Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 12. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci, in sicer mag. Borut Ambrožič, Zvone Černač, dr. Vinko Gorenak, Marijan Pojbič in Rihard Braniselj. Na sejo sem vabil predsednico Vlade, ministrici in ministre ter generalno sekretarko Vlade k 1. točki dnevnega reda, predstavnika Državnega sveta k 9. točki dnevnega reda, predsednika Državne volilne komisije ter kandidatki in kandidate za poslanki in poslance k 14. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 12. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v sredo, 20. marca 2013, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda oziroma predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Državnemu zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na odločanje in vas prosim, da pred tem preverite delovanje glasovalnih naprav. Prehajamo na določanje dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 71, proti nihče. [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 12. seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO SO MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Najprej prehajamo na Določitev kandidatov, ki v skladu s 17. členom Zakona o volitvah v Državni zbor postaneta poslanca za preostanek mandatne dobe poslancev, ki jima je prenehal mandat, in določitev kandidatov, ki bodo v skladu s 14. členom Zakona o poslancih opravljali funkcijo poslancev namesto poslancev, ki opravljajo funkcijo v Vladi. Ker je poslancema, mag. Radovanu Žerjavu in gospodu Janezu Janši, zaradi odstopa s funkcije poslancev prenehal mandat poslancev, je Državna volilna komisija Državnemu zboru posredovala sklep o pravici prevzema mandatov, in sicer postane zaradi prenehanja mandata poslanca mag. Radovana Žerjava za preostanek mandatne dobe poslanka gospa Jasmina Opec, zaradi prenehanja mandata poslanca gospoda Janeza Janše pa postane za preostanek mandatne dobe poslanec gospod Robert Hrovat. Ker so bili gospod Roman Jakič, gospa Tina Komel, mag. Stanko Stepišnik, dr. Gregor Virant in mag. Dejan Židan imenovani za ministrico in ministre Vlade Republike Slovenije, začasno ne morejo opravljati funkcije poslanke in poslancev, zato je Državna volilna komisija Državnemu zboru posredovala sklepa o tem, katera kandidatka in kandidati imajo pravico nadomeščati poslanko in poslance, ki so nastopili funkcijo v Vladi. Sklepe Državne volilne komisije je obravnavala Mandatno-volilna komisija, ki je Državnemu zboru pisno poročala in predložila predlog sklepov. Ali želi poročevalec komisije besedo? Ugotavljam, da ne. Želi v imenu poslanske skupine kdo razpravljati? Ne. Želi kdo razpravljati v svojem imenu? Ne. Zaključujem razpravo, ker ni izkazanega interesa za razpravo. Prehajamo na glasovanje. Na glasovanje dajem naslednji predlog sklepa: Potrdita se poslanska mandata gospodu Robertu Hrovatu, rojenemu 10. 4. 1971, stanujočemu Stritarjeva ulica 18, Dob pri Domžalah, in gospe Jasmini Opec, rojeni 2. 8. 1985, stanujoči Jezera 22, Rakičan. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, nihče proti. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na glasovanje o naslednjem predlogu sklepa: V času, ko poslanka in poslanci, ki so prevzeli funkcijo v Vladi, v skladu s prvim odstavkom 14. člena Zakona o poslancih ne morejo opravljati funkcije poslanke in poslanca, opravljajo to funkcijo v skladu z drugim odstavkom 14. člena Zakona o poslancih od 27. 3. 2013: namesto gospoda Romana Jakiča gospa Aleksandra Osterman, rojena 18. 3. 1972, stanujoča Slovenskih teritorialcev 2, Kočevje; namesto gospe Tine Komel gospod Aljoša Jerič, rojen 5. 3. 1973, stanujoč Lokev 122, Lokev; namesto mag. Stanka Stepišnika gospod Peter Oder, rojen 28. 5. 1973, stanujoč Javornik 65, Ravne na Koroškem; namesto dr. Gregorja Viranta gospod Marko Pavlišič, rojen 31. 7. 1972, stanujoč Vegova ulica 1, Trzin in namesto mag. Dejana Židana gospod Branko Smodiš, rojen 1. 9. 1965, stanujoč Cven 77 c, Ljutomer. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za 75, proti nihče. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Poslanske kolege, gospoda Roberta Hrovata, gospo Jasmino Opec, gospo Aleksandro Osterman, gospoda Aljošo Jeriča, gospoda Petra Odra, gospoda Marka Pavlišiča in gospoda Branka Smodiša vabim, da se nam pridružijo in zasedejo svoja poslanska mesta ter jim želim, da bi v poslanskih klopeh uspešno opravljali delo poslank in poslancev. Hvala za pozornost in vas obveščam, da s tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v torek, 2. aprila 2013. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO SO VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave sedmih poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom ter drugim odstavkom 245. člena Poslovnika Državnega zbora. Na prvi dve vprašanji poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovorila predsednica Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo 3 minute. predsednica Vlade in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednice Vlade ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu mora predsednica Vlade ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva tri vprašanja bo odgovarjala predsednica Vlade mag. Alenka Bratušek. Poslansko vprašanje pa bo prvi postavil gospod Mihael Prevc, Slovenska ljudska stranka. Gospod Prevc, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana predsednica Vlade, spoštovani ministrici in ministri, spoštovane kolegice in kolegi! Spoštovana predsednica Vlade! Če si želimo priznati ali ne, se je Slovenija znašla na radarju svetovnih finančnih trgov, o čemer pričajo tudi številni medijski članki in prispevki v svetu, kjer je izražena skrb, da se je reformni proces zopet ustavil. Mi dobro vemo, da je Slovenija dobila pozitivno oceno finančnih trgov glede konsolidacije javnih financ in poteka sprejemanja reform. To je takrat potrdila tudi cena, po kateri smo se lahko zadolževali. Res pa je, da je ta zgodba zastala 8. januarja letošnjega leta s poročilom protikorupcijske komisije in minili so skoraj trije meseci ukvarjanja s povsem drugačnimi problemi. Slovenija res ni Ciper. Obseg finančnega sektorja je veliko manjši, vendar to niti slučajno ne pomeni, da sanacija bank ne ostaja naša najpomembnejša naloga. Kakorkoli si to želimo ali ne, bomo morali vso pozornost nameniti obvladovanju proračunskega primanjkljaja. Toda danes še vedno ne vemo, kakšen je ciljni proračunski primanjkljaj te vlade, niti ne vemo, ali je izvajanje lani sprejetega proračuna za leto 2013 sploh še vaša prednostna naloga. Če se spomnite, ta proračun vsebuje tudi zniževanje mase plač javnega sektorja in nadaljevanje racionalizacije državne porabe. Za vašo koalicijsko pogodbo smo že komentirali, da je sicer zelo všečen spisek želja ampak brez konkretizacije rešitev. Danes si poslanci, pa seveda tudi slovenska javnost, zaslužimo bolj konkretne odgovore, kaj je protikrizni načrt te vlade. Zato vas, spoštovana predsednica Vlade, danes sprašujem: Kako boste nadaljevali ekonomsko politiko konsolidacije in v katerih točkah načrtujete spremembe? Kakšen je vladni cilj glede pričakovanega primanjkljaja v naslednjih dveh letih? Kdaj bomo končno izvedeli, na kakšen način nameravate reševati ključni problem državi, to je sanacija bančnega sistema. Hvala za odgovor.
Hvala tudi vam. Dajem besedo predsednici Vlade. Mag. Alenka Bratušek, izvolite.
Spoštovane poslanke in poslanci, lep pozdrav prvič s tega mesta! Šest dni je minilo, šele šest dni je, odkar sem prevzela posle od prejšnjega predsednika vlade in imam na mizi že tri poslanska vprašanja. Verjetno bi bilo v normalnih časih drugače in bi na nek način mi dali sto dni miru, da v miru pripravimo program dela naše nove vlade. Ampak kot sem v svojih nastopih že večkrat rekla, svet in čas sta takšna, da ju ne moremo kar ustaviti, naj malo počakata, da bomo mi v miru pripravili svoj program dela. Spoštovani poslanec, sem pa nekako presenečena nad tem, kar ste zapisali v poslanskem vprašanju, in to je, da se je 8. januarja vse skupaj ustavilo. Zdaj ko gledam, takrat sem spremljala in danes imam možnost pogledati vladna gradiva, je bila prejšnja vlada vsaj v enem delu zelo, zelo aktivna tudi v teh zadnjih dveh mesecih. Dobro veste, o čem govorim, in to so kadrovske menjave, ki ste jih pospešeno izvajali do srede pred primopredajo poslov. Upam in verjamem, da se tudi druge stvari niso ustavile. To je tudi Družba za upravljanje terjatev, mislim, da so stvari tekle naprej tako, kot je v zakonu predvideno. Ta družba je postala operativna, imenovani so bili neizvršni in izvršni direktorji, tako da mislim, da je tukaj strah absolutno odveč. Sprašujete me o našem protikriznem načrtu. Protikrizni načrt naše vlade je zelo preprost. Nadaljevati vse, kar je bilo dobro začetega in postavljenega, in narediti tisto, kar ste dali preveč ob stran. Ko govorim o nadaljevanju dobrega, imam seveda v mislih sanacijo bančnega sistema, upravljanje državnega premoženja na ene mestu in konsolidacijo javnih financ. Ko govorim o tem, kar ste dali preveč na stran, pa govorim o zagonu gospodarstva in novih delovnih mestih. Absolutno se zavedamo, da je sanacija bančnega sistema naša prva prioriteta, in minister za finance, mislim, da noč in dan dela na tem. Ima pa to srečo, da zelo, zelo dobro pozna probleme našega bančnega sistema in mislim, da je to njegova in naša velika prednost. Kot pa sem že rekla, nadaljevali bomo sanacijo in stabilizacijo bančnega sistema, skladno s sprejetim zakonom, ki bo, če se bo to pokazalo, korigiran skladno s priporočili stroke in tem, kar se bo pokazalo v praksi, da je potrebno. Ena stvar, ki je po mojem mnenju nujna, da se dopolni, je to, da Banka Slovenije, ki ima pomembno vlogo v tem sistemu, dobi večjo težo. Še enkrat pa bi rada povedala, da se vsi, ki smo šli v ta projekt, še kako zavedamo, da je sanacija našega bančnega sistema nujna in bomo s tem nadaljevali. In še enkrat, kot rečeno, jaz upam, da stvari na tem mestu od 8. januarja niso zastale. Kot kažejo podatki in dogodki, ki so se zgodili, je absolutno tako. In dovolite mi na tem mestu, da še enkrat poudarim, da absolutno primerjava Slovenije s Ciprom ni potrebna in ni primerna. Slovenija ni Ciper, vloge v naših bankah so absolutno varne. In nikakršna panika v tem trenutku ni potrebna. Kar se tiče konsolidacije javnih financ mogoče samo na kratko, ker je tudi drugo poslansko vprašanje namenjeno tej temi. Absolutno bomo s konsolidacijo javnih financ nadaljevali. Je pa nekaj, spoštovani poslanec, napisati na papir, da bomo stroške dela znižali za 10 %, drugo pa je to spraviti v življenje. In točno tega drugega, se pravi določene ukrepe spraviti v življenje, smo se že lotili.
Hvala za odgovor. Gospod Prevc bo predstavil zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Spoštovana predsednica! Teh vprašanj vam ne postavljam, ker bi vas želel spravljati v zadrego ali vam kakorkoli drugače nagajati. V Slovenski ljudski stranki smo preprosto izredno zaskrbljeni, ker niti iz vaših nastopov, še manj pa iz vaše koalicijske pogodbe ne razberemo, kakšno ekonomsko politiko bo sploh vodila vaša vlada. Poglejte, zahtevani donos na državne 10-letne obveznice praktično raste od nastopa vaše vlade in je včeraj znašal 6,17 %. Kot finančnica dobro veste, kaj to v prevodu pomeni. Finančni trgi, torej tisti, ki nam posojajo denar za tekočo likvidnost, ne verjamejo vašim besedam o samostojnem reševanju ekonomskih problemov. Oni ne ocenjujejo preteklosti, ocenjujejo prihodnost in bojim se, da jih samo govorjenje o tem, kako varčevanje ni rešitev, ne bo prepričalo o nasprotnem, ob tem, da vemo, da se bo treba že v naslednjih nekaj mesecih znova zadolžiti na mednarodnih trgih. Zato vas, spoštovana predsednica Vlade, ponovno sprašujem, ker nas danes resnično zanima: Kje načrtujete odstopanja od zdaj zastavljene politike? Kakšne reze, če jih sploh načrtujete, boste naredili na odhodkovni strani proračuna, kjer je resnici na ljubo veliko več rezerve kot na prihodkovni strani, vsaj dokler se ne pokažejo tisti prvi učinki ukrepov za zagon gospodarske dejavnosti? Torej: S katerimi potezami boste prepričali svetovno gospodarsko sfero, da mislimo resno in da lahko svoje probleme resnično rešimo sami? Še enkrat hvala za odgovor.
Hvala. Besedo za dopolnitev odgovora dajem predsednici Vlade. Izvolite.
Najlepša hvala. Spoštovani poslanec! Jaz mislim, da se moramo vsi zavedati teže svojih besed. Tudi to, da je 8. januarja v Sloveniji vse zastalo, lahko zelo negativno vpliva na to, o čemer ste me spraševali. Še enkrat. Še kako se tega zavedamo. In še enkrat povem, nadaljevali bomo sanacijo bančnega sistema. Jaz upam, da ukrepi, ki ste jih sprejeli, niso danes nič slabši, če jih bo izvajala ena druga vlada. Ali pa ste si vmes premislili? Ne vem. Absolutno bomo s konsolidacijo javnih financ nadaljevali. Treba pa je ukrepe spraviti v življenje, na papirju se da zelo enostavno narediti tudi proračun brez primanjkljaja. In jaz bi res apelirala na vse, da se zavedamo, da imajo naše besede določeno težo – predvsem v tujini. In vplivajo na finančne trge. Še posebej besede ljudi, ki so imeli dober vpogled v javnofinančno politiko oziroma so jo celo sokreirali. In če smo čisto pošteni, gospod Prevc, ta vlada pravzaprav ni naredila še nič drugače od tega, kar je bilo zastavljeno, pa že en teden poslušamo, da bomo potrebovali pomoč. Se pravi, so bili ukrepi po vaše zastavljeni napačno. Ampak jaz osebno sem prepričana, da te pomoči absolutno ne bomo potrebovali, da je Slovenija sposobna svoje stvari spraviti v red in nadaljevali bomo vse dobro, kar je bilo začeto, okrepili bomo pa tisto, čemur ste dali absolutno v prejšnji vladi premalo pozornosti.
Hvala za dopolnitev odgovora. Gospod Prevc pa bo predstavil zahtevo, da se opravi razprava o odgovoru predsednice Vlade na naslednji seji. Izvolite, imate besedo.
Res je. Hvala še enkrat za besedo. Na podlagi drugega odstavka 246. člena Poslovnika predlagam, da Državni zbor opravi razpravo o odgovoru predsednice Vlade. Predvsem zaradi tega, ker časi so tako resno, da si nihče ne more privoščiti, gospa predsednica vlade in ministri, vašega neuspeha – niti opozicija še manj pa slovenska javnost, ki bi to občutila še kako na svoji lastni koži, na svojem življenjskem standardu. Vse preveč vprašanj okoli ključne slovenske ekonomske strategije za naprej tako ostaja odprtih. Naše javne finance in njihovo stanje so zagotovo najpomembnejša tema tega trenutka, zato sem prepričan, da ne more prav nič škoditi, če se o tem še dodatno pogovorimo, zato takšen predlog. Hvala.
Hvala. O predlogu gospoda Prevca, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednice Vlade na postavljeno njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v četrtek, 28. marca 2013, v okviru glasovanj. Prehajamo na drugo vprašanje za predsednico Vlade, ki ga bo postavil mag. Matej Tonin, Nova Slovenija. Izvolite.
Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, draga predsednica vlade! Jaz na nek način vidim spremembe – spremembe, da se je predsednica odselila na levo, spremembe, da pred Državnim zborom ni več ograje, spremembe, da ni več lačnih otrok in tudi gospoda Štruklja ne srečujemo več toliko na televiziji. To so konkretne spremembe, ki jih občutimo. Kljub vsemu da ste na oblasti oziroma na poziciji 6 dni, morda 7 dni, smo lahko v dneh, ko se je pripravljala vaša koalicijska pogodba, zasledili nekaj nekonsistentnosti. Jaz verjamem, da imate zdaj konkretno priliko, da te nekonsistentnosti pojasnite in nam poveste, čemu naj verjamemo: tistemu, kar je zapisano oziroma tistemu, o čemer ste govorili in povedali vi. Naj navedem. Dejali ste, da je konec varčevalne politike. Zapisano je, da naj bi imeli tudi minus 5-odstotni rez v mase plač javnega sektorja. Dejali ste, da boste spodbujali gospodarstvo, na drugi strani pa ste napovedali povišanje davka na dodano vrednost. Vsi pravijo, da to ni spodbuda za gospodarstvo in da to gospodarstvo ovira. Povejte, čemu naj verjamemo. In na koncu. Govorili ste, da si želite uravnotežiti javne finance in na drugi strani govorite o povečanju trošenja, o povečanju sredstev za infrastrukturne projekte in še kaj. Zato vas sprašujem, gospa predsednica: Ali je vaš cilj oziroma eden izmed vladnih ciljev še vedno uravnotežene javne financ? Če ste opustili ta cilj, pa vas sprašujem: Kje in na kakšen način boste dobili dodatne vire financiranja?
Hvala za postavljeno vprašanje. Besedo dajem predsednici Vlade. Mag. Alenka Bratušek, izvolite.
Hvala. Spoštovani poslanec, lepa hvala za vaše vprašanje. Boste morali pa naslednjič malo bolj natančno prebrati dokumente, o katerih ste govorili. Nikjer ne piše in tudi govorili nismo, da je varčevanja konec in nikjer ne piše, da se bo masa plač znižala za 5 % Tako da sva to razčistila na začetku. Dejstvo je, da je stanje v naših javnih financah slabo. Dejstvo je, da je konsolidacija javnih financ potrebna. In tretje dejstvo, na kar smo vas celo leto opozarjali, še posebej jaz in kolega Stepišnik, da boste s takšno javnofinančno politiko, kot ste se jo šli zadnje leto, uničili še tisto nekaj, kar je v naši državi ostalo. Vrtiljak smrti oziroma spirala smrti je bilo večkrat povedano izza govornice na tisti strani. In makroekonomski kazalci nam na žalost k temu pritrjujejo. Hkrati pa morate priznati, da smo vedno povedali, da je tudi varčevanje nujno. Ampak še enkrat, nekaj je na papirju izračunati, kaj pomeni maso plač znižati za 7, 5, 10, 8 %, zelo hitro znamo to narediti vsi, nekaj drugega pa je to potem spraviti v življenje. Konec koncev ste imeli do 21. marca čas, da bi se s sindikati dogovorili to. Absolutno ste imeli čas in na tem področju ni bilo narejenega nič. Smo pa to začeli delati takoj. Tako da pogovori, dogovori in usklajevanje oziroma pogajanja, če želite, se bodo začela tako rekoč takoj. V dokumentu, ki ga omenjate, smo zapisali tako: "Konsolidirali bomo javne finance z racionalizacijo in premišljenim varčevanjem in kot skrajnim ukrepom tudi dvigom DDV. Če se bo pokazalo, da je potreben dvig kakšnega davka mislim, da je marsikatera evropska država že nekaj časa pred nami to naredila, bo to DDV, ker absolutno najmanj škodljivo vpliva na gospodarstvo in na vse, kar je s tem povezano." Proračunsko načrtovanje bo potekalo v sodelovanju z javnim sektorjem ob spoštovanju socialnega dialoga. Pomembno se mi zdi poudariti, še enkrat, da se še kako zavedamo, da je konsolidacija javnih financ potrebna in je tudi prioriteta te vlade. Je pa potrebno povedati nekaj, spoštovani poslanec, da stanje v javnih financah, ki nam ga je zapustil gospod Šuštaršič in zdaj dva poslanca, ki sta danes z nami, ni najboljše. Odstopanja v sprejetem proračunu so ogromna. Na prihodkovni strani so absolutno precenjeni prihodki, se ne bodo zgodili, na odhodkovni strani so upoštevani ukrepi, ki niso dogovorjeni. Predviden proračunski primanjkljaj v sprejetem proračunu je približno eno milijardo evrov. Mednarodni denarni sklad, ki ga radi večkrat omenjate in pravite, da so njihove ocene dobre in korektne, ocenjuje, da bo ta primanjkljaj v letošnjem letu milijardo in pol. To je 50 procentov več, kot je v vašem sprejetem proračunu. Ampak ne glede na to, se bomo mi teh korakov in ukrepov lotili tako, kot smo se zavezali. Absolutno to ne pomeni konec varčevanja, absolutno to ne pomeni trošenja preko vseh meja, se je pa za določene ukrepe treba z ljudmi, ki se jih tičejo, dogovoriti. Kako bomo zagotovili potrebna finančna sredstva za financiranje proračuna, bom pa rekla tako kot vedno do sedaj. Tukaj absolutno ne bomo nič inovativni. Iz mojih ust tudi nikoli niste slišali, ker je nemogoče v enem letu zadolževanje ustaviti. Prejšnji predsednik vlade je to obljubljal, pa vemo, da je to v bistvu nemogoče izvesti. Absolutno je naša zaveza, da bomo javne finance konsolidirali. Prosim pa vas, če nam daste še nekaj dni oziroma do priprave programa stabilnosti čas, da vam bomo natančno pokazali tudi s številkami, kakšni so naši plani.
Hvala za odgovor. Zahtevo za dopolnitev odgovora bo še enkrat predstavil mag. Matej Tonin.
Spoštovana gospa predsednica, morda me niste najbolje slišali. Rekel sem, da eno ste govorili, drugo pa je zapisano v vaši pogodbi. In tu nastajajo neskladja, ne pri tistem, kar je zapisano. Vendar, nič za to. Iz odgovora se da razbrati, da si boste še vedno prizadevali za stabilne javne finance in hkrati spodbujali gospodarsko rast. Če vam to uspe, potem boste res dosegli nekaj velikega. Kljub vsemu pa mislim, da še vedno niste odgovorili na moje drugo vprašanje, ki sem ga postavil prej, in sicer: Kako in na kakšen način boste zagotovili dodatne vire? Možnost je z dodatnim zadolževanjem ali dodatnim obdavčenjem. Tega niste jasno razdelali, zato bi si želel, da bi nekoliko pojasnili. Želim tudi, da pojasnite nekonsistentnost, kjer so zadeve odprte, recimo glede slabe banke. Vaš finančni minister je rekel, da preveč pričakujemo od nje, strokovnjaki pravijo, da je to stvar, na katero je treba računati. Ravno tako je negotova usoda javnega sektorja. Na eni strani se jim napoveduje varčevanje, na drugi strani v vaši pogodbi piše, da jim boste dali večjo težo. Usoda privatizacije je negotova in še bi vam lahko našteval, vendar ne želim preveč stvari odpreti. Toda vi dobro veste kot finančnica, da je za finančne trge ključna stabilnost in predvidljivost. Zavedam se, da stabilnosti v sedanji politični situaciji praktično ne morete zagotoviti oziroma je izven vaših moči. Lahko pa zagotovite predvidljivost. In predvidljivost boste lahko zagotovili tako, da boste jasno govorili, delali in pisali in da bodo vsi ti stavki eni in isti.
Hvala. Besedo dajem predsednici Vlade za dopolnitev odgovora.
Hvala. Gospod poslanec, zelo bom vesela, če mi boste povedali, kdaj sem rekla, da je varčevanja konec. Sem pa absolutno celo leto, in to mi morate priznati, govorila, da to, kar delate vi, ni varčevanje, ampak je uničevanje. In makroekonomski kazalci, ki so pred nami, na žalost to potrjujejo. Jaz bi bila bistveno bolj vesela, če bi bilo danes drugače. In varčevanja ni konec, absolutno je varčevanje v proračunu potrebno. Še enkrat, nikjer ni zapisana številka 5 % znižanja mase plač. In to, da bomo javnemu sektorju dali večjo težo, ni nujno takoj povezano z več denarja, je pa nujno povezano z več sodelovanja in dialoga, ne pa z grožnjami, kako je javni sektor zajedavec gospodarstva. Tudi javni sektor pripomore kar nekaj h gospodarski rasti, opravlja pomembne funkcije, brez katerih te države ne bi bilo. In če se tega ne zavedamo, mislim, da je situacija v Sloveniji res žalostna. In predvsem to smo imeli v mislih, ko smo rekli, da bomo vrnili spoštovanje javnemu sektorju, ki si ga, mislim, zasluži – od zdravnikov, profesorjev, sodnikov in še koga. Še enkrat, absolutno je naša zaveza, da bomo javne finance konsolidirali. Natančen načrt po letih bomo predstavili v programu stabilnosti v kratkem. Zato mi dovolite, da danes po šestih dneh, kolikor sedim na Gregorčičevi, o konkretnih številkah ne govorim. Mislim, da sem odgovorila tudi na tisto vaše vprašanje, kje bomo potrebna finančna sredstva zagotovili. Povedala sem vam, če bodo ocene pokazale potrebo po dvigu davkov, bo to dvig davka na dodano vrednost. In absolutno se zavedamo, da bo tudi zadolževanje v Sloveniji še nekaj časa potrebno. Je pa jasno treba povedati, da bi bilo treba zadolževanje državnega proračuna nameniti za investiranje, za zagon gospodarstva in čim manj za tako imenovano tekočo porabo. In k temu se bom zavezala.
Hvala za dopolnilni odgovor. S tem ugotavljam, smo zaključili z drugim vprašanjem predsednici Vlade. Tretji, ki bo postavil vprašanje predsednici Vlade, je gospod Jani Möderndorfer, Pozitivna Slovenija. Izvolite, imate besedo.
Hvala. Spoštovana predsednica, pred kratkim ste prevzeli posle od vašega predhodnika, ki je na sami primopredaji rekel, da je občutno znižal proračunski primanjkljaj na 800 milijonov evrov in, kar je še bolj pomembno, da stanje tekoče bilance proračuna na včerajšnji dan znaša milijardo in deset milijonov plusa, kar pomeni, da Slovenija brez problemov poravnava svojo obveznost. Po njegovem mnenju je danes bistveno lažje in za bistveno nižjo ceno mogoče dobiti dodaten denar in hkrati je opozoril, da bo v primeru, da bo v tem času, če ne prodamo nobenih obveznic, precej spremenjeno stanje in bo junija Slovenija v minusu za 800 milijonov evrov ter da je v tem času treba zagotoviti uspešno zadolževanje na finančnih trgih, da bi bili sposobni odplačevati stare dolgove. To je rekel Janez Janša. Mene pa zanima predvsem tisto drugo, kar se zdaj pojavlja v medijih in kar nekateri še kar naprej ponavljajo in se mi zdi zelo pomembno, da slišimo iz vaših ust in edina, ki lahko ta trenutek odgovarjata na na ta vprašanja, ste seveda predsednica Vlade in pa minister za finance, zato me zanima, zelo jasno, tako da bomo razumeli vsi, da kasneje ne bo kakšnih sprenevedaj in nekih podlih vprašanj in namigovanj o nerazumevanju, kaj piše in kaj ne piše. Na podlagi izpostavljenih dejstev vas sprašujem: Kakšno je realno stanje javnih financ? Ali menite, da lahko Slovenija shaja brez mednarodne pomoči oziroma razvpite trojke, na kar kar naprej namigujejo, in da se ne bo znašla v takšnem položaju kot Ciper? V javnosti so se namreč v zadnjih dneh, ko je bil sprejet ta reševalni načrt za Ciper, pojavila ugibanja, ali je lahko Slovenija tudi naslednja v vrsti za takšno pomoč in reševanje, ki je za Slovenijo lahko klavrno. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo dajem predsednici Vlade. Izvolite.
Spoštovani poslanec, hvala tudi za vaše vprašanje. Moram pa na začetku povedati, da se še nisem v celoti seznanila s stanjem v javnih financah. Z ministri smo se dogovorili, da bodo v roku 10 dni pripravili pregled nad svojimi finančnimi načrti in morebitnimi problemi, s katerimi se srečujejo pri svojem delu in niso bili izpostavljeni ob primopredajah. Tako bom imela točno stanje šele po tem pregledu. Lahko pa danes orišem nekoliko širšo sliko tega, kar nam je zapustila prejšnja vlada. Že ob prejšnjem poslanskem vprašanju sem povedala, da so ocene o višini primanjkljaja državnega proračuna nekoliko nerealne in da nam to pritrjujejo tudi ugledne mednarodne inštitucije. AMF ocenjuje, da bo naš proračunski primanjkljaj letos znašal milijardo in pol in ne eno milijardo, kot je bil vaš plan. Druga stvar, ki mislim, da jo je nujno treba omeniti je zgodba okrog tako imenovanih CoCo obveznic. Večkrat smo se v tem državnem zboru ukvarjali s tem in večkrat smo vas opozarjali, da bo to vplivalo na primanjkljaj države. In danes smo pač tukaj. 420 milijonov je bilo namenjeno za dve banki, ne direktna dokapitalizacija ampak obvod, ki ste ga naredili. Ampak že danes je jasno, ker je do te konverzije prišlo, da to absolutno povečuje javnofinančni primanjkljaj, in to za 1,2 % BDP, se pravi brez, da bi mi naredili karkoli, smo, bom rekla malo grdo, na vaš račun dobili podarjenega za 1,2 % bruto domačega proizvoda primanjkljaj. In tega se prosim zavedajte takrat, ko boste delili kritike tej vladi. 420 milijonov oziroma 1,2 % BDP. V prvih dveh mesecih letošnjega leta je prejšnja vlada pridelala za približno 500 milijonov evrov primanjkljaja v državnem proračunu in glede na oceno za celo leto je to res zelo veliko. Poleg tega je bilo za približno 20 milijonov evrov obveznosti prenesenih v letošnje leto. To pomeni, računi, ki bi skladno s plačilnimi roki morali biti plačani v preteklem letu, ker pa očitno proračun ob koncu leta ni imel zadosti sredstev, so bili plačani v letošnjem letu. In tudi to povečuje primanjkljaj letošnjega leta. Javni dolg se je konec leta 2012 dvignil na 54 % BDP. To so ocene. Konec leta 2011 je znašal 46,9 %. Se pravi, v enem letu smo to povečali za 7-odstotnih točk, in to v času vlade, ki je obljubljala, da je zadolževanja konec. Še enkrat, iz mojih ust tega niste in ne boste slišali, ker se to preprosto v enem koraku ne da narediti. Mislim, da je prav, še eno primerjavo povem. Proračunski primanjkljaj konec leta 2011 je znašal milijardo in pol evrov. Proračun pa je imel pri bankah približno 2 milijardi evrov vezanih sredstev. Konec februarja letošnjega leta je bil proračunski primanjkljaj 500 milijonov evrov, na bankah smo imeli pa, bom zdaj rekla, samo še milijardo in 200 milijonov evrov. Ampak ne glede na to, ne bomo se ozirali nazaj. Treba je pogledati naprej in zagotoviti, da bo konsolidacija javnih financ absolutno tekla naprej in še enkrat zagotavljam, da to je prioriteta te vlade. Samo časovni okvir si bo treba postaviti realen.
Hvala za odgovor. Zahtevo za dopolnitev odgovora pa bo podal gospod Möderndorfer in mu dajem besedo. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana predsednica, jaz sem vprašal še en del, ki me zanima in verjetno zanima ne samo ta državni zbor, ampak vse Slovence in Slovenke: Ali so naše varčevalne vloge v bankah varne, glede na to, kaj se je zgodilo na Cipru? Zelo pomembno se mi zdi, ker je toliko enega govora in strašenja okoli tega, ali imamo dovolj denarja ali ne, da se nam zgodi trojka, da odgovorite. Me prav zanima, kje imate odprt račun. Hvala.
Hvala. Besedo dajem predsednici Vlade. Izvolite.
Hvala, še enkrat, čeprav mislim, da sem že dvakrat povedala. Absolutno je naš bančni sistem varen in stabilen. Absolutno niso potrebne primerjave s Ciprom, ker nismo primerljivi, in absolutno so bančne vloge v naših bankah varne. Konec koncev tudi država jamči za to. Še enkrat bi pa apelirala na vse, ki o tem govorimo, da se zavedamo teže svojih besed. In še posebej tisti, ki ste in so imeli zelo natančen vpogled v javne finance oziroma so jih celo sokreirali. Res, takšne izjave lahko zelo zelo negativno vplivajo, ne toliko pri nas kot v tujini. Ampak še enkrat, moja ocena je, da je naš bančni sistem absolutno varen in da je primerjava s Ciprom popolnoma nepotrebna.
Hvala za dopolnilni odgovor. Ugotavljam, da smo s tem zaključili s postavljanjem vprašanj predsednici Vlade in se ji zahvaljujem za podane odgovore. Prehajamo pa na vprašanja poslank in poslancev. V prvem krogu bo najprej postavil vprašanje gospod Jožef Horvat, Nova Slovenija, ministru za finance, dr. Urošu Čuferju. Izvolite.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana gospa predsednica Vlade, ministrski zbor! Spoštovani minister za finance gospod Uroš Čufer, iskreno priznam, da se počutim nekoliko nelagodno, da vam postavljam poslansko vprašanje, ko ste minister za finance šele osmi dan. Zato sem vam hvaležen, da ste moje poslansko vprašanje sploh sprejeli. Tukaj smo pač zaradi ljudi in nikoli ne pozabimo, da je prava oblast služenje ljudem. K poslanskemu vprašanju me je spodbudila pa tudi prizadela ugotovitev, da država s prerazporejanjem mesta upravljanja svojega premoženja v nekaterih primerih grobo, negativno posega v razvoj nekaterih, predvsem perifernih slovenskih regij. Zgolj selitev kraja upravljanja kapitalskih naložb države se pokaže kot slabo, če se kraj upravljanja oziroma poslovnega odločanja preseli s periferije v osrednjo slovensko regijo ali konkretno na primer iz Pomurja v Ljubljano. V tem pogledu ima Pomurje žal slabe izkušnje. Pred leti je Pomurje izgubilo svojo samostojno banko, Pomursko banko, d. d. Vi kot bančni ekspert zelo dobro razumete, kaj to pomeni. Ob sanaciji Nafte Lendava v letu 2002 sta država in Petrol podpisala sporazum o zagotavljanju osnovnih pogojev za sanacijo Nafte Lendava, s katerim naj bi zagotovila pogoje za razvoj novih dejavnosti v Lendavi. Družba Petrol ni realizirala nobene od investicij iz omenjenega sporazuma. Prav tako bi naj za izvajanje skladiščne dejavnosti v Lendavi zaposlili 40 delavcev Nafte Lendava. Danes tam dela en delavec. Ne pozabimo, Nafto Lendava so gradile mnoge prekmurske generacije, zato smo nanjo tudi čustveno vezani. In gremo v sedanjost. Te dni bi naj bila podpisana pogodba o prodaji Nafte Geoterm, ki je izjemnega pomena za Slovenijo na področju eksploatacije geotermalne energije. Nimam težav, da je v konzorciju, ki je kupec, tudi občina Lendava. Težavo imam, ker naj bi dominantno vlogo imel Petrol. Zato želim občino Lendava in Pomurje vzeti v bran. Imamo pač slabe izkušnje s Petrolom. Kot poslanec, ki prihaja iz lendavskega volilnega okraja, sem na to večkrat v Državnem zboru opozoril, namreč na razgradnjo sistema Nafta Lendava. Gospod minister, ne gre za problem te vlade ali prejšnje vlade ali bodoče vlade. Gre za slovenski problem. Gospod minister: Ali se vam zdi, da je način selitve mesta upravljanja kapitalskih naložb Republike Slovenije s periferije v centralo korekten? In če ne: Kaj lahko po vašem mnenju država naredi, da to prepreči – čeprav oba poznava korporativno pravo? Hvala lepa.
Hvala. Besedo dajem ministru za finance dr. Urošu Čuferju. Izvolite.
Spoštovani poslanec gospod Horvat, najlepša hvala za vaše vprašanje, ki odraža skrb za regijo, iz katere izhajate. Moja skrb je trenutno osredotočena na celo Slovenijo, tako da odgovor bo tudi približno tak. Kar se tiče prodaje ali nakupov družb, ki so v privatni lasti, in selitve njihovih sedežev, bi povedal, da so to pač odločitve, ki so v pristojnosti uprav in nadzornih svetov teh družb. To je v skladu z načelom dobre korporativne prakse, v katero tudi sam verjamem in v katero mislim, da ne bi bilo prav, da bi vlada posegala. Ravno tako pa tudi vemo, da po Zakonu o gospodarskih družbah vlada ne more in tudi ne sme vplivati na odločitve zasebnih družb. Kar se tiče pristojnosti Vlade Republike Slovenije, in ta se nanaša na prodajo državnih naložb. Vi veste, da je bil sprejet in poznate Zakon o Slovenskem državnem holdingu, ki je bil pred kratkim sprejet, in veste, da je dokončna odločitev v tem vmesnem obdobju in tistem končnem obdobju, ko bo klasifikacija sprejeta, dejansko v rokah Državnega zbora in da se bo o teh stvareh tukaj še pogovarjalo. Ob tej priložnosti bi jaz mogoče poudaril samo še eno zadevo, da privatizacija je in ostaja ena od prioritet in da tako z vidika izboljšanja korporativnega upravljanja bo treba to zadevo nadaljevati kot tudi z vidika javnofinančne vzdržnosti. Tukaj smo si zadali cilj, da toliko denarja, kot ga bomo potrebovali za zagon gospodarstva, toliko denarja bomo potem v drugem koraku ali pa že v vzporednem koraku tudi privatizirali, da v bistvu nevtraliziramo vpliv na javni dolg, ker želimo, da Slovenija ostane podpovprečno zadolžena država na dolgi rok. Hvala.
Zahtevo za dopolnitev odgovora bo predstavil gospod Horvat. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. In hvala vam, gospod minister, za ta del odgovora. Vesel sem, da ste izpostavili privatizacijo kot eno prioritet. Mi smo na Odboru za finance in Odboru za gospodarstvo skupaj z vašim zdaj ministrskim kolegom in takrat našim poslanskim kolegom mag. Stankom Stepišnikom veliko o tem govorili. Zelo dobra je bila njegova izjava, ko je govoril o tem, da se država mora dezinvestirati. Ja, država mora transparentno normalno privatizirati svoje premoženje. Ampak, glejte, ko gre v primeru Nafte Lendava, ki je v stoprocentni državni lasti, kupec je Konzorcij, kjer ima dominantno vlogo Petrol, ta je v delni državni lasti, tu ne gre za neko pravo privatizacijo v pravem smislu, kot smo imeli zelo uspešne zgodbe v Sloveniji. Poglejte SIJ, poglejte Metal Ravne. To so uspešne privatizacijske zgodbe in tudi druge bi lahko naštel. Še eno zadevo moram predstaviti. Sava, delniška družba, je tudi v delni državi lasti. Kaj se je zadnje dni zgodilo s Savo Turizmom? Predčasno je prekinila pogodbo o izvajanju storitev pralnice. Mogoče so to marginalne zadeve za ministra za finance, za mene, ki prihajam iz Prekmurja, niso. Danes ali pa jutri bo 30 delavk in delavcev na cesti. In tako postaja Prekmurje ne turistična destinacija, ampak neka korporacija v delni državni lasti, ki dela iz Prekmurja turistično molzno kravo. In jaz tega ne morem enostavno preboleti. Govorili ste o Slovenskem državnem holdingu. Zelo spoštujem in vidim, da boste aktivnosti tu naprej peljali. Včeraj je na Odmevih dr. France Arhar, ki vas ceni, povedal, da predolgo stopicamo na mestu. Prosim vas, pospešite implementacijo SDH. Ali mislite, če bi SDH že bil implementiran, teh anomalij, ki sem jih naštel, ne bi bilo? Hvala lepa, gospod minister in uspešno delo vam želim.
Hvala. Ali želi mogoče dopolniti še s kakšno besedo odgovor minister za finance? Ne želi. Hvala. S tem ugotavljam, da je ta del vprašanja zaključen in naslednji, ki bo postavil vprašanje, je gospod Samo Bevk, Socialni demokrati. Vprašanje bo postavil ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Praviloma na vsaki redni seji Državnega zbora postavim poslansko vprašanje. Čeprav je nova vlada prisegla šele prejšnjo sejo, se dolgoletni tradiciji ne morem odreči. V normalnih razmerah ima nova vlada običajno 100 dni miru, toda v današnjih časih vsak dan šteje. Čim prej bo vlada operativna, toliko bolje je za državo in uspešen spopad s krizo. Zato celotni ministrski ekipi želim uspešno delo. Zelo pa je zanimivo, katerim ministrom oziroma področjem smo danes poslanci dali prednost: finančni stabilnosti, zdravju in kulturi. Zelo simbolično. Konec novembra 2012 sem ministru za zdravje dr. Tomažu Gantarju postavil pisno poslansko vprašanje v zvezi z rezultati druge nacionalne prevalenčne raziskave bolnišničnih okužb v slovenskih bolnišnicah. Prva raziskava je bila v Sloveniji opravljena oktobra leta 2001, druga pa točno 10 let kasneje. Medtem ko so bili rezultati prve zaskrbljujoči, pa rezultati druge, ki je bila opravljena v 21 bolnišnicah oktobra 2011, še niso uradno objavljeni. Razširjenost bolnišničnih okužb je zelo pomemben kazalec kakovosti storitev posamezne bolnišnice, morda celo najpomembnejši. Po nekaterih podatkih naj bi bolnišnične okužbe v Evropi povzročile okoli 175 tisoč smrti. Ko sem leta 2003 v poslanskem vprašanju navedel podatek, da v Sloveniji zaradi bolnišničnih okužb umre od 400 do 600 pacientov, takratni minister dr. Dušan Keber temu podatku ni oporekal. Decembra lani ste mi, gospod minister, odgovorili, da bodo rezultati raziskave objavljeni leta 2013. Ker so od odgovora minili že trije meseci in smo krepko zakoračili v letu 2013, me zanima, spoštovani gospod minister dr. Tomaž Gantar: Kako kaže z objavo rezultatov druge nacionalne prevalenčne raziskave bolnišničnih okužb v slovenskih bolnišnicah oziroma kakšni so ti rezultati? Gospod minister, že vnaprej se vam zahvaljujem za odgovor. Hvala lepa.
Hvala. Besedo dajem ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovani poslanec, gospod Bevk! Gotovo je antimikrobna rezistenca in tudi obvladovanje bolnišničnih okužb ter njihovo spremljanje ena prioritetnih nalog vsakega zdravstvenega sistema. Kot rečeno, je bila prva študija delana v letu 2000, naslednja, se pravi presečna študija, konec leta 2011. Zato smo se pridružili ostalim bolnišnicam, ki izvajajo akutno obravnavo v ostalih evropskih državah, in tudi spremljali te bolnišnične okužbe na enoten način, z enako metodologijo, ki bo omogočala dejansko primerljivost rezultatov tudi glede na velikost in vrsto obravnav znotraj posamezne bolnišnice. To namreč tudi na same rezultate lahko znatno vpliva. Po prvih podatkih Slovenija v tem delu po učinkovitosti obvladovanja bolnišničnih okužb ne odstopa od ostalih evropskih držav. Naši podatki so bili predstavljeni bolnišnicam samim na internem sestanku mreže bolnišnic v decembru 2012, medtem ko na podatke iz ostalih evropskih držav še čakamo in bodo šele v letošnjem letu na razpolago. Predvsem je pomembno to, da je bila pripravljena ta presečna študija na enotni metodologiji, na določen dan in v Sloveniji je bila na ta način raziskava opravljena na nekaj več kot 5 tisoč 600 bolnikih. Od tega je bilo preko 31 % bolnikov, ki so bili v zadnjem mesecu operirani. Potem je bilo nekaj pod 10 % tistih, ki so imeli v zadnjem letu vstavljen vsadek v telo, skoraj polovica je bila tistih, ki so imeli periferni žilni kateter, potem so še tisti, ki imajo centralni žilni kateter, ki so imeli urinske katetre in podobne posege, ki povečujejo možnost bolnišnične okužbe. Podatek kaže, in to je podatek, ki nas uvršča v to primerljivo skupino evropskih držav, da je bilo bolnikov z bolnišnično okužbo na ta presečni dan 3,8 %, od tega se jih je 2,7 % v času presečne študije še zdravilo z antimikrobnimi zdravili. Najpogosteje je šlo za pljučnice, za okužbe sečil, okužbe krvi, okužbe kirurške rane, predvsem okužbe, povezane z žilnimi katetri. Največ je bilo okužb, kjer je podobnih postopkov in posegov največ, to je v enotah za intenzivno terapijo. Pri 55,6 % teh bolnišničnih okužb so bili izolirani mikrobi, med 24 okužbami z bakterijo stafilokokus aureus pa so bile samo 4 okužbe s sevom, ki je rezistenten na ustrezno terapijo, se pravi meticilin rezistentne stafilokoke, tako imenovano MRSA. Težko je iz tega že sklepati o dokončnih rezultatih, tudi če samo primerjam analizo iz leta 2001 do 2011, glede na to, da je bila metodologija spremljanja podatkov bistveno drugačna in da smo se v letu 2011 prilagajali metodologiji ostalih evropskih držav. Seveda se bo pokazalo, ko bo raziskava v celoti objavljena, kje smo v tem trenutku. Kot pravim, zaenkrat ne kaže, da bi odstopali. Nekako pa je sprejeta odločitev, da se bodo te raziskave na pet, morda tudi ponekod na eno leto ponavljale z enako metodologijo in šele takrat bomo videli dejansko trend, kako se giblje tudi to pomembno področje za zdravstvo. Hvala.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora bo podal gospod Samo Bevk. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik, in hvala za odgovor, gospod minister. Res je, najbolj zloglasna je okužba, povzročena z MRSO, najbrž tudi največ smrti povzroči, pa tudi stroški zdravljenja so zelo dragi. Prav preventivni ukrepi so tisti, ki lahko najbolj preprečijo te okužbe, če se jih predvsem drži zdravstveno osebje – od zdravnikov do vseh ostalih, ki sodelujejo pri zdravljenju v bolnišnicah. Žal mi je, da ne bo možno čisto natančno primerjati rezultatov z raziskavo iz leta 2001, se pravi pred 10 leti, ker je metodologija malo drugačna, bo pa zanimivo videti, kje smo bili pred dvema letoma v primerljivih državah v Evropski uniji. Dodatno pa ste mi v odgovoru decembra lani pojasnili, da se bo po objavljenih rezultatih vzpostavilo tudi nacionalno epidemiološko spremljanje okužb kirurških ran ter začetek nacionalnega epidemiološkega spremljanja bolnišničnih okužb v enotah intenzivnega zdravljenja. Poleg tega ste mi zatrdili, da si bo ministrstvo za zdravje v okviru finančnih možnosti prizadevalo, da se raziskave izvedejo tudi v domovih za ostarele občane. Zato me zanima: Kako kaže glede spremljanja okužb in ali je mogoče glede izvedbe raziskave v domovih za ostarele in tudi za nadaljnje raziskave v bolnišnicah računati na evropska sredstva? Hvala lepa.
Hvala. Za dopolnitev odgovora dajem besedo ministru. Izvolite.
Hvala. Mislim, da je bilo kljub vsemu tudi na tem področju narejenih kar veliko korakov z oblikovanjem komisij za obvladovanje bolnišničnih okužb in tudi neposredno odgovornih oseb, ki spremljajo bolnišnične okužbe. Seveda so bile tudi pri vzpostavitvi kazalnikov kakovosti kot eden izmed njih uvrščene tudi bolnišnične okužbe, predvsem mogoče ožji segment tudi na kirurškem področju okužbe ran po operativnih posegih. Težko odgovarjam glede možnosti dodatnih sredstev za raziskave, predvsem neposredno izven zdravstvenega sistema v domovih za starejše občane. Poskušajo se sistematično začeti voditi predvsem podatki pri tistih bolnikih, ki so premeščeni iz domov oziroma napoteni na zdravljenje, na akutno obravnavo v bolnišnice. V okviru možnosti in zagotavljanja sredstev bi to bil tudi eden pomembnih pokazateljev, glede na to, da je v resnici bilo v bolnišnicah, v javnih zavodih napravljenega veliko za preprečevanje MRSE, medtem ko verjetno nekoliko manj oziroma lahko predvsem bolj ugibamo, koliko je dejansko bilo napravljenega na področju domov za starejše občane. In tu nas brez dvoma čaka še kar nekaj dela. Hvala.
Hvala. S tem ugotavljam, da lahko zaključimo to vprašanje. Naslednja, ki bo postavila vprašanje, je mag. Majda Potrata, Socialni demokrati. Vprašanje pa bo postavila ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju. Izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospoda ministra! Moje vprašanje je zvezano s prvo točko današnjega dnevnega reda, ko bo splošna obravnava Zakona o voznikih. Ker je po zakonu o voznikih minister, pristojen za zdravje, tisti, ki določi pogoje za izvajanje usposabljanj iz prve pomoči, določi program izpita in način vodenja evidenc o opravljenem izpitu iz prve pomoči, se obračam na vas z vprašanjem, ker to ne bo delovno področje, pri katerem bi morali sodelovati v nadaljevanju obravnave. Me je pa spodbudilo za to vprašanje pismo Rdečega križa Slovenije, naslovljeno na poslanke in poslance, meneč, da bi morali ta zakon zavrniti, zlasti zavrniti tisto določbo, ki govori o tem, da bi iz Zakona o voznikih črtali 67. člen, ki govori o obveznem izpitu iz prve pomoči. Spoštovani gospod minister, ne bom vam razlagala o pomenu prve pomoči, ker to veste vi bolje od mene. Vsekakor pa pristajam na mnenje tistih, ki menijo, da je Rdeči križ opravil pomembno nalogo pri usposabljanju voznikov za nudenje prve pomoči. Slovenski Rdeči križ je tisti, ki določa doktrino prve pomoči na nacionalni ravni in ki sledi tudi zgledu in podlagam smernic evropskega referenčnega centra za prvo pomoč. Ker pravi Rdeči križ, da v razpravi pri pripravi zakona ni sodeloval, vas, spoštovani gospod minister, sprašujem: Kakšno je vaše stališče do črtanja 67. člena Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih, v katerem je obvezno opravljanje izpita iz prve pomoči bilo zapisano? In drugo vprašanje: Ali je bila pred pripravo tega predloga zakona opravljena analiza uspešnosti izvajanja tečaja prve pomoči, ki ga izvaja Rdeči križ? Če je bila takšna analiza opravljena, kakšni so bili rezultati analize? Hvala za odgovor.
Hvala tudi za vprašanje. Besedo dajem ministru za zdravje. Izvolite.
Hvala za vprašanje. Za reševanje človeških življenj in pomoč poškodovanim v prometnih nesrečah mislim, da je bistvenega pomena tudi poznavanje vsaj osnov prve pomoči. In poznano je kar nekaj dejstev, kaj pomeni laična prva pomoč na kraju prometnih nesreč. Če poznamo nekaj osnovnih podatkov, 57 % smrti v prometnih nesrečah se zgodi v prvih minutah in med preživelimi je približno 85 % tistih, ki so preživeli z ustrezno pomočjo na račun sprostitve dihalne poti, bodisi zaustavitve kakšne hujše krvavitve, tudi s strani laične pomoči. Zato ni nobenega dvoma, da zagovarjamo tudi v bodoče, da se izpiti iz prve pomoči še naprej opravljajo s strani vseh kandidatov za voznike. In tudi v medresorskem usklajevanju pri pripravi tega zakona je Ministrstvo za zdravje nasprotovalo črtanju tega člena iz zakona. Dejstvo je, kar je tudi izhodišče Evropske komisije in tudi Svetovne zdravstvene organizacije, da je pomembno, da kdor pride prvi na kraj nesreče, zna prizorišče zavarovati, zna nuditi prvo pomoč, zna poklicati ustrezno pomoč. In vse to je bil tudi predmet izpita iz prve pomoči. Težko odgovarjam konkretno na vprašanje, kdo je sodeloval in na podlagi kakšnih analiz. Pripravljavec tega zakona ni bilo Ministrstvo za zdravje, predvidevam, da takšna študija ni bila opravljena. Kot rečeno, z naše strani je bilo ob sprejetju izraženo nasprotovanje ukinitvi tega izpita.
Zahtevo za dopolnitev odgovora bo predstavila mag. Majda Potrata. Izvolite.
Hvala lepa, gospod minister, za ta del odgovora. Saj sem pričakovala, da kot strokovnjak ne morete pritrditi zahtevi po obveznem opravljanju izpita iz prve pomoči, navsezadnje smo k nudenju prve pomoči zavezani vsi, ki imamo vozniški izpit, pa tudi sicer kot državljanke in državljani. O tem obstajajo zakonski okviri, ki nam nalagajo. Navsezadnje tudi Kazenski zakonik predvideva celo enoletno zaporno kazen, če posameznik ni pomagal reševati življenja v danih okoliščinah. Ne bom pa niti podrobneje citirala določb Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju ali Zakona o varnosti cestnega prometa. O Zakonu o voznikih sva pa tako že govorila. Rada bi poznala še eno vaše stališče. Vsako znanje zastara. Kakšno znanje hitreje, kakšno pozneje. In ko se je Rdeči križ obrnil na poslanke in poslance z dopisom, je omenjal tudi predlog o tem, da bi obnavljali svoje znanje. Zanima me: Ali je po vašem mnenju oziroma po mnenju medicinske stroke treba tudi obnavljati tečaj iz prve pomoči za vse voznike? O tem, kako je pa utemeljeno črtanje 76. člena, pa raje ne bi izgubljala besed, ker je po mojem obrazložitev popolnoma neustrezna. Hvala lepa še za ta del odgovora.
Za dopolnitev odgovora dajem besedo ministru.
Hvala. Tudi jaz mislim, da črtanje tega člena vsekakor ni bilo na mestu in verjetno bo treba to spremeniti med razpravo in nadaljnjo obravnavo tega zakona. Zdaj seveda lahko tukaj povem predvsem svoje osebno stališče do obnavljanja znanja. Dejstvo je, da tako kot prvo pomoč bi tudi tisti, ki se bolj profesionalno ukvarjamo z medicino, tudi zdravniki, potrebovali po mojem mnenju obnavljanje znanja iz nudenja nujne medicinske pomoči, bodisi tudi s prve pomoči. Ne nazadnje je prva pomoč tista, ki nam ni koristna samo v prometnih nesrečah, ampak v vsakodnevnem življenju. Tako bi jaz prej razmišljal o načinu izobraževanja, ki bi ga verjetno v sam postopek šolanja bilo smiselno vključiti, vsaj poznavanja nekih osnov nudenja prve pomoči. Seveda pa bi bilo koristno tudi obnavljanje za voznike osnovnih veščin prve pomoči. Vprašanje, kako je to praktično izvedljivo. Sigurno je pa ideja, ki ji mi kot tisti, ki delamo na področju zdravstva, naj ne bi nasprotovali. Saj pravim še enkrat, se pa opravičujem, uradnega stališča ne poznam, verjamem, da je videnje smisla in namena poznavanja prve pomoči enotno pri vseh.
Hvala. Ugotavljam, da smo s tem zaključili tudi to vprašanje in prehajamo na drugi krog vprašanj. V drugem krogu vprašanj pa bo postavila ravno tako vprašanje mag. Majda Potrata, in sicer ministru za kulturo, dr. Urošu Grilcu. Izvolite.
Še enkrat hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospodje ministri! Vprašanje, ki ga naslavljam na vas, spoštovani minister za kulturo, vas je morebiti presenetilo. V svoji predstavitvi pred pristojnim odborom ste zelo koncizno nakazali, kakšen je vaš načrt dela za tekoče leto. Seveda pa se niste dotaknili tistih stvari, ki vam jih bo delo ali pa življenje prineslo. In eno od takšnih vprašanj je zagotovo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o verski svobodi. Ko je bil Urad za verske skupnosti pri prejšnji vladi prenesen na poprejšnje Ministrstvo za izobraževanje, znanost, kulturo in šport, je zdaj po novem to področje v okviru vašega ministrstva. Marca je skupina poslank in poslancev, s prvopodpisanem mag. Matejem Toninom, vložila v proceduro Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o verski svobodi. Ta predlog je v javnosti dobil tako pritrditve kot tudi nasprotovanje. Ena od zadnjih odločitev odhajajoče vlade je bila, da Vlada daje pozitivno mnenje, se v celoti strinja s predlogom zakona in vsemi njegovimi rešitvami in meni, da se z njimi odpravljajo tiste neustavnosti, ki jih je ugotovilo Ustavno sodišče in je razveljavilo posamezne določbe. Sama seveda mislim, ko sem prebrala ta predlog, drugače. Tudi Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije je pozval poslanke in poslance, da tega predloga, vsaj v tistem delu, ki se nanaša na delovanje verskih predstavnikov ali uslužbencev v bolnišnicah, ne sprejme, da predlog zakona zavrne, ker meni, da ni ustrezen. Seveda se zavedam, da se vi v vse tančine tega problema niste mogli spustiti in se ne morete spustiti. Vseeno pa pričakujem od vas, da boste morebiti skušali odgovoriti na vprašanje: Kako bo Ministrstvo za kulturo ravnalo v zvezi s predlaganim zakonom? Kako se bo sploh lotilo tega vprašanja, kajti rok, v katerem bi morali zakon popraviti, je že davno minil? Hvala za odgovor.
Hvala. Besedo dajem ministru za kulturo dr. Urošu Grilcu.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovana poslanka mag. Majda Potrata, zahvaljujem se za vaše vprašanje. Vprašanje zakonske ureditve področja verske svobode ali verskih skupnosti je izredno kompleksno in izredno občutljivo. Potreben bo zelo resen in tehten razmislek, kako na najbolj primeren način odpraviti ustavna neskladja zakona, da bodo spremembe v formalnem in vsebinskem smislu sledile ustavnim načelom verske svobode, ločitve Cerkve od države in enakopravnosti verskih skupnosti. Moje osnovno izhodišče pri reševanju teh vprašanj je slediti trem načelom: dialog, dialog in dialog, kajti v tem segmentu imamo preplet različnih pravic in različnih ureditev, ki se vse dotikajo zelo občutljivih vprašanj. V tem smislu je predlog sprememb zakona z naše strani deležen zadržkov. V prvi vrsti predlog sprememb govori o tem, da se cerkev ali verska skupnost lahko registrira z najmanj 20 polnoletnimi člani. Po zakonu, ki ga je v tem delu Ustavno sodišče razveljavilo, je bila prej številka 100 polnoletnih članov. Ne glede na sklicevanje na načelo sorazmernosti, iz predloga ne izhaja, da številka 20 ni bila določena arbitrarno. Potreben je odprt premislek glede tega, kaj je tista spodnja meja, primerna meja za registracijo verske skupnosti. Od odzivov oziroma bolje rečeno neodzivov verskih skupnosti izhaja, da ni argumentiranih zagotovil, da je ta številka prava. Zato je treba na tej točki to razpravo ne samo odpreti, verjamem, da je bila odprta, ampak jo je treba spodbuditi in aktivno v to razpravo potegniti vse verske skupnosti. Predlog zakonskih sprememb, ki jih je vložila skupina poslancev, kaže še na eno problematičnost, in sicer na tisti del, ki govori o zagotavljanju podatkov o verski pripadnosti državljanov in povezovanju teh podatkov s posebnimi pravicami verskih skupnosti. Zopet zelo kompleksno vprašanje, ki ga po mojem ni mogoče rešiti enostavno na način, da se Statističnemu uradu naloži izvajanje delnih popisov po nekih novih metodologijah, ki niso določene oziroma celo na osnovi anket, kot je predlagano. Podatkov o verski pripadnosti državljanov tudi ni mogoče črpati iz popisa prebivalstva iz leta 2002, ker gre za zastarele podatke. Pa ne le to, tam se je seveda spraševalo o veroizpovedi. Ker so ta pomembna vprašanja odprta in predvsem, in to se mi zdi ključno, ni bila izvedena dovolj široka javna razprava o predlaganih spremembah, te spremembe ne podpiramo. Menimo, da je treba to razpravo opraviti in na osnovi tistih pripomb, tistih deležnikov na tem področju, ki jih sprememba zakona najbolj zadeva, priti do čim bolj konsenzualnih rešitev. Hvala lepa.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora bo predstavila mag. Majda Potrata. Izvolite.
Hvala za odgovor, gospod minister. Menim, da ste ne glede na kratek čas, ki ste ga imeli, opozorili na dva temeljna predloga novele in tudi na tisto, na kar opozarjamo že ves čas, da je soglasje samo velikih verskih skupnosti s predlogom zakona ali z zakonom premalo za to, da bi lahko rekli, da je zakon tak, da je sprejemljiv za vse. Seveda s svojega stališča lahko rečem, da bi bila vesela, če bi zakon upošteval tudi tisto, kar evropske smernice zahtevajo, namreč da vprašanje verske svobode zajema vse različne nazore in poglede na življenje in svet. To pa je že osnovno konceptualno vprašanje, za katerega razumem, da niste imeli dovolj časa, da bi se vanj poglabljali. Ampak opozorili ste ravno na dve ključni vprašanji, na eno, ki zadeva tudi proračunska sredstva in financiranje opravljanje službe, na kar opozarja Zavod za zdravstveno zavarovanje, pa razumem, da niste odgovarjali, ker je na to že bilo s strani te inštitucije odgovorjeno. Jaz se vam zahvaljujem in pričakujem, da boste uspeli z odprtim dialogom tak predlog zakona pripraviti, ki bo deležen široke podpore v javnosti. Hvala.
Hvala. Želi mogoče minister še kaj dopolniti? Ne želi. Zahvaljujem se ministru in predsednici Vlade ter ostalim ministrom za odgovore na današnji točki dnevnega reda, ki je bila namenjena vprašanju poslank in poslancev. Proceduralno. Gospod Jerovšek, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Mislim, da bi morali vi kot predsednik opozoriti poslance oziroma poslanke zaradi zlorabe instituta poslanskega vprašanja. Predsednica Vlade je protestirala nad poslanskimi vprašanji, potem pa vidimo, da koalicija postavlja večino vprašanj, samo dve sta bili opozicijski. Gospa Potrata je sedaj rekla, "vas bo presenetilo, da postavljam to vprašanje". Vidi se na zunaj, da je dogovorjeno vprašanje, in to o ideološki temi, o kateri je koalicija govorila, da jih ne bo odpirala na novo. In gre za izrazite zlorabe instituta poslanskega vprašanja že na prvi seji, ko nova vlada odgovarja. Mislim, da bi morali proti tem zlorabam opozoriti svoje poslance. Hvala lepa.
Hvala, gospod Jerovšek, ampak resnično omejitve pri postavljanju vprašanj poslank in poslancev v poslovniku ni, tako da vaša ugotovitev, da je tukaj bil kršen poslovnik, ni korektna. Mislim, da so tudi odgovorili bili v skladu z zastavljenimi vprašanji. Pri tistih, kjer pač ni bil poslanec ali poslanka zadovoljen z odgovorom, pa je podana zahteva za razpravo. Če bodo ti predlogi izglasovani, bo možnost o tistih vprašanjih dodatno razpravljati na naslednji seji. Proceduralno pa želi še besedo gospod Samo Bevk. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Kolega Jerovšek, opozicijski poslanci in poslanke ste imeli vso priložnost, da bi včeraj do 12. ure po poslovniku prijavili poslanska vprašanja. Žal še tako niste odločili. Jaz sem postavil poslansko vprašanje ministru, ki je bil decembra še v vaši vladi. Vprašanje se je nanašalo na njegov odgovor iz decembra in prav gotovo lahko rečem, da to moje vprašanje ni bilo v naprej dogovorjeno. Zanima me problem, v tem konkretnem primeru problem bolnišničnih okužb, ki ga je treba reševati, ne pa se dogovarjati z ministri glede posameznih vprašanj. Mislim, da je bil vaš poseg tako v nekem smislu deplasiran. Hvala lepa.
Zdaj pri teh postopkovnih predlogih bi vas vseeno želel opozoriti, da dajte predstaviti kakšen postopkovni predlog ima posamezen razpravljavec, sicer dejansko moram ugotoviti, da je šlo za zlorabo poslovnika, če v okviru zahteve za postavljanje postopkovnega vprašanja, le-ta ni bila predstavljena. Tudi v nadaljevanju, ker ima željo po postopkovnem vprašanju mag. Majda Potrata, želim, da upoštevate to poslovniško določilo. Hvala.
Hvala. Gospod predsednik jaz vas prosim, da pozovete gospoda Jerovška, da se mi opraviči. Že drugič v zvezi s poslanskimi vprašanji trdi, da sem zlorabila poslovnik. V ničemer ga nisem zlorabila. Vprašanje, ki sem ga zastavila ministru za kulturo, je zvezano s predlogom zakona, ki so ga vložili zdajšnji opozicijski poslanci še v času prejšnje vlade. In tudi prejšnje vprašanje, ki sem ga zastavila ministru Gantarju, je zvezano s temo, ki jo je odprla prejšnja vlada. Nobeden od ministrov, ki sem jima zastavila vprašanje, ni protestiral zaradi mojega vprašanja. Oba sta nanju korektno odgovorila in nobeden od njiju tudi ni čutil potrebe, da bi me poprej karkoli vprašal. Res, gospod predsednik, prosim, da pozovete gospoda Jerovška, da se mi opraviči. To je zdaj, opozarjam, že drugič, da se je spotaknil ob mojo poslansko pravico zastavljanja poslanskih vprašanj. Hvala.
Hvala za vaš postopkovni predlog. Tudi sam sem zaznal potrebo po tem, da gospoda Jerovška opozorim, da poslanci in poslanke, ki postavljajo vprašanje, lahko oblikujejo to vprašanje v skladu s temo, za katero menijo, da jo želijo izpostaviti posameznemu ministru ali predsednici Vlade. Gospod Jerovšek, želite postopkovno besedo zato, da se opravičite mag. Majdi Potrata? Hvala.
Hvala lepa. Gospod predsednik, ko je začela predsednica Vlade odgovarjati na prvo vprašanje kolega iz opozicije, je v bistvu protestirala, da se po šestih dneh postavljajo vprašanja. In to opozicijskemu poslancu, kjer je institut poslanskega vprašanja izrazito namenjen opoziciji, čeprav je dovoljen tudi koaliciji. Kolegica Potrata pa je dejala, da sem jo obsodil, da je zlorabila [[...]]
[[...]]gospod Jerovšek [[...]]
[[...]]poslovnik, samo trenutek.
Ja.
Jaz sem pa rekel, da je bil zlorabljen institut poslanskega vprašanja, to je pa bistveno drugače, torej me napačno navaja v svojem proceduralnem nastopu. Nisem rekel, da je kršila poslovnik. Po poslovniku ima to možnost, je pa zlorabila institut poslanskega vprašanja. To pa je nedvomno. Predsednica Vlade je protestirala proti vprašanjem v šestih dneh. In to je zloraba instituta in se zaradi tega ne morem opravičevati, če je bil zlorabljen institut.
Hvala, gospod Jerovšek, čeprav moram priznati, da sem pričakoval, da bi veliko enostavneje bilo, če bi se mag. Majda Potrata opravičili. Mislim, da bi tudi dialog glede tega bil potem v nadaljevanju enostavnejši. V tem trenutku ugotavljam, da ni več priglašenih tudi k razpravi za postopkovno vprašanje in s tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, v četrtek 28. marca 2013 ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VOZNIKIH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 26 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Jožetom Tankom, zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. V okviru te razprave za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, gospodu Igorju Maherju, ministru za infrastrukturo in prostor. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Dovolite, da v uvodu na kratko podam obrazložitev k Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih, za katerega je predlagana splošna razprava. Temeljni namen zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih je ukinitev Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa, kar posledično pomeni zmanjšanje izdatkov proračuna za njeno delovanje in racionalizacijo opravljanja regulatornih, strokovnih in drugih nalog, povezanih z vozniki, preventivo in vzgojo v cestnem prometu, ter prenos teh nalog v pristojnost Direkcije Republike Slovenije za ceste. Združevanje nalog v enem organu je utemeljeno tudi z vidika centraliziranega vodenja evidenc, ki so potrebne za nemoteno opravljanje upravnih nalog organa. Ostale bistvene novosti te novele so naslednje. Implementacija spremembe Direktive 2006/126/ES Evropskega parlamenta in Sveta, z dne 20. decembra 2006, o vozniških dovoljenjih, in sicer direktive Komisije 2012/36/EU, z dne 19. novembra 2012, vezane na vzpostavitev nacionalne kontaktne točke za čezmejno izmenjavo podatkov o vozniških dovoljenjih. Določitev pravnih osnov za izvrševanje Uredbe 1071/2009/ES Evropskega parlamenta in Sveta, z dne 21. oktobra 2009, o skupnih pravilih glede pogoje za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika, in sicer prevoz blaga in prevoz potnikov brez veljavnega vozniškega dovoljenja. Uskladitev določb zakona z Zakonom o spremembah in dopolnitvah zakona o prekrških v delu, ki določa čas, v katerem se črtajo kazenske točke, ter manjši redakcijski popravki, ki so bili nujno potrebni za izvrševanje Zakona o voznikih. V primeru, da se v razpravi ugotovi, da predlog ni primeren za nadaljnjo obravnavo, bo Vlada morala ta predlog še dopolniti. Toliko z moje strani. Hvala.
Hvala za dopolnilno predstavitev zakona. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej dajem besedo gospodu Jožetu Velikonji, in sicer v imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija bo predstavil stališče le-te. Izvolite.
Spoštovani predsednik, spoštovani predstavniki vlade, spoštovane poslanke in poslanci! Bivša vlada v svojih navedbah Predloga zakona o voznikih pojasnjuje, da se ukinja Javna agencija Republike Slovenije za varnost prometa zato, da se na ta način zmanjšajo izdatki proračuna. Javna agencija Republike Slovenije za varnost prometa je nacionalna organizacija za varnost prometa, v kateri so združene in povezane vse strokovne naloge na področju voznikov, vozil, preventive in vzgoje v cestnem prometu ter varnosti prometa. To so naloge, ki so nujne za zagotavljanje večje varnosti cestnega prometa in jih od Slovenije zahteva tudi pravni red EU. Predlog zakona predlaga med drugim črtanje obveznega opravljanja izpita iz prve pomoči, to je 67. člen, ki ga kot del izpita za voznike motornih vozil opravi kandidat pri pristojni organizaciji Rdečega križa Slovenije. Vendar je po statističnih podatkih ravno laična pomoč pri prometnih nesrečah tista, ki rešuje življenja. Po študijah se v Sloveniji kar 45 % ponesrečencem nudi ustrezna prva pomoč in samo 6 % ponesrečencem neustrezna. Sprejetje zakona bi pomenilo, dna smo laiki še manj usposobljeni za nudenje prve pomoči. V predlogu je nejasna tudi navedba vlade, kako bodo zaposleni iz agencije premeščeni na druga delovna mesta. Predlog zakona določa, da za načrtovanje in usklajevanje nalog preventive in vzgoje v cestnem prometu na lokalni ravni ustanovijo lokalne skupnosti svete za preventivo in vzgojo v cestnem prometu, ki bi delovali kot posvetovalno telo župana, ter samostojno uredijo status sveta. Poleg tega predlog določa globe za prekrške za prevoz blaga in potnikov brez veljavnega vozniškega dovoljenja, predvideva vzpostavitev nacionalne kontaktne točke za čezmejno izmenjavo podatkov o vozniških dovoljenjih ter nalaga nekatere spremembe pri izobraževalnih procesih v šolah, nalaga obveznosti učiteljem in spreminja pogoje izvajalcem programov. Predlagana novela se usklajuje tudi z novelo Zakona o prekrških. Predlog zakona pa že v osnovi ne sledi cilju, to je zagotavljanje večje varnosti v cestnem prometu. V Poslanski skupini Pozitivne Slovenije predloga zakona zaradi navedenega ne bomo podprli. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Andrej Čuš bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Spoštovani gospod predsednik, hvala za besedo. Temeljni cilj zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih je zmanjšanje izdatkov proračuna za delovanje Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa in racionalizacija opravljanja regulatornih, strokovnih ter drugih nalog, povezanih z vozniki, preventivo in vzgojo v cestnem prometu, ki jih do zdaj upravljata Javna agencije Republike Slovenije za varnost prometa in Ministrstvo za infrastrukturo in prostor, ki se prenesejo na organ v sestavi Ministrstva za infrastrukturo in prostor. Na podlagi pregleda primerjalnih ureditev nekaterih drugih evropskih držav, kot so recimo Belgija, Španija ter Italija, spada področje voznikov pod pristojnost ministrstva, pristojnega za promet. S predlogom zakona bi imela nekatere upravne naloge, ki jih je opravljala Javna agencije Republike Slovenije za varnost prometa direkcija, ki bo o posameznih upravnih zadevah odločala na prvi stopnji. Poleg tega bo direkcija opravljala tudi naloge preventive in vzgoje v cestnem prometu, ki jih je opravljala Javna agencija RS za varnost prometa. Predlog zakona prenaša pristojnost za strokovni nadzor nad izvajanjem predpisov, ki urejajo usposabljanje kandidatov za voznike motornih vozil, programe za voznike začetnike, z Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa na direkcijo, preostala pristojnost za strokovni nadzor pa ostaja na ministrstvu, pristojnem za promet, in sicer strokovni nadzor nad izvajanjem določb tega zakona o vozniških dovoljenjih in vozniških izpitih. Inšpekcijski nadzor nad izvajanjem določb zakona, ki se nanaša na delo subjektov, ki usposabljajo kandidate za voznike motornih vozil, izvajanje programov za voznike začetnike ter izvajanje programov dodatnih izobraževanj, bodo po predlogu zakona ostali v pristojnosti inšpektorata, pristojnega za promet. Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih uresničuje cilje enotne ureditve, tako da se bodo naloge opravljale v enem organu – Direkciji Republike Slovenije za ceste, ki bo prevzela tudi vodenje in upravljanje registrov in evidenc kot informacijske podpore uporabnikom. Pri uresničevanju tega cilja zakon uveljavlja predvsem prenos strokovnih ter upravnih nalog z agencije na direkcijo, s čimer bo zagotovljen večji nadzor nad izvajanjem predpisov s tega področja, prenos nalog preventive in vzgoje v cestnem prometu z agencije na direkcijo, zmanjšanja izdatkov proračuna, vodenje vseh evidenc in registrov v enem organu, usklajevanje z Zakonom o spremembah in dopolnitvah Zakona o prekrških, usklajevanje z evropskimi direktivami ter manjše redakcijske popravke, ki so nujno potrebni za izvrševanje zakona. S črtanjem besedila, da sveti za preventivo in vzgojo v cestnem prometu v samoupravnih lokalnih skupnostih delujejo kot posvetovalno telo župana, se daje samoupravnim lokalnim skupnostim možnost, da same uredijo status sveta. Prav tako občinski svet na predlog župana sam določi sestavo, način delovanja ter število članov. Dodaja se še pooblastilo inšpektorju, pristojnemu za promet, da lahko drugim izvajalcem usposabljanj in izobraževanj po tem zakonu začasno prepove opravljanje dela ter direkciji predlaga odvzem ali razveljavitev pooblastila, če jim je bil v obdobju dveh let že s pravnomočno odločbo izrečen enak ukrep zaradi neizpolnjevanja predpisanih pogojev. V razpravo je bila vključena Gospodarska zbornica Slovenije, Združenje šol vožnje Slovenije, katerih predloga o zaposlovanju učiteljev vožnje, učiteljev predpisov in strokovnih vodij šol voženj s sklenitvijo pogodb o zaposlitvi in nesklepanjem podjemnih pogodb ter predlog o črtanju kazenskih točk, ki je eden od pogojev za izdajo oziroma podaljšanje dovoljenja za učitelja vožnje, ki sta bila upoštevana. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podpiramo novelo zakona in s tem podpiramo tudi nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Srečko Meh bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani gospod predsednik, gospe in gospodje! Pravzaprav bi bilo ob takem primeru zanimivo pogledati, kakšni so bili argumenti in razprave pred dvema letoma ali tremi leti, ko je zakon o ustanovitvi Agencije za varnost v prometu bil sprejet. Tako pa smo preprosto naredili vse, da nekaj, kar še ni začelo dobro delovati ali ki je že pokazalo dobre rezultate, ukinjamo in ustanavljamo nekaj, za kar ne vemo niti, kakšno bo in kakšni bodo rezultati. Naj spomnim, da so bile takrat narejene predštudije o možnih oblikah organiziranosti na področju varnosti cestnega prometa v Republiki Sloveniji, ki so takrat nakazale tri možnosti. Kot najboljša je bila takrat izbrana Agencija za varnost v prometu. Gre za to, da je takšna javna agencija tista, ki lahko v imenu potrošnikov, v imenu ljudi naredi tisto, kar je pravzaprav v cestnem prometu treba narediti. Torej je bila odločitev za organiziranost področja varnosti prometa v obliki javne agencije najprej strokovna, nato pa politična. Na osnovi strokovnega predloga je torej državni zbor takrat odločil in sprejel predlog ustanovitve agencije za varnost v prometu. Seveda je z oblikovanjem agencije bilo storjeno tudi to, da ni več direktnega političnega nadzora, da agencija nadzira tisto, kar agencija mora nadzirati. Gre za neodvisno preiskovanje dejavnikov za nastanek prometnih nesreč, za vzroke, za vse tisto, kar se v prometu odvija. Funkcionalna neodvisnost zahteva, da se jasno in s pravno varnostjo določi glavni cilj ter da se organu, torej agenciji, zagotavljajo potrebna sredstva in instrumenti za doseganje tega cilja, neodvisno od drugih vej oblasti oziroma od drugih področij oblasti, za kar je oblika javne agencije kot statusna oblika zasebnega-javnega prava bila takrat oblikovana kot najbolj primerna. Tudi dobre prakse v Evropi to zahtevajo. Z ukinitvijo neodvisnega organa za varnost prometa v takšni obliki, kot jo predvidevamo s Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih, se izničuje prav eden od poglavitnih razlogov, zahtevanih v evropski direktivi. Še več je pomembnih razlogov za organiziranost v obliki javne agencije. Na primer, s članstvom v svetu agencije ter odboru za preventivo se pri varnosti cestnega prometa zagotavlja večja vloga univerz, društev, zavodov, fundacij, lokalnih skupnosti in drugih organizacij civilne družbe. Zagotovljena je večja stopnja strokovne neodvisnosti, prav tako je agencija posredni proračunski uporabnik. In če prestavimo vse sodelavce agencije v direkcijo za ceste, da potem ne bo stroškov – morda na tem naslovu, zagotovo pa stroški bodo nastajali in te stroške bo seveda država posredno ali neposredno morala pokriti. Agencija pa bi lahko kot posredni proračunski uporabnik delala tudi tisto, s čimer bi zagotavljala potem svoja lastna sredstva in s tem zmanjšala potrebe po proračunskih sredstvih. Prav tako pa je agencija zagotavljala analize, raziskave ter predstavlja podlago za učinkovitejše načrtovanje tako glede stroškov kot tudi pri ključnih nacionalnih prometnovarnostnih procesih in predpisih. Po dveh letih namesto da bi popravili tisto, kar je bilo treba popraviti, agencijo torej ukinjamo. Agencija bi morala postopno prevzemati tudi izvajanje drugih določenih programov, med katerimi so morda najpomembnejši rehabilitacijski programi za voznike, ki so vozili pod vplivom alkohola. In jasno je, da je zmanjševanje točk pisano na kožo tistih, ki so v prometu storili prekrške. Vprašanje je seveda, ali bomo potem lahko z javno agencijo oziroma nekom drugim izvajali tisto, kar bi pri prevzgoji in rehabilitaciji voznikov morali narediti. Prav tako se z ukinitvijo agencije za varnost v prometu pojavlja razdrobljenost pristojnosti in odgovornosti med več upravnih organov, in sicer Ministrstvom za infrastrukturo in prostor, Direkcije Republike Slovenije za ceste, kot organa v sestavi Ministrstva za infrastrukturo, ter Ministrstvom za notranje zadeve in javno upravo in policijo. Javna agencija je nacionalna organizacija, v katero so združene vse strokovne naloge na področju voznikov vozil, preventive in vzgoja v cestnem prometu in so nujne za zagotavljanje večje varnosti cestnega prometa. Od nas to zahteva tudi Evropska skupnost. Javna agencija trenutno deluje na področju varnosti cestnega prometa. Zanimivo pa je, da namesto da bi njeno dejavnost razširili tudi na železniški in morski promet predvsem z analitsko raziskovalnim delom in preventivo dejavnostjo, mi agencijo ukinjamo in s tem seveda ne nadgrajujemo dela, ki smo si ga s zastavili. Naj ponovno poudarim, da smo z aktivnim delovanjem agencije, s preventivnimi programi tudi zmanjšali število nesreč. Prav tako naj ponovno spomnim, da je ta zakon, ki je bil sprejet leta 2010, večinsko podprlo veliko poslank in poslancev, saj je od 61 navzočih poslank takrat bilo za 50 poslank in poslancev. Socialni demokrati ne bomo glasovali za nadaljnjo obravnavo tega zakona. Ta zakon ni usklajen ne s sindikati, niti z Rdečim križem in prav tako niti ne s stroko, torej z Direkcijo republike Slovenije za ceste. Ukinjanje brez analiz lahko negativno vpliva tudi na izpitne centre, tudi na to, da lahko imamo še manj kontrole na tem področju. Socialni demokrati bomo zato glasovali proti.
Hvala za predstavitev. Besedo dajem gospe Polonci Komar, ki bo predstavila stališče Poslanske skupine Državljanske liste.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, spoštovane kolegice in kolegi! Vlada je v zakonodajni postopek vložila novele štirih zakonov s področja voznikov, vozil in preventive v cestnem prometu, katerih skupni cilj oziroma namen je racionalizirati organiziranost državne uprave, uskladiti te novele s pravnim redom Evropske unije in uvesti nekatere druge manjše spremembe, ki naj bi pripomogle k zagotavljanju večje varnosti v prometu. Prva med temi novelami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih. Vlada v predlogu zakona zapiše, da so glavne rešitve predlaganega zakona ukinitev Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa, s čimer zasleduje cilj po zmanjševanju izdatkov iz državnega proračuna. V Državljanski listi se strinjamo, da imamo v danih finančnih in gospodarskih okoliščinah potratno državno upravo, ki jo je trebna racionalizirati, optimizirati in debirokratizirati, zato podpiramo predloge, ki ukinjajo nepotrebne službe, agencije in katerih naloge se lahko bolj smotrno opravijo drugače. Težko pa podpiramo predloge, katerih glavno vodilo reorganizacije je zgolj varčevanje, ne pa tudi izboljšanje obstoječega delovanja. V Državljanski listi ocenjujemo, da je predlagana ukinitev agencije premalo premišljena in nedodelana. Prepričani smo, da z ukinitvijo agencije in premestitvijo zaposlenih na ministrstvo oziroma organ v sestavi ne rešujemo akutnih problemov na področju varnosti v cestnem prometu. Agencija za varnost prometa s 115 zaposlenimi pokriva izpitne centre, avtošole, tehnične preglede, homologacije, načrtuje in pripravlja nacionalne programe s področja varnosti cestnega prometa, skrbi za preventivo, izvaja rehabilitacijske delavnice za vinjene voznike, presoja varnost cestne infrastrukture na terenu. Njena velika prednost naj bi bila prav v združevanju kadrov, ki so bili pred ustanovitvijo te agencije v letu 2010 razpršeni po različnih ministrstvih. V Državljanski listi se pridružujemo ocenam strokovne javnosti, da bi agencija svoje delo lahko opravila učinkoviteje in da se nekateri projekti pripravljajo in izvajajo prepočasi. Praksa kaže, da je operativno delo na področju vozil in voznikov potekalo tekoče in brez večjih težav vse do tedaj, ko je bilo to področje umeščeno pod en sam resor. To je pod Ministrstvo za notranje zadeve. S prenosom najprej vozil in kasneje tudi voznikov na Ministrstvo za promet so se začele kazati prve resne težave in neusklajenosti. Ob ustanovitvi Javne agencije za varnost v cestnem prometu so se prav zaradi premalo premišljenih rešitev in ukrepov v praksi te težave še stopnjevale in še zlasti zaradi nepoenotenih elektronskih evidenc in informacijskih rešitev med agencijo, izpitnimi centri in upravnimi enotami ter neusklajenimi navodili za delo. Ne želimo, da bi se ta zgodba ponovila tudi ob tej spremembi, zato v Državljanski listi predloga zakona ne podpiramo in predlagamo Vladi, da pripravi nov predlog, ki bo usklajen tako s stroko kot s sindikati, v delu, ki se nanaša na delovanje sveta za preventivo in vzgojo v cestnem prometu, pa tudi z lokalnimi skupnostmi, saj smo prepričani, da je treba ohraniti neposreden stik med lokalnimi skupnostmi in centralno institucijo, ki pogosto nima dovolj dobrega pregleda v prometnovarnostno problematiko manjših lokalnih okolij. Ravno tako je treba pri pripravi predloga jasneje definirati postopek priznavanja poklicnih kvalifikacij in postopkov za čezmejno opravljanje storitev. Zaradi vseh navedenih razlogov v Državljanski listi predloga zakona ne podpiramo. Ker ima tudi novela Zakona o motornih vozilih isti cilj, torej ukinitev Javne agencije za varnost prometa, v Poslanski skupini Državljanske liste ocenjujemo, da je tudi ta predlog treba dopolniti in nadgraditi. Zato predloga ne podpiramo. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Janez Ribič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, minister, spoštovane gospe in gospodje poslanci! V Slovenski ljudski stranki smo glede obravnavanega Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih, ki ga je pripravil bivši minister in ga je 28. februarja letos sprejela ter v Državni zbor poslala prejšnja vlada, dokaj zadržani. Ključni namen obravnavanega zakona je namreč reorganizacija delovanja Ministrstva za infrastrukturo in prostor, zlasti je njen namen ukinitev Javne agencije Republike Slovenije za varnost v prometu. S tem pa so povezane tako premestitve kadrov kot tudi nova organizacija delovnih področij ministrstva ter dodatna finančna sredstva. Poslanka in poslanci Slovenske ljudske stranke smo sicer naklonjeni racionalizaciji državne uprave in smo doslej vedno podprli tovrstne vladne predloge. Pri paketu petih zakonov prometnega resorja, ki so bili na eni zadnjih sej prejšnje vlade sprejeti pred dobrimi tremi tedni, pa smo kljub temu v dilemi. Bistvo novele Zakona o voznikih je namreč v reorganizaciji delovanja ministrstva oziroma njenih organov, kar je po našem mnenju domena njenega vodstva, zlasti seveda ministra. Pri tem je v vsako noveliranje zakona še posebej potrebno vključiti tako strokovne službe ministrstva, vodstvo njenih ključnih organov v sestavi kot tudi druge resorje in strokovno javnost. Po naših informacijah temu ni bilo namenjeno dovolj časa. Tudi strokovna javnost praktično ni bila vključena. Pri tem ne moremo mimo dejstva, da je bila Javna agencija Republike Slovenije za varnost v cestnem prometu, ki se s tem paketom zakonov ukinja, ustanovljena pred manj kot tremi leti in da z novim vodstvom ministrstva tvegamo čez nekaj mesecev ponovno spremembo zakona, bodisi zato da bi spet vzpostavili agencijo za varnost prometa ali iz kakšnih drugih razlogov. To je po našem mnenju še posebej problematično, ker vsaka takšna sprememba zakonov, kot jih imamo danes na mizi, zahteva precejšnje organizacijske in kadrovske posege, pa ne nazadnje tudi precej finančnih sredstev. Po mnenju poslanke in poslancev Slovenske ljudske stranke pa je pogosto spreminjanje tako pomembnih zakonov nedopustno in neodgovorno tako do izvajalcev upravnih postopkov kot tudi do voznikov in do državne blagajne. Vsekakor pa bi si ob obravnavi tako pomembnih zakonov v Državnem zboru želeli vsaj to, da jih v zakonodajnem postopku v imenu predlagatelja, torej vlade, zagovarja vodstvo ministrstva s polnimi pooblastili. Z novelo zakona je sicer predlaganih kar nekaj korekcij in dopolnitev in tudi uskladitev s pravnim redom Evropske unije. Marsikatera med njim je zagotovo tudi potrebna in upravičena, nekatere rešitve pa bi bilo po našem mnenju vendarle treba bolj dodelati. Glede vsebine predlagane novele Zakona o voznikih smo bili zlasti pozorni na ukinitev obveznega opravljanja izpita iz prve pomoči kot sestavni del vozniškega izpita. Obrazložitev, ki je podana, da takšna obveznost ni predpisana v nekaterih državah, na primer v Italiji, Franciji, Španiji, in da bi z vsebinami s področja prve pomoči nadgradili teoretično usposabljanje kandidatov za voznike, nam ne zadošča. Glede tega bi v Slovenski ljudski stranki želeli bolj konkretno razlago ministra, torej kako in na kakšen način se bo tako pomemben del vozniškega izpita nadomestil pri teoretičnem usposabljanju. Če povzamem. V Slovenski ljudski stranki ocenjujemo, da v predlagani noveli ne gre za takšne spremembe ali dopolnitve zakona, zaradi katerih bi lahko zaradi nekajmesečnega zamika nastale nepopravljive posledice, še posebej ne zato, ker je od vladnega sklepa o ukinitvi Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa že zdaj minilo več kot leto dni, pa najbrž lahko počaka še nekaj mesecev. Še zlasti pa je v primeru nadaljnje obravnave tega zakona treba upoštevati, da predvidena reorganizacija terja hkratno spremembo treh zakonov – poleg Zakona o voznikih tudi spremembo Zakona o cestah in Zakona o motornih vozilih. V Slovenski ljudski stranki predlagamo, da načrtovano reorganizacijo ministrstva in druge spremembe Zakona o voznikih v roku dveh ali treh mesecev prouči novi minister z ekipo. Upamo, da ga bomo čim prej našli in pričakujemo, da ga nato Vlada ponovno predloži v obravnavo in v sprejetje Državnemu zboru. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospa Marija Plevčak bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo. Lep in prisrčen pozdrav vsem prisotnim! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih je eden od predlogov novel iz tako imenovanega prometnega zakonodajnega svežnja, ki ga je pripravila še prejšnja vlada. Ta novela temelji predvsem na ukinitvi Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa ter prenosu njenih nalog na Direkcijo Republike Slovenije za ceste. Po navedbah predlagatelja je bila ta odločitev sprejeta zaradi zmanjšanja izdatkov proračuna Republike Slovenije in racionalizacije opravljanja regulatornih, strokovnih in drugih nalog, povezanih z vozniki, preventivo in vzgojo v cestnem prometu. Zaposleni so bili leta 2010 prerazporejeni na delo v agencijo z Ministrstva za promet, Ministrstva za notranje zadeve in Direkcije Republike Slovenije za ceste ter iz upravnih enot. Po še ne treh letih te zaposlene ponovno prerazporejamo – tokrat z Javne agencije za varnost prometa na Direkcijo Republike Slovenije za ceste. Ob prvi prerazporeditvi je bilo zaposlenim s strani Vlade obljubljeno, da se jim položaj ne bo poslabšal. S tokratno prerazporeditvijo pa se jim bo, saj novela predvideva, da bodo javni uslužbenci, ki bodo opravljali naloge na uradniških delovnih mestih, imenovani v najnižji naziv uradniškega delovnega mesta. V Poslanski skupini DeSUS se s takšno odločitvijo težko strinjamo, saj menimo, da zaposleni ne bi smeli izgubiti pravic, ki so jih pridobili z dobrim delom. Obenem ne smemo pozabiti na to, da agencija sofinancira akcije za večjo varnost v prometu, kot je na primer zelo odmevna akcija Še vedno vozim, vendar ne hodim, če seveda sploh ima na voljo dovolj finančnih sredstev za kaj takšnega. Prav tako se ne moremo strinjati s črtanjem 67. člena veljavnega zakona o voznikih, ki določa, da je izpit iz prve pomoči obvezen kot del izpita za voznike motornih vozil. Po naši oceni mora izpit prve pomoči ostati obvezen del vozniškega izpita, saj se s tem bodoči vozniki naučijo nuditi prvo pomoč ne samo v primerih prometnih nesreč, temveč tudi sicer v svojem življenju. Da je naše stališče pravilno potrjujejo tudi rezultati skupnega akcije v okviru konzorcija Eurotest, ki združuje evropske avtomobilske klube, tudi Avto-moto zvezo Slovenije, kjer so klubi ob pomoči nacionalnih organizacij Rdečega križa izvedli posebno preverjanje znanja voznikov o prvi pomoči. Pokazalo se je namreč, da je 17 % slovenskih voznikov natančno vedelo, kaj morajo storiti v primerih nudenja prve pomoči, kar so dokazali tudi na praktičnem preverjanju. Še boljši so bili naši vozniki pri postopkih oživljanja nezavestnega poškodovanca, saj so se izkazali bolje od evropskega povprečja tako pri teoretičnem kot tudi praktičnem znanju. Obenem je očitno treba spomniti, da so nacionalne organizacije, na čelu z Združenimi narodi, leta 2009 sprejele resolucijo desetletja za prometno varnost. Od maja 2011 je tudi Slovenija ena tistih dežel, ki aktivno zasleduje cilj, da do leta 2020 prepolovi število mrtvih in ranjenih v prometu. Zato je po oceni Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev nespametno črtati določbo, ki lahko prinese veliko koristi in ne nazadnje v prometni nesreči reši tudi kakšno življenje. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev predloga zakona ne bomo podprli.
Hvala lepa. Gospa Iva Dimic v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Predlagatelj novele v obrazložitvi navaja, da je eden izmed glavnih razlogov za spremembo obstoječega zakona o voznikih v želji, da se z ukinitvijo Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa racionalizira del javne uprave in da naloge iz njene pristojnosti prevzame en organ, ki bo celostno urejal področje varnosti v prometu. Poleg tega s to spremembo zakona v slovenski pravni red prenašamo direktivo Evropske komisije, sprejete jeseni 2012. Direktiva določa, da si morajo države članice Evropske unije med seboj pomagati pri izmenjavi informacij o vozniških dovoljenjih. Prav tako se novela usklajuje z Zakonom o prekrških, kjer je določeno, da se vozniku kazenske točke izbrišejo po preteku dveh let od pravnomočne odločbe in ne več po preteku treh let, kot je bilo to urejeno do zdaj. V Novi Sloveniji podpiramo spremembe, ki vodijo v bolj racionalno administrativno poslovanje javne uprave, zato ta zakon tudi načeloma podpiramo. Res pa je, da so se v javnosti glede novele Zakona o vozniki že pojavile nekatere pobude, ki bi jih bilo treba v zakonodajnem procesu proučiti in jih, če se pokaže njihova upravičenost, vključiti med spremembe zakona.
Hvala lepa. Tako smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Besedo ima mag. Majda Potrata. Pripravi naj se gospod Franc Jurša, za njim gospa Renata Brunskole.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Oprla se bom na odgovor ministra za zdravje, ki mi je na poslansko vprašanje povedal, kakšno je bilo stališče Ministrstva za zdravje v medresorskem usklajevanju predloga zakona. Iz odgovora je jasno razbrati, da ministrstvo pripoznava pomen obvladovanja prve pomoči. In če črtamo 67. člen, ki s tem odrešuje vsakega voznika, da opravi tudi izpit iz prve pomoči, je posameznici ali posamezniku dano na voljo, ali bo ta izpit opravil ali ne. In tu se mi zastavlja temeljno vprašanje. Povedala sem že, da je po Kazenskem zakoniku za opustitev pomoči poškodovanemu, če s tem ne izpostavljaš lastnega življenja, lahko prisojena kazen zapora do enega leta. In se mi zdi bolj prav, da če že nekoga kaznujemo, je predvidena kazen za opustitev tega dejanja, da ga z dejstvom samim, da mora opraviti tudi izpit iz prve pomoči, prisilimo k temu in opozorimo, da je to pomembna dejavnost. To je humanitarna, solidarnostna dejavnost, ki mora biti seveda ustrezno opravljena. Soglašam z vsemi tistimi, ki pravijo, da teorija ni dovolj, ampak da se je treba tudi praktično usposobiti. Tudi ne vidim nobenega razloga, da bi nasprotovala temu, če bi kdo obnavljal znanje. Ampak preprosto se mi zdi, da pri takem usposabljanju gre za preventivno dejavnost in za spodbujanje zavedanja o tem, kako smo kot udeleženci v cestnem prometu odgovorni zase in odgovorni tudi za vse druge, pa ne samo takrat, kadar smo povzročitelji nesreče, ampak tudi kadar se mimo nesreče peljemo, smo dolžni pomagati. Ne vem, kako naj zaležejo televizijski spoti, ki govorijo o tem, kako se moramo razporejati na cesti, če v vsakem spotu vidimo tudi opozorilo na to, kako pomembna je prva pomoč. Toliko v tem delu. V drugem ne bom govorila na dolgo, ampak rekla bi samo nekaj. V Državnem zboru sem bila priča sprejemanju kar nekaj zakonov, ki so bili utemeljevani z odpravo birokratskih ovir. Če je Javna agencija za varnost v cestnem prometu odpravljena tudi s tega vidika, to, kar je v tem predlogu zakona, ni zadostna argumentacija, zato take rešitve ne podpiram. Hvala.
Hvala lepa. Na vrsti je gospod Samo Bevk. Pripravi naj se gospod Dragan Bosnić.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Namen vseh treh zakonov, ki so v vladni proceduri, je pravzaprav ukinjanje Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa, zato jaz Zakona o voznikih ne bom podprl. Gre za izrazito politično potezo prejšnje koalicije. Vemo, da je bila Javna agencija za varnost v cestnem prometu vzpostavljena v mandatu predprejšnje vlade, in sicer leta 2010, ko je bil minister za promet dr. Patrick Vlačič, predsednik vlade pa Borut Pahor. Da bi sedaj to neodvisno javno agencijo nekako prestavili v Direkcijo Republike Slovenije za ceste, menda ni bila vprašana niti sama Direkcija za ceste in je bila pravzaprav postavljena pred izvršeno dejstvo. Mislim, da potrebujemo neodvisno javno agencijo za varnost v cestnem prometu tudi zaradi tega, ker so se pokazali dobri rezultati v njenem delu, poleg tega pa so se tudi zmanjšale v zadnjih nekaj letih prometne nesreče, tudi tiste z najhujšimi izidi. To ni samo zasluga agencije, ampak tudi zasluga agencije, čeprav je teh elementov, ki so prispevali k varnosti v cestnem prometu, več. Ko sem, recimo, pogledal seznam članov sveta agencije, ki jih je vlada zamenjala – vlada, ki je sedaj odšla –, moram povedati, da gre za zelo zelo dobre strokovnjake z različnih področij. Da jih samo nekaj omenim: prof. dr. Ivan Prebil, prof. dr. Tomaž Tolacci, potem Vinko Može in še nekateri drugi. Recimo, med njimi tudi nekdo, ki je 18 let vodil upravno enoto in ima prav gotovo izkušnje s tega področja. Ko sem potem na spletu pogledal, kdo je nadomestil te strokovnjake v svetu agencije, sem ugotovil, da gre za izrazito politično strankarsko kadrovanje, saj je bila glavna referenca, da so bili člani neke območje organizacije, neke politične stranke oziroma tiste največje, ki je prej vodila Vlado Republike Slovenije. Se pravi, da so stroko zamenjali politični kadri in zanimivo bi bilo, če se še spomnite seznama političnega kadrovanja Pahorjeve vlade, ki ga je dnevno objavljala spletna stran Slovenske demokratske stranke in če bi sedaj mi neko podobno spletno stran postavili, bi se prav gotovo vsi ti novi člani sveta agencije na tem seznamu pojavili. Poleg tega ima ta novela še vrsto drugih negativnih členov, ki vnašajo spremembe, ki niso dobre, kot recimo spremembe glede Sveta za preventivo in vzgojo v cestnem prometu, da ne govorim o črtanju določb o obveznem izpitu iz prve pomoči, na kar je opozorila že organizacija Rdečega križa, ali pa samo premeščanje zaposlenih z agencije na Direkcijo Republike Slovenije, kajti zaposleni, ki so prišli iz različnih ministrstev, so imeli določene uradniške položaje, sedaj pa bi jih s tem zakonom dejansko imenovali na delovna mesta v najnižji naziv uradniškega delovnega mesta in bi jih v bistvu tudi na ta način degradirali. Kot rečeno, temu zakonu nasprotujem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na vrsti je gospod Dragan Bosnić, pripravi se dr. Ljubica Jelušič.
Hvala za besedo. Lep pozdrav, posebej pozdravljeni novi kolegi poslanci in kolegica, ki je trenutno ni tukaj. Kar se zakona tiče. Vsak zakon potrebuje neko evolucijo, potrebuje neke spremembe, vendar spremembe, ki vodijo na bolje. Dal bi samo en primer, kar se voznikov tiče oziroma vozniških izpitov. Nekateri izmed vas se verjetno spomnite motoroznanstva, ki ga je bilo pač nujno obvladati, da si pridobil izpit, in v teh 50 letih so se avtomobili tako spremenili, da je dandanes ta zadeva popolnoma nesmiselna. Na zaslonu se prikažejo različne lučke in je treba obvestiti servis in ta potem ukrepa. To dam kot primer neke dobre prakse, nečesa, kar je zdaj zgodovina odložila oziroma dala na stran. Tu bi pa polemiziral predvsem glede izpita iz prve pomoči. Namreč, za razliko od avtomobilov se mi nismo spremenili v teh zadnjih letih, dihamo enako, krvavimo enako, se pravi, vsi sistemi delujejo popolnoma enako. Ukiniti obvezni izpit iz prve pomoči, ga mogoče nadomestiti s kakim ljubiteljskim ali ne vem s čim, je – milo rečeno – neodgovorno. Črtati 67. člen je neodgovorno dejanje in tisti, ki bi bil pripravljen to črtati, bi se moral tudi soočiti z neko odgovornostjo. V čem je dilema? Dilema je v tem, kar je kolegica Majda Potrata prej izpostavila. Mi smo dolžni nuditi prvo pomoč, ne glede na to, ali imamo izpit ali nimamo izpita. Mene je strah tistih, ki nudijo prvo pomoč nevešče. Tukaj bi se dalo tudi neko statistiko pogledati. Mislim, da je kolega Jože Velikonja prej nekaj o tej statistiki – pač tisti čas nisem bil v dvorani. To pomeni, da je sistem treba nadaljevati tam oziroma ga izboljšati. Minister za zdravstvo je tudi na vprašanje o pomenu odgovoril mojemu razmišljanju v prid. Predvsem šole imajo že utečene sisteme. Dijaki, ki so na robu polnoletnosti pred opravljanjem izpita, imajo organizirano v okviru obveznih izbirnih vsebin, imajo organizirano to izobraževanje, kar je tudi smiselno. Takrat so polno znanja, takrat obvladajo še nekaj anatomije, fiziologije. Še enkrat opozarjam – zakona, jasno, ne bom podprl iz vsega, kar je bilo navedeno, o agenciji ne bi debatiral, ampak ključna in meni sporna je opcija črtanja 67. člena zakona. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Ljubica Jelušič, pripravi naj se gospod Ivan Hršak, nato mag. Ivan Vogrin. Prosim, izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik, drage kolegice in kolegi! Tudi sama naj uvodoma ugotovim, da se pridružujem vsem kolegom in kolegicam, ki so ugotovili, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih ni primeren za nadaljnjo razpravo in ga tudi ne podpiram. Rekla bi celo, da ta zakon, tako kot je sedaj pripravljen, ni bil primeren niti za sprejem na Odboru za državno ureditev in javne zadeve, tako imenovanem ODUJZ, ki je vladni organ, in sicer zato, ker ne izpolnjuje nekaterih osnovnih kriterijev za to, da bi bil sploh sprejet na vladi. Najprej, nesprejemljivo je, da v javni razpravo o spremembah tega zakona niso bili upoštevani vsi tisti organi, ki jih ta sprememba zadeva. Iz gradiva sledi, da so se upoštevale pripombe Gospodarske zbornice Slovenije, nikjer se ne omenja organizacij Rdečega Križa, ki so bile neposredno prizadete z ukinitvijo 67. člena Zakona o voznikih. Še manj se mi zdi sprejemljivo, da se ni upoštevalo Ministrstva za zdravje in njegovega stališča, kar smo slišali na današnji seji pri vprašanjih poslank in poslancev, ko je spet šlo za črtanje 67. člena Zakona o voznikih. Predpostavljam, da se po vsej verjetnosti ni upoštevalo niti mnenja ministrstva, ki je bilo odgovorno za javno upravo, kajti v gradivu, ki ga je prejšnja vlada predložila, je nek zelo nenavaden kontekst omenjen, ko gre za prenašanje tistih javnih uslužbencev, ki so doslej delali na Javni agenciji za varnost prometa, in sicer se naj bi jih preneslo na Direkcijo Republike Slovenije za ceste, vendar tako, da se bo zaposlilo le tiste javne uslužbence, ki bodo nujno potrebni za to, da bi se prenesene naloge iz agencije opravljale nemoteno. Nič ne govori o tem, kaj pa se bo zgodilo z vsemi ostalimi uslužbenci, ki so bili leta 2010 preneseni iz različnih organov državne uprave, kar pa je bilo danes tudi že povedano. Mislim, da vsaj Ministrstvo za javno upravo oziroma tisto, ki je bilo odgovorno za položaj javnih uslužbencev, je bilo dolžno opozoriti na to, da so javnim uslužbencem njihova dela, obveznost in pravice tudi garantirane z zakonodajo in da jih ni mogoče kar tako preprosto prenašati iz enega organa v drug, sploh pa ne tako, kot je bilo že danes omenjeno, in sicer da se jih postavi v najnižji uradniški položaj. Med razlogi za spreminjanje tega zakona je bilo rečeno, da se pojavlja potreba po združevanju nalog s področja varnosti prometa v enem organu, in tudi, da je potrebno celostno urejanje. Ampak to so bili razlogi, zaradi katerih je bila Javna agencija za varnost prometa tudi ustanovljena. Ti isti argumenti so bili leta 2010 s strani naše vlade povedani, zato da bi se naloge, ki so zadevale varnost prometa in so bile razpršene v štirih ali petih različnih delih državne uprave, takrat združile na enem mestu. Na tem enemu mestu bi bilo prav, da ta agencija, Javna agencija za varnost prometa, tudi pokaže, kaj zmore in kaj dela. Videli smo tudi, da je javna agencija že pripravila in tudi uskladila nacionalni program varnosti cestnega prometa za obdobje 2013–2022. To gradivo smo, torej Resolucijo o nacionalnem programu o varnosti cestnega prometa za obdobje od leta 2013 do leta 2022 smo dobili v razpravo v parlamentu, in sicer ima gradivo datum 13. 3. 2013. Zelo zanimivo je, da v temu gradivu, ki ga je tudi potrdila ta ista, še prejšnja vlada, ki nam je poslala tudi spremembo Zakona o voznikih, po kateri ukinja Javno agencijo za varnost prometa, v tej resoluciji predvideva delovanje Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa za obdobje od leta 2013 do leta 2022. Seveda je to razumljivo, kajti ta javna agencija je tudi celotno resolucijo o nacionalnem programu varnosti cestnega prometa tudi pripravila. Ampak zanimivo je, da je bila prejšnja vlada v tej svoji zaključni ihti nepozorna na to, da v parlament pravzaprav pošilja neusklajena oziroma nasprotujoča si gradiva. Opozorila bi še na eno nekonsistentnost, na katero so tudi kolegi in kolegice že opozarjali, na zahtevo po tem, da se ukine obveznost izvajanja izpita iz prve pomoči. Vlada v gradivu pravi, da ker ugotavlja, da je to samo nek dokument, ki ga pridobijo vozniki, in da se nič pravega, nič resnega na teh izpitih ne naučijo, kajti to naj bi se odražalo v neustreznih reakcijah voznikov. Težava je v tem, da nam ne postrežejo z nobeno raziskavo oziroma z nekimi podatki, ki bi dokazovali, da res izvedba izpita iz prve pomoči ne vpliva na sposobnost voznikov in drugih udeležencev v prometu na njihove reakcije ob nesrečah. Ampak zanimivo je, da tukaj v obrazložitvi k svojemu 35. členu pravi, "z vsebinami prve pomoči bi bilo smiselno nadgraditi obstoječe teoretično usposabljanje v šolah vožnje." Ampak saj prav, zato se je očitno ta zakon spreminjal, da bi se, če se je že ukinil izpit iz prve pomoči, ki ga izvajajo organizacije Rdečega križa, te iste vsebine vključile v neke druge oblike učenja teoretičnega ali praktičnega usposabljanja za šole vožnje in ne, da se očitno čaka, da bi se to zgodilo še kdaj v prihodnosti; torej, da bi se to vpisalo v nek drug zakon ali neke druge spremembe zakona. Skratka, ugotavljam, da je očitno res bil ta namen sprememb tega zakona o voznikih res v tem, da se ukine neko pridobitev, ki naj bi od leta 2010 dalje na enem mestu združevala naloge s področja varnosti prometa in da bi se s to varnostjo prometa res ukvarjali strokovnjaki z različnih področij prometa; torej, da bi se to agencijo ukinilo in da bi se nekatere njene naloge potem smiselno nekako preneslo na DRSC. Takšnim rokohitrskim oblikam nastajanja zakonodaje nasprotujem, tudi na podlagi svojih lastnih izkušenj pri delu vlade. Mislim, da je bilo nespodobno, da se tako neusklajeno in tako slabo pripravljeno gradivo sploh pojavi v parlamentu, ker vidim, da je bilo neprimerno celo za sprejetje v okviru odborov takratne vlade. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Ivan Vogrin, pripravi se gospod Jerko Čehovin in nato gospod Ljubo Žnidar.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani kolegice in kolegi! Mislim, da počasi ne bo nihče več govoril iz preprostega razloga, ker je to hudo neproduktivna stvar. Vsi podatki kažejo na to, da je agencij, skladov, nekih državnih in paradržavnih služb vsaj polovico preveč. Vsak poskus, da bi kaj združili, da bi kaj racionalizirali, da bi s tem razbremenili državni proračun, da bi razbremenili gospodarstvo, da bi razbremenili prebivalstvo, pa naleti zdaj na eni strani na zid in zdaj na drugi strani na zid. Najbrž bom res prijavil doktorsko disertacijo na temo, da se pamet seli vedno na stran pozicije. Kajti nekateri, ki so zdaj pozicijska stranka, so bili tudi prej pozicijska stranka in če ne bi prišlo do zamenjave, bi zdaj zagovarjali rešitve tako imenovane Janševe vlade. Zanimivo! In to je tisto, kar to Slovenijo tišči dol. Mi ne iščemo dobrih rešitev, mi iščemo rešitve, ki jih pač zdaj ena stran, zdaj pa druga uspe spraviti skozi zakonodajni postopek. Ko sem pregledal zakonodajo, ki jo obravnavamo danes, je to velik konglomerat nepreglednih zakonov, podzakonskih aktov, navodil, ki služi ne vem komu. Koristi imamo od tega zelo malo. Zakone bi morali začeti pisati tisti, ki o tem vedo nekaj – ne državni birokrati, ne državna administracija. In predvsem bi bilo treba poenostavljati. Na to nas je opozoril tudi predsednik Računskega sodišča dr. Igor Šoltes – ampak mi pozabimo, kaj je kdo kdaj govoril, ker smo vedno v neki psihozi norosti –, ki je povedal naslednje, ko sem ga vprašal, zakaj je toliko kršitev zakonov in predpisov. Kot enega temeljnih razlogov je povedal, da je zakonov preveč, da so preveč obširni, da so nepregledni in neživljenjski. Se pravi, na teh štirih točkah bi mi morali začeti delati in upravičiti to, da sedimo v parlamentu in dobivamo plačo. Vse ostalo: karavana gre naprej, psi pa lajajo – 21 let, mi pa v bankrot. Pa verjeli ali ne, 11. vlada pravi: najboljša vlada, najboljši ministri, najboljši ukrepi. Že zadnjič sem vprašal, kaj bi si o meni mislili, moje podjetje je šlo v bankrot, jaz pa sem ga vodil. Pa sem kritično pregledal, kaj sem naredil narobe, pa sem rekel, tega ne bom nikoli več naredil. In ne bom tega naredil! Politiki pa razlagamo ali razlagate – dobro, jaz ne razlagam tega –, najboljše rešitve vsake vlade, mi pa v bankrotu! Gre to skupaj z logiko?! Ne gre! Ne, da ne gre, ni logično! To ni logično. Mislim, da nas imajo ljudje počasi vse že čez glavo. Plač ni, vsak dan se kakšno podjetje zapre; takoj ko odpreš časopis – boljše je, da ga ne odpreš! Zdaj to podjetje ni dobilo plač, zdaj ono podjetje. Pa glejte, če danes piše, da bo aprila problem, ker se davčni prihodki zmanjšujejo in še se bodo zmanjševali. Če pa mi delamo stvari, ki nič ne prinesejo k ustvarjanju dodane vrednosti [[...]]Saj ne bomo živeli od zakonov! Kaj bomo te zakone začeli jesti ali kaj?! Mi moramo ustvarjati proizvode in storitve, ki bodo prodane na svetovnem trgu, ker je slovenski trg premajhen, in tisti, ki smo to doživeli, bi radi proizvajali, če bi imeli za koga. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ljubo Žnidar, pripravi se gospod Janko Veber.
Spoštovani predsedujoči, gospod minister s sodelavci, kolegi in kolegice! Sam bom razpravo o Zakonu o voznikih začel bolj z globalnega stališča, ne toliko pri samih detajlih in podrobnostih. Zakon ureja predvsem racionalizacijo in zmanjšuje tako izdatke iz proračuna kot stroške vsem uporabnikom, se pravi, vsem voznikom. Če pogledam nazaj, se je ta zakon sprejemal v osnovi, dopolnjeval v različnih obdobjih nazaj, ko eden od pomembnih kriterijev ni bil finančni vidik oziroma posledice sprejemanja zakona kot določene vsebine v tem zakonu. Rekel bi, da so bili ti učinki ves čas ob sprejemanju in dopolnjevanju ravno nasprotni. Najlaže je ustanoviti določeno javno agencijo, najlaže je odgovornost dati s svojih ramen na nekoga drugega, se pravi, na agencijo in – kakor je tudi v ostalih primerih – še v zakonu zagotavljati določeno poslovnost določenim ustanovam. Ko pogledam končno poročilo o opravljenem nadzoru nad zakonitostjo in učinkovitostjo dela in poslovanja Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa v zadnjih dveh letih, to moje stališče še dodatno potrjuje. V njem je ugotovljenih kar 7 nepravilnosti in pomanjkljivosti v poslovanju agencije. Skratka, še sam nadzor v tem obdobju ni deloval. To samo potrjuje dejstvo, da je treba Javno agencijo Republike Slovenije za varnost prometa ukiniti, ostale postopke v zakonu pa absolutno poceniti. Ni to edini primer postopkov v tem zakonu, tudi v ostalih zakonih je, da smo v svoji zakonodaji krepko nad evropskim povprečjem. Spoštovani kolegi, ali se kdo vpraša, od kod bomo jemali, kako bomo to financirali in sploh, od kod bomo to vzeli? Spoštovani kolegi poslanci, danes sem slišal, češ, saj to mora država plačati. Menim, da določeni ne znate ločiti med dvema pojmoma: kaj je prav ali pa kaj je dobro. Ja, zelo dobro je, kot je bilo danes rečeno, da saj to mora država plačati. Jaz se pa vprašam, ali je prav, da tisti zakonski balast, ki ni potreben, država plača. In v tem je treba te stvari tudi ločiti. Če se zdaj omejim samo na eno vsebinsko zadevo, danes najbolj opevano, izpit iz prve pomoči. Rekel bi, da morajo izpit iz prve pomoči opraviti vsi državljani Republike Slovenije. Vsi, ne samo vozniki! Ali je to v osnovni šoli, ne vem, v devetem razredu osnovne šole, ali je to na srednji stopnji, v poklicnem izobraževanju – skratka, vsi, ne pa, da to omejimo in delamo famo iz tega samo za voznike. Še enkrat: tiste, ki boste temu nasprotovali, sprašujem: "Od kod boste vzeli?" Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janko Veber. Pripravi naj se dr. Andreja Črnak Meglič.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! No, če začnem ravno pri tem vprašanju, kje bomo vzeli. Ko se pogovarjamo o varnosti v cestnem prometu, se je vendar treba zavedati, da je največja dragocenost ohraniti življenja v cestnem prometu in tudi sicer v celotnem sistemu, ki deluje bodisi na cestah, bodisi na morju, ali v zraku, in je treba v ta namen zagotoviti tudi sredstva, da se lahko tako stroka kot tudi civilna družba uspešno vključuje s svojim znanjem v ves ta proces. Ni mogoče reševati vsega zgolj in samo skozi delo posameznega ministrstva ali mogoče direkcije, kot je tudi zapisano v tem predlogu zakona, s katerim se ukinja Agencija za varnost v cestnem prometu, kajti tudi ta zakon potem predvideva, da je treba določene storitve naročiti pri zunanjih izvajalcih in če govorimo o stroških, potem zagotovo ta zakon tudi s tega pogleda ne prinaša nobenih prihrankov, prinaša pa samo nek nov način financiranja vseh ostalih zunanjih institucij, ki naj bi opravljale določene naloge, ni pa nikjer ovrednoteno, na kakšen način bo to izvedeno in če bo v končni fazi izvajanje aktivnosti na področju varnosti v cestnem prometu cenejše ali dražje. Poskus je pred leti, ki je bil usmerjen v to, da se ustanovi Agencija za varnost v cestnem prometu, sledil predvsem temu, da se tudi zaradi racionalnega pristopa k zbiranju vseh podatkov, ki so potrebni za to, da lahko obvladuješ to zahtevno vprašanje, organizira z enega mesta in da imaš v tem primeru vključene v agencijo tudi strokovnjake z vseh področij. Tako je učinkovitost dela in spremljanje vsega, kar je potrebno na področju varnosti v cestnem prometu, zagotovo lažje in učinkoviteje, če je to zbrano v eni agenciji. Naj samo spomnim, da je pred tem to nalogo poskušala upravljati na nevladen način organizacija, ki je delovala prav na podlagi tega, da je zbirala vse te podatke in poskušala analizirati to dogajanje. Ravno zaradi težav pri financiranju nevladnih organizacij je bila sprejeta odločitev, da se zagotovi princip financiranja varnosti v cestnem prometu neposredno iz proračuna ravno zaradi tega, da ne pridemo v položaj, da v nekem trenutku pač tega ne moremo izvajati. Sam bi si sicer želel, da tudi agencija še kvalitetnejše vključuje v svoj proces predvsem civilno družbo, ki tudi neposredno fizično izvaja svoje aktivnosti na terenu. Tukaj bi želel spomniti na dejstvo, da združenje šoferjev in avtomehanikov že leta opravljajo to nalogo na terenu predvsem v tistih trenutkih, ko nastopi prvi šolski dan. Mislim, da smo lahko vsi skupaj ponosni, da smo s tem projektom dosegli želeni cilj pri varnosti v cestnem prometu: nič nesreč in nič žrtev v cestnem prometu. To je nekaj, kar moramo izjemno spoštovati in želim si, da bi tudi agencija v nadaljevanju sprejemala takšne ukrepe, da bomo tudi sicer dosegli ta cilj, ne samo ob teh zahtevnih in občutljivih dnevih, ko se začenjajo prvi šolski dnevi. Za to je potrebno neprestano izobraževanje tako vseh udeležencev, mladih kot tudi starejših, in kar je še posebej pomembno, tudi sicer nudenje prve pomoči je nekaj, kar je dobrodošlo v vsakem trenutku. Edini organizirani način, ki ga imamo ta hip, ki je zelo uveljavljen in razširjen, je bil skozi izpit, ki si ga moral opraviti, ko pridobivaš vozniško dovoljenje. To, da lahko nudiš nekomu prvo pomoč, je izjemno pomembno, kajti naloga prve pomoči je, da traja, dokler ne nastopi nujna pomoč, kjer je strokovna raven pomoči bistveno višja; ampak tisti prvi trenutek je zelo pomemben in zelo pomembno je, da znaš odreagirati. To smo lahko pridobivali skozi izpit, ki je bil potreben tudi zaradi nudenja prve pomoči, ko si delal vozniški izpit. Ta poseg na to področje je bil s tem zakonom resnično zelo nekontroliran. Tudi vsi očitki, ki so bili dani agenciji, da naj ne bi izvajala svojih pristojnosti, so zelo jasno ovrženi tudi z dopisom, ki smo ga vsi poslanke in poslanci dobili. Dejstvo je, da je agencija opravljala naloge na vseh področjih, da pa tam, kjer je ugotovila nepravilnosti, je odreagirala in posredovala pristojnim organom, da preiščejo oziroma se poglobijo v te nepravilnosti. Seveda potem v tistem trenutku agencija tudi ne more več izvajati nadzora, če je ta nadzor prevzel nekdo drug, ki za to tudi je in bo usposobljen. Tako tudi sam ocenjujem, da ta zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, in ga ne bom podprl. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Andreja Črnak Meglič. Pripravi naj se gospod Jože Velikonja in nato gospod Srečko Meh. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, minister z ekipo, lep pozdrav tudi v mojem imenu! Kot mnogi moji kolegi, tudi sama ne bom dala svojega glasu za to, da zakon nadaljuje pot v zakonodajnem postopku. Če kaj, je najdragocenejša stvar življenje človeka. Ugotovljeno dejstvo je, da ko se zgodijo hude prometne nesreče, je najpomembnejša pomoč tistih, ki so neposredno ob oškodovancu; in to so običajno laiki. Prav njihovo znanje je ključnega pomena, da rešujejo življenja predvsem pri zastoju srca in sproščanju dihalnih poti, kajti potem njihovo delo lahko ustrezno nadaljujejo profesionalne organizacije oziroma usposobljeni reševalci. Dejstvo je, da kar 80 % ljudi, ki opravljajo vozniški izpit, opravlja tudi tečaj prve pomoči oziroma ustrezno usposabljanje, znotraj katerega je največji poudarek prav na praktičnem delu, to se pravi na zavarovanju poškodovanca, oživljanju poškodovanca itn. Dejstvo je, da takšno usposabljanje daje pozitivne rezultate, zato kar 55 držav znotraj Evropske unije tovrstno usposabljanje tudi zakonsko regulira in je obvezno. Zakaj bi mi ta dober zgled, ki nedvomno prispeva k temu, da se preprečuje število prometnih nesreč s smrtnim izidom, nekako oteži. Zakaj gremo v tej smeri? Človek se ne more znebiti vtisa, da nekoga moti organizacija Rdečega križa, ki to dejavnost tako profesionalno opravlja že vrsto let. In ne samo to! Morali bi si zamisliti tudi nad tem, da na svoje znanje občasno pozabimo in da bi bilo nujno potrebno nadaljevati usposabljanje tudi v našem zrelejšem obdobju življenja in se tovrstnih obnovitev znanja posluževati pogosteje. Tako bi morali razmišljati, kajti nesporno je ena izmed glavnih strateških usmeritev Evropske unije zmanjšanje smrtnih žrtev in tudi težjih poškodb ob prometnih nesrečah. To se pravi, bi morali pot, ki je že zastavljena, nadgrajevati in dopolnjevati, ne pa, da gremo v obratni smeri! Ne, gospe in gospodje! To ni samo papir, to je znanje, to je znanje, ki ga pridobivamo. Seveda si moramo prizadevati, da ga tudi ohranimo in nadgrajujemo. Zato tovrstnim rešitvam absolutno nisem naklonjena in zakona ne bom podprla. Morda še o tem: glede agencije so moje kolegice in kolegi veliko povedali, pa vendarle, ta agencija ni nastala zaradi muh in domislic prejšnje vlade, ampak je nastala na podlagi natančne analize tega, kar se dogaja v drugih državah in sledenje temu pozitivnemu zgledu. Seveda lahko osredotočenje na probleme, analiziranje problemov napotuje na ustreznejše ukrepanje, utapljanje določenih organizacij v nekih drugih pa pomeni zanikovanje problema, zmanjševanje dejavnosti in skrivanje pod krinko debirokratizacije. Poglejte, če pogledam z vidika kadrovskih rešitev, ki se jih je v zadnjem obdobju privoščila bivša vlada – neverjetno, koliko veliko delovnih mest ste odkrili na raznoraznih agencijah za svoje somišljenike in bivše člene vlade. Tako, da – ne, tovrstni izhodi in izgovori ne morejo biti opravičilo za to, da se pišejo zakoni, ki nedvomno ne bodo prispevali k večji varnosti v cestnem prometu. Skratka, mojega glasu za nadaljevanje zakonodajnega postopka nimate. Hvala.
Hvala lepa. Ugotavljam, da ste vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, tudi dobili besedo. Ugotavljam pa tudi, da čas, določen za razpravo, še ni potekel, zato sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika zbora še kdo razpravljati. Da, ugotavljam, da ja. Odpiram prijavo za razpravo, prosim, da se prijavite. Besedo ima gospod Štefan Tisel. Prosim, pet minut.
Hvala za besedo, gospod predsednik, prav lep pozdrav vsem prisotnim poslankam in poslancem! Sam se bom dotaknil 35. člena novitete tega zakona o cestnem prometu oziroma o voznikih v cestnem prometu. Strinjam se s tistimi, ki so pred tem, k so že omenili črtanje 67. člena obstoječega zakona, kajti zdaj je lepo urejeno, da se prvo pomoč opravlja takrat, ko se dela šoferski izpit in tudi regulirano pri Rdečem križu, ki ima to pooblastilo poleg ostalih pooblastil. Seveda je to humanitarna organizacija, ima pa tudi javno pooblastilo tako za zbiranje krvi na področju krvodajalstva in na področju tečajev in izpitov prve pomoči, tako za bolničarje, za ekipe prve pomoči pa tudi za bodoče voznike motornih vozil. Vemo, da tečaj ni obvezen, čeprav bi bil dobrodošel, kajti nekateri kandidati opravijo te tečaje že v osnovnih šolah pa na drugih področjih, tudi v drugih organizacijah so ti tečaji obvezni in opravljajo samo izpit. Če nič drugega se takrat seznanijo s tistimi najnujnejšimi ukrepi, ki so potrebni pri reševanju življenj oziroma da ne pride do težjih posledic. Slišali smo tudi, da je to zakonska obveznost vseh občanov, ne samo šoferjev, in je to ena možnost, da se vsaj seznanijo. Če drugo ne, da ne naredijo narobe, kajti z napačno prvo pomočjo se lahko več škodi kot pa, da nič ne naredijo. Vendarle pa so obvezni, da naredijo prav. Rdeči križ ima usposobljene predavatelje zdravstvene delavce, ki morajo opravljati licenco na tri leta. Tudi Rdeči križ Slovenije ima svoj strokovni center, ki skrbi za tekoče novitete na evropskem nivoju. Tako je zelo narobe, da se ta člen kar ukine, v obrazložitvi je pa celo pisalo tako daleč, da bi to morda kar avtošole opravljale. Moram replicirati kolegici, da povem še to, da tam ni usposobljenih, lahko gre samo za zaslužkarstvo, da bi nekaj več zaslužili, kajti Rdeči križ nameni preostanek sredstev, ki se ne porabi za predavatelje in za material, ravno za dobrodelno dejavnost Rdečega križa. Tako kot imajo v Avstriji Rdeči križ, imajo reševalne službe in to profitno dejavnost, sredstva nekako uporabijo za namen Rdečega križa, za humanitarne dejavnosti. Tako v Sloveniji Rdeči križ, ta območna združenja, ki se ukvarjajo s temi predavanji in izpiti, sredstva, ki ostajajo, namenijo v dobrodelne namene na svojem področju. Tako podpiram in se strinjam z vsemi tistimi, ki ste za to, da to ostane. Morda bi bilo res treba razmisliti, da se na določena obdobja ne da se preverja, ampak da imajo tudi šoferji in drugi občani možnost seznaniti se z novitetam. Naj povemo eno anekdoto. Zgodilo se je, da se je – še v prejšnjih časih – motorist peljal in mu je spredaj pihalo, zato je suknjič obrnil, tako da ga je zapel zadaj. Imel je nesrečo, prevrnil se je, potem pa so ljudje, ki so mu prišli pomagat, videli, da je glava narobe obrnjena in so jo hoteli naravnati, tako da bo prav obrnjena, in seveda so dosegli ravno nasprotni učinek. Tako še enkrat, sam iz tega razloga, tega člena, ne bom mogel podpreti tega zakona. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Renata Brunskole, prosim.
Hvala lepa. Prav lepo pozdravljeni! Predlagana novela Zakona o voznikih ukinja Javno agencijo za varnost prometa. Ta neodvisen organ za varnost prometa je bil ustanovljen v času Pahorjeve vlade zaradi izredno slabega stanja varnosti v cestnem prometu. Tudi sama sem bila takrat med tistimi 50 poslankami in poslanci od navzočih 61, ki smo ustanovitev agencije za varnost podprli. Šlo je za velik konsenz, visok konsenz ne glede na politično stranko. Za organiziranost področja varnosti prometa v obliki javne agencije je bila prioritetno in prvenstveno najprej strokovna odločitev, nato pa šele politična odločitev. Stanje varnosti se je v tem obdobju bistveno izboljšalo, saj je bilo število smrtnih žrtev iz leta 2008, ko so se začeli resni pogovori o ustanoviti agencije, do konca leta 2012 v upadanju. Leta 2008 je bilo 214 žrtev, leta 2012 pa 130 žrtev na naših cestah. Seveda ne moremo reči, da je vse to izključno samo zasluga delovanja in aktivnosti agencije za varnost, temveč je treba poudariti, da so bili pomembni premiki narejeni tudi na področju cestne, torej prometne infrastrukture. Samo dolenjski krak avtoceste, o katerem smo veliko govorili, je v zadnjih dveh letih, odkar je zaključen ta odsek pomembne in izjemno prometne ceste, praktično dosegel pomemben rezultat na področju varnostni v cestnem prometu: sedaj na tem odseku skoraj ni bilo smrtnih žrtev. V preteklosti pa vemo, da je bila skoraj vsak teden vsaj ena, če ne več smrtnih žrtev. Nekaj je bilo izjemno velikih in težkih, hudih prometnih nesreč. 67. člen zakona, ki govori o izpitu iz prve pomoči – prav je, da zadeva ostane tako, kot je do sedaj. Torej, da je pred opravljanjem vozniškega izpita obvezno opravljanje izpita iz prve pomoči. Kolega Tisel je tudi marsikatero od teh zadev kot zdravnik strokovno tudi sam obrazložil, pa tudi v povezavi z delovanjem Rdečega križa in namenskostjo porabe preostanka sredstev. Če pogledamo prometne nesreče, so še kako pomembna prva ravnanja v primeru prometne nesreče in takrat so po navadi udeleženci v cestnem prometu ravno vozniki. V tistih prvih trenutkih zagotovo opravljen izpit pripomore k temu, da vsi, ki so opravljali izpit prve pomoči, vedo, kako ravnati – vsaj pri tistem najnujnejšem. Ravno ta prvi trenutek v času prometne nesreče je lahko za udeleženca v prometu, poškodovanca usoden; usoden zato, da ne preživi ali pa usoden v toliko, da se reši življenje. Za vsako življenje pa vemo, kako pomembno je, posebej, če ga uspemo ohraniti in obdržati. 6. člen predloga zakona določa oziroma opredeljuje glede ustanovitve svetov za preventivo in vzgojo v cestnem prometu na lokalni ravni oziroma odločitve tako županov, torej predstavnikov lokalnih skupnosti, kot tudi občinskih svetov. V veliko občinah je ta zadeva že urejena, različno urejena – tukaj mislim, da kot posvetovalno telo župana vezano na Svet za preventivo in vzgojo v cestnem prometu. Sama se spomnim, da sem imela takšno posvetovalno telo kot županja. In prvi šolski dan za otroke, ki pričnejo obiskovati šolo, tako kot je kolega Veber že prej razpravljal, je zagotovo tisti, kjer ti sveti aktivno delujejo skupaj s predstavniki šoferjev in avtomehanikov, upokojenimi policisti in vsemi ostalimi, ki se v tistih dneh aktivirajo. Za sam Zakon o voznikih ocenjujem, da v takšni obliki v danem trenutku, ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Treba je vključiti tudi Direkcijo Republike Slovenije za ceste, ki pri pripravi zakona ni bila vključena.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali jutri, v četrtek, 28. marca 2013, v okviru glasovanj. Prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O CESTAH. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada Republike Slovenije. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 26 poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, ministru, gospodu Igorju Maherju.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Dovolite, da uvodoma na kratko predstavim Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o cestah, za katerega je predlagana splošna razprava. S spremembami in dopolnitvami Zakona o cestah se urejata dve vsebinski področji, in sicer ureditev prenosa nalog in pristojnosti, ki jih na področju cest izvaja Javna agencija za varnost prometa, ki naj bi se jo s prejšnjim predlogom zakona o voznikih ukinilo, ter določene spremembe drugih določb zakona, ki naj bi odpravile nekatere administrativne ovire in prispevale k izboljšanju izvajanja tega zakona v praksi. S spremembami Zakona o voznikih je predvidena ukinitev Javne agencije za varnost prometa. Ta organ trenutno opravlja na področju cest naloge usposabljanja in preverjanja usposobljenosti presojevalcev varnosti cest ter vodi tudi evidence o imenovanih presojevalcih. Navedene naloge naj bi se s pričujočo novelo Zakona o cestah prenesle na Direkcijo Republike Slovenije za ceste. V ta namen je predvidena premestitev enega uslužbenca. Sestavljanje poročil o nesrečah s smrtnim izidom, ki so se zgodile na cestah, vključenih v evropsko cestno omrežje, ter izdajanje odločb, s katerimi se upravljavcu naloži odpravo nepravilnosti, ki jih je ugotovil presojevalec varnosti cest, naj bi se preneslo neposredno na Ministrstvo za infrastrukturo in prostor. Za izvajanje teh nalog niso predvidene nobene nove zaposlitve. Med ostalimi novostmi te novele naj izpostavim zlasti naslednje: poenostavitev postopka izdajanja tehničnih specifikacij in tehničnih smernic, ki se uporabljajo pri gradnji, projektiranju in vzdrževanju javnih cest; objavljanje v Uradnem listu ne bo več obvezno, besedila pa bodo javnosti dostopna v obliki publikacij na spletnih straneh. Podeljujejo se določene odgovornosti cestninskim nadzornikom, ki bodo prispevale k večji varnosti prometa in infrastrukture. Tako bodo cestninski nadzorniki lahko zavarovali kraj prometne nesreče, cestninski nadzornik pa bo imel tudi pooblastila za nadzor nad izvajanjem pravil o največjih dovoljenih masah in osnih obremenitvah. Cestninski nadzorniki lahko svoja pooblastila izvajajo samo na avtocestah. Upravljavcu ceste, pri uporabi katere je bila ugotovljena kršitev pravil o največjih dovoljenih masah in osnih obremenitvah, se daje možnost izterjave povračila za izredni prevoz v višini, kot bi bilo odmerjeno, če bi bilo pridobljeno ustrezno dovoljenje. Povračila namreč predstavljajo vir za popravilo cest, ki se poškodujejo zaradi prekomernih osnih obremenitev in prekomernih mas vozil. Kršitelj takšnih pravil škodi cestni infrastrukturi, zato je prav, da tudi plača ustrezno nadomestilo. Predlog zakona vsebuje tudi manjše redakcijske popravke, ki so nujno potrebni za izvrševanje zakona. Toliko za uvod. Gospod podpredsednik, poslanke in poslanci, hvala za pozornost.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Ljubo Žnidar v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovani predsedujoči, gospod minister, kolegice in kolegi! Spremembe in dopolnitve Zakona o cestah se pretežno nanašajo na dve vsebinski področji. Kot prvo, gre za ukinitev Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa in prenos njenih pristojnosti na drug državni organ. S tem se konkretno ureja prenos z Javne agencije za varnost prometa na direkcijo Republike Slovenije za ceste, nekatere od teh nalog pa bodo prenesene direktno na Ministrstvo za infrastrukturo in prostor. Kot drugo, gre pa za spremembe in dopolnitve zakona, za katere se je na podlagi njegovega dosedanjega izvajanja izkazalo, da so te spremembe potrebne. Odpravljajo se nekatere toge rešitve pri umeščanju in gradnji cestnih in kolesarskih povezav, kar sledi načelu prilagoditve rešitev določenim konkretnim okoliščinam. Tako bo tudi pri vzpostavljanju avtobusnih postajališč ob glavnih in regionalnih cestah, kjer bo v večji meri upoštevana sama značilnost ceste in regulirana, recimo, z omejitvami hitrosti v naselju, na katerem oziroma v katerem se vzpostavlja samo postajališče. Poenostavlja se postopek izdajanja tehničnih specifikacij in tehničnih smernic, ki se uporablja pri gradnji, projektiranju in vzdrževanju javnih cest. Način priprave in izdajanja tehničnih specifikacij in tehničnih smernic bo podrobneje urejen s podzakonskim aktom ministra. Ob cestah postavljajo tudi mnogoštevilno obvestilno signalizacijo, s katero se obvešča udeležence v prometu, na primer o raznih restavracijah, bencinskih servisih, turističnih znamenitostih. O postavitvi takšne signalizacije odloča upravljavec ceste. Navedena ureditev, ki je sicer že v uveljavi za države ceste, se razširja na vse ceste, tako tudi na občinske ceste. Pri izvedbi investicijskih vzdrževalnih del in vzdrževalnih del v javno korist se odpravlja dovoljenje za uporabo ceste, ki ga po veljavni ureditvi izdaja minister, pristojen za promet, v primeru državnih cest oziroma župan v primeru lokalnih cest. Pogoji za uporabo ceste je strokovni tehnični pregled. O ustreznosti in uporabi ceste odloči upravljavec sam in tudi prevzame vso odgovornost za svojo odločitev, ne pa, da je to minister ali župan. S predlagano novelo se podeljujejo tudi določene odgovornosti cestninskim nadzornikom, predvsem za področje avtocest. Tako bodo cestninski nadzorniki lahko zavarovali kraj prometne nesreče, imeli pa bodo tudi pooblastila za nadzor po pravilih o največjih dovoljenih težah in masah. Pri izvajanju pravil o največji skupnih in največjih dovoljenih masah se upravljavcu ceste, pri uporabi katere je bila ugotovljena kršitev pravil, daje tudi možnost izterjave povračila za izredni prevoz v višini, kot bi bilo odmerjeno, če bi bilo pridobljeno ustrezno dovoljenje. Povračila namreč predstavljajo vir za obnovo in rehabilitacijo cest, ki se poškodujejo zaradi prekomernih osnih obremenitev. Nadalje sam zakon poenostavlja tudi postopek uporabe državne ceste za prireditve, ki ne ovirajo cestnega prometa. V takšnem primeru dovoljenje upravljavca ni potrebno, organizator prireditve pa je dolžan upravljavcu sporočiti potrebne podatke. Prav tako ta zakon ne ureja več potrebe po elaboratu za zapore ceste v primeru same prireditve. Na področju obveščanja in oglaševanja veljavna ureditev ni povsem ustrezna, saj ne vsebuje dovolj jasnih omejitev za postavljanje objektov za obveščanje in oglaševanje. V praksi je ugotovljeno, da se postavljajo objekti za obveščanje, ki vsebujejo sestavine, ki po barvi, obliki ali simbolih spominjajo na prometno signalizacijo in s tem negativno vplivajo na varnost v prometu. Ker s samim zakonom dosežemo predvsem bolj racionalno izvajanje zakona, učinkovitejše izvajanje nalog, odpravljamo težave pri praktičnem izvajanju samega zakona in dosežemo večjo varnost v prometu, bomo predlog zakona v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podprli.
Hvala lepa. Gospod Samo Bevk v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Paket zakonov, ki jih danes obravnavamo, je vložila v Državni zbor prejšnja vlada, glavni namen pa je ukinitev Javne agencije za varnost v cestnem prometu in prenos njenih pristojnosti na Direkcijo Republike Slovenije za ceste. Predlagana novela Zakona o cesta pa prinaša nekatere spremembe, katerim v Poslanski skupini Socialnih demokratov ne nasprotujemo. Z njimi se odpravljajo pomanjkljivosti in poenostavljajo posamezni postopki, odpravljajo se nekatere toge rešitve pri umeščanju in gradnji cestnih in kolesarskih povezav, avtobusnih postajališč in prehodov za pešce, pri čemer predlog zakona sledi načelu prilagoditve rešitev konkretnim okoliščinam, pri čemer se zagotavlja najvišja mogoča mera prometne varnosti. S spremembo 35. člena se poenostavljajo postopki vzpostavitve avtobusnih postajališč ter pogoji za vzpostavljanje postajališč na vozišču, kadar to ne vpliva na prometno varnost. Pogoji vzpostavljanja postajališč bodo torej prilagojeni konkretnim okoliščinam ceste in naselja, kjer se postavljajo. Ob tem naj spomnim na zaplete v letu 2011 in tudi v letu 2012, ko je bilo ukinjenih kar nekaj postajališč, ki so jih ljudje uporabljali že desetletja, ni pa bilo prostorskih pogojev za druge rešitve. Takšnih postajališč naj bi bilo v državi nekaj tisoč, vseh v Sloveniji pa 11 tisoč. S spremembo se poenostavljajo postopki za vzpostavitev kolesarskih povezav ter gradnjo kolesarskih poti. Poudariti je treba, da se bo o elementih in značilnosti posamezne povezave odločalo glede na konkretne značilnosti v posameznih primerih, saj se okoliščine, ki vplivajo na preglednost in varnost kolesarskih povezav, med sabo zelo razlikujejo. Poenostavlja se postopek izdajanja tehničnih specifikacij in tehničnih smernic, ki se uporabljajo pri gradnji, projektiranju in vzdrževanju javnih cest, objavljanje v Uradnem listu ne bo več obvezno. Pri izvedbi investicijskih vzdrževalnih del in vzdrževalnih del v javno korist se odpravlja dovoljenje za uporabo ceste, ki ga po veljavni ureditvi izdaja minister, pristojen za promet, v primeru državnih cest oziroma župan v primeru občinskih cest. Pri izvajanju pravil o največjih skupnih ali največjih dovoljenih masah se upravljavcu ceste, pri uporabi katere je bila ugotovljena kršitev pravil, daje možnost izterjave povračila za izredni prevoz. Cestninski nadzornik bo lahko zavaroval kraj prometne nesreče, imel pa bo tudi pooblastila za nadzor nad pravili o največjih dovoljenih masah, cestninski nadzorniki lahko svoja pooblastila izvajajo zgolj na avtocestah. Poenostavljajo se tudi postopki uporabe državne ceste za prireditve, ki ne ovirajo cestnega prometa. S predlogom se posega tudi na področje obveščanja in oglaševanja ob državnih cestah. V praksi je namreč ugotovljeno, da se postavljajo takšni objekti, ki po barvi, obliki ali simbolih spominjajo na prometno signalizacijo in zato bodo prepovedani. Ta novela prinaša še nekatere druge spremembe, hkrati pa ta novela zakona prinaša tudi ukinitev Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa, čemur v Poslanski skupini Socialnih demokratov nasprotujemo, saj je z javno agencijo zagotovljena večja stopnja strokovne neodvisnosti varnosti cestnega prometa, skladno s standardi najbolj varnih držav članic Evropske unije. Zato v Poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da bi bila ukinitev Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa škodljiva za ljudi in njihovo varnost v prometu. Ker prinaša novela Zakona o cestah tudi nekaj zelo dobrih rešitev, bomo zakon v Poslanski skupini Socialnih demokratov podprli, člene v zvezi z ukinjanjem agencije pa bomo v drugi obravnavi odpravili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Polonca Komar v imenu Poslanske skupine Državljanske liste, prosim.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav še enkrat! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o cestah v enem delu sledi spremembam, ki jih prinaša novela Zakona o voznikih, torej ukinja Javno agencijo za varnost prometa in prenaša njene pristojnosti na Ministrstvo za infrastrukturo in prostor ter na Direkcijo Republike Slovenije za ceste. V drugem delu pa prinaša kar nekaj manj zahtevnih sprememb, ki so se v praksi pokazale, da so potrebne zaradi zagotavljanja večje varnosti v prometu in zaradi odprave administrativnih ovir. Tako se poenostavljajo postopki pri umeščanju in gradnji cestnih in kolesarskih povezav; v bistveno večji meri bodo upoštevane konkretne okoliščine oziroma značilnosti posamezne ceste, na primer pri vzpostavljanju avtobusnih postajališč. Pozdravljamo poenostavitve postopka pri izdaji tehničnih specifikacij in smernic ter pri izvedbi investicijskih vzdrževalnih del in vzdrževalnih del v javno korist, kjer se odpravlja dovoljenje za uporabo ceste, kot tudi pri uporabi državne ceste za namen javne prireditve. Kot sem danes že povedala, v Državljanski listi ocenjujemo, da trenutno predlagane rešitve za ukinitev Agencije za varnost prometa niso dovolj premišljene in dodelane in jih ne podpiramo. Podpiramo pa vse poenostavitve postopkov, ki poleg razbremenitve za stranke v postopku prinašajo tudi večjo varnost v prometu. Ker je novelo v nadaljevanju mogoče ustrezno dopolniti in nadgraditi, v Poslanski skupini Državljanske liste menimo, da je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o cestah primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Janez Ribič v imenu Polanske skupine Slovenske ljudske stranke, prosim.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, gospod minister, spoštovane poslanke in poslanci! Po le slabih dveh letih od uveljavitve nove prometne zakonodaje, med katero kot eden izmed ključnih sodi tudi Zakon o cestah, in približno 9 mesecih od njegove prve novelacije, ki je zakon uskladila z evropsko zakonodajo, imamo na mizi že drugo novelo Zakona o cestah, ki pa je po svoji vsebini precej obširna. Predlagane spremembe zakona, podobno kot spremembe ostalih prometnih zakonov, ki jih obravnavamo danes, v največji meri sledijo sklepu Vlade Republike Slovenije iz lanskega februarja, ki je ukinil Javno agencijo za varnost prometa in predvidel prenos njenih nalog na Direkcijo za ceste ter Ministrstvo za infrastrukturo in prostor. Do tu vse lepo in prav, saj si je bivša vlada oziroma koalicija, del katere je bila tudi Slovenska ljudska stranka, prizadevala za čim pametnejšo racionalizacijo delovanja državne uprave oziroma javnega sektorja. Morda je nekoliko bolj problematičen drugi del zakonskih sprememb, pri katerih se postavlja vprašaje, ali so v trenutni situaciji, ko imamo ravno na področju, ki sodi v pristojnost ministrstva, pristojnega za promet, praznino. Novega ministra, kljub temu da danes fizično res da predstavlja Vlado, smo namreč izgubili po vsega petih dneh po začetku opravljanja funkcije, njegove zamenjave pa še ni na vidiku. Torej smo v nekakšnem vakuumu, v katerem niti ne vemo, kdo predlagani zakon sploh brani oziroma kakšno je stališče nove vlade do predlaganih sprememb. Predlagane spremembe se poleg prenosa pristojnosti z Javne agencije za varnost prometa na Direkcijo za ceste nanašajo še na poenostavitev postopka izdajanja tehničnih specifikacij in smernic pri gradnji, projektiranju in vzdrževanju javnih cest, kar naj bi bilo urejeno s podzakonskim aktom ministra. Povečuje se odgovornost cestninskih nadzornikov na avtocestah, na primer zavarovanje kraja prometne nesreče, odpravlja se dovoljenje za uporabo cest pri investicijskih in vzdrževalnih delih s strani ministra oziroma župana, pristojnost za odločanje o ustreznosti in uporabe ceste pa se v celoti nanaša na upravljavca ceste. Predvidena pa je tudi restriktivnejša ureditev obveščanja in oglaševanja ob cestah. Postavlja se vprašanje, ali so predlagane spremembe res ključne za povečanje varnosti na naših cestah ali pa gre zgolj za kozmetične popravke zakonodaje, ki ne bodo prinesle pričakovanih učinkov. Še več, na temu področju lahko povzročijo še večjo zmedo ob dejstvu, da glede tega zakonskega predloga kot tudi ostalih, ki jih obravnavamo v današnjem dnevu, praktično ni bilo javne razprave, pri pripravi gradiva pa niso bili vključeni niti tisti strokovni organi, ki jih predlagane spremembe najbolj zadevajo, je vprašanje legitimnosti nadaljevanja zakonodajnega postopka o predlogu novele Zakona o cestah po mnenju Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke popolnoma na mestu. V naši poslanski skupini torej menimo, da je sprejemanje tovrstnih sprememb v trenutni situaciji, ko niti nimamo pristojnega ministra s polnimi pooblastili in ko še ni zagotovljena podpora za ostale predloge zakonov s področja prometa, ki predvidevajo reorganizacijo in racionalizacijo, neprimerno. Zato v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke tako kot pri prejšnji točki dnevnega reda menimo, da bi bil predlagani zakon najbolje umakniti iz zakonodajnega postopka, ponovno ovrednotiti, katere spremembe zakona so nujne in jih nato z nekoliko več preudarka ter predvsem sodelovanja s strokovno javnostjo pripraviti ter vložiti v Državni zbor. Poslanka in poslanci Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke torej ocenjujemo, da predlagana novela Zakona o cestah ni primerna za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Marija Plevčak v imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije, prosim.
Hvala za besedo in še enkrat lep pozdrav vsem prisotnim! Glavni cilj predlagane novele Zakona o cestah je po navedbah predlagatelja racionalna organiziranost državne uprave, učinkovito izvajanje nalog v okviru ožje državne uprave, odprava težav pri praktičnem izvajanju zakona, zagotavljanju večje varnosti v prometu in odprava administrativnih ovir. Predlog novele odpravlja nekatere toge rešitve pri umeščanju in gradnji cestnih in kolesarskih povezav. Ob cestah se tako z novelo postavlja tudi obvestilna signalizacija, ki udeležence v prometu obvešča o mestih ali bližini mest, kjer se opravlja dejavnost, ki je zanje kot cestne udeležence pomembna, denimo o bencinskih servisih ali turističnih znamenitostih. Z novelo se cestninskim nadzornikom podeljujejo določene odgovornosti, saj bodo odslej lahko zavarovali kraj prometne nesreče in bodo pooblaščeni za nadzor nad pravili o največjih dovoljenih masah na avtocestah. Novela tudi jasneje določa območje, na katerem zaradi prometne varnosti oglaševanje ni dopustno. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev imamo tudi pri temu predlogu novele podobne pomisleke kot pri predlogu novele Zakona o voznikih in Zakona o motornih vozlih, torej o ponovnem premeščanju zaposlenih na agenciji, le da tokrat v obratni smeri, torej z agencije na direkcijo, in posledičnem zmanjšanjem že pridobljenih pravic iz dela. S tem se poslanke in poslanci Poslanske skupine DeSUS ne moremo strinjati. Menimo, da ta predlog zakona prinaša nekaj dobrih rešitev, vsekakor bomo poslanke in poslanci ta predlog v prvi obravnavi ocenili kot primernega za nadaljnjo obravnavo, seveda pa pod pogojem, da se za drugo obravnavo pripravijo amandmaji, ki bodo črtali določbe o ukinitvi Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa, če pa omenjene določbe ne bodo črtane, bomo v drugi obravnavi poslanke in poslanci Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev ta predlog novele zavrnili.
Hvala lepa. Gospa Iva Dimic v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije, prosim.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Predlagana novela Zakona o cestah je potrebna zlasti zaradi ukinitve Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa in prenosa njenih nalog na nekatere druge institucije. Novela pa prinaša tudi nekaj sprememb, predvsem v smislu bolj enostavnih administrativnih postopkov in odprave tistih proceduri, ki so se v praksi pokazala za premalo učinkovita. V Novi Slovenije se zavzemamo za povečanje odgovornosti posameznih nosilcev funkcij, zato še posebej pozdravljamo tisti del zakona, ki upravljavcu ceste omogoča več svobode pri odločanju, hkrati pa se mu nalaga, da s tem prevzame vso odgovornost za svoje odločitve. Menimo, da bi bilo treba v Sloveniji več pozornosti nameniti gradnji kolesarskih poti, tako z vidika cenejšega prevoza, okoljevarstvene drže in tudi z vidika razvoja zelenega turizma, ki ima v Sloveniji velik potencial. Poslanci Nove Slovenije bomo zakon v prvem branju podprli. Če pa se bo v nadaljnjem postopku sprejema zakona pojavil še kakšen predlog, ki bo pripomogel k večji varnosti prometa in učinkovitejšemu upravljanju cest, pa ga bomo proučili in se odločili, ali ga je smiselno vključiti v to novelo.
Hvala lepa. Gospa Renata Brunskole v imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani gospod minister s sodelavci, kolegice in kolegi! Vlada Republike Slovenije je s sklepom z dne 23. februarja 2012 odločila, da se ukine Javna agencija Republike Slovenije za varnost prometa. Naloge, ki jih je ta organ opravljal na podlagi Zakona o cestah, želi prenesti na druge organe, in sicer na Direkcijo Republike Slovenije za ceste in deloma tudi na Ministrstvo za infrastrukturo in prostor. Vlada je predlagala hkrati tudi spremembo vseh zakonov, ki urejajo pristojnosti Javne agencije za varnost prometa, in sicer z Zakonom o motornih vozilih in Zakona o voznikih, ki vsebujeta konkretne določbe o ukinitvi agencije. Zaradi izredno slabega stanja varnosti v cestnem prometu je bil v času Pahorjeve vlade ustanovljen ta neodvisni organ za varnost prometa. Odločitev za organiziranost s področja varnosti prometa v obliki javne agencije je bila najprej strokovna, kasneje tudi politična odločitev, dosežena z visokim konsenzom Državnega zbora. V tem času se je stanje varnosti v prometu bistveno izboljšalo; število smrtnih žrtev je od leta 2008 pa vse do konca leta 2012 v večjem upadanju. Torej pomeni, da delovanje na področju preventive in delovanje na področju urejanja prometne infrastrukture lahko dosega rezultate in število smrtnih žrtev se zmanjša. Predlagatelj zakona želi s spremembami zakona odpraviti nekatere pomanjkljivosti, ki so se pojavljale v praksi, in sicer odprava nekaterih slabih rešitev pri umeščanju in gradnji cestnih in kolesarskih povezav ter poenostavitev postopka izdajanja tehničnih specifikacij pri gradnji, projektiranju in vzdrževanju javnih cest. Dobrodošlo bo tudi obveščanje ob cestah z obvestilno signalizacijo, ki bodo za udeležence v prometu zelo pomembna in so v sosednjih državah že davno uvedena. Tako bo lahko cestninski nadzornik zavaroval kraj prometne nesreče ter imel tudi pooblastila za nadzor nad pravili o največjih dovoljenih masah, ki jih bodo lahko izvajali zgolj na avtocestah. Poslanska skupina Pozitivne Slovenije se ne strinja z ukinitvijo Agencije za varnost v cestnem prometu, vendar daje velik poudarek izboljšanju področja infrastrukture in zagotavljanju večje varnosti v cestnem prometu. Zatorej bomo predlog zakona v prvi obravnavi podprli, seveda s pričakovanjem določenih popravkov v drugi obravnavi, saj se zavedamo, da življenje je eno samo in prav je, da poskrbimo in podpiramo večjo varnost v cestnem prometu. Torej, naš glas v prvi obravnavi tega zakona bo vsekakor dan.
Hvala lepa. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi pa splošna razprava poslank in poslancev. Besedo ima gospod Jožef Horvat. Pripravi se gospod Andrej Čuš.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Kot je bilo že navedeno, napovedano, bo Poslanska skupina Nove Slovenije v prvem branju novelo tega zakona podprla. Je pa gotovo treba vložiti še veliko naporov, da bodo rešitve resnično čim boljše. Danes kar nekaj časa govorimo o varnosti v cestnem prometu, gre pravzaprav za življenja, ki so, če rešitve niso prave, v cestnem prometu lahko pogostokrat ogrožena. Vsebine in rešitve, ki jih prinašajo spremembe, in tiste, ki jih pozdravljamo v Novi Sloveniji, so predvsem naslednje. Naloge Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa se prenašajo na Direkcijo Republike Slovenije za ceste in Ministrstvo za infrastrukturo in prostor, tu je treba podčrtati: brez dodatnih zaposlitev na ministrstvu. Bilo je slišati kar veliko nasprotovanj ukinjanju navedene agencije, ampak mi v Poslanski skupini Nove Slovenije mislimo, da gre predvsem za vsebino, ne za formo. Odpravljajo se nekatere toge rešitve pri umeščanju in gradnji cestnih in kolesarskih povezav. Predlog zakona namreč sledi načelu prilagoditve rešitev konkretnim okoliščinam oziroma značilnostim cest. Kot tretje, poenostavlja se postopek izdajanja tehničnih specifikacij in tehničnih smernic, ki se uporabljajo pri gradnji, projektiranju in vzdrževanju javnih cest. Objavljanje v Uradnem listu ne bo več obvezno, se pravi, zmanjšanje administrativnih stroškov ne nazadnje. Besedila bodo javnosti dostopna v obliki publikacij in na spletnih straneh, način priprave in izdajanja tehničnih specifikacij in tehničnih smernic bo podrobneje urejen s podzakonskim aktom, ki ga določi minister. Četrtič. O postavitvi obcestnih tabel za restavracije, bencinski servisi, turistične znamenitosti in tako dalje odloča upravljavec ceste, pri čemer se jasno določi, da stroške postavitve, zamenjave ali odstranitve takšne signalizacije nosi gospodarski subjekt, ki takšno dejavnost opravlja. Navedena ureditev je sicer že v veljavi za državne ceste, ta se sedaj, kot rečeno, razširja na vse javne ceste. Naprej. Pri izvedbi investicijskih vzdrževalnih del in vzdrževalnih del v javno korist se odpravlja dovoljenje za uporabo ceste. V zakonu se sedaj predlaga rešitev, po kateri o ustreznosti in uporabi ceste odloči upravljavec sam in tudi prevzema soodgovornost za svojo odločitev. Šestič. Prenos večjih pooblastil na cestne nadzornike. Cestninski nadzorniki bodo lahko zavarovali kraj prometne nesreče, imeli pa bodo tudi jasna pooblastila za nadzor nad pravili o največjih dovoljenih masah. Cestninski nadzorniki lahko svoja pooblastila izvajajo zgolj na avtocestah. Sedmič. Poenostavljajo se postopki uporabe državne ceste za prireditve, ki ne ovirajo cestnega prometa. Dovoljenje ni več potrebno, organizator prireditve pa je dolžan upravljavcu sporočiti le potrebne podatke. Prav tako se v zakonu ne ureja več elaborat za zaporo ceste v primeru prireditev. Ta elaborat je bil resnično nepotrebna administrativna zadeva in tudi strošek. In osmič – novela prepoveduje postavljanje objektov za obveščanje in oglaševanje, ki po barvi, obliki ali simbolih spominjajo na prometno signalizacijo in s tem negativno vplivajo na varnost v prometu. Kot rečeno, sam in tudi Poslanska skupina Nove Slovenije ocenjuje, da je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o cestah dobra osnova za nadaljnjo obravnavo, za nadaljnjo parlamentarno proceduro in verjamem, da bomo ta predlog kvalitetno tudi nadgradili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Andrej Čuš, pripravi se mag. Ivan Vogrin in nato dr. Ljubica Jelušič.
Hvala za besedo. Omenjeni zakon se dotika mnogo področij, sam pa bi na začetku izpostavil težave, ki so se pojavljale pri oglaševanju ob cestah. To področje v Sloveniji do leta 2010 sploh ni bilo urejeno, kljub temu pa se je po uveljavitvi zakona iz leta 2010 pri izvajanju zakona v praksi izkazalo, da je treba nekatera vprašanja, zlasti ko se gre za mesta, kje se postavljajo objekti za oglaševanje ter oblikovne značilnosti objektov, ki so postavljeni, da se jih določi bolj natančno. Poudariti je treba, da se v večini evropskih držav vprašanje oglaševanja ob cestah izrecno omejuje v smislu zagotavljanja varnosti prometnih udeležencev. Splošno pravilo je, da je na cestah, na katerih je dovoljena višja hitrost, oglaševanje bolj omejeno, saj odvrača pozornost voznikov. Prepovedana je tudi uporaba oglasov, ki spominjajo na prometno signalizacijo. Še vedno ne dovolj gospodarno je urejeno področje izvajanja vzdrževalnih del, kljub temu da Zakon o cestah, zlasti glede na druga področja prometne infrastrukture, vsebuje dokaj poenostavljene rešitve. Tako je smiselno odgovornost za ustrezno izvedbo vzdrževalnih del in ugotovitev varnosti infrastrukture prenesti na upravljavca. Predlog zakona vključuje tudi nekatere manj zahtevne spremembe, ki odpravljajo pomanjkljivosti ali pa poenostavljajo posamezne postopke. Zlasti se odpravljajo nekatere rešitve pri umeščanju in gradnji cestnih in kolesarskih povezav, pri čemer predlog zakona sledi načelu prilagoditve rešitev konkretnim okoliščinam, pri čemer se zagotavlja najvišja mogoča mera prometne varnosti. Tako bo pri vzpostavljanju avtobusnih postajališč ob glavnih in regionalnih cestah v večji meri upoštevana značilnost ceste – torej omejitev hitrosti in tako naprej –, na kateri se vzpostavlja postajališče. Konkretne okoliščine infrastrukture bodo upoštevane tudi pri vzpostavitvi kolesarskih stez in kolesarskih poti. Poenostavlja se tudi postopek izdajanja tehničnih specifikacij in tehničnih smernic, ki se uporabljajo pri gradnji, projektiranju in vzdrževanju javnih cest. Objavljanje v Uradnem listu ne bo več obvezno, saj bodo besedila javnosti dostopna v obliki publikacij in na spletu. Način priprave in izdajanje specifičnih specifikacij in tehničnih smernic bo podrobneje urejen s podzakonski aktom ministra. Sam zato tudi podpiram omenjene spremembe.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Ljubica Jelušič, pripravi se gospa Iva Dimic in nato gospod Zvonko Lah. Prosim.
Najlepša hvala, spoštovani podpredsednik! V vladnem gradivu, ki smo ga prejeli za obravnavo sprememb in dopolnitev Zakona o cestah, piše, da se nanašajo te spremembe na dve vsebinski področji. Prvo vsebinsko področje je ukinitev Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa in prenos njenih pristojnosti na druge državne organe, drugo vsebinsko področje pa so tako imenovane druge, manj zahtevne spremembe in dopolnitve zakona, za katere se je na podlagi njegovega dosedanjega izvajanja izkazalo, da so potrebne. Zanimivo je, da ocenjujem, da so predvsem te spremembe iz druge točke tiste, ki so pomembne za obravnavo tega zakona, in sicer gre za stvari, ki so dejansko nastale ob ugotavljanju, kako deluje Zakon o cestah in kje bi ga bilo treba zaradi nekaterih pomanjkljivosti popraviti oziroma dopolniti. Tisto pa, kar zadeva vsebinsko področje ukinitve Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa, pa se mi zdi neprimerno in ugovarjam ukinitvi te javne agencije, ker se spominjam, kako obsežne so bile in kako strokovne so bile razprave, koliko ljudi je bilo vključenih v te razprave in tudi, kako obsežne so bile mednarodne primerjave leta 2010, ko smo uvajali v Pahorjevi vladi javno agencijo kot neodvisno strokovno institucijo, ki bi se morala ukvarjati z varnostjo prometa. Takrat se je za primerjavo iskanja ustrezne rešitve primerjalo oziroma iskalo utemeljitve v državah, kot so Španija, Finska, Švedska, Avstrija, Belgija, Nemčija, Francija, Velika Britanija, Nizozemska, Norveška in še nekatere. Šlo je namreč za ugotavljanje, koliko nalog s področja varnosti prometa je treba prenesti z državnih organov na neodvisne institucije in katere tovrstne naloge morajo ohraniti zlasti tisti državni organi, ki imajo izvršilne pristojnosti. Ta spopad, konflikt med neodvisnostjo nekaterih organov in tem, kar si ohrani zase izvršilna oblast, se na nek poseben način vidi tudi pri razpravi o današnjem paketu zakonodaje, ki jo je pripravilo še Ministrstvo za infrastrukturo in prostor prejšnje vlade. Namreč, gre pravzaprav za poskus, da se nekatere naloge, ki jih je že začel dokaj dobro opravljati ta neodvisni organ, javna agencija, da se nekatere od teh nalog spet in znova prenese na državni organ, torej na Ministrstvo za infrastrukturo in prostor, po eni strani, po drugi strani pa na direkcijo, torej na DRSC. Opozorila bi na dejstvo, da v drugih državah, tudi tistih, ki smo jih primerjali leta 2010, poznajo tovrsten konflikt, vendar so ga rešili na način, da so ustanovili posebne neodvisne inštitute za nekatere naloge, zlasti, recimo, za preiskovanje najhujših prometnih nesreč, pa tudi za nekatere druge stvari. In zanimivo; da točno tiste države, ki jih pa vlada, ki nam je to gradivo tokrat pripravila, in sicer nam ponuja rešitve samo še iz Avstrije, Belgije, Italije in Španije, da prav v teh državah tudi imajo določene neodvisne institucije in da se te ne imenujejo agencije, pač pa se imenujejo inštituti. No, to pa je v svojih gradivih prejšnja vlada zamolčala. Torej, ugotavljam, da je z vidika sprememb, ki zadevajo ukinjanje delovanja Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa, sprememba Zakona o cestah nepotrebna. Kar pa zadeva tiste spremembe in dopolnitve zakona, za katere se je izkazalo, da so potrebne zaradi pomanjkljivosti, do katerih prihaja pri izvedbi tega zakona, in tiste, ki pa vodijo k odpravljanju določenih administrativnih ovir, zlasti na področju tehničnih specifikacij pri uporabi cest in tako naprej, da pa te spremembe velja podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Samo Bevk. Pripravi naj se gospod Ljubo Žnidar.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Zakon o cestah bom podprl, s tem da bomo, kot sem že prej povedal, v drugi obravnavi umaknili vse tiste člene, ki govorijo o ukinitvi Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa, kajti ta zakon kljub vsemu rešuje nekatere probleme, ki so se pojavljali v preteklih ali pa ki so stari že kar vrsto let, da ne rečem desetletij. Gre za 14. člen novele zakona, ki spreminja 35. člen, ki govori o avtobusnih postajališčih. Namreč, v Sloveniji imamo okrog 11 tisoč avtobusnih postajališč, več tisoč teh – navajajo se različne številke, od 2 tisoč do 3 tisoč teh avtobusnih postajališč pa je spornih, saj so na samem cestišču. Bili smo priče, tako na Tolminskem, Idrijskem kot tudi v Halozah, da so pristojni organi posamezna taka postajališča ukinjali, čeprav so tam desetletja ustavljali avtobusi, da so lahko šolarji šli v šole, da so delavci lahko šli v tovarno, da so starejši občani, ki nimajo osebnih avtomobilov, recimo, lahko šli v trgovine v večja središča. Kajti, praviloma so vsa ta avtobusna postajališča izven večjih naselij, daleč od občinskih centrov in večjih središč; se pravi, nekje na periferiji ali na podeželju in tako dalje. Tako so praktično čez noč črtali tudi štiri postajališča med Godovičem in Idrijo in treba je bilo kar veliko oziroma ogromno napora, da so se ta postajališča ponovno vzpostavila. Nešteto komisij je sestankovalo, nešteto razgovorov je bilo med predstavniki občine, med predstavniki krajanov, s predstavniki ministrstva, direkcije, inšpekcijskih služb in tako dalje. Sedanja sprememba tega člena pa omogoča lažje postavljanje teh avtobusnih postajališč, seveda z določenimi pogoji, če avtobusno postajališče stoji na samem cestišču – recimo, če poteka cesta skozi naselje, da je potem omejitev hitrosti 50 kilometrov in tako dalje. Ta zakon oziroma sprememba tega člena ureja tudi to, da ni več treba posebno mnenje komisije. Mislim, da bomo s to spremembo lahko problem avtobusnih postajališč v Sloveniji, kjer koli se bo to že pojavilo, predvsem reševali hitreje in lažje, kljub temu pa bo treba zagotavljati tudi sredstva za vzpostavitev takšnih varnih avtobusnih postajališč, ki so zaradi konfiguracije terena locirani na samem cestišču. Kajti v neki soteski, v neki grapi ne moreš zgraditi postaje in postajališča izven ceste, kajti ni prostora in ni mogoče ali pa so stroški tako veliki, da to ne bi bilo rentabilno. Tako upam, da bo sprememba tega člena ta problem rešila. V tem idrijskem primeru je šlo za 300 ljudi, ki so bili tako ali drugače omejeni zaradi tega, ker so bila ta postajališča ukinjena. Ni bilo več delavskih avtobusnih prevozov, ni bilo več šolskih avtobusnih prevozov, ampak je morala občina sama zagotoviti kombije in tako dalje, medtem ko, recimo, starejši ljudje brez osebnih avtomobilov pa sploh niso mogli več v občinsko središče in tako dalje. Če pa preračunamo, da imamo 2 tisoč ali celo 3 tisoč takšnih neurejenih postajališč in če bi ukinili ta postajališča, si lahko sami izračunate, koliko ljudi, državljank in državljanov bi bilo zaradi tega v Sloveniji prikrajšanih. Tako upam, da se bodo s to spremembo tudi tukaj stvari rešile. Bosta pa morali tako država kot lokalna skupnost za takšno rešitev najti tudi dodatna sredstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ljubo Žnidar, prosim.
Spoštovani! Sam menim, da zakon prinaša precejšnje število dobrih rešitev. Danes sem iz razprave razbral, da je kar nekaj konstruktivnih sugestij. Sam podpiram nadaljevanje postopka sprejemanja tega zakona in ker je zakon danes v prvem branju, lahko tekom postopka te konstruktivne sugestije tudi vnesemo in da te dobre rešitve tudi ugledajo sprejetje tega zakona in tudi izboljšanje, precej izboljšav tega segmenta Zakona o cestah. Hvala.
Hvala lepa. Ugotavljam, da ste vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, dobili besedo. Ker pa čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Ugotavljam, da ne, zaradi tega zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali jutri, v četrtek, 28. marca v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O MOTORNIH VOZILIH. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada Republike Slovenije. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina šestindvajsetih poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo ministru, vendar trenutno ni prisoten. Zaradi tega sprašujem predstavnike ministrstva, ali je kje v bližini pa kakšno minuto počakamo? Odrejam pet minut odmora.
Spoštovani! Kot rečeno, za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo gospodu Igorju Maherju, minister za infrastrukturo in prostor. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani prisotni! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o motornih vozilih prinaša naslednje bistvene spremembe in dopolnitve glede na obstoječe stanje. Kot že pri prejšnjih dveh obravnavah se zaradi ukinitve Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa z novelo prenašajo naloge s področja motornih in priklopnih vozil na Direkcijo Republike Slovenije za ceste, ki tako postane operativni organ za vse operativne naloge s področja motornih in priklopnih vozil, se poleg prenosa pristojnosti direkcije prevzame tudi evidenco registriranih vozil. V noveli se imenuje nacionalno kontaktno točko v Republiki Sloveniji za čezmejno izmenjavo informacij o prometnih prekrških, kot to zahteva Direktiva 2011/82EU, Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o lažji čezmejni izmenjavi informacij o prometnih prekrških, povezanih z varnostjo v cestnem prometu, katerega rok za prenos je 7. november 2013. Nadalje se v noveli ureja dostop do podatkov o vozilih vsem nacionalnim kontaktnim točkam v Evropski uniji. Poleg tega novela zagotavlja jasnejši zapis posameznih določb zakona, kot na primer določa, za katera vozila ne velja poglavje glede dajanja na trg, ureditev postopka registracije delovnega stroja. Novela tudi dopolnjuje določbe za postopke, ki do sedaj še niso bili urejeni, kot na primer določa definicijo kolesa s pomožnim motorjem, določa način določitve svetovne identifikacijske označbe proizvajalca vozil oziroma njihovih delov iz Republike Slovenije in poenostavlja določene postopke v zvezi z vozili, kot na primer uvrstitev mopedov med izjeme pri dokazovanju izvora vozila, poenostavitev postopka spremembe lastništva vozila v posebnih primerih, kot je, recimo, primer rubeža, razveze zakoncev ali dedovanja, in omogočanje načina prenosa registrskih tablic z izbranim delom oznake. Seveda novela odpravlja tudi določene napake, ki so v besedilu zakona. V primeru, da se bo pa v razpravi ugotovilo, da predlog ni primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo morali predlog še dopolniti. Toliko z moje strani. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Mirko Brulc v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov, prosim.
Spoštovani! V Poslanski skupini Socialnih demokratov predlagane novele Zakona o motornih vozilih ne bomo podprli. Novela zakona se nanaša na ukinitev Javne agencije za varnost v cestnem prometu. Z ukinitvijo agencije bi bila za stanje sistema varnosti cestnega prometa zopet značilna razdrobljenost pristojnosti in odgovornosti med več upravnimi organi, in sicer med Ministrstvom za infrastrukturo in prostor, Direkcijo Republike Slovenije za ceste kot organom v sestavi Ministrstva za infrastrukturo in prostor ter Ministrstvom za notranje zadeve in javno upravo, se pravi policijo. Aktivno delovanje agencije, preventivni programi in usklajeno delo na področju varnosti prometa je v času od ustanovitve leta 2010 pokazalo pravilno odločitev Državnega zbora iz leta 2010, ko je bil po strokovni odločitvi za neodvisno javno agencijo dosežen še visok konsenz tukaj v Državnem zboru s sprejemom zakona, ki je agencijo ustanovil. Stanje varnosti se je v tem obdobju bistveno izboljšalo, saj je bilo število smrtnih žrtev iz leta 2008, ko so se začeli resni pogovori o ustanovitvi agencije, do konca leta 2012 vedno v padanju. Stanje smrtnih žrtev v Sloveniji minimalno odstopa od zahtev Evropske unije o prepolovitvi glede na leto 2001, ko je bilo v Sloveniji kar 278 smrtnih žrtev v cestnem prometu. Leta 2008 je bilo smrtnih žrtev 214, leta 2009 – 171, leta 2010 – 138, leta 2011 – 141 in leta 2012 – 130. Bojimo se, da bodo zakonski ukrepi, kot so znižanje glob ali ukinitev izpita iz prve pomoči, ki ga kandidat opravi pri pristojnih organizacijah Rdečega križa, kar predlaga novela Zakona o voznikih, ki smo jo danes obravnavali v prvi obravnavi, poslabšali stanje varnosti, zato nasprotujemo ukinitvi agencije. Ob tem v Poslanski skupini Socialnih demokratov pozivamo Vlado, da pripravi novo besedilo novele zakona brez spornih členov, ki ukinjajo Javno agencijo Republike Slovenije za varnost v prometu, v katerega bodo vključene spremembe Zakona o motornih vozilih, ki so pomembne zaradi usklajevanja slovenske zakonodaje z evropsko, kot so spremembe tudi zaradi določb evropske direktive glede lažje čezmejne izmenjave informacij o prometnih prekrških, povezanih z varnostjo v cestnem prometu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Janez Ribič v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, spoštovani minister, poslanke in poslanci! Kar smo danes že povedali pri predhodnih dveh točkah, velja tudi za novelo Zakona o motornih vozilih. Tudi pri Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o motornih vozilih, ki ga je pripravil bivši minister in ki ga je 28. februarja letos prejela ter v Državni zbor poslala prejšnja vlada, smo v Slovenski ljudski stranki zadržani iz podobnih razlogov kot pri prejšnjih dveh. Gre za sklop sprememb treh zakonov, katerih bistvena skupna točka je reorganizacija delovanja Ministrstva za infrastrukturo in prostor, zlasti je njen namen ukinitev Javne agencije Republike Slovenije za varnost v prometu. S tem so povezani tako kadrovski posegi kot tudi nova organizacija ministrstva in seveda ne tako majhna finančna sredstva tako za preselitev uradnikov, opreme, za prenovo računalniških programov, za usposabljanje upravnih delavcev, ki delajo na teh postopkih. V Slovenski ljudski stranki vsekakor podpiramo racionalizacijo državne uprave in bomo še naprej podpirali tudi tovrstne predloge. Glede danes obravnavanih zakonov pa vendarle menimo, da je treba zajeti nekaj zraka in ne spreminjati cele vrste prometnih zakonov na vrat na nos, kot so se sprejemali na vladi. Ključna vsebina novele Zakona o motornih vozilih je tako, kot pri že obravnavanem Zakonu o voznikih in Zakonu o cestah v reorganizaciji delovanja ministrstva oziroma njenih organov, kar pa naj ureja njeno vodstvo, zlasti seveda pristojni minister, ki pa ga, kot vemo, trenutno ni oziroma je takoj po imenovanju podal odstopno izjavo. Kot smo videli pri predhodnih točkah, se novi minister, ki pa je že odstopil, niti nova vlada nista opredelila do teh zakonov in do reorganizacije. Mimogrede, žalostno je, da nova vlada že na prvi seji Državnega zbora nima stališč do obravnavanih zakonov, temveč nam pridejo samo prebrat samo vsebino sprememb. Sprašujemo se tudi, zakaj v pripravo nove novele Zakona o motornih vozilih niso bili vključeni predstavniki organov v sestavi ministrstva, na katere se reorganizacija nanaša in ki bodo prevzeli nove naloge in kadre. Spoštovani, v Slovenski ljudski stranki smo prepričani, da se moramo poslanci obnašati racionalno. Javna agencija Republike Slovenije za varnost v cestnem prometu, ki se s tem paketom zakonov ukinja, je bila ustanovljena pred manj kot tremi leti. Danes smo pričakovali, da nam bo Vlada povedala, ali bo to agencijo zdaj res ukinila ali ne, da ne bomo čez nekaj mesecev na poslanske klopi ponovno dobili teh istih zakonov, ker se bo morda novi minister odločil, da bi bilo primerno, da takšno agencijo v Sloveniji imamo, država pa bo ponovno zapravljala denar, selila pohištvo, odpuščala in spet na novo zaposlovala kadre in z neprestanimi spremembami vznemirjala ljudi. Po mnenju poslank in poslancev Slovenske ljudske stranke bi se morali spreminjanja tako pomembnih zakonov lotevati manj pogosto, vendar bolj sistematično. Pri tem pa bi morala biti v javno obravnavo vključena vsa strokovna in tudi zainteresirana javnost. Zdaj pa še glede ostalih vsebinskih sprememb predlagane novele Zakona o motornih vozilih. Imenovanje nacionalne kontaktne točke za potrebe čezmejne izmenjave informacij o prometnih prekrških in poenostavitev postopka spremembe lastništva vozil pa v Slovenski ljudski stranki menimo, da so primerne, a ne tako nujne, da se ne bi dalo počakati. V Slovenski ljudski stranki torej predlagamo, da načrtovano reorganizacijo ministrstva in druge spremembe Zakona o motornih vozilih ponovno prouči novi minister in ga nato Vlada predlaga v obravnavo in sprejem Državnemu zboru. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije, gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister s sodelavci! Stališče Poslanske skupine Nove Slovenije bo relativno kratko, mi napovedujemo podporo v prvem branju temu zakonu, sicer pa je predlagana novela Zakona o motornih vozilih v bistvu posledica vladne odločitve, da ukine Javno agencijo za varnost prometa, njene naloge in pristojnosti s področja motornih in preklopnih vozil pa prenese na Direkcijo Republike Slovenije za ceste. Poleg tega novela odpravlja tudi določene pomanjkljivosti obstoječega zakona, ki je začel veljati leta 2011. V okviru poenostavitve določenih administrativnih postopkov in posploševanja uporabe okolju prijaznejših vozil je zlasti dobrodošla tista določba, ki določa, da kolesa s pomožnim elektromotorjem, ki zmorejo do petindvajset kilometrov na uro, ni treba registrirati. Glede na to, da je zakon vložen po rednem postopku, v Novi Sloveniji pričakujemo, da se bodo tekom sprejemanja tega zakona s strani zainteresirane javnosti in tudi na matičnem delovnem telesu pojavile še določene pripombe in predlogi za izboljšave. Te možnosti so in na te pripombe je treba biti pozoren in jih, če so smiselne, seveda vključiti v predlog zakona. Imamo torej v rokah škarje in platno, parlamentarci, in imamo vse možnosti, da ta zakon naredimo čim boljši. Če pa bo zakon zavrnjen že v prvem branju izključno zaradi tega, ker ga je pripravila neka druga vlada, potem bomo v tej hiši trošili po nepotrebnem preveč časa. Čas pa je denar. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Pozitivna Slovenija, gospod Jože Velikonja.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani prisotni v dvorani! Zaradi izredno slabega stanja varnosti v cestnem prometu je bil v času Pahorjeve vlade ustanovljen neodvisen organ za varnost prometa. Statistika dokazuje, da se je prometna varnost po ustanovitvi Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa izboljšala. Pozitivna Slovenja meni, da je Vlada pri pripravi Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o motornih vozilih sledila cilju, da ukine Javno agencijo Republike Slovenije za varnost prometa in s tem prenaša naloge s področja motornih in preklopnih vozil na Direkcijo Republike Slovenije za ceste, ki bi tako postala operativni organ za vse operativne naloge s področja motornih in priklopnih vozil. To pa pomeni vrnitev na stanje in ureditev, s katero smo zagotavljali slabšo varnost v cestnem prometu. Z ukinitvijo agencije se bi razdrobljenost pristojnosti in odgovornosti povečala, in sicer med Ministrstvom za infrastrukturo in prostor, Direkcijo Republike Slovenije za ceste kot organom v sestavi Ministrstva za infrastrukturo in prostor ter Ministrstvo za notranje zadeve in javno upravo in Policijo. Javna agencija Republike Slovenije za varnost prometa je nacionalna organizacija za varnost prometa, v kateri so združene in povezane vse strokovne naloge na področju voznikov, vozil, preventive in vzgoje v cestnem prometu ter varnosti prometa ter naloge, ki so nujne za zagotavljanje večje varnosti cestnega prometa in jih od Slovenije zahteva tudi pravni red Evropske unije. S Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o motornih vozilih se sicer delno prenaša v slovensko zakonodajo direktiva EU in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o lažji čezmejni izmenjavi informacij o prometnih prekrških, povezanih z varnostjo v cestnem prometu, kar pozdravljamo, vendar bi te naloge lahko opravljala Javna agencija Republike Slovenije za varnost prometa. Zaradi navedenega v Poslanski skupini Pozitivne Slovenije predloga sprememb in dopolnitev zakona ne podpiramo.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, gospod Ljubo Žnidar.
Spoštovana predsedujoča, kolegi in kolegice! Tako kot ostali sveženj prometnih zakonov tudi Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o motornih vozilih predvideva ukinitev Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa in prenaša vse njene naloge s področja motornih in priklopnih vozil z javne agencije na Direkcijo Republike Slovenije za ceste. Tako bo Direkcija Republike Slovenije za ceste postala operativni organ za vse operativne naloge s področja motornih in priklopnih vozil, saj poleg prenosa pristojnosti prevzame tudi celotno evidenco o registraciji vozil. V nadalje zakon ureja tudi imenovanja nacionalne kontaktne točke za potrebe čezmejne izmenjave informacij o prometnih prekrških in način izmenjave navedenih informacij na nacionalnih kontaktnih točkah v državah članica ter način in vsebino poročanja Evropski komisiji, kot jih določa direktiva iz leta 2011. Nadalje določa definicije kolesa s pomožnim motorjem, določa postopek pridobitve potrdila o skladnosti vozila ali soglasje k registraciji za vozila, za katera veljavni zakon ni imel predvidenega postopka. Ureja način določitve svetovne identifikacijske označbe proizvajalcev vozil oziroma njihovih delov iz Republike Slovenije. Nadalje ureja izločitev mopedov z določenimi karakteristikami iz postopka registracije vozil, ravno tako izločitev imenovanja uporabnika pri lastniku vozila, ki je polnoletna invalidna oseba brez ustreznega vozniškega dovoljenja. Ureja tudi uvrstitev mopedov med izjeme pri dokazovanju izvora vozila, poenostavlja postopke spremembe lastništva vozila v primeru rubeža, razveze zakoncev, dedovanja, nadalje ureja postopke registracije delovnih strojev, omogoča načine prenosa registracijskih tablic z izbranim delom oznake in omogoča odvzem potrdila o opravljanju izpita oziroma preskusu usposobljenosti izvajalcu nalog. Sam zakon bo imel tudi finančne posledice v vrednosti nekaj manj kot 200 tisoč evrov, saj bo treba izvesti prenos nalog, treba bo izvesti nekatere postopke spremembe programske podpore evidenc registracije motornih vozil, vzpostaviti novo evidenco izdanih pooblastil registracijskim organizacijam in treba bo vzpostaviti sistem za avtomatizirano izmenjavo podatkov med nacionalnimi kontaktnimi točkami. Ker Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o motornih vozilih sledi evropski usmeritvi, združuje področje motornih vozil na enem ministrstvu in odpravlja določene pomanjkljivosti obstoječega zakona, bo Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke predlog zakona podprla.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Besedo ima gospod Zvonko Lah, za njim naj se pripravi gospod Srečko Meh in nato mag. Ivan Vogrin. Gospod zvonko Lah, izvolite.
Spoštovana predsedujoča, spoštovane kolegice in kolegi! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o motornih vozilih bom podprl tudi zaradi tega, ker sledi temu, da se ukine agencije, ki jih imamo pri nas tako in tako preveč. Navezal se bom na razpravo gospoda Vogrina, ki je razpravljal v tej smeri, da moramo poenostaviti svoje predpise, predvsem zakonodajo narediti bolj enostavno in bolj učinkovito ter ukiniti razne agencije, ki so sicer bile nekoč dobre in so nadomeščale določeno odgovornost posameznih resorjev, nekatere pa so bile imenovane ali pa ustanovljene tudi zaradi tega, da se je na njih preneslo odgovornost posameznih resorjev, ministrov, državnih sekretarjev, pri čemer se je odgovornost nekako tudi izgubila. Nisem še slišal, da se je takrat, ko se je zgodila neka prometna nesreča, iskalo odgovornost odgovornega v neki agenciji, ampak je odgovornost prešla direktno na ministra tega resorja in se je zahtevalo odstop tega ministra, ne pa nekega odgovornega v neki agenciji. Zato se mi zdi prav, da se to odgovornost bolj neposredno veže na odgovornega ministra, ministrstvo ali pa na Direkcijo za ceste, saj je Direkcija za ceste tista, ki odgovarja za stanje naših državnih cest in posledično tudi za varnost na teh cestah. Tudi meni se postavlja vprašanje, od kod bomo jemali, da bomo lahko še naprej financirali vse te agencije, ki jih imamo. Na majl sem dobil tudi nek spisek raznih svetov, komisij, medresorskih delovnih komisij, ki jih imamo. Ne boste verjeli, v Sloveniji jih je 274. Tu piše, da naj bi te komisije imele poklicne funkcionarje – verjetno ne, ampak, konec koncev, nihče najbrž ne dela zastonj v teh komisijah, svetih, delovnih komisijah in tako naprej. Tu se vidi, na kakšen način naj bi se odgovornost oziroma obveznosti prenašale na neke nepolitične komisije, agencije, potem pa od tega ni nič, vemo pa, da za tem stoji politika. Najde se delo za kakšnega sorodnika in podobno in odgovornost se samo izgubi. Sam sem mnenja, da je namen tega zakona dober, da se določeno agencijo ukine, prenese odgovornost na Direkcijo za ceste kot najbolj odgovorno na tem področju in da se temu primeru sledi tudi pri ostalih raznoraznih agencijah, ker sem prepričan, da bomo v to primorani, ker če sledite, kam se je dvignila obrestna mera danes za naše kredite, je že na 6,69 %. Tako bomo kmalu verjetno tam, ko nam v tujini ne bodo dali več kreditov in bomo primorani zniževati stroške javne porabe in tudi raznoraznih agencij in komisij in podobnih reči. Obenem tudi zakon usklajuje evropsko direktivo in prenaša določen red na tem področju. Mislim, da bi sledilo ta zakon v prvi obravnavi potrditi in v naslednjih fazah še dodelati, pa če ne drugega, pustiti tisto notri, kar je nujnega ali pa dobrega za sprejeti, če že nočete v zdajšnji poziciji potrditi tega, da začnemo z odpravami raznoraznih nepotrebnih ali manj potrebnih agencij. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Meh.
Gospa podpredsednica! Gospe in gospodje! Tipičen primer zakonov, ki jih danes obravnavamo, to je tipičen primer, kako zakoni ne bi smeli biti pripravljeni. Tako lahko potem v dobri meri računamo na to, da zakoni ne bodo sprejeti in da bomo razpravljali o nečem, kar niti ni tako bistveno, kot na nek način kaže. Če bi v Zakonu o motornih vozilih govorili o problemih, ki jih zakon poskuša reševati poleg ukinitve agencije, bi zadeli žebelj tja, kamor bi ga morali. Tako pa govorimo vseskozi o agenciji in nasprotujemo. Strinjam se, da je najbrž oziroma dopuščam možnost, da je instituciji, agenciji in vsega skupaj preveč, dopuščam to možnost in dopuščam možnost, da ne opravijo svojega dela, ampak brez dobre analize, ki bi temeljila na razlogih, zakaj smo to agencijo ustanovili, potem na tem, kaj agencija danes dela in zakaj predlagamo spremembo, ni mogoče spremeniti nečesa, za kar so pred dvema in pol letoma menili, da je izjemno dobro in da rešuje skupno problematiko. Če bi mi nadgradili potem oziroma posegli v slabo delo, kot nekateri pravijo, te agencije in zagotovili nadzor, nadgradili s tistim, kar moramo, bi potem pomagali tej agenciji in tudi varnosti v prometu. Zaradi tega menim, da bi bilo prav večino teh zakonov umakniti iz procedure, jih na novo oblikovati in v strokovnih pa tudi političnih krogih dogovoriti, ali agencije ukinjamo ali ne ukinjamo, razloge, zakaj bi agencijo ukinili, in bi lažje rešili potem problematiko okoli vseh teh zakonov in sprememb, ki jih zakoni prinašajo in verjetno jih je večina tudi dobrih in pravih. Tako pa govorimo o tem, da so obrestne mere previsoke, o tem, da je preveč ljudi v javni upravi, ne govorimo pa o tem, kakšne so posledice, kakšni so rezultati, in govorimo o tem, da bomo s tem zmanjšali stroške, ko bomo premestili delavce iz agencije v družbo DRSC in da bomo tam potem lažje delali. Če je delo treba opraviti, ga je treba racionalizirati in narediti. Zato tudi sam ne bom podprl tega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Ivan Vogrin ima besedo. Za njim se pripravi dr. Ljubica Jelušič in potem gospod Mirko Brulc.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Kolegice in kolegi! Da mi ne jemljemo dela preveč resno, kaže tudi to, da je v trenutno v dvorani nekaj več kot 20 poslancev. Danes obravnavamo resno temo, ki ima resne finančne posledice. Zanimivo je naslednje. Če vi poskušate izvedeti, kdo je ta zakon pripravil, je to nemogoče. Predlagatelj je ministrstvo. Se pravi, najbrž je tisoč ali 2 tisoč ljudi na tem ministrstvu družno pripravljalo ta zakon. Je to mogoče? Ni mogoče! To je ena od sistemskih anomalij v našem nekaj več kot 20-letnem delu, ki ima posledice, kakršne so. Namreč, jaz kot poslanec bi želel vedeti, katera skupina treh, petih, desetih ljudi je to pripravljala, da bi s svojimi pripombami lahko šel do predlagatelja – ne ministra, ne državnega sekretarja, ker ne moreta vedeti o tej problematiki nič ali zelo malo, bežno. Ker če bi bila takšna unicuma, potem verjetno ne bi bila ministra, bi bila kje drugje, bi bila tam, kjer je sedaj Bill Gates. Se pravi, treba je spremeniti sistem sprejemanja zakonodaje. Če naj bo zakonodaja takšna, da bo uporabna, da ne bo delal vsak zakon še več škode kot prejšnji, da ne bo vsak naslednji zakon povzročil še več birokracije in bistroumnih nesmislov, kot se je izrazil dr. Peter Kraljič, potem moramo v prvi vrsti, gospa predsedujoča, vedeti, kdo so predlagatelji, katera delovna skupina je to pripravljala, da tisti, ki imamo pripombe na zakon – ali je to strokovna javnost, ali politična javnost, ali so to poslanci –, da lahko direktno komuniciramo. Zdaj pa si pišemo, sem in tja, brez učinka. Ko sem pred časom vprašal, pol leta nazaj, mogoče še več, kdo so predlagatelji, kdo je predlagatelj, kdo je pripravljal besedilo zakona, ni mogoče dobiti odgovora – nisem mogel dobiti za časa prejšnje vlade, ki ji osebno sicer nič ne očitam, ampak bojim se tudi, da ne bom v času te vlade, potem pa tako ali tako ne bo več mogoče, ker bo prišla evropska trojka, ker tako ali tako ne bomo mogli nič več predlagati. Sedaj je še čas, da se streznimo in to, kar je rekel moj kolega; poglejte, mi porabimo približno dobro milijardo preveč in moramo javno porabo zmanjševati. Zmanjševati pa tam, kjer je mogoče. Nekateri dokaj resni ekonomisti so napravili izračune, kje je mogoče javno porabo zmanjšati – na tem, da imamo preveč zbirokratiziran sistem. Agencijo tu, agencijo tam in ko stvari ne delujejo [[...]]Prečitajmo si knjigo Parkinsonov zakon, ki je bil objavljen v Angliji 1957. leta, 1995. pa pri nas, ko pove natančno, na osnovi 30-letnih znanstvenih raziskav, kako državna uprava deluje. Ko kje stvari ne funkcionirajo, ustanovimo novi sklad, ali pa agencijo, ali pa novo vladno službo – in še manj funkcionirajo! Tako je približno v tem primeru. Tako se mogoče strinjam. Sicer ne vem, ali bom v tretjem branju zakon podprl ali ne, ampak mogoče bi bilo res dobro ga potegniti iz procedure, ga dodelati in predvsem ugotoviti, komu lahko naslavljamo pripombe. Hvala lepa.
Hvala lepa. Spoštovani mag. Vogrin, povedala bi vam, da je za ta predlog predlagateljica Vlada, sedaj gre za prvo obravnavo. Če bo zakon v prvi obravnavi sprejet, bo šel v drugo obravnavo in potem na seji pristojnega delovnega telesa, torej Odbora za infrastrukturo in prostor, takrat predsedujoči odboru lahko povabi tudi še vse zainteresirane oziroma tudi vključene. 51. člen, prva točka, Poslovnika Državnega zbora opredeljuje, da "na sejo delovnega telesa se k obravnavi posameznih točk dnevnega reda povabijo predlagatelji oziroma njihovi predstavniki in predstavniki Vlade ter predstavniki Zakonodajno-pravne službe, ki lahko sodelujejo v razpravi." Pod točko dva 51. člena pa je še dodano, "na sejo delovnega telesa se lahko k obravnavi posameznih točk dnevnega reda povabijo predstavniki institucij, katerih delo je neposredno povezano z vsebino obravnavanih vprašanj, strokovnjaki in predstavniki zainteresirane javnosti, ki lahko na seji izjavijo in obrazložijo svoja mnenja in stališča o obravnavani zadevi". Torej, jutri bomo imel o tej točki glasovanje in če bo šlo v prvi obravnavi dalje, bomo v drugi obravnavi na pristojnem delovnem telesu imeli tudi to možnost slišati tudi strokovnjake in vse ostale zainteresirane, o čemer ste spraševali in razpravljali, gospod mag. Ivan Vogrin. Naslednja ima razpravo dr. Ljubica Jelušič, za njo gospod Mirko Brulc in potem gospod Ljubo Žnidar.
Najlepša hvala za besedo, spoštovana podpredsednica! Pri nastajanju zakonov in tudi pri spremembah in dopolnitvah zakonov je običajno tako, da nekatere spremembe zahteva politika, nekatere so pa posledica strokovnih ugotovitev znotraj državne uprave, znotraj ministrstev. Tudi pri spremembah in dopolnitvah Zakona o motornih vozilih se to zelo lepo vidi, kajti tisti del, ki zadeva ukinjanje Javne agencije za varnost prometa je očitno politično zaukazan, potem pa je še drugi del tega zakona, ki se pa ukvarjajo s problematiko usklajevanja slovenske zakonodaje z evropsko, ki pa je seveda očitno nastal na podlagi strokovnih potreb znotraj hiše. Mislim, da zaradi danes že večkrat ugotovljenih dejstev, povezanih z delovanjem Javne agencije za varnost prometa, bi bilo prav, da se tudi iz predloga tega zakona izčrta vse, kar zadeva ukinjanje te agencije. Da pa Ministrstvo in infrastrukturo in prostor v prihodnjih korakih pripravi spodoben zakon oziroma spremembe in dopolnitve Zakona o motornih vozilih, ki se natančno nanašajo na ta ključni problem, zaradi katerega so te spremembe potrebne, to pa je uveljavitev evropske direktive. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ljubo Žnidar.
Spoštovane kolegice in kolegi! Kolikor sem prebral program nove vlade, je osnovna naloga stabiliziranje javnih financ. Zaradi tega me danes preseneča razprava nekaterih kolegov, ko razpravljajo, da ne poznajo razlogov za ukinitev Javne agencije Republike Slovenije za varstvo prometa, kajti to nalogo lahko v popolnoma enakem obsegu in kvalitetno in kakovostno in z zagotavljanjem varnosti opravi Direkcija za ceste Republike Slovenije. Zaradi tega ne vidim pravega razloga tako občutnemu nasprotovanju ukinjanju, saj vendar s tem prihranimo [[...]]Pa se vprašajmo, od kod se pa financira javna agencija? Iz proračuna države Republike Slovenije! In če nismo toliko, da ne sprevidimo, da želimo tukaj nekaj prihraniti in s tem dodati kamenček k varčevanju sredstev državnega proračuna, potem bi rekel, da imamo res zelo ozek pogled in se izgovarjamo na varnostni ne vem, na kaj še. Potem se žal bojim, da bo to stabiliziranje javnih financ šlo res izjemno, izjemno počasi. Pa če kar spomnim na kolega gospoda Laha, ki je omenil obrestne mere. Kar v nekaj dneh, poglejte si, kam so šle obrestne mere z nekaj čez 4 odstotke kar na 6,9 odstotka. To je rezultat ukrepov, pa upam, da bo res nekaj od teh ukrepov. Hvala.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Gospa dr. Ljubica Jelušič. Morebiti še kdo? Ne. Torej dajem besedo, pet minut, dr. Ljubici Jelušič.
Najlepša hvala. Dvomim, da je Direkcija Republike Slovenije za ceste sposobna opravljati vse naloge, ki so bile leta 2010 prenesene iz različnih državnih organov na Javno agencijo za varnost prometa. Do takrat so namreč te naloge opravljali upravni delavci na upravnih enotah po različnih občinah, potem ljudje iz Ministrstva za notranje zadeve, iz policije, iz Direkcije za ceste – iz DRSC – in pa iz takratnega ministrstva za promet. Vse te različne institucije iz različnih delov takratne državne uprave se je združilo v Javno agencijo za varnost prometa. Bilo je vprašanje, ali naj se tovrstne naloge, ki zadevajo varnost prometa, opravljajo na neodvisen strokovni način v okviru javne agencije ali naj se opravlja v okviru države uprave pod izvršilno oblastjo. Odločitev je bila, da je bolje, da se izbere organ, ki bo seveda še zmeraj povezoval različne dele državne uprave in nalog, vendar ta organ deluje bolj neodvisno, kot pa bi to bilo mogoče znotraj izvršnega aparata države. Torej, danes vračati naloge, ki so se pred tremi leti zbrale iz štirih, petih delov državne uprave, nazaj v en sam organ, torej v DRSC, pri čemer smo danes iz razprave ugotovili in večkrat slišali, da DRSC niti ni dal mnenja okrog te spremembe, torej da prevzema nalge Javne agencije za varnost prometa na svoja ramena, se mi zdi v tem trenutku preveliko pričakovanje. Mislim, da bi bilo treba korektno presoditi, ali je DRSC res sposoben vse to opraviti in kam bodo vse naloge, ki so tudi upravnega značaja in tudi inšpektorskega, nadzornega značaja, kam bi te naloge v resnici lahko šle. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali jutri, v četrtek, 28. marca v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 12. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Lepo pozdravljeni.