodno sprejeta pri delodajalcih. Napovedali ste, da s tem ohranjamo 20 tisoč delovnih mest. Jaz mislim, da bi jih lahko morda tudi več, če bi po vzoru Nemčije recimo sprejeli zakon o kratkotrajnem delu ali še kaj podobnega. Dnevnik danes poroča, da ob upoštevanju anket o brezposelnih, pa je ta številka brezposelnih celo višja, ocenjujejo na 110 tisoč brezposelnih. Predsednik Vlade je v teh dneh napovedal, da je naš cilj oziroma vaš cilj 120 tisoč brezposelnih. Tukaj dobi človek občutek, da ste že vdali in ne mislite nič več narediti, da bomo do te številke res prišli, kajti ponavadi se cilje bolj smelo postavlja, ker se potem tudi bolj smelo lotimo reševanja problemov. Zato me zanima: Kakšna je vaša napoved glede brezposelnosti v naslednjih treh mesecih? Katere ukrepe načrtujete v tem času za zmanjševanje brezposelnosti?
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospa poslanka in poslanke in poslanci! Odgovor je naslednji. V letu 2009 se je na Zavodu za zaposlovanje v prvem trimesečju prijavilo 29 939 brezposelnih oseb, odjavilo pa 16 496 brezposelnih oseb. Ocenjujemo, da bo v letošnjem prvem trimesečju priliv na zavod manjši približno za tretjino, odliv pa enak lanskemu, ob predpostavki 97 tisoč brezposelnih konec leta 2009, bo tako konec marca 2010 v Sloveniji brezposelnih približno 101 tisoč oseb. Ker se bodo negativni trendi na področju zaposlovanja kljub napovedi Vlade Republike Slovenije za makroekonomske odnose o minimalni pozitivni gospodarski rasti v letu 2010 nadaljevali, je v okviru proračuna za leti 2010 in 2011 povečan obseg sredstev za izvajanje ukrepov aktivne politike zaposlovanja. V ta namen smo na ministrstvu za obe leti pripravili nekatere nove programe in pa tudi okrepili izvajanje obstoječih. Tako je v predlogu načrta ukrepov za leti 2010 in 2011 v letu 2010 namenjenih 134 milijonov evrov za aktivno politiko zaposlovanja. Od tega 64,4 milijone iz integralnega proračuna in 69,6 milijonov iz sredstev za izvajanje operativnega programa razvoja človeških virov, torej iz evropskega socialnega sklada. V letu 2011 pa je ta obseg 103,5 milijona načrtovan, od tega 62 milijonov iz integralnega, pardon, iz Evropskega socialnega sklada in 41 milijonov iz proračuna. Pri tem pa moram dodati, da je treba spremljati porabo sredstev in tudi gibanje brezposelnosti, tako da bomo vsebinsko prilagajali te programe in po potrebi v letu 2011, glede na situacijo, tudi zahtevali dodatna sredstva, če bodo potrebna. V predlaganem načrtu ukrepov zaradi kriznih razmer in potreb na trgu dela znatno presegamo okvirno planirana sredstva za obdobje 2007-2013. Tako smo za leto 2010 planirali, če primerjamo, le 68,2 milijona in za leto 2012 69,6 milijona evrov. Vendar, kot rečeno, je treba prilagajati te ukrepe stanju na področju zaposlovanja. Kar zadeva vsebino ukrepov, ostajamo pri štirih glavnih skupinah ukrepov, ki so sicer poznani, notranje pa posamezne ukrepe dodajamo oziroma povečujemo njihov obseg glede na to, katera skupina na trgu delovne sile je bolj izpostavljena oziroma potrebuje več pomoči. Tako imamo v prvi skupini svetovanje in pomoč pri iskanju zaposlitve, standardne ukrepe v drugi skupini: usposabljanje in svetovanje, ta skupina ukrepov se bo najbolj okrepila tudi finančno in po številu vključenih. V tretji skupini so ukrepi spodbujanja zaposlovanja in samozaposlovanja in v četrti skupini programi za povečanje socialne vključenosti s poudarkom na programih javnih del, ki jih tudi načrtujemo podvojiti, kar zadeva število vključenih v prihodnjem letu. V celoti gledano bo v izvajanje teh ukrepov v letu 2010 vključenih preko 78.000 oseb, od tega bo vsaj 16.000 neposrednih zaposlitev preko programa subvencij za zaposlovanje, samozaposlovanje in javnih del. V letu 2011 je planiranih nekoliko manj vključitev, 52.000 in 13.000 zaposlitev iz teh programov. Hkrati naj dodam, da do konca marca 2010 se lahko podjetja še vedno prijavljajo v oba interventna ukrepa. Glede vprašanja o strukturnih premikih pa lahko dodam, da so ti zakoni, ki jih pripravljamo s tega področja, tik pred objavo in bodo prišli tudi na vaše klopi. To je zakon o minimalni plači, o delovnih razmerjih in o trgu dela [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospa Jeraj, želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala, minister. Me veseli, da se ne strinjate s predsednikom Vlade, ki je napovedal 120.000 in imate vi bolj optimistično številko. Mi smo pohvalili ob sprejemu proračuna, da se namenja več sredstev za aktivno politiko zaposlovanja in za vse tiste ukrepe, ki bi spodbujali zaposlovanje. Ob tem me pa zanima oziroma ni nujno vedno več sredstev tudi boljša poraba le-teh oziroma večja učinkovitost. Zanima me sploh pri programih samozaposlovanja: Ali potem ti ljudje tudi pridobijo neko ustrezno podjetniško znanje? Če jim mi v začetku damo neka zagonska sredstva, je to že v redu, ampak je vprašanje, ali bo to potem trajalo in bo to pomenilo neko dalj časa trajajočo zaposlitev. Kot rečeno, samo več sredstev ne pomeni nujno tudi večjo učinkovitost. Napovedali ste spremembo zakona o delovnih razmerjih. Ta zakon smo spreminjali že v prejšnjem mandatu prav z namenom, da zagotovimo večjo fleksibilnost in razbremenimo slovenskega delavca, ker je manj konkurenčen, ker je delo bilo tako obdavčeno. Zagotovo je pa treba v tej smeri nadaljevati in zato pogrešamo ali čakamo, da dejansko do tega zakona pride, ker se nam zdi to tudi ena največjih ovir, ki odvrača delodajalce, da na novo zaposlujejo. Omenili ste tudi zakon o minimalni plači. Tudi tu se strinjam, da je treba stvari postaviti na eno drugo izhodišče, ker če je tako majhno razmerje med nadomestilom za brezposelnost in minimalno plačo, se potem vsak normalen res vpraša, ali ni bolje, da dobivam subvencijo, kot da grem delat in delam za minimalno plačo.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Kar zadeva učinkovitost teh ukrepov in konkreten program samozaposlovanja, naj povem, da ta program teče v treh stopnjah. Najprej je informiranje, potem tudi preverjanje usposobljenosti teh kandidatov za samozaposlitev in tudi usposabljanje za to aktivnost, za podjetništvo. V tem smislu mislimo ta program še v prihodnje tudi okrepiti. Evalvacija je pokazala za prejšnja leta, da je uspeh tega programa razmeroma visok. Po dveh letih, ko so vstopil v samozaposlitev, je bilo 70% teh podjetij še zmeraj aktivnih, kar je primerjalno gledano z drugimi državami, ki imajo podobne programe, visok odstotek. Bomo pa ta program še dopolnjevali, zlasti v tem smislu, da bi ponudili samozaposlenim pomoč tudi potem, ko že začnejo s svojim podjetniškimi aktivnostmi, tako da bi v tem začetnem obdobju, ko je največ težav imeli več pomoči. Sicer pa mislimo tudi okrepiti evalvacijo drugih programov, da bi imeli potem bolj natančne podatke o učinkih, ki jih sicer tudi spremljamo. Kar zadeva sistemske ukrepe, naj pa dodam tisto, kar sem že prej hotel, da so deloma povezani s pogovori s socialnimi partnerji v naslednjih dneh in tednih, ko bi želeli, da na osnovi izhodišča, ki mu pravimo varna fleksibilnost, dosežemo sporazum nekaterih premikih na področju trga dela, zakona o delovnih razmerjih pa tudi minimalne plače.
Hvala lepa. Gospod Marijan Bezjak bo postavil poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Lepo pozdravljeni ministrice, minister in poslanke in poslanci! Interventni zakon o razvoju podpore Pomurju je tej pokrajini ponudil možnosti za reševanje nakopičenih gospodarskih in socialnih težav. Iz zadnjega razpisa za dvig konkurenčnosti turističnega gospodarstva, Turistična infrastruktura 2009, je razvidno, da za pomursko regijo ni bilo namenjenih nobenih sredstev in prav tako ne za Slovenske gorice. Ministra za gospodarstvo, gospoda dr. Mateja Lahovnika sprašujem: Kako bo Vlada pomagala oziroma prispevala k razvoju pomurske regije in Slovenskih goric, torej od Maribora do Lendave?
Gospod minister, prosim.
Hvala lepa, spoštovani poslanec gospod Bezjak. Državni zbor je, kot tudi sami pravilno ugotavljate, na svoji redni seji 22. oktobra 2009 sprejel Zakon o razvojni podpori Pomurski regiji za obdobje 2010 - 2015, kjer smo predvideli določene ukrepe, med katerimi je vzpostavitev medpodjetniškega izobraževalnega centra, vzpostavitev regijskega gospodarskega središča in vlaganje v prestrukturiranje in dvig konkurenčnosti kmetijstva in gozdarstva ter živilskopredelovalne dejavnosti in pa vlaganje v infrastrukturo, predvsem je bilo tam omenjen tudi projekt oskrbe s pitno vodo. Na začetku bi želel poudariti, da naše ministrstvo pri dodeljevanju spodbud za namene dviga konkurenčnosti turističnega gospodarstva že ves čas daje poseben pomen projektom iz pomurske regije, saj jim je v okviru razpisa na račun stopnje razvojne ogroženosti avtomatsko zagotovljeno maksimalno število točk v sklopu tega merila, kar pomeni, da imajo 10% vseh možnih točk avtomatično zagotovljenih. Upoštevajoč navedeno je bila omenjena regija v preteklosti ena izmed najuspešnejših pri pridobivanju sredstev v okviru razpisov s področja turizma. Skupaj je bilo neposredno podprtih kar 15 projektov, katerim je bilo dodeljenih 17 milijonov evrov. Prav tako pa so bili podprti tudi projekti, kjer sodelujejo podjetja iz te regije kot partnerji. Podprti projekti so povezani tudi z dodatnimi delovnimi mesti, in ko govorimo o projektih s področja turizma, dodatnimi nočitvami. Glede na naravo dodeljevanja spodbud preko javnih razpisov morajo projekti izpolnjevati razpisne pogoje in biti ustrezno pripravljeni, kar pa ni bilo izpolnjeno v primeru nekaterih projektov, ki so se prijavili na zadnji razpis. Šlo je za tri vloge. Ministrstvo se bo v prihodnje, glede na izkazane pozitivne učinke investicijske politike, prizadevalo za zagotovitev dodatnih sredstev za dvig konkurenčnosti turističnega gospodarstva. Naj povem, da je bil ta razpis oziroma črpanje sredstev na področju turistične infrastrukture, na tem področju smo, sem prepričan najuspešnejši, ker je toliko dobrih projektov pripravljenih. Tudi v zadnjem obdobju, na zadnjem razpisu je kljub recesiji bilo zanimanje veliko, res pa je, da niso vsi prijavitelji predložili ustrezne dokumentacije. Naj povem, da, recimo, med tistimi bolj znanimi, ki se jih sedaj spomnim na pamet, iz okolice Maribora je sofinanciranje vzpenjače, ki je zelo pomembna za razvoj mesta. Prav tako so nekateri drugi večji odmevnejši projekti, ki so bili zelo dobro točkovani. Moram pa reči, da je mene pozitivno presenetilo, da so se kljub recesiji se prijavili z zelo konkretnimi projekti, ker na nekaterih drugih področjih nismo s tem soočeni. Res pa je, kar bi mogoče še dodal, da ministrstvo poleg neposrednih spodbud na področju turizma izvajajo razvojne ukrepe tudi slovenske turistične organizacije, kjer trenutno potekata dva projekta, pomembna za razvoj turizma v Prekmurski regiji, in sicer priprava celovitega kataloga turistične ponudbe v regiji, kjer je zagotovljeno 40% sofinanciranje, ter promocijska kampanja turistične destinacije Moravske toplice z okolico. To pa poteka na srbskem trgu, ki predstavlja določen potencial, ki je v tem trenutku, ocenjujemo, manj izkoriščen kot bi lahko bil. Poleg podpore dviga konkurenčnosti turističnega gospodarstva, kar je ena izmed pomembnih nalog ministrstva, je v okviru zakona predvidena tudi vzpostavitev regijskega gospodarskega središča, ki je bila zasnovana v skladu s pripravi resolucije o nacionalnih razvojnih projektih in opredeljuje celo vrsto različnih projektov, vezanih tudi na področju turizma, energije, zdravstva in podobno. Tisto, kar bi mogoče še dodatno želel izpostaviti, je, da bo ministrstvo v začetku naslednjega leta izvedlo tudi javni razpis za razvoj te infrastrukture, govorim o gospodarskih središčih, predhodno pa bo izveden javni poziv, s katerim se bo ugotovil tudi dejanski interes po posameznih področjih posameznih prijaviteljev. Na turistični infrastrukturi, kot sem povedal, mogoče na tem zadnjem razpisu izjemoma so bile tri vloge, ki niso bile popolne, niso dobili, sicer pa so bile prav na tem področju med najuspešnejšimi, predvsem na področju Moravskih toplic in Term Lendava. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Bezjak.
Hvala za besedo. Gospod minister, čestitke, res ste na področju ministrstva za turizem dejansko zelo zelo uspešni. Vsa hvala tudi dejansko za vso podporo Mariboru za izvedbo univerzijade, ki je pred vrati. Kljub vsemu pa se moramo dotakniti, ob obisku Vlade, ko ste bili v Prekmurju, ste nekako nakazali, da bo Prekmurju in Slovenskim goricam namenjenih preko 100 milijonov evrov sredstev za razvoj v turizmu. Ta del, sem iz vašega govora zasledil, komaj začenja sadove. Prav tako sem tukaj v Državnem zboru predlagal, da je treba razvoj, pomoč ali zakon Pomurju razširiti na celotno Slovenijo. Zdaj se ubadamo z istim problemom na Koroškem, jutri se bomo ubadali v Beli krajini. Te rešitve ali gašenje požara, ko že gori, jaz menim, da je slabo in prepozno. Zato bi pričakoval, da boste dejansko rešitev jemali celovito, ne pa po določenih segmentih.
Hvala lepa. Želi? Ne, hvala. Izvolite, gospod Bezjak.
Jaz bi dejansko predlagal, v skladu z 246. členom, da bi to razpravo obravnavali v Državnem zboru.
V redu. O predlogu poslanca Bezjaka bo Državni zbor na naslednji seji, se pravi jutri, v torek, 15. decembra, v okviru glasovanj glasoval. Gospod Andrej Magajna bo postavil poslansko vprašanje ministrici za obrambo. Izvolite.
Pozdrav vsem navzočim. Moje poslansko vprašanje se nanaša na versko oskrbo v vojski. Spoštovano ministrico dr. Ljubica Jelušič sprašujem: Ali zagotavljanje verske oskrbe v dosedanji obliki z razpoložljivimi kadri in finančnimi sredstvi poteka zadovoljivo? Je torej verska oskrba za potencialne uporabnike zadostna? Zagotavljanje verske oskrbe je ustavna pravica, ki velja za vse državljane, posebne oblike oskrbe pa se organizirajo v okoljih oziroma poklicih, kjer je zaradi narave dejavnosti le-ta otežena. Za Slovensko vojsko skrbi 14 pripadnikov vojaškega vikariata, ki imajo status državnih uslužbencev. Ne bom se spuščal v presojo ustavnosti zaposlovanja duhovnikov kot državnih uslužbencev, čeprav je ta presoja potrebna, saj se z institutom delovnega razmerja ne financirajo le stroški oskrbe, ampak tudi verska konfesionalna dejavnost kot taka. Zanima me v bistvu to področje, ki ga bom dodatno obrazložil. Ali ima ministrstvo evidenco, koliko pripadnikov vojske se sploh obrača na vikarje zaradi duhovnih potreb, glede na to, da so v večini cerkvene ustanove izven vojaških objektov lahko dostopne. Ali so vikarji preobremenjeni z delom? Pri tem mislim na obremenitve z osnovnim delom, konfesionalna dejavnost, zadeve duhovnega karakterja in ne druge aktivnosti, ki naj bi jih vzporedno dodatno izvajali? Zanima me tudi: Ali duhovniki, zaposleni v vojski, opravljajo tudi druga dela, ki niso neposredno vezana na duhovno oskrbo? Izvajanje predavanj, pomoč pri organizaciji različnih kulturnih prireditev, dopolnilna dela v knjižnici, dela strokovnjakov za psihološko svetovanje, torej dela, za katera niso neposredno usposobljeni. Če lahko še na ta dodatna vprašanja, odgovorite sicer bi pa želel na tisto moje osnovno vprašanje odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Najlepša hvala, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Hvala za vprašanje. Če bi na kratko odgovorila na tisto, kar ste v osnovi postavili kot vprašanje, bi rekla, da verska oskrba pripadnikov in pripadnic Slovenske vojske v tem trenutku poteka zadovoljivo, vendar ne moremo trditi, da bo zadostna za vselej. Gre namreč za to, da je v tem trenutku z zaposlenimi v Slovenski vojski predvsem poskrbljeno za tiste, ki so rimskokatoliške in evangeličanske verske skupnosti, torej so pripadniki teh verskih skupnosti. Naloga naših kaplanov pa je, da poskrbijo tudi za pripadnike drugih verskih skupnosti, seveda na tak način, da poiščejo v družbi, torej doma ali pa tam, kjer so na misijah, ustrezne duhovnike, ki lahko potem pomagajo tudi našim pripadnikom in pripadnicam. Kar se tiče podvprašanj, ko sprašujete, ali obstaja kakšna evidenca, koliko pripadnikov se obrača na vikariat, moram povedati, da ni v navadi, da v demokratični družbi merimo, katere veroizpovedi je kdo in koliko jih je. Zato tudi ne preverjamo, koliko ljudi se obrača po pomoč k našim vojaškim kaplanom. Dejstvo je, da se veliko ljudi udeležuje njihovega obredja in da so med njimi tako tisti, ki so verni, kot tisti, ki niso verni. Vendar naših pripadnikov pri tem, ko spremljajo, ko poslušajo dejavnosti vojaških duhovnikov, ne omejujemo. Število duhovnikov, število vojaških kaplanov se je določilo v Slovenski vojski s pomočjo ustreznega notranjega pravilnika, in sicer ne na podlagi preštevanja vernikov, temveč na podlagi dejstva, da je treba to osnovno človekovo pravico ljudem, ki so zaposleni v Slovenski vojski, zagotoviti. Potem se je določalo število ljudi tako, da je za celotno pastoralno službo zadolžen vikar, torej en človek, ki ima dva pomočnika, potem pa je v vsaki brigadi za to delo zadolžen še po en duhovnik, ki mu pravimo kaplan, z njimi pa sodelujejo tudi pastoralni asistenti. Standard v državah Nata je, da bi v vsakem bataljonu bil po en vojaški duhovnik, vendar mi tej ureditvi ne sledimo. Ko sprašujete, ali so preobremenjeni s svojim delom, je pri vojaških kaplanih to težko reči, ali so preobremenjeni, kajti to so ljudje, ki nikoli ne tožijo zaradi svojega dela. Svoje delo opravljajo vestno, skrbno in predano. Lahko bi rekli, da opravljajo svoje delo kot posebno poslanstvo, in mislim, da bi si tudi na drugih delovnih mestih v vojski želeli ljudi, ki bi na tako profesionalen način opravljali svoje delo. Za svoje delo dobivajo pohvale s strani vseh pripadnikov in tudi s strani drugih držav, s katerimi naša država na vojaškem področju sodeluje. Vojaško pastoralo delimo na pastoralo, ki poteka v tako imenovanem mirnodobnem času, se pravi, doma in v mednarodnih operacijah ter misijah. Praviloma za velike kontingente določimo enega od duhovnikov, da jih stalno spremlja, to je običajno na Kosovu, v vse ostale misije pa prihajajo vojaški kaplani na obiske. Ko sprašujete, ali opravljajo še kakšna druga dela, ki niso neposredno vezana na duhovno oskrbo in za katera niso neposredno usposobljeni, bi rekla takole, opravljajo veliko del, veliko dobrih del v vojski. Skrbijo za dobro medosebno klimo, dajo nasvete poveljnikom glede etičnih in moralnih vprašanj, skrbijo za to, da so stalno navzoči, da spremljajo vojake pri vseh njihovih aktivnostih. Včasih opravijo tudi kakšno predavanje, in sicer vselej takrat, ko pripravljamo vojake za odhod na mednarodne operacije. In takrat jih učijo o tem, s kakšnimi verami, s kakšnimi religijami se bodo srečali na mednarodnih misijah. Včasih razpolagajo z informacijami, ki jih nima nihče drug, zato moram povedati, da ne zavrnemo njihovih informacij oziroma podatkov, ki jih lahko dajo našim ljudem, ko odhajajo na misije.
Hvala lepa. Gospod Magajna. Izvolite.
Iz vašega odgovora je razbrati, da je verska oskrba za pripadnike vojske v bistvu zadovoljiva. Po drugi strani pa sem tudi dobil potrdil, da so splošno angažirani in da poleg neposredne, konfesionalne dejavnosti opravljajo dobrohotno tudi druga dela, kar mi dodatno potrjuje to, da v tem trenutku verjetno ni potreb po novih organizacijskih oblikah ali dodatnih finančnih sredstev s strani ministrstva. Verjetno bo posredno to tudi odgovor na vprašanje: Ali s strani obrambnega ministrstva ni nobenih razlogov? Če so, mi boste pa odgovorili o financiranju nekih novih oblik, kot so vojaške škofije in tako dalje. Saj verjetno z razpoložljivimi kadri pokrivate potrebe, ki so sedaj na tem duhovnem področju.
Izvolite, gospa ministrica.
Najlepša hvala. Rekla sem, da je zaenkrat verska duhovna oskrba urejena zadovoljivo. O tem, ali so potrebne vojaške škofije, ali je potrebna vojaška škofija, pa ni odvisno od presoje Ministrstva za obrambo, ampak je vojaška škofija vedno posledica odnosa med državo in Cerkvijo. Namreč, do leta 1986 v nobenih državi niso obstajale vojaške škofije oziroma tako imenovani ordinariati, do takrat poznamo samo vojaške vikariate. Šele z apostolsko konstitucijo, "spirituali militum cural" se kot neke vrste pravnim aktom uvede pričakovanje, da bodo države uvajale oziroma da bodo urejale odnose med vojaško versko-duhovno oskrbo in državo na ravni vojaških škofij. Kot rečeno, to je stvar širše presoje in nikakor ne presoje obrambnega ministrstva, ali celo Slovenske vojske, ali celo ljudi, ki bo znotraj Slovenske vojske potrebovali versko oskrbo.
Hvala lepa. Gospod dr. Vinko Gorenak bo postavil poslansko vprašanje ministrici za javno upravo. Prosim.
Hvala lepa. Ob nastopu mandata Vlade je nekako viselo v zraku, da bo po novem vse drugače in lepše, pravičneje in bolje. Mene je zelo pozitivno presenetila znotraj tega okvira poteza predsednika Vlade, ki je dal lasten vzgled, njemu svojstven, to pa je, da bo del stroškov reprezentance plačeval sam. Kolikor vem, to počne še danes. Seveda sem že takrat, vsaj v lokalnih časopisih, pa mislim, da tudi kje drugje, zelo jasno rekel in pohvalil takšno potezo predsednika Vlade, kajti takšna poteza sodi v okvir, ki se mu reče v menedžmentu vodenje z vzgledom. To pa pomeni, da je pričakoval in tudi pozval je vse ministre k enakemu početju, pa vendarle so se mu eni malo smejali, eni se malo zafrkljivo obnašali do njegovega početja, zdaj nekaj dni nazaj pa kot strela z jasnega neba, da na Ministrstvu za javno upravo porabijo 4500 evrov za večerjo nekaj uradnikov, konkretno 40 ali 45 uradnikov. Sam lahko čisto spoštujem njihovo delo, verjamem, da lahko veliko delajo - mnoge med njimi tudi poznam in vem, da veliko delajo - pa vendar poteza, da na račun države zapravimo 4500 evrov, je v popolnem nasprotju s tistim, kar govori predsednik Vlade; v popolnem nasprotju s tistim, kar bi človek pričakoval od ministrov. Namreč, gre za to, da je ministrstvo zapravilo 100 evrov, na enega človeka. Kako lahko poješ večerjo za 100 evrov meni ni čisto jasna zadeva. Pa vendarle si bom dovolil reči tudi naslednje. V času mojega dela v kabinetu predsednika vlade nisem spil ene same kave na račun države, kaj šele kaj drugega. In imam tudi moralno pravico to spraševati. Celo rekel bom to, da sem bil pred predsednikom Vlade Pahorjem, ki je sam plačeval svoje stroške. To lahko preverite in potrdili vam bodo to; ampak dobro, o tistem mediji niso poročali, o predsedniku Vlade pa so. Ministrico pa sprašujem: Ne glede na to, da je bilo kasneje v javnosti sporočeno češ sami bomo plačali - to je vse v redu, ampak, če vas ne bi zalotili pa ne bi. Torej: Kako je to mogoče, da se je kaj takšnega sploh zgodilo? Prosim za odgovor.
Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Hvala za vprašanje. Delo na ministrstvu, ki šteje skoraj 300 zaposlenih, od leta 2009, ko sem prevzela mandat, usklajujem na ponedeljkovih kolegijih. Na vprašanje pristojne službe nekje v mesecu novembru, ali in kako bomo organizirali delovno srečanje, ki je običajno ob zaključku leta, sem odgovorila: "Na enak način in v enakem obsegu, kot so bila tovrstna srečanja organizirana v preteklih letih." Od tu dalje se ne s srečanjem nisem ukvarjala, niti nisem bila seznanjena z višino stroškov, ki so nastali zaradi tega srečanja. Po prejemu vprašanj častnika Žurnal sem prosila pristojne službe za pojasnila. Seznanili so me z dokumenti aktualnega, torej srečanje iz 2009, in prejšnjih srečanj ob zaključku poslovnega leta. Na mizo sem prejela dokumente iz leta 2007, 2008 in 2009 in jih lahko pogledate tudi vi. V vseh treh primerih je bila ob zaključku leta opravljena storitev za isti dogodek in zanj izdana naročilnica in račun. 10. 12. 2007 je Ministrstvo za javno upravo plačalo računu v višini za isti dogodek 4.100,12 evrov. 10. 11. 2008 je bila naročena, in pozneje tudi poravnano za isto storitev, storitev v višini 4.200 evrov. In v letu 2009 je bila izdana naročilnica v višini 4.100 evrov. Tovrstni dogodek je očitno bil praksa bivšega ministra Viranta in jaz dobrih praks na ministrstvu nisem želela spreminjati, zato so tudi moja navodila bila, da naj se organizira srečanje v enakem obsegu in na enak način ob koncu leta kot vsa prejšnja leta. Da bi bila tovrstna srečanja organizirana neracionalno, nisem niti posumila. Moji sodelavci dobro poznajo moje stališče do zmanjševanja sredstev v javni upravi. Ob pripravi treh proračunov in o celem letu 2009 dejansko nisem organizirala nikakršnih srečanj z delavci zunaj hiše. Da so bila moja navodila ob pripravi proračunov v celoti spoštovana in da se pri porabi javnih sredstev vedem tudi z zgledom, mogoče pričajo sledeči podatki, ki ste jih v svojem vprašanju tudi zahtevali, sedaj vam jih pa dajem. Stroške reprezentance za kabinet ministra sem znižala glede na porabo ministra Viranta v letu 2008 za 77%. V letu 2008 je bilo porabljenih nekaj več kot 28.000, v letu 2009 sem porabila za kabinet 6.000 in še nekaj evrov. Skupaj smo stroške reprezentance v letu 2009 v Ministrstvu za javno upravo znižali za 48%, s 87.000 iz leta 2008 na 45.000 v letu 2009. Stroške delovnih kosil ministrstva sem znižala za 72%. Jaz poslovnih kosil nisem plačevala s službeno kartico, ampak sem jih plačevala sama. Minister je za kosila v gostilnah porabil okoli 1.000 evrov v letu 2008, 1.200 za srečanje z načelniki. Sama sem porabila v letu 2009 zgolj 630 evrov za srečanje z načelniki in še enkrat poslovna kosila ob drugačnih vrstah srečanj sem plačevala sama. Skozi leto 2009 sem zahtevala racionalno porabo materialnih stroškov na celem ministrstvu. Poglejte si proračun. Minister Žerjav nemalokrat pove jasno in glasno, da so zgolj na Ministrstvu za javno upravo in Ministrstvu za obrambo zmanjšali stroške, torej tudi materialne stroške. Mi smo jih glede na porabo v letu 2008 zmanjšali za 20%. To je kar za okoli 6,5 milijonov evrov. In da zaključim. Ker bi tudi po moji oceni bilo plačilo zaključnega delovnega posveta zagotovo nenamensko trošenje. Ne bi bilo nenamensko, je bilo pa zelo neracionalno. Stroški po odločitvi kolegija ne bodo bremenili javnih sredstev, ampak udeležence same. S tem sem se seveda v celoti strinjala. In še enkrat, s stroški, ob tem ko sem seveda potrdila enak način delovnega srečanja, kot je bil vsa prejšnja leta, nisem bila seznanjena. Hvala lepa.
Dr. Gorenak, izvolite.
Hvala lepa. Vesel sem, da ste znižali stroške, tako kot pravite, da ste jih. To je dobro, to je prav, jaz teh podatkov nimam, ki ste jih danes povedala, pa kljub temu bom rekel tako. Sam se ne spomnim v svoji delovni karieri kakšnega novoletnega srečanja, da bi mi ga plačala država, pa sem tudi kakšne pomembne naloge opravljal ali v kabinetu predsednika Vlade ali pa v ministrstvu kot državni sekretar, zato me preseneča, da se je to tudi v preteklosti dogajalo čisto direktno povedano, pri prejšnjem ministru. V redu je to, da ste znižali, ampak zagotovo bom rekel, meni je 4.500 evrov [[...]]Torej, na nek način ste rekli, da je to bolj kot ne šlo nevede ali pa po nekih starih klišejih naprej. Rekel, da bi morali biti vsaj v prihodnje ne samo vi, to govorim mogoče tudi komu drugemu od ministrov, bolj previdni v tovrstnih odločitvah. Kar se tiče vas in nižanja stroškov, seveda moram verjeti, da ti podatki držijo. Jaz vas lahko pohvalim, pa kljub temu enega dela odgovora nekako nisem dobil: Ali sledite pozivu predsednika Vlade, ali ne? To sem tudi v pisnem delu zapisal, pa bi prosil mogoče še na ta del odgovor. Hvala.
Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Če sledim pozivu predsednika Vlade. Mislim, da sem vam že v predstavitvi podatkov povedala, da sem v letu 2009 porabila za stroške delovnih kosil 600 evrov za srečanje z načelniki ob zaključku leta, kjer je pač bil hladen bife. Vsa ostala srečanja sem poravnala iz lastnih sredstev in to dejansko tudi realna poraba kaže. Jaz kaj drugega kot podatke, za katere sem prosila finančno službo Ministrstva za javno upravo, da mi pripravijo stroške reprezentance in znižanje stroškov delovnih kosil in znižanje porabe na bančni kartici na primer je isto bivši minister porabil 3.800 evrov, jaz 800 evrov, kar pomeni znižanje za 77%. Dejansko več kot takšnega varčevanja skoraj za 50 do 70% znižanja stroškov prejšnjega leta si nisem znala niti predstavljati, da ne bi šel v škodo poslovnim interesom. Ja, ta dogodek, jaz vam res dajem na razpolago, da ne boste mislili, da sem slučajno karkoli tu govorila, kar ni res. Tu so trije računi, 2007, 2008 in 2009 in tri naročilnice - ob koncu leta. Točno so navedeni dogodki in ta, za 29 leto 2009 je še najnižji. Se pa z vami v celoti strinjam, da bi bilo verjetno prav, da bi ministri bili širokih oči in ušes, da sami točno veste, ste bili državni sekretar, da je obvladovati fizično vsako opravilo na ministrstvu nemogoče, seveda, zaradi tega smo pa nesporno objektivno odgovorni za to, kar se na ministrstvih dogaja, in verjemite, da bo moja pozornost v tem delu zagotovo boljša, kot je bila v letu 2009. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Miran Györek bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor, ki je danes odsoten.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani kolegi in kolegice, gospod minister, ki ga ni. Očitno je, da so projekti plinskih terminalov v Tržaškem zalivu že v takšni fazi priprav, da je skrajni čas za ustrezno ukrepanje, posredovanje slovenske vlade, da prepreči dolgoročno ekološko katastrofo. Sam projekt je ekološko sporen, tako namreč kažejo neodvisne študije in mnenje številnih ekološko ozaveščenih strokovnjakov. Na nesporno ekološko nevarnost opozarjajo številne civilne organizacije, poklicna združenja in ne nazadnje tudi mi v Slovenski nacionalni stranki. Ogromna cementna platforma za sprejemanja, uplinjevanje tekočega plina, ki jo bodo po morju pripeljali iz Španije v Tržaški zaliv, bo locirana v neposredni bližini slovenskih teritorialnih voda z varnostnim pasom in radijskimi prometnimi povezavami pa bo neposredno posegala v slovensko nacionalno ozemlje in na nesprejemljiv način popolnoma spremenila oziroma obrnila na glavo Tržaški zaliv in življenje na slovenskem Primorskem. Naj omenim samo nekaj katastrofalnih nevarnosti. Kot so na primer izpust, ogrevane slovenske vode in vnos živega srebra v vodni stolp, posledice kloriranja, to je uporabe varekine, torej posledično uničenje morske flore in favne v Tržaškem zalivu in v slovenskem morju, še posebej pa potencialne nesreče v morju, ki bi bile ekološko uničujoče za celoten Tržaški zaliv. Nekatere razprave v Ljubljani, žal brez sodelovanja politike in sodelovanja z mednarodno nevladno ekološka organizacija Alpe Adria green, so pokazale nujnost izdelave skupne energetske politike med državami, ki si delijo isto morje, to je Slovenija, Hrvaška, Italija. Za namen razrešitve tako pomembnega okoljevarstvenega spora. To pomeni, da bi bilo treba pri uporabi energetskih virov v tako občutljivem jadranskem zalivu izdelati in sprejeti ustrezne državne energetske načrte za skupno energetsko porabo v prihodnjih dvajsetih, tridesetih letih in dati prednost plinovodom, ker manj onesnažujejo okolje in predstavljajo manjše tveganje v primeru nesreč. Da gre pri načrtovanju omenjenih projektov za mafijske posle, je ugotovila celo italijanska policija, ki je dokumentirano ugotovila prirejanje podatkov o usedlinah, temperaturah in globini morja, in da študije ne upoštevajo posledice morebitnih nesreč ladij. Nekoč je bilo rečeno, da naše ministrstvo za okolje in prostor ne izključuje možnosti tožbe proti Republiki Italiji na Evropskem sodišču in me zanima: Kako daleč ste prišli vi in vaše ministrstvo glede teh odločitev? Kot slišimo, tudi koprska občina nasprotuje načrtovanju plinskih terminalov in je z italijanskimi občinami Milje in Dolina že vložila tožbo na upravnem sodišču v Trstu zoper italijansko ministrstvo za okolje in kulturno dediščino. Sprašujem ministra: Kaj čaka on in njegovo ministrstvo oziroma Vlada? Bodo vlagali tožbe, ko bodo plinski terminali že postavljeni? Ali pa računajo, da jim ne bo treba več vlagati, ker več ne bodo pristojni, odgovorni in da bo to postalo skrb nekoga drugega? Hvala.
Hvala lepa. Želite usten odgovor? Ja. Hvala. Gospod dr. Peter Verlič bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani minister. Tako, kot sem v svoji najavi vsebine ustnega poslanskega vprašanja že zapisal, zanima me: Ali držijo informacije, da Italija kaže vse manjši interes za čezmejno železnico od Trsta do Divače? Gre za šesti prednostni projekt v okviru tridesetih projektov, ki so seveda sofinancirani tudi s strani Evropske komisije in so pravzaprav naša prioriteta. Moram reči, da me je k temu razmišljanju spodbudilo - namreč vem, da se, vsaj toliko, kolikor je na vaši spletni strani napisano, mešana italijansko-slovenska komisija na tem področju sestaja, kakšni so rezultati, moram reči, da ne vem, kako potekajo ti dogovori. Me je pa ob novici iz Primorskega dnevnika z dne 22. 11. 2009 zaskrbelo, saj je novinar zapisal, da se "med državama namreč že nekaj mesecev bije taktična vojna glede hitre evropske železnice, o kateri imata Rim in Ljubljana zelo različna stališča. Slovenijo zanima v glavnem le nova dvotirna železnica do Kopra, Italija pa kaže vse manjši interes za čezmejno železnico od Trsta do Divače. V tem trenutku so njeni napori namenjeni posodobitvi sedanje proge od Rong do Trsta in njegovega pristanišča, za kar si prizadeva tudi dežela Furlanija-Julijska krajina, Italijo in deželnost stvarnost tudi bolj zanima železniška povezava med Trstom in Koprom, ki nikakor ne sodi med prednostne načrte Slovenije. Stališče deželnega odbornika Riccardija, da ostaja hitri vlak med Trstom in Divačo strateškega pomena za Italijo, izgleda bolj diplomatska kot vsebinska izjava. Rim se ne more kar tako izneveriti dogovoru z Brusljem in Slovenijo, opozarja pa, da je čezmejna železnica daleč oziroma zelo daleč." Konec citata. Torej, ne samo ta članek, ampak na splošno vsa situacija okoli mednarodne dejavnosti ministrstva za promet oziroma tega, da te strateške prioritete in da ne pride do obvoza šestega prednostnega projekta preko Italije in Avstrije, me seveda skrbijo in tudi zanimajo. Zato prosim za odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Hvala, predsedujoči. Oba deliva to skrb, da bi kadar koli peti koridor obšel Slovenijo. In glede na to, da imamo tukaj skupne cilje, ne dvomim, da se bomo uspešno skupaj se temu zoperstavili. Dejansko te informacije, ki so prišle do vas, niso še uradno stališče Republike Italije, so pa ti pomisleki bili že izraženi na srečanju, te pomisleke je izjavil italijanski državni sekretar in jih posredoval na medministrskem srečanju na Brdu pri Kranju 8.11.2009. In sicer, ali bo načrtovana gradnja proge, ki poteka v vsej dolžini od Trsta do Divče skorajda v predoru in se tudi navezuje na slovensko progo v predoru, tehnično, okoljevarstveno in tudi finančno za njih dosegljiva in jo bodo zmožni izpeljati. Ti pomisleki so nam bili predani. Moj državni sekretar se je o tem kasneje pogovarjal tudi s koordinatorjem, gospodom Binkhorstom. In ker veste, da gre za čezmejni projekt, tu ne bo mogoča nikakršna odločitev, pri kateri Slovenija tako ali drugače ne bo sodelovala. Zato bomo, če bi se kadarkoli zgodilo, da bi se odločilo, da se tega projekta ne bi gradilo, na to pristali samo, če se bo zgodilo nekaj drugega, kar bo omogočilo potek 5. koridorja. To je edino sprejemljivo za Republiko Slovenijo, če bi se slučajno temu projektu želela Italija odpovedati. Gre pa za projekt, kot veste, ki je z odločbo št. 884/2004 o sofinanciranju projektne dokumentacije eden izmed projektov, financiranih iz sklada TENT-a. Torej, Italija dejansko izraža pomisleke, Slovenija je o tem obveščena, koordinator Brinkhorst je o tem obveščen in skupaj iščemo - ali pa bom rekel tako: poslušamo ta trenutek njihove predloge; ali bomo pa kaj storili ali ne, bomo pa tudi slovensko javnost prej obvestili. Torej, zaenkrat ostajajo stvari take, kot so. Imate pa pravo informacijo, da italijanska stran meni, da je tisti projekt, tako kot je zastavljen, za njih težko dosegljiv. To še ni njihovo uradno stališče, je pa že bilo posredovano slovenski strani. Da pa bo 5. koridor tekel naprej, me pa zagotovo navdihujeta vsaj dva razloga. Prvi je poročilo gospoda Brinkhorsta, ki je pozitivno za Slovenijo, ki pravi, da se čutijo premiki, ki pravi, da je to najbolj primerna smer, in on je tisti, katerega mnenje je najbolj pomembno v Evropski uniji, pred Evropsko komisijo, o tem, ko se naprej odloča o prednostnih projektih - z vsem vedenjem seveda, kaj se dogaja v politični kuhinji Evropske unije, ki ni dosti drugačna, kot so politične kuhinje drugje. Vendar bo to mnenje ključno in je ta trenutek takšno, da je povezava, ki poteka na 5. koridorju od Francije preko slovenskega ozemlja, najbolj ugodna. To stališče ostaja trdno zapisano. To je prvi razlog, ki me navdaja k temu, da bo ta projekt ostal v poteku čez Slovenijo. Drugi razlog je bil posebej poudarjen v njegovem poročilu kot pozitiven oziroma, ki je navedel pozitivnost njegovega poročila, je pa to, da je Slovenija namenila več sredstev za železniško infrastrukturo, kar daje tudi večjo legitimnost vsem projektom na tem delu poteka petega koridorja. Mi bomo zelo natančno in skrbno spremljali vsa ravnanja Republike Italije v zvezi s tem in ne bomo pristali na nič, kar bi lahko kakorkoli ogrozilo ali škodovalo interesom Republike Slovenije.
Hvala lepa, gospod minister. Želite dopolnitve odgovora? Izvolite, gospod Verlič.
Hvala lepa. Hvala za odgovor. Ampak vendar, gospod minister, zaznal sem nekaj omahovanja v vašem odgovoru, zlasti kar se tiče te zaveze glede umestitve sedaj tega projekta na tem čezmejnem delu. Kot veste, je ta potek petega, šestega prednostnega projekta na tem trikotniku med Trstom in Divačo in Koprom in Trstom, nastal seveda pod, to so strokovnjaki narisali, in tisto, kar je tedanja vlada napravila, je pač to, da je ta dogovor postal nekako obvezujoč, obvezujoč za Italijo, Slovenijo, na tej mešano italijansko-slovenski komisiji, ob seveda vedenju in pa podpori tudi gospoda koordinatorja, kot ste ga omenili, Brinkhosta. Torej, Italija je tedaj temu izrekla zavezo, sedaj, če razumem ta prvi del odgovora, izraža pomisleke. Slovenska stran pa tem pomislekom, če sem vas prav razumel v odgovoru, nekako je prisluhnila. Morda bi bilo bolje, da vztrajamo na tem, kar smo že dosegli, in to stališče trdno zastopamo. Prosil bi, da še enkrat od vas v tej dopolnitvi slišim: Ali so te zaveze Slovenije trdne in jih bomo branili z vsemi pozicijami? Ali pa lahko nastane veliko vprašanje, ko bo Avstrija zgradila ta predor na štajerski strani med Gradcem in Trbižem in začela verjetno tudi z lobističnimi akcijami, da bi koridor izgubili.
Gospod minister dr. Vlačič, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Ne, Slovenija trdno ostaja na poziciji, da mora šesti prednostni projekt iti naprej, da mora peti koridor potekati čez ozemlje Republike Slovenije in ne bomo pristali na karkoli, kar bi lahko ogrozilo ta potek trase. Saj oba veva, kako daleč so Avstrijci s svojimi projekti. Tako daleč še, da če bomo pametno ravnali, tega strahu ne bo. In kot sem že večkrat povedal v tej dvorani, bomo naslednje leto sredi leta imeli končane podlage za prvi del proge med Koprom in Divačo, nato dobimo gradbeno dovoljenje in če bo vse po sreči z javnimi razpisi, bomo konec naslednjega leta začeli že graditi. Medtem ko prednostni projekt ta trenutek ostaja takšen, kot je. In če ne bi bilo neke druge variante, ki bi bila za Slovenijo absolutno sprejemljiva, in o tem boste pravočasno obveščeni in se bomo skupaj o njej pogovarjali, potem trdno ostajam na tem, kar je zdaj predlagano. Ali je pa to realno ali ne za italijansko stran, o tem pa jaz ne morem odločati. Jaz sem vam prenesel, kar je bilo dejansko res, da je državni sekretar na sestanku povedal, da izražajo pomisleke, ali so to sposobni zgraditi. In to sem vam tudi korektno prenesel. Slovenija pa trdno ostaja na tem projektu; takšnem, kot je, razen če bi se pokazalo, da bi lahko prišlo do drugačnega, boljšega predloga. Do takrat pa ostaja ta najbolj jasen. Toda drugačen predlog pa ne sme speljati trase mimo Republike Slovenije ali pa kakorkoli ogroziti potek 5. koridorja, kot je speljan ta trenutek.
Hvala lepa. Gospod Verlič, izvolite.
Hvala lepa. Prosim, da se o odgovoru ministra za promet opravi razpravi, na podlagi 246. člena Poslovnika. Namreč, odgovor še vedno, žal, pušča dvome. Še vedno pušča dvom, da bi pri koridorju, če bo Italija imela hude pomisleke, tudi mi lahko potem spremenili in tolerirali morda kakšno odstopanje. Bojim se pa, da glede na to, da je bilo vloženo veliko truda v to, da je sploh prišlo do takega dogovora med Italijo in Slovenijo ob sodelovanju Evropske komisije, da je bil to najboljši možni dogovor, ki velja med obema državama. Prepričan sem, da ni zdaj več samo odvisno od Italije, da reče, da kar odstopa od nečesa, h čemur smo se skupaj zavezali, da je to tudi odvisno od Slovenije. Če pa sledim temu vašemu dopolnilnemu odgovoru, da pa se vendar pokaže nekaj, kar bi bilo bolje, jaz sem tukaj prepričan, da bi se spet odprle vse variante, ki smo jih in so jih že študirali strokovnjaki in slabijo predvsem izredno dobro lego pristanišča Koper. Vse ostale variante - sem prepričan, da so vas o tem tudi informirali in da Italijani to seveda dobro vedo. Mislim, da je to tako pomembno, da je prav, da se ravno o tem odgovoru opravi ta razprava tukaj v Državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu, da se opravi razprava o odgovoru gospoda ministra, bomo glasovali jutri v okviru glasovanj. Gospod Franc Pukšič bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance in odsotnemu ministru za okolje in prostor. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Ministri! Stanovanje je materialna dobrina in stanovanje je socialnega značaja, zato za vsakega posameznika predstavlja enega od osnovnih enkratnih življenjskih ciljev. S tem, verjamem, da se vsi strinjamo. To področje je tako pomembno, da ga je država dolžna oblastno urejati in tako omogočati večjo dostopnost do stanovanj in preprečevati špekulativno prakso, s katero se na prostem trgu cene stanovanj gibljejo v nedostopne oziroma oderuške višave. Kupci stanovanj od leta 2007 do nastopa svetovne gospodarske krize oktobra 2008, katerim le-ta še niso bila izročena oziroma so jim bila izročena v letu 2009, so vplačevali are oziroma delno ali celotna poplačila za nova stanovanja v višini takratnih prodajnih cen stanovanj. Predplačila so izvedli v dobri veri, da si seveda zanesljivo zagotovijo novo stanovanje, investitorji oziroma prodajalci pa v zameno, torej praktično, brez kakršnihkoli omejitev obveznosti, obresti in tako dalje, uporabljajo njihova denarna sredstva, kar je dogovor, pogodba in normalno. Sedaj so kupci teh stanovanj v tem trenutku postavljeni v bistveno slabši položaj v nasprotju z novimi kupci, saj jim investitorji - tistim, ki so dali aro - ne priznajo ugodnosti v smislu bistveno nižje cene. Po statističnih podatkih cca 16% v Republiki Sloveniji, ki so jo uveljavljali po izbruhu svetovne gospodarske in finančne krize. Torej, kupci teh stanovanj so se tako znašli v povsem nezavidljivem položaju, saj so postali ujetniki dobro organiziranih nepremičninskih investicijskih subjektov. Poleg tega so se splošne razmere kupcev novih stanovanj zaradi svetovne gospodarske finančne krize še poslabšale. Bistveno so se podražila tudi bančna posojila, ki so obenem postala še teže dostopna, morebitnih svojih obstoječih nepremičnin pa ne morejo prodati, torej ti kupci novih stanovanj, po enakovredni ceni, na katero so računali pred letom oziroma letom in pol. Navedeni razlogi govorijo v prid temu, da bi morala država intervenirati in te kupce stanovanj na nek način zaščititi. Gospod minister: Ali Vlada pripravlja kakšne ukrepe za to rešitev? Imamo pa od 3.000 do 4.000 takšnih kupcev. Prosim.
Gospod minister Križanič, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci. Spoštovani poslanec gospod Franc Pukšič, vaše vprašanje je celovito in posega na delo več resornih področij. Naj vam najprej pritrdim, da se na Ministrstvu za finance zavedamo težav, s katerimi se srečujejo kupci stanovanj in tudi drugi ljudje, ki jih je svetovna gospodarska in finančna kriza kakorkoli prizadela. Uvodoma bi rad tudi poudaril, da Ministrstvo za finance ne posega v pogodbena razmerja in ne more vplivati na izpolnjevanje obveznosti udeležencev v obligacijskih razmerjih. Trditev, da so se bančna posojila podražila in so obenem postala še bistveno težje dostopna, ne bo držala. Po podatkih Banke Slovenije se obrestne mere obstoječih stanovanjskih posojil gospodinjstvom in obrestne mere novih stanovanjskih posojil znižujejo že od oktobra 2008. Trenutne ravni obrestnih mer so nižje od ravni v letu 2007, ki jih omenjate v svojem vprašanju. Prav tako je pomembno, da je kreditiranje gospodinjstev razmeroma solidno, saj se obseg posojil gospodinjstvom že nekaj zadnjih mesecev razmeroma dobro povečuje. K neto povečanju tovrstnih posojil prispevajo dolgoročna posojila, med katere sodijo tudi stanovanjska posojila, medtem ko se obseg kratkoročnih posojil prebivalcev zmanjšuje. Kot odziv na težke razmere številnih posameznikov, je Vlada pripravila jamstveno shemo za fizične osebe, ki posega tudi na področje prvega reševanja stanovanjskega vprašanja. S tem ukrepom, ki ga banke izvajajo že od meseca oktobra, smo uvedli možnost, s katero se bankam v primeru kreditiranja določenih skupin prebivalstva ponudi državna jamstva, v skupni višini 350 milijonov evrov. 300 milijonov evrov je namenjeno direktno za stanovanjske kredite, in gre za 50% jamstvo , 50 milijonov evrov pa je namenjeno tistim, ki so bili v krizi tako hudo prizadeti, da so izgubili delo, da imajo zdaj težava z odplačevanjem, in lahko vsaj za tiste anuitete v obdobju, ko si bodo iskali delo, dobijo sorazmerno ugoden kredit s 100% državnim jamstvom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Pukšič, izvolite, dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, gospod minister, za vaše odgovore, pa vendar tisti del, ko pravite, da Vlada, država ne more posegati v pogodbena razmerja. Glede na to, da ne govorimo ali ne sprašujemo o nekih gospodarskih subjektih, da ne govorimo o nabavi avtomobilov in tako dalje, ampak o stanovanjih, ki so, in s tem se strinjamo, materialna dobrina in materialna dobrina socialnega značaja, pa vendar so zdaj tisti, ki so plačali aro - aro so plačali zato, da so si oni so si s tem zagotovili neko ceno, investitor pa je lahko s to aro gradil. S tem je imel boljše izhodiščne položaje tako pri bankah, najetju kreditov, izvajalcih in tako dalje. In po vsem tem so cene na trgu padle. Ko so cene na trgu padle, so tudi ti, ki so šli v nakup in plačali aro, računali, da bodo svoje lastno stanovanje ali karkoli že, pač saj ni pomembno, tudi prodali. In tudi njim so cene na trgu padle. Po drugi strani pa pride nek novi kupec, ko je stanovanje končamo. Namreč, ko dam aro, še ne vem, ali bo končano ali ne, spomnimo se Zbiljskega gaja in tako dalje. Zdaj pa nek novi kupec, ko je stanovanje končano, in dobi stanovanje za približno 18% nižjo ceno kot tisti, ki je dal denar prej, ki je dal aro, s katero se je to stanovanje gradilo in tako dalje. Mislim, gospod minister, da bi vendarle mogoče z "lex specialis" zakonom vendar morali poseči v to, zato ker gre za cca 3 do 4 tisoč takšnih družin, ki pa ne razpolagajo z milijonskimi vrednostmi. To niso tisti, ki bi si [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]izplačevali kakšne milijonske odpravnine ali kaj podobnega, da se s tem rešuje nastala kriza. Res je, gospod minister, z vsem tem kar ste našteli [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa, gospod Pukšič. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Torej, dejstvo je, da so se določeni ljudje, ki so kupovali stanovanja po najvišjih cenah v obdobju, ko se je balon napihnil, bodisi na Obali bodisi v Ljubljani, zdaj v nekoliko neugodnem položaju. Pričakovati pa je treba, da se bo ta položaj vendarle sčasoma izboljšal. Da gre tam, kjer so res drage nepremičnine, za nepremičnine, ki bodo zelo verjetno zopet imele zelo visoko ceno. Zdaj je samo vprašanje, koliko določenih subjektov v tem vmesnem obdobju zdrži. Mislim, da je odprtih kreditnih linij dovolj, če so ljudje normalno gospodarsko aktivni in jih kriza ni preveč prizadela, da bodo lahko to vmesno obdobje zdržali. Drug problem so večja podjetja, ki so tudi več takih objektov zgradila in jih poskušala plasirati na trg, pa morajo sedaj spustiti ceno. In pri teh podjetjih bo treba verjetno iti pospešeno v prodajo, kar bo cene vsaj še nekaj časa držalo niže od tega, kar nekateri posamezniki pričakujejo. Če si je nekdo kupil nepremičnino zato, da bo v njej živel, potem sploh nima problema, če jo je kupil naprej za trg, potem pa ta problem ima. Je pa, glede na to, da je kreditno sposoben, vendarle obvladljiv. In ta del kreditov, kot rečeno, je eden redkih, ki se trenutno povečuje, kjer je tudi povpraševanje dovolj veliko, ravno zaradi tega, ker je cena nepremičnin nekoliko padla. Obresti so se znižale, cena kapitala se je nekoliko znižala in to oboje vpliva na ugoden razvoj tega segmenta kapitalskega trga.
Hvala lepa. Gospod Pukšič, izvolite.
Ja, saj, oba se strinjava, da so tisti, ki so dali aro, v slabšem položaju kot pa nekdo, ki tega ni dal in je prišel po tej krizi, ko je bilo stanovanje zgrajeno, le-tega odkupiti. Z vami se popolnoma strinjam, da tisti, ki to kupujejo izključno za preživetje oziroma reševanje svoje življenjske eksistence, ker je to pač eden izmed elementarnih pogojev za ustvarjanje družine in tako dalje. Niti slučajno me pa ne zanimajo tisti, ki bi to delali za trg in na ta način svoj kapital vlagali. Predlagam, v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika, da opravimo razpravo v Državnem zboru, ker se problematika dotika, kot sem že rekel, od 3 do 4 tisoč posameznih družin, za katere poskušamo najti kakšno ugodno rešitev. Osebno mislim, da bi s kakšnim "lex specialis" zakonom lahko, tako kot se je že omejilo oderuške obresti, tudi na ta način enostavno tistim, ki so podpisali takšne pogodbe, razne družbe, ki so investirale v izgradnjo, da bi se tem, ki so dali aro, v skladu z veljavnimi statističnimi podatki, te pogodbe enostavno znižale. Ali pa, če tega ne želijo, da se jim enostavno ta ara vrne. Skratka, gre za čisto normalen sociološki, socialni, človeški princip, ne pa, da na račun krize eni še toliko bolj bogatijo, drugi pa se siromašijo. Skratka, za to gre, hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Pukšič. O vašemu predlogu, da razpravljamo o odgovoru ministra, bomo glasovali jutri v okviru točke glasovanja. Mag. Julijana Bizjak Mlakar bo postavila poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor, ki je odsoten.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči, spoštovani zbor. Ker je gospod minister za okolje in prostor odsoten, bi prosila, če bi lahko pisno odgovoril na moje vprašanje. V moji poslanski pisarni se je v preteklih mesecih oglasilo kar nekaj okoljevarstvenikov, ki so menili, da pristojne inšpekcijske službe ne opravljajo svojega dela v skladu s 110. členom Zakona o varstvu okolja, ker da od inšpektorjev ni mogoče dobiti okoljskih podatkov povzročiteljev onesnaževanja ali hrupa. Ta člen obravnava dostop do okoljskih podatkov. V omenjenem zakonu naj bi bilo kar štiriinpetdeset členov, ki opredeljujejo sodelovanje teh služb z javnostjo, za katere so menili, da se jih ne izvaja oziroma da se jih ne izvaja v celoti. V 158. členu Zakona o varstvu okolja se omenja okoljevarstveno nadzorno službo, zadolženo tudi za ugotavljanje dejstev in okoliščin nadzora nad spoštovanjem izdanih ukrepov s strani inšpektorjev. V 159. členu Zakona o varstvu okolja pa so navedene naloge in pooblastila te službe. Glede na dileme, ki jih izpostavljajo okoljevarstveniki, sprašujem gospoda ministra: Ali lahko in na kakšen način lahko zainteresirana javnost pridobi informacije o okoljski podatkih oseb, ki po mnenju zainteresirane javnosti onesnažujejo zrak ali povzročajo moteči hrup? Kaj lahko zainteresirana javnost stori, kadar meni, da poročila o opravljenih meritvah, ki so bila poslana občini, ne ustrezajo dejanskemu stanju? Ali je ustanovljena in ali deluje okoljevarstvena nadzorna služba iz 158. člena Zakona o varstvu okolja? Kako in kje bi se zainteresirana javnost lahko seznanila z delom te službe? Za odgovor se ministru za okolje in prostor vnaprej zahvaljujem. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospa poslanka. Odgovor boste dobila pisno. Gospod Milenko Ziherl sprašuje ministrico za javno upravo.
Hvala za besedo. Lep pozdrav še enkrat vsem prisotnim, ki vztrajamo že malo v večer. Gospa ministrica, danes ste o varčevanju že nekaj spregovorili do neki drugi temi s kolegom Gorenakom. Sam izhajam iz drugega dogodka, in sicer vrh gospodarstva, ki se je zgodil na začetku meseca. Na tem vrhu je predsednik Vlade omenil, da bi bilo mogoče državo voditi s pol manj birokracije. Seveda je to potegnilo nekaj posledic, ugiba se o tem, da bi razpolovili število ministrstev, vendar v to močno dvomim, kajti to je politična tema in zadeve, ki so pričele teči, naj tečejo naprej, vendar z nekaterimi drugimi optimizacijami, ki so možne in se jih bi dala izvesti v nekem razumnem času, z mehkimi variantami pri zaposlovanju, da ne bi pač ljudje trpeli, bili materialno prikrajšani. Drugi podatek je, da je značilno za EU, da na primerljivo število prebivalstva shajajo s 30% manj birokracije. Verjetno je tudi ta številka težje dosegljiva, saj Slovenija kot majhna država za neke določene specifične službe verjetno potrebuje zaposlene, ki padejo na manjše število prebivalstva. Vendar o zmanjševanju tam nekje med 20 in 30% bi se dalo pogovarjati in uvajati v program dela Vlade. Če bi se v naslednjih letih državna birokracija zmanjšala vsaj za enega od teh omenjenih odstotkov, recimo nekje med 20 in 30, bi to pomenilo velik prihranek za proračun. Tudi pogajanja s socialnimi partnerji bi bila lažja, ker bi prihranki šli v dve smeri: lažje doseganje zahtev zaposlenih, hkrati tudi varčevalno naravnan proračun. Torej bi ubili dve muhi na en mah. To sodobne tehnologije tudi omogočajo, da se uprava, prvič, zmanjšuje, drugič pa postaja vedno bolj prijazna. Ni samo v vašem resorju, je tudi v resorju vaših kolegov, da ima čim večji odstotek ljudi dostop do širokopasovnega omrežja in dobiva čim več uslug po elektronski poti. Torej te usmeritve, te možnosti vsekakor dajejo možnost za realizacijo bistvenega posega v naslednjih letih za zmanjšanje delovne sile v javni upravi.
Gospa ministrica Irma Pavlinič Krebs, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec! Vašemu razumnemu razmišljanju je pravzaprav težko kaj dodati. Verjetno vas zanima, ali v tej smeri in s kakšnimi ukrepi bomo pač skušali zmanjševati stroške dela v javni upravi v nadaljevanju. Zagotovo ste seznanjeni z ogromnim številom sklepov Vlade, ki so pravzaprav vsi šli v smeri zmanjševanja stroškov dela v letu 2009, 2010 in tudi 2011. Na predlog Ministrstva za javno upravo je Vlada že takoj v mesecu februarju po enakem principu, ki ga je vpeljal gospod Virant, se pravi, kadrovski načrt, enotni zbirni kadrovski načrt določila zmanjšanje števila zaposlenih v civilnem delu organov državne uprave z izjemno inšpekcijskih služb za 2% v letu 2009. V tem delu je to zmanjšanje tudi nesporno. Ta trenutek, od nastopa mandata aktualne vlade, je 120 manj zaposlenih. Cilj je 283 zaposlitev manj v letu 2009. To je bilo mogoče doseči z nenadomeščanjem, kar ste pravilno ugotovili. In če dovolite, krizna skupina je zelo resno obravnavala tudi vprašanje zmanjševanja zaposlenih v javnem sektorju glede na veliko število nezaposlenih v realnem sektorju. Ocenili smo, da še odpuščanje javnih uslužbencev v letu, kjer na zavodu za zaposlovanje dajemo pomembna sredstva, prerazporejamo z drugih proračunskih postavk, za reševanje socialnih problemov, problemov aktivne politike zaposlovanja ljudi v realnem sektorju, kjer je zaradi manjšega obsega dela bilo potrebno odpuščanje. Temu v javnemu sektorju, da bi se zmanjšal obseg dela za javne uslužbence, nismo bili priča. Kot veste, skoraj vsak nov predpis, sprejet v parlamentu, je vsa leta v preteklosti in tudi zdaj, narekoval kar pomemben obseg javnih storitev, ki jih opravljajo javni uslužbenci. Zaradi tega bo aktualna vlada pri številu zaposlenih v civilnem delu državne uprave, sem prepričana, enako uspešna, kot je bila vaša vlada. Večji problem se nam pojavlja na področju javnih služb v javnih zavodih. S tem vprašanjem smo se začeli zelo resno ukvarjati, ker smo želeli omejiti maso plač, ker sredstev za izvedbo plačne reforme niti za povečano število javnih uslužbencev ni bilo. Analiza je pokazala, da se število javnih uslužbencev ne samo v tem ožjem delu državne uprave, ampak splošno - predvsem na področju Ministrstva za delo zaradi odpiranja novih domov in na področju Ministrstva za šolstvo zaradi novih storitev pomoči, integrirane v šolske procese, potem na področju Ministrstva za zdravje zaradi izjemno povečanega obsega dela, ne samo zaradi gripe, tudi zaradi odprtja novih prostorov, kjer je treba zaposliti nove ljudi, da bodo ti prostori oživeli - se je dinamika rasti števila ur, ki se opravljajo v javnem sektorju, preračunano na glavo, od vstopa Slovenije v Evropsko unijo, da ne rečem od leta 2004 dalje, do danes v povprečju na leto viša od 800 do 1.200 novo zaposlenih v javnem sektorju. Dinamika je taka. Letos smo priporočili resornim ministrom, da z enakimi ukrepi kot v državni upravi naložijo javnim zavodom, da skušajo zmanjšati število zaposlenih tudi za 1%, kar bi pomenilo skoraj 1.600 manj. Na pol leta smo naredili analizo, ko so nam ministrstva poročala, kaj se dogaja. Tega cilja ne uspejo doseči, ker drugače bi bilo deset domov za starejše v Republiki Sloveniji v letu 2009, ki so bili zgrajeni v preteklih letih, praznih. [[...]] [[Opozorilni znak za konec.]] [[...]]In stvar je zelo problematična. Če ste si pogledali strukturne prilagoditve, so v tem delu ukrepi, tako na področju hitrejše informatizacije [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa, gospa ministrica. Izvolite, boste pomagali.
Tako je, da bova oba pridobila dodatni čas. Vsekakor razumem vaš, v nekem smislu nehvaležen položaj, ker ste med kladivom in nakovalom. Vse to razumem. Da se te zahteve oziroma delokrog bolj povečuje kot zmanjšuje, je vsekakor pozdraviti. Recimo, na področju kmetijstva Evropska unija ravno zdaj sprejema poenostavitve birokratskih postopkov. Sicer sem vprašal, ali je na vidiku tudi zmanjšanje števila zaposlenih ali pa prerazporeditve, vendar zaenkrat še ne kaže. Ampak, če se bo ta trend nadaljeval, poenostavitve birokracije oziroma teh administrativnih del, potem bo lahko šel razvoj v to smer, da se tudi fizično zmanjšuje število oseb. Vsekakor nekaj sem pa le pogrešal, predvsem od tiste seje, ki je "ušla" v javnost; morda drugačen pristop. Recimo, če bi vsa ministrstva imela nek predlog številk, potem bi se pogajalo o številkah. Pa bi, si izmišljujem, za neko ministrstvo vi predlagali 100 in bi na koncu ugotovilo 80, pa bi bil nek operativen sklep. Zanima me: Ali so predvideni vsaj dogodki v to smer? Namreč da bi pregledali po ministrstvih in morda bi ministrstva dala poročila, tudi o stanju, koliko jih je v naslednjih letih predvidenih za upokojitev, in bi lahko neko dinamiko lažje vodili v to smer, da se birokracija zmanjša. Seveda, takoj, čez noč je težko take ambiciozne načrte, da bi se približali standardu Unije, 30%, vendar po nekih korakih bi se pa dalo nek terminski plan pa začeti takoj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Saj ta terminski plan je in je tudi zelo ambiciozen. 2% smo imeli v letu 2009, 1% pa - imate prav, ga je zelo težko doseči, če se ne naredi vzporedno s tem tudi ostalih stvari. Na leto zmanjševanje za 1% v državni upravi in priporoča se tudi javnim sektorjem. To, kar smo mi na Vlado prinesli, kot pravite takrat, je bil predlog za 2% znižanja števila zaposlenih na vseh ministrstvih in je v pomembnem delu tak sklep Vlada tudi sprejela, zato danes je državnih uradnikov 120 manj, drugače jih ne bi bilo. Priporočila, dana javnim zavodom, so pa na koncu, ko smo preverjali na pol leta, kaj se dogaja, so odgovori bili zelo argumentirani in zaradi tega smo pripravljeni zdaj v letu 2010 na neke pomembne spremembe, ki ne bodo zgolj, da se ne nadomešča ljudi, ampak te spremembe morajo biti, bodo šle v smeri sklepa z avgusta leta 2009. Vlada je naložila pristojnim ministrom, da v letu 2010, to je v letu, kjer bomo strukturne spremembe predlagali, dosežejo cilje, določene v programu za odpravo administrativnih ovir in zmanjšanje administrativnih bremen za 25% do leta 2012, ki smo ga na Vladi sprejeli junija na predlog našega ministrstva in akcijski program znižanja bremen za obdobje do leta 2012 - to je bil maj 2009 - ter ustvarijo pogoje za realizacijo procesa informacijske povezljivosti baz podatkov. Kar nekaj ministrstev mora sprejeti zakonske podlage, da se bodo baze podatkov pogovarjale med sabo in bo veliko manj dela javnih uslužbencev potrebnih, to se v celoti strinjamo. Iz uradnih evidenc, kot je določila strategija, ki smo jo tudi sprejeli na tej vladni seji julija 2009 in tako z optimizacijo in informatizacijo delovnih procesov ter z odpravo nepotrebnih regulacij ter obveznosti, koristi in pravic, ki niso nujno v javnem interesu, dosežejo zmanjšanje potrebnega števila ur, ki jih opravijo javni uslužbenci, katerih plačo določa Zakon o sistemu plač v javnem sektorju v povprečju za okoli 10% v proračunskem letu 2011. Torej računamo, da v letu 2010 bomo s temi premiki na področju informatizacije čiščenja predpisov nekih nepotrebnih postopkov lahko videli finančne učinke v zmanjšanju potrebnih ur, ki bi jih opravili uslužbenci v javnem sektorju. [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[..]]Tako gre vse v tej smeri zmanjšanja, stroškov, prilagoditev pa je nujna, tega se zelo resno zavedamo. Ni pa enostavno, ker obseg pravic, ki je enak zahteva [[...]] [[izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospod Darko Menih bo postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani zbrani, vsem prav lep pozdrav! Spoštovani gospod minister za zdravje, sprašujem vas: Kakšna je strategija Ministrstva za zdravje o podeljevanju koncesij na sekundarnem nivoju? Zlasti na periferiji se občuti znatno pomanjkanje različnih specialistov. Čakalne dobe so zelo dolge, saj imajo specialisti prevelike teritorije in preveliko število pacientov, ki jih pokrivajo. Ljudje pritiskajo na zdravstvene domove, na zdravstvene ustanove in občine, da se naj nekaj uredi glede pacientov oziroma glede specialistov zdravnikov na tem področju. Hvala.
Gospod minister Miklaviči, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanec! Strategijo podeljevanja koncesij je treba obravnavati z vidika strategije celotnega razvoja zdravstvene dejavnosti v Republiki Sloveniji, skladno z mrežo javne zdravstvene dejavnosti. Slednjo bo treba šele določiti, kar med drugim določa tudi osnutek Zakona o zdravstveni dejavnosti, ki je v pripravi. Ta namreč določa, da bodo v devetih mesecih po sprejetju zakona določena merila za določitev te mreže oziroma za sekundarno in terciarno raven tudi mreža sama. Do takrat ministrstvo koncesij ne podeljuje. Mrežo resno pripravljamo, tako da upamo, da bi bila takoj po sprejetju zakona tudi pripravljena. Ob tem velja poudariti, da s podeljevanjem koncesij za specialiste in druge dejavnosti na sekundarni ravni ni mogoče rešiti problema čakalnih dob ali trenutno slabše dostopnosti do posameznih specialistov. Osebno z vašo ugotovitvijo v vprašanju soglašam. Ta problem nam namreč na terenu obstoja. Problem je namreč v pomanjkanju oziroma premajhnem številu specialistov na posameznih področjih in območjih, česar s podeljevanjem koncesij ni mogoče rešiti. S tem bi kvečjemu lahko prišlo do prerazporeditve specialistov, ne pa do povečanja njihovega števila. Seveda se z velikim veseljem čaka na prve diplomante mariborske fakultete, ker to bo prvi največji vir novih zdravnikov v našem sistemu. Zaradi tega se bo vprašanje zagotavljanja ustreznega števila specialistov po posameznih območjih treba lotiti sistemsko in načrtno, kar ministrstvo za zdravje tudi načrtuje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Menih, izvolite.
Najlepša hvala, gospod minister, za izčrpen odgovor. Mislim, da je treba, da opišem primer, in sicer v Šaleški dolini so tri občine: Velenje, Šoštanj in Šmartno, to je približno 50.000 ljudi in imamo samo enega oftalmologa. V prihodnje se načrtuje gradnja bloka 6. Vemo, da bo sama gradnja zelo vplivala tudi na očesne poškodbe, tam je mnogo varjenja, tam je mnogo rušenja in podobno. Še nekaj je pomembno. V naši občini imamo zdravnico, ki je dobila koncesijo za oftalmologa. Prijavila se je že trikrat na zavod za zdravstveno zavarovanje, vendar je bila trikrat odbita njena ponudba. Ona si je med tem časom tudi v našem zdravstvenem domu uredila potrebno zdravstveno ordinacijo, ki je bila potrjena od republiške oziroma ministrske komisije za zdravje. Mislim, da je s tem problemom seznanjen gospod minister. Mi smo obupani, da ne moremo približati te zdravstvene dejavnosti našim občanom. Morda bi ob tej priložnosti apeliral na ministra, da nam pomaga, ali da nam svetuje, kaj naj v tem našem primeru naredimo.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, gospod minister? Izvolite, minister Miklavčič.
Problem mi je poznan. Jaz sem bil s tem seznanjen. V tem trenutku se moram vam opravičiti, ne vem točno, kje ta zdravnica do sedaj dela. Mislim, da dela v zdravstvenem domu. [[...]] [[Glas iz ozadja.]] [[...]]Dela v [[...]]Ja, točno. Hvala lepa. Dela v bolnici Celje. Mi imamo v slovenskem prostoru izjemno pomanjkanje oftalmologov, radiologov in tukaj je problem. Če jo potegnemo iz bolnišnice Celje ven in dela v vašem okolju, zmanjka en oftamološki zdravstveni tim v celjski bolnišnici. In tukaj je problem, ker je stroke premalo. Še enkrat bova pogledala, se vam bom javil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Hvala. Poslanec gospod Laszlo Göncz bo postavil vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, ki je odsoten.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegi in ostali prisotni! Pred približno enim letom sem že postavil poslansko vprašanje v zvezi s problematiko zagotavljanja kvalitetnega štiripasovnega interneta na območjih, kjer to v Sloveniji še ni rešeno. Žal med te sodi tudi del narodnostno mešanega območja v Prekmurju. Pred enim letom se je intenzivno delalo na prenosu tovrstnih kompetenc z Ministrstva za gospodarstvo na Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Nato je takrat še pristojni minister zgolj poudaril podporo zagotavljanja čim temeljitejšemu vstopu do širokopasovnega interneta ter omenil možni termin državnega razpisa za pridobitev sredstev v zvezi s tem. Žal do razpisa do danes še ni prišlo. Ni treba poudarjati, da je uporaba širokopasovnega internega neposredna potreba informacijske družbe, zato vpliva na informacijske, gospodarske, kulturne in posebno tudi na demografske dejavnike. Bolj oddaljena, predvsem podeželska območja brez sodobne širokopasovne infrastrukture pospešeno nazadujejo v gospodarskem razvoju, kar posledično pogojuje tudi odseljevanje mladih s podeželja ter s tem propadanja ruralnega okolja. Torej ni dvoma o tem, da na omenjenih območjih obstaja velik interes za dostop do širokopasovnega omrežja elektronskih komunikacij. Vlada Republike Slovenije si je kot eno prednostih nalog v okviru premagovanja digitalne ločnice zadala cilj omogočiti dostopnost in uporabo informacijskih ter telekomunikacijskih tehnologij vsem državljanom. Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo je v skladu s tem na področju elektronskih komunikacij načrtovalo programe z namenom zagotovitve uravnoteženega razvoja vsem lokalnim skupnostim v Republiki Sloveniji, zato je v letu 2009 predvidevalo objavo javnega razpisa za pridobitev sredstev Evropskega sklada za regionalni razvoj. Zanima me: Kako in kdaj bo Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo dejansko krenilo v prid pospešitve izgradnje telekomunikacijske infrastrukture oziroma nadgradnjo ali razširitev omrežja, ki bi omogočilo priklop na internetno omrežje tudi tistim prebivalcem na območju Republike Slovenije, ki do danes te možnosti preprosto nimajo? Prosim gospoda ministra za odgovor na naslednji seji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dobili boste ustni odgovor na naslednji seji. Poslanec Samo Bevk bo postavil poslansko vprašanje ministru brez resorja, odgovornemu za odnose Slovenije s Slovenci po svetu, ki je odsoten. Gospod Bevk, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik, spoštovani zbor. Ministru za Slovence v zamejstvu in po svetu prof. dr. Boštjanu Žekšu postavljam vprašanje v zvezi s povezovanjem in vključevanjem slovenskih izobražencev, raziskovalcev in znanstvenikov, ki živijo izven Republike Slovenije tako v zamejstvu kot tudi drug po svetu, s slovenskimi univerzami, raziskovalnimi ter znanstvenimi inštituti in gospodarstvom. Kolikor mi je znano, se je s tem področjem doslej največ ukvarjal slovenski svetovni kongres, ki je na to temo v Slovenji organiziral že več tovrstnih srečanj in posvetovanj. Vlada in pristojno ministrstvo pa se s tem vprašanjem nista zelo sistematično ukvarjala. Sestavni del sedanjega vladnega kabineta je tudi Urad za Slovence v zamejstvu in po svetu, ki ga vodi minister, zato pričakujemo, da bodo tudi na temu področju narejeni odločni koraki, ki bodo okrepili sodelovanje s slovenskimi znanstveniki in drugimi vrhunskimi strokovnjaki v zamejstvu in po svetu. Dejstvo je, da v tujini deluje vsaj 10% vseh slovenskih raziskovalcev; ob predpostavki, da je v Republiki Sloveniji dvanajst tisoč raziskovalcev, potem to pomeni, da je zunaj Republike Slovenije vsaj tisoč dvesto raziskovalcev oziroma znanstvenikov. Večje število znanstvenikov in vrhunskih strokovnjakov je potomcev slovenskih izseljencev, ki so emigrirali predvsem v Združene države Amerike in Argentino. V času od 1995 do 2004 pa se je v tujino odselilo okoli triinsedemdeset raziskovalcev iz skupno 30 organizacij, kar pomeni 2,4% raziskovalcev v teh organizacijah. Profili, kjer je emigracija največja, so naravoslovno-matematični in tehnični, ki so ključni za razvoj države, trend odseljevanja iz Republike Slovenije pa še narašča. Ministra prof. dr. Boštjana Žekša, pristojnega za Slovence v zamejstvu in po svetu sprašujem: Kakšne ukrepe načrtujejo na področju sodelovanja s slovenskimi znanstveniki in drugimi vrhunskimi strokovnjaki v zamejstvu in po svetu? Ministra dr. Žekša prosim, da mi odgovori na naslednji seji Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Bevk, dobili boste ustni odgovor. Gospod Janez Ribič bo postavil poslansko vprašanje ministrici za kulturo.
Spoštovani prisotni. Spoštovana gospa ministrica, minister, lepo pozdravljena. Spoštovana gospa ministrica, v medresorskem usklajevanju je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu dokumentarnega in arhivskega gradiva ter arhivih, ki v 43. členu predvideva reorganizacijo ali, bolje rečeno, centralizacijo arhivske mreže. Če bo zakon v takšni obliki usklajen in sprejet, bo to pomenilo, da bo z 31. decembrom 2011 prenehal delovati Arhiv Republike Slovenije kot organ v sestavi Ministrstva za kulturo ter javni zavodi: Zgodovinski arhiv Celje, Pokrajinski arhiv Koper, Zgodovinski arhiv Ljubljana, Pokrajinski arhiv v Mariboru, Pokrajinski arhiv v Novi Gorici in Zgodovinski arhiv Ptuj. S 1. januarjem 2012 postanejo torej regionalni arhivi in Arhiv Republike Slovenije sestavni del državnega arhiva. Državni arhiv od regionalnih arhivov in Arhiva Republike Slovenije prevzame njihove uslužbence, pravice proračunske uporabe, obveznosti, arhivsko in dokumentarno gradivo, prostore, opremo in inventar, ki se uporabljajo za izvajanje teh nalog. Na sedežih nekdanjih regionalnih arhivov se vzpostavijo območne enote, v arhivu državnega arhiva Republike Slovenije na sedežu nekdanjega Arhiva Republike Slovenije se vzpostavi osrednji arhiv državnega arhiva Republike Slovenije. Spoštovana gospa ministrica, sprašujem vas: Zakaj je potrebna takšna centralizacija arhivov? V desetletjih delovanja samostojnih arhivov so tudi lokalne skupnosti prispevala velika finančna sredstva za delovanje regionalnih arhivov, sedaj pa naj bi se skupaj s stavbami prilastila država. Kako lahko to argumentirate? Kako bo potekala ta, po mojem mnenju, nepotrebna centralizacija tako arhivov kot kulturnih ustanov, delujočih po Sloveniji, predvsem pa prevzemanje uslužbencev, pravic proračunske uporabe, prevzem obveznosti, prevzem arhivskega in dokumentarnega gradiva, prevzem prostorov, opreme in inventarja, ki se uporabljajo za izvajanje nalog, predpisanih za arhive? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica Majda Širca.
Spoštovani! Res je, pripravili smo osnutek zakona o reorganizaciji arhivske službe, službe, ki je na nek način še najbolj državotvorna služba v Republiki Sloveniji. Konec koncev, hranjenje arhivskega gradiva, vse naše dediščine, je po moji interpretaciji neke vrste banka podatkov, osebna izkaznica naroda in njegove zgodovine. Zaradi tega je zelo važno, da je ta služba dobro organizirana, da je enotna, racionalna in da deluje po enotnih strokovnih principih. Pravilno ste sami ugotovili, sedaj deluje znotraj Arhiva Republike Slovenije kot organa v sestavi s sateliti, javnimi zavodi v slovenskem prostoru in vse financira država, tako službo, tako plače kot tudi strokovno in ostalo delo. Zakon, ki je bil narejen, je volja posameznih vodij zavodov, posameznih arhivskih služb kot tudi centralne, sedanje službe. Delovna skupina je ta osnutek z velikim soglasjem ali skoraj z večino pripravila kot način poenotenja, kjer bi, kot sem že dejala, bilo več racionalizacije, več strokovnega dela oziroma usklajenega strokovnega dela in tudi bolj sistematičnega pristopa do nečesa, kar trenutno šepa, to pa je nujna informatizacija oziroma vzdrževanje tistega sistema, ki mora sedaj na digitalne nosilce in še nima enotnih odgovorov. Ne bi želeli, da bi ta služba delovala - sami so tako predlagali, delovna skupina je bila zastopana iz vseh vodij posameznih arhivov, pokrajinskih in zgodovinskih, ne samo tega iz Ljubljane. Prinaša več rešitev, ne samo te. Ampak v vsakem primeru status uslužbencev, status načina dela bi šel v drugo obleko oziroma obliko. Vsebina bi bila bistveno bolj strokovno in enotno vodena ter racionalizirana. Ne bi bilo minusov, sami so pa prepoznali, da bi bili plusi. Ta osnutek je ne samo v medresorskem usklajevanju, ampak tudi v preverjanju drugih strokovnih služb, in kot razumem, doživlja podporo, z določenimi zadržki, ki ste jih tudi vi izrekli oziroma nekateri drugi predstavniki dela v arhivih. Tisto, kar velja povedati in mislim, da ni nepomembno, je dejstvo, da sem sama s prvim dnem prepoznala arhivsko službo kot tisto službo, nujno potrebno posodobitve, ki mora ne samo v tok s časom, ampak tudi v čvrsto strukturo, ker kot pravim, gre res za trezor naših podatkov, za banko naših podatkov. Zaradi tega sem tudi prisluhnila tistim, ki se z arhivi ukvarjajo, in ne bila senzibilna samo za njihove predloge glede statusnih in zakonskih sprememb, ampak tudi njihove infrastrukturne in tudi sicer želje po boljšemu preživetju. V tem smislu imamo načrtovano bistveno poseganje v infrastrukturo. V Ljubljani bomo začeli graditi nov arhiv zaradi tega, ker zdajšnje kapacitete ne samo da so raztreščene po vseh koncih in kleteh po Sloveniji, ampak tudi nimajo pravilnih in dobrih depojskih in ostalih ureditev. Hkrati gremo v naslednjem letu v prenovo Zgodovinskega arhiva na Ptuju z nadomestno oziroma izboljšano zgradbo vojašnice in si prizadevamo tudi v Mariboru, da bi prišli do novih prostor oziroma drugačnih prostorov. Kje je namreč problem? Noben minister ali pač nihče do sedaj ni dovolj resno jemal ali pa z odgovornostjo jemal arhivov zaradi tega, ker so manj spektakularen del naše kulture in kulturne dediščine oziroma nimajo tako razvpite prisotnosti. Zato so se posegi delali, so se in to zelo prizadevno, ampak ne dovolj širokogrudno. V tem smislu velja ne poudariti samo akterje organizacije, ampak tudi znotraj infrastrukture.
Hvala lepa, gospa ministrica. Ja, izvolite, gospod Ribič.
Hvala za vaš odgovor. Upam, da smo dali odgovor ali pa pojasnilo vsem tistim, ki se s to arhivsko trenutno problematiko v Sloveniji ukvarjajo, in upam, da je naše razmišljanje in moj prispevek vsaj pomagal pri tem, da pomislite na vse tiste, ki so zagovorniki neke druge organizacije, to pa je ta centralizacija Ljubljane. Še enkrat, hvala za odgovor.
Hvala lepa. Izvolite, gospa ministrica.
Že prej sem poudarila, da je osnutek v usklajevanju, ne samo med resorji, ampak želela bi, da bi se dolgotrajno razmišljanje, ki ne gre v centralizacijo, pač pa večje poenotenje, realiziralo. Če pa se bo izkazalo, da so drugi argumenti v prid ohranjanju statusa, kakršen je, potem bomo tudi tem predlogom prisluhnili, vendar morajo biti, seveda, argumentirani. Mislim, da ne bi smeli razmišljati o tem, da bi tovrstna reorganizacija morda pomenila zmanjšanje pravic, doseženih do sedaj, ali pa slabše delo. Ne, tega ne želimo. Želimo pač, da bi se mogoče nekje preveč inertni načini dela s tem občutljivim materialom izboljšali in postali tudi bolj sodobni. Centralizacija ali prehajanje premoženja, tudi tistega, ki ga navajate, da je nastal s pomočjo lokalnih skupnosti, se ne more zgoditi, konec koncev je več ali manj povsod prisotna država. Je pa res, da se v posameznih arhivih po Sloveniji nekje posvečajo bolj lokalnemu nabiranju, spravljanju in evidentiranju, pa tudi predstavljanju arhivskega gradiva. Ampak z ničemer se ne bi to smelo zmanjšati ali pa preiti v slabši položaj. Pomembno je, da se s to spremembo ne bi zgodile kakršnekoli krivice uslužbencem. Po naših statističnih preverbah se to ne bi smelo zgoditi. Res pa je, da bi se zgodila racionalizacija, kajti določene službe se ne bi podvajale, pač pa bi se povečala učinkovitost znotraj enotnejšega pristopa. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec Ivan Grill bo postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje.
Najlepša hvala. No, sicer je minister očitno zdajle odsoten, vendar vseeno, mi bo lahko dal odgovor na naslednji seji, če ne bo uspel zdaj odgovoriti. Postavil sem že pisno poslansko vprašanje prejšnji mesec, pa žal na to temo nisem dobil zadovoljivega odgovora, in sicer gre za področje fizioterapije, ki je po mojih informacijah v Sloveniji neurejeno. Vemo, da je bilo v preteklih letih kar nekaj zapletov s podeljevanjem javnih pooblastil. V začetku letošnjega leta je bilo to javno pooblastilo le nekako podano oziroma se je podelilo zbornici fizioterapevtov, za katero pa vemo, da je to pooblastilo dobilo na podlagi neresničnih podatkov, ki jih je takrat. Ampak ne glede na to se je ves čas v temu letu dogajal tudi s strani informacijske pooblaščenke nadzor. Ta je tudi nedvomno ugotovila, da so bili takrat podani lažni podatki, na podlagi katerih je takrat zbornica fizioterapevtov dobila ta javna pooblastila. Verjetno, da je ravno posledica teh aktivnosti informacijske pooblaščenke in tudi nekaj ovadb, ki jih je takrat po službeni dolžnosti tudi dala, predpostavljam, bil vzrok, da se je potem zbornica fizioterapevtov oziroma njena predsednica gospa Friderika Kresal odločila, da ta javna pooblastila vrne. Ker se mi zdi, da je področje fizioterapije izjemno pomembno, nekako ocenjujem, da bi bilo neodgovorno, da bi bilo to sedaj neurejeno predvsem na področju strokovnega nadzora, predvsem na področju tudi izobraževanja, na podlagi katerega se pridobivajo licenčne točke. Zato me sedaj zanimajo konkretno, gospod minister: Ali se je zbornica odpovedala tem pooblastilom oziroma ste vi to akceptirali? Ali je dobila za to izvajanje javnih pooblastil kakršna koli finančna sredstva? Vemo, da v proračunu so bila. Če jih je dobila: Ali jih je potem - seveda, če se je temu odpovedala - tudi vrnila? Potem: Kdo izvaja izobraževanje, kdo izvaja strokovni nadzor? Seveda pa me tudi zanima: Ali so bili objavljeni pravilniki, ki natančno določajo tudi potem način izvaja teh javnih pooblastil? Če so bili, sprašujem: Kje? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister Miklavčič, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje, gospod Grill. Najprej moram reči, koncesijo je fizioterapevtski zbornici podelil minister Bručan. Jaz sem podpisal odločbo v skladu z odločitvijo Upravnega sodišča. Na osnovi tega podpisa odločbe sem bil kazensko ovaden, gospod Bručan, jaz in gospa Kresalova. Pri moji kazenski ovadbi je zlorabila svoj položaj pooblaščenka, zato sem zoper njo vložil ustrezne postopke. Vendar to ni bilo vaše vprašanje. Fizioterapevtska služba je v Sloveniji zelo pomembna in je sorazmerno v težkem položaju v tem trenutku. Tu delim vaše mnenje. Ta težak položaj je nastal zaradi nezmožnosti obrazložitve tako velikega spora in kreganja posameznikov z vrha slovenskega fizioterapevtskega društva in fizioterapevtske zbornice. Ti napadi so bili zelo hudi. Ko sem prevzel ministrstvo in poskušal to urediti, sem vse poklical na razgovor, na katerega so prišli vsi in vsak s svojim odvetnikom. Tako da je to zelo težko. Poprosil sem odvetnike, da odidejo, da nas pustijo pri tem razgovoru. Veliko sem si prizadeval, vam moram povedati, vendar nekega sožitja, nekega sodelovanja ni bilo mogoče doseči. Fizioterapevtska zbornica Slovenije je pooblastilo vrnila. Ministrstvo je vso dokumentacijo v zvezi z delom fizioterapevtske zbornice prevzelo. To ni bilo majhno delo, gre za ogromno materiala in dokumentov o podeljenih licencah, kar se zdaj pripravlja, sortira in je na ministrstvu. Pogodba o prenehanju izvajanja javnih pooblastil za fizioterapevtsko zbornico je podpisana med zbornico in ministrstvom. Urejamo gradivo, pripravljamo gradivo, ko bo zadeva urejena, računam, da bo Ministrstvo za zdravje takoj po novem letu šlo v ponovni razpis za podelitev javnih pooblastil ustreznemu združenju fizioterapevtov v Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Grill, izvolite.
Hvala lepa. Strinjam se z vami, gospod minister, da je bila to nezavidljiva situacija, ki ste jo pač nasledili. Pri tem je pa treba poudariti, da so to zakuhali uradniki oziroma tista komisija, na podlagi katere je potem tudi v dobri veri podelil takrat javna pooblastila, ki jih je tudi zadržal, takratni minister Bručan. In ves čas se je razčiščevalo te dileme, ali so bili podatki, ki jih je dala gospa Friderika Kresal, resnično pravi ali so bili zavajajoči. In na podlagi tega tudi ministrica Mazej Kukovič takrat ni želela dati teh pooblastil. Na podlagi sodbe Upravnega sodišča, ki pa je dejansko naložilo, da je treba to podeliti, sem pa to sodbo tudi bal, ali pa postopek ponoviti. Verjetno ste se vi takrat odločili, da to stvar raje podelite, ker ste tudi sami mogoče bili takrat prepričani, da pa le ni bilo tako narobe, kot so v bistvu takrat številni, ki so bili akterji teh zgodb, tudi razlagali. Sam menim, da bi vseeno bi morali takrat, ko so bile tudi s strani informacijske pooblaščenke ugotovljene te nepravilnosti, nekako zahtevati nek nadzor, ali so bili tisti podatki resnično zavajajoči, in na podlagi tega že takrat pooblastila odvzeti ter iti v postopek novega razpisa, kjer bi pač tisti, ki bi izpolnjeval zakonske pogoje, lahko to tudi opravljal. Kajti, kot skupaj ugotavljava, to področje je izredno pomembno. Sedaj je v nekem vakumu. Upajmo, da ta stroka zaradi praznine ne bo prizadeta. Upam, da tako, kot ste napovedali, da bo to tudi izpeljano. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Grill, vaša so bila sicer pojasnila, ne vprašanje. Želite dopolniti odgovor? Dajmo se navadi povprašati. Vi ste komentirali dve minuti odgovor ministra. Izvolite, gospod Miklavčič.
Predsedujoči! Hvala, gospod Grill. Vse, kar ste povedali, je res. Upam si trditi, da je moj predhodnik Bručan podpisal zakonite dokumente in tudi jaz nimam nobenega strahu. Sicer pa bo to tožilstvo preiskovalo, da nisem podpisal nič nezakonitega. Meni je sodišče naložilo, da to podpišem. Ministrstvo nima pravice vpogleda v osebne podatke nobene zbornice. Tega ne morem storiti. Pooblaščenka ima to pooblastilo. Ministrstvo tega ni imelo. Ministrstvo ima samo pooblastilo, jaz lahko odredim upravni nadzor nad delom zbornice, v tem primeru fizioterapevtske, in ta upravni nadzor sem naložil. Komisija je šla v upravni nadzor, preden je končana z delom, je predsednica oziroma skupščina vrnila javna pooblastila.
Hvala lepa. Gospod Grill.
Poglejte, menim, da bi vam bilo pri tej tematiki, ki je zelo zapletena - sam imam, lahko rečem, tak kup gradiva - lahko, spoštovani gospod minister, v veliko pomoč, če bi, recimo, v Državnem zboru opravili neko splošno razpravo o tej problematiki. Na podlagi nekih zaključkov vam bo veliko lažje v postopku ponovnega razpisa, zato v skladu s poslovnikom, spoštovani gospod predsedujoči, predlagam, da se opravi v Državnem zboru, tudi splošna razprava o tem.
Hvala lepa. O vašem predlogu bomo glasovali jutri med glasovanjem. Gospod Jožef Jerovšek - ne bo postavil vprašanja. Poslanka Renata Brunskole - ministru za okolje in prostor, ki je odsoten. Izvolite, gospa Renata.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni! Spoštovana gospa ministrica, gospodi ministri, gospod podpredsednik, kolegi tukaj prisotni in kolegice! Že pred nekaj leti je bilo v Republiki Sloveniji ugotovljeno, da državljanke in državljani plačujemo podcenjene storitve, ki jih opravljajo obvezne občinske službe varstva okolja, torej, oskrbo s pitno vodo, kanalizacijo, odvoz in zbiranje komunalnih odpadkov in odlaganje preostankov predelave in odstranjevanja komunalnih odpadkov. Z zahtevami Evropske unije do pristopajočih članic po racionalizaciji poslovanja omenjenih izvajalcev storitev tako z okoljevarstvenega kot tudi gospodarskega vidika so se začele napovedovati spremembe, ki bistveno dražijo omejene storitve. Slovenski računovodski standard SRS 35 je začel veljati 1. januarja 2006, v času prejšnje vlade in je ukinil računovodske rešitve v javnih podjetjih iz leta 2002. V točki 35., 38., je določeno prehodno obdobje, ki se zaključuje sedaj, to je 31. decembra 2009. Računovodski standard za javna podjetja je poznal sredstva v upravljanju, to so infrastrukturni objekti, ki so bili sicer last lokalne skupnosti, to je občin, vendar jih je javno podjetje izkazovalo med opredmetenimi osnovnimi sredstvi in obračunavalo za njih amortizacijo v skladu s standardi. Z 31. julijem letos je stopil v veljavo Pravilnik o metodologiji za oblikovanje cen storitev obveznih občinskih gospodarskih javnih služb varstva okolja, ki ga sprejme minister; torej minister za okolje in prostor. Ta pravilnik določa način obračunavanja omrežnine, to je najemnine za infrastrukturne objekte. Občine bodo v letu 2010 zaračunavale javnim podjetjem omrežnino na podlagi amortizacijskih stopenj, predpisanih v tem pravilniku. Pojavlja se več težav, in sicer gre za to, da v času in obdobju gospodarske krize bodo tista gospodinjstva, ki porabijo več pitne vode, plačevala relativno manj kot tista, ki dejansko porabijo manj pitne vode. Problem pa je tudi v tem, da lokalne skupnosti v veliki meri razmišljajo o subvenciji oziroma o možnosti subvencije, vendar pa bo to predstavljalo veliko breme za občinske proračune. Gospoda ministra sprašujem: Kako v današnjih razmerah svetovne gospodarske in finančne krize načrtuje na Ministrstvu za okolje in prostor spremljati izvajanje tega pravilnika? Ali morebiti ni bilo to sprejetje celo prenagljeno? Prosim za ustni odgovor gospoda ministra na naslednji seji Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. Odgovor boste dobili ustno na naslednji seji. Vprašanje ministru brez resorja za narodne skupnosti v zamejstvu in po svetu bo postavil poslanec Srečko Prijatelj. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovane kolegice, kolegi, spoštovani ministri! Pred kratkim smo se srečali tako poslanci iz Slovenije kakor tudi poslanci iz Madžarske na povabilo madžarskih kolegov na madžarski strani, to se je dogajalo takoj potem, ko je tudi naša vlada opravila ta bilateralni obisk. Slovenci, ki živijo na Madžarskem, živijo v katastrofalno slabih razmerah. Živijo seveda na robu eksistenčnega minimuma. Samo za šolo, ki smo jo obiskali, naj povem, da je stara več kot 60 let in je opremljena z odrabljeno opremo, ki jo je slovensko šolstvo doniralo v to šolo. Raven izobraževanja in zaposlovanja je na stopnji Slovenije izpred 50-ih let in ko pogledamo učitelje, ki naj bi znali slovensko - ne znajo slovensko, zgolj ena učiteljica zna. Dvojezičnost ni urejena, ker to pač po mnenju Madžarov ni potrebno. Madžarska skupnost pri nas, za primerjavo, uživa zelo visoko stopnjo pravic, in prav je tako. Imajo do popolnosti urejeno dvojezično območje v Sloveniji, več kot 37 ljudi je zaposlenih samo na radiu in televiziji, imajo svoj časopis, za katerega skrbi 7 novinarjev, imajo tudi svetovalca za uporabo madžarskega jezika. Skratka, imajo dvojezično govoreče učitelje in imajo, v primerjavi z Madžari, neprimerno več sredstev. Madžari Slovencem namenjajo 600 tisoč evrov, mi pa v bistvu madžarskim Slovencem 20 milijonov 800 tisoč evrov. Seveda, tam na Madžarskem učitelji nimajo niti za plače. V Sloveniji se natiska 360 knjig letno, in kot že rečeno, področje je urejeno dvojezično. Ministra bi želel povprašati: Zakaj takšna razlika? Zakaj Vlada trdi, da je na tem področju vse vzorno urejeno? Želel bi, če ne boste našli odgovora znotraj Vlade oziroma če ga minister ne bo dal, da se znotraj teh 20 milijonov 800 tisoč evrov, ta sredstva prepolovijo in se jih da Slovencem, ki živijo na Madžarskem. To je eklatantno kršenje človekovih pravic, kar smo mi videli. Sam se bom obrnil na Svet Evrope, če ne bomo našli odgovora in zaprosil bom tudi evropske poslance, da pritisnejo na madžarske poslance, da spoštujejo znotraj tega [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]dogovora, ki je bil podpisan na zahtevo Madžarske - spoštovanje vsega zapisanega. To, kar smo mi videli, je bilo zelo težko gledati in mislim, da smo s sklonjeno glavo odšli od tam [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Gospod Prijatelj, zaradi prijaznosti do vas, vprašam - ustno ali pisno? Ustni odgovor, in gospod minister bo vedel, kakšen del je vprašanje, kakšen del pa so vaša stališča. Gospod Gvido Kres bo postavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani gospod minister. Moje vprašanje se glasi: Ali ministrstvo še podpira širitev javne mreže domske oskrbe, domov za ostarele ter delovanje varstveno-delovnih centrov z zagotovitvijo ustreznih prostorov s strani države? Zakaj takšno vprašanje? Zaradi težav s to problematiko v občini Litija, kajti že več let se srečujemo s prostorsko stisko oziroma z oskrbo. V letu 2004 je bil v Litiji izdelan DIP za izgradnjo doma starejših Tisje, enota v Litiji, s 60 posteljami. Občina Litija je leta 2006 podelila stavbno pravico za izgradnjo doma, investitor je leta 2008 pridobil gradbeno dovoljenje in je leta 2009 ugotovil, da projekta ni sposoben realizirati. V letu 2007 pa je prišlo tudi do tega, da je moral Dom Tisje razseliti 46 postelj, ker je bila prostorska stiska, ki ni odgovarjala standardom. Res je, da nameravajo tudi v Domu Tisje te postelje nadoknaditi z novimi objekti, ampak to bo ravno to, kar je v tem trenutku že tako ali tako oteženo. Ker v Litiji takšen objekt in program nujno potrebujemo, je občina v želji, da ta projekt realizira, ustanovila družbo Socialno-varstveni center, d.o.o., z namenom odkupa projekta in izgradnje socialno-varstvenega centra. Glede na navedeno vas sprašujem: Ali Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve podpira širitev javne mreže preko Doma Tisje za enoto v Litiji? Hkrati pa je na mestu tudi vprašanje: Ali ministrstvo še podpira oziroma ali bo še podprlo pridobitev prostorov v sklopu socialno-varstvenega centra za delovanje enote Varstveno-delovnega centra INCE Mengeš? Slednje me zanima še zlasti zaradi različnih namigovanj, da naj bi Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve delovalo drugače od sprejetega sklepa z dne 17.10.2007, ki je jasno in nedvoumno določil enoto Varstveno-delovnega centra v Litiji v sklopu regijskega varstveno-delovnega centra INCE Mengeš. Res je, da sem to vprašanje zelo konkretiziral, mogoče bo malo težje na to odgovoriti, pa vendar vas prosim za odgovor, če pa ne bo šlo, pa morda celo pisni odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Ivan Svetlik, minister za delo, družino in socialne zadeve, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospod poslanec, kot veste, Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve zagotavlja javno mrežo domske oskrbe in varstveno-delovnih centrov na dva načina: s podeljevanjem koncesij in izgradnjo novih oziroma širitvijo ter posodabljanjem obstoječih kapacitet, ki so v lasti Republike Slovenije. Tako predvidevamo v letu 2009 in 2010 posamezne projekte v številnih domovih po Sloveniji, ki če na hitro naštejem: Dom starejših Lendava, Dom starejših občanov Hodoš, Dom Tisje, ki je tudi med njimi, Dom upokojencev Trebnje, Dom upokojencev Preddvor, Dom upokojencev Novo mesto, Dom upokojencev Sežana, Dom upokojencev Danice Vogrinec Maribor, Hrastovec, Trate, Dom Radovljica, Dom Šmarje pri Jelšah, Dom starejših Hrastnik, Dom počitka Mengeš Trzin, Dom upokojencev Rakičan. Javno-zasebno partnerstvo je druga oblika, kjer preizkušamo posebni model, ki je v teku, to je za dom upokojencev v Idriji. Poleg tega v namen posodabljanja domov opravljamo razširjen energetski pregled domov za starejše, ki so v javni lasti, tako da bi lahko z evropskimi sredstvi tudi posodabljali te domove v energetskem smislu in ob tem je mogoče izpeljati še kakšen dodaten projekt. Tako bomo v letu 2010 v te namene porabili slabih 11 in pol milijonov evrov. Naj še dodam, da je v letu 2009 bilo zagotovljenih 577 mest iz naslova podeljevanja koncesij. To so Center starejših Trnovo v Ljubljani, Topolšica, Bohinj, potem še en dom v Trnovem v Ljubljani, Grosupljem, Preddvoru in Mengšu. V 2010 pa tudi predvidevamo 780 mest na podlagi podeljenih koncesij, in sicer v Veliki Polani, Kranjski Gori, Mariboru, Ljubljana, Črnuče - Notranje Gorice, tudi v Ljubljani in Hraše. Teh mest je na eni ali drugi podlagi, torej v javnih domovih ali v koncesijskih, vse več. Za leto 2010 je bila podeljena koncesija za 869 mest. Nekaj teh koncesij, žal, ne bo realiziranih, ker izvajalci jih potem, ko naredijo načrte, ki so odobreni, žal, ne uspejo teh realizirati in v tem primeru bomo nekaj teh koncesij najbrž tudi odvzeli in podelili drugim. Kar zadeva vaše konkretno vprašanje, sem že odgovoril, da pri domu upokojencev sodelujemo in veselim se, da ste v Litiji našli način, kako bomo lahko projekt izpeljali do konca. Kar pa zadeva varstveno-delovni center je situacija nekoliko bolj zapletena. Namreč, vsaka občina takšnega centra ne more imeti. Investicije so odvisne od potreb. In ker je v sosednji občini taka ustanova, ki pa nima izpopolnjenih kapacitet, bomo zato s tem projektom najbrž morali počakati, da ne bi šli v investicije, ki niso upravičene z vidika trenutnih potreb. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Kres, izvolite.
Hvala lepa. Moram reči, da sem popolnoma zadovoljen z vprašanjem, ampak vendarle okoli tega socialno varstvenega centra v Litiji, mi smo vendarle prepričan, da bi to rabili in da bi napolnili. Rekel bom tako, da o tem bi se želel še pogovarjati, če bi bilo mogoče. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ne danes? Prav, hvala. Gospod poslanec Anton Colarič bo postavil vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivanu Svetliku. Prosim.
Hvala lepa. Gospod podpredsednik, ministri kolegi, poslanci! Področje varstva zasebnosti v odnosu med delavcem in delodajalcem oziroma delodajalčev nadzor nad komunikacijskimi sredstvi, se pravi računalniki, mobilniki, telefoni in tako naprej, ki jih zaposleni uporabljajo za delo, povzroča veliko težav, v zadnjem času je bilo več primerov, in ker osebno menim, da je v Republiki Sloveniji na tem področju pravna praznina, zadeve niso urejene, na kar opozarja v svojem letnem poročilu tudi informacijska pooblaščenka, sprašujem ministra za delo, družino in socialne zadeve, pa tudi ministra za pravosodje: Kdaj bodo pripravili ustrezno zakonodajo na tem področju? Oba pa sprašujem zato, ker slišim, da obstaja konflikt pristojnosti, kdo je pristojen za pripravo te zakonodaje. Želel bi odgovor: Kdaj bo pripravljena ustrezna zakonodaja, da ne bo več težav na tem področju, in kdo jo bo pripravljal? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister za pravosodje, se opravičujem, ker vas nisem prej navedel. Gospod Svetlik, prvi odgovarja. Izvolite.
Hvala lepa, gospod poslanec. Po proučitvi tega vprašanja bi bil naš trenutni odgovor naslednji, delodajalec mora delavcu zagotoviti delo na dogovorjenem kraju in dogovorjenem času, hkrati pa mu mora zagotavljati tudi varne razmere pri opravljanju dela. Pri tem ne sme posegati v delavčevo zasebnost in osebnost ter mora varovati njegovo dostojanstvo pri delu. Delavec se mora po drugi strani vzdržati vseh ravnanj, ki materialno ali moralno škodujejo ali bi lahko škodovala poslovnim interesom delodajalca, spoštovati predpise o varnosti in zdravju pri delu, upoštevati delodajalčeva navodila in ga obveščati o vseh bistvenih okoliščinah, ki vplivajo ali bi lahko vplivale na izpolnjevanje njegovih pogodbenih obveznosti. Delodajalec mora v skladu z Zakonom o delovnih razmerjih varovati in spoštovati delavčevo osebnost ter upoštevati in ščititi delavčevo zasebnost, dostojanstvo delavca pri delu in varovati delavčeve osebne podatke. V zvezi s pravico do zasebnosti v okviru delovnega razmerja gre za več pravic v zvezi z delavčevo osebo in njegovimi osebnimi razmerji. Varstvo zasebnosti v delovnem razmerju je zagotovljena tako z delovno-pravnimi kot tudi z drugimi predpisi, recimo, v zvezi z evidencami, ki jih delodajalci lahko vodijo na področju dela in socialne varnosti za vsakega delavca. Lahko omenimo še Zakon o evidencah na področju dela in socialne varnosti. Področje varstva zasebnosti v odnosu med delavcem in delodajalcem oziroma delodajalčev nadzor nad, denimo, komunikacijskimi sredstvi, ki jih zaposleni uporabljajo pri delu, je lahko predmet ureditvijo splošnega akta oziroma pogodbe o zaposlitvi, z vsebino katerega pa mora biti delavec v skladu z 8. členom in sedmim odstavkom 26. člena Zakona o delovnih razmerjih seznanjen in seveda ne sme biti v nasprotju s temeljnimi človekovimi pravicami kot ustavno zagotovljenimi pravicami. Če bo na tem področju obstajalo sodelovanje z delavci, bo takšno ravnanje zagotovo vodilo do večjega zaupanja med strankama delovnega razmerja. V skladu z 8. členom Zakona o delovnih razmerjih mora delodajalec predloge splošnih aktov, s katerimi določa organizacijo dela ali določa obveznosti, ki jih mora delavec poznati zaradi izpolnjevanja pogodbenih in drugih obveznosti, pred sprejetjem posredovati tudi v mnenje sindikatu. Tako mora ta potem z njimi soglašati. Če pri posameznem delodajalcu ni sindikata, se v splošnem aktu delodajalca lahko določajo le pravice, ki se v skladu s tem zakonom lahko urejajo v kolektivnih pogodbah, če so za delavca ugodnejše, kot jih določa zakon oziroma kolektivna pogodba. O vsebini predloga splošnega akta pa mora delodajalec pred sprejemom akta neposredno obvestiti delavce. Zakonodajalec na področju osebnega varstva predvidi upravno varstvo delavca kot šibkejšo stranko v delovnem razmerju. Delavec ima namreč možnost prijave zlorabe osebnih podatkov, ki jo vloži pri informacijskem pooblaščencu, če meni, da delodajalec krši določbe zakonodaje s področja varstva osebnih podatkov. Toliko zaenkrat. Pa bi dal ministru možnost še za odgovor.
Gospod minister za pravosodje, Aleš Zalar.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec! Komunikacijska zasebnost tudi na delovnem mestu ni podnormirana. Varovana je že v drugem odstavku 37. člena slovenske ustave in predvsem tudi skozi obsežno judikaturo naših sodišč, pa tudi Evropskega sodišča za človekove pravice. To sodišče je že pred več kot 30 leti v zadevi Halford postavilo standarde, ki so jih potem prevzela tudi druga sodišča, med drugim tudi slovenska. Problem torej ni v tem, ali imamo predpis ali ne, problem je v tem, ali tisti, ki morajo predpise poznati in spoštovati, ali to počnejo. Tukaj pa so težave, in to celo v pravosodju samem, kot lahko beremo v zadnjem času. Zaradi tega seveda zakon sam še ne bo rešil problemov. Načrtujemo pa, da bi na temu področju lahko prišlo do premisleka o vzpostavitvi dodatnega pravnega regulatornega režima, vendar pa ob predpostavki, da morda ne bo zajelo samo komunikacijske zasebnosti. hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod poslanec Milenko Ziherl bo postavil poslansko vprašanje ministru za visoko šolstvo, ki je odsoten. Izvolite.
Hvala lepa. Vseeno bi vprašanje postavil in v skladu z 247. členom počakal na ustni odgovor gospoda ministra na naslednji seji. Moje vprašanje je v zvezi s položajem mladih raziskovalcev na univerzah in na raziskovalnih institutih. Kot vemo, so to s strani države financirani raziskovalci oziroma prejemajo večino plačila s strani države in zato so največkrat prepuščeni sami sebi in se ukvarjajo z vsem drugim. Vse je zelo odvisno od programa mentorjev in nadrejenih. Vendar v veliko primerih postanejo mladi raziskovalci vlečni konji za vsa druga opravila, ki se pojavljajo v neki instituciji, bodisi da so to birokratska, administrativna dela priprave predavanj. V glavnem vse drugo, razen priprave doktorata, to je raziskovalno delo. In sicer, ker so zaposleni za določen čas, jih lovi v bistvu čas in postanejo samostojni šele potem, ko doktorat zaključijo in imajo priložnost, da se zaposlijo za nedoločen čas. V literaturi oziroma v medijih je bilo mogoče prebrati, da v Evropi obstaja evropski raziskovalni svet, ki se zavzema in pomaga za čimprejšnjo finančno osamosvojitev oziroma neodvisnost teh mladih raziskovalcev, da se lahko posvetijo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]raziskavam. Zato ministra vprašujem: Kako je s stanjem v Sloveniji in kateri ukrepi, če so, so predvideni na ministrstvu, da se stanje izboljša v prid in dobrobit mladih raziskovalcev? [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Gospod Ziherl, zmanjkalo vam je časa, da bi povedali, kakšen odgovor želite - ustno ali pisno? Ustno, dajte, lepo prosim, povedati. Hvala. Poslanec Vinko Gorenak bo postavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister, dodatno delo sodnikov je nekako tema, ki bi želel na njo danes nekaj odgovorov. Gre pa preprosto za to, da se v časopisu čedalje več pojavlja oglasov znanih in manj znanih privatnih družb, ki nudijo usluge izobraževanja in hkrati oglašujejo, da pri njih predavajo največji pravni strokovnjaki, vrhovni sodniki in tako dalje in tako dalje. Kot vemo, je opredeljeno z zakonom, kako je z dodatnim delom sodnikov in če potegneva vzporednico z državno upravo, državna uprava je že pred ne vem koliko - osmimi, devetimi leti, mislim, da je nekaj takega - zelo jasno potegnila črto ločnico med tem kaj, kdaj in kako lahko posameznik v državni upravi opravlja pedagoško dejavnost. Ne le pedagoško dejavnost, tudi pogodbeno dejavnost s tovrstnega vidika, o kakršnih govorim. Državni uslužbenci v celoti, vsaj mislim, da se to spoštuje, predavajo izven službe. Ali imajo v tistem času dopust, ali koristijo tako imenovane viške ur, ali pa niso plačani, če je to v času njihovega delovnega časa. Izven delovnega časa, seveda, so lahko plačani. Sprašujem pravzaprav [[...]]
Gospod Gorenak, ob naslednjem signalu je samo še ena minuta. Samo dve sta vam bile dane. Kar izvolite.
Sprašujem: Kako je s tem področjem v sodstvu? Namreč, nadzor nad tem verjetno vrši pravosodna veja oblasti, vemo pa, kako je z nadzorom tam, kjer posamezne družbene grupacije nadzirajo sami sebe. Primer je zdravstvo in vse te zadeve, ki se dogajajo [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Gospod minister Zalar, izvolite.
Hvala lepa. Torej, nadzor seveda je. Niti ga ne opravlja Ministrstvo za pravosodje niti ne sodstvo samo, ampak Sodni svet, če sklepamo po ureditvi, ki jo imamo v Zakonu o sodniški službi. Vi pa veste, da Sodni svet ne spada v nobeno vejo od oblasti, da je "sui generis" organ in tudi njegova sestava je mešana. Naši sodniki smejo pod določenimi pogoji opravljati pedagoška, znanstvena, raziskovalna in druga dela v pravni stroki - ta je prvi pogoj - in drugi pogoj - če s tem ni ovirano opravljanje sodniške službe. Sodnik mora o sprejetju takega dela vselej obvestiti predsednika sodišča. To mora storiti v pisni obliki. Predsednik sodišča je tisti, ki presodi, ali gre za opravljanje dela, ki je združljivo z rednim opravljanjem sodniške službe. Če predsednik sodišča meni, da je združljivo, potem o tem ne izda nobene posebne pisne odločbe. Enostavno se šteje, da molk predsednika sodišča pomeni, da soglaša. Če pa predsednik sodišča ne soglaša s sprejetjem takega sodnikovega dela, potem mora predsednik sodišča zahtevati, da o tem odloči Sodni svet. V tem primeru pa Sodni svet potem odloči s posebno odločbo. Meni je znano, da je bilo nekaj takih primerov, ko je Sodni svet sodnikom prepovedal opravljati dodatno delo, že sprejetih doslej. Na ministrstvu smo v okviru priprav na odgovor na vaše poslansko vprašanje zbrali podatke in ugotovili, da je od 21. novembra 2008 do 31. oktobra 2009 o sprejetju takega dodatnega dela bilo obveščenih 14 predsednikov sodišč v Sloveniji in da je to skupno šlo za 65 takih obvestil sodnikov. Predsedniki sodišč so sporočili, da sodniki obveščajo predsednike o takem sprejetju in da jih kljub temu predsedniki tudi vsake toliko časa na dolžnost takega obvestila posebej opozarjajo. Predsedniki sodišč tudi zagotavljajo, da če gre za opravljanje nekega takega dela, tudi pedagoškega, kakršnega ste vi omenili, potem je sodnik v takem primeru dolžan koristiti svoj letni dopust. Trdijo, da se v praksi to dogaja. Ministrstvo o tem nima pregleda, ker tudi nima nobenih zakonskih pooblastil, da bi to posebej nadziralo. Bi pa v zvezi s tem, da naj bi se pojavljali sodniki v vlogi mentorjev, zlasti tistim, ki se pripravljajo na pravniški državni izpit, rad povedal še to, da imamo v okviru Ministrstva za pravosodje pri centru za izobraževanja v pravosodju organizirano tako usposabljanje in da ga zagotavljajo prav sodniki in tožilci bodočim pravnikom s pravniškim državnim izpitom oziroma kandidatom za ta izpit. Država sistematično zagotavlja tako usposabljanje v okviru seminarjev oziroma kolokvijev. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Gorenak, izvolite.
Jaz sem, rekel bom, zadovoljen s tem delom odgovora. Vendar hkrati iz vašega odgovora razumem, da kot minister nimate, vaši predhodniki in tisti, ki bodo za vami, učinkovitega mehanizma, da bi lahko to nadzorovali. Jaz osebno menim, da bi morali na ministrstvu pohiteti, in to vas prosim, svetujem, apeliram, kakor želite, da si skušate take mehanizme zagotoviti, če je le mogoče, z zakonom, seveda. Ja, pravniški državni izpit izvaja tudi GV založba in tudi oglašuje, da vrhovni sodniki pri njih učijo. Tudi to je res. Drugi del pa mogoče, če še nekaj rečeva o tem. Jaz se zavedam, da ta center opravlja to, saj zato je bil tudi ustanovljen, in to je njegova osnovna naloga. Jaz vas ne bom kritiziral, da preveč zaslužijo, ker ste znižali cene, po mojih podatkih, ker so prej menda bile še višje. Pa vendarle, gospod minister, jaz bi vam rekel, da bi po mojem mnenju skušali postavke, ki jih tam sodniki dobijo, uskladiti z evropskimi ali pa univerzitetnimi. Univerzitetni profesor v bistvu dobi oseminšestdeset evrov, bruto, na uro. Medtem ko so tam cene sto šestdeset evrov. V Nemčiji je to častno, brezplačno opravilo, na Češkem pa jih plačajo štirideset evrov. Pričakujem, želim, da bi na tem področju zagrizli v nadzor in še kakšno znižanje teh postavk. Ker več kot univerzitetni profesorji, pa mislim, da ne bi smeli imeti. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnilni odgovor? Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Jaz mislim, da je ta nadzor ministrstva v določeni meri možen že v okviru sedanje ureditve, ko gre za vprašanje nadzora nad opravljanjem zadev sodne uprave. Če bi se recimo v konkretnem primeru postavilo vprašanje, da predsednik sodišča ni v celoti ali pa ni pravilno opravljal svoje naloge v tem delu, potem bi lahko tudi minister speljal določene postopke. Ampak zaenkrat, do mene kot ministra takšna informacija ni prišla v zvezi z nekim konkretnim primerom, kjer bi šlo za kršitev. Glede sistemske ureditve tega vprašanja pa naj vam povem, da na Ministrstvu za pravosodje načrtujemo na veliko spremembo usposabljanja kandidatov za sodnike in tožilce, pa tudi spremembo koncepta pravniškega državnega izpita. Tako bo verjetno celo povsem odpadla potreba po tem, da bi bodisi privatne družbe bodisi kdo drug zagotavljal te storite kandidatom, kajti to bo organizirana dejavnost in samo v okviru nje bo tudi možno izvajati usposabljanje. Šlo bo pa za precej velike spremembe in zato bo tudi trebe določen "vacatio legis", da se prilagodi glede na sedanji sistem. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Miro Petek bo postavil poslansko vprašanje odsotnemu ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Izvolite.
Hvala lepa. Prav paradoksalno je, da je danes tukaj z nami ves dan minister za zdravje, ki ima težave z zdravjem nekateri ministri pa so prišli sem v "prime time", so se pokazali, nato pa so šli. Kljub temu bi postavil poslansko vprašanje za odsotnega ministra. Državni zbor Republike Slovenija je leta 2007 s spremembami in dopolnitvami zakona o gozdovih sprejel tudi pomembno določilo, s katerim zakon omogoča gorskim in hribovskim kmetom, da lahko prednostno uveljavljajo pravico do koncesije za izkoriščenje državnih gozdov. Na ta način bi se pomagale ohraniti te kmetije in s tem tudi kulturna krajina v hribovskem in gorskem svetu, kot je to tudi na Koroškem. Mnogi gorski in hribovski kmetje zaradi različnih razlogov, različnih zgodovinskih okoliščin nimajo gozda, vendar kljub temu vztrajajo na svojih kmetijah in skušajo preživeti. S to zakonsko določbo pa je na področju z omejenimi možnostmi gospodarjenja kljub vsemu dana večja možnost za preživetje. Zagotovo bi kmetje, ki bi dobili v upravljanje državni gozd, z njim gospodarili zelo preudarno in skrbno. Na Koroškem je skoraj 70% pokrajine poraščene z gozdom, v celotni regiji pa je okrog 30 hribovskih in gorskih kmetov, ki so brez gozda. Kulturna krajina na nadmorski višini 1.000 in več metrov ne prenese pločevine na strehi, toda kmetu, ki je brez enega samega macesna ali smreke, ne ostane ničesar drugega. Žal so temu zakonu, ki smo ga sprejeli leta 2007 v Državnem zboru, vsi ti kmetje mogoče malo prehitro nazdravili, kajti ta zakon oziroma ta člen po naših podatkih ni zaživel. Zato ministra sprašujem: Koliko gorskih in hribovskih kmetov je že lahko izkoristilo možnost prednostne podelitve koncesije za izkoriščanje gozdov in kje se pojavljajo morebitne ovire? In dalje, zakon ministru tudi nalaga, da pripravi program ohranjanja kmetij in podeželja v gorskem in hribovskem svetu z omejenimi možnostmi gospodarjenja, sprejme pa ga Vlada Republike Slovenije. Zato ministra sprašujem: V kakšni fazi je ta program in kdaj bo pripravljen? Da ne bo nesporazuma, pričakujem ustni odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod poslanec, odgovor boste dobili ustno na naslednji seji Državnega zbora. Gospod Ivan Grill bo postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje.
Hvala lepa. Še enkrat prav lep pozdrav vsem skupaj! Spoštovani gospod minister, verjetno se oba strinjava s tem, da je tudi v Sloveniji področje tako imenovanega zdravilstva še vedno neurejeno, da imamo strokovnjake, ki izvajajo te storitve, imamo pa tudi veliko šarlatanov, veliko takšnih, ki v bistvu izrabljajo stisko ljudi, ki v nekem obupu ali nemoči iščejo za drago plačilo tudi takšne storitve, na koncu pa se takšne metode zdravljenja največkrat za njih slabo končajo. V prejšnjem mandatu je bil sprejet tako imenovani Zakon o zdravilstvu, ki je to področje skušal urediti. V tistem zakonu je bilo z določbo tudi definirano, da naj bi v roku leta dni Ministrstvo za zdravje moralo ustanoviti oziroma začeti postopek ustanovitve zbornice, ki bi bila ključna institucija, ki bi to področje potem tudi urejala, nadzorovala, podeljevala licence, skratka, zaščitila tako uporabnike teh storitev kot tudi same izvajalce teh storitev. V zvezi s tem sem bil, lahko rečem, nekoliko neprijetno presenečen nad informacijo, da se je Ministrstvo za zdravje odločilo sedaj vložiti v proceduro nov zakon, z drugačnim imenom, mislim, da je o izvajanju zdravilske dejavnosti, ki veliko rešitev iz prvotnega zakona sicer tudi povzema, ampak tisto ključno, ki bi pa to področje le morala nadzorovati, pa v bistvu opušča. Pomeni, da zbornice ni več. Sam sem prepričan, da takšno besedilo zakona oziroma takšne rešitve, kot so v tem predlogu, ki je zdaj še v javni obravnavi, kot mi je znano, se ta jutri zaključuje, vendar sem prepričan, če bo to besedilo v takšni obliki šlo v proceduro, da ga tudi z amandmaji ne bo moč več oblikovati tako, da bi to področje bilo nadzorovano tako, kot mislim, da bi si zaslužili sami izvajalci teh storitev in tudi pacienti. V zvezi s tem me, spoštovani gospoda minister, resnično zanima: Zakaj ni Ministrstvo za zdravje opravilo še kakšen poskus, da se ta zbornica ustanovi? S tem bi olajšali, to sem trdno prepričan, tudi samemu ministrstvu nadzor in izvajanje te dejavnosti, s tem pa določena bremena - vsaj tako je v zakonu navedeno - prelaga nase in jaz sem prepričan, da bo to ravno tako zahtevna naloga za ministrstvo in dvomim, da bo lahko uspešno pri [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]izvajanju za naprej. Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister za zdravje Borut Miklavčič.
Spoštovani poslanec, spoštovani predsedujoči! Vaša dilema mi je poznana in je bila v pripravi novega zakona zelo dobro tehtana. Še vedno obstaja možnost, da to spremenimo ali da to popravimo, vendar bi rad, spoštovani poslanec, rekel to, da smo v predlogu novega zakona o zdravilski dejavnosti v natančnejši opredelitvi pojma statusa osebe, ki lahko opravlja zdravilsko dejavnost in v celotni odgovornosti in obveznosti Ministrstva za zdravje. To, kar ste že sami omenili. Mi smo popravili 6. člen, poleg homeopatije, kiropraktike ter osteopatije se doda še akupunktura. In to so te metode, ki jih lahko opravljajo le doktorji medicine. V 9. členu smo razrešili opravljanje zdravilske dejavnosti na neprofitno dejavnost. To se pravi, druge oblike pravnih oseb, ki niso opredeljene v zakonu o gospodarskih družbah. Namesto Zdravilske zbornice bo predlog zakona določal, da bo Ministrstvo za zdravje celotno izvajanje zakona prevzelo pod svoje okrilje, vključno z izvajanjem preizkusa iz zdravstvenih vsebin. Izdajanje odločb ter vpisovanje v register licenc se bo izdajalo na ministrstvu. To je bil naš predlog, kajti tudi v razgovoru pri zdravilcih bi vam lahko povedal svoj vtis, da je neka podobna, sicer lažja, situacija kot pri fizioterapevtih. Tam pa je znotraj zdravilcev veliko rivalstvo, in je to težko. Zato smo videli izhod v tem, lahko pa to ponovno proučimo v smislu vašega predloga. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Grill, izvolite.
Hvala lepa. Poglejte, spoštovani minister, ravno s tem se strinjam. Ker sem tudi v prejšnjem mandatu bil nekako vpet v reševanje tistega zakona, so se tudi takrat pojavljale dileme in nedvomno je, da kolikor imamo v Sloveniji zdravilcev, toliko je lahko tako imenovanih zdravilskih metod. Jaz sem trdno prepričan, da ministrstvo kadrovsko, niti strokovno v nobenem primeru ne more biti sposobno, ker takih strokovnjakov niti medicinska fakulteta v bistvu ne proizvaja, kako urediti ta nadzor. Zdravilska zbornica je v samem osnovnem pomenu bila mišljena kot strokovna institucija, ki bi združevala vso to strokov, ki bi jo sestavljali vsi zdravilci in bi potem, to sem trdno prepričan, lahko samo ona nadzorovala, podeljevala licence, opravljala strokovni nadzor in tako naprej.
Ali boste postavili kakšno vprašanje?
Saj sem.
Do sedaj ga niste.
Sem. Poglejte spoštovani predsedujoči, jaz sem vprašal gospoda ministra, kako, na kakšen način bo ministrstvo lahko izvajalo nadzor nad izvajanjem zdravilske dejavnosti posameznega zdravilca. In prosim, da me ne prekinjate. Imam pa še, spoštovani minister, še 40 sekund časa. Poglejte, jaz sem trdno prepričan, da zdravilci skušajo na ta način v ta zakon zopet vnesti neko praznino, kjer bo njihovo delovanje zopet nenadzorovano in to bo tudi za njih izredno slabo. Zato glede strokovnih združenj, ki ste jih v tem zakonu navedli. Zanima me. V kakšni obliki so ta strokovna združenja mišljena? Kdo jih bo sestavljal, predvsem pa, kdo jih bo tudi nadziral? Zato še enkrat predlagam, da se ta zadeva še enkrat prouči, da ne bi naredili koraka nazaj, kajti to področje je v Sloveniji treba urediti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite.
Zadevo bomo še enkrat proučili. Sprejemam vaš predlog, vendar v javnosti, če danes gledamo, je največ očitkov, da sami kontrolirajo sebe, pa naj bodo to fizioterapevti, zdravniki ali zdravilci. Zato smo želeli in razmišljali, da bi ta nadzor delalo ministrstvo, zato lahko imenujem jaz v tako komisijo nadzora usposobljene zdravnike, ki bodo to ugotavljali. Bomo pa vaš predlog še enkrat proučili. Hvala.
Hvala lepa. Poslanec Andrej Magajna bo postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje. Izvolite.
Spoštovani navzoči, gospod predsedujoči! Gospoda ministra Miklavčiča sprašujem: Kaj je bil razlog za umik obravnave predloga zakona o zdravstveni dejavnosti s seje Ekonomsko-socialnega sveta, ki je bila predvidena 11. decembra 2009 v prostorih Vlade? Zanima me: Ali je do umika prišlo zaradi neusklajenosti zakona med različnimi zdravstvenimi organizacijami ali morda zaradi neusklajenosti z organizacijami civilne družbe, konkretno Gibanjem za ohranitev in izboljšanje javnega zdravstva? To je gibanje, ki združuje preko 74.000 prebivalcev.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanec. Ne bom rekel, da je vaše ugibanje točno. To, kar predvidevate, je res. In nismo se še odločili za usklajevanje tega zakona zaradi razgovorov z Zdravniško zbornico. Zelo bi bil vesel, če bi nam vi pri tem usklajevanju lahko pomagali in uskladili mnenja dveh civilnih družb, in sicer da bi uskladili mnenje Gibanja za ohranitev javnega zdravstva in gibanje ZaNas. Tudi tu moramo nekaj uskladiti. To sta dve veliki civilni družbi, ki imate popolnoma nasprotne predloge v zvezi s tem zakonom.
Hvala lepa. Gospod Magajna.
Kot prvo bi rad poudaril, da zakon ni le tako v tej meri usklajen, kot se mogoče pred mediji usklajuje, da je treba samo še pogovor z različnimi zdravstvenimi organizacijami. V civilni družbi je veliko pripomb. Poudariti je treba, da ne moremo mešati vseh oblik civilne družbe. Gre za gibanje, ki ima 74.000 podpisov. Tukaj so tudi mnogi zdravniki, politiki in ne nazadnje na tisoče uporabnikov in društva, ki jih je tudi kar nekaj, ki jih lahko, kot vemo, ustanovi skupina prebivalcev. Ne bi rad degradiral teh društev, če zajemajo relativno majhno članstvo, ampak tu ne moremo vzporejati tako številčnega gibanja s posameznimi manjšimi društvi. Želel bi pravzaprav s svojim vprašanjem, ki sem ga dal, na katerega mi je bilo tudi odgovorjeno, da bi minister opravil tudi resno usklajevanje s tem gibanjem in z njihovimi pripombami, ki so po moje prava pot za reformo zdravstvene zakonodaje, saj obstoječe novele, vsaj po mojem mnenju, niso reforma, ampak zgolj korekcija prejšnjega sistema in dopolnjevanje, ne pa uresničevanje tistih ciljev, ki smo jih zapisali tudi v koalicijsko pogodbo.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Jaz bom organiziral na ministrstvu razgovor in usklajevanje med vašim civilnim društvom vašim in združenjem Za Nas, pa bom povabil naslednji teden predstavnike na pogovor, da bi še to uskladili. Hvala.
Hvala lepa. Gospa mag. Julijana Bizjak Mlakar bo postavila poslansko vprašanje prav tako ministru za zdravje.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani zbor, spoštovani gospod minister. V predlogu zakona o zdravstveni dejavnosti, ki ste ga posredovali javnosti oziroma socialnim partnerjem za sejo Ekonomsko-socialnega sveta, predlagate tudi naslednje. Upravljanje in vodenje zdravstvenih domov in bolnišnic se spreminja v podjetniško, z nadzornimi sveti in upravami, kar pomeni izločitev uporabnikov in izvajalcev iz odločanja o zdravstvu, pomeni eksperiment in najhitrejšo pot v prodajo zdravstvenih domov in bolnišnic. O uporabi, najemu in odprodaji prostorov in opreme zdravstvenih domov in bolnišnic naj bi odločal kar minister s koncesijskim aktom. Legalizira se sedanje nezakonito stanje zdravstvenih domov, legalizira se nadaljnja razgradnja zdravstvenih domov. Zdravstveni domovi bi lahko imeli le še vodstvo, ki bo koordiniralo delo koncesionarjev. Koncesionarji in javni zdravstveni zavodi bi po predlogu zakona lahko opravljali tako javno kot tudi zasebno zdravstveno dejavnost. Ukinja se prej predlagana agencija za kakovost, Zdravniška zbornica pa bo obdržala pooblastila strokovnega nadzora in licenciranja, čeprav vemo, da gre pri nadzoru za konflikt interesov, zaradi česar nadzor ne deluje. Spomnimo se primera Bora Nekrepa in ostalih primerov. Zato sprašujem: Ali so bile in kdo je opravil analize, ki so temelj teh ključnih usmeritev zdravstvene reforme? Ali so te analize dostopne javnosti? Ali je bila in kdaj je bila sprejeta nacionalna strategija, na kateri temeljijo reformni predlogi? Ali ste za te ključne usmeritve zdravstvene reforme pridobili soglasje prebivalstva? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister Miklavčič, izvolite.
Spoštovani predsedujoči! Jaz moram ugotoviti, da je v vprašanjih in navedbah gospe poslanke mag. Julijane Bizjak Mlakar nekaj netočnosti. Na zadnjem sestanku, kjer sva sedela skupaj, sem jaz zelo glasno in jasno povedal, da agencija za kakovost v zakonu ostaja. Se pravi, ta ugotovitev ni točna. Jaz sem zelo vesel, da lahko ta veliki zbor danes tukaj obvestim, da po zadnjih podatkih, v slovenskih bolnišnicah, razen Kliničnega centra, ne bo izgub. V teh težkih časih smo z vodstvom bolnišnic te stvari premaknili. Osnutek zakona o zdravstveni dejavnosti je bil več kot 3 mesece v javni razpravi. Ne spomnim se, da bi bil kakšen zakon v našem sistemu tako dolgo med ljudmi. A že pred tem posredovanjm javnosti, ki se je z njim lahko dodobra seznanila, to dokazuje tudi veliko število pripomb in dopolnilnih predlogov k osnutku. Zaradi tega področja, ki jih navaja poslanka gospa Julijana Bizjak Mlakar, niso nekaj povsem novega ali presenetljivega, ampak so v besedilu in razpravi prisotne že od začetka njenega nastajanja. Vse so bile tudi večkrat predebatirane in osvetljene z različnih zornih kotov. Tudi z vami osebno smo se pogovarjali na ministrstvu in vam povedali svoj argumente. To velja za predlagani model upravljanja v javnih zavodih, o možnostih opravljanja zasebne zdravstvene dejavnosti, pri izvajalcih javne dejavnosti, v koncesijskem aktu in podobno. Vse to smo vam obrazložili. Pripomniti velja, da sprememba v modelu upravljanja javnih zavodov ne pomeni prehoda na podjetniški način upravljanja, saj bodo zdravstveni domovi in bolnišnice še vedno javni zavodi z vsemi posebnostmi, pri čemer osnutek zakona še posebej določa, da je ta dejavnost nepridobitna in javni interes Republike Slovenije. To kaže na to, da ne gre za uvajanje podjetništva in s tem povezanih možnosti ustvarjanja in delitve dobička. Že s tem je povedano, da ne gre pri spremembi modela upravljanja za uvajanje podjetniške logike ali poslovanja. Gre le za večja pooblastila ali odgovornost menedžmenta javnih zavodov za izvajanje svoje dejavnosti in za učinkovitejše poslovanje. V svetih javnih zavodov imenuje predstavnik Zavoda za zdravstveno zavarovanje svoje člane, ki so predstavniki pacientov, lokalne skupnosti imenujejo svoje člane tako da tega problema, ki ga vi navajate, ne vidim. Prav tako v osnutku zakona ni nikjer nakazana možnost odprodaje bolnišnic ali zdravstvenih domov, predvideno je le, da bo v koncesijskem aktu določeno, kakšne naj bi bile medsebojne obveznosti med koncendentom in koncesionarjem, če bo slednji dobil prostore v lasti koncendenta v najem oziroma če bo le vlagal lastna finančna sredstva. Osnutka zakona tudi ni mogoče razumeti kot ohranjanje nezakonitega stanja in razgradnje zdravstvenih domov, kvečjemu nasprotno, saj osnutek šele zdaj povsem jasno določa, kakšne in katere dejavnosti mora imeti zdravstveni dom, da bi sploh lahko izpolnjeval pogoje za obstoj. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Julijana Bezjak Mlakar.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Naštetih je bilo veliko netočnosti, ki se jih da zelo lepo preveriti v zakonu, ki je na razpolago, ki se ga da dobiti in verjetno poslanci in verjetno ga bi tudi minister lahko objavil na svoji spletni strani in ljudje bi brez upanja na to, da bi našli agencijo, o kateri je gospod minister govoril, bi lahko iskali po tem zakonu, pa bi ugotovili, da je ni notri tako kot se lahko prepričajo tudi o ostalih stvareh. Vsekakor pa je iz tega razgovora jasno, da se ta reforma pripravlja brez potrebnih analiz, ker to je bilo vprašanje [[...]]
Julijana ne mi zameriti, ampak ni namenjeno poslansko vprašanje polemiki, ampak dopolnilno [[...]]
Ja, zaradi tega bom prosila za dopolnitev odgovora, ker se reforma pripravlja brez analiz, brez nacionalne strategije in brez soglasja prebivalstva. To je v nasprotju z usmeritvami Svetovne zdravstvene organizacije in drugimi mednarodnimi dokumenti s področja zdravstva, ki vežejo Slovenijo tudi kot članico Evropske unije. Zaradi tega me zanima: Ali boste storili kaj glede tega? Ali boste vprašali uporabnike oziroma izvajalce zdravstvenih storitev, ali so za to, da se jih izloči iz odločanja o zdravstvu? Ali so za eksperiment upravljanja? Ali so v prodajo zdravstvenih domov ali bolnišnic? Ali boste vprašali ljudi, ali so za to, da zbornica obdrži pooblastila strokovnega nadzora in licenciranja? Ali boste vprašali občine, ali so za razlastitev svojega premoženja, da bo minister odločal o prodaji zdravstvenih domov? Ali so ljudje za to, jih boste vprašali, da bodo imeli namesto zdravstvenih domov le še koncesionarje in neko vodstvo, ki jih bo koordiniralo? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. To so nova vprašanja. Vi bi smeli prositi samo za dopolnilen odgovor, ampak glede na to, da ste jih postavili, naj minister oceni, ali bo lahko v razpoložljivem času odgovarjal.
Nekaj od teh vprašanj smatram za žaljive, ne bom odgovarjal. Na zadnjem sestanku, ko sva sedela skupaj, ko ste vi bili na koncu mize, je bil sprejet sklep in smo se dogovorili, da se agencija za kakovost vrača. Imeli ste napisano, gre nazaj v zakon in prosim, da ne razlagate več neresnic, ne begajte ljudi. Vi mene sprašujete, če bom vprašal zdravnike in izvajalce. Vaš kolega Magajna me je pa prej spraševal zakaj zdravnike sploh sprašujem in se pogovarjam. Usedite se z društvom ZaNas in vaše civilno društvo skupaj, ker imate diametralno nasprotna mnenja, povsod so naši občani zraven, dajmo se dogovoriti, dajmo se usesti. Jaz si bom vzel čas. Za vas sem si vzel časa za razgovore sigurno tri ure, pet ur za pisanje pisnih odgovorov in šest ur za ustna vprašanja v poslanskem zboru. Če bi imel z vsemi toliko dela in toliko netočnosti, bi, ne vem, ne zmogel več tega. Lepo prosim, naslednji teden se usedemo, obe društvi, in bomo stvari razčistili.
Hvala. Gospa Julijana Bizjak Mlakar.
Izkoristila bi poslovniško možnost, da bi o tem razpravljali na seji Državnega zbora, ker gospod minister operira z neresnicami, ve se, da je eno samo gibanje, da gre za društvo, trije ljudje ustanovijo društvo. Gibanje je pa eno samo, od leta 2006 obstaja. In tukaj manipulirati z nekimi društvi in spravljati na isti nivo, kot je gibanje s preko 74 tisoč ljudmi, je žaljivo do teh ljudi, ki so podpisali te izjave. Tudi sama sem med člani gibanja, hkrati pa govoriti o tem, ko je popolnoma jasno, kaj je vsebina zakona, o katerem sem vas spraševala, gospod minister, in trditi, da je v tem zakonu tudi ta agencija za kakovost. Ta agencija je bila umaknjena iz tega zakona. Te neresnice in o treh urah sedenja in ne vem koliko urah, ali veste, gospod minister, jaz mislim, da takole žaliti poslanko, je pa tudi hudo. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu, da se opravi razprava o odgovoru gospoda ministra, bomo odločali jutri v okviru točke dnevnega reda o glasovanjih. S tem prekinjam točko Poslanska vprašanja in pobude. Predsedniku Vlade ter ministricam in ministrom se zahvaljujem za podane odgovore. Hvala lepa.