Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam z nadaljevanjem 35. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da se današnje seje ne moreta udeležiti poslanca gospod Ivan Jelen in mag. Franc Žnidaršič. Prehajamo na 30. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO INTERPELACIJE O DELU IN ODGOVORNOSTI MINISTRA ZA NOTRANJE ZADEVE DRAGUTINA MATEJA. Interpelacijo je v obravnavo zboru predložila skupina desetih poslank in poslancev, s prvopodpisanim dr. Pavlom Gantarjem. Besedo dajem predstavnikoma predlagateljev za obrazložitev interpelacije. Gospod dr. Gantar, izvolite.
Hvala lepa gospod podpredsednik, spoštovani gospod minister, gospod državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi. Interpelacija o delu in odgovornosti posameznega ministra ali celo Vlade v celoti je pomemben instrument parlamentarnega nadzora nad delom izvršne oblasti. Še posebej tedaj, kadar ocenjujemo, da na določenem področju prihaja do stalnih in sistematičnih kršitev zakona, ki urejajo ta področja s strani izvršne oblasti ali pa do raznih nepravilnosti, neizpolnjevanja nalog, ki imajo za posledico splošno slabšanje razmer v primeru, ki ga obravnavamo danes, seveda razmer na področju javnega reda in javne varnosti. Interpelacija o delu konkretnega ministra, v našem primeru ministra za notranje zadeve gospoda Dragutina Mateja, naj bo predvsem priložnost in možnost, da spregovorimo in razpravljamo o problemih na tem področju in ne toliko o ljudeh, ki prevzemajo konkretno odgovornost za vodenje politike. Vsebinska razprava o dilemah in težavah, s katerimi se ukvarja naša izvršna oblast pri vodenju te politike, naj bo prioriteta, čeprav se, jasno, nikoli ne bomo mogli izogniti v razpravi tudi konkretnih ljudi, kadar sta konkretna politika in način vodenja personalizirana skozi določenega človeka ali njegove sodelavce. Naj, spoštovane kolegice in kolegi, v osnovi in na začetku navedem čisto temeljni in osnovni očitek, ki stoji v ozadju ali, če hočete, v ospredju našega nezadovoljstva s politiko na področju javne varnosti, ki jo vodi in je zanjo odgovoren minister. Tega očitka v tem zboru ne izrekam prvič in ga moram danes ponoviti. Namreč, da je minister s celim nizom sprememb na zakonodajnem področju, po zakonski regulativi, kadrovskimi menjavami ponovno repolitiziral policijo in jo kot organ v sestavi, ki naj bi pri svojem delu bil vezan predvsem na ustavo, zakone in druge predpise, neposredno podelil politiko v ožjem smislu celo eni politični opciji. Predhodni ministri so vsaj verbalno predvsem pa pod vtisom, do česa lahko pripeljejo politične zlorabe policije, če so zagovarjali določeno distanco in avtonomijo policijskega dela v odnosu do vsakokratnih političnih interesov, sedanja izvršna oblast pa je to optiko obrnila in policijo ponovno podreja političnim ciljem. Le-tako na primer lahko razumemo spremembe zakona o policiji, ki jo je predlagal minister, kjer pod firmo racionalizacije dejansko direktor policije izgublja precejšen del samostojnosti pri upravljanju z viri: pri upravljanju s kadrovskimi viri, materialnimi viri, tehničnimi viri in finančnem poslovanjem. Kar dejansko pomeni podreditev policije. V tem pogledu je treba zelo jasno reči, da mi podpisniki interpelacije stojimo na drugem bregu razumevanja javnega reda in varnosti in vodenja politike. In prav je, da to vsi vemo. Da si to priznamo in da to navsezadnje ve tudi širša javnost. Naša vizija javne in državne uprave, še posebej pa tako občutljivega segmenta, kot je javna varnost in preprečevanje in odkrivanje kaznivih dejanj, je drugačna. Verjamemo v omejevanje in samoomejevanje politike. Verjamemo v distanco med konkretno vladajočo politično opcijo in s skupnimi nalogami, ki naj jih javna uprava opravlja. Verjamemo v profesionalnost in samostojnost policije. Še posebej pa nasprotujemo operativnemu poseganju političnih funkcionarjev v konkretno policijsko delo. Verjamemo, da državne institucije niso lastnina političnih strank, da ima demokratično izvoljena vlada nalogo, da opravlja in ne da si lasti javno dobro, kar javna varnost nedvomno je. In zdaj kolegice in kolegi k sami interpelaciji. Interpelacijo o delu in odgovornosti ministra za notranje zadeve, Dragutina Mateja smo vložili zaradi šestih kršitev, in sicer zaradi kršitve zakona o zasebnem varovanju, zaradi kršitve zakona o evidenci volilne pravice, zaradi objektivne odgovornosti in kršitev zakona o kazenskem postopku, kazenskega zakonika in uredbe o sodelovanju državnega tožilstva in policije pri odkrivanju in pregonu storilcev kaznivih dejanj. Tudi zaradi objektivne odgovornosti in kršitev 32., 35., 36., 37. in 38. člena Ustave Republike Slovenije, 8. člena Evropske konvencije o človekovih pravicah in temeljnih svoboščinah. In petič, zaradi kršitve zakona v policiji ter določil pravilnika o usmerjanju in nadzoru policije, in končno šestič, zaradi kršitve in neizvajanja temeljnih določb resolucije o strategiji nacionalne varnosti Republike Slovenije in kršitve strateških ciljev srednjeročnega načrta razvoja in dela policije v letih 2003 do 2007. Po našem mnenju so zaradi teh kršitev nastale nepopravljive ali težko popravljive posledice, ki se kažejo kot alarmantno slabo stanje nad izvajanjem nadzora nad družbami za zasebno varovanje, kar je povzročilo neprofesionalno, nezakonito in včasih tudi za življenje drugih predvsem nevarno izvajanje zasebnovarnostne dejavnosti, v nepravočasnem in neskladnem ažuriranju in načinu vzpostavitve evidence volilne pravice državljanov Republike Slovenije, ki nimajo stalnega prebivališča v Sloveniji, osredotočenem zbiranju podatkov o posameznikih, ki niso osumljenci kaznivega dejanja, kar predstavlja kršenje človekovih pravic, politizaciji policije in njeni kadrovski neustreznosti, eroziji varnostnega sistema in slabšanju učinkovitosti policijskega dela in slabšanju cestne varnosti, slabši preiskanosti nevarnih kaznivih dejanj in podobno. Predlagatelji interpelacije smo si nekoliko razdelili delo pri predstavitvi. Jaz bom predvsem predstavil točke 1., 4. in 5., preostale pa bodo predstavili kolegi iz LDS. Pod 1. točko ministru za notranje zadeve gospodu Dragutinu Mateju očitamo kršitev zakona o zasebnem varovanju, s čimer je bilo zaradi pomanjkanja delovanja oziroma slabe koordinacije, neukrepanja in pomanjkanja nadzora nad družbami za zasebno varovanje posredno povzročena tragična smrt mladoletnikov pred diskotekoma Global in Lipa. Minister Dragutin Mate je objektivno odgovoren za kršitev zakona o zasebnem varovanju, saj niti po treh letih ni izdal pravilnika o načinu opravljanja inšpekcije na področju zasebnega varovanja, kar pomeni nespoštovanje obveznosti, ki mu jo je naložil Zakon o zasebnem varovanju v 81. členu, kar pomeni, da ne izvršuje svoje, z zakonom določene, pristojnosti na področju zasebnega varovanja. Za zavajanje javnosti, da stari Zakon o zasebnem varovanju in določila izvajanja inšpekcijskega nadzora ne omogočata začasnega odvzema licence podjetju VIP Varovanje; za opustitev dolžne skrbnosti, saj ministrstvo za notranje zadeve oziroma inšpekcija nista uporabila vseh možnosti takojšnjega in učinkovitega ukrepanja zagotavljanje javnega interesa in za varovanje življenja in zdravja ljudi v primeru podjetja VIP Varovanje. Seveda mu očitamo tudi neutemeljene in zavajajoče obtožbe zoper Zbornico za zasebno varovanje, zoper Državni svet in poslance Državnega zbora, tega Državnega zbora, ki jih je zaradi nasprotovanja in zavrnitve novele Zakona o zasebnem varovanju okrivil za tragedijo pred Globalom, da bi prikril svojo odgovornost, s čimer je pokazal, da se ne zaveda objektivne odgovornosti in da je prestopil mejo dopustnega. Sicer mu očitamo tudi kaotično stanje na področju zasebnega varovanja in sploh tudi neizvrševanja sklepov in obljub, ki mu jih je naložil tudi sam predsednik Janez Janša. Predsednik Vlade seveda. Seveda je problem javne varnosti in javnega reda zelo občutljiv problem. Seveda je vsakomur jasno, da se ob še tako vestnem izvajanju ukrepov, ob tako vestnem delovanju lahko zgodijo nesreče in incidenti, ki so pravzaprav plod nesrečnih naključij in da tega pač preprosto ni mogoče nikoli neposredno pripisati, recimo, politično odgovornemu človeku, posamezniku, ministru. Seveda je jasno, da je seveda družba sestavljena iz različnih segmentov in se velikokrat zgodi naključno, nepredvidljivo, nepredvideno in ni mogoče vzpostaviti takšnega nadzora in takšne kontrole, da bi to vedno vnaprej preprečili. To vemo in tega ministru ne očitamo. Očitamo pa mu to, da potem, ko se je nekaj že zgodilo, ni storil tistih stvari, ki bi jih moral storiti in ki bi objektivno zmanjšale možnost naključnih incidentov in ki bi zmanjšale možnost, da bi se take stvari pojavile, čeprav seveda sami vemo, da si nikoli ne moremo temu izogniti. Vsi poznamo tragične dogodke pred diskoteka Lipa 23.12.2005, ki je terjala življenje treh deklet. Izredni nadzor v podjetju, ki je zagotavljal varnost v diskoteki, je pokazal na vrsto pomanjkljivosti, ki so se spletle v mozaik okoliščin, ki so povzročile tragedijo. Varnostna služba je imela zgolj licenco za varovanje premoženja in ne licence za varovanje javnega zbiranja zaposlenih in tako naprej. Kljub temu je pisna pogodba med podjetjem in zakonitim zastopnikom lokala vsebovala tudi določbo o varovanju zaposlenih in obiskovalcev lokala. Kljub tem tragičnim dogodkom, ki so nakazovali, da je marsikaj narobe pri varovanju javnih zbiranj, incident v Celju in tako naprej, se ministrstvo, ki je pristojno za regulativo, in nadzorni inšpekcijski organ dejansko nista zganila, dokler ni prišlo do nove tragedije, tokrat pred lokalom Global v Ljubljani, ki je sprožila tudi širše družbeno gibanje in ogorčenje. Tragičen dogodek je znan in ne bom ga ponavljal. Dejstvo je, da je mladoletnik, ki sta ga pretepla dva varnostnika družb za zasebno varovanje - VIP tako hudo, za posledicami poškodb v Kliničnem centru umrl. Najprej je vsaj meni, mogoče vam ne, popolnoma nedojemljivo, da se je eden od obeh varnostnikov zadrževal na svobodi še vsaj dva dni in potem pobegnil iz države in je danes nedosegljiv slovenskemu pravosodnemu sistemu. Nimam odgovora zakaj. Potem,, ko se je že vedelo, kaj se je zgodilo. Mogoče se v prvem trenutku še ni vedelo, za kaj gre, da še tudi smrt ni nastopila in tako naprej. Potem ko se je vedelo, zakaj, nam ni jasno, kako to, da policija ni reagirala ali pa da je reagirala neuspešno in mu ni preprečila odhoda iz države. Ko so se potem vprašanja sprožila, kako je to mogoče in kakšen je nadzor nad temi službami, je prišlo na dan, da inšpekcijski nadzor nad temi službami, v katerih je zaposlenih preko 6.000 ljudi opravljajo trije inšpektorji. Da minister ni izdal pravilnika o načinu opravljanja inšpekcij na področju zasebnega varovanja, kar pomeni nespoštovanje obveznosti iz 81. člena Zakona o zasebnem varovanju, da je zbornica za zasebno varovanje že 20.7.2007 na generalni direktorat policije naslovila pobudo za inšpekcijski nadzor in za začasni odvzem licence in da je odgovor, ki sem ga prebral, bil formalistično birokratski, češ, da ni dveh pravnomočnih odločb in zato tudi razlogov za odvzem licence. Povsem jasno pa je, da glede na kršitve, ki so se zgodile, da bi ministrstvo lahko ukrepalo, izvedlo inšpekcijski nadzor in bi začasno odvzeli licence, tudi če bi upoštevali Zakon o inšpekciji in Zakon o upravnem postopku. Minister se seveda sklicuje na to, da ni mogel odvzeti licence zaradi dveh pravnomočnih odločb, hkrati pa ni imel pravilnika o inšpekcijskem nadzoru. In pravi, da pravilnika tudi ne rabi, ker je nastopil nov zakon o inšpekciji. Zakaj torej ni uporabil novega zakona o inšpekciji, zakaj ni uporabil Zakona o upravnem postopku? Krona vsega pa so bile izjave gospoda Ministra in Srečka Jarca, da ministrstvo ni moglo ukrepati, ker ni bila sprejeta novela Zakona o zasebnem varovanju in s tem je bila eksplicitno odgovornost za neukrepanje ministrstva pred in po tragičnem dogodku prenešena na Državni svet in Državni zbor. Pri tem je seveda paradoksalno, da je bila v zavrnjenem zakonu celo črtana določba o možnosti začasnega odvzema licence. Minister res ne bi mogel ukrepati, če bi ta zakon bil sprejet. Ne moremo se izogniti vtisu, da je ministrstvo, bom uporabil ta izraz, blago postopalo s to družbo, da je na nek način varovalo predpoziv za ukrepanje s strani zbornice in javnosti in razloge za neukrepanje pa poskusilo preložiti na druge. V zvezi s tem je treba tudi reči to, da je ministrstvo ugotovilo, mislim, da v januarju 2007, da ta družba nima licence za varovanje javnih zbiranj. In to je zadosten razlog, da se po zakonu odvzame licenca na sploh, tudi za fizično varovanje. Ampak ne, zelo hitro je ta družba dobila licenco, februarja 2007, tudi za to zbiranje. Se pravi, namesto da bi jo kaznovali, so ji pravzaprav pomagali, da se je tega prekrška znebila. V razmeroma kratkem času, od leta 2005 do oktobra 2007, smo imeli pet smrtnih primerov, ki so povezani s problematiko varnosti na področju javnih zbiranj. Vsak za sebe je bil specifičen, različen, pa vendarle skupne so nekatere okoliščine: javni prostor, množična prireditev, mladoletna publika. Ministrstvo je te stvari preprosto ignoriralo. Še enkrat opozarjam, nikoli se ni mogoče izogniti nekim naključjem, ki lahko pripeljejo do tragičnih dogodkov, če smo še tako pazljivi. Toda v tem primeru niso bili tako pazljivi. V tem primeru, na žalost, se je pokazalo, da so bile opuščene nekatere dejavnosti, nekateri ukrepi, ki bi lahko in verjetno pripomogli k temu, da se ne bi soočali s tako tragično bilanco. Prešel bom na 4. točko, kjer ministru očitamo, da je odgovoren za kršitev določil točke 2.a Zakona o policiji, ko je maja 2005 mimo verige poveljevanja, to je generalni direktor policije, direktor kriminalistične službe, ukazal, da kriminalist, zaposlen v kriminalistični policije Generalne policijske uprave javnost seznani z vložitvijo kazenske ovadbe zoper osumljenega kaznivega dejanja. Minister za notranje zadeve gospod Dragutin Mater je v mesecu maju 2005 prekoračil svoje pristojnosti po našem mnenju in v nasprotju, zlasti s tretjim odstavkom 2.a člena Zakona o policiji, s tem, ko je odredil, da je delavec uprave kriminalistične policije Generalne policijske uprave novinarju RTV Slovenije ekskluzivno predstavil dejstva o podani kazenski ovadbi v zadevi osumljenega storitve kaznivega dejanja genocida ter s tem nezakonito posegel v konkretni predkazenski postopek, ki ga je na podlagi Zakona o kazanskem postopku in Zakona o državnem tožilstvu usmerjal pristojni vrhovni državni tožilec. Da se razumemo, jaz sem o tem celo pisal v Mladini. Dejstvo, da je bila podana kazenska ovadba zaradi suma storitve kaznivega dejanja genocida zoper določeno osebo, je informacija, ki jo ima javnost pravico zvedeti in ima pravico, da je o tem obveščena. O tem ni nobenega dvoma in o tem tudi ne more, po mojem mnenju potekati razprava, češ, da bi to morali prikriti ali pa na neprimeren način objaviti. O tem sem jaz trdno prepričan. Toda dejstvo je, da je v skladu z zakonodajo ta zadeva bila že predana državnemu tožilstvu in od tedaj naprej samo državno tožilstvo na način, kot ga določi, lahko usmerja stvari in seveda tudi obvešča javnost. In to seveda je bilo kršeno. Dejstvo je tudi, da odločitev o objavi in obsegu posredovanja podatkov javnosti ni bila predhodno usklajena z državnim tožilstvom, saj za to ni bilo na razpolago časa, ker jo je moral kriminalist Jamnik po posebni ustni ministrovi odredbi, tako pač poročajo nezadovoljni in potem odstavljeni ljudje iz policije, izvršiti takoj, saj je novinarska ekipa že čakala v avli Ministrstva za notranje zadeve. Hkrati je bilo evidentno, da ta novica ni bila posredovana na običajen način, bi jo morali posredovati državni organi, pa naj bi bil to MNZ ali kakšno drugo ministrstvo ali celo državno tožilstvo - namreč na tiskovni konferenci, tako kot sicer poroča MNZ, ko odkrije kaj pomembnega, ali pa v sporočilu za javnost, kar bi lahko storilo tožilstvo. Ta novica se je sporočila tako rekoč preko pooblaščenega novinarja kot ekskluzivna informacija in s tem se je zaprl dostop do te informacije, če bi bila pravilno posredovana, tudi vsem ostalim medijskim hišam, novinarjem in tako naprej. Politične konotacije so tu jasne in so šle na škodo poteka predkazenskega postopka, kar se je tudi pozneje pokazalo. Rezultat ministrove kršitve zakona o policiji je bilo tudi dejstvo, da sta dva visoka uslužbenca policije pravzaprav morala oditi, ker se s takšnim načinom poseganja ministra neposredno nista strinjala in sta ga tudi opozorila, tako gospod Potočnik, ki je bil vršilec direktorja policije, kot gospod Erhatič, pomočnik direktorja kriminalistične policije. Da je minister ravnal napačno, je na nek način implicitno priznal tudi s tem, ko je predlagal dopolnitev 22. člena zakona o policiji, kjer je omogočil tudi to, da minister daje navodila v tem smislu in je s tem za nazaj pokril svoje nepravilno in nezakonito ravnanje. V 5. točki, ministru za notranje zadeve očitamo povzročitev erozije varnostnega sistema, slabšanje učinkovitosti policijskega dela, slabitev pogojev za preiskovanje nevarnih kaznivih dejanj ter povzročitev pogojev, ki so vodili v slabšanje varnosti v cestnem prometu. V boju proti korupciji je treba ugotoviti, da je na sploh prišlo v zadnjih letih do očitnega poslabšanja organizacijske klime, pogojev dela, kar vpliva tudi na številne odpovedi policistov in [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]varnostni sistem v državi. Številne kadrovske menjave in samovoljnost znižuje motivacijo in občutek stabilnosti, kar negativno vpliva na delo in prizadevanje. V boju proti korupciji lahko ugotovimo, da čeprav je korupcija bila visoko na praporu te vlade, namreč boj proti korupciji, se dejansko na tem področju ni zgodilo nič posebnega, ali celo zelo malo. Dekleratorno ta Vlada in njeni ministri grmijo proti korupcijo. Še posebno po novem tudi proti tajkunom. V realnosti pa se je na tem področju storilo zelo malo. Še v letu 2006 je bil na državni ravni v policijski enoti, ki je specializirana za boj proti korupciji, zaposlen en človek. V vseh ostalih policijskih upravah pa se je s korupcijskimi kaznivimi dejanji poleg ostalih zadev ukvarjalo približno 20 ljudi. Boj proti korupciji je tu ne leti očitek samo na ministra ali pa predvsem ne na ministra Mateja, bolj proti korupciji je bil boj proti komisiji za preprečevanje korupcije kot pa proti korupciji sami. Na področju varnosti cestnega prometa smo soočeni z drastičnim poslabšanjem prometne varnosti v letu 2007. Daleč od tega, da bi mislil, da je to samo odgovornost policije. Daleč od tega, da bi rekel, da je vse možno pripisati policiji ali samo ministru. Torej dejstvo je, da so znižane globe za nekatere prekrške voznikov tovornih vozil, kar vpliva na to, da lastniki pritiskajo na voznike, da pogosteje kršijo zakon in s tem seveda prispevajo k manjši varnosti. Predvsem pa nam je nerazumljivo, da je minister ukinil Svet za preventivo in vzgojo v cestnem prometu Republike Slovenije, prenesel njegove naloge na Agencijo za varnost cestnega prometa in na Ministrstvo za promet. In nam ni jasno, Svet je imel neko tradicijo, nek ugled, neke akcije, neko dejavnost, ki ni bila slaba, lahko bi bila boljša, nikoli ne bomo nečesa hvalili do konca ampak vsekakor je imela neko tradicijo, neko mrežo in tako naprej. In vse to je bilo na nek način odpravljeno. Komu je pravzaprav bil na poti Svet? Zakaj ta ljubezen do destrukcije vsega, kar kolikor toliko funkcionira in kar ne ustreza pogledom neke konkretne politike. Ne razumem, jaz osebno ne razumem ne logike in ne motiva za prenos pristojnosti za varnost v cestnem prometu na prometno ministrstvo, razen če se niso želeli znebiti uglednega policijskega strokovnjaka za prometno varnost. Toliko pač že poznam Ministrstvo za promet, da vem, da se Ministrstvo za promet ukvarja s prometno varnostjo, ampak s pasivno varnostjo. Ukvarjajo se s tehnični parametri gradnje cest, ukvarjajo se s standardi, pravilniki, postopki, ki bi pri gradnji konstrukcij cest vseh dimenzij lahko omogočili bolj varen in varno potekajoč promet. Ministrstvo za promet nima nobenih izkušenj in nobenega vedenja in tudi ni naravnano v to smer, da bi se ukvarjalo s problemi zagotavljanja aktivne varnosti, z nadzorom cestnega prometa, ki je danes pravzaprav ena izmed osrednjih točk. Ko sem se vozil danes v Državni zbor, sem po radiu poslušal stališča ljudi, ki so predlagali in kritizirali sedanje stanje na področju aktivne prometne varnosti. To zadevo, aktivno prometne varnost, je preneslo na Ministrstvo za promet, ki je preobremenjeno z vsemi drugimi stvarmi več kot dovolj, seveda pomeni njeno zapostavljanje. Še marsikaj bi lahko naštel, še marsikaj bo danes rečeno. Zaradi vsega tega podpisniki na podlagi 108. člena Ustave Republike Slovenije in 253. člena predlagano, da po končani razpravi o interpelaciji sprejmemo sklep, da se gospod Mate razreši s funkcije ministra za notranje zadeve. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima drugi predlagatelj, gospod Jožef Školč.
Spoštovani kolegi, kolegice, gospod minister! Tudi v Poslanskem klubu Liberalne demokracije podpiramo vse obtožbe iz interpelacije, ki so jo pripravili kolegi v Zares. Menimo pa, da ostajajo še hujše zadeve, vredne resne obravnave Državnem zboru, ki se nanašajo na delo ministra in ministrstva in bi bile potrebne temeljite presoje vas, ki sedite v tej dvorani. Poglejte, 23. januarja je bilo v glasilu ene od političnih skupin v Evropskem parlamentu zapisano, da sta se odbora Libe, se pravi Odbora za državljanske pravice, pravičnost in notranje zadeve, udeležila minister za pravosodje in minister za notranje zadeve z namenom, da govorita o prednostnih nalogah predsedovanja na tem področju. Piše: "Poleg potrditve iskanja soglasja o direktivi o vračanju, čeprav ni bil zmožen izraziti stališča sveta o trajanju odvzema prostosti, je minister za notranje zadeve zanikal obstoj problema, ki zadeva izbrisane iz Slovenije, in poudaril, da bo problem rešen sprejemom ustavnega zakona." Zakaj to berem? Zato, ker je podpredsednik tega odbora gospod Catania na to ministrovo izjavo odreagiral: "Razočarani smo." Upali smo, da bo to prednostna naloga slovenskega predsedstva, sedaj to namreč ni več zgolj notranje vprašanje, temveč je tudi evropsko vprašanje, tem državljanom so bile namreč odvzete tudi njihove pravice in evropsko državljanstvo. V tem semestru bo problem izbrisanih naša prednostna naloga" Tisto, kar smo pripovedovali in pred čemer vsi bežijo v tem parlamentu, prihaja na odre slovenskega predsedstva in na odre predsedovanja. Seveda se bo minister upravičeno lahko pohvalil, in tudi Slovenija, z nekaterimi dosežki iz naslova predsedovanja. Eden takih dosežkov je zagotovo zagotavljanje varnosti na zunanjih mejah Slovenije, se pravi vzpostavitev tega schengenskega sistema. Toda ob tem se postavi vprašanje, ali ni morebiti zaradi tega, ker se je večina energije ministra usmerila na to vprašanje, poslabšala notranja varnost v Sloveniji. Ali se ni morebiti zaradi tega, ker minister in izvedel ustreznih izravnalnih ukrepov povečala možnost, da del policije v bistvu še huje uporablja oziroma še močneje uporablja različne metode na celem teritoriju Slovenije, ko pa bi moral zagotoviti in določiti nek pas za to, kje lahko policisti uporabljajo določene postopke, ki jih odprava notranjih meja v Uniji prinese? Ali ni morebiti zaradi tega, ker je pomanjkanje ljudi, spremenil zakon o policiji in zmanjšal standarde za izobraževanje? Kar posledično pomeni, da policisti niso kos marsikateri nalogi. Odprava izobraževanja v tej tacenski šoli pomeni to, da postajajo policisti brez ustreznih kvalitetnih znanj in so, bom rekel, lahko podvrženi situacijam, ki jim niso kos. Del tega smo videli svoj čas na Grčaricah in neko podobno situacijo, ki kaže, da mladi policisti niso dovolj usposobljeni, tudi v primeru v Grosupljem. Ampak pojdimo nazaj k tistim stvarem, ki jih očitamo v interpelaciji in na katere minister ni dovolj dobro, vsaj po moje, odgovoril. Če gremo k evidenci volilne pravice. Se pravi k tisti zadevi, ki je bila posebej aktualna ob volitvah predsednika, še bolj pa zna biti aktualna ob državnozborskih volitvah. Ministru Mateju še vedno očitamo kršitev zakona o evidenci volilne pravice, saj ministrstvo ni niti pravočasno, niti na ažuren način vzpostavilo evidence volilne pravice državljanov Republike Slovenije, ki nimajo stalnega prebivališča v Republiki Sloveniji. Zaradi tega je prišlo do kršitev ustavne pravice voliti, saj je bilo v nekaterih primerih zaradi netočnega in pomanjkljivega posebnega volilnega imenika izvrševanje volilne pravice omogočeno tudi osebam, ki niso državljani Republike Slovenije, pa osebam ki so pokojne in tako naprej. V tem oziru je minister odgovoren za, kot se temu reče, birokratsko malomarnost pri sestavi volilnega imenika oziroma za nepopoln in pomanjkljiv volilni imenik. Odgovoren je za prekoračitev z zakonom določenega roka za oblikovanje tega imenika in odgovoren je za to, da se je vzpostavil tudi dvom v legitimnost volitev. Pri teh volitvah, čeravno se na koncu zainteresirani niso posebej pritoževali, se je dogajalo s tem imenikom marsikaj. Zaradi tega ker je bil del predpisov spremenjen v Državnem zboru, volitve pa v enem delu, izvajanje volitev pa teče tudi s pomočjo imenika, ki ga je pripravilo to ministrstvo, se je pokazalo, da smo dobili pravo zmedo okrog števila volilnih upravičencev iz tega posebnega imenika. Če smo imeli pred spremembo te novele v Sloveniji registriranih dobrih 12.000 volilnih upravičenk in upravičencev, pa je po tej noveli zakona, ko je bilo potrebno po službeni dolžnosti vnašati v imenik vse, ki nimajo stalnega bivališča v Republiki Sloveniji in so naši državljani, smo prišli do številke dobrih 70.000 volilnih upravičencev in upravičenk. Tu imamo zelo natančno določilo okrog tega, kako se sestavi volilni imenik državljanov Republike Slovenije. Ta ima naslednje sestavne elemente: zaporedno številko, priimek in ime, spol, datum rojstva, zadnje stalno prebivališče državljana Republike Slovenije ali enega od njegovih staršev v Republiki Sloveniji in stalno prebivališče v tujini. Seznami s katerimi smo imeli opravka, v veliki meri niso sledili tem določbam. Tu je potrebno res povedati, da tudi minister opozarja na neko zmedo, ki je nastala. Ampak za to zmedo je v veliki meri odgovoren on in njegova služba. Če gledamo za zadnje volitve, je bilo ob zaključku volilnih imenikov s stanjem na dan 10.10. za prvi krog volitev predsednika Republike Slovenije v posebnem volilnem imeniku vpisanih 73.521 slovenskih državljanov. Od tega je imelo do nivoja države urejen naslov stalnega prebivališča 51.029 državljanov, za 22.492 državljanov pa s tem podatkom ministrstvo ni razpolagalo, vseeno pa jih je vpisalo v volilni imenik. Da je tu nekaj hudo narobe, lahko povemo tudi drugače. V volilni imenik za drugi krog je bilo v Republiki Sloveniji vpisanih 1.720.481 volivk in volivcev. Če bi bilo od tega 30,5% nepopolnih podatkov, brez stalnega bivališča, tako kot pri volilnem imeniku za volitve v tujini, bi to predstavljalo 524.700 volivcev. Tu je vsak komentar odveč. Če tu ni mogoče govoriti o veliki malomarnosti, potem ne vem, kaj ta termin sploh pomeni. Seveda ni mogoče volilne pravice izvrševati, ne da bi imeli vse podatke. Tudi zaradi tega so vsi ti postopki ministrstva problematični. Čemu služi vnema, da se tako poveča število volivk in volivcev, če pa hkrati nimamo niti podatka, če so vsi še živi, niti nimamo naslova, kam bi lahko to poslali. To seveda lahko pelje v morebitne zlorabe. Če gre volilno gradivo na neprave naslove, obstaja možnost zlorabe, če gre volilno gradivo ljudem, ki niso več živi, obstaja možnost zlorabe, če gre volilno gradivo ljudem, ki niso državljani, kar je tudi bil primer, obstaja možnost volilne zlorabe. Da zaključim, čeravno bi o tem lahko govoril zelo dolgo. V Liberalni demokraciji menimo, da so volitve temelj demokracije in da je seveda zato bistveno, da so izpeljane skladno z zakonom. Že na volitvah predsednika republike je bilo storjenih veliko napak, zato ne moremo biti brezskrbni, kljub temu da ugotavljamo, da te glasovnice iz tujine niso odločile o volilnem izidu. Napake pa, čeravno ne spremenijo ničesar, kljub temu posegajo v bistvo volitev. Zato kršitev zakona in napak ministra ne moremo jemati s tako lakotnostjo, kot jih obravnavajo minister in vladajoča koalicija in pa ministru nadrejeni. Mislimo, da mora minister za kršitev zakona in za napake, četudi je zanje zgolj in samo objektivno odgovoren, prevzeti odgovornost in biti razrešen. Če gremo naprej k 3. točki, kjer ocenjujemo, kako je minister ravnal v primeru, ki ga Slovenija pozna kot primer Plut. Veliko vprašanje je, zakaj je policija ravnala tako, kot je oziroma zakaj ni ukrepala, kljub temu da je bilo jasno, da ima opravka z nevarno osebo, da so bili mediji polni vprašanj, kaj je z zločini in z odgovornostjo za zločine, ki jih je ta oseba storila v Republiki Srbiji. Tisto, kar je grozljivo iz vseh izjav, ki jih je minister okrog tega primer podal, je, da lahko sklepamo, da Plut za zločin, ki ga je storil v Srbiji, ne bi bil pravzaprav nikoli kaznovan. In nedopustno je, da si lahko kdo domišlja, da slovenski državljan nekaznovano mori po tujih državah in da ima slovenska policija v takem primeru zvezane roke. Izgovori, ki smo jih tu poslušali, češ, da ni bilo ustreznih dokumentov, kažejo na veliko nesodelovanje med policijo in tožilstvom. V primeru Plut je namreč kljub veljavni zakonski podlagi za kazenski pregon kot tudi uveljavljenih instrumentih za mednarodno sodelovanje na področju kazenskega pregona prišlo do neustreznega oziroma sploh do neukrepanja policije in pa tudi premajhnega odziva državnega tožilstva. Posledice so jasne. Ampak zakaj to pripovedujem? Zato, ker se je zelo hitro za tem vsa Slovenija soočila s popolnoma drugačnimi postopki v primeru družine Strojan. Vsa pooblastila, ki jih policija po ministrovih besedah nikakor ni mogla uporabiti v primeru Plut, je policija brez vsake težave uporabila v primeru družine Strojan. Če bi policija, da poenostavim, ravnala enako, kot je v primeru družine Strojan tudi v primeru Plut, na Jančah ne bi prišlo do tragičnih posledic. Ko je namreč minister pojasnjeval, na kakšnih podlagah se je sledilo tem družinam in žal tudi drugim, ki so se pač ukvarjali s tem problemom, se je pokazalo, da ima policija takrat, kadar je to po volji ministra velika pooblastila, da lahko spremlja, v nevednicah, "problematične osebe". Seveda je vsa ta politizacija, o kateri je govoril kolega Gantar, nekako pripeljala do tega, da lahko govorimo o veliki eroziji varnostnega sistema. In to je tisti termin, ki pravzaprav pove, kaj vse se je v tem mandatu zares zgodilo, kakšne so posledice tega uspešnega ministrovanja, kakšne so posledice vseh sprememb, ki jih je Vlada dosegla tako vizavi statusa policije, tako vizavi policistov in tudi s spremembami Zakona o javnih uslužbencih, kjer si je določene avtonomne dele državne uprave in državnih organov podredila in jih pravzaprav spravila ob potrebno samostojnost. Vse te spremembe zakonov, predvsem teh dveh, so zagotovo omogočile politizacijo javne uprave, omogočile so številne kadrovske zamenjave in omogočile so zakonito vmešavanje ministra v delo policije. Posledice pa so zelo hude. Od tega, da si je Vlada preko ministra podredila najbolj pomembne dele policije, to je kriminalistično službo, generalno policijsko upravo in vso logistiko policije, slovenski državljani in državljanke nimajo nič, kvečjemu je posledica tega zmanjšanje varnosti nasploh. Vse te stvari, ki smo jih tu poslušali, da je potrebno pač zagotoviti v vseh delih uprave in v vseh organih neko konceptualno oziroma neko politično kompatibilnost, so pripeljale do tega, da se ljudje v policiji sprašujejo, kdo je kakšne barve in kaj lahko pomeni samostojna akcija v posameznem primeru. Posledica je tudi to, da podrejeni vedo, da je bolj kot strokovnost pomembna njihova politična primernost, predvsem pa strogo spoštovanje navodil, čeravno včasih niso skladna z zakonom. Ali to, recimo, vpliva na zmanjšanje korupcije, o kateri je ta vladajoča elita tako rada govorila ob koncu ali pa od sredine prejšnjega mandata naprej? Rekel bi, da ne. Tu ne gre za neko oceno opozicijskega poslanca, ampak to oceno pravzaprav z nami delijo tudi ljudje, ki te procese spremljajo od zunaj. Kdo? GRECO, recimo, OECD in naprej. O tem vam bom še govoril. Ko se minister sklicuje na podatke o tem, da gre za zmanjšanje teh problemov korupcije govori oziroma navaja podatke o obdobju od tri do pet. O tistem letu sedem, o katerem govorimo v tej interpelaciji, pa žal nič. In tudi zato dajem ministru priložnost, da o tej neraziskanosti korupcije od leta pet do sedam poda odgovor, da se ne sklicuje na stare podatke. Skupina GRECO je maja 2005 obvestila, da bo Komisija za preprečevanje korupcije ukinjena. GRECO je takrat v poročilu branil svoja stališča, da je Slovenija z obstoječo komisijo o preprečevanju korupcije zadovoljila zahtevam po ustanovitvi neodvisnega organa, po ukinjanju komisije po enem letu njenega delovanja, GRECO ne more več sklepati, da Slovenija izpolnjuje zahteve in zahteva od slovenskih oblasti nadaljnje informacije. To je iz 9. decembra 2005. 10. marca 2006 je iz poročila rarzvidno, da je Slovenija podala informacije, da je sedanja oblast izbrala drugačen pristop pri preprečevanju korupcije, vendar pa zahteva nadaljnje informacije o konkretnih korakih, kako se bo v Sloveniji izvajala protikorupcijska politika. Iz poročila ne izhaja, kateri organ je Slovenija navedla kot organ, ki se ukvarja s preprečevanjem korupcije. To so vprašanja ki jih postavljajo zunaj. Po svoje boste ta vprašanja "kasirali" tudi sedaj, ko se začenjajo pogovori o pristopu Slovenije v OECD. Tudi tam je ena od pomembnih postavk borba proti korupciji. V OECD-jevem poročilu o stanju korupcije v Sloveniji piše nekaj, kar sedanji vladi ne more biti v ponos. Piše, da so prioritete in obveznosti v zvezi z bojem proti korupciji v Sloveniji zadnja leta nazadovale, mehanizmi in zatiranje korupcije pa bi se morali okrepiti. Kaj porečete na to minister? Predstavnike OECD poleg nedomišljene zakonodaje moti tudi praksa, kako se do korupcije pristopa z najvišjih nivojev, kjer ima izvršna oblast, in v njej MNZ, zagotovo vidno vlogo. Ampak če bi imeli vi resne namene s korupcijo, potem bi najprej opravili s tistimi očitki, ki se nanašajo na ljudi, ki sedijo poleg vas v Vladi. O tem pa seveda nikoli ne zvemo nič posebnega. Mi smo postavili veliko vprašanj. Še več vprašanj postavlja javnost. Praktično po večini ministrstev in vprašanja so največkrat povezana z izvajanjem javnih naročil in odgovori so ponavadi taki. da so formalni. Z njimi pa pravzaprav nihče ni zadovoljen. Njihovi vsebini pa tudi redko kdo verjame. Če bi šli samo na dve področji. Na področju zdravstva in področje zunanjih zadev ostaja veliko vprašanj, ki nosijo pridih klientalizma, pa ni bilo zaslediti, da bi minister kaj posebej reagiral. Mi imamo iz dneva v dan poročila v medijih o gradnji Pediatrične klinike. V spornih poslih, ki so bili vredni več kot četrt milijona evrov, toliko je bilo to znamenito svetovanje o projektu napeljave elektroinštalacij. Ta sporni posel je dobilo podjetje nekdanjega svetovalca predsednika Vlade za gospodarstvo. Ali to ustreza definiciji klientalizma ali ne? Ko beremo o nadzoru nad investicijskimi projekti, če gremo k sedanji ministrici, nad njo visi obtožba, da naj bi kot uradna oseba zlorabila svoj položaj in namenoma kršila zakon o javnem naročanju, ko je brez javnega naročila oddala delo inženirskega svetovanja in nadzora nad vsemi investicijami, projekti, ki jih v zdravstvu iz proračuna financira Republika Slovenija in za katere je odgovorno ministrstvo, in to podjetju Perspektiva d.o.o. in Šoštanja, katerega solastnica gospa Tinauer naj bi bila osebna znanka in njena prijateljica. In seveda imamo tu spet zgodbe o njunih poslih izpred let. Pri Onkološkem inštitutu, gospod minister, je bil tehnični prevzem oddelkov narejen nekaj ur, preden je Ministrstvo za zdravje Republike Slovenije prejelo poročilo supernadzora o napakah v gradnji. Kakšno naključje. In še bi lahko našteval. Poglejte, to so stvari, ki kažejo na to, da je ministrstvo izgubilo svoj kompas, kar se tiče preganjanja nezakonitih stvari. Če se ne ukvarja s tem kar je oziroma če se ne zna opredeliti do teh stvari, ki so najbližje, kako naj učinkovito preganja še bolj zapletena dejanja? Ampak, da zaključimo, če bomo čez leta to vaše ministrovanje pač gledali tudi skozi to optiko predsedovanja Republike Slovenije v Evropski uniji, se bo pokazalo marsikaj. Zagotovo se boste pohvalili s prevzemom pač teh obveznosti na Schengenski meji, zagotovo se boste ali se bomo lahko pohvalili s prevzemom evra. Zagotovo pa bo marsikdo rekel, da je bila ena od prioritet slovenskega predsedovanja tudi, bom rekel toleranca in multikulturni dialog. Če bomo skozi to prioriteto ocenjevali delo vas in vašega ministrstva pa si bo Slovenija zagotovo prislužila strahovit madež. Kajti pri teh stvareh ne štejejo samo deklaracije, ne šteje število konferenc ampak štejejo dejanja. In Slovenija je poznana po svetu kot tista, kjer je policija pregnala družino Romov iz sovjega bivališča in Slovenija je poznana in vi kot minister kot tista država, ki vztrajno zavrača reševanje problema izbrisanih. Če je to prispevek k multikulturalizmu, potem se nam hudo piše. Ob tem je seveda najbolj sporno to, da svojim kolegom v Evropi govorite, da je za uveljavljanje določenih pravic potrebno sprejeti ustavni zakon. Kaj implicite to pomeni? Da ima Slovenija ustavne ovire za realizacije človekovih pravic. Ta intenca je nekaj kar ne vzdrži nobene presoje. Kajti če bi imeli mi v svojem ustavnem sistemu te omejitve, potem zagotovo ne bi bili mogli biti sprejeti v družino evropskih držav. Zato je to tudi ne samo slab, ampak argument, ki kaže da tisti, ki so ga skonstruirali, ne razumejo dobro niti pomena človekovih pravic, niti vseh tistih deklaracij ki jih zagotavljajo, niti tega da je to sestavni del in temelj naše ustavne ureditve in da je treba človekove pravice spoštovati brez pridržka. Zato ni potrebnih kakšnih posebnih ustavnih popravkov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Odgovor ministra za notranje zadeva, gospoda Dragutina Mateja na interpelacijo ste prejeli 21. decembra 2007. Besedo dajem ministru za obrazložitev pisnega odgovora. Izvolite prosim.
Hvala lepa gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci. Prepričan sem da ste poslanci zelo natančno in pozorno prebrali odgovore na vse očitke, ki so navedeni v predlogu za interpelacijo in tudi danes ste seveda zelo pozorno spremljali nastop obeh predlagateljev z očitki ki so bili ponovljeni in seveda z nekaterimi zadevami, ki so bile dodane k temu kar ni pisalo v predlogu interpelacije in ni predmet zakonov in Ustave. Na začetku moram zelo odločno reči da zanikam oziroma odvračam in zavračam vse očitke ki so v interpelaciji navedeni. Na kratko bom povzel pisni odgovor interpelacije, ki je bil in glede na število očitkov ki so bili zraven navedeni, bom na kratko predstavil, kaj vse je ministrstvo v treh letih in še nekaj naredilo. Najprej bi začel s prvimi očitki in bom sledil očitkom, tako kot so v interpelaciji napisani. Glede očitka, da ni bil sprejet pravilnik, ki bi dodatno opredelil področje dela inšpektorata, moram zelo jasno povedati, da je takratni vodja oziroma glavni inšpektor pisno zahteval od Službe vlade za zakonodajo, ali je potreben sprejem tega pravilnika. Zakaj? Preprosto, Zakon o zasebnem varovanju je bil sprejet leta 2003, v naslednjem letu je bil sprejet Zakon o inšpekcijah, ki je podrobno opredelil in sistemsko uredil kako se izvajajo inšpekcijski nadzori. Dobili smo jasen pisni odgovor, da to ni potrebno urediti v posebnem pravilniku, ker je to že urejeno v zakonski materiji, ki je natančno opredelila vse postopke. Zaradi tega nismo pristopili k izdelavi tega pravilnika, ker je bilo nam jasno povedano, da to ni potrebno. Seveda smo nekatere določbe in natančnejše opredelitve glede inšpektorata uredili v spremembi zakona, ki je bil v lanskem letu sprejet. Tako govorim, da ministrstvo v nobenem trenutku ni nehalo izvajati zakona in je delovalo v skladu z Zakonom o inšpekcijskih nadzorih in spoštovalo vse določbe, ki so tam navedene. Glede zavajanja javnosti v zvezi z družbo VIP Varovanje. Treba je zelo jasno reči, da ni šlo za nikakršno zavajanje javnosti, vedno je šlo le za razlago pogojev, pod katerimi se lahko odvzame licenca v skladu z tedaj veljavnim 40. členom zakona o odvzemu licenc. Mogoče bi bilo zelo dobro prebrati tudi tisti odstavek iz 40. člena, ki ga je predlagatelj mogoče slučajno spregledal, ko je pripravljal interpelacijo in se glasi: "Če ministrstvo, pristojno za notranje zadeve, samo ali na podlagi pisnega predloga pristojnih inšpekcijskih služb, zbornice ali policije ugotovi, da imetnik licence v zadnjem letu ponavljajoče kršite določila tega zakona ter predpise s področja preprečevanja dela in zaposlovanje na črno in varstva konkurence, se mu izreče začasni odvzem licence." Gre za komulativne dejavnike, kjer je praktično zakon bil napisan tako, da ni bilo mogoče odvzeti licence nikomur, ki je kršil samo eno od določil, in seveda tisti, ki se na pravo detajlno spoznajo, vedo kaj pomeni komulativni dejavniki, ki so našteti v zakonu in seveda tukaj so potem organi, ki lahko ukrepajo zvezani, zato smo tudi predlagali, da se to področje uredi drugače in sedaj je urejeno drugače. V zadnji spremembi zakona ni več komulativno naštetih dejavnikov, ampak so našteti tako, da se lahko za vsako od teh kršitev izreče odvzem licence. Glede dolžne skrbnosti in ukrepanja, moram reči, da je ministrstvo in inšpektorat bilo učinkovito in je delovalo kljub omejitvam, ki so bili v zakonu, na takšen način, da je izvajalo inšpekcijske nadzore, ter da je v letih 2006 in 2007 predlagalo v petih primerih prepoved delovanja opravljanja dejavnosti. Pojavljajo se seveda tudi očitki, da sem zavajal javnost z očitki na račun zbornice, Državnega sveta, Državnega zbora, vas poslancev in poslank tukaj v Državnem zboru. Moram zelo glasno in jasno povedati. Ko sem bil vprašan zakaj in kako je bilo ravnanje Ministrstva za notranje zadeve po dogodkih Lipa, da sem povedal redosled dogodkov. Ministrstvo za notranje zadeve je pripravilo zakon. Zakon je Vlada potrdila, zakon je šel v nadaljnje procedure, vendar ni bil sprejet. S tem nisem obtoževal nikogar in nisem prenašal odgovornosti na nikogar. Seveda različni ljudje lahko to različno razumejo zato sem danes še enkrat povedal redosled teh dogodkov, ki je potekal. Kaotično stanje na področju nadzora nad družbami za varovanje [[...]]Moram zelo jasno povedati, da sta v tem času policija in inšpektorat izvajala izredno veliko število nadzorov na področju varnostnih služb. Policija s svojimi rednimi oblikami dela z nadzori, ki jih redno izvaja v okolici, v lokalnem okolju, nad samimi lokali načrtno kordinuirano in kontinuirano izvaja ustrezne ukrepe, da bi preprečevala negativne varnostne pojave predvsem v okoljih kjer delujejo določeni lokali. In seveda takoj dalje očitek, da nisem spoštoval naročil predsednika Vlade in sklepov političnega kolegija, ki je bil naveden. Tukaj je seveda treba jasno povedati, da je ministrstvo v času mojega mandata bistveno povečalo število inšpektorjev, ki delujejo na tem področju. Nihče ne govori o tem, koliko je bilo teh inšpektorjev leta 2004, pod seveda prejšnjo Vlado in na kakšen način so delovali in mimo grede tudi izobraženi niso bili zato tudi izpitov za inšpektorja niso opravili in so to opravili šele v letu 2005. Vendar je treba jasno povedati tudi tisti del sklepa tega političnega kolegija, ki je bil ravno tako spregledan v interpelaciji pristojnega ministrstva in se glasi tako: " Pristojna ministrstva bodo proučila trenutno veljavno zakonodajo na tem področju ter v primeru, da jo je potrebno dopolniti ali spremeniti tudi predlagala ustrezne spremembe, ki bi vodile k večji učinkovitosti pri izvedbi inšpekcijskih postopkov in doslednem sankcioniranju kršiteljev. Ministrstvo za notranje zadeve pa bo še okrepilo nadzor nad varnostnimi službami, ki opravljajo varnostne storitve ter dosledno preverjalo pogoje za njihovo delovanje." Ministrstvo je izvajalo veliko ukrepov, imeli smo mislim da vsaj dve razpravi v delovnih telesih tega Državnega zbora, kjer smo podrobno govorili tako o primeru Lipa kot tudi o primeru Global, kjer so bili izneseni vsi podatki, zelo podrobno koliko ukrepov in kakšne vrste nadzorov je izvajal tako inšpektorat v povezavi z drugimi inšpektorati kot tudi policija s svojimi rednimi oblikami dela. Če se nadalje dotaknem Zakona o evidenci volilne pravice. Tukaj je treba zelo jasno povedat, da smo oziroma da ste v parlamentu 2.12.2006 sprejeli novelo zakona, ki je drugače opredeljeval, kako se to področje ureja. Zato je bilo Ministrstvo za notranje zadeve po uradni dolžnosti napoteno k temu, da dopolni matične registre in na podlagi obstoječih evidenc vnese vse podatke slovenskih državljanov, ki ne živijo na ozemlju Republike Slovenije v volilne imenike. K temu delu smo pristopili takoj, angažirani so bili ljudje v ministrstvu, v upravnih enotah, na Ministrstvu za zunanje zadeve v naših diplomatsko-konzularnih predstavništvih in po uradni dolžnosti je ministrovo oziroma njegova strokovna služba vneslo vse podatke, s katerimi smo razpolagali v ta imenik. V nobenem trenutku ni prišlo do kakršnih koli spreminjanj tega, drugače kot s podatki, ki smo jih imeli po uradni dolžnosti. Če organ ne poseduje določen podatek, ki je bil tukaj naštet, natančno kaj vse se vpiše s strani predlagatelja, seveda ministrstvo ne more vnesti noter podatka, ampak vnese samo tiste podatke ki jih lahko. Volilni imeniki se spreminjajo nenehno, dnevno. Notri se vnašajo osebe, ki pridobijo državljanjstvo, ki se jim odvzame državljanstvo, osebe ki dopolnijo 18 let starosti, ki umrejo in seveda pri osebah, ki živijo izven Republike Slovenije, Slovenija nima absolutnega nadzora in ne dobiva ažurnih podatkov kateri dan je kdo umrl in smo seveda odvisni od tega, kaj nam državljani oziroma njihovi sorodniki sporočajo. Samo na podlagi tega lahko vnašamo kakršno koli spremembo v volilni imenik. Nemogoče bi bilo in nesprejemljivo bi bilo, da bi ministrstvo samo od sebe določilo limit, pri kateri starosti je pa nekdo umrl in vnesti tudi da je ta oseba mrtva, če za to nimamo uradnega podatka. Zelo lahko je seveda to povedati javnosti, da imamo, ne vem, nekaj ljudi ki so čez 100 let stari v tujini in zelo težko je zakonsko vpisati določene podatke in seveda določiti nekoga za mrtvega. To je nesprejemljivo in za to ministrstvo tudi v bodoče ne bo spreminjalo podatkov, drugače kot samo in v skladu z zakonom in z uradnimi evidencami, ki jih imamo na razpolago in ki jih bomo imeli na razpolago. Kot vemo so volitve za predsednika republike potekale zakonito in Ministrstvo za notranje zadeve je ves čas izvajalo samo tiste sklepe, ki jih je volilna komisija sprejela. Tudi ni bilo zaznanih nobenih kršitev v zvezi z glasovanjem po pošti slovenskih državljanov, ki živijo izven Republike Slovenije. Tako da je ta očitek in ta bojazen, ki je bila izrečena, praktično popolnoma odveč, ker sami dokazi in sama dejanja, ki so se zgodila v zvezi s tem, zelo natančno govorijo. Ministrstvo pa ima vsak dan izredno natančne, do številke natančne število oseb, ki imajo takšen status, da lahko volijo v Republiki Sloveniji. In seveda primerjava ki je bil tukaj dana in špekulacija, da če bi imeli toliko % ljudi, za katere ne bi imeli podatke za vse volivce ki so v Republiki Sloveniji, bi to pomenilo takšno število. To je zgolj špekulacija, zavajanje javnosti in moram zelo odločno nasprotovati temu. Za državljane v Republiki Sloveniji imamo seveda določene predpise. Točno vemo, kje so njihova stalna bivališča. Če imamo in imamo nekaj takšnih primerov, da ljudje niso nikjer prijavljeni. Mislim, da je šlo ob zadnjih volitvah za nekaj 200 ljudi, ki nimajo nobenega podatka o prebivališču uradnega in seveda zato so vpisani v tako imenovano nulto volilno listo. Kar seveda pomeni, da kadarkoli se te osebe pojavijo na katerem koli volišču v Republiki Sloveniji se preverja njihov status in na podlagi tega lahko tudi kasneje volijo. Če se dotaknem zadeve Plut. Moram reči da je o zadevi Plut bilo v delovnih telesih parlamenta že zelo veliko povedanega, zelo veliko podatkov je bilo iznesenih. Bili so narejeni notranji nadzori. Vlada je sprejela tudi določene sklepe v zvezi s tem in seveda vsi ti podatki so zelo in natančno dostopni vsem poslancem kot seveda tudi javnosti. Seveda je pa treba povedati nekaj stvari, ki se tudi očitajo v sami interpelaciji. Najprej minister za notranje zadeve ni odgovoren in nima nobenega vpliva na komisijo za pogojne odpuste. Jaz na tem nimam nobenih pristojnosti, na to ne morem vplivati in seveda ta pristojnost je drugje in seveda tudi minister za pravosodje, ki sestavi to komisijo nima nadzora nad delom te komisije v takšnem smislu, kot si jo mogoče javnost predstavlja. Tam notri je seveda točno določena struktura, notri je samo ena oseba, ki je zaposlena v ministrstvu za pravosodje, drugače je pa sestavljena ta komisija iz predstavnikov vrhovnih sodnikov, vrhovnih državnih tožilcev in seveda v tej skupini potem odločajo kdo je primeren za pogojni odpust. V času pogojnega odpusta kot veste je Silvo Plut storil nekaj kaznivih dejanj. Policija je ta dejanja preiskovala, ga prijela, bil je priprt, proti njemu so bile vložene kazenske ovadbe in na koncu je policija seveda tudi pred njegovo izpustitvijo posebej opozorila na kazniva dejanja, ki so bila storjena in katera so še v obravnavi ter da je seveda Plut bil na pogojenem odpustu iz državljanstva, iz zapora. Kljub temu je prišlo do odločitve kakršne je prišlo. Jaz ne morem soditi odločitev drugih organov in tudi ne želim tega početi. Govorim samo o dejstvih, tako da potem ne bo spet narobe razumevanje na koga kaj prelagamo. Glede dejanja kaznivega dejanja, za katerega je bil Plut obtožen v Republiki Srbiji je seveda treba jasno povedati, da je policija ukrenila vse, kar je bilo v njeni moči. Celo več, spodbujala je druge organe, tako Ministrstvo za pravosodje kot tudi tožilstvo in sodišče za na področju pravosodne oziroma pomoči možnosti vložitve kazenske ovadbe proti Plutu v Republiki Sloveniji. Na žalost se je izkazalo, da so bile ovadbe že podane na tožilstvo v Srbiji in po njihovih zakonih Srbija ni več mogla in seveda ni zaradi tega nobenih dokazov Sloveniji izročila, na podlagi katerih bi policija lahko kasneje oziroma takrat vložila kakršnokoli kazensko ovadbo. Gre za zelo zapleten postopek, če tako rečem po eni strani, po drugi strani pa za zelo jasna določila kaj je pristojnost katerega organa in kaj lahko naredi. Tudi če bi policija privedla Pluta zaradi mednarodne tiralice k preiskovalnemu sodniku pri nas, le ta ne bi imel nobene zakonske osnove, da ga zaradi tega dejanja pridrži. Tudi srbski organi na nikakršen način niso želeli izvršiti zaslišanje Pluta, ko je le ta bil še v priporu in je bil postopek priprave obtožnice v teku. Glede mojega vmešavanja v delo policije je seveda cela interpelacija na nek način nasprotujoča si. V enem trenutku se mi očita, da sem posegal v delo policije, v drugem se mi očita, da nisem posegal v delo policije, in to je ravno tisti del, kjer se mi očita, da nisem posegal in da bi moral posegati. Vsi vemo, in posebej vi poslanci zelo natančno veste, kakšne pristojnosti ima minister za notranje zadeve in na kakšen način lahko deluje in usmerja delo policije. Za to obstajajo usmeritve letne, redne, ad hoc, izredne, vse to so elementi, ki se jih lahko minister poslužuje, da usmerja delo policije. In če govorimo o komuniciranju z javnostjo, bi želel citirati mnenje Inštituta za primerjalno pravo na Pravni fakulteti iz leta 2001, ne iz časa tega mandata, tako da mislim, da ne bo potrebno zavračati, da je to po politični liniji nastala ta usmeritev. Leta 2001 je Inštitut za primerjalno pravo na Pravni fakulteti podal takšno mnenje, ki ga bom sedaj citiral: "Minister se torej lahko v okviru ministrstva, vključno z organom v sestavi obrne na katerokoli organizacijsko enoto ali posameznega delavca in jim da obvezno navodilo za njihovo delo ter jim lahko naloži, da v mejah njihovih pooblastil, ki izvirajo iz pristojnosti organa v sestavi in končni posledici tudi ministrstva, opravijo določene konkretne naloge ali sprejmejo določene ukrepe ter mu o tem poročajo. V normalnih razmerah sicer tudi ta komunikacija praviloma poteka preko predstojnika organa v sestavi, vendar za ministra ne obstajajo nobene ovire za neposredno komuniciranje, če oceni, da je to potrebno." Zato sprememba Zakona o policiji kasneje ni bila narejena zato, da bi bilo nekakšno, kot je bilo tukaj rečeno, nekakšno pokritje za nazaj. Tega pokritja ni bilo potrebno, sprememba zakona je bila narejena preprosto in samo zato, da bo nedvoumno jasno, in da ne bo mogoče v bodoče govoriti o tem, ali ima minister pristojnosti ali nima pristojnosti. V končni fazi samo minister je tista oseba, ki pride v Državni zbor in odgovarja za delo celega ministrstva, vključno z organi v sestavi, ki delujejo v tem ministrstvu. Glede samega vprašanja, ki je pa takrat bilo postavljeno, in ekskluzivnosti, pa moram reči, da se policija praviloma poslužuje takšnih oblik dela, kot so bile tukaj opisane s strani predlagatelja, da ima novinarske konference, da seveda obvešča preko sporočil za javnost vse medije po nekem cirkularju, vendar seveda je treba jasno povedati, da policija dnevno odgovarja tudi na posamezna vprašanja posameznih novinarskih hiš, posameznih novinarjev in teh sporočil ne pošilja vsem novinarjem po nekem cirkularju in ne prireja za vsako stvar tiskovne konference. In v tem konkretnem primeru je šlo natančno za to, da so novinarji želeli odgovor na to vprašanje in so ga tudi dobili. S samim odgovorom seveda ni bil ogrožen postopek, kriminalist, ki je podal ustno izjavo za medije, je bil izrecno opozorjen na to, da ne sme kršiti nobenega zakona ter da mora dati izjavo samo v takšnih okvirih, kot mu jih zakon omogoča, tako da ne bo ogrožen postopek. Nadalje se mi seveda očita, da sem zanemaril nekatere dolžnosti iz Zakona o policiji in da ni v policiji bil sprejet in objavljen pravilnik za opravljanje preizkusa. Torej, da se ne opravljajo preizkusi. Zadeva je ravno obratna in nekoliko nenavadno je, da se ta očitek pojavlja v mojem mandatu. Policija je pripravila takšen pravilnik in jaz sem sprejel in podpisal takšen pravilnik na podlagi 71. člena zakona. Vendar je ta člen bil v zakonu o policiji od leta 1998 in noben predhodni generalni direktor in noben minister niso uredili tega področja. Tako da je zadeva v lanskem letu končno bila urejena in posebej je bilo naročeno v letnih usmeritvah za 2007, da je treba takoj, nemudoma pristopiti tudi k tem oblikam preverjanja, znanja policistov. Glede skrajšanega usposabljanja. Seveda je treba jasno povedati, da pri tem gre za usposabljanje policistov za potrebe varovanja državne meje. Da je program sestavljen tako, da ti policisti dobijo vsa potrebna znanja, ki jih potrebujejo za svoje delo, pri varovanju tako imenovanega zelenega dela meje. Ter da lahko, to zdaj že lahko govorimo, po izkušnjah ki jih imamo do sedaj, te osebe v popolnosti izvajajo vse naloge ki so pred njimi. In nikakor ne moremo teh usposabljanj povezati z drugimi dogodki, kot je bilo tukaj omenjeno. Recimo v primeru Grčarice. V primeru Grčaric ni bilo niti enega policista v tisti skupini policistov ki so odhajali na usposabljanje, na poligone ki jih imamo v tem predelu Slovenije. Vsi policisti so bili policisti ki so končali ali policijsko srednjo šolo v Tacnu, ali policijsko akademijo in so bili pripadniki posebnih policijskih enot. Tako da kakršno koli namigovanje, da so bili tam neusposobljeni policisti, je popolnoma, popolnoma neprimerno. Nadalje se očita da in v veliki meri je bilo govorjeno kaj vse, GRECO in še nekatere druge inštitucije očitajo državi Sloveniji oziroma Vladi Republike Slovenije. Ministrstvo za notranje zadeve je samo eden od delov Vlade Republike Slovenije in seveda Vlada deluje kot celota in sprejema odločitve kolektivno, kot veste na svojih sejah. S tem jaz seveda se ne izogibam svojih obveznosti ki jih imam pri tem. Lahko pa seveda rečem da smo na področju, za katerega je izrecno zadolženo Ministrstvo za notranje zadeve, ukrenili kar nekaj korakov. Spremenili smo organizacijo dela kriminalistov ki delajo na področju korupcije. Po hierarhiji smo jo premaknili višje v hierarhiji in vezali neposredno na vodstvo policije. Kar v preteklosti ni bilo in kar je bil glavni očitek v letih 2002 do 2004 in seveda to smo spremenili in s tem povečali možnost odzivanja in neposrednega vodenja tega dela policije s samim vrhom policije. Je pa treba tudi jasno povedati, da se je povečalo število kriminalistov ki je to počelo in podatek, ki je bil iznesen, da se s tem ukvarja samo en kriminalist, je podatek ki je izpred leta 2005. Sedaj dela na tem področju več kriminalistov. To smo spremenili in seveda tudi na območju policijskih uprav imamo kriminaliste ki so zadolženi za to področje. Hkrati pa seveda moram reči da je policija obravnavala v tem času kar nekaj kaznivih dejanj, ki imajo znake korupcije in seveda tudi podala kazenske ovadbe. Kar nekaj je teh konkretnih primerov, ki so bili podani. Zadnji takšen primer s konca lanskega leta je ovadba proti trem carinikom, ki so izvršili nekaj kaznivih dejanj vključno s kaznivimi dejanji korupcije in podkupovanja. Poslabšanje varnostnih razmer predvsem na cestah; treba je zelo jasno povedati, da se nadzor in prisotnost policije na slovenskih cestah ni zmanjšala, povečala se je. In če pogledamo statistične podatke in dejansko ukrepanje policije na terenu lahko ugotovimo, da se je iz leta 2006 na 2007 bistveno povečalo in intenziviralo delo policije na tem podrojču. Pregledali smo kar nekaj več, zaznali smo kar nekaj več kršitev cestnoprometnih predpisov, izrekli smo za 19% več glob, izrekli smo tudi veliko število opozoril, ki nam jih novi Zakon o ZVCP iz 2004 omogoča in pa podanih je bilo veliko več, za 25% več alkotestov je bilo odrejenih. Na žalost je tudi procent vinjenosti voznikov bistveno narasel iz leta 2006 na 2007 in kar je še slabše, bistveno se je povečala stopnja alkoholiziranosti voznikov. Lansko leto smo imeli manjše število prometnih nesreč vendar so te bile hujše in bolj tragične. In policija je nenazadnje v lanskem letu odvzela več kot dvesto vozil. Se pravi tako motorjev kot tudi avtomobilov, zaradi različnih kršitev. Tako da je zelo težko sprejeti trditve, da policija ni ukrepala, ni delovala in da se nekako umika iz [[...]]Nenazadnje je seveda policija in ministrstvo vključno z mojimi usmeritvami naredilo nekatere korake in nove prijeme pri zagotavljanju varnosti na slovenskih cestah. Opremljeni smo z novimi vozili, ki omogočajo boljše in bolj učinkovito delovanje na avtocestnem križu, nenazadnje so ta vozila že pokazala svojo vrednost pri nekaterih akcijah, ki so se dogajale pred kratkim, prejšnji teden, deset dni nazaj, kjer smo ravno s pomočjo teh vozil uspeli odkriti in zaustaviti vozila najvišjih cenovnih razredov, ki so bila ukradena. Eno vozilo je bil Jaguar, ukraden v Italiji, drugo vozilo je bil Bentley, ukradeno v Monaku. Skratka policija je vedno bolj vidna na avtocestah in deluje v takšnem smislu kot je to potrebno. Glede tega, da sem se v mojem mandatu ukvarjal več z obliko tablic kot s preventivo v cestnem prometu moram zelo jasno povedati, da je zakon, ki je bil sprejet junija 2004 spreminjal obliko tablic, tako da bi vse tablice imele samo grb države na tablici, vendar prejšnji minister, ne vem zaradi česa, verjetno zaradi bližine volitev ali česa podobnega, ni ukrenil nobenih postopkov v zvezi s tem, ukrenjeno ni bilo ničesar, roki kdaj se bi naj uvedlo to, so se podaljševali hkrati pa se je z prihodom mene v ministrstvo zgodilo to, da je tako strokovna javnost in zainteresirana javnost kot tudi posamezniki pošiljala dopise, emaile, prošnje, da naj ohranimo to raznolikost grbov, ki jih imamo v Sloveniji in po temeljiti oceni vsega tega, vključno tudi več razgovorov z društvom Heraldika Slovenija, sem se pač odločil, da predlagam vladi, da se spremeni tudi to. Ampak to ni najpomembnejše v zvezi s tem. Najpomembnejše je to, da je ministrstvo prvič v zgodovini države Slovenije izvedlo javni razpis za naročilo tablic. Prvič. Prej se je vse to dogovarjalo kar tako, brez javnih razpisov, skrito pred očmi javnosti. Sedaj ko smo to izpeljali, kljub pritožbam, kljub dolgotrajnim postopkom, smo dosegli, s tem, ko se bo letos začela izdajati nova tablica 8% znižanje cene za državljane, kljub večji zaščiti tablic in večji varnosti tablic, ki bo prisotna na samih tablicah. Če govorim o ukinitvi ene ali neke organizacijske enote, ki se imenuje Svet za preventivo in vzgojo. Minister ne more ukinjati nobene takšne organizacije. Minister nima nobenih pristojnosti za to. Odločno zanikam, da sem jaz kot minister ukinil Svet za preventivo in vzgojo. Resnica pa je nekje drugje. V tem parlamentu je vlada, ki je bila na oblasti do leta 2004 v zakonu ukinila Svet za preventivo in vzgojo. Ukinila ga je. Notri je zapisala, da bo to delo opravljala agencija, ki bo postala neka vladna služba, neka organizacija, ki bo to delala. Ampak to ni najslabše, kar se je zgodilo. V proračunu v mojem ministrstvu in v nobenem drugem ministrstvu ni bilo niti tolarja, takrat smo še imeli tolarje, za delovanje te agencije. Niti tolarja ni namenila vlada za delovanje te organizacije. Ko smo prevzeli vlado in ko sem prevzel to ministrstvo, sem bil seznanjen s temi dejstvi in bilo se je potrebno odločiti, kako bomo delovali naprej. Odločitev je po dolgotrajnem premisleku bila zelo enostavna. Potrebujemo Svet za preventivo in vzgojo v cestnem prometu in v skladu s prenosom pristojnosti Zakona o cestnem prometu na Ministrstvu za promet je ta svet šel tudi tja z vsemi svojimi pristojnostmi, z vsemi svojimi oblikami dela. Še več, vse organizacijske oblike dela herarhično po vsej Sloveniji so ostale in delovale naprej. Če bi uvedli agencijo, bi vsi sveti na lokalnem nivoju ne obstajali več, ker ne bi bilo nobene pravne osnove, da obstajajo. Relativno je nenavadno, da se mi očita, da sem ukinjal neko organizacijo, ki je bila ukinjena maja ali junija leta 2004. Potem smo jo ponovno legalizirali. Ta svet igra izredno pomembno vlogo. Vlada je zagotovila sredstva za delovanje tega sveta tako v letih 2005 kot tudi v vseh naslednjih letih, kljub temu, da teh sredstev ni bilo predvidenih in smo jih morali z rebalansom prerazporejati, da smo lahko sploh zagotovili normalno delo. Slaba kakovost kazenskih ovadb, ki je očitana in sklicevanje na 31% ovadb, ki so poslane v dopolnitev. To je statistični podatek, ki ga je predlagatelj, jaz sem zelo natančno šel sam pogledati tudi na spletne strani in v dokumente - to je statistični podatek, ki ga je seveda tožilstvo prikazalo, vendar pri tem seveda ni bilo napisano nekaj, kar je izredno pomembnega. In kaj je to? To, da je teh 31% ovadbe, ki so poslane v dopolnitev, da so to vse ovadbe, ki jih tožilstvo prejme. Ne samo od policije, tudi od tistih oseb, ki jih podajo, od fizičnih oseb in od pravnih oseb. Kot veste, tožilstvo ne dobiva samo ovadb od policije. Vsak državljan Republike Slovenije lahko poda ovadbo na tožilstvo in seveda, potem se kasneje tožilstvo odloči ali so te ovadbe popolne, nepopolne in jih pošilja policiji, v glavnem policiji potem v dopolnjevanje. In seveda, operiranje s podatkom, da 31% ovadb je nekvalitetno napisanih, ni primerno in nezdrži resne presoje. Hkrati je seveda treba povedati tudi druge stvari, da smo ukrenili kar nekaj ukrepov v času mojega ministrovanja, da bi izboljšali kvaliteto ovadb. Naredili so kar nekaj usposabljanj, ker smo ugotovili, da je kvaliteta pisanja ovadb po različnih upravah po Sloveniji različna. Bili so posveti skupaj s tožilci in pripravljen je tudi program usposabljanja na to temo, ki je v zaključni fazi verifikacije, tako da bomo še v letošnjem letu izdali poseben program usposabljanja skupaj s tožilci, kjer se bodo usposabljali skupaj tožilci in kriminalisti, ki delajo na tem področju, zato da bi dosegli boljšo kvaliteto dela. Zmanjšana stopnja raziskanosti in prijavljene kriminalitete. Treba je zelo jasno pogledati statistične podatke. Iz leta 2003 na 2004 smo imeli strahovit in drastičen padec preiskanosti. Nobenega vprašanja se ne spomnim. Jaz sicer nisem takrat deloval v politiki, ampak se ne spomnim nobenega vprašanja, da bi kdorkoli od Vlade, sedanje opozicije, postavljal resna vprašanja takratnemu ministru, zakaj se je za 5% zmanjšala preiskanost kaznivih dejanj v Republiki Sloveniji in kaj se dogaja s policijo? Zakaj zaposluje samo za schengen, zakaj ne zaposluje tudi drugje? Nobenega vprašanja ni bilo na to področje usmerjenega. V Letu 2005 smo uspeli stabilizirati ta padec. Iz nekaj procentnega padca se je preiskanost v letu 2005 res zmanjšala. Zmanjšala se je za 0,5% ob povečani stopnji kaznivih dejanj. Vendar smo že v naslednjem letu uspeli izboljšati preiskanost kaznivih dejanj in ga dvignili skoraj za 2%, natančno za 1,9%. In ta trend se nadaljuje. V letu 2007, se je ta trend nadaljeval in poskočil za nadaljnji 1,5, 2%. Se pravi policija je s svojimi organizacijskimi prejemi uspela zagotoviti to, da je izboljšala stopnjo preiskanosti kaznivih dejanj na ozemlju cele države. Seveda od uprave do uprave so statistični podatki drugačni in mislim, da nima smisla na dolgo in na široko iti v vso statistiko v zvezi s tem. In seveda še, kar je bolj pomembno, bolj pomembno je seveda tudi to, da je policija zvišala procent odkritih kaznivih dejanj na podlagi svojega lastnega dela. Tako, da je policija pri tem seveda bila mislim da uspešna in je uspela učinkovito se zoperstavljati zoper kriminaliteto, ki se pojavlja. Glede Resolucije o strategiji nacionalne varnosti oziroma glede neizvajanja organizacijske strategije, kot je očitana v sami interpelaciji, seveda jaz se ne bom spuščal v to, da so napačno citirani odstavki, členi in tako dalje, to je verjetno, če bom ne zlo nameren, tipkarska napaka, ki se lahko vsakemu zgodi. Vendar, mimogrede, citati in sklicevanje na določene člene je napačno in na poglavja, popolnoma napačno. Vse to, kar opisujete piše v nekem drugem poglavju, vendar to niti ni toliko pomembno. Pomembno je to, da je ta vlada pripravila Resolucijo o nacionalnem programu za preprečevanje in zatiranje kriminalitete za obdobje 2007-2011 in da smo naredili vse, da bi bili pri tem učinkoviti. Ustanovili smo medresorsko sodelovanje, vzpostavili smo ga, vzpostavili vse inštitute, da bi lahko uspešno se zoperstavili zoper različnim oblikam kriminala. Seveda je pa treba zelo jasno povedati, da Zakon o policiji iz leta 98 je zahteval, da se takšen dokument pripravi že takrat. Od leta 98 do leta 2007 ni bil sprejet tak dokument in nihče ga ni začel pripravljati. Delo se je začelo praktično na nuli in dokumenti, ki so bili pred tem pripravljeni, niso bili v takšni fazi, da bi bili, da bi lahko z njimi operirali. Vlada je pripravila program, ga seveda poslala v ta Državni zbor, vi poslanci in poslanke ste ga sprejeli, potrdili in ministrstvo ga je začelo izvajati. Seveda je pa treba tudi jasno povedati, da jaz svoje delo opravljam na podlagi tega in delujem s policijo tako, da jim dajem temeljne, letne, večletne usmeritve, v katerih zelo jasno zapišem, kaj je njihovo delo in kaj pričakujem, da bodo naredili in seveda to tudi z inštrumenti, ki jih imam znotraj ožjega dela ministrstva tudi preverjam. Nekatere dodatne zadeve, ki so bile izpostavljene tukaj bom poskušal se jih dotakniti na koncu. Sedaj bi pa želel vendarle povedati tudi nekaj o glavnih ciljih, ki jih je ministrstvo imelo v tem mandatu in delo, ki je bilo vendarle narejeno v tem mandatu in ki govori o tem in z njimi lahko zavračam očitke, ki bili danes tukaj neposredno izrečeni, da je stanje duha slabo, da sistem ne deluje tako kot bi moral in da praktično ni ničesar bilo narejenega. Mogoče bi najprej se dotaknil glavnih ciljev, ki jih je ministrstvo imelo in ki jih je želelo zagotoviti in mislim, da je večina teh ciljev dobro realiziranih. Najprej dvig kakovosti varnostnih storitev policije, potem je poenostavitev postopkov za državljane in izboljšanje kvalitete storitev na področju upravnih notranjih zadev, projekt integracije priseljencev v Republiko Slovenijo, zagotoviti gospodarnejšo javno porabo, povečan obseg kvalitete dela inšpekcijskih organov, ki so v ministrstvu in nenazadnje normativni program dela, ki smo si ga zastavili in pa potem seveda na koncu tudi dve zelo pomembni prioriteti vstop Slovenije v Schengensko območje in predsedovanje Evropski uniji. Če se dotaknem izboljšanja dela policije. Sem že nekaj podatkov prej uporabil in seveda je treba jasno povedati, da se je preiskanost kaznivih dejanj, splošna preiskanost, statistično gledano, povečala iz leta 2005 iz 39% na 43,3% v letu 2007. Kar gre za kar velik porast preiskanosti na tem področju in da je policija iz 8,6% odkritih kaznivih dejanj iz lastne dejavnosti prišla do % 11,2. Kar je tudi bistven in velik porast dejavnosti. V letu 2007 je policija izvršila in opravila ter predala tožilstvu večje število ovadb na področju gospodarske kriminalitete. Jaz ne bom tukaj zdaj našteval vse primere. Naštel bom nekatera področja. Gre predvsem za utaje davkov glede naftnih derivatov, oškodovanje proračuna zaradi tega, vdora v računalniške sisteme, pranje denarja, zlorabe uradne dolžnosti, ki jo je bodisi v igralnicah, bodisi v podjetjih, zlorabe plačilnih kartic in še nekatera druga področja. Predvsem je pa treba seveda povedati tudi to, da se je policija lotila tistih zaostankov, ki smo jih našli po odhodu direktorja Policijske uprave Ljubljana, gospoda Slaka, kjer smo odkrili preko 450 zaostankov. Nekateri od teh do datirali iz leta 1998 do leta 2003. Ti zaostanki so odpravljeni in sedaj Policijska uprava Ljubljana obravnava samo tista dejanja ki so bila prijavljena in ki so v teku iz leta 2007 in nekatera zaradi zapletenosti postopkov preiskav iz leta 2006. Posebna pozornost je bila posvečena tudi korupciji. Kot sem dejal, smo premaknili tudi organizacijsko strukturo popolnoma drugače. Postavili smo se drugače in seveda zelo jasno je treba povedati, ena stvar je načelno mnenje, ki jo izda komisija za korupcijo. Zakon, ki opredeljuje njihovo definicijo, je zelo širok in govori tudi o moralnih načelih in tako dalje. Zakoni, ki opredeljujejo policijo, naše delo na področju odkrivanja kaznivih dejanj, korupcije in seveda tudi ovadb, so veliko ožja in so naslonjena izključno na kazenski zakon in seveda policija ne more tako široko opredeljevati teh področij. Zato moramo slediti zakonu, tožilstvo presoja naše ovadbe na podlagi zakona in tudi sodišče odloča izključno in samo na podlagi kazenskega zakona in ne na podlagi drugih zakonov in širših definicij, ki so lahko kje drugje tudi prisotna. V letu 2007 smo preiskali več hujših kaznivih dejanj umora in oboroženih ropov. Tako da je bila policija na tem področju izredno uspešna. Ne smemo pa nikakor pozabiti seveda tudi na delo in sodelovanje slovenske kriminalistične policije v mednarodnem prostoru. Mogoče se to zdi komu nepomembno, vendar zaradi kvalitete dela, ki je prepoznana v Evropi, slovenskih kriminalistov, ima slovenska policija izredno veliko zaupanje in v nekaterih mednarodnih akcijah je igrala osrednjo koordinacijsko vlogo med organi pregona Nemčije, Avstrije, Hrvaške, Bosne in Hercegovine in zato smo uspeli odkriti tiskarno ponarejenega denarja evrov v Bosni in Hercegovini. Izvedeno je bilo veliko aretacij na ozemlju vseh teh držav. Z neposrednim operativnim delom je slovenska kriminalistična policija sodelovala s hrvaško kriminalistično policijo, odkrila tovarno osebnega strelnega orožja, ki se je uporabljalo za profesionalne morilce in za teroristične napade. Tovarno so iskali nekaj let, na žalost se veliko podrobnosti ne da povedati tako javno, vendar izključno zaradi vpletenosti slovenske kriminalistične policije je bila ta tovarna odkrita in potem tudi umaknjena. Slovenska kriminalistična policija je zasegla izredno in seveda mejna policija, moram posebej izpostaviti, je odkrila velike količine drog na naših mejnih prehodih, v notranjosti. Odkrili smo izredno velike količine kemičnih substanc, ki so nujno potrebne za predelovanje heroina. Tudi v letošnjem letu je bila zelo odmevna akcija pred nekaj dnevi, kjer smo zasegli nekaj ton različnih kemičnih substanc, ki so namenjene za predelavo mamil, se pravi opija v heroin. Nenazadnje je treba jasno povedati, na kar se ponavadi pozablja, da je slovenska policija, tako uniformirana kot kriminalistična, izvedla vse priprave za uvedbo EVRA in da v Sloveniji nismo imeli niti enega poskusa ali ropa transportov tolarjev iz bank v centralno banko oziroma v Narodno banko in seveda distribucijo EVROV. Kot veste je v večini držav Evropske unije, ko je prihajalo do uvedbe EURA prihajalo do poskusov ropov, celo do ropov nove gotovine, ki se je takrat zamenjevala. V Sloveniji smo zaradi preventivnega dela, zaradi dobre organizacije policije, se temu popolnoma izognili in pri tem smo imeli odlično sodelovanje s policijami sosednjih držav, ki so nas redno obveščale o vseh informacijah potencialnih skupin, ki bi se pripravljale na takšne rope. Treba je jasno povedati, da smo v policiji ugotovili, da so nekateri obrazci birokratski, da zahtevajo ogromno dela od policistov za nič. Učinek je na koncu nič. Zato smo začeli te postopke skrajševati. Ni tako enostavno premakniti celega sistema 9.500 ljudi in se je treba teh sprememb lotiti previdno in zelo preudarno. Zmanjšali smo nekatere administrativne ovire. Z ministrom za pravosodje sva predlagala zakon, ki je bistveno skrajšal postopke prekrškovnega organa. Treba je povedati, da je policija dobila v letu 2004 z novo zakonodajo ogromno nalog na področju prekrškovnega organa in nič zaposlitev. Vlada se je takrat odločila, da policija zmore s silami, ki jih ima in ni odobrila niti ene dodatne zaposlitve za to področje dela. Vse to smo poskušali narediti tako, da bi bilo čimbolje. Nenazadnje je treba tudi povedati, da policija poskuša izboljšati svoje sodelovanje z drugimi organi znotraj države. Tako smo z državnim tožilstvom sprejeli dodatne dogovore o racionalnejši obravnavi lažjih kriminalnih dejanj. S carinsko upravo je policija podpisala sporazum, po katerem imamo znotraj policije sedaj nameščenega carinskega uradnika, da je pretok komunikacij hitrejši, da smo pri delu bolj učinkoviti in predvsem, da zaustavljamo organiziran kriminal na naših mejah. Če se dotaknem še vzdrževanja javnega reda in miru, moram reči, da od leta 2005 kršitve na tem področju padajo, imamo manj prijav in seveda tega dejstva sem zelo vesel, pripisujem ga seveda tudi temu, da policija deluje preventivno v okolju in da so usmeritve, ki so bile dane tako do leta 2005, 2006 in 2007 in seveda tudi za 2008, da mora biti posebej usmerjeno delo policije v lokalno okolje, da to kaže te rezultate, kjer nam je, če tako pogledamo, statistično iz leta 2003, ko smo imeli 61, skoraj 62 takšnih kršitev javnega reda in miru, to padlo na 48.300 v lanskem letu in gre za konstantno padanje teh kršitev, kar seveda pomeni, da vendarle policija na tem področju dela in je to zelo težko zanikati. Moramo seveda tudi reči, da se je policija izjemno angažirala pri velikih športnih prireditvah in razen ene, dveh izjem praktično nismo imeli večjih izgredov na športnih prireditvah. Prav tako je policija v tem mandatu izvedla nekaj zelo uspešnih varovanj, ne samo sedaj ko je predsedovanje, tudi pred tem, ko je bilo varovanje zasedanja OVSE-ja, kjer je bilo preko 60 ministrov v tistem trenutku v Ljubljani, vrh Nata, ki smo ga uspešno varovali, tako mi, kot tudi delno z pomočjo Slovenske vojske. In nenazadnje seveda je treba povedati, da se je policija močno in odločno angažirala pri nasilju v družini, kjer smo seveda tudi s spremembami nekatere zakonodaje dosegli to, da lahko policija bolj učinkovito deluje tudi na tem področju. Policija je seveda tudi vložila izjemne napore, da je preprečila nasilje na območju Občine Ivančna Gorica in tam nikakor ni šlo za to, kar je bilo danes tukaj rečeno, da je policija nasilno preselila kogarkoli. Nikakor ni šlo za to. Šlo je za to, da je Družina sama izrazila, da se želi preseliti od tam in nenazadnje, da je policija samo omogočila jim varen prehod iz ene lokacije na drugo lokacijo in potem zagotovila vse, da bi zagotovila njihovo varnost in varnost ostalih občanov na tem območju, da ne bi prišlo do še hujših ali resnejših težav. Varnost cestnega prometa. Že prej sem nekaj govoril o smrtnih žrtvah. Zelo jasno je treba povedati, nekaj v zvezi z varnostjo cestnega prometa. Namreč to, da je Slovenija od leta 1994 naprej naredila velike korake naprej. Mi smo imeli leta 1994 skoraj 800 mrtvih na slovenskih cestah. Narejeni so bili določeni ukrepi. S pomočjo teh ukrepov smo število mrtvih zmanjševali. Prišli smo do neke točke, kjer z ukrepi, ki smo jih izvajali do sedaj, ne moremo biti več učinkoviti. Praktično smo na istem mestu že zadnjih 4, 5 let. Nikakor ne moremo zmanjšati števila mrtvih na slovenskih cestah pod 240. Nikoli nismo imeli pod to številko mrtvih in iz leta v letu nam številka na žalost niha, se dviguje za nekaj procentov ali spušča. Zato, da bomo bolj učinkoviti na tem področju, sva z ministrom za promet se lotila popolne prenove zakonodaje. Sedaj, zakon, ki je trenutno v obravnavi in ki je v proceduri, poskuša kratkoročno zagotoviti določene ukrepe, kjer bi zmanjšali število mrtvih na slovenskih cestah. Vendar, če želimo dolgotrajno spremeniti nekaj, moramo najprej seveda spremeniti, temeljito spremeniti način delovanja zakona, temeljito spremeniti način kaznovanja in seveda narediti tudi ostale ukrepe, ki bodo pri tem pomagali. Potrebno je veliko preventivnih akcij, potrebno je seveda tudi okrog cest nekaj narediti in mislim, da je vlada zagotovila ogromna sredstva v vsem mojem mandatu, da bo izgradila avtocestni križ in seveda s tem omogočila boljše povezovanje. Seveda je pa treba povedati tudi nekatera druga dejstva in ta dejstva so koliko je v Sloveniji registriranih vozil. V Sloveniji je bistveno več registriranih vozil kot jih je bilo pred leti, recimo zelo preprost primer, število registriranih motornih koles, leta 2002 jih je bilo približno 18 tisoč, lani jih je bilo preko 30 tisoč. Gre za bistven porast prav specifičnega segmenta vozil, ki se pojavljajo na naših cestah in seveda s tem povezanimi z določenimi varnostnimi težavami. Hkrati je pa seveda treba jasno povedati, da se je tudi tranzitni promet preko Slovenije bistveno povečal. Če smo imeli leta 2002 na mejnem prehodu Dolga vas okoli 280 tisoč tovornjakov, ki so tranzitirali Slovenijo, smo jih imeli lani 1,1 milijon. Na dveh največjih mejnih prehodih z Republiko Hrvaško, kjer imamo tovorni promet najbolj pogost in avtobusni promet, imamo 350 tisoč tovornjakov na enem in 350 tisoč tovornjakov na drugem plus takšno število avtobusov, ki tranzitirajo Slovenijo. Torej gre še za dodatnih 1,4 milijone vozil, ki tranzitirajo Slovenijo. Ves ta promet povzroča seveda določene dodatne varnostne rizike na naših cestah in zato seveda tudi policija mora pristopiti k delovanju drugače. Zato smo tudi v lanskem letu seveda začeli graditi stacionarno mrežo radarjev in seveda to, kar sem že prej omenil v zvezi z vozili, ki bi na avtocestnem križu lahko delovale bolj učinkovito. Področje državne meje in tujci, moramo seveda zelo jasno povedati, da je policija zaradi različnih oblik delovanja, delovanja na sami meji, sodelovanja z organi drugih držav, dobrih sporazumov, ki smo jih uspeli podpisati, zavračanje z državami izvora in tranzita in nekaterih drugih ukrepov, ki jih je država sprejela, smo uspeli zmanjšati število ilegalnih migrantov, ki se nam je v preteklosti med letom 2002 in 2005 gibalo med 5 tisoč 300 in 5 tisoč 800, smo jih uspeli zmanjšati v lanskem letu na manj kot 2 tisoč 500. K temu so pripomogle seveda tudi uspešne aretacije, sodelovanje s policijami Hrvaške, Črne Gore, Albanije, Grčije, Egipta, kjer smo razbili cele mreže tihotapcev ljudi preko seveda tudi našega ozemlja v končni fazi v Italijo ali v Avstrijo in dalje. In vsi ti ukrepi in delo policije na tem področju so pripomogli k temu, da imamo seveda število ilegalnih migrantov na naših mejah manj in seveda s tem preprečujemo tragedije ljudi, ki iz izvornih držav jih na izredno krut in surov način poskušajo organizirane kriminalne družbe tranzitirati skozi več držav v popolnoma nečloveških razmerah. In s tem smo prispevali svoj delček k spremembi na tem področju. Seveda je treba jasno povedati, da slovenska policija učinkovito sodeluje tudi z mednarodnimi organizacijami na tem področju, posebej bi izpostavil Agencijo Frontex, da je Vlada se zavezala, da bo tej agenciji prispevala tudi določeno opremo za preprečevanje ilegalnih migracij in da bomo seveda na takšen način dodatno lahko uspešno delovali na tem področju. Nenazadnje je seveda nedvoumno treba povedati tudi eno dejstvo, ki se ga mogoče kar malo zanemarja, to je, da je slovenska policija v mandatu te Vlade prvič odločno ukrepala na južni meji in zaščitila interese Republike Slovenije in državljanov. Kot veste smo leta 2007 imeli posebno akcijo slovenske policije na območju Hotize, kjer smo zaščitili interese države in ne dovolili, da se vnaprej poskuša prejudicirati meja. Slovenska policija se je pri tem posebej izkazala, bila pri tem delu učinkovita, to delo je opravila izredno strokovno brez kakršnih koli dodatnih težav in nobenih dodatnih incidentov ni bilo v zvezi s tem. Nenazadnje je pa treba seveda v zvezi z mejo potrebno povedati tudi to, da sem tudi osebno uspel s prejšnjim hrvaškim ministrom skleniti takšne dogovore, da v letih 2006 in 2007 v Piranskem zalivu praktično nismo beležili incidentov in da smo zagotovili nekako mirnejše življenje vseh tistih, ki v tem zalivu poleti plujejo bodisi z privat čolni ali na organiziranih izletih na tem območju. To je seveda pomemben dosežek. Prejšnja leta smo imeli zmeraj nekaj deset ali celo več incidentih situacij, ki so seveda povzročala veliko težav. Upam da bomo tudi v bodoče lahko zagotavljali takšen nivo stanja na tem območju. Logistična podpora policije; treba je seveda zelo jasno reči, da je v tem obdobju bilo vloženih izjemno veliko sredstev v logistično podporo policije, za njihovo delovanje, nenazadnje smo imeli tudi evropska sredstva, s katerimi smo seveda zagotavljali izgradnjo kar nekaj objektov, nekaj mejnih objektov nekaj objektov policije ob sami meji. Treba je pa seveda tudi povedati, da smo znotraj proračuna s prerazporejanjem denarja zagotovili to, da smo kupili novo linijo za preiskav DNK, s tem zagotovili večjo kvaliteto dela, hitrejše delo in omogočili to, da se bo Slovenija lahko priključila na direktne povezave v zvezi s Primsko pogodbo, ki ste jo ratificirali v tem Državnem zboru in na izmenjavo podatkov za državami, ki že imajo takšne izmenjave. Trenutno takšna izmenjava poteka samo med Avstrijo in Nemčijo in v letošnjem letu se bo slovenska policija kot tretja država v EU-ju uspela priključiti na to delovanje. Gre za izredno zahteven projekt, ki pa teče zelo dobro. V lanskem letu in letošnjem letu smo zagotovili tudi bistveno posodobitev voznega parka. Če samo za ilustracijo povem, leta 2005 sem ugotovil, da ima slovenska policija manj kot 45 motorjev sposobnih za vožnjo in dnevno operativnih za patruljiranje po slovenskih cestah od sistematiziranih in zaposlenih 150 policistov, ki bi naj opravljali te motorje, kar je nedopustno, zato smo seveda ukrepali in zagotovili dodatna potrebna sredstva znotraj proračuna, brez rebalansa in zagotovili dve večji motorjev. Tako leta 2007 kot 2006. In tudi v letošnjem letu bomo dobili še dodatno količino motorjev, ki bodo omogočili policiji normalno delo, tudi v zagotavljanju predvsem prometne varnosti in seveda v nekaterih drugih zadevah. Nabavljena sta bila tudi dva helikopterja za potrebe varovanja schengenske meje, vendar seveda se ti helikopterji uporabljajo tudi za druge namene. Po dolgih letih smo končno začeli kupovati tudi vozila, kombinirana vozila, po domače, jih vsi poznate kot "marice", ki so bile relativno stare, dotrajane in sedaj smo v fazah zamenjave terenskih vozil, ki jih ločimo v dve kategoriji. Vozila ki se uporabljajo na makadamskih cestah in na manj zahtevnih področjih in za terenska vozila, ki se uporabljajo za ekstremne pogoje, ki potrebujejo takšno opremo, da seveda lahko praktično kjer koli se premikajo. Praktično od leta 1992 na tem področju terenskih vozil ni bilo narejeno nič oziroma so bila naročila dva, trije kosi vozil. Tako da je ministrstvo poskušalo na vsak način izboljšati pogoje dela policistov in s tem posredno vplivati tudi na kvaliteto dela in izboljšati standarde in zagotavljanje varnosti državljanov. Glede pritožb nad delom policistov lahko ugotovimo, da je od leta 2003, ko smo imeli takšnih pritožb nekaj čez 1300, ta zadeva bistveno padla v letu 2005 in tudi v preteklih dveh letih in prišli smo na bistveno nižjo številko pritožb. Seveda jaz ne morem biti kriv, upam da vsaj nisem, da se ljudje manj pritožujejo nad delom policistov. Vsak državljan se lahko pritožbi nad delom vsakega policista. To obravnavamo. Preoblikovali smo delo pritožbenih organov. Naredili smo ga bolj učinkovitega, bolj transparentnega in treba je zelo jasno povedati, kar se je večkrat tudi očitalo ministrstvu, da pritožbe obravnavamo sami znotraj ministrstva in naredimo vse. Pritožbena komisija je sestavljena iz treh članov. Dva od teh sta zunanja javnost, ki nista zaposlena v policiji in jih predlagajo lokalne skupnosti in druge interesne skupnosti in policija nima vpliva na to katere osebe so to. In samo en član je iz notranje javnosti. Se pravi iz policije. Jaz sem, ko sem ugotovil, da se nekateri policisti ne udeležujejo pomiritvenih postopkov, izrecno naročil z usmeritvami, ki se seveda dajo dokazati, ker so vse usmeritve javne, naročil da se policisti morajo udeleževati pomiritvenih postopkov, ker drugače takšnega postopka za mene ni, če nista obe stranki prisotni na samem kraju pri nadrejenim od tega policista. In tudi nad tem se je stanje bistveno, bistveno izboljšalo. Seveda je treba nekaj povedati tudi o raziskavah, ki jih ministrstvo naroča in vsako leto pri neodvisnih inštitucijah, se pravi na univerzah dobiva podatke kako je slovenska javnost zadovoljna z delom policije. Osebno sem vesel teh rezultatov ki smo jih dobili, ker kažejo veliko stopnjo zaupanja slovenskih državljanov v delo policije. V zadnji raziskavi v lanskem letu, ki je bila narejena s strani Fakultete za uporabne družbene študije, ki je pač dobila razpis na javnem razpisu, tako kot so vsi ostali javni razpisi, je bilo ugotovljeno, da v Sloveniji 96% slovenskih državljanov policiji zaupa. Od tega je 48% anketiranih ocenilo zaupanje z najvišjo možno oceno 4 ali 5 na petstopenjski lestvici. 38% anketiranih pa z oceno 3. To seveda daje neko dobro mnenje o delu slovenske policije in seveda pomembno je povedati tudi to, da je zadovoljstvo prebivalcev z delom policije ocenjeno z izredno, izredno visokim procentom. Ko pa pogledamo, kako visoko smo v evropski lestvici, po evropskih ocenah pa lahko ugotovimo, da je v raziskavi ocene varnosti evropskih družboslovnih raziskav iz leta 2006 Slovenija na samem vrhu. Pred Slovenijo je samo Norveška, kjer so ocenjevali, kako se državljani počutijo ogrožene, ali zelo ogrožene, če zvečer hodijo po svoji soseski. V Sloveniji se samo 10,2% ljudi ne počuti varno če se zvečer gibljejo v svoji soseski in pred nami je samo Norveška z 8,6%. Vse ostale države članice EU-ja so za Slovenijo, z ekstremnimi izstopi nekaterih starih demokracij ki imajo več kot 20% ljudi, ki se ne počutijo varne, ko se sprehajajo po svojem okolju kjer živijo. Do ekstremnih izstopov, kjer imamo preko 50% ljudi ki se ne počuti. Res da je to ena novih članic. Jaz ne bom držav posebej tukaj imenoval, ampak graf imate pred seboj pa ga lahko vidite. Tako da bi zelo težko sprejel, da samo jaz ocenjujem, da policija dela relativno kvalitetno in dobro. Tudi neodvisne raziskave nam kažejo, kaj menijo ljudje o policistih in kako policisti delajo. Ocene policistov, povprečna [[...]]Recimo ocena o dostopnosti policistov, kako državljani ocenjujejo, če so policisti dostopni, ima oceno 3,57. Morate vedeti, da smo mi represivni organ in da so bile anketirane tudi tiste osebe, ki so bile kaznovane zaradi prehitre vožnje, ali zaradi nepripetega pasu. In vendar so ocene izredno, izredno, izredno visoke. Seveda tudi druge ocene so tukaj bile prisotne, ki govorijo o tem, da so policisti bolj dostopni kot so bili v letu 2007. Ocenjujejo jih kot bolj strokovne kot v letu 2006, 2007 primerjava in seveda vsi ti podatki me navdajajo z nekim optimizmom, da slovenska policija dela dobro. Predvsem je pa pomembno seveda to, da je v letu 2007 ocena, koliko so policisti agresivni, da se je ocena zvišala. Da smo manj agresivni. Skratka gre za en kup ocen, ki kažejo na to, da policisti vendarle poskušajo zagotavljati vse tisto, kar je potrebno in da delujejo dobro. Nadzor nad delom policije. Moram reči da je ta nadzor sistematičen, obsežen. Imamo dve obliki nadzora. Eno izvaja generalni direktor preko svoje službe in pri tem seveda izvaja vse tiste pristojnosti, ki jih ima kot generalni direktor policije. Hkrati je pa potrebno jasno povedati, da jaz kot minister imam ravno tako vse vzvode za izvajanje nadzora nad delom policije in se jih poslužujem vsakič, ko mislim da je to potrebno in ko eventualno ne bi bil zadovoljen z rezultati nadzorov, ki bi bili izvedeni znotraj same policije. Do sedaj še ni bilo takšnega primera, vendar takšne možnosti seveda imam. Narejene so tudi temeljne usmeritve za pripravo srednjeročnega načrta za razvoj in delo policije leta 2008 do 2012. Policija je na podlagi teh usmeritev pripravila načrte. Notri sem opredelil šest strateških ciljev. Na kratko bi jih naštel: - uspešnost in učinkovitost izvajanja nalog za preprečevanje in odkrivanje ter preiskovanje kriminalitete, posebej poudarek na organiziranem kriminalu in na korupciji; - vzdrževanje javnega reda ter zmanjšanje nasilja in vandalizma; - učinkovito izvajanje nalog policije ter zmanjšanje števila prometnih nesreč s smrtnim izidom, huje telesno poškodovanih in povečanje varnosti na slovenskih cestah; - varovanje državne meje, preprečevanje ilegalnih migracij in izvajanje šengenskega pravnega reda; - organiziranost policije, ki bo omogočala učinkovito vodenje in izvajanje nalog. To je področje, ki ga zaradi kupa nalog, ki smo jih imeli v tem mandatu, nismo uspeli narediti, vendar menim, da je treba narediti odločilne korake na tem področju, da bo lahko policija še bolj učinkovita. Z nekaterimi organizacijskimi prijemi je policija že pokazala, da je lahko in da je bolj uspešna. To nenazadnje kažejo tudi statistični podatki; - nenazadnje sem opredelil tudi nadaljnjo krepitev ugleda policije in strokovnega usposabljanja policistov. Če se s področja policije usmerim na področje izboljšanja kvalitete storitev na področju javne uprave notranjih zadev. Najprej moram reči, da kot veste smo v letu 2005 ukinili popolnoma nepotrebno nalepko, ki je bila uvedena v prejšnjem mandatu in ki je povzročala ljudem stroške. Zato smo uvedli druge sisteme, ki so enako učinkovito uvedli nadzor nad plačevanjem vseh tistih prispevkov, ki jih državljan mora plačati, ko registrira vozilo. Prehod je bil hiter, učinkovit in pri tem nismo zaznali nikakršnega poslabšanja prihodkov, dohodkov državnemu proračunu iz naslova plačila cestnin, kar je bil glavni razlog, zakaj se je uvajala nalepka. Tako smo državljane razbremenili in jim vsakemu prihranili v takratnem denarju približno 1.600 tolarjev, ki so jih plačevali popolnoma po nepotrebnem in imeli na začetku tudi veliko slabe volje, da so sploh to morali izvajati. Ukinjena je bila krajevna pristojnost za pogrešitev potnega lista. Ukinjene so bile nekatere druge krajevne pristojnosti, tako da državljani lahko sedaj zelo veliko število stvari rešujejo na katerikoli upravni enoti, ne glede na to, kjer se nahaja, kar je bistveno olajšalo delo državljanov, predvsem tistih, ki ne delajo in ne živijo zmeraj samo na svojem stalnem prebivališču, ampak so prisotni ali zaradi študija ali zaradi dela tudi na začasnem prebivališču. Moram reči, da sem se kot minister srečal z izredno velikimi zaostanki, nerazumljivo velikimi zaostanki, na posameznih področjih. Če se najprej zaustavim na upravnih zadevah prometa. Z dnem, ko sem naročil pregled nerešenih zadev, sem ugotovil, da je bilo 335 nerešenih zadev s tega področja. Te zadeve smo začeli odpravljati. Moram posebej poudariti, da za odpravljanje zaostankov nismo v ministrstvu zaposlili niti ene osebe, niti ene dodatne zaposlitve in hkrati smo sledili programu vlade z 2 procentnim znižanjem zaposlovanja v upravnem delu ministrstva, ker je ministrstvo ločeno na upravni del in na policijo, kjer to zmanjšanje ni potrebno. Z isto količino ljudi smo odpravili vse zaostanke, ki smo jih imeli na tem področju, imamo števila nič, po datumih si lahko tudi ogledate in vse redno pripadajoče zadeve smo naredili. Glede tujcev smo imeli na isti dan 31.12. nerešenih 652 prošenj za izdajo dovoljenj za stalno prebivanje po Zakonu o urejanju statusa državljanov drugih držav naslednic nekdanje SFRJ. Meni danes tukaj očitate, da se sprenevedam, da nočem reševati statusa ljudem, ki so iz drugih republik živeli v Republiki Sloveniji. Takrat ste pa imeli 652 prošenj, ki jih niste želeli rešiti pravočasno. In to je bil zaostanek, to ni bil zaostanek en dan, nekaj letni zaostanek je bil. Vse te prošnje smo rešili in sedaj imamo v tem trenutku še nerešenih 26 prošenj, od tega jih je samo 15 takšnih, ki jim je potekel rok, zakonski rok, v katerem mora biti zadeva rešena. Gre za izredno zapletene primere, ki jih delamo in seveda vse tiste, ki smo jih pripadajoče dobil v tem času so bili narejeni. In imamo seveda nekaj prošenj, ki so še vedno v rokih, zakonitih rokih, v katerih bodo reševane. Državljanstva, tukaj je zadeva še bolj zapletena. Vloga za državljanstva, prejšnja vlada je pridelala, reci in piši 7 tisoč 886 zaostankov. Ti zaostanki in nekatere prošnje so bile stare 10 let. Delovalo se je tako, da ko je nekdo dal vlogo za državljanstvo, ga niso dali na vrh, dali so ga na dno kupa in potem potegnili iz vrha in poslali tej osebi, ki je dala to vlogo, tudi Slovencem, ki živijo v zamejstvu, da so potekla potrdila o nekaznovanju, pa potrdila izpisek iz rojstne matične knjige in potem, ko je vse to ta oseba dopolnila, so ga spet dali spodaj. In tako smo pridelali 7 tisoč 886 zaostankov, ki jih nekdo ni želel rešiti, ni znal, ni želel, ne vem. Jaz se s tem ne ukvarjam. Jaz se ukvarjam s problemi, ki jih rešujem. In s tem problemom sem se ukvarjal tako, da sem naložil, da zaostanke odpravijo. V tem času tega mandata smo pridobili novih 5 tisoč 991 prošenj in na današnji dan imamo samo 90 zadev, ki se še delajo. Vsi ostali zaostanki so odpravljeni. Ne vem kaj so počeli prej leta in leta. Z štiri procenta, s šest procentno večjo zaposlenostjo, ker mi smo vsako leto za 2 procenta zmanjšali število ljudi, s sredstvi, ki so mi bila zagotovljena za redno plačilo za delavce smo uspeli nagraditi te ljudi in vse zaostanke odpraviti. Tako, da res ne vem kakšen obraz lahko kdo kaže in kaj je naredil za vse tiste, ki so dali vloge. Med temi vlogami so seveda tudi osebe, ki si niso uredile statusa leta 92 in ki sedaj imajo to rešeno. Tudi takšne osebe so med njimi in ki so leta in leta ležale. Azil. Na področju azila je prejšnja vlada delovala tako, meni je žal, da tako govorim, ampak to je statistika, je delovala tako, da kljub temu, da sedaj slišim vsak mesec skorajda, kako smo mi grdi, kruti, da ne rešujemo azilnih zadev, da ne vem česa ne naredimo, da jaz osebno nič ne naredim na tem področju, se lahko ustavimo zelo hitro pri tem. 377 zaostankov je bilo konec leta 2004; vlekla so se leta, nobene želje ni bilo tega reševati. Ko nekdo zaprosi za status azilanta je veste kaj najbolj pomembno za mene? Najbolj pomembno je to, da se tistim osebam, ki so upravičeni do azila ta status čim hitreje in čim bolj učinkovito reši in da dobijo vse tiste pravice, ki jim gredo. Ne pa da se leta in leta vlečejo postopki in da ljudje ne vedo, kakšna bo njihova usoda po zaključku postopka. Na tem področju smo tudi seveda zaostanke odpravljali in v letošnjem letu imamo v obdelavi 97 takšnih postopkov, vsi ti postopki so v rokih, ki nam opredeljujejo da moramo rešiti azilne postopke. In seveda tako mislimo delati tudi naprej. Če se dotaknem področja različnih registrov, s katerimi smo se ukvarjali v preteklem obdobju moram reči, da smo v obdobju odkar sem minister naredili kar nekaj sprememb na področju različnih registrov, če se dotaknem najprej matičnega registra; z uvedbo elektronsko vodenega matičnega registra smo ukinili tri ročno vodene matične knjige. Načrti, ki so bili narejeni in po katerih smo predvidevali, da bomo kar nekaj let vnašali podatke, so se izkazali za preveč pesimistične; z dobro organizacijo dela, usmeritvami, ki jih je ministrstvo dalo upravnim enotam smo uspeli do 1.1. vnesti več kot 1,3 milijona oseb; namreč treba je vnesti vso zgodovino da potem lahko s temi podatki delujemo. Težave z vnosom imamo samo še v največjih upravnih enotah, kjer smo delo organizirali tako, da iz manjših upravnih enot prihajajo na pomoč ter vnašajo vse te podatke tako, da bi seveda potem lahko čim hitreje popolnoma samo elektronsko vodili matični register. Bomo prva evropska država, ki bo imela popolnoma voden matični register. Naslednja stvar, ki smo jo uvedli na tem področju je to, da smo uvedli tako imenovana e-rojstva, kjer porodnišnice vnašajo rojstne podatke po elektronski poti. Štiri porodnišnice že delujejo tako, ostalih deset slovenskih porodnišnic bo v ta projekt vključenih v letošnjem letu in praktično vsak dan oziroma vsakih nekaj dni smo bližje k temu, da naslednje porodnišnice k temu pristopijo. V začetku uvajanja tega projekta je bilo vnesenih po elektronski poti več kot 1.100 novorojenčkov. Register stalnega prebivalstva, ki se je vodil do pred kratkim na kartonih smo seveda dali v elektronsko obliko in že 33 upravnih enot od 60 v Sloveniji posluje v elektronski obliki in seveda to pomeni, da kup evidenc za gospodinjstva poteka preko tega in ni potrebno več državljanom hoditi od organa do organa in čakati na razna potrdila. Register potnih listov. Moram reči, da smo vpeljali geometrični potni list, to je bil precej težek projekt, bili smo v časovni stiski, morali smo ujeti datume, da smo lahko ohranili brezvizni režim z Združenimi državami Amerike, pri tem smo bili uspešni. Naš potni list se je na vseh testiranjih pokazal kot eden najbolj varnih potnih listov tudi zato, ker imamo polikarbonatno stran in ponovno, prvič v zgodovini samostojne Slovenije je bil iveden javni razpis za takšen dokument. Prvič. Ravno zaradi mednarodnega razpisa smo uspeli znižati ceno. Potni list, ki je bolje zaščiten, ki ima čip biometričen v sebi stane manj, kot so ga državljani plačevali prejšnji potni list, ki je bil ravno tako kvaliteten potni list, da smo si na jasnem. Vendarle je bil manj zaščiten in ni imel čipa. Najmanjša zaščita je tam tri, štiri evre. Zmanjšali smo celo za 2,51 eura za 32 strani potnega lista in za 0,95 eura za 48 strani potnega lista. S tem smo seveda prihranili veliko denarja predvsem našim državljanom. Register državljanstva. Imamo vzpostavljeno računalniško evidenco vlog, ki je prej nismo imeli, to nam omogoča nadzor celega procesa in lahko ugotavljamo, kje imamo kakšne zastoje, kje delo ne poteka tako kot je potrebno in smo lahko učinkovitejši in lahko delamo hitreje. Povezani smo z registrom za tujce, ki nam omogoča natančno povezovanje podatkov in seveda boljše poslovanje. Zaključen je projekt prenova registra vozil, skrajšali smo oziroma omogočili smo, da na tehničnih pregledih, kjer so avtomatizirani postopki, imamo vpogled direktno iz ministrstva. Se pravi, z ministrstva lahko nadziramo, če bi kje poskušali delovati drugače ali nekaj prirejati, kar je bistven korak k napredku pri nadzoru. Glejte, leta 2007 register podpira centralni obračun vseh pobranih letnih povračil za cestnine, tako, da lahko prvič centralno nadziramo, kako se vse to plačujejo in na kakšen način se ti prispevki odvajajo tja, kamor se morajo, kar seveda omogoča bistveno kvaliteto. Register tujcev. Postavljen je nov register tujcev z decembrom 2006, seveda v skladu s predpisi EU, izdajajo se dovoljenja tako za družinske člane kot za tujce, ki tukaj prebivajo. Povezave so med registri za tujce in evidencami, Zavodom RS za zaposlovanje, kar nam omogoča popolnoma drugačno kvaliteto dela in nadzor nad tem področjem dela. Vzpostavili smo azilni register, tako da imamo sedaj vse azilne postopke vodene računalniško in v vsakem trenutku lahko vemo, kako posamezni postopki potekajo in v kateri fazi so. Ustvarili smo podatkovno skladišče. To je predvsem pomembno za upravne enote, ki izdelujejo različna poročila, standardizirali smo določena poročila, program pa nam omogoča, da lahko z zahtevami posameznih organov vnesemo dodaten program in dobimo takšna poročila in takšne statistike, ki jih potrebujemo. Centralni register prebivalstva, tukaj beležimo naraščanje števila uporabnikov v tem registru. Verjetno ne boste verjeli, ampak iz centralnega registra prebivalstva, ki ga vodi Ministrstvo za notranje zadeve in ki skrbi, da vse aplikacije tečejo tako kot je potrebno, je bilo v lanskem letu posredovanih skoraj 60 milijonov podatkov. To so zelo velike številke. Zato seveda moramo imeti varnostne sheme, ki nam omogočajo ves čas nadzor, da ni možnih zlorab in kolikor sem do sedaj seznanjen, pri tem e-poslovanju še nismo imeli zlorabe podatkov, kar seveda govori o tem, da so bili projekti dobro pripravljeni in dobro načrtovani in seveda upam, da bo ostalo tako tudi v naprej. Ustvarili smo tudi portal za e-CRP, s katerim bomo še nadalje izboljšali delo na tem področju. Razširili smo črkovni nabor, kar je izredno pomembno, namreč v preteklosti računalniki niso podpirali črkovnega nabora za jezike italijanske manjšine in madžarske manjšine in seveda s tem smo imeli določene težave. Pri elektronskem poslovanju si tega nismo mogli dovoliti in zato smo izboljšali črkovni nabor tako, da sedaj lahko dobijo tudi manjšine izpisane e potrdila z vsemi njihovimi specifičnimi črkami, ki jih uporabljajo v svojem jeziku. To so mogoče drobne stvari, vendar se mi zdi, da so posebej za obe manjšini izredno pomembno, tako da tudi oni lahko v popolnosti uporabljajo ta e-portal. Prenova, trenutno izvajamo prenovo registra osebnih izkaznic, vzpostavili bomo e-fotograf, se pravi izpostavili bomo bazo podatkov, v katero bodo lahko pooblaščeni fotografi, ki bodo imeli vse pogoje, da varno prenašajo sliko, prenašali sliko v centralno bazo in državljan, ki bo prišel na šalter, če tako rečem, na upravno enoto, bo povedal svoje podatke, dal nek dokument, želel bo spremeniti dokument. Uradnik mu bo pokazal sliko njegovo, ki bo že v tem portalu in potem bo ob takšni verifikaciji se slika avtomatično prenašala. Odpravljeni bodo seveda s tem listki, ki jih je treba izpolnjevati, s tem je povezana tudi strojna berljivost kodnega zapisa, ki je na sedanji osebni izkaznici in na potnem listu, tako, da se bodo vsi ti podatki avtomatično izpisovali. Hkrati bo v zelo kratkem času uvedena tablica za podpis, tako da bo praktično državljan v konec letošnjega leta, v začetku naslednjega leta praktično brez obrazca posloval na samem šalterju, kar bo bistveno zmanjšalo čas, da se nek dokument naroči in seveda potem tudi izdelavo, zaradi nekaterih drugih prijemov se je zgodilo tudi to, da smo sedaj v stanju, če nekdo nujno potrebuje potni list, danes ali jutri za potovanje, lahko v teh nujnih primerih potni list izdelamo v enem dnevu. To prej ni bilo mogoče, ko se je s pošto pošiljalo in nosilo dokumente. Komunikacije so varne, zaščitene in nobene zlorabe ni bilo v zvezi s tem. Prenavlja se tudi register voznikov,omogočal bo centralno izdajanje vozniških dovoljenj in še nekatera druga področja. Posebej pomembno in posebej bi rad izpostavil projekt integracije priseljencev v Republiko Slovenijo. Tukaj je bilo večkrat rečeno, da kaj smo naredili na tem področju. V letu 2007 smo izčrpali določena sredstva iz evropskih skladov in zagotovili, da smo v Sloveniji zgradili dve integracijski hiši. Tega pred tem v Sloveniji nismo imeli. Tistim, ki imajo odobren azil, sedaj omogočamo prehodno obdobje, da v enem letu preživijo v takšni hiši, kjer se jim omogoči lažji pristop in lažje vključevanje v slovensko družbo. Tako, da bi zelo težko sprejel očitke, ki so bili tukaj rečeni, da smo, da slovimo kot država, ki ničesar ne naredi za tiste, ki pridejo v našo državo. Vzpostavljeno imamo evidenco beguncev, takšno kot je seveda potrebno in kot sem dejal, črpali smo vsa sredstva, ki so potrebne tri. Gospodarnejši porabi javnih sredstev moram reči, da smo bili izredno uspešni pri črpanju evropskih sredstev. Črpanje evropskih sredstev iz Phare programa in Schengen Facility, s katerimi smo gradil schengensko mejo in dobavljali določeno opremo. Izraba teh sredstev bo med 96 in 70%, kar je izredno, izredno visok procent. In seveda moram reči, da natančno ali bo bližje 7 ali 96, težko povem, ker se dva projekta še zaključujeta in nekateri projekti so še v fazah verifikacij s strani Evropske komisije oziroma uradništva v Bruslju, ki bodo potrdili plačilo določenih objektov. Tako da mislim, da je to izredno pomemben in dober dosežek, da smo uspeli vse to črpati, ker drugače bi morali plačati iz našega proračuna. Nadalje moram reči, da so se v ministrstvu lotili procesa nabav drugače, kot je to bilo v preteklosti. Pred vsakim razpisom delamo analize trgov, ki postrežejo s podatki, kakšne so cene na posameznih področjih in kaj lahko pričakujemo od javnih razpisov. Uvedli smo dodatna pogajanja. Pri najpomembnejši projektih smo seveda z jasnimi navodili, kakšna ta pogajanja, v nekatera pogajanja sem bil tudi sam osebno vključen, ker se enostavno ni dalo prepričati naročnika, da bi dodatno znižal cene in pri tem dosegli velika znižanja, od 11 do 24% znižanja. Letno smo, vsako leto prihranili na ta račun več kot milijon evrov. In zato smo lahko potem nabavljali tista sredstva, ki sem jih prej opisoval pri policiji. Največji prihranek v enem pogajanju, ki smo ga izvedli, ki sem tudi sam na njem sodeloval in smo ga izvajali dvakrat po eno uro, je bil 20% prihranek, v denarju to znaša pol milijona evrov. Imeli smo 277 javnih razpisov. V tem času smo imeli samo 29 zahtevkov za revizijo, kar manj kot 2% in samo 10 jih je bilo uspešnih, kar pomeni, da so tudi te službe delale dokaj kvalitetno in da smo zaradi tega lahko hitro in učinkovito izvedli vse tiste razpise, ki so bili potrebni. Poročilo Računskega sodišča poznate. Nikoli nismo dobili negativne ocene. Dobili smo jih s pridržkom. Očitane so nam bile neke manjše nepravilnosti, vendar v celoti je stanje v proračunu bilo izredno dobro. In mislim, da se je nasploh ministrstvo izredno gospodarno obnašalo pri materialnih stroških in porabi le teh. Inšpekcijski nadzori. Pri inšpekcijskem nadzoru moram reči, da je Inšpektorat bil vzpostavljen šele maja 2004, aprila, maja 2004. Da je bilo izredno majhno število inšpektorjev v njem. Da z nastopom mandata nihče od njih ni imel narejenega inšpektorskega izpita. Da so te izpite opravili v prvi polovici leta 2005. Začeli delati. Pokrivajo izredno širok spekter dejavnosti. In kar je najpomembnejše, število inšpekcijskih nadzorov je drastično raslo. V letu 2004: 109, 2005: 220, 2006: 273, 2007: 315. Tudi na področju zasebnega varovanja se je število nadzorov drastično večalo iz 29 v letu 2004 na 109 v letu 2007. Vsako leto je šlo za kar nekaj procentni porast teh nadzorov. Hkrati se je povečala kvaliteta dela tega inšpektorata, z nekaterimi novimi zaposlitvami in prihodom nove inšpektorice se je bistveno izboljšalo delo. Delo je izključno profesionalno. Sledijo vsem zakonskim določbam in v popolnosti spoštujejo Zakon o inšpekcijskem nadzoru, ki je ključen za delo. Povečalo se je tudi sodelovanje s policijo. Izvedli smo kar nekaj skupnih akcij pri lokalih. Zadnjega pred nekaj dnevi na Primorskem, ki je takoj obrodil določene rezultate. Hkrati je močno sodelovanje z drugimi inšpektorati in tudi prek inšpektorskega sveta mislim, da zadeve sedaj veliko bolje in koordinirano potekajo. Normativni del programa. Zelo na kratko. Ministrstvo je pripravilo 47 predlogov aktov, resolucij, zakonov o ratifikaciji, ki so bili sprejeti v državnem zboru. Trenutno je v vaši obravnavi še pet takšnih predpisov. Dva smo že posredovali na vlado in do popolnosti izpolnili letošnji načrt dela. Hkrati pa moram povedati, da je uspešnost dela pri načrtovanju in izvajanju bila izredno visoka. Vsako leto smo imeli prek 92 %- no izvedbo vsega normativnega dela programa Ministrstva za notranje zadeve. Prav tako pa smo sprejeli v treh letih 108 aktov, ki jih pripravi ministrstvo oziroma jih podpiše minister. Če se na kratko dotaknem še zadnjih točk. To je predsedovanje Evropski uniji in vstop v schengenski prostor. Nalašč sem se na te dve točki naslonil na koncu. Upam, da mi je ostalo še kaj časa. Moram zelo jasno povedati, da so se priprave za predsedovanje začele že daleč nazaj. V trojnem predsedstvu z Nemčijo in Portugalsko smo pripravili skupen program. Ta program se je začel pripravljati že leta 2005 na strokovnem nivoju. Osebno sem bil direktno vključen v te dogovore in te zaključke v septembru 2005 in 2006. Trenutno dela na tem projektu približno 100 uslužbencev ministrstva. Imamo namreč izredno veliko število delovnih skupin, ki jih pokrivamo in pri katerih smo zaenkrat izredno uspešni. Pripravili smo seveda vse potrebno. Seznam prioritetnih nalog, road mape, kot se temu reče, se pravi načrte, kako bomo delovali in dosegali te cilje. Imamo izredno dobro sodelovanje tudi z naslednjim francoskim predsedstvom. Včeraj sem recimo gostil ministra za migracije Francije, kjer sva govorila o strateških pristopih do ilegalnih migracij in migracij na sploh ter o azilih postopkih. Udeležujemo se vseh zadev, ki so povezane s tem. Imeli smo prvi neformalni svet, ki je potekal dobro. Ocene tujih ministrov so bile izredno pozitivne. Imel sem tudi že dva nastopa v Evropskem parlamentu. Enega na odboru LIBE in enega na plenarnem zasedanju. Tukaj je še veliko aktivnosti, ki jih bomo v letošnjem letu morali opraviti. Pri schngenskem vstopu Slovenije moram zelo jasno povedati nekaj. Brez slovenske policije, brez pripravljenosti slovenskih organov za notranje zadeve, brez dela [[...]]Prosim. Bom pa kasneje odgovoril, ko bo mikrofon spet delal.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Marjan Drofenik v imenu Poslanske skupine SLS, izvolite prosim.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani minister, sodelavci, poslanke, poslanci pa tudi vsi, ki to sejo danes verjetno spremljate pred televizijskimi sprejemniki. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo natančno in z zanimanjem proučili samo interpelacijo kot tudi odgovor ministra gospoda Mateja na le-to. Naj na začetku povemo, da kljub sklenjenemu sporazumu o sodelovanju med predsedovanjem Evropski uniji nismo pričakovali, da se bo opozicija odpovedala svojemu legitimnemu političnemu delovanju znotraj Državnega zbora. Kljub temu, da gre za izreden in izjemen nacionalni projekt, mislim seveda vodenje Evropske unije, se zavedamo tudi tega, da se približujejo volitve v Državni zbor in da vsi želimo pozornosti in živeti svojih pet minut slave. Interpelacija obsega mnogo točk in očitkov, vendar se bom v stališču poslanske skupine dotaknil le nekaterih. Pa pojdimo po vrsti. Vsem nam so še kako živo v spominu tragični dogodki pred diskotekama Lipa in Global. Vlagatelji interpelacije očitajo ministru odgovornost za posredno povzročeno tragično smrt mladostnikov, ki naj bi bila povzročena zaradi oportunističnega in pomanjkljivega delovanja oziroma slabe koordinacije, neukrepanja in pomanjkanja nadzora nad družbami za zasebno varovanje. Iz odgovora ministra je razvidno, da gre v teh dveh zadevah za popolnoma različna primera kršitev Zakona o zasebnem varovanju in ju zato ne moremo primerjati. V primeru Lipa je Ministrstvo za notranje zadeve ravnalo hitro in učinkovito, ker je zakon takšno ravnanje tudi omogočal. V primeru Global pa je iz odgovora ministra razvidno, da je Ministrstvo za notranje zadeve ukrepalo v skladu z Zakonom o upravnem postopku in Zakonu o zasebnem varovanju. Ministrstvo se je zavedalo pomanjkljivosti zakonske določbe o začasnem odvzemu licence, ki je postopke odvzemov zaradi procesnih ovir skorajda onemogočilo in je zato tudi pripravilo predlog sprememb zakona po nujnem postopku, ki so v nadaljevanju tudi omogočila začasen odvzem licence podjetju VIP Varovanje. Kljub vsej tragiki dogodkov, ki so se pripetili, smo v Poslanski skupini SLS mnenja, da je minister Mate ustrezno, prepričljivo spodobil očitane kršitve. Bomo pa v Slovenski ljudski stranki vztrajali, da se ugotovijo dejanski krivci za povzročene tragedije in da bodo le ti ustrezno kaznovani. Naj se na kratko dotaknemo naslednje očitane kršitve ministru za notranje zadeve, gospodu Mateju, ki se nanašajo na očitke o izvedbi volitev za predsednika Republike Slovenije. Gre za očitke v zvezi s pravočasno, skladno z zakonom in ažurno vzpostavitvijo evidence volilne pravice državljanov Republike Slovenije, ki nimajo stalnega bivališča v Republiki Sloveniji. Nekateri pomisleki vlagateljev interpelacije se nam na prvi pogled zdijo sicer tehtni. Vendar nas z nadaljnjo argumentacijo tudi tokrat ne prepričajo v utemeljenost njihovih obtožb. Ena izmed temeljnih človekovih pravic po Ustavi Republike Slovenije je volilna pravica. Le to ima vsak polnoleten državljan Republike Slovenije. Naloga pristojnega organa je, da v volilni imenik po uradni dolžnosti vpiše državljana Republike Slovenije, ki nima stalnega bivališča v Republiki Sloveniji, in sicer na podlagi podatkov, ki jih ima in ne na zahtevo posameznika. Strinjamo se z argumentacijo ministra, da je Ministrstvo za notranje zadeve dolžno omogočiti izvrševanje volilne pravice vsakemu državljanu, ki je dopolnil 18 let in ni pristojno, da odvzame volilno pravico posamezniku, za katerega ne razpolaga z dejanskim podatkom o prenehanju te pravice. Po mnenju Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke je volilna pravica ena od temeljnih pravic, izvrševanje katere mora biti podvrženo vsem standardom pravne varnosti, da ne pride do njene zlorabe. Glede na odgovore ministra, v Poslanski skupini SLS menimo, da je le ta očitane kršitve ovrgel. Preidimo na še en tragičen dogodek, ki se prevečkrat poskuša zlorabiti v aktualnih, dnevno političnih obračunavanjih. In sicer razvpit primer Silvo Plut, kjer je do tragičnih dogodkov v Republiki Sloveniji, po našem mnenju, prišlo zaradi togosti kazenskega pravnega sistema. Še posebej ko primer dobi mednarodne razsežnosti. Razmerje med pravicami obdolženega in pravico države, da poskrbi za varnost svojih državljanov je že dolgo tema razprav strokovnjakov kazenskega prava, aktivistov za človekove pravice in na drugi strani represivnih organov države. Meja med eno in drugo skrajnostjo je v takih primerih zelo zabrisana in skrajno občutljiva. Dokaj hitro lahko zaidemo ali na stran pretiranega zagotavljanja človekovih pravic obdolženega, ali na stran pretiranega zatiranja le teh. Nekateri pravni teoretiki pravice obdolženega prištevajo med enega od temeljnih civilizacijskih dosežkov. V Poslanski skupini SLS obžalujemo, da je prišlo do tragičnih dogodkov, vendar se glede na ministrov odgovor strinjamo, da je slovenska policija storila vse, kar je bilo v njeni pristojnosti in da je v danem primeru opravila svoje delo zakonito. Izpostavimo še družino Strojan in Ambrusa. Odličen primer, kako neko zadevo izkoristiti za notranje politične boje in hkrati še mimogrede Slovenijo očrniti pred celotno evropsko javnostjo. Ne bi tukaj povzemali celotne zgodovine dejanj in predvsem nedejanj, ki so sploh pripeljala do dogodkov v Ambrusu. Predvsem neustrezno ukrepanje oziroma sploh neukrepanje je po našem mnenju pripeljalo do vsem znanih dogodkov in izredno zapletene situacije in zelo resnih varnostnih razmer. Policija je bila primorana zagotoviti red in varnost vseh udeležencev v konfliktu. Verjamemo da je ravnala zakonito in v skladu s svojimi pooblastili. Sprašujemo se kdo izmed glasnih kritikov policijskega ravnanja, bi prevzel odgovornost, če bi zoper kogar koli od vpletenih v konflikt bilo storjeno kaznivo dejanje zoper njegovo telo ali premoženje. V Slovenski ljudski stranki smo prepričani da je država dolžna zagotoviti spoštovanje zakona vseh državljanov in prebivalcev Republike Slovenije. Zakoni morajo veljati za vse enako, ne glede na vero, raso, spol, ali narodno pripadnost. Za konec še očitki iz točke pet, in sicer glede odgovornosti ministra za poslabšanje prometne varnosti. Žal moramo tudi v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke z obžalovanjem ugotoviti, da se stanje varnosti cestnega prometa iz leta v leto zopet drastično slabša. Strinjamo se z vlagatelji in ministrom, da policija ni edina, ki lahko vpliva na to, kar se dogaja na slovenskih cestah. Strinjamo pa se z ugotovitvijo, da bi morala policija, če želimo da se prometna varnost na cestah izboljša, povečati svojo prisotnost na cestah in povečati svoje aktivnosti v zvezi s preverjanjem alkoholiziranosti voznikov in prevelike hitrosti. Ne glede na to, da minister za notranje zadeve dokazuje, da se prisotnost policistov na slovenskih cestah nič ne zmanjšuje, v Poslanski skupini SLS menimo da bi se morala znatno povečati. V tem smislu pozdravljamo odločitev ministra, da se bo povečalo preventivne in represivne dejavnosti z nadgradnjo in povečanjem, prisotnosti avtomatiziranih sistemov za nadzor prometa, ki bodo vseskozi nadzirali promet na najbolj izpostavljenih točkah. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo tudi podprli spremembe dopolnitev Zakona o varnosti v cestnem prometu, saj menimo da bodo edino kazni v kombinaciji s povečanim nadzorom dosegle svoj učinek in tako posledično večjo varnost cestnega prometa. Kljub delnemu strinjanju z navedbo vlagateljev interpelacije pa menimo, da to ni zadosten razlog, za ministrovo razrešitev in ga na tem mestu pozivamo, da te očitke zelo resno preuči in tudi ustrezno ukrepa. Kot rečeno, v tem uvodnem delu se ne bomo dotikali vseh očitanih nepravilnosti, ampak jih bomo poslanci Poslanske skupine SLS komentirali v nadaljevanju razprave. Kljub nekaterim tehtnim ugotovitvam vlagateljev interpelacije v Poslanski skupini SLS ne bomo podprli njihovega predloga, da se gospod Dragutin Mate razreši s funkcije ministra za notranje zadeve. S svojim pisnim odgovorom in s svojimi uvodnimi obrazložitvami nas je več kot prepričal, da svoje delo opravlja zakonito in v skladu z ustavo. Bomo pa z veseljem v nadaljevanju prisluhnili tudi še njegovim odgovorom na nekatere naše in druge pomisleke. Torej še enkrat, v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo glasovali proti razrešitvi ministra Dragutina Mateja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod dr. Matej Lahovnik v imenu Poslanske skupine Zares.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke, poslanci, gospod predsedujoči, spoštovani gospod minister. Najprej prav, da vam, spoštovani gospod minister, iskreno čestitam v tiste dosežke, ki ste jih danes omenili. Za mnoge si zaslužite čestitke. Za uvedbo Schengena, za odpravo nalepk, čestitam vam. To so bile dobre poteze in prav je, da vas zato pohvalim. Še bolj je tudi prav, da vas pohvalim tudi v tem, da ste nedvomno ne samo se izkazali na teh področjih, ampak da ste pokazali danes, da ste tudi odličen politik, ki ga premore ta vlada. Namreč, vi ste v odgovoru na interpelacijo govorili o vseh drugih dosežkih, ki so gotovo pozitivni, spretno ste se pa izognil vsem očitkom v interpelaciji, vsem tistim stvarem, ki so pa dejansko bile zelo slabe. Vsem tistim stvarem, v katerih ste opustili dolžno izvajanje zakona in so nastale hude nepopravljive posledice. Spoštovane gospe in gospodje. Interpelacija je v takšnih primerih nujno orodje, ki ga mora opozicija uporabiti. Kadar minister opusti dolžno ravnanje, kadar krši zakon in nastanejo hude nepopravljive posledice, je interpelacija logičen akt. In zato smo vložili interpelacijo. Ne zato, ker se ne bi strinjali z mnogimi drugimi dobrimi stvarmi, ki jih je tudi naredil minister in to je treba priznati. Ampak nastale so tudi, soočeni smo bili tudi s kršitvami zakonov in nastale so hude nepopravljive posledice. Tega danes ne more nihče zanikati. In če grem po vrsti, najprej glede očitkov, ki seveda, žal moram reči zopet, niso bili argumentirano zavrnjeni, pa sem pozorno poslušal argumente ministra. Najprej kar se tiče nenadzorovanja varnostnikov in zasebno varnostnih podjetij. Argumenti notranjega ministra gospoda Mateja, da je na področju nadzora nad varnostniki in varnostnimi podjetji naredil vse potrebno, ne zdržijo resne strokovne kritike. Ministrova dolžnost je namreč zagotoviti takšne pogoje nadzora nad zasebno varnostno industrijo, ki bi seveda občutno zmanjšala nepravilnosti, ki smo jim priča v zadnjih letih in ki so vodile tudi do smrtnih primerov mladostnikov. Tisto, kar je zagotovo treba poudariti je, da je minister za notranje zadeve odgovoren, da zagotovi pogoje za učinkovito delovanje institucij, ki spadajo v njegov delokrog. In kljub temu je aktivno toleriral situacijo, da je vse do konca leta 2006 več kot pet tisoč zaposlenih zasebnih varnostnikov v okoli 130 varnostnih družbah nadzoroval le glavni inšpektor, ki mu je pri njegovem delu pomagal le še en inšpektor. Ko je septembra 2006 vodenje inšpektorata za notranje zadeve prevzela nova generalna inšpektorica, ki je bila pred tem sodelavka notranjega ministra v obrambnem inšpektoratu, je bilo delo inšpektorata okrepljeno z dvema novima sodelavcema. To pomeni, da minister za notranje zadeve verjame, da lahko preko 6000 zaposlenih v zasebnem varnostnem sektorju ustrezno nadzorujejo trije inšpektorji. In potem se, spoštovane poslanke in poslanci sprašujemo, kaj se dogaja v slovenskih diskotekah. Kako je mogoče da je takšen nered na področju zasebnega varovanja, kako je mogoče da tudi mnogi najstniki pravijo, da se dogajajo mnoge sporne stvari, da se ne počutijo varno in kako je mogoče, da je slovenske starše strah poslati svoje otroke v diskoteke v takšnem neredu na področju zasebnega varovanja. Tisto, kar je treba posebej izpostaviti in kar je na nek način tudi bil neposredni povod, da je prišlo do interpelacije, je dejstvo, da so mnoge institucije, tudi Inštitut za javno upravo, ugotovile, da minister niti po treh letih ni izdal pravilnika o načinu opravljanja inšpekcije na področju zasebnega varovanja, niti v treh letih. Kar pomeni seveda nespoštovanje obveznosti, ki mu jo je naložil Zakon o zasebnem varovanju v 81. členu. Zakon je glede tega jasen in nedvoumen. Seveda, omenjeni inštitut na podlagi navedenega tudi ugotavlja, da minister ne izvršuje svoje, z zakonom določene pristojnosti na področju zasebnega varovanja. Minister ne izvršuje svoje z zakonom določene pristojnosti na področju zasebnega varovanja. V njegovem mandatu so se na tem področju zgodili najbolj tragični dogodki. V njegovem mandatu. V treh letih ni izdal niti ustreznega pravilnika, niti ni ustrezno ukrepal, kadar so ga na to pozivale tudi institucije, ki na tem področju delujejo, od Zbornice za zasebno varovanje, in mnoge druge institucije. Pa imamo jasne dopise, kjer so ga pozivali, naj odvzame tudi licenco podjetju VIP Varovanje. Ko je bil za to še čas, ko bi lahko preprečili tragične posledice, ki so se zgodile. Pa se nič ni zgodilo, nič, popolnoma nič. Minister je na nek način večkrat v javnosti poudaril, da ne bi mogel izreči začasnega ukrepa, ker tako ali tako ne bi bil pravnomočen in da ne bi imelo to nobenega smisla, ampak začasni odvzem licence, gospod minister, je začasni ravno zato, da se zavaruje življenje ljudi in za to ne rabi pravnomočne odločbe. To ne more biti nikakršno opravičilo. Začasni odvzem licence je po definiciji začasen, da se prepreči huda nepopravljiva škoda, ki lahko nastane. Pa se ni nič zgodilo. Popolnoma nič. Kasneje ste, spoštovani gospod minister, izrekli začasen ukrep v primeru VIP Varovanja. En mesec ga niste izvedli, v tem času pa je, ne boste verjeli, nastal nekakšen by pass in se je zgodilo, da so bili vsi zaposleni in pogodbe s podjetjem VIP Varovanje pač prenesene na podjetje SAVOY, ki je nemoteno nadaljevalo z upravljanjem svoje dejavnosti. Nastal je pač baypas in stvari gredo naprej po ustaljeni poti. Dva dni po začasni odredbi za VIP je SAVOY že dobil vsa dovoljenja za izvajanje zasebnega varovanja in v enem mesecu je bila obujena firma, ki sedaj opravlja to dejavnost naprej. V Poslanski skupini ZARES se sprašujemo, kako je mogoče, da v Sloveniji leta 2008, v državi, ki ponosno pravi, da predseduje Evropski uniji, kako je mogoče, da vlada takšen nered na področju zasebnega varovanja, ki pripelje do tragičnih posledic. Kako je mogoče, da si starši ne upajo niti več pošiljati svojih otrok v diskoteke. Kako je mogoče, da najstniki pravijo, da varnost ni ustrezno zagotovljena. Pa se nič ne zgodi. Praksa se nadaljuje nemoteno naprej. To so zaskrbljujoče stvari. Tudi če sedaj govorimo konkretno o tragičnem dogodku, ki se je zgodil pred Globalom. Dejstvo je, da storilca ni nihče prijel, ko je bil za to še čas. Storilec je sedaj na prostosti. Očitno policija ne zna ali noče ali ne zmore izvesti ustreznih ukrepov, da bi ga vendarle prijeli. Po mojih informacijah, ki sem jih pridobil neposredno od starša preminulega, mi je sam povedal, da je drugi storilec se še ne dolgo tega sprehajal na prostosti in je šele kasneje na intervencijo mnogih bil zopet priprt. Tudi to je Slovenija. Treba je seveda izpostaviti tudi nekatere druge primere, zaradi katerih je bila vložena interpelacija. Če govorimo o primeru Plut, ki je vsem zelo dobro znan, je dejstvo, da po mnenju mnogih, številnih pravnih strokovnjakov in poznavalcev sta policija in državno tožilstvo posredno odgovorni za smrt Ljubice Ulčar v tem primeru, saj je šlo za več nedopustnih napak. Ti pravni strokovnjaki menijo, da je imela policija več kot dovolj podatkov za utemeljeni sum za pridržanje Silva Pluta, medtem pa bi od Srbije in Črne gore morala pridobiti vse potrebne dokumente pa se nič ni zgodilo. Naša zakonodaja namreč od policije izrecno zahteva preganjanje kazenskih dejanj, ki jih naš državljan stori v tujini. V tem primeru pa je, to je treba priznati tudi ministru, ni odgovornost v celoti na njemu, odpovedalo tudi tožilstvo. Policija je namreč po prejetju obvestila iz Srbije obvestila, ki je pač kazalo na to kaj je pač takrat Plut zagrešil, tožilstvo ustno pozvala naj za Pluta odredi oseminštirideseturno pridržanje, da bi si s tem zagotovili čas za pridobitev ustrezne dokumentacije iz Niša. Tožilstvo se zgolj na podlagi ustne usmeritve ni odzvalo in smo zopet bili v situaciji, ko se ni zgodilo popolnoma nič. V nekem drugem primeru, v primeru Postojne je policija spremljala, nadzirala dejavnost znane družine, spremljala kdo je prihajal, kdo je odhajal, kje se gibljejo in ukrepala. V tem primeru, ko je obstajala tiralica, ko je bilo jasno, kakšen zločin je bil storjen na območju Srbije in da se ta oseba prosto sprehaja po območju Slovenije, ko je bilo jasno, da je zelo nevarna pa policija ni storila nič. Ustno so obvestili tožilstvo, tožilstvo pa na to ustno navedbo očitno tudi ni odreagiralo. Tudi to je primer iz Slovenije ne od kod drugod in dejansko je težko razumeti kako se lahko takšni dogodki dogajajo, ko pa imamo vse podatke. Vemo kaj je oseba storila v tujini, v tuji državi, v Srbiji, mediji so obširno o tem poročali, policija pa nič. Niti ni zagotovila nekega nadzora, ki bi lahko preprečil tragični dogodek. Naslednja stvar, ki jo je treba omeniti, je slabšanje prometne varnosti. Da se minister ne zaveda problema slabe varnosti cestnega prometa, je dokazal tudi z zadnjo novelo zakona, s katero je naloge, ki jih do tedaj opravljal Svet za preventivo in vzgojo v cestnem prometu Republike Slovenije in ki naj bi jih opravljala sicer še vedno neustanovljena Javna agencija za varnost cestnega prometa prenesel na Ministrstvo za promet in jih prekategoriziral v državne uradnike. Minister je v odgovoru celo zapisal, da se je Vlada Republike Slovenije odločila, da Agencije ne bo ustanovila, ker so ocenili, da bi za to porabili preveč denarja. Preveč denarja. V tej državi očitno ne varčuje minister Bajuk samo na socialnih transferjih, na tistih, ki so najbolj ogroženi zaradi visoke inflacije, in potem doseže presežek proračuna. Varčujemo tudi pri preventivi v cestnem prometu. Pa pravijo nekateri, da imamo razvojno naravnan proračun. Minister je torej ukinil edino organizacijo, ki je bila nosilka akcij na področju preventive in prometne vzgoje in ki je delovala kot samostojno telo od leta 1972. Ukinil je torej organizacijo, ki je bila nosilka akcij na področju preventive in prometne vzgoje, sedaj pa očitno pričakuje, da bodo državni uradniki naloge de facto ukinjenega sveta opravljali bolje in učinkoviteje kot Svet za preventivo in vzgojo v cestnem prometu, ki je imel zelo dolgo tradicijo in ugled v javnosti, pri čemer jim Vlada sploh ni pripravljena zagotoviti sredstev za njihovo delovanje. Naslednja stvar, ki bi jo na nek način bilo potrebno omeniti, pa k sreči ni vplivala na rezultat predsedniških volitev, je seveda Zakon o evidenci volilne pravice. Vsi vemo, kaj se je dogajalo, da na nek način minister ni ustrezno poskrbel za ažuriranje volilnih imenikov in da smo pred zadnjimi predsedniškimi volitvami v Sloveniji imeli nekakšno predstavo, ko je javnost ugotovila, da so se pošiljale glasovnice v tujino mrtvim dušam, da so se pošiljale glasovnice v tujino osebam, ki sploh niso slovenski državljani, da mnogi, ki pa so slovenski državljani, jih niso dobili in podobno. In na nek način sreča v nesreči ali v tej nespretni zadevi je, da je bil rezultat predsedniških volitev precej nesporen. Lahko pa se vsi vprašamo, kaj bi se zgodilo, če bi se v Sloveniji ponovila Florida iz leta 2004, ko je odločal vsak glas v ZDA, in kaj bi se zgodilo, če bi bili podobne situacije deležni v Sloveniji. Ob tako pomembnem dogodku in pravimo, da volitve so praznik demokracije, si država ne more privoščiti neažuriranih volilnih imenikov. Neažurirani volilni imeniki pač pomenijo izigravanje demokracije in te stvari so nedopustne, da se ne uredijo. Zadnje na nek način, pa nikakor ne najmanj pomembno je, da je vendarle treba opozoriti vsaj v tem Državnem zboru, ko smo bili v mandatu ministra Mateja deležni tudi dogodkov, ki očitno ostajajo za vedno skriti pod nekakšno preprogo in očitno javnost nikoli ne bo izvedela, kaj se je v resnici zgodilo. Gre za rop SKB banke. Se še kdo spomni ropa SKB banke, ki je bil izveden v skrajno čudnih okoliščinah, zelo nenavadnih okoliščinah? Edina rdeča nit, ki se vleče tudi skozi interpelacijo, s tem dogodkom je, da so zopet nekako čudežno odpovedale službe za zasebno varovanje. Govorimo zoper o vlogi ministrstva o nadzoru nad temi službami in govorimo o dogodku, ki je takrat močno pretresel Slovenijo, ker je bil dejansko dogodek, o katerem bodo mogoče nekoč posneli film ali pa bi že posneli film, ampak očitno tudi tisti, ki bi to storili, še danes ne vedo, kdo je režiser, kdo je scenarist in kdo bi pravzaprav sploh bil producent ropa SKB banke. Namreč, očitno je zelo veliko odprtih zadev, ostalo je zelo veliko neodgovorjenih vprašanj, pa nekako so stvari potihnile. Vse je ostalo odprto. In zopet je šla stvar pod preprogo kot mnoge druge zgodbe in afere. In da se razumemo, ministru ne očitam, da je neposredno povezan s tem, da ne bi kdo narobe interpretiral, ampak dejstvo je, če si minister za notranje zadeve in se zgodi tako škandalozna zadeva, tako pomembna zadeva, da stvar ostane odprta ob toliko odprtih vprašanjih, se mi pa zdi nedopustno. Tudi dogodki, o katerih sem prej govoril, ki so zelo se končali zelo tragično - primeri Lipa, Global, primer Plut - so povezani s celo vrsto odprtih vprašanj, na katere še vedno nimamo odgovorov. Še vedno nimamo nikakršnih odgovorov. Zadeve so precej nenavadne in prav zaradi tega ni nenavadno, da imajo ljudje občutek, da so varnostne razmere v državi poslabšujejo. Tudi to so dejstva, o katerih je potrebno spregovoriti. V Poslanski skupini Zares interpelacijo zoper ministra Mateja seveda podpiramo, bomo glasovali za razrešitev ministra. Predvsem menimo, da ne glede na rezultat glasovanja, ki zelo verjetno ne bo v korist razrešitve ministra, glede na izjave mnogih, menimo, da je potrebno, da smo v tem Državnem zboru ob tej priložnosti opravili razpravo, kaj se dogaja na področju varnosti v Republiki Sloveniji, kaj se dogaja v zvezi z nadzorom nad zasebnimi varnostnimi službami. To je očitno pomemben sektor, velik posel. Več kot 6.000 zaposlenih deluje v tem poslu, pa jih nadzorujejo le trije inšpektorji. Ogromni denarji se obračajo. Podjetje, ki je neposredno vpleteno v tragičen primer, ki ga na nek način odstranijo iz te dejavnosti z odvzemom licence, že čez dva dni kot: hip, hip, hip - strašen trik ustanovi by pass. Nastane nek by pass in se nanj prenesejo pogodbe in zaposleni in se naprej odvija dejavnost pod nekim drugim imenom. Te stvari so gotovo sporne. O teh stvareh je treba odkrito govoriti. Upam, spoštovane poslanke in poslanci, tudi tisti iz koalicije, da se vendarle strinjamo, da je področje zasebnega varovanja končno treba enkrat urediti. Tembolj zato, ker ti zasebni varnostniki prihajajo dnevno v stik z najstniki. Mislim, da ga ni starša v Republiki Sloveniji, ki ga ne bi skrbela neurejenost tega področja. Prav zato je pomembno, da imamo danes to razpravo. Prav zato je pomembno, da pogledamo, kje je prišlo do kršitev zakona, do opustitve dolžnega ravnanja s strani ministra, da se te stvari v prihodnje ne bi več dogajale. Tega, verjamem, si nihče v tem Državnem zboru ne želi. Spoštovani poslanke in poslanci, spoštovani gospod minister, kot sem dejal, v Poslanski skupini Zares interpelacijo podpiramo in bomo glasovali za razrešitev ministra za notranje zadeve gospoda Dragutina Mateja. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil poslanski kolega Vili Rezman. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem. Vse kaže, po tem, ko smo slišali nekaj uvodnih predstavitev, da bo napovedana dolga razprava tudi realizirana. Ampak to ni hudo, če bo dolgo trajalo, če se bodo iz tega tudi racionalne konsekvence potegnile, bolj hudo bo, če bo žolčna ali če bo taka, da bo pretirano potencirala bodisi slabosti, ki jih na noben način ni mogoče zanikati, bodisi ostrih ali takšnih, ki morebiti tudi nimajo zmeraj vseh razlogov za opravičila. Najbrž se bo posegalo, tako kot je bilo do sedaj, tudi v velike podrobnosti, ki so nekatere zelo boleče, predvsem zato, da se opozori na to, kaj se je slabega že zgodilo, kaj se naj ne bi. Bojim se ali pa upam, da to ne bo zlorabljeno za to, da bi dosegli določen vtis. Namreč vtis, kako se, kakor piše v interpelaciji, na nekaterih področjih vse razsuva do te mere, da je praktično že povsem nevzdržno. Ker če je tako, potem bi morali biti ukrepi bolj radikalni, potem bi bilo glasovanje za razrešitev ministra Mateja pač premalo. Mi smo v Poslanski skupini DeSUS seveda prebrali obe obsežni gradivi, ocenjujemo, da dajeta nekako podobo, ki bi ji lahko rekli Janusova podoba, podobo vratc, ki imajo na vsaki strani čisto drugačno sliko in ki kot da nimata povsem realnih kontaktov s stvarnostjo. Jasno je, da se pač ob takšni priložnostih, kot je interpelacija, stvari potencirajo, in jasno je tudi, zakaj. V Poslanski skupini DeSUS ne mislimo na takšen način sodelovati, radi bi zgolj povedali, da je kar nekaj očitanega od slabosti, tudi od napak treba vzeti v zakup, treba razmisliti, treba iskati ukrepe za odpravo ali pa za preprečevanje podobnih slabosti, da pa je na drugi strani nemogoče zanikati, da je bilo marsikaj tudi postorjenega, kar ne opravičuje slabosti. Mi ne želimo, tako kot je bilo danes že slišano, sodelovati v diskusiji na ta način, da bi zahtevali za tisto, kar je bilo dobro, priznanja za ministra. Malodane bi lahko dobili vtis, kot da se luknja za temelj, za spomenik zaradi določene zasluge - schengenske in podobne - že koplje. Na drugi strani pa ne želimo sodelovati tako, kot da bi kar pritegnili vsem najostrejšim kritikam in seveda zahtevanim konsekvencam. Razumemo, bi rekel, to razpravo tudi v kontekstu časa; ta čas je pač takšen, da je čas predsedovanja, ko so bodisi očitki bodisi priznanja bolj opazni, da je to čas predvolilnega oziroma volilnega leta, ko je to tudi potrebno delati, da se napravijo diference v prepoznavanju posamičnih strank oziroma političnih akterjev, in navsezadnje je to, kar ni najboljše, tudi čas neke vrste otrplosti v koaliciji zaradi pač nekaterih razhajanj, različnih stališč v zvezi s predlaganim ali pa v zvezi s tistim, kar je bilo že storjenega. Ampak za interpelacijo je pač jasno, da mora biti relativno ostra, neprizanesljiva in v tej interpelaciji so, če samo nekaj glavnih očitkov tudi jaz naštejem, očitki zelo resni. Torej, da Vlada oziroma ministrstvo oziroma minister kar po vrsti krši vrsto zakonov, ni blag očitek. To, da se terja objektivna odgovornost zaradi kršitve najbolj temeljnih človekovih pravic, svoboščin, ustavnih načel in tako naprej, seveda tudi ni blag očitek. Da se opuščajo dejanja, ki bi jih bilo treba izvajati, zato da bi se izvajale določene resolucije, ki so bile sprejete, plani, načrti v zvezi s tem, kako preprečevati negativne pojave v naši družbi - tudi to je relativno hud očitek. Iz teh premis, tisti, ki so podpisali interpelacijo zahtevo, seveda logično izvedejo zaključek, da so to težave ali nepravilnosti, ki so tako rekoč nepopravljivega značaja - in nekatere, če jih vzamemo na individualni ravni, seveda so, mi ne moremo nekaterih tragičnih dogodkov spremeniti, in da so te posledice takšne, da so za državo tako težke, da jih kot nepopravljive tudi moramo oceniti. Če to drži, potem bo zahteva, da minister Mate dobi razrešnico, gotovo preskromna, kajti ni mogoče vseh teh očitanih slabosti naprtiti samo na ena ramena. Zagotovo bi morala k tej odgovornosti biti pritegnjena tudi vsa Vlada, ne nazadnje tudi vsa koalicija. Ni mogoče reči, da je minister Mate sam kriv za omenjano slabšo situacijo na področju varnosti v cestnem prometu, ali za slabo sodelovanje z državnimi organi, ali pa z organi na ravni lokalne skupnosti, kar je bilo tudi omenjeno. Ni mogoče reči, da je sam kriv za neizvajanje nacionalnih programov ali za siceršnjo - pač ponavljam izraz - katastrofalno stanje na tem področju. Ampak smisel interpelacije je v tem, da se čim bolj ostro in jasno izpostavijo slabosti; da je to, kar je interpelirano, dobro ciljano in da se ta ostra diskusija ustrezno odraža v javnem mnenju. Govorilo se je že doslej, in se bo tudi v nadaljnjih urah najbrž, o številnih primerih, za katere bi lahko rekli "deja vu". O tem smo že marsikaj tudi govorili, marsičemu oporekali ali marsikaj podprli. Gotovo pa to, ta interpelacija, pomeni nek pritisk, relativno močan na ministra, na ministrstvo, na Vlado, na koalicijo. Poslanska skupina DeSUS in DeSUS kot stranka so Vladna koalicija, so v Vladni koaliciji in je najbrž jasno, da bomo ravnali kot Vladni partner, kljub temu da priznamo, da so bile tudi nekatere, kar številne slabosti, takšne, ki jim ni mogoče oporekati, da so se zgodile. Vendar pa seveda ne kanimo podreti razrešnice, ne kanimo podpreti predlaganega sklepa, ker bi to tudi bilo nekako nelogično za koalicijsko stranko. Tudi če bi eventualno naša poslanska skupina to storila, to seveda ne bi imelo efekta izglasovanja sklepa, kakršen je predlagan. Radi bi pa rekli, da zagotovo ni tako, da smo vsi, ki smo bili dolžni kaj storiti, na čelu z ministrom Matejem, naredili vse, kar je bilo potrebno, da ni bilo nobenih slabosti, da ni bilo nobenih napak. Mi bolj računamo na to oziroma smo prepričani v to, da te slabosti in te napake niso bile načrtovane, da ni bilo to, bi rekel, z kakim neopravičljivimi cilji usmerjeno, ampak da so pač to napake, ki se dogajajo, tudi v bodoče se bodo godile, ki so nezaželene in ki jih moramo poskušati v bodoče preprečevati in odpravljati. Naj za sklep nekoliko poenostavljeno povem, ker je pač bilo govorjeno o tem, da si danes starši ne upajo, da se boje pošiljati svoje otroke v diskoteke. Ja, najbrž je res tako. Moji otroci so hodili v diskoteke pred 10-timi in več leti, tudi takrat je bilo nas, starše strah, nekateri jih tudi nismo tja pošiljali, ampak jim tega nismo preprečevali, ampak nekaj strahu, nekaj bojazni pred nepravilnostmi se bomo morali zmeraj zavedati. Teh ne bo nikoli umanjkalo. In sami moramo s celostno kulturo prispevati k temu, da jih bo čim manj. Prvi v vrsti seveda so pa tisti, ki so po svojih funkcijah za to zadolženi. Torej naj ponovim: mi interpelacije ne bomo podprli, ne bežimo pa pred težavami, ki so tudi nam jasne, in ne bežimo pred odgovornostjo za to, kar je bilo morebiti tudi slabega, spregledanega ali nestorjenega.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SNS bo predstavil poslanec Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa in lep dober dan vsem skupaj. Govori se, da so policisti v glavnem inkasanti. Pa marsikaj od tega je res. Govori se, da je Schengen prinesel maltretiranje lokalnega prebivalstva - in tudi to je res. Govori se, da načelniki policijskih postaj ne stojijo za svojimi policisti - in tudi to je res. In še marsikaj je res. Res je tudi to, da se policisti bojijo Ciganov in se ne upajo reagirati takrat, ko bi morali reagirati. Pa vendar sodim, za to ni kriv direktno minister Mate. Zagotovo je marsikaj neurejenega v slovenski policiji in če kaj lahko zamerim ministru Mateju, je to, da ni sčistil starih kadrov. Stari kadri so tisti, ki v policiji še vedno vlečejo tisto miličniško linijo in pravzaprav iz tega ven ostajajo zadeve Plut, Global, Ambrus, SKB in še kakšna druga nerazčiščene in nerešene. Lahko bi rekel, da v nekaterih primerih so ti stari miličniški kadri celo vpleteni v kakšne zadeve. Mislim, da se bo počasi pokazalo, kdo je imel prste zraven in zakaj ni reagiral tako, kot bi moral reagirati. Konec koncev, pri zadevi Ambrus smo videli, kateri gospodje so imeli zraven prste in zaradi takšnih ali drugačnih tudi sorodstvenih povezav se zadeve niso reševale. Zanimivo je, da so lokalni prebivalci navkljub vsemu zdaj zadovoljni, kako se je rešilo s Strojanovimi, ampak zadovoljni so zato, ker jih nimajo več tam. Država ne more biti zadovoljna, kajti Cigani so še vedno privilegirani in Strojanovi so za nagrado dobili približno 340 tisoč evrov, toliko je razlika med vrednostjo njihovega ozemlja, tam kjer so bili v Ambrusu, in ozemlja in objekta, ki so ga dobili od države. Danes so prebivalci Ambrusa in okolice poslali dopis. V enem delu piše takole: "Prebivalci Ambrusa in mnogih okoliških krajev smo se 15 let zaradi stalnih kraj premoženja, vlomov v naše domove, nasilništva in strahu za lastna življenja s strani družine Strojan in obiskovalcev njihovega tabora počutili za manj vredne državljane Slovenije. Glavno krivdo za takšno stanje smo pripisovali organom pregona, ki morajo prvi ukrepati ob kršenju zakona, čeprav svojo odgovornost nosijo tudi sodstvo in socialne službe. Po zadnjem poskusu umora našega sokrajana smo dokončno izgubili zaupanje v pravno državo. Prisiljeni smo se bili samoorganizirati v lastno zaščito in zahtevati dokončno ureditev nevzdržnih razmer. Zadeve so se do neke mere uredile s tem, da so odšli, in" - tako naprej pišejo prebivalci - "smo sčasoma izgubljeno zaupanje pridobili nazaj, zato se ministru Dragotinu Mateju zahvaljujemo." Ta dopis vsebuje seznam 959 podpisov krajanov krajevne skupnosti Ambrus, Krka in pa Zagradec, kar tudi nekaj pomeni: da se je nekaj naredilo in nekaj storilo. Pa vendar, če lahko čestitamo ministru Mateju za to potezo, moramo tukaj omeniti tudi sodno oblast, ki pa dejansko nič ne stori na tem področju. Že preko 800 kazenskih ovadb za kazniva dejanja družine Strojan sodstvo ne sankcionira. Res pa je tudi, da se policaji po Dolenjskem ne upajo prijavljati Ciganov za kazniva dejanja, kajti Cigani jim grozijo, da jih bodo pobili, da jim bodo potolkli njihove družine, da jim bojo zažgali hiše in podobne zadeve. Morda bi tukaj minister Mate moral storiti nekaj, da se v takih primerih pooblastila policistom povečajo, da lahko uporabi, recimo, strelno orožje z gumijastimi naboji, če ne kaj drugega. Kajti Cigani "vžgejo nazaj" kar lepo s kalašnikovo. Mislim, da še zdaj niso "ofrajhali" sprednje strani policijske postaje v Metliki, kjer je en Cigan to naredil. Seveda, čestitka ministru Mateju za kontrolo Strojanovih v Postojni. Le zakaj bi bilo to sporno, če lahko policist ustavi na cesti kateregakoli od nas in zahteva od njega dokumente, vozniško in podobno. Za te Cigane in tudi druge vemo, da vozijo brez "šoferskih" izpitov, kar je seveda vprašljivo, kako lahko nek nepismen Cigan sploh naredi "šoferski" izpit in tankajo na "pumpah", ne plačajo ničesar. Če kdo zahteva plačilo, ga ponavadi pretepejo ali še kaj podobnega. Ali če že gredo s policijskim spremstvom v Ljubljano, potem si napolnijo bencinske tanke na ta način, da policisti to plačajo s službeno Magna kartico. To pa je zagotovo tisto, kar mora minister Mate urediti. Rekel sem že o nestrokovnih kadrih. Policija je polna nestrokovnih in političnih kadrov še iz starih časov. Kot primer lahko navedem veliko neumnost, ki se je zgodila v času gospoda Bohinca, ko je uvedel pupilometer. namesto preliminarnih testerjev za odkrivanje drog, kar je bilo že takrat predlagano s strani Slovenske nacionalne stranke. Šef prometa na Generalni policijski upravi Ljubo Zajc, sedaj je na Ministrstvu za promet, je določil, verjetno po nalogu takratnega ministra Bohinca, da se uvedejo pupilometri. Če kdo misli, da je to kakšna sofisticirana naprava, se moti. To je en kartonček z luknjicami in policaj pride k človeku in mu gleda skozi luknjico, kako veliko zenico ima in potem ugotavlja, ali je kadil marihuano ali si je "špricnil" heroin, ali je na metadonski terapiji, ali je kakšne dizajnerske droge jemal, ali ima samo sladkorno in si je dal, ali pa ima kakšne bolezni oči in je bil pri oftalmologu, ki mu je dal kapljice atropina v oči ali kaj podobnega. Skratka, take idiotizme so se šli gospodje in upam, da bo minister to spremenil in popravil. Danes se količina drog ugotavlja z enostavnim brisom ali potu ali da se ne bi dotikali človeka, kajti marsikdo bi skočil pokonci, da je motena integriteta določenih ljudi, če se ga dotakne policist, se mu da pihati in potem se z ustnika pobere tisti bris in ravno tako se lahko ugotovi. Danes je že v teh novejših aparaturah že devet različnih drog. Ampak to je tisto, kar mora Mate spremeniti. Recimo, tudi nezakonita uporaba raznih tajnih sodelavcev. To je še vedno ostalina starih miličniških časov, ko je bil miličnik tisti, katerega beseda je veljala za tri navadne državljane. Če je rekel miličnik, je bilo to sveto. Vse drugo, če si dokazal, to ni nič pomembno. Miličnik je rekel tako. Uradna oseba. Na žalost je pri marsikaterem uslužbencu Ministrstva za notranje zadeve in Policije to razmišljanje še vedno v glavi. Kajti gospodje so še po večini - ali pa v mnogih slučajih še iz tistih časov. In potem se zgodi to, kot se je zgodilo meni osebno, ko je bivša Združena lista preko gospoda Bohinca in pa gospe Rihtarjeve hotela meni dokazati, da sem prodajal nekakšno nacionalno blago, in ko so mi poleg nezakonitih tajnih sodelavcev, ki so jih seveda bogato nagradili, ne bom rekel plačali, honorar so jim plačali, ampak honorar je bil še malo povišan, za politično nagrado, ker so "zajebavali" Jelinčiča. Vso to zadevo je vodil učitelj telovadbe. Kako bo učitelj telovadbe kaj sploh vedel o numizmatiki, o pravu in o čem še vse skupaj? Lepo vas prosim! To je bil nivo slovenske policije in na žalost je ta nivo še v veliki meri ostal. Tukaj je tisto, kar je potrebno spremeniti. Predstavljajte si, da nek učitelj telovadbe lovi nekega gospodarskega kriminalca z magisterijem na ekonomiji, pa mogoče še z doktoratom. Ja, lahko ga lovi 16 tisoč let, pa ga ne bo ujel, mogoče, če hitreje teče, ampak to ne gre skupaj. Učitelj telovadbe res mogoče hitreje teče kot tisti ekonomist, ampak celo policaji lahko vedo, da tek na kratke proge ni enako kot ujeti nekoga pri kaznivem dejanju. Seveda je bilo storjenih nekaj napak, zagotovo je velika napaka tisto vročanje glasovnic v tujino. Vendar vložen je zakon o spremembi zakona o volitvah v Državni zbor in za predsednika države Slovenije. Tam se je dogajalo vse mogoče, tam res so bile pošiljane glasovnice brez zahteve, po nekem čudnem seznamu, na katerem so bile mrtve duše; skratka, že davnaj umrli. Potem so bili ljudje, ki niso bili več državljani ali pa sploh niso bili državljani Republike Slovenije, ljudje, ki so se dvakrat ali trikrat preselili, pa so na različne naslove dobili na isto ime svojo glasovnico. Po drugi strani pa je bilo kar nekaj takih ljudi, ki niso dobili oziroma ki niso mogli glasovati zaradi tega, ker niso zahtevali, da jim pošljejo glasovnico. Skratka, gre za eklatantno neenakost pred zakonom, kajti, recimo, v zaporih, v domih za ostarele občane so morali poslati zahtevo, po kateri so potem dobili glasovnico, da so lahko glasovali. Po svetu pa smo razpošiljali celo vrsto teh dokumentov in papirjev, iz katerih so se nekateri norčevali, jih pošiljali nazaj, metali v smeti ali pa verjetno še vedno krožijo v kakšnih zbirateljskih arhivih kot artefakti, s katerimi se bodo čez čas norčevali vsem skupaj. Problematika je zagotovo tudi na področju cestnih, cestnoprometnih predpisov in v kratkem bomo razpravljali o tej zadevi. Seveda se gre po liniji najmanjšega odpora in to je tisto, da se bodo kazni povečale. S kaznovalno politiko se ne naredi ničesar! To dokazuje zakon, ki smo ga pred časom sprejeli, in ob sprejemu zakona, ki je ravno tako poviševal kazni in ravno tako zniževal hitrosti. Kaj smo dosegli? Povečano število smrtnih žrtev. Tukaj se strinjam s predgovorci, ki pravijo, da je bila velika napaka ukinitev tistega instituta, ki je skrbel za preventivno varnost v cestnem prometu. Pa vendar tudi tista inštitucija ni opravljala svoje naloge, kajti pošiljati naokrog razne zloženke, to je premalo. Človek bi pričakoval, da bi policaj prišel v šolo in da bi tam morda več razredov skupaj in bi jim razlagal, kaj se sme, česa se ne sme, kaj so cestnoprometni predpisi, česa se je treba držati in česa se je treba bati. Tega nimamo pri nas. In na žalost se izobrazbeni nivo običajnih policistov znižuje. Zakaj? Zato ker mislijo, da je policija lahko čisto vsak. Jaz pa vseeno mislim, da ne more držati tisto, kar nekateri pravijo, da gre za policaja tisti, ki ni dosti dober za mesarskega vajenca. Jaz še zmeraj mislim, da policaj mora imeti nekaj v glavi, kajti drugače ne more presojati med tem, kaj je prav in kaj ni prav. Zatorej čaka tukaj ministra še veliko dela. Še ogromno dela, da bo te zadeve spravil na eno osnovo, ki bo trdna in ki bo zagotavljala Sloveniji in Slovenkam in Slovencem ter državljanom varno življenje znotraj naše države. Drugače se bo zgodilo to, da bomo morali za svojo varnost poskrbeti sami. Listina Združenih narodov dovoljuje celo organiziranje za zaščito lastne varnostni. A potem, ko nam bodo, recimo, da sedaj kradejo samo še baker. No, vse žlebove so pokradli, zdaj kradejo že bron, slovenskih spomenikov bo vedno manj, če bo še kakšen ostal in ko bo zmanjkalo brona - kaj bodo kradli? Ja ne vem, kaj drugega. In takrat, ali se bomo samoorganizirali pa jih čakali? In glede na to, da so Cigani do zob oboroženi, ali se bomo tudi mi oboroževali za ta namen ali kaj. Mislim, da tukaj je treba nekaj narediti. Treba je predvsem uporabljati iste vatle za ene in za druge. Kajti, če se lahko zgrabi nekoga, ki je šel pri rdeči luči čez cesto ali pa - zadnjič je prišla k meni ena starejša občanka iz Ljubljane in je rekla, da sta jo policaj in policajka, točno tako je rekla, zagrabila, ko je šla izven prehoda za pešce čez cesto, zato da bi imela do avtobusne postaje bližje. In sta jo maltretirala 15 minut. Saj, tistih, ki so iz Globala prišli, se pa niso upali prejeti! Baje tistega gospoda, ki je sedaj v Bosni in svobodno leta naokrog, ga niso zagrabili, zato ker je bil tajni sodelavec policije - naj bi bil, vsaj tako se govori. Tukaj je tista napaka in tukaj je tisto, kjer se lomijo kopja. Kajti, še enkrat pravim, v glavnem gre tukaj za tiste stare kadre, ki uporabljajo miličniške metode, ki so jih uporabljali v časih v bivši državi. Ni tako daleč od tiste države, recimo, 17 let približno. In tisti, ki so bili takrat v policiji, so se naučili razmišljanja po tistih normah. In kar se Janezek nauči, to Janez zna. In tako pač je. Zato ni čudno, da se zadeva še ne more postaviti na trdne in pravne temelje. Saj, še cela vrsta drugih zadev je. Še cela vrsta. Prej je bil omenjen tudi rop SKB banke. Po mojem mnenju gre tukaj za vpletenost policije tudi v ta rop. Nemška obveščevalna služba BNV Bundesnachrichtendienst, naj bi imela posnetke, da je bila pred SKB banko takrat parkirana policijska marica. Z naše strani se nihče nič kaj dosti ne potrudi, da bi odkril, ali je to res, zakaj je to tako, kako je to tako in tako naprej. Morda so zadaj kakšne politične zadeve. Kdo pa pravi, da v tistih dosjejih oziroma v tistih sefih niso bili notri kakšni dosjeji, ki so jih nekateri gospodje na vsak način želeli dobiti ven, jih skriti, uničiti ali pa prenesti na bolj varno mesto? Kajti, vse je tako čudno potihnilo, tako čudno se je odrinilo na stran. Zanimivo pa je, da so tisti roparji, ki naj bi pobrali, recimo, dragulje ali gotovino, to pustili na tleh. Ja kaj so pa potem pobrali? Verjetno načrtov za atomsko bombo ne več, kajti to je poznana zadeva, ampak so iskali potem kakšne druge stvari. Iskali so povezave, imena in verjetno dokazila o kakšnih finančnih sredstvih, ki so šla tja, sem, gor in dol. In kaj se je s tem zgodilo? Nič! In to, rop se je zgodil 1. novembra leta 2005, od takrat je minilo že ogromno časa in zato pravzaprav je tudi smešno, da današnji vlagatelji interpelacije govorijo tudi o ropu SKB banke, češ da je to grozljiva zadeva. Seveda je grozljiva zadeva, samo človek bi pričakoval, da bi zaradi te grozljive zavede interpelacijo vložili, recimo, v začetku leta 2006, ne pa 6 mesecev pred volitvami. Po mojem mnenju gre pri tej interpelaciji za pridobivanje volilnih točk, navkljub vsemu temu, kar sem povedal, kar je treba popraviti. Popraviti je treba marsikaj, ampak na tak način, da bomo podprli interpelacijo zdaj, 6 mesecev pred volitvami, mislim, da ne bo šlo. Zato v Slovenski nacionalni stranki interpelacije ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala. Poslanski kolega Boštjan Zagorac bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani predsedujoči, spoštovani prisotni. Kdor dela, tudi greši, ampak težava se pojavi takrat, ko je napak več kot zasluženega dela. Danes je pred nami interpelacija o delu in odgovornosti ministra za notranje zadeve gospoda Dragutina Mateja, da ne bo pomote. Gospoda Dragutina Mateja interpeliramo in nobenega drugega ministra, od kadarkoli prej, zato da ne bo kakršne koli pomote. Interpelacija - ne vem, zakaj večina mojih predhodnikov smatra, da ima nek negativen prizvok. Gre za možnost, ko se lahko v tem parlamentu pogovarjamo o tem, kako je nek minister na določenem področju opravljal svoje delo: ali ga je opravljal dobro, ali je naredil kakšne napake, ali je morebiti kršil tudi zakon. Ni prva interpelacija v tem mandatu. Ministri so v tem trenutku kot osebe, ki so na nekem zagovoru pred komisijo v šoli. Res da je ta komisija pristranska, ampak so na zagovoru. Ravnatelj šole je kar nekaj ministrov, še preden so se lahko zagovarjali, sam izključil. Verjetno zaradi tega, ker so imeli prevelike grehe in jim ni dovolil zagovora v tej hiši. Izgovori o tem, kdo spoštuje kakšno partnerstvo, moram reči, vsaj za Poslansko skupino nepovezanih poslancev, imenovano Lipa, se nam zdijo popolnoma brezpredmetni. Nismo ne člani partnerstva, tudi sam nisem imel nikoli možnosti vplivati na kakršnokoli partnerstvo in pa o nekem paktu - v narekovaju - o "nenapadanju", ki bi naj ga nekdo podpisal, se mi zdi popolnoma brezpredmetno govoriti. In govoriti, da je interpelacija ali pa ta podpis mrtva črka na papirju. To bi pomenilo, da teh šest mesecev lahko vsak minister te Vlade počne dobesedno, kar hoče in ne bo poklican nikoli na odgovornost v teh šestih mesecih, tudi če krši zakon ali pa ustavo. Ampak če se vrnem na vsebino interpelacije. Prva točka, ki se očita pristojnemu ministru - Zakon o zasebnem varovanju. Spoštovani gospod minister, ta zakon ste vložili v parlamentarno proceduro, na njega se je zgodil veto. Veto je uspel. Potem ste zaradi tega, ker v zakonu piše, da enak ne sme biti vložen, zamenjali eno besedo in ga vrnili nazaj, ker ste vedeli, da imate moč v tem parlamentu in da bo zakon izglasovan. Vsebinsko niste spremenili popolnoma ničesar, vsebinsko niste naredili nobenega koraka naprej. Moram reči, da spoštujem vašo funkcijo in vaše delo. Ampak, minister, tako kot mi, tudi vi niste vseved in včasih je, bom rekel, dobro prisluhniti kakšnemu dobremu predlogu in če kje, vsaj pri tem zakonu, spoštovani gospod minister, je bilo teh dobrih predlogov kar nekaj. Ta vaša, bom rekel, neposlušnost, nesprejemanje dobrih predlogov, vas enači s to Vlado. Ta Vlada a priori zavrača vse: bodisi dobro bodisi slabo. Če prihaja iz vrst opozicije, absolutno zavrača vse. In to vas enači s to Vlado, čeprav ste na startu, vsaj zame bili nekaj več v tej Vladi, če ne drugega, prihajate z mojega konca in tam imamo vsi ravne hrbtenice, ampak sčasoma se je pokazalo, da Ljubljana ali pa ministrski položaj lahko negativno vpliva na kogarkoli. Politizacija vrha policije. Tudi to se je dogajalo, spoštovani gospod minister, tudi, ko ste omenjali kazni in pa globe. 19 % glob za prometne prekrške bi naj vplivalo na to, da bi se prometni prekrški zmanjšali. Pa saj policisti niso inkasanti. Ne nazadnje so premalo plačani za svoje delo. Jaz ne vem, s kakšnimi prijemi ste jih umirili. Ampak, ko smo sprejemali Kazenski zakonik, ki ga je predlagala spoštovana kolegica Barbara Žgajner Tavš, ste rekli, da višina kazni ne vpliva na število kaznivih dejanj. Danes, v svojem nagovoru nam, poslancem, ste rekli, da ker smo zvišali kazni za prometne prekrške, se je njihovo število zmanjšalo. To so različna stališča in pa dvoličnost te Vlade, v katero ste vi, žal, tudi zabredli in vam ne dovoli svojega razmišljanja. Sam sem nekoč z mojimi kolegi bil v takem položaju, ampak smo obdržali hrbtenico. Ko ste govorili o gospodarskem kriminalu, kako uspešna je policija na področju gospodarskega kriminala. Dajte mi povedati, spoštovani gospod minister, pa ne bom šel na tisto nizkotno obravnavo o tem, da tudi pri odkrivanju teh dejavnosti se pojavlja nek vladni klientelizem. Ampak, dajte mi povedati. Ko je šlo za svetovanje za Pediatrično kliniko v Ljubljani v višini 1,4 milijona evrov, koliko kazenski ovadb in na podlagi česa so bile izdane zoper, pa bom z imenom operiral, gospoda Zavrla. Verjamem, da mi boste odgovorili, ker vem, da imate še 90 minut časa. Če grem na Zakon o evidenci volilne pravice. Tam se je zgodila ta groza, kjer se je na vse kriplje poskušalo favorizirati enega kandidata, ker govorimo o predsedniških volitvah in se je volilne lističe pošiljalo kar tako. Šli ste po članskih izkaznicah, pa kdo ima kakšno žlahto kje zunaj, ste mu to zunaj poslali, ne da bi vedeli, ali sploh tam živi, ali še sploh živi, ali kjer pač koli živi. Kar se tiče tako imenovanega zloglsnega primera, ki se vam je zgodil v Ambrusu. Ne bom ocenjeval dela policije, bom ocenjeval način, na podlagi katerega, spoštovani gospoda minister, ste policijo zvabili tja. Lahko mi zatrjujete danes tukaj za govornico, jaz pa vam, da je bila policija tam v redni sestavi, ampak, poglejte posebna enota policijske postaje s štajerskega konca, je prišla tja, ker je dobila vabilo, da se pripravljajo na operacijo Evro. Jaz ne vem, če se je Slovenija takrat bala, da bi Strojanovi kakorkoli ukradli evro ali pa preprečili njegovo uveljavitev v naši državi, tudi prav, ampak potem nam to povejte. In težko me boste prepričali drugače, zaradi tega, ker sem videl in pozive in vabila, kako so ti policisti bili vabljeni na ta sklic, brez da bi jim dali kakršenkoli dodatek, da so tam štiri dni vedrili, na tistem smetišču, ker so varovali, karkoli so pač varovali. Kar se tiče samega zagotavljanja varnosti v naši državi, ki se je tako ali drugače po vašem prepričanju povečala, vam predlagam, pa smatrajte to kot zelo dobronameren predlog s strani Poslanske skupine nepovezanih poslancev, samoimenovane Lipa, dajte narediti eno predstavitev celostne podobe na področju zagotavljanja varnosti v naši državi. Dajte jo narediti. Vsako leto, ko naredite, pa dajte dvakrat na leto, pa bo mogoče uspešno. Jaz vam lahko povem za Maribor ali širšo štajersko okolico, kjer se je ta situacija drastično poslabšala. Mene ne zanimajo odstotki, zanima me realno življenje. Odstotke lahko nekdo napiše zato, ker vi kot minister tako rečete, da morajo biti odstotki takšni. Realno življenje, gospod minister, je drugačno. Moji predhodniki so v veliki meri ali pa eden od predhodnikov je v veliki meri prelagal vse na stare čase. Spoštovane kolegice in kolegi, stari časi so tri in pol leta mimo, kolikor ta Vlada ni bila sposobna popraviti vsega, kar je bilo slabega v starih časih, je to njena napaka, njena nesposobnost in njena napaka, kar je še dodaten razlog, da se interpelacija podpre, kot 7. točko bi jo lahko navedli. Ne se več zgovarjati na stare čase! Če niste bili v treh letih in pol sposobni karkoli narediti na področju tega, kar so v starih časih naredili slabega, potem niste vredni vladanja v tej državi. Tri in pol leta je dovolj časa. Kar se tiče tega inštituta, kot je eden mojih predgovornikov dejal, da je bil ukinjen. Ni bil ukinjen, bil je vrnjen oziroma podvržen ministrstvu in policiji, ni več samostojen in to je izvirni greh, ki se očita ministru Mateju v interpelaciji. Zato ker pod vplivom Vlade, pod vplivom ministra ta inštitut več ne bo mogel nepristransko izvajati svojih nalog. Treba je dobro prebrati, treba se je z dejstvi seznaniti, ne kar govoriti nekaj na pamet, da smo kaj ukinili. In ta minister ni ukinil ničesar, samo vrnil je pod okrilje Vlade. In to je napaka, ko gre za varnost v cestnem prometu. In če se še malo za konec ustavimo pri varnosti v cestnem prometu , vsaka žrtev v cestnem prometu je odveč, s tem se strinjava oba. Skupaj z ministrom za promet, pravite, da počnete določene projekte. Na vsaj petnajst pobud z moje strani kot poslanca Poslanske skupine nepovezanih poslancev, imenovane Lipa, sem dobil odgovore, da Vlada o tem ne razmišlja, ker ima druge projekte. Tudi o tem, da je potrebno v trojanskih tunelih najprej zagotoviti varnost ljudi, šele potem se pogovarjati o krivcu in o tem, kdo bo kaj plačal. Tudi tam so smrtne žrtve. Po predlogih z moje strani o tem, da se naj tovorni promet, ki ste ga tudi omenili kot izvirni greh, reši na drugačne načine. Tudi na področju Slovenskih železnic bi se dalo kaj narediti. Ste mirno zavračali vse takšne pobude, ker so neizvedljive. SOS pasi, ki so tako pomembni na slovenskih avtocestah, sem dobil odgovor tudi od novega ministra - zaradi pomanjkanja denarja in slabega načrtovanja tistih, ki jih je ta Vlada, ne prejšnja, najela od Lendave do Maribora, ne bo dovolj zakonsko določenih odstotkov odstavnega pasu, in tudi ne počivališč. Če so to koraki, katere sta načrtovala, potem resnično - bog pomagaj. Radarji, ki ste jih omenjali, jaz vam povem, da stari avtomobili, ki jih postavlja policija ob rob cestišča, so več ali manj težava in ne rešitev. Vsak, ko zagleda bel avto na avtobusni postaji, avtomatsko zavre, tudi če ni to namen v tem trenutku. Saj vem, da v mojem kraju ste redno postavljali enega citroena na avtobusni postaji in je povzročal kaos in večjo nevarnost kot pa resničen radar oziroma policijska kontrola, ki bi se tam pojavila. Tudi radarji na avtocesti med Mariborom in Ljubljano, kjer se dnevno vozim. Pa koga zastrašujete s tistimi znaki meritev hitrosti, pa prazen radar! Če že imate namen, postavite radarje. V proračunu, ste sami zagotovili, da imate dovolj denarja, da je ta Vlada pametno načrtovala denar. Napolnite te radarje, pa bodo vsi odseki, bom rekel, zadovoljeni in se bo vozilo 130 na celi cesti. Ampak ne, tega z ministrom za promet verjetno nista načrtovala. Pa ne zato, ker ne bi želela, ampak zato ker dejansko nimata tega denarja, minister Bajuk in predsednik vlade vam ga nista dala. To je resnica, spoštovani gospod minister. O policistih in pa njihovem delu pa ne govorim o vrhu policije, ampak o tistih policistih, ki so dejansko vsak dan 12 ur bodisi v dnevni bodisi v nočni izmeni, pa sploh ne bomo govoril. Kaj ste jim zagotovili, kaj ste jim omogočili v tem mandatu in kakšne so njihove plače! Matejevi razrešitvi v Poslanski skupini nepovezanih poslancev, Lipa, ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SDS bo predstavil poslanec Mitja Ljubeljšek. Izvolite.
Spoštovani zbor, spoštovani gospod minister, spoštovani ostali predstavniki Vlade. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke interpelacije o delu in odgovornosti ministra za notranje zadeve gospoda Dragutina Mateja ne bomo podprli in jo zavračamo, ker imamo na svoji strani resnico in dokaze. Trdimo in za tem tudi stojimo, da je gospod Dragutin Mate dober minister, ki dela strokovno in pošteno v dobro vseh, da s svojo avtoriteto in strokovnostjo zagotavlja uveljavljanje in spoštovanje pravnega ter ustavnega reda v naši državi. Iz interpelacije je razbrati po naših presoji en sam cilj, to je doma in v tujini diskreditirati oziroma vzeti veljavo in ugled ministru, vodstvu policije in ne nazadnje policiji kot celote, ki da je po mnenju podpisnikov interpelacije nesposobna kakovostno in učinkovito opravljati svoje delo. V naši poslanski skupini lahko ocenjujemo interpelacijo le na osnovi določenih verodostojnih argumentov oziroma argumentiranih trditev, ki so podprte s podatki in analizami. Obtožujoče trditve morajo sloneti na konkretnih virih in podatkih, da se jih lahko preveri, ne pa na osnovi pavšalnih ocen, ki prav v tej interpelaciji zvenijo nestrpno, populistično in večkrat tudi zlonamerno. Kot vse kaže, je bilo gradivo pripravljeno na hitro, nestrokovno. Obtožbe z jasnim namenom čimhitrejše vložitve, zato lahko le upamo, čeprav je bilo to danes že kršeno, da se na današnji seji Državnega zbora ne bodo dodale in širile še dodatne ustne dvomljive obtožbe, z neresnicami ali polresnicami, ki se v gradivu ne omenjajo, s sicer prozorno taktiko nekaj se bo v javnosti že prijelo. Nam pa jo tako ne bo mogoče niti preveriti niti jih argumentirano zanikati. Pred seboj pa imamo tudi pisni odgovor ministra, ki z dokazi in utemeljitvami zavrača obtožbe vlagateljev interpelacije s konkretnimi podatki, podatkovnimi dokazili, z grafi in analizami. Vsi očitki v zvezi s tragičnimi dogodki Lipa, Global in Plut ter zapleti z družino Strojan so bili na izrednih sejah matičnih delovnih teles, pa tudi na sejah v Državnem zboru že večkrat pojasnjeni in zavrnjeni. Minister je na teh sejah vedno znova in znova argumentirano pojasnjeval, da sta v vseh primerih Ministrstvo za notranje zadeve in Policija delala zakonito v okviru veljavnih zakonov in pooblastil. Vse to je razvidno tudi iz magnetogramov teh sej, ki smo jih ponovno skrbno prebrali in proučili. V zvezi z neodvzemom licenc družbam za zasebno varovanje smo prepričani, da je minister deloval po načelih pravne države in načelu zakonitosti. Je pa vedno znova opozarjal na nedorečenost zakonskih določil, zaradi katerih je prihajalo do resnih težav in problemov. Cilj predlaganih sprememb Zakona o zasebnem varovanju je bil dopolniti tista določila, ki so se v praksi pokazala premalo definirana in nejasna, tako za uporabnike kot izvajalce. Zdi se nam nezaslišano in sprevržena trditev v interpelaciji, da smo se minister in vladajoča koalicija z dopolnitvami zakona zapletali pod pritiski in lažmi. Nad to trditvijo smo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ogorčeni in si kaj takega sami nikoli ne bi dovolili zapisati o katerikoli poslanski skupini. Pri oblikovanju zakonskih dopolnitev in sprememb smo poslanci Slovenske demokratske stranke vedno konstruktivno sodelovali, ker se še kako zavedamo, da se lahko uspešno dela in ukrepa le, če so za to ustrezna in jasna zakonska pooblastila. Tragične dogodke, ki so se zgodili pred Lipo in Globalom, v naši poslanski skupini globoko obžalujemo in sočustvujemo s svojci. Zato se nam zdi nekorektno te žalostne zgodbe vedno znova in znova izkoriščati za diskreditacijo ministra in policije samo zaradi nabiranja nekih političnih točk, namesto da bi skupaj naredili vse, da se nam kaj takega ne bi več zgodilo, še posebej, ker se vse pogosteje srečujemo z že poznanimi in tudi novimi oblikami odklonilnih pojavih v družbi. Vedno so in vedno bodo obstajale družbene stranpoti, ki jih ni mogoče preprečiti in še manj predvideti. Lahko jih samo obžalujemo in dolžni smo vsi skupaj storiti vse, da bi jih bilo čim manj. Na področju varnosti ljudi, zagotavljanje javnega reda in miru, preprečevanje kriminala, tako klasičnega kot gospodarskega, večje varnosti v cestnem prometu smo poslanci dolžni sprejemati takšno zakonodajo, na osnovi katere bodo minister, policija in druge odgovorne službe, tako inšpekcijska kot sodna veja oblasti, lahko učinkovito delovale in ukrepale. Ko pa je sedanja Vlada predlagala v sprejem zakone in spremembe s tega področja, jih opozicija presenetljivo ni podprla in je v večini glasovala proti, čeprav je izboljšava te zakonodaje v interesu vsesplošne nacionalne varnosti. Namesto dobronamerne kritike operativnega dela policije in konstruktivnih predlogov sprememb zakonskih določil se po večini sliši le populistična kritika vsega in kar povprek, na osnovi "rekla kazala". Trditve v interpelaciji v primerih Plut in Strojanovi kažejo na neverjetno dvoličnost predlagateljev interpelacije. V prvem primeru se očita opustitve policijskega nadzora Pluta, v drugem kršitve zaradi posega policije v zasebnost Strojanovih. Gre za vedenjski vzorec dvoličnosti opozicije, na eni strani so trditve, da je policija neučinkovita, po drugi da je zgolj in preveč represivna. Resnica pa je, kar je minister danes ponovno obrazložil, da pri delu policije v primeru Plut ni bilo ugotovljenih kršitev obstoječe zakonodaje, v primeru Strojanovih pa policija ni izvajala tajnega opazovanja in sledenja, kar je ugotovilo in potrdilo tudi vrhovno državno tožilstvo. Glede na to, ta so torej vsi očitki neutemeljeni in ne držijo in da smo v obeh primerih Plut in Strojanovi dolge ure razpravljali na pristojnih delovnih telesih ter tudi v državnem zboru, kjer so bile trditve argumentirano tudi zavrnjene, gre tokrat ob interpelaciji ponovno za kritiko, kot sem že rekel, kar povprek, z enim samim namenom diskreditirati ministra, policijo, posredno pa tudi vlado in koalicijo z zavedanjem, da je policija represivni organ in zato tudi manj popularna v širši javnosti. V interpelaciji se očita ministru Mateju tudi birokratska malomarnost pri sestavi volilnega imenika, prekoračitev roka ažuriranja volilnega imenika in vzpostavitev dvoma v legitimnost izidov glasovanja po pošti iz tujine. Brez zadržkov v naši poslanski skupini verjamemo ministru, da je ta trditev nedopustna in neresnična. In ker se je pri volitvah, pri volilnih opravilih spoštovalo vse predpise in se ni kršilo nobenega zakona. Nikjer pa nismo zasledili podatka v interpelaciji, kdaj je bila prej, katerega lega in pod katero vlado ter pod katerim ministrom v zadnjih 15-tih letih ta evidenca že vzpostavljena in točno vodena, ker se le tako lahko očita ministru, da je opustil ažuriranje sprotnih sprememb, ki morda sploh niso bile javljene. V kolikor te točne evidence v prejšnjih obdobjih ni bilo, lahko le zaključimo, da je ministrstvo v zakonitem roku opravilo obsežno in zahtevno delo, ki mu ga je naložil v tem Državnem zboru sprejeti zakon in mu je to treba tudi priznati. Iz interpelacije se razbere, da je v policiji vse narobe, kar je po našem mnenju huda žalitev za več kot 9.500 zaposlenih v policiji, torej za vse tiste, ki svojemu delu posvečajo čas, znanje in vse svoje zmožnosti za dobro opravljeno delo. Ministru se očita povzročitev erozije varnostnega sistema, slabšanje učinkovitosti policijskega dela, slabo preiskanost kaznivih dejanj, slabšanja varnosti v cestnem prometu, da je policija v krču in zato nesposobna kakovostno in učinkovito opravljati svoje delo. Nobena od teh trditev v interpelaciji ni niti argumentirana, niti dokazana, ampak gre zgolj za pavšalne ocene in trditve, ki niso podprte z nikakršnimi verodostojnimi podatki. Da so trditve iz interpelacije, da sta minister in policija nesposobna kakovostno in učinkovito opravljati svoje delo, neresnične, nam kaže tudi zadnja javnomnenjska anketa o delu policije, ki jo je izvedla Fakulteta za uporabne družbene študije. Kar 76 % vprašanih se počuti varne ali povsem varne v Sloveniji. Policija tradicionalno uživa velik ugled v primerjavi z nekaterimi drugimi državnimi ustanovami. Anketiranci so zadovoljni z odločnostjo, vljudnostjo in prijaznostjo policistov. Večina anketirancev opazi preventivne policijske akcije. V preteklem letu se je izboljšalo sodelovanje z lokalnim okoljem na vseh področjih. Javnomnenjske raziskave vedno znova kažejo, da policija velja za relativno uspešno pri uveljavljanju pravil v cestnem prometu. Od leta 2006 do 2007 je zaupanje v policijo še naraslo. Povečalo se je tudi zadovoljstvo ljudi z delom policije. Vsi ti pokazatelji so po našem mnenju tudi odraz dobrega dela ministra gospoda Mateja. Ne drži tudi očitek, da je bila v tem mandatu ukinjena edina organizacija, ki je bila nosilka akcij na področju preventive in prometne vzgoje. Resnica je, da je agencijo praktično ukinila prejšnja vlada z zakonom, ki je bil sprejet leta 1998, ki agenciji ni zagotovil nobenih sredstev, niti drugih pogojev za njeno ustanovitev in delovanje. Vse naloge, ki jih je opravljal svet, vključno s kadri in materialnimi sredstvi, so se prenesle na ministrstvo, kjer delo poteka dobro in še kako intenzivno, saj je bilo na področju preventive in prometne vzgoje od leta 2004 do 2007 evidentiranih več kot 10.000 akcij. Policija nadzora cestnega prometa kot pomembnega elementa varnosti cestnega prometa nikakor ni zmanjšala. Nadzor je reden, intenziven in stalen in se ne razlikuje od strategije dela drugih evropskih držav, dejstvo pa je, da policija ne more preprečiti vseh prometnih nesreč, ki so tudi posledica naraščajočega prometa in prometnih vozil. Nenavaden je očitek, da se notranje varnostne razmere v zadnjem času slabšajo. Saj velja naša država po oceni varnosti evropske družboslovne raziskave iz leta 2006 za eno najvarnejših držav v Evropi in v svetu. Dejstva kažejo, da so tudi trditve o množičnem odhodu delavcev iz vrst policije neresnične. Ker se je število uniformiranih policistov iz leta 2004 do konca leta 2007 povečalo iz 6.024 na 6.377. Fluktacija še malo ni alarmantna kot je predstavljena v interpelaciji. Ampak je še kako normalno. Ker je bilo v letu 2007 med policisti le 0,85%. To je 55 policistov od približno 6.500 policistov. In med kriminalisti le 1,6%. Ob tem da se kaže tudi veliko zanimanje za delo na področju gospodarskega kriminala, saj na interni in javni natečaj v Ljubljani se je prijavilo 200 kandidatov in v Kopru kar 273. Ena od neresnic je tudi ta, da je policija v krču, kot je zapisano v interpelaciji. Če bi bilo temu res tako, se ne bi beležil upad števila delopravnih sporov, ki jih je bilo v letu 2005 197, v letu 2006 138, v letu 2007 pa le še 57. Kar še kako zavrača trditve o slabih medčloveških odnosih, šikaniranju, neurejenem delavnem statusu in tako naprej. Saj vsi vemo da so prav delopravni sporni pokazatelj urejenosti odnosov med delodajalcem in delavci. Pri premestitvah v policiji pa gre vendar za normalno izvajanje pristojnosti, ki jih ima generalni direktor policije na področju vodenja, organiziranja, izvajanja, nadziranja, ukrepanja pa tudi kadrovanja. Pri čemer ne gre za nikakršno negativno kadersko selekcijo, ampak le za pozitivno selekcijo glede na sposobnost in učinkovitost posameznika, službe, oddelka in policije kot celote. Za vse to je prvi in najbolj odgovorni generalni direktor policije. Minister na tem področju nima nobenih pristojnosti. Trdimo da ne gre za nikakršno erozijo sistema in tudi ne za nezadovoljstvo s tem sistemom. V naši poslanski skupini smo prepričani da imamo tudi po zaslugi gospoda Mateja dobro organizirano, usposobljeno in učinkovito policijo. Kar nam zagotavlja, da se uresničuje pravica posameznika do varnosti in dostojanstva in varovanje posameznika pri dejanjih, ki povzročajo ogroženost, občutke ogroženosti in vznemirjenost. Verjamemo tudi da se minister in tudi vodstvo policije zavedajo tudi nekaterih pomanjkljivosti in slabosti, ki jih poskušajo zmanjšati in odpraviti. V Evropi je minister, gospod Mate, znan kot minister, ki mu je priznan izjemen trud pri vodenju svojih ministrskih kolegov devetih schengenskih kandidatk. Tako ga je namreč ocenil evropski komisar za pravosodje, svobodo in varnost, gospod Franco Frattini. In dodal da sta pri schengenski širitvi slovenski notranji minister gospod Mate in slovenska Vlada igrala zelo pomembno vlogo. Za konec le še nekaj konkretnih rezultatov, v katere je še kako vpeto sedanje delo ministra gospoda Mateja. Priprava in sprejem pomembnih dokumentov kot na primer resolucija in strategija nacionalne varnosti, resolucija o preprečevanju zatirane kriminalitete in drugo, materialna, procesna in sistemska ureditev področja mednarodne zaščite v Sloveniji, sprejem in usmeritev za izpolnjevanje obveznosti za ugotavljanje kriterijev za prevzem schengenskega pravnega reda, celovita ureditev področja varstva javnega reda in miru v javnih in zasebnih prostorih, reševanje večletnih zaostankov za sprejem v državljanstvo Republike Slovenije, leta 2004 jih je bilo 7.876 v treh letih je bilo skupaj z novimi rešenih 16.127 zadev, nerešenih je ostalo le še 90., večanje storitev EU uprave in s tem odpravljanje administrativnih ovir za državljane, uvedba biometričnega potnega lista, s čimer se je Slovenija uvrstila med države z vrhunskimi identifikacijskimi dokumenti. Vsi projekti v zvezi z občinskimi redarji potekajo izjemno konstruktivno z vsemi zainteresiranimi, odprava avtomobilskih nalepk, vzpostavitev in prenova registrov, da ne naštevam dalje. V naši poslanski skupini cenimo delo ministra gospoda Dragutina Mateja, ker smo prepričani, da vlaga v svoje delo ves svoj čas, sposobnosti in znanje, da bi bila naša država varna, pravna in prijazna družba, za sobivanje vseh državljank in državljanov, da bi red in mir postale dobrine vsakdanjega dela in življenja. Trditve v interpelaciji po mnenju naše poslanske skupine spodjedajo standarde poštene, resnicoljubne in korektne interpelacije. Takšne trditve tudi ne morejo biti zagotovilo za kulturen in pošten politični dialog o delu in odgovornosti ministra gospoda Dragutina Mateja. Besednjak, ki je bil uporabljen v tej interpelaciji po svoji formi in vsebini kaže na izredno nestrpnost, nestrpnost pa je vedno slab svetovalec. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke interpelacije o delu in odgovornosti ministra za notranje zadeve gospoda Dragutina Mateja ne bo podprla. Hvala za pozornost.
Hvala tudi vam. Stališče Poslanske skupine SD bo predstavila poslanka Darja Lavtižar Bebler, izvolite.
Hvala za besedo gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister in sodelavci. V poslanski skupini Socialnih demokratov nismo aktivno sodelovali pri pripravi in vložitvi interpelaciji zoper ministra za notranje zadeve gospod Dragutina Mateja. Zato je bilo več razlogov. Med drugim tudi ta, da je bilo jasno, da bo do obravnave interpelacije o delu ministra za notranje zadeve prišlo že v času predsedovanja Slovenije Svetu Evropske unije. V Poslanski skupini Socialnih demokratov nismo želeli dajati nikakršnega povoda za poznejše verjetne očitke s strani vlade in vladajoče koalicije, da smo v času predsedovanja Svetu Evropske unije aktivno in namerno oteževali ali obremenjevali normalno dejavnost vlade in konkretno ministra za notranje zadeve doma in s tem vsaj posredno škodili uspešnosti slovenskega predsedovanja v Evropski uniji. Vendar pa je jasno, da predsedovanje Svetu Evropske unije ne more biti izgovor za večje spodrsljaje ali celo za konkretne kršitve zakonov ali opustitve ravnanj, ki jih je posamezni minister v skladu z zakonskimi pooblastili dolžan uveljaviti. Resor notranjih zadev je še posebej občutljiv in zahteven, saj se prav tu ves čas soočata in prepletata na eni strani zagotavljanje in varovanje demokracije, pravne države in človekovih pravic ter na drugi strani represivna oblast države oziroma njenih organov. Še posebej na področju zagotavljanja varnosti, preprečevanja in odkrivanja kaznivih dejanj in njihovih storilcev to velja. Prav zato, ker se Socialni demokrati zavedamo, kako pomembno je prav na področju notranjih zadev ves čas in brez izjeme skrbeti za uveljavljanje visokih standardov spoštovanja zakonitosti in človekovih pravic in ker smo bili v obdobju še daleč od predsedovanja Svetu Evropske unije zelo kritični do dela ministra za notranje zadeve in smo tudi samoiniciativno sprožali poslovniško možne mehanizme za uveljavitev nadzorne vloge parlamenta med delom ministrstva in ministra za notranje zadeve, bomo danes podprli obravnavano interpelacijo. Že do sedaj smo sproti in dosledno opozarjali na neustrezne ukrepe ministra za notranje zadeve in zahtevali ugotovitev njegove subjektivne in objektivne odgovornosti v posameznih primerih, ki so resno vznemirili javnost in postavili pod vprašaj ministrovo kompetentnost in verodostojnost. Že doslej smo sproti in dosledno opozarjali in kritizirali ministra gospoda Mateja, ko je zavajal javnost v izjemno resnih primerih, kot so bili zadeva Plut, zadeva romske družine Strojan, Lipa in Global. V vseh teh primerih je šlo tudi za opustitve dolžnih ali zakonsko predvidenih ukrepov. V zadevi romske družine je šlo tudi za nesorazmeren poseg policije v zasebnost posameznikov, za kršitev ustavne pravice do svobode gibanja in pravice iz 8. člena Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic. V zvezi z zadevo Global pa naj na tem mestu omenim samo izjemno politikantsko obnašanje ministra, ki je najprej predlagal takšno spremembo Zakona o zasebnem varovanju, ki bi odpravila zakonsko podlago za začasen odvzem licence družbi za zasebno varovanje, pozneje pa je, ko ta novela zakona ni bila sprejeta obtoževal opozicijo, da je ona kriva, da zaradi zavrnitve te novele ni imelo pravne podlage za začasen odvzem licence. Takšno podtikanje in zavajanje je ne samo politikantsko, je zavržno, je velika neresnica, nevredna verodostojnega ministra. Čeprav se zavedamo kompleksnosti vodenja evidence volilne pravice državljanov in vzpostavitve volilnega imenika ter deljenih pristojnosti na tem področju, pritrjujemo očitkom iz interpelacije, saj se zavedamo, da je vzpostavitev osnovnih pogojev za izvedbo demokratičnih zakonitih in poštenih volitev za vsako demokratično državo izrednega pomena. In ministru tudi mi tukaj očitamo neskrbno ravnanje, s katerim je ogrozil zaupanje državljanov, da bodo torej izidi volitev predsednika republike brez sleherne sence dvoma. Posebej želim poudariti, da smo v PS SD posebej nezadovoljni z načinom, kako se Ministrstvo za notranje zadeve pod ministrom gospodom Matejem, loteva predlaganja posameznih zakonodajnih pobud. Tako rekoč sleherni zakon oziroma zakonski predlog, ki pride iz tega resorja v zakonodajno proceduro, poskuša ožiti prostor svobode državljanov in državljank in uvajati nesorazmerno represivnost. Tudi na utemeljena in dobronamerna opozorila s strani opozicije, da se posamezni predlogi gibljejo po meji sprejemljivosti z vidika varstva človekovih pravi, ali segajo že čez to mejo, minister praviloma ni bil in ni pripravljen ustrezno odreagirati. Z argumentom moči oziroma koalicijske premoči v parlamentu je minister dosledno in z viška zavračal te naše pobude in opozorila ali pa protipredloge, ki smo jih vložili v obliki amandmajev. V posameznih primerih, ne vseh, ko bi to sicer bilo utemeljeno, smo opozicijski poslanci vložili pobudo na Ustavno sodišče za presojo skladnosti z ustavo in praviloma nam je ustavno sodišče dalo prav. To je zagotovo slaba izkaznica za ministra, ki je denimo kljub opozorilom stroke, Zakonodajno pravne službe državnega zbora in številnih poslancev trmasto vztrajal pri svojih odločitvah. Minister si je očitno ves čas prizadeval doseči neposreden vpliv na operativno delo policije. Najprej je to počel v praksi, spomnimo se zadeve Plut, Strojanovi in še nekaterih drugih, pozneje pa je za takšno ravnanje poskušal s spremembami zakona pridobiti ustrezno pravno podlago in pokritje in deloma je pri tem tudi uspel. To je treba priznati, ampak seveda s pomočjo preštevilne koalicije. Zato pa se bojimo, da imajo prav tisti, še posebej tisti, ki prihajajo iz policijskih vrst, ki opozarjajo, da se stopnja zagotavljanja varnosti državljank in državljanov in raziskanost težjih kaznivih dejanj zmanjšujeta, da o preventivni vlogi policije sploh ne govorimo. Državljani nas opozarjajo, da je odzivnost policije na sporočila o storitvi kaznivih dejanj ali neposredne ogroženosti vse slabša. Na nekaterih policijskih upravah se policisti v službi menjajo na 12 ur, v nočnih urah se pogosto dogodi, da v patrulji deluje en sam policist, s čimer je tudi sam nesorazmerno bolj izpostavljen in seveda bistveno manj motiviran. Samo v januarju letos je iz policije odšlo že 70 policistov, nekateri res za voljo upokojitve, toda ni ustreznega števila novih policistov. Še več drugih kazalnikov je, ki nas opozarjajo, da je v policijskih vrstah tudi zaradi neustrezne in nezakonite dejanske subordinacije marsikaj narobe. Mimogrede, na podlagi katerih pravil je bil tako rekoč čez noč zamenjan direktor policijske uprave Ljubljane gospod Slak. Zakaj niso bila spoštovana pravila prevzema položaja, kje je pravna podlaga za prav takšen način zamenjave oziroma prevzema pooblastil. Minister je javno pred dnevi izražal svojo pristojnost in odgovornost za delovanje policije, seveda takrat, ko je hotel opravičiti svoje neposredno vpletanje v operativne ukrepe policije. Danes v odgovoru na interpelacijo se te odgovornosti otepa ali pa se hvali s tistim, kjer je bila policija uspešna, ampak o tem v interpelaciji itak ni govora. V Poslanski skupini Socialnih demokratov soglašamo z glavnimi poudarki in očitki v interpelaciji. Manj smo zadovoljni z odgovori na interpelacijo, ali so pavšalni in brez argumentov, ali pa gre za zamegljevanje bistva z navajanjem podrobnosti, po katerih nihče niti ni povpraševal. Dejstvo pa je, da tudi iz teh odgovorov velja značilna lastnost gospoda ministra in to je aroganca. Torej, argument je aroganca in aroganca je argument. Spoštovane kolegice in kolegi, če ste skrbno prebrali ministrov odgovor na interpelacijo ste zagotovo razumeli glavno sporočilo. V resorju, ki ga vodi minister gospod Mate ni ničesar narobe. Ministrstvo in minister nista zagrešila nobene od očitanih napak kršitev zakona ali opustitev dolžnega ravnanja. Še več. Prav ministru Mateju se moramo zahvaliti, da živimo v demokratični, pravni in varni državi, kjer so zagotovljeni najvišji standardi in varstvo človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Niso se pri nas zgodile zadeve Plut, Lipa in Global, niso neke družine slovenskih državljanov napotili, da je neprostovoljno zapustila svoj dom in se naselila v prehodni dom, kjer jih je policija nezakonito zasledovala in nadzorovala ter posegala v njihovo zasebnost in družinsko življenje tudi z osredotočenim prikritim zbiranjem podatkov o njih. Ali ni to pri nas, kjer je varnost v cestnem prometu vsak dan bolj zaskrbljujoča? Minister pravi, da se samo še na Norveškem državljani počutijo bolj varne in jih tako kot pri nas ni strah zvečer in ponoči sprehajati se po ulicah svojega mesta. Očitno to, kar prebiramo po črnih kronikah ni res oziroma se ne dogaja pri nas. In ker vsega tega ni tudi dodatni preventivni ukrepi niso potrebni. Zagotovo si minister lahko pripiše tudi nekatere dosežke in dobre poteze, saj to je ja povsem normalno in pričakovano vendar pa smo poslanke in poslanci v Poslanski skupini Socialnih demokratov še posebej občutljivi, ko gre za nesporne kršitve človekovih pravic in ko je za te kršitve nesporno odgovorna izvršna oblast. Za nas je to poglavitno merilo, merilo na podlagi katerega tehtamo ali bomo danes to interpelacijo podprli ali ne. Torej jo bomo podprli. Tudi tako želimo prispevati k utrjevanju zavesti, da morajo biti spoštovanje človekovih pravic, demokracija in pravna država brez prizivni postulati naše družbe, za to si mi prizadevamo. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Jožef Školč bo predstavil stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa gospod podpredsednik. Torej Poslanki klub LDS je dal tiste potrebne tri podpise, da so lahko kolegi v Zares to interpelacijo vložili. Kot sem rekel že prej seveda na nek način obžalujemo, da ni bilo moči, da bi na seznam tistih očitanih dejanj uvrstili tudi ministrovo zanikanje in pa zavlačevanje reševanja problema izbrisanih. Že prej sem govoril, da je to tema, ki jo nekateri v Evropskem parlamentu jemljejo kot prioriteto slovenskega predsedovanja. V tem parlamentu o tem nočemo govoriti. Minister seveda trdi, da tega problema ni in da si ga je nekdo izmislil. Seveda se vleče v čas daleč pred njegovim angažmajem na ministrstvu ampak to je že druga zgodba. Drugo zadevo, ki jo v Poslanskem klubu LDS obžalujemo je, da se tej interpelaciji iz preračunljiv razlogov žal ni pridružilo več opozicijskih poslancev. Meni osebno je žal predvsem, da na tem ni podpisov Socialnih demokratov, ki so sicer velikokrat in praviloma zmeraj, bom rekel aktivni, ko gre za vprašanja zakonitosti, ko gre za vprašanja spoštovanja človekovih pravic in tako naprej. Tukaj jih ni in to tudi veliko pove. Ne zaveze, ki jih lahko, bom rekel, sklene mimo mandata, ki ga dobi na volitvah v Državni zbor, to se pravi zaveze za neke pakte o nenapadanju, ne samo predsedovanje za nikogar, ki take probleme jemlje kot središčne probleme, ne morejo biti opravičilo, da podpisa ne da. Preračunljivost, bom rekel, tudi kolega Jelinčiča in drugih, me navaja na to, da se stvari v Sloveniji ne bodo izboljšale. Pa je čisto vseeno ali ima kdo takšne ali drugačne motive. KO so storjene velike krivice in ko te krivice vpijejo do neba, je nedopustno, preprosto rečeno, da gledamo stran in da se s tem ne ukvarjamo. To nenazadnje znižuje tudi ne samo ugled opozicije, ki mora biti in je poklicana za te stvari, ampak tudi parlamenta. Ampak da se vrnem k ministru in odgovorom in k tistim očitkom, o katerih je mogoče govoriti. Minister je danes tu veliko govoril, večinoma tudi o stvareh, ki mu jih sploh ne očitamo. Tudi to odobravam. Interpelacija je nenazadnje priložnost, da se pokažejo tako slabe strani in tisti, ki se branijo, da poskušajo pozornost preusmeriti drugam. Nobene od teh točk, čeravno bi se dalo, se mi ne zdi v tem uvodu smiselno osporavati. Govoril je o rešenih primerih. Tako je recimo mimogrede povedal, da so bili v policiji učinkoviti in da so te dni enkrat nekje dobili nazaj Jaguarja in Bentley. Čestitam. Ni pa povedal, kako se je lahko zgodilo, da je 14.10.2005 iz dobro varovane garaže policijske uprave Nova gorica izginil skoraj nov osebni avtomobil tudi Bentley. Ni povedal, ko je nekaj dni zatem, to je bilo v petek, v torek, kako se lahko zgodilo, da so iz zgradbe policijskega skladišča policijske uprave Celje odnesli 350 sadik konoplje. Takrat se je govorilo, da je teh primerov, ko se krade iz prostorov policije več, ampak o tem ni danes nič povedal. Seveda je podobna situacija s tem, čemur mi pač pravimo erozija varnostne kulture in zaupanja v sistem. V kolikor s tem povezujemo zelo pomembna vprašanja boja z korupcijo in kot veste je to kriterij tudi za pristopanje v OECD in kot veste povsod po svetu računajo da je eno od velikih oziroma potencialnih žarišč, da je zmeraj finančna in druga moč ki izhaja iz oblasti in se zato zmeraj pričakuje da obstajajo institucije, ki so neodvisne tudi od aktualnih oblasti. Se je minister spet pohvalil, da so pred kratkim ovadili tri carinike. Čestitam tudi za to in tudi za vsako malo ribo. Ampak danes smo ga tukaj spraševali, ne o vseh tistih očitanih stvareh ki se nanašajo na delovanje njegovih kolegov oziroma sodelavcev, njegovih kolegov. Recimo to je bilo vprašanje teh investicij in nabav v zdravstvu in pa vprašanje razvad mojega, bom rekel velikega prijatelja in večnega ministra gospoda Rupla, ki ne spusti prilike, da za svoje bližnje ne poskrbi mimo predpisov. O tem se pa ni izjasnil. Če kolegi hvalite in če minister kaže na velike dosežke, bi bilo pošteno da pove tudi tisto, kar je bil vprašan. Mimogrede se je Vlada seveda veliko ukvarjala s tem samostojnim organom za preprečevanje korupcije. Tu ji gre vse priznanje. Angažirala je tudi del poslancev v Državnem zboru. Ampak če sem prav razumel njihovo prizadevanje je bil osrednja ost njihovega prizadevanja v tem, da se ukine ta samostojna ustanova za preganjanje korupcije in da se iz njenega mesta pač prežene predsednika Draga Kosa, ki jim je očitno velik trn v peti. Če bi toliko energije posvetili drugim problemom, kot pač odstavljanju gospoda Kosa, bi bil marsikateri problem, po moji presoji, tudi rešen. Minister z našimi očitki opravlja tako rekoč mimo grede. Reče: "Ni bilo nobenih kršitev kar se tiče volitev. Nobenih napak." Poglejte, da ponovim določene številke ki so bile že zapisane in ki smo jih pridobili iz ministrstva in jih podkrepim z drugimi številkami, ki so ministrstvu znane in smo jih celo za njimi pridobili z republiške volilne komisije. Po tisti spremembi zakona, o kateri je minister govoril in je bila tu res izposlovana v Državnem zboru in je ministrstvo po uradni dolžnosti moralo v ta imenik vpisovati vse, ki nimajo stalnega prebivališča v Republiki Sloveniji, je pokazalo tako veliko vnemo, da se je na tem seznamu našlo 73.521 volivk in volivcev. Zakon pa narekuje in tega ne bom ponavljal, da je za vpis na seznam potrebno imeti nek nabor podatkov. Vsak razumen pravnik šteje, da če vseh teh podatkov ni, da pač ni mogoče nekoga uvrstiti na seznam. Tako je od teh 73.521 se pokazalo, da jih kar 22.492 nima popolnih podatkov oziroma se niti ne ve, v kateri državi živijo. Seveda se minister brani s tem, da je bil razgrnjen imenik in da bi ga lahko šel vsakdo pogledati in podal pripombe. Ne vemo, koliko ljudi je prišlo to pogledati in ne predstavljam si, da bi lahko kdorkoli na tak način korektnost imenika pregledal. Prej sem govoril še tiste številke, kako je to padalo do tega, da so sploh lahko poslali volilno gradivo. Ampak poglejte, tudi ko je bilo volilno gradivo poslano, takrat ko smo mi interpelacijo pisali, tega podatka nismo imeli, sedaj ga pa imamo, se je pokazalo, da se največje število tega gradiva sploh ni vrnilo, ne v takšni ne v drugačni obliki. tako da ves ta manever ni prispeval k naši skupni želji, da bi se bistveno več ljudi odzvalo na volitve za predsednika ali pa kasneje za državni zbor, kot prej, ko je bil ta register urejen drugače. Če odštejemo to, da jih velika večina sploh ni odreagirala na to, pa je še zmeraj se zgodilo to in to je zagotovo mogoče očitati ministrstvu in njihovemu seznamu za veliko malomarnost, da je pravzaprav 6105 jih prišlo nazaj na volilno komisijo z razlogom, da je neznan naslov, 3128 da je naslov nepopoln, 2475 da se je nekdo preselil, 166 jih pač ni prevzelo, 280 jih je umrlo, 859 brez oznake razloga vrnitve. Se pravi, skoraj 10 tisoč. Če ni to velika malomarnost, potem vas sprašujem, kaj je velika malomarnost, gospod minister. Ali kaj je velika malomarnost. Ne bom prečital , koliko pač se jih je odzvalo na volitve in koliko jih je šlo v prazno. Nadalje ste tukaj v tem zboru, in tega ne bi odpiral, če se ne bi zlagal, druge bolj spodobne besede zato pač ni, trdil, da vi niste imeli nič s preselitvijo družine Strojan. V to interpelacijo je pravzaprav po konstrukciji, boste videli, prišla ta družina in postopki, ki so bili ob njej, bolj zato da se odpirajo ta vprašanja, zato da se pokaže, kako ste neučinkovito ravnali v primeru Plut. Tako, da je družina Strojan ilustracija tega, kar pravi kolega Ljubeljšek, neke dvojne morale. Tisto, kar niste storili pri Plutu in trdili, da ni bilo mogoče storiti, ker ni predpisov, ste storili pri Strojanovih nekaj mesecev kasneje in trdili, da za to obstojijo predpisi. O tem govori interpelacija in ne spušča se toliko v te kvalifikacije kaj vse je bilo tam narobe. Ampak tudi tam je bilo marsikaj narobe. Če gremo pogledat tisto, kar je najbolj ostalo in kar je zli sloves iz naših krajev poneslo tudi v svet in to ne zaradi opozicije, ampak zaradi dogodkov samih in zaradi ravnanja ministra in drugih organov oblasti, je bilo pač približno tako, da se je, da sta se 28.10. v Ambrusu, to je v Ivančni Gorici, kjer imate svojega župana brez ustrezne ocene in odredbe vlade odločili, da bo določena družina, ki je do tedaj živela na tem področju, da se bo odselila in se ne bo več vrnila v Ambrus in v Ivančno Gorico. Posegli ste v policijsko delo, prevzeli ste komando, obstajajo posnetki z megafonom. To je povzročilo primerno eskalacijo nasilja, zgodila se je še nesreča s tem krajanom, ki ja pač bil dodatno poškodovan in tako naprej. Vi pa ste tam zato, da bi kot pravite pomirili strasti, obljubili, da se bo ta družina za stalno odselila s tega območja, hkrati ukazali policijskim šefom, da proti protestnikom ukrepajo posebne policijske enote in prišlo je do že omenjene poškodbe vaščana iz Dečje vasi. Seveda ima vsaka taka stvar, kjer kdo zgubi kontrolo nad svojo močjo tudi farsičen razplet in tako se je kasneje zgodilo, da ste se vi v imenu policije, ki ste jo takrat vodili, krajanom opravičili, razrešili pa ste Branka Slaka zaradi spopada policije s krajani. To je bolj kot ne vse dokumentirano in sam vam bom prebral tudi, če ste to pozabili in če bi rad pozabil, kaj točno ste takrat rekeli. Dovolite, da v teh papirjih to pač najdem, prosim, potem vam bom približno citiral. Vi ste takrat krajanom obljubili, da naj pustijo to družino čez noč, da se bodo spakirali, potem ko ste zajeli sapo ste jim kasneje rekli, da jim obljubljate, da se tem krajanom, da se nikoli več v Ambrus ne bodo vrnili. To je vsa zgodba. Rekel bom, da ima srečanje epilog? za ljudi, ki Živijo v tistih krajih; to kar pač pripovedujete in pripovedujejo drugi je zagotovo samo dodatna ilustracija, da določene stvari niso delovale tudi prej. O tem ne polemiziramo. V tej zadevi se ne postavljam niti na stran krajanov niti na stran teh, ki so jih pač odpeljali v Postojno, ampak problematiziram vaše ravnanje. Menim, da za to niste imeli pooblastila. Menim, da ste zato izpostavili Slovenijo veliki sramoti in nenazadnje tudi ta veliki zbor prisilili v to, da o tem molči. Ko to govorim, se zavedam, da to ni nobena predvolilna in nobeden predvolilni nastop. Kolegi Socialni demokrati so dovolj preračunljivi, da vedo, da se o tem ne izplača govoriti. Sicer bi o tem govorili. Tudi sam sem dovolj časa v politiki, da vem, da ljudje ne marajo, da se te stvari pogrevajo. Toda če jih ne bomo mi govorili, jih bodo govorili drugi namesto nas in to je slabo za to hišo, to je slabo za predpise, ki urejajo skupno življenje v Sloveniji, to je slabo za človekove pravice in to seveda ne govori nič, kot je bilo rečeno, o tisočih ljudeh zaposlenih v policiji, ampak o tem, da ste prekoračili pooblastila in izpostavili policijo očitkom politizacije. Nenazadnje obstajajo tudi drugi posnetki, ki pokažejo iste ljudi in premierja vlade, ki jim je obljubil, da se bodo stvari, če boste na oblasti, spremenile. Ali obstaja povezava med shodom pred vlado pred leti in obljubami v Ambrusu? Ne bi špekuliral, ampak ta domneva seveda visi v zraku. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Kolega Jožef Horvat pa bo predstavil stališče Poslanske skupine Nova Slovenija. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani gospod minister. Vsi prav lepo pozdravljeni! Polje delovanja ministrstva je zelo široko in temu primerna je tudi zahtevnost obvladovanja področja. Skrb za notranjo varnost se zagotavlja predvsem s preventivnimi ukrepi in manj z represivnim delovanjem varnostnih organov. Če podrobno preberete magnetogram hearinga, 29. novembra 2004 pred pristojnim parlamentarnim odborom, je gospod Dragutin Mate, takrat še kandidat za ministra, izjavil, da bo, če bo izvoljen, prevzel enega od zahtevnejših in odgovornejših resorjev, ki je neprestano na očeh javnosti, politike in tudi medijev. In imel je še kako prav. Stanje kakršnega je podedoval minister Mate ni bilo ravno zavidanja vredno in lahko rečemo, da so se v dobrih treh letih zgodile pomembne spremembe, ki Slovenijo po stopnji varnosti postavljajo zelo visoko. Uvedene so bile tudi spremembe zakonodaje, ki so posodobile sistem in odpravile številne pomanjkljivosti. Kot ena od prvih članic Evropske unije smo uvedli biometrične potne liste, v okviru EU uprave je bil vzpostavljen matični register in register državljanov, prenovljen pa je tudi register stalnega prebivalstva in ostale evidence. Statistični podatki, ki smo jih videli na tukajšnjih zaslonih, kažejo na to, da so se problemi, ki so nastali in se kopičili v nekem prejšnjem obdobju, v tem mandatu reševali in rešili. V zadnjem mesecu je najbolj aktualen dosežek gotovo odprava meje in vstop v šengensko območje. V Sloveniji je leta 2005 stekel postopek evalvacije pripravljenosti naše države na vstop v območje. Potrebno je bilo ogromno truda in napora, da smo dobili pozitivno oceno na vseh sedmih področjih, kar je bil pogoj za vstop v sistem. S samim šengenskim informacijskim sistemom Since one for all smo dobili bistveno več podatkov glede varnosti v drugih državah. Kot ilustracijo naj povem, da so v prvih mesecih uporabe prenovljenega šengenskega informacijskega sistema policisti opravili več kot 3 milijone in pol preverb, od tega pa je bilo kar 1.600 zadetkov, kjer je šlo za ukradena vozila ali pa za osebe s prepovedjo vstopa. Navedene spremembe so bile pripravljene na Ministrstvu za notranje zadeve pod vodstvom ministra Dragutina Mateja in z njimi se lahko vlada upravičeno pohvali pred domačo in tujo javnostjo. Če figurativno uporabim star ljudski pregovor, lahko rečem, da je v domačem kraju težko biti prerok in temu smo gotovo priča tudi danes. To seveda ni prvič, verjetno pa ne zadnjič. Interpelacija, ki so jo vložili kolegi poslanci ZARES s pomočniki iz izvorne LDS očitajo ministru kršitve zakonov, ustave in podzakonskih aktov, s čimer bi nastale nepopravljive in težko popravljive posledice. Gre za vnašanje namerne turbolence v času predsedovanja Republike Slovenije Evropski uniji, gre torej za poskus destabilizacije in za poskus miniranja slovenskega zgodovinskega projekta. Interpelacija se osredotoča za šest področij nedelovanja ali pa prevelikega ministrovega poseganja. S tega pogleda je interpelacija globalno gledano sama sebi kontradiktorna. Naj navedem samo en primer. Na področju zasebnega varovanja naj bi slabo izvajanje nadzora nad družbami za zasebno varovanje posredno povzročilo tragično smrt mladostnikov. Po drugi strani pa naj bi policija preveč posegala v zasebnost posameznikov s pretiranim nadzorom. Kdaj je preveč in kdaj je premalo je iz interpelacije težko odgovoriti. Očitno vatli za merjenje niso vedno enaki. Zato je tudi objektivno odgovornost zelo težko očitati, kaj šele subjektivno. Ob tekočem spremljanju najbolj kritičnih dogodkov in skrbno prebranem odgovoru ministra pa lahko še z večjo gotovostjo trdim, da je minister vedno ravnal strokovno, v skladu z zakonodajo, Ustavo in mednarodnimi konvencijami ter primerno s situacijami. Največ očitkov v besedilu Poslanske skupine Zares leti na dogodke v zvezi z ustrezno ureditvijo in ukrepi na področju zasebnega varovanja. V Državnem zboru smo večkrat opravili zelo obširno in poglobljeno razpravo in predvidevam da se bo podobna razprava odvila tudi danes. Prav tako smo na sejah, vsaj dveh delovnih teles, že razpravljali o primernosti ukrepov zoper družino Strojan in pravilnosti postopkov v primeru Silvo Plut. Minister je na te in tudi na očitke glede nepravilnosti pri predsedniških volitvah že odgovarjal v sklopu poslanskih vprašanj na sejah Državnega zbora. Kot član Odbora za promet bi se osredotočil predvsem na zagotavljanje prometne varnosti. Pisci 5.b točke trdijo da je prometna varnost v Republiki Sloveniji že dalj časa nesprejemljiva in nezadovoljiva in do tu bi se z njimi celo strinjal. Trditvi, da policija ni posebej uspešna nad nadzorom varnosti in da je za to odgovoren minister za notranje zadeve pa ne morem pritrditi. Policija je od leta 2004 do leta 2007 bistveno povečala število opozoril. In sicer leta 2004, 13.252. Leta 2005, 79.843. Leta 2006, 129.894. V prvih devetih mesecih leta 2007 91.546. Skupno število represivnih ukrepov je po letih znašalo: leta 2004, 596.113. Leta 2005, 338.771. Leta 2006, 330.695 in v prvih devetih mesecih leta 2007, 271.926. Poseben poudarek je bil namenjen najhujšim kršitvam, ki so najpogosteje vzrok najhujših prometnih nesreč. Hitrost, 16% porast števila ugotovljenih kršitev. Alkohol, 27% porast števila odrejenih preizkusov alkoholiziranosti in dejavnikom, ki vplivajo na posledice prometnih nesreč, uporaba zaščitne čelade in varnostnega pasa. Več kot 65% vseh ukrepov je bilo izvedenih zaradi teh kršitev. Poudaril bi še, da policija nadzora cestnega prometa nikakor ni zmanjšala. Nadzor je reden, intenziven in stalen. Cilj večine ukrepov je, da vozniki spremenijo svoje ravnanje v prometu, odnos do soudeležencev in do pravil. Znano je namreč, da je za več kot 90% nesreč kriv, žal človeški faktor. Policiji lahko k izboljšanju varnosti pomagajo tudi druge organizacije, ki se ukvarjajo z vzgojo in usposabljanjem udeležencev v prometu. Ne pristajam na trditev, ki je danes bila s te govornice predstavljena, da finančni minister varčuje na prometnem resorju, kar vpliva na slabšo varnost v prometu. Treba je pogledati številke in operirati s številkami. Vsako leto se soočamo z rekordnim povečanjem finančnih sredstev prav na prometnem resorju in z rekordno ambicioznim programom izgradnje in obnavljanja avtocest v Sloveniji. Namen interpelacije je gotovo širša razprava o delu in odgovornosti posameznega ministra. V primeru ministra Mateja v Poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da je ta namen izrabljen za ponavljanje že slišanega in poceni nabiranje političnih točk, saj razprava s strani opozicije ne bo prinesla prav nobenega konstruktivnega predloga. Vpetost razprave o interpelaciji v času predsedovanja Slovenije v Evropski uniji najbrž ni naključje, odgovornost za mnenje tuje javnosti pa bo morala, vsaj v tem premeru prevzeti opozicija oziroma predlagatelji. Obžalujemo pa, da ni poslovniške možnosti, da bi na današnji seji o svojem kolegu ministru Mateju lahko spregovorili njegovi evropski kolegi. Morda slovenski javnosti ni znano, bilo bi pa dobro, da bi bilo, da je namreč minister Mate med svojimi kolegi v Evropski uniji zelo cenjen in spoštovan, predvsem pa eden najzaslužnejših, da smo decembra z vstopom v Schengensko območje doživeli otipljivi vstop Slovenije v Evropsko unijo. V Novi Sloveniji smo pričakovali, da bo na osrednji slovesnosti ob vstopu Slovenije v Evropsko unijo na Škofijah, ob prisotnosti vrha Evropske komisije ime ministra Mateja posebej izpostavljeno. Pa ni bilo tako. Obžalujemo! Nekdo je pač pozabil nanj. Vendar sem pa na ministrovem obrazu zaznal zadovoljstvo ob uspešno zaključenem projektu, ki ga zagotovo ne bi bilo, če ne bi bilo Matejevega trmastega in argumentiranega vztrajanja pri trdih evropskih pogajanjih. Z muko spisana in podpisana interpelacija ministra Mateja je v tem trenutku eklatanten primer netolerance in ve se, da takšnih zadev v Novi Sloveniji ne podpiramo. To je strel v prazno! Naj mi bo dovoljeno, spoštovane kolegice in kolegi, da s tega mesta ministru Mateju posredujem hvaležnost Hotižanov in mnogih drugih Prekmurcev, ko na mednarodni incident na Hotizi v jeseni leta 2006 ni odgovoril samo z besedo ampak tudi z odločnim dejanjem. Tako se dela! Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Glede na to, da je za nami in pa za ministrom pet ur aktivnega dela in da je pred nami še 10 ur omenjene točke, sprašujem ministra ali nasprotuje predlogu, da za pol ure naredimo odmor? Dogovorjeno. Torej sejo prekinjamo. Nadaljevali jo bomo ob 14 uri in 30 minut. Hvala lepa.
Nadaljujemo s prej prekinjeno sejo državnega zbora. Prehajamo v okvir splošne razprave poslank in poslancev o interpelaciji. Besedo ima poslanec Aleš Gulič. Izvolite prosim.
Spoštovani predsedujoči, cenjeni kolegici, spoštovani kolegi, gospod minister Dragutin Mate. Zdaj po uvodnih razpravah in po, kot je nekdo od kolegov rekel, zlorabi inštituta interpelacije, češ da se je govorilo vse sorte, razen o tistih točkah, zaradi katerih Poslanska skupina Zares, sopodpisniki iz Liberalne demokracije interpelira ministra za notranje zadeve. Bo že res, da je bilo rečeno kaj več, ampak največ drugih zadev smo slišali ravno od ministra Mateja. Mogoče je tudi prav tako. Interpelacija je namreč dejanje, o katerem eni govorimo o tem, kako je kaj narobe, drugi pa, kako je kaj drugega prav. Bolje bi bilo, če bi bilo tako, da bi se vendarle srečevali v svojih razpravah na skupnih točkah, se pravi na točki prometne varnosti, zasebnega varovanja, prekoračenja pooblastil v zadevi Strojan, o glasovnicah, Plutu, ali pa bomo rekli kar o kriminalu v tistem delu Slovenije, se pravi na Jančah in okolici in pa, kar se tiče nacionalne varnosti. To so tudi naši očitki, da jih na kratko ponovim. Ker mislim, da je že marsikaj zbledelo od 9.00 naprej. Jaz bi z veseljem priznal ministru kaj dobrega, ampak interpelacija konec koncev ni namenjena temu, namenjena je, da povemo tisto kar je narobe, in če se ustavim že pri Shenghenu, ki je sicer kot projekt, kot nadaljevanje aktivnosti države Slovenije še iz prejšnjih mandatov uspel. Tako kaže vsaj v tem trenutku, čeprav je najbrž seveda, tudi o teh zadevah po tako kratkem času, preuranjeno govoriti. To je od 35 dni, kolikor časa traja ta zadeva. Ampak v zvezi s Shengenom pa se je marsikaj dogajalo prej. Dobro smo vsi slišali ministra Mateja, da bo svojo energijo, ljudi, pač vse razpoložljive sile posvetil temu projektu in seveda zaradi tega se je marsikaj zgodilo pri notranji varnosti v državi. Če že pogledamo, koliko policistov je na cestah, potem bi lahko rekli, da se je marsikaj umaknilo s terena, zato da se je pripravljalo zadeve v zvezi s Shengenom. Zdaj, ko so ta pripravljalna dela mimo, se je pač zgodilo, da so se policisti vrnili na ceste, v zadnjih dneh, moram reči. Upam, da je to seveda tudi eden od uspehov te interpelacije. Ne bomo jih merili seveda samo po tem, ali bo minister odstopil ali ne, ampak predvsem po tem, ali se bo kaj spremenilo. In toliko, kot je policistov v zadnjih recimo 10-tih dneh tako čez prste rečeno na cestah, pa naj si bo to podnevi ali ponoči, toliko jih že dolgo ni bilo. Hvala lepa gospod minister, če je interpelacija k temu pripomogla. V tem času se je seveda zaradi Schengena spremenil tudi Zakon o policiji, zmanjšali so se standardi za izobraževanje in usposabljanja za policiste na zeleni meji. To minister celo sam prizna ali pač pove, da ne bomo govorili samo o teh težkih besedah. V svojem odgovoru na interpelacijo, tisti, ki si to niste pogledali, najdete to na strani 31. Je pa res, da usposabljanj, da piše tudi to, da usposabljanje ni bilo skrajšano na podlagi ministrove odredbe, ampak da gre pri tem za uresničitev nekih drugih določil, z bolj črtica e. Ampak zanimivo je to, da je to novelo konec koncev malo prej predlagal minister sam, vendarle gre za te zadeve. Problemi so tudi izravnalni ukrepi, ki spet, kako bom rekel po šnitkah ali po drobtinicah jemljejo ljudem neko osebno svobodo, osebne prostore svobode. Jaz ravno zaradi tega nekatere zadeve poudarjam, da bi videli pravzaprav kaj vse se je zgodilo v teh letih, kar Ministrstvo za notranje zadeve vodi gospod Mate in seveda na ta način streže tej vladi, ki seveda se je odločila, da postavi močno, na nek način vse obvladujočo državo, ki bo odločala o vsem. Ne vem zdaj seveda, če je to nastalo vse na Ministrstvu za notranje zadeve, ampak glede na tisto, kar nam je prej v svojem uvodu gospod Dragutin Mate povedal, je seveda bilo zelo močno sodelovanje z Ministrstvom za pravosodje, ki seveda tudi krči te prostore. Tako, da moram reči, da me te stvari seveda veliko bolj skrbijo kot to, da ni več nalepk ali pa kaj takšnega. Pa ko smo že pri nalepkah, tudi nalepke niso samo za hvalit, ker potem se je zgodilo pa to, da tisti, ki so odjavljali svoja vozila, so jim bile uničene registrske tablice. Registrske tablice niso cenejše kot so nalepke, obenem pa se je v lanskem letu, lani spomladi zgodilo to, da je bila, da je bil naval na nove registrske tablice takšen, da ga tam v KIG-u, kjer so to izdelovali in še izdelujejo, niso zmogli teh zadev in je to spet trajalo. Se pravi, nekaj se dogaja, najde se sicer dobra rešitev, tako na videz in potem seveda se pa zgodi še polno takšnih posledic, ki seveda niso bile predvidene, ali pa so bile takrat tako "pišme uheljsko" spregledane. Pa pojdimo k tistim znamenitim grbom, o katerih smo tudi veliko govorili. Gospod Mate pove, da so grbi ostali na željo državljanov. Res je. Tudi sam zagovarjam pestrost slovenskih registrskih tablic. Všeč so mi. Zdi se mi škoda, da bi jih izgubili. Ampak zdaj gre zadeva spet v neko takšno smer, da bo kmalu postal argument tega kar je ministrstvo uvedlo. Se pravi, da se lahko avtomobil, ali motor, ali karkoli registrira kjerkoli v Sloveniji in da se ima kateri koli grb na tablici, argument za to, da jih ne rabimo. Ker seveda se ne da prepoznavati več, od kod je kdo. Ljudje na ta način, boste rekli, bodo skrivali identiteto in ne vem kaj vse se bo še počelo. Se pravi vrsta zadev ki so nedomišljene, nedorečene in ki so bile sicer postavljene na drugo stran tehtnice kot dobre se seveda kažejo, ne vedno kot samo dobre. O evidenci o volilni pravici v tem trenutku ne bi govoril, ker ni tako dolgo, ko ste o tem že veliko slišali. Je pa seveda čisto jasno. Če človek ne more dati, ali dati vseh podatkov, ki so potrebni za to, da se vpiše kot volilni upravičenec, potem ga tam naj ne bi bilo. To se je pokazalo, seveda po vseh teh podatkih, številkah, ki ste jih slišali. Če pa zadeva po vašem ne gre, je treba pa kaj spremeniti. Saj radi spreminjate zadeve. Če ne sami pa seveda v sodelovanju z gospodom Šturmom, ki je tudi poln veselih idej kako zagreniti življenje državljanom Republike Slovenije. Pohvalili ste se z vrsto rešenih primerov v zadnjem času. Mene pa seveda še vedno zanima, koliko od teh primerov je resnično bilo zapletenih in koliko je bagatelnih. To da policija išče "džankije" okrog metadonskih centrov je zelo lahko delo in zelo veliko je rešenih primerov in prav gotovo lahko dvignejo vašo statistiko. Če smo že prej omenili Pluta in ta primer, potem bom pa vprašal tako. V tistem času, ko se je iskalo Pluta in še malo prej, je seveda bilo na območju Janč še nekaj kriminalnih dejanj. Tudi en umor. En grozovit umor Lenke Jelnikar. Je to razrešeno? Najbrž ne. Če že dajete na tehtnico vse in če dopuščate da mi tudi kaj pohvalimo, potem povejte tudi kaj takega, kar niste rešili in niste niti [[...]]Ali pa ste dali v nemar, ker je šlo pač za starejšo gospo. Vemo kako to gre. Potem stvar, ki me tudi zelo zanima je tudi zelo vezana na dogodke v Ambrusu. Namreč nam v odgovore na interpelacijo in pa seveda tudi v javnih občilih očitate, da enkrat pravimo, kako se minister premalo vpleta v delo policije, drugič pa, da vam očitamo, da se preveč vpletate. Tako je, včasih premalo, včasih preveč. Saj veste, da je to tudi stvar vaše presoje in to, da ste si vzeli izvršno povelje, pravico do izvršnega povelja v Ambrusu najbrž noben zakon ne omogoča. Preveč vneme tudi škodi, saj veste. Tako je v življenju! In če se kdo preveč zaleti v kakšno reč, naredi lahko napako in to je prav gotovo bila napaka, ki se je potem vlekla kar naprej in se mogoče še celo ni končala. O politizaciji policije tudi kakšna beseda. To zdaj najbrž statistični zavod ne ugotavlja, ampak tisto kar pa ljudje povedo pa vendarle moramo tudi upoštevati. Vrsta sprememb v policiji, ne vem če govori samo o tem, da so bili prej sami nestrokovni, zdaj so pa prišli sami strokovni ljudje v vrhove. Najbrž gre še za kaj drugega. Policija je doživela v tem času vrsto sprememb in ko pravite, da je po raziskavah inštituta za neke aplikativne zadeve, se pravi za tiste, ki se dajo uporabiti in ste jih dobro uporabili, stanje v policiji je dobro, vam tega žal ne verjamem. Jaz sem človek, ki veliko živi na terenu in slišim marsikaj in dokler seveda tarnajo tisti, ki kar naprej tarnajo, pa večni nergači, pa kadar se tožarijo večni kverulanti ni nič hudega, ampak, ko začno zgodbe pa svoje probleme pripovedovati ljudje, ki so po pravilu lojalni, ki imajo visok prag tolerance, potem me začnejo pa stvari bolj skrbeti. Jaz sem tako mimogrede med vašimi policisti tudi povpraševal, če kaj študirajo pa kaj študirajo in tako naprej in moram reči, da vsi študirajo, kako bi čim prej odšli iz policije. Celo vpisani so v takšne šole, da bi jim to omogočile. Dajte se še o tem kaj povprašati. Prometna varnost v Sloveniji. Če bi upoštevali vse parametre, se v zadnjih letih ne spreminja, da vam to tudi verjamem in pritrjujem, zaradi tega, ker se število vozil povečuje, ker se povečuje tudi število prevoženih kilometrov zaradi dnevnih migracij, število prometnih nezgod in mrtvih v prometu pa ne narašča toliko kot narašča ono drugo. Ampak vseeno. Odnos do te kaznovalne politike kakršnega ste že v letu 2005 stestirali in preizkusili, se pravi, če bomo povečali kazni, se bo število prometnih nezgod, nesreč zmanjšalo in zmanjšalo se bo število mrtvih. Ta eksperiment ni uspel. Vi sicer navajate tam, da je razlog, da je bilo leta 2005 pomladi lepo vreme in da so zaradi tega ljudje prej pobezljali ali nekaj takšnega, ampak prav gotovo promet ni funkcija zgolj vremena, ampak še marsičesa drugega. V glavnem ta kaznovalna politika se ni obnesla. Ni se pa obnesla zaradi nečesa drugega. Zaradi tega, ker to obdobje in seveda še dve leti potem ni bilo pravzaprav na cesti dovolj pogosto policistov. Ne rečem, da jih sploh ni bilo, ampak ni jih bilo dovolj pogosto. In seveda, če človek, ki redno dela prekrške, ve, da je zelo malo možnosti, da ga bodo pri tem ujeli, potem jih dela še pogosteje in pač na nek način reskira. Bistvo te kaznovalne politike je v tem, da mora človek vedeti, da je veliko možnosti, da bo ujet pri tem početju in da je kazen iztirjana hitro, tako da sta vzrok in posledica skupaj. Ampak vi še vedno ostajate pri tem, da je treba kazni zviševati in da je treba ohranjati popust. Kot da ne bi delali zato, da bi bil promet varnejši, da bi se ljudje varneje počutili, ampak kot da delate zato, da se kakšni primanjkljaji iz proračuna zapolnijo. Pohvalili ste se tudi z inšpekcijskimi nadzori, ki da jih je veliko. Sam za kakšne dva tri vem, ker mi ljudje to sporočijo, ampak v glavnem gre za polnočne upade v lokale, kjer se išče kdo kadi. Se pravi, najhujši razgrajači, najhujši lumpje so torej kadilci. To se je sedaj zgodilo. Če bi to počeli tudi prej, potem tega novega čudnega zakona ne bi bilo treba. Ampak niste. Se pravi, gre za neko dogovorno medresorsko politiko, kako pravzaprav nekatere zakone postaviti pod vprašaj, druge pa izničiti ali pa jih nadomestiti z ostrejšimi. Zaradi vsega tega seveda, kar počnete ali sami ali v navezi z gospodom Šturmom ali z Bajukom, ne vem s kom vse se seveda pri tem dogovarjate, ker posledice ali tega ali onega seveda segajo tudi drugam, zaradi vsega tega bom interpelacijo prav z veseljem podprl. Mimogrede vas bi pa spomnil še na to, da ste tam v oktobru na eni od sej odbora za notranjo politiko povedali, da kdor za kaj odgovarja, naj se vpraša sam, tako da ni treba preveč govoriti o tem, kaj vse dobrega ste naredili in seveda takrat sem vas tudi pozval, da ponudite odstop. Povedali ste, da se boste o tem, da boste o tem še premislili in tudi ta premislek bi rad slišal. Zdaj je pa že kar spodoben čas od takrat. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Preden dam besedo naslednjemu razpravljalcu, ministra samo obveščam, da se lahko v razpravo vključi kadarkoli hoče. Besedo pa ima poslanec Milan M. Cvikl. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči za besedo. Državljani in državljanke, poslanke, poslanci in gospod minister. Današnja razprava o interpelaciji zoper ministra za notranje zadeve je zame predvsem razprava o tem, ali imamo v Sloveniji dobro varnostno situacijo ali ne. Ali imamo v Sloveniji od leta 2004 v tem mandatu višjo stopnjo varnosti, ali nam Ministrstvo za notranje zadeve skupaj s policijo in drugimi organi zagotavlja to varnost. Če bi jo imeli, potem se starši mladostnikov ne bi zvečer srečevali pred vrati lokalov, kjer pobiramo otroke. Z nekaterimi ljudmi iz te dvorane se vsake toliko časa slišim, kdo bo koga kje pobral. Če bi imeli dobro varnostno situacijo, potem ne bi odsvetovali otrokom in drugim večerni sprehod čez Tivoli in študentje v študentsko naselje že dolgo ne hodijo čez Tivoli. Odsvetovali tudi ne bi svojim sosedom sprehodov po temnejših soseskah, Brilejeva, Dravlje in še kje. Ne bi se zgodile zadeve Plut, Lipa, Global. Če bi imelo dobro varnostno situacijo podjetje, ki je najelo lokal Global, ne bi tega zdaj zapiral. In zato, ker so vse te zadeve zgodile in ker situacija ni dobra, situacija je slabša kot je bila pred štirimi leti, ste minister objektivno odgovoren. Poleg tega se vam je zgodilo še nekaj zadev, kjer vas je seveda vaša temeljna izobrazba premamila. Vendar predstavljajte si, državljani in državljanke, komurkoli bi se to lahko zgodilo. Kako je mogoče v pravni državi, v Sloveniji, da se sosedje dvignejo in te preselijo in ko pričakuješ, da bo prišla policija, ki te bo zaščitila - ne, te ta policija preseli. Še več. Minister za notranje zadeve kot prvi na terenu vzame v roko megafon in verjamem, da ste kot diplomirani obramboslovec - tako piše na vaši spletni strani - to mogoče celo znali narediti - vzeti v roke megafon in ukazovati. In potem se zgodi to, da vas ob prisotnosti policije preseli policija, ki obljubi sosedom oziroma minister sosedom, da se vi več tja ne boste vrnili. In to se tudi zgodi. Imamo zelo čudno situacijo v Sloveniji, ko se pravzaprav potem leto za tistem cela država, nekaj občin ukvarja s tem, kje lahko po novem družina stanuje v miru s sosedi. In ti sosedje niti niso več sosedje ampak so takorekoč bivši ali celo še formalnopravno gledano objekti Ministrstva za obrambo oziroma Slovenske vojske. To spominja na tisto zgodbo v času druge svetovne vojne, ko so v ZDA Japonce izselili za zaščito pred drugimi državljani. Govorim o Američanih japonskega rodu, ki so bili izseljeni. Zato seveda današnja diskusija, diskusija o tem, ali je takšna politika v državi, ki je članica Evropske unije, sprejemljiva. Na koncu bom ministra tudi na to temo nekaj vprašal, ker so včeraj oziroma nekaj dni nazaj v Evropskem parlamentu točno o tem vprašanju diskriminacije govorili. Zame je interpelacija orodje opozicije in ga kot takšnega v popolni meri podpiram. Izgovori, nekatera tukajšnja očitanja poslancev koalicije, da v času predsedovanja ne moremo imeti interpelacije, so preprosto za las privlečena. Še dobro, da je tudi tam nekje po predsedniških volitvah gospod Janez Janša sam povedal, da tako ali tako dogovor o - v narekovaju - sodelovanju v času predsedovanja ne obstaja več in da nas pravzaprav on ne namerava obveščati o vsem, kar počne. Pravzaprav moram reči, da mi je kar všeč, da nas Janez Janša ne obvešča o oblikovanju prioritet in o tem seveda, kako sprejema navodila iz posameznih držav. Zato reči tukaj, da ni v času predsedovanja Evropski uniji pravilno govoriti o nečemu, kar je seveda odgovornost ministra, pač ni argument. Sam sem imel prvi pomislek, ko je prišlo do interpelacije, da bi bilo najbolj korektno, da minister za notranje zadeve tam nekje 22. decembra svečano zaključi projekt Schengena in potem odstopi. To bi bilo verjetno najboljše. Minister seveda se za to ni odločil. Razumem tudi njegove razloge. Vendar me danes, minister, v svojem skoraj 90 minutnem nastopu niste prepričali. Pravite, da delate dobro, da je na policiji vse v redu, vendar ta občutek ljudi, ki jih je strah, ki več ne hodijo čez Tivoli v študentsko naselje, to, da pobiramo otroke zvečer pred lokali in da smo zelo pazljivi v kateri vrsti taksijih bodisi pošiljamo domov ali iščemo, preprosto dokazuje, da temu ni tako. Vendar naj dam, še dva primera. Zelo aktualna sta. Jutri bomo govorili o stanju na področju korupcije oziroma rajši protikorupcijskega boja. Danes je v časopisih povedano, da je policija še vedno ozko grlo v boju zoper koruptivna dejanja. In ker sem se v zadnjih letih kot bodisi predsednik ter član komisije za nadzor javnih financ kar nekajkrat ukvarjal s potencialnimi koruptivnimi dejanji in je bilo marsikaj, bodisi ovadeno, poslano in tako naprej, seveda tej tezi, to tezo potrjuje. To tezo potrjuje tudi dejstvo, da je v letu 2007 bilo na protikorupcijsko komisijo, ki je očitno med ljudmi ocenjena kot eden redkih neodvisnih organov, poslano 595 prijav, kar je skupaj toliko v enem letu, kot prej v dveh in pol letih. In jaz se ne spomnim, da bi policija kot organ v sestavi ukrepala. Da bi ukrepala na primer glede, večkrat je bilo danes omenjeno, od tega gospoda Domna Zavrla, da bi ukrepala glede tega, ko je jasno, ko je jasno, da so vsi ljudje, ki so na ministrstvu za zdravje počeli nečedne posle podpisovanja takšnih in drugačnih pogodb odšli z Ministrstva za finance, da bi za zaščito dokazov koga od teh prijela. Tega se jaz ne spomnim. Ko smo seveda na komisiji za nadzor javnih financ posredovali vse dokumente na pristojne organe, o tem je že več kot pol leta, ne duha ne sluha. Ampak poglejte, kaj se je ob takšni policiji pa zgodilo prejšnji petek popoldne. V slovenski javnosti lahko na spletni strani prečitate en dokument o nekih pogovorih, ki so potekali na božični večer. Dokument ni zaupne narave, vsaj piše ne, da je zaupne narave. Jaz ga čitam in upam, da pri tem ne kršim kakšno, kako se temu reče, kakšno posebno tajno. Ampak pravil, to lahko danes čitam v časopisu, da je v petek pozno popoldne 8 ljudi, vključno tudi zaposleni iz Ministrstva za notranje zadeve vstopilo v pisarno diplomata in mu zaseglo računalnik. Upam, da boste ta računalnik hitreje analizirali, kot ste analizirali računalnik inšpektorja, ki je opozoril na nečedne posle na pediatrični kliniki. In ni, ne morem se znebiti občutka, če ne omenjam še ostalih primerov, da seveda tukaj policija deluje politično. Ta dva primera, neaktivnost na protikoruptivnih dejanjih, na zadevah, na katere smo opozarjali tudi na sejah Državnega zbora. Aprila 2007 sem dva ministra vprašal, če sta prepričana, da jim na Ministrstvu za zdravje pri investicijah, ki gredo v desetine milijone evrov nekaj ne pušča, pa seveda nobenih aktivnosti policij. In za konec še o tako imenovanih evropskih temah Sobota, 2. februar, evropski bilten številka 9593. Področje: pravosodje in domače zadeve. 31. januarja je evropski parlament sprejel resolucijo o zmanjševanju diskriminacij proti Romom. In zanima me, gospod predsedujoči odbora za pravosodje in, recimo temu domače zadeve, ali pa področje sveta, bom takoj, se opravičujem, Evropskega sveta skupaj z nekaterimi drugimi. Kaj boste naredili v času vašega predsedovanja v zvezi s to resolucijo? Ali boste sledili temu, tej oceni, da je nesprejemljivo, da tako imenovano, zdaj uporabljam v narekovajih izraz, ki ga prevajam, ker ni pravilen izraz, da je seveda anticiganstvo s strani ekstremističnih skupin nesprejemljivo. Ker če, bi to bilo, bi danes nekdo v tem Državnem zboru že reagiral, ko je nekdo uporabljal izraze, ki seveda Romom ne pritičejo. In zato seveda me zanima, kako boste delovali na tej točki, vi kot predsedujoči sveta, ko ste pred, zdaj že več kot letom, delovali kot diplomiran obramboslovec. Minister za notranje zadeve mora biti minister za notranje zadeve in ne prvi policist. Zato je interpelacija o delu in odgovornosti, ki vam očita kršitve po zakonih ki so tukaj navedeni, zame upravičena in glasoval bom za vašo razrešitev. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Koren.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep dober dan gospodu ministru s sodelavcema, poslankam in poslancem. Obravnava interpelacije zoper ministra Mateja se odvija res v pravem času. Danes je namreč pustni torek. Pust, ko so norčije vseh vrst dovoljene. Danes se lahko malo šalimo in očitno so se eni zares pošalili. Eni - to mislim one Zares. O vseh točkah, ki so navedene v interpelaciji bi lahko razpravljali. Jaz mislim, da bi ob vseh teh temah ki so navedene v interpelaciji, bi bilo smiselno razpravljati. Vendar ne na točki, ko govorimo o interpelaciji zoper ministra za notranje zadeve. Jaz mislim, da vse te teme, ki so navedene nimajo prav velike zveze z našim notranjim ministrom. Moram reči, da me je v začetku te današnje točke v Državnem zboru najbolj presenetil kolega Školč, ko je začel, obstajajo še hujše zadeve, ki bi jih morali obravnavati. Pa sem si rekel, o srečo imamo, ti predstavniki LDS-a so pa res usmiljeni do koalicije oziroma do ministra Mateja, ker so navedli samo tiste manjše, nepomembne zadeve, te pomembne velike zadeve so pa pustili, ne vem kdaj bomo pa tisto obravnavali, morda bo kmalu vložena še kakšna interpelacija. Sicer ne vem proti kateremu ministru, morda ponovno proti ministru Mateju. Če se sam lotim vsaj katere od teh točk, ki jih v interpelaciji navajate in očitate, bi najprej začel s točko zelo slabe prometne varnosti. To je ena zelo, jaz bom rekel kar pomembna tema, o kateri smo že govorili v Državnem zboru, o kateri bi bilo dobro, da bi še govorili v Državnem zboru ampak mislim, da nobene potrebe ni, da o tem govorimo danes, ko govorimo o interpelaciji, se pravi o odgovornosti ministra za notranje zadeve. Vsi se dobro zavedamo ali pa vsaj večina, sem prepričan, se dobro zavedamo kakšno je stanje, kar se tiče varnosti na cestah, varnosti v cestnem prometu, a osebno za takšno stanje v nobenem primeru, nikakor ne morem kriviti našega ministra. Ali je minister odgovoren, če jaz malo preveč pogledam v kozarec pa sedem za volan, se peljem domov in povzročim nesrečo. Ali je minister odgovoren za to, če imam težko nogo in tišim na plin, da gre tam 180, 200 na avtocesti, naredim prekršek, naredim nesrečo. Jaz se sprašujem, če bi minister pa vem da ne bo doživel danes interpelacije, če bo doživel, da bi ob prvi priliki, ko bom dobil plačilni nalog tega spakiral v kuverto in poslal ministru Mateju, saj je on za to odgovoren. Lepo vas prosim! Če nadaljujem naprej, minister je očitno odgovoren tudi za smrt mladostnic in mladostnika, se pravi tam pri Lipi in pri Globalu. Te zadeve jaz mislim, da ne smemo obravnavati za hec, ampak o tej zadevi je treba govoriti zelo resno, kajti ni prav, da bi te nesreče teh mladih ljudi izrabljali in uporabljali v namene diskreditacije osebe, mu naprtili tako težke odgovornosti kot se jih tu hoče naprtiti. Jaz mislim, da to ni pošteno in ni prav, da bi tako ravnali in delali. Rečeno je bilo prej tudi v predstavitvi predlagatelja kolega Školča, kot da je minister odgovoren za to, kakšno pogodbo ima sklenjeno lastnik Lipe z to službo varovanja. Ali je minister res odgovoren za vse te posle, ki jih firme varovanja sklepajo z razno raznimi ustanovami, kakšne so, kako se to varovanje opravlja. Ne da zelo dobro razumemo, samo eni zadev, eni pač, eni ste pač zelo vešči in sposobni zadeve spreobračat. Če grem na problem evidence volilne pravice, ja lepo vas prosim, v Državnem zboru smo sprejeli zakon, ki je ministru naložil, kaj mora narediti. Ali je minister kriv če za toliko in toliko državljanov oziroma Slovencev, ki živijo v tujini, nima naslova, če te naslove prihajajo, pridobivajo iz upravnih enot, iz naših veleposlaništev in tako naprej. Zato pozivat na odgovornost ministra res nima pravega pomena. V tej interpelaciji je res zaslediti kup protislovij. Enkrat govorimo o tem, kako se minister preveč vtika v delo organov v sestavi oziroma recimo v policijo, že takoj na drugem mestu kaj vse bi moral storiti v tej policiji. Jaz mislim, da jaz vidim tu samo en narobe svet. Kolega Cvikl je prej vprašal kakšna pa je varnostna situacija Slovencev in imam občutek, da je hotel kar prestrašiti naše ljudi. Ampak, drage Slovenke in Slovenci, ni se treba bati. Stanje v Sloveniji ni nič slabše kot je bilo pred tremi leti in par mesecev, ko je vladala druga vlada, ko smo imeli drugega notranjega ministra. Sicer nimam statistike in ne morem reči, ali je v tem obdobju bilo kaj manj ubojev kot jih je bilo prej ali jih je več, ali je bilo več nesreč kot jih je bilo prej s smrtnim izidom. To vemo, da se povečujejo, pa spet zmanjšujejo, pa zopet povečujejo in tako naprej. Govoril je o sosedskih odnosih, kako sosedje se dvignejo, izselijo soseda in glej ga zlomka kakšna krivica je bila tu storjena. Ampak vsak človek, ki se resnično vpraša, zakaj pa so se Slovenci dvignili, kjer ljudje živijo v strpnih, v dobrih medsoseskih odnosih ni nobenega vzroka, da bi se sosedje dvignili proti enemu sosedu. Je pa že potrebno pogledati in poiskati tisti pravi vzrok. Lahko bi še našteval kup teh zadev, nasprotij, ki se pojavljajo v interpelaciji pa vendar mislim, da nima smisla pri tej točki, smisel bo imelo, ko bomo resno govorili o teh posameznih težavah in problemih, ki so navedeni, ampak ne ob interpelaciji. Zaključil bom samo s tem, da lahko rečem, da sem zelo zadovoljen, da imamo v Sloveniji takšnega notranjega ministra, jaz si upam reči, da je to eden boljših ministrov v tej slovenski sedanji Vladi. Upam si trditi, da dela zelo dobro, da dela zelo odgovorno in jaz mu želim še teh nekaj mesecev do novih parlamentarnih volitev in do nove Vlade res veliko, veliko uspeha pri njegovem delu. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod minister, izvolite.
Hvala lepa gospod predsednik. Vendarle je potrebno na nekatera vprašanja odgovoriti takoj, sproti zato, da slovenski državljani, ki gledajo ta prenos preko televizije ne bodo dobili popolnoma drugačne slike in predvsem, da ne bodo mislili, da je vse res, kar je nekdo spregovoril. Najprej se bom dotaknil dogodka v Ministrstvu za zunanje zadeve. Policija ni bila na Ministrstvu za zunanje zadeve v tej pisarni, ki ste jo vi opisali, ni zasegla računalnika, ne preiskuje ta računalnik, ne pregleduje ga. Tukaj pišejo mediji, seveda jaz ne morem vplivati na to in tudi ne želim vplivati na to, lahko vam pa z vso odgovornostjo povem, predvsem javnosti, ker dvomim da bom tistega, ki je to trdil v to prepričal; policija ni bila v tej pisarni in bila udeležena pri tem dogodku, ki ste ga vi opisali. To vprašanje morate seveda nasloviti na koga drugega in seveda osebno si zelo težko predstavljam kako lahko zasežeš računalnik, ki je tako ali tako last države. Tako ali tako last ministrstva in ne posameznika, ki dela v nekem organu. Vsi vemo, kaj lahko delamo na računalnikih, kakšni so predpisi v zvezi s tem in izrecno je prepovedano nekatere stvari delati na službene računalnike. Nenazadnje, gospod poslanec vi ste bili državni sekretar in veste, da je prepovedano na službene računalnike delati privatne zadeve. To je prepovedano, vsaj v državni upravi. Vendar je treba seveda jasno te stvari povedati, jasno je treba povedati tudi to, da ni primerno, vsaj meni se ne zdi primerno, da se žali katero koli fakulteto, univerzo, da nekdo napada v Državnem zboru neodvisnost raziskav, ki jih univerze izvajajo. Kakor koli se imenuje katera univerza, kolikor koliko let ima in seveda kvaliteta dela univerze se meri po kvalitetnem delu, ki ga opravlja. In če je neka univerza bila kasneje ustanovljena ne pomeni, da nima statusa univerze in da njihove raziskave niso verodostojne. Leto pred tem je enako raziskavo delala ena druga fakulteta. Rezultati so bili zelo, zelo podobni. Razlike so bile minimalne v rezultatih in seveda iz leta v leto nihajo rezultati zadovoljstva državljanov. Rad pa bi se odzval tudi na to, da ni več varno hoditi preko Tivolija v študentska naselja. Jaz sem študiral leta 1983 in tudi tedaj študentje nismo hodili preko, ponoči, po polnoči preko parka v študentsko naselje. Tako da je takšne trditve zelo težko postavljati. Starši smo pa seveda zelo skrbni do svojih otrok in veliko od nas staršev, tudi sam, seveda se poslužujem določenih zadev in vsak od staršev se sam odloči, kdaj bo šel otroka iskati na neko določeno prireditev. Nenazadnje imamo tudi zakon, ko mladoletni otroci ne smejo biti po polnoči sami prisotni v javnosti oziroma v lokalih kjer se toči alkohol in nekatere druge zadeve. Tako, da smo starši na nek način prisiljeni drugače ravnati. In verjetno je tudi prav da tako ravnamo. Takšne očitke, ki so na nek način kar tako pavšalno dani, je seveda zelo težko sprejemati in zelo nekorektno je, pa niti ne do mene, do policije, da se jim polaga, kaj so počeli kje in kaj so naredili in kaj so zaplenili. Policija, kot veste, je v tem konkretnem primeru dobila ovadbo proti neznanemu storilcu. Ukrepa tako kot v vseh ostalih primerih. Zadeve usmerja Okrožno državno tožilstvo in ravna samo to, kar seveda je s tem usmerjenjem narejeno. Zato je treba to zelo jasno in glasno povedati. Mogoče bi se pa dotaknil, glede na to, da je drug poslanec govoril o statistiki, o prometni varnosti ki je nima na razpolago. Jaz jo imam pred seboj. Iz leta 2003 na leto 2004 se je povečalo število smrtnih žrtev na slovenskih cestah za 32 mrtvih in nihče ni govoril, da gre za dramatično poslabšanje razmer na slovenskih cestah, da se dogajajo grozne stvari, da ni policije nikjer, da se ničesar ne dogaja. Skratka bil je velik porast števila smrtnih žrtev. Seveda, če primerjamo s porastom, ki smo mu bili priča z leta 2006 na 2007, ko je bilo takšnih smrtnih žrtev več iz 2006 na 2007, 31. To je bilo leta 2004 bolj katastrofalno stanje, če uporabim besede, ki so jih uporabili poslanci. In to so dejstva. To je statistika, ki se je ne da zamegliti. In seveda besede, ki jih nekateri poslanci uporabljajo, da jaz vplivam na statistiko. Jaz sploh nimam dostopa do računalnikov, kjer se vodi statistika. Še nikoli nisem gledal v ta računalnik. Ne znam uporabljati tega računalniškega programa, zato ker nimam pristojnosti, da bi to počel. Statistika se vodi na vsaki policijski postaji in se združuje in ni možno popravljati. Vsak popravek je viden, leta nazaj. Nemogoče je prirediti statistiko. Nemogoče je prirediti statistiko o preiskanih kaznivih dejanjih in nikakor ne gre za to da policija bi se ukvarjala z bagatelnimi zadevami in to prikazovala kot uspehe. Na področju gospodarske kriminalitete, delno povezane tudi s koruptivnimi dejanji, ker ponekod gre za povezanost, lahko rečem, da se je strahovito dvignil - vsi dobro veste v tem Državnem zboru, da ne morem govoriti o konkretnih zadevah, da ne smem navajati konkretne primere, kjer je policija podala kazenske ovadbe. Točno veste in ves čas me sprašujete, naj vam naštejem primere, da mi boste potem upravičeno očitali, da se vtikam v delo policije in pridobivam podatke, ki jih ne smem. Lahko vam pa povem globalno, kako stvar stoji. V lanskem letu se je materialna škoda, ki jo je policija preiskala in za zadeve, za katere je podala kazenske ovadbe, na gospodarskem področju povezana s korupcijo - delno s korupcijo, ne v celoti - dvignila na škodo države na 140 mio evrov, kar je nekajkratni porast za nekaj let nazaj, tako da se tukaj dela. Naredi se veliko in točno veste, da nimam vpogleda v operativno delo, da ne morem komentirati nobene operativne zadeve in tudi nimam vpogleda v njo, ki se dogaja danes v tem trenutku in na katerih dela policija. Na to preprosto nimam pristojnosti in prav je tako, da jih nimam. Vi pa ves čas sprašujete o zadevah, ki se dogajajo danes, v tem trenutku ali včeraj in veste, da na to ne morete dobiti odgovora in tudi če boste vprašali policijo, ne boste dobili tega odgovora. Tudi če boste to vprašali na odborih, ne boste dobili tega odgovora zato, ker so pristojnosti jasno razdeljene in vi to veste in prav je, da tudi tisti, ki gledajo ta prenos, vedo, da je to tako, ker drugače bodo dobili občutek, da bi jaz moral vse te primere tukaj začeti naštevati, pa jih ne morem. Na žalost; tako je. Takšna so pravila in prav je, da so takšna pravila. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Gril oziroma gospod Cvikl ima repliko. Izvolite, gospod Cvikl.
Mislim, da je povsem jasno, da je minister odgovarjal na nekatere očitke, ki sem mu jih predočil, ampak glede na to, kar je povedal, predpostavljam, torej če bi gospod Marjan Šetinc v petek poklical 113 in rekel "policija, pridite me zaščititi, ker mi osem varnostnikov, varnostno-notranja služba Ministrstva za zunanje zadeve želi hudo storiti", da bi ga vi zaščitili, to vi trdite. Ne, to vi trdite, gospod minister. Samo to je moje vprašanje vam - ali bi ga zaščitili tako, kot ste zaščitili družino, ki se je morala izseliti. Za to vprašanje gre in vprašal sem vas, kaj je pa s petsto in toliko protikoruptivnih dejanj, za katere je policija ozko grlo in pravite, da vse skupaj usmerja okrožni tožilec. Minister, dejstva so pač takšna. Kako ste se počutili leta 1983 v Tivoliju ali ne - povem vam, da zdaj pač so določena kazniva dejanja v Tivoliju, ki jih v tistih časih ni bilo in ko smo mi bili študentje, smo hodili čez Tivoli, tudi ob dveh zjutraj, zdaj pa ne hodijo več.
Hvala. Besedo ima gospod Gril.
Najlepša hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik, gospod minister oziroma ostali predstavniki vlade. Ko sem bil sam seznanjen z vložitvijo te interpelacije proti notranjemu ministru gospodu Dragotinu Mateju, sem bil resnično negativno presenečen in nisem verjel, da je to v Sloveniji možno, da se skuša z takšnimi neresnicami, lažmi lahko rečemo, lažmi, diskreditirati ne samo gospoda Mateja kot državljana ampak kot ministra, ki predstavlja Republiko Slovenijo. Koliko je predlagateljem te interpelacije res za to, da se tukaj opravi neka temeljita razprava kaže tudi dejstvo, da imamo danes oziroma sedaj prisotne štiri oziroma tri podpisnike interpelacije, ostale vse očitno to niti ne zanima, ker vedo, da to kar so navedli ne drži. Takšne inscinirane obtožbe kot so bile v tej interpelaciji predlagane, me nehote spominja na dahovske procese, ki so bili ravno v teh mesecih 60 let nazaj. Tudi tam so 37 ljudi povsem neupravičeno brez dokazov obtožili in tudi obsodili. Tudi danes smo priča sicer samo gospodu ministru očitajo neresnice, laži in to vse z namenom, da ga diskreditirajo, da ga blatijo, vlado s tem, da se ne zavedajo, da najbolj pa blatijo s tem našo državo Slovenijo, na katero bi morali biti vsi bolj ponosni kot smo sicer. Sicer pa nismo prvič priča blatenju naše države. Vemo, da je bilo s peticijo ravno tako poizkus blatenja države. Še je bilo takih primerov. Ravno v zadnjih dneh smo priča, da je bil dokument iz Ministrstva za zunanje zadeve objavljen v časniku Dnevnik, ravno danes lahko zasledimo, da beograjski časopis Politika objavlja številne dokumente, ki ne sodijo v javnost, pomeni, da so tukaj interesi očitno dirigirani tudi s strani opozicije, da se našo državo blati v tujini. Očitno stranka Zares, čeprav so to poslanci, ki izhajajo iz bivše LDS, sicer so dali pod neko preobleko oranžne barve, ampak v bistvu so to isti ljudje in pa seveda tudi LDS-a, da skušajo zavajati naše ljudi, da skušajo zadeve predstavljati drugače kot so in to predvsem z ciljem, da se v javnosti predstavi stvar drugačna kot je sicer. Vendar pa tako kot vsaka stvar, je tudi interpelacija koristna v tem delu, da lahko sedaj imamo možnost poslušati številne argumente, dokaze, ki povsem jasno dokazujejo, da so vse navedbe neresnične, da so izmišljene, istočasno pa lahko tako minister kot tudi ostali razpravljavci pokažemo oziroma predstavimo številne dosežke, ki so bili narejeni v času ministrovanja gospoda Mateja. Danes smo lahko že slišali njegove številne dosežke, vendar se mi zdi prav, da izpostavimo ponovno vsaj še dva s strani tistih, ki so te pohvale dali in to je s strani Evropske unije oziroma uglednih ljudi iz Evropske unije. Nedvoumno je tukaj pohvala evropskega komisarja gospoda Franca Fratinija, ki je javno izrekel pohvalo tako Vladi, še posebej pa gospodu Mateju, da je z njegovo pomočjo projekt schengenske meje v novih članicah uspel, tudi po zaslugi, ali pa predvsem po zaslugi njegove prizadevnosti in pa tudi požrtvovalnosti na tem projektu. Ravno tako je generalni direktor direktorata Evropske komisije za pravosodje priznal oziroma javno povedal, da je Slovenija oziroma notranje ministrstvo naredila pomemben sistem integracije beguncev in to je projekt, ki mu bodo sledili tudi drugi. Vemo, da smo tudi prva evropska država oziroma država Evropske unije, ki ima elektronski register oziroma matični register. Ob tem pa je presenečenje, verjetno, ne samo mene, ampak tudi za tiste, ki poznajo te očitke, da predlagatelji interpelacije enkrat očitajo ministru oziroma policiji, da ne postopa, tako kot ji zakon narekuje, po drugi strani pa poslušamo očitke, da pa svoje pristojnosti dejansko zlorablja oziroma da jih zlorablja. Ampak tukaj se je potrebno sedaj odločati, ali policija dela v skladu s svojimi zakonskimi določili in pristojnostmi ali ne. Vsi dokazi, vsi argumenti kažejo, da vedno policija je delovala, vsaj pod vodstvom gospoda Mateja v skladu z zakonodajo, v skladu s pristojnostmi, ki jih seveda tudi ima. Jaz verjamem, da vsak izmed nas, v primeru, ko potrebujemo policijo, ko potrebujemo njeno varnost, bi si želeli, da ima policija v tistem trenutku neomejene pristojnosti, da nas zaščiti. V drugem primeru, ko pa si ne želimo, da ima policija opravka z nami, bi pa si želeli, da ima zvezane roke. Vendar, zakon je povsem jasen in policija je profesionalna ves čas in svoje pristojnosti seveda tudi izvaja v skladu s svojo zakonodajo. Da so obtožbe predlagateljev interpelacije izmišljene in da tudi ne kažejo dejanskega stanja, kaže tudi izjava v članku Delu varuhinje človekovih pravic, ko je ravno v zvezi s Strojanovimi, za katere poslušamo danes očitke, povsem jasno navedla. Tamkajšnja policija je izvajala selektivne posamične ukrepe, ki pa niso diskriminatorni. Policisti Strojanovih niso ustavljali na podlagi etničnih pripadnosti, kot je bilo to predstavljeno v javnosti pa kot se skuša sedaj tudi v interpelaciji to izpostavljati, ampak z namenom preprečevanja nemirov. Strojanovi se nad prisotnostjo policije ne pritožujejo. Moti jih edino to, da imajo posamezni družinski člani nekoliko omejeno gibanje. Vemo zakaj je policija morala tako postopati. Zato da je preprečila, verjetno da nepredvidljive dogodke, ki bi lahko bili tudi tragični in tukaj tudi zahvala ministra Mateja, da je takrat osebno sodeloval v umirjenost situacije in verjetno, da se težko najdemo ali pa srečamo s situacijo, da je nek minister osebno tudi tako postopal, kar mu gre lahko tudi v veliko zahvalo in pa seveda tudi čast. In kar se mi zdi še posebej nerazumljivo, je to da predlagatelji interpelacije očitajo, da policija ni ukrepala v Grčaricah. Da ni uporabila tistih ukrepov, ki bi jih lahko. Pomeni, da nagovarjajo policijo, da deluje proti svojim ljudem. Ja, pa prosim vas. Ali si želimo imeti ponovne dogodke, ko smo imeli pred sedemnajstimi leti, ko je tako imenovana Jugoslovanska ljudska armada s tanki delovala na svoje ljudi? Jaz si take policije ne želim in jaz sem na našo policijo ponosen in verjamem, da tudi številne državljanke in državljani. Seveda bom glasoval proti predlogu interpelatorjev, da se razreši ministra Mateja. Še več. Ponovno bom glasoval za njega. In če bi bilo potrebno, bi tudi zastavil svoj podpis za njegovo delo, za njegove dosežke. Mislim, da smo lahko vsi na to ponosni in se mu seveda tudi v svojem imenu za njegovo delo zahvaljujem. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Posedel.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Zares smo si zelo različni v tem Državnem zboru. Če je eden od predhodnikov ocenil, da je današnja razprava sklicana na primeren dan, ravno na pusta, se meni osebno zdi, da je ravno obratno. Da razgovor, razprava o tako pomembni temi, kot je delo notranjega ministra, ni najboljše, da je sklicano ravno na pusta in da nas ne bo še nekdo želel prepričati, da je tudi to prispevek k sproščeni Sloveniji. Osebno nisem podpisal te interpelacije zato, ker bi želel blatiti gospoda ministra. Nisem podpisal interpelacije zato, ker bi želel blatiti celo Vlado, celo celo Slovenijo. Nisem podpisal zato, da bi zmanjševal ugled gospod ministra v trenutku, ko je tako uspešno uvedel schengen. To so podtikanja, ki nam jih stalno, vsake toliko časa pošiljate iz koalicijskih klopi. Ni res. Svoj podpis na to interpelacijo sem dal zaradi tega, ker se zavedam, da ni vse tako urejeno, da ni vse tako pravilno, kot je prikazal minister in da ni predvsem tako črno belo, kot želimo prikazati, da predhodnik govori, da vse, kar je zapisano, je izmišljeno in neresnično in povzdiguje v nebo gospoda ministra. Kar je tudi prav. Za vse dosežke je vodja naše Poslanske skupine gospod Lahovnik na obrazložitvi mnenja poslanske skupine sam čestital gospodu ministru. Še bolj so čestitk in pa zahvale zaslužni vsi operativci na terenu. Ravno tega se mi zavedamo, da premajhno število strokovnjakov, premajhno število policistov opravlja tako odgovorno delo. Zato sem dal sam z drugimi podpis na interpelacijo, ker je pač to orodje v rokah opozicije, da ima možnost opozoriti na stvari, za katere pač ocenjujemo po informacijah, ki jih imamo, po informacijah, ki jih dobivamo, da niso dobre in predvsem da si želimo, da se v razgovoru izpostavijo in pa da se v nadaljevanju rešijo. Nič ne pomeni zamenjava enega človeka na vrhu ministrstva, če se ne bodo spremenile tiste stvari, na katere opozarjamo v tej interpelaciji. Zato ni prav, da se pogovarjamo na način, da se vedno bolj oddaljujemo od problemov in da zagovarjamo, kdo je za, kdo je proti. Temeljna vprašanja, ki so na terenu, ostajajo in če jih sam kot tudi župan poznam iz neposrednega pogovarjanja tako z občankami, občani, tako iz pogovarjanja s kolegi župani, tako iz pogovarjanja s policisti na terenu, ne morem mimo tega, da jih ne bi tudi izpostavil in si predvsem želel, da bi se spremenile. Vedno se pa spremeni to, če se pri vrhu oziroma v glavi zadeve spremenijo v drugačno smer. Jaz verjamem v statistiko. Vem tudi, kako se statistika pripravlja. Vem tudi, da je to največja laž in da se pač prikazujejo stvari tako ali drugače. In zato ni potrebno in tudi ni primerno, da bi na enem ali drugem podatku iz statistike ocenjevali dobro ali slabo delo policistov. Jaz verjamem, da če so manj na terenu, je manj zadev, je potem manj tudi neraziskanih zadev in da se to lahko zelo hitro zmanipulira in prikaže kot velik uspeh. Tisto, kar želim poudariti, je to, da se navadni občani, navadni ljudje sprašujejo, kje so policisti. Da je to, ne govorim za našo občino, govorim iz razgovorov s kolegi župani iz različnih koncev Slovenije. In to je dejstvo. In to ne vzeti, gospod minister, kot slabo, ampak kot pomoč, da verjetno tudi iz opozicije bo vedno podpora za dodatna sredstva in pa predvsem, ne samo za opremo ampak predvsem za ljudi. Sami ste v uvodu povedali 150 novih motorjev. Lepo, lahko bi jih bilo 200, ampak vprašanje, ali bo dovolj tistih, ki bodo te nove motorje, nova vozila vozili. Stanje, ki ste ga tudi pokazali, kaže na to, da je veliko upada zaposlenosti in pa predvsem, da ni navala na ta poklic. To pa iz preprostega dejstva, da pač, želeli to ali ne slišati, ta poklic trenutno ni spoštovan poklic. To ni vaša odgovornost, ampak je odgovornost širše družbe. Tudi nekateri poslanci, ki so danes tako, v sicer všečnem govoru do Vlade udrihali po policistih, po tem kako so nesposobni, prispevajo k temu, da ugled na terenu ni velik. Predvsem je pa tisto. Policistov ni videti ne na ulicah, ne na obšolskih igriščih, ne pred vrtci, ne pred šolami. Vidimo in poznamo, kje se dobivajo "dilerji". Vemo, kje se dobivajo druge skupine. Policistov ni. Tudi zaradi tega, da ste zelo oboroženi potem z raznoraznimi evidencami, statistikami in da je ocena navadnega občana, da so se policisti na žalost spremenili v birokrate, v pisarniške delavce in da jih je premalo na terenu. To je zaslediti - pravim - v različnih okoljih. Vendar je zanimivo to da se v pogovoru z enim policistom lahko pogovarjaš, takoj ko je družba treh, se vsak policist zapre v molk in ne govori več. Ko se pogovarjaš z župani ena na ena, je tudi s strani županov koalicijskih strank slišati podobno razmišljanje. Da je tu potrebno spremeniti, da tu ni dobro. Takoj ko je jih je v družbi več, te kritike ni več. In to je tisto, kar ni dobro, da se o problemih ne govori. Ker je pač takoj etiketirano, da se tu blati policijo, da se blati ministra, da se blati nenazadnje takoj Slovenijo. Jaz verjamem ali pa vsaj lahko rečem v svojem imenu, zelo spoštujem vse poklice, vsakega človeka, tudi policiste. Nikoli ne bom pristal na etiketo, da zato ker razpravljamo o tej interpelaciji, želim blatiti delo ministra, ki - sem prej povedal - je veliko dobrega v tem mandatu bilo storjenega in da je potrebno pač te stvari. Jaz sem se opredelil na področje, ki ga navadni ljudje tudi najbolj občutijo. Da občutijo, kako je odzivnost policije ob nesrečah, ob raznih vlomih, dogodkih. Da tudi ljudje, če kaj opazijo, opuščajo tisto, kar je nujno potrebno, da obvestijo policijo. Ker je zaradi procedure, ki je predpisana, se vsak občuti kot obdolženec, ki ga popišejo do drugega kolena nazaj za vso "žlahto" in za vse podatke. In da je to tisto, kar je potrebno storiti in da je očitno, da je teh operativcev premalo. Jaz bom vesel, če bo prispevek današnje razprave vsaj malo pripomogel k temu, da bi bilo to drugače. Verjamem tudi, da podatek, ko govorimo, kako ni videti policistov, ne pomeni za Ljubljano. Tu v tem času predsedovanja res skoraj na vsakem križišču po dva, kadar je potrebno in tudi nič narobe. Tudi prav je, da je poskrbljeno za varnost teh, ki prihajajo v Slovenijo. Pa vendar o tej varnosti se danes lahko pohvalimo, da smo takoj za Norveško, da se ljudje počutijo varne. Vendar, ali se bodo tako varno počutili tudi čez 3, 5 let ob takšnem delu policije, ob takšnem kadrovskem primanjkljaju policije, ob takšnem vodstvu policije? Nisem prepričan. In zato si želimo, da bi te ukrepe sprejeli pravočasno. Da je vzdušje v policiji drugačno, kot bi moralo biti, da ni več tistega kolektivnega duha, da so medsebojne spletke, da so medsebojne ovadbe, da prihaja do klientalizma. To so zadeve, ki obstajajo, vendar se iz razlogov, ki so bili nekajkrat povedani, kako je to tudi strankarsko pokrito, do teh podatkov težje pride oziroma se težje izpostavljajo posamezniki. Pa vendar, navedeni so zato, da se izboljšajo. Jaz sem prepričan, da je ta interpelacija dobra zaradi tega, da se stvari zboljšajo za naprej, da ni bilo nikoli namenjeno za to, da bi samo menjavali. Če je šel kolega Grill tako daleč do dahovskih procesov. Ne nazadnje ravno na pusta pred približno devetimi leti je bila tudi interpelacija proti notranjemu ministru. In je pač to naloga opozicije, da vlaga interpelacije. Jaz sem danes prepričan, da glede na izjave in pa stališča poslanskih skupin se ministru ni potrebno bati za zamenjavo, da pa bo verjetno te pripombe, te očitke, ta dejstva, ki so in bodo navedena, pa upošteval in da bo potem pri sovjem delu in pa pri delu na terenu, da bodo bolj upoštevana. In ko govorimo o statistiki, je najbolj neprimerno, ko se pogovarjamo o varnosti in štejemo to s človeškimi življenji. Mislim, da to ni podatek, ki bi ga smeli sploh uporabljati pri ocenjevanju dobrega dela, ker vemo, koliko različnih okoliščin lahko vpliva na to, da se zgodi smrtna nesreča ali ne. In da to ni odgovornost, če govorimo o prometni varnosti samo ministra za notranje zadeve, da ni to samo policija, da je to bilo prej povedano, da je to sodelovanje s prometnim ministrstvom in z vsem ostalim. Pa vendar, če ljudje, tisti, ki se veliko vozimo, opozarjamo na to, da je nadzora premalo, da je kljub temu, da je znak šestdeset kilometrov na uro omejitev skozi trojanske tunele, kadar je dež. Jaz sem prepričan, da ga ni voznika, ki bi lahko peljal šestdeset kilometrov skozi tunel. Kamion bi ga porinil vsaj z osemdeset kilometrov brzine ven. To so tiste zadeve, kjer opozarjamo ali pa se opozarja, da je nadzora premalo in verjetno odločitev za Svet za preventivo in vzgojo v cestnem prometu ni bila dobra odločitev. Ker pri majhnem Janezku se začne z vzgojo v vrtcu, v družini v tem, da se Janezek vzgaja. Pri starem Janezu ne pomaga drugega. Ni več čas palic, ampak čas velikih kazni in pa nadzora. Tako da - jaz sem prepričan pri tem sodelovanju ne bo pomagalo samo, če bo zgrajen avtocestni križ, ampak da je potrebno povečati ta nadzor in povečati to sodelovanje. Zato mislim, da ne glede na končni izid, bo ta interpelacija - vložena - pripomogla k temu, da se o tem pogovarjamo in da boste tudi gospod minister s svojimi službami in podrejenimi te zadeve - sem prepričan - tudi v dobro državljank in državljanov poskušali rešiti.
Hvala. Besedo ima gospod Janc.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik in gospod minister, sodelavci, kolegice in kolegi! Pa pojdimo malce od Žalca do Sevnice, kjer je približno 50 kilometrov, uro vožnje, če voziš po cestno-prometnih predpisih, vmes pa zagotovo srečaš vsaj eno policijsko patruljo. Zagotovo. Šest mesecev pred volitvami - ali je to primeren čas za vlaganje interpelacije ali ne, razsodimo sami. Mislim, da ob tem našem poslanstvu predsedovanja Evropski uniji, ob teh sporazumih, dogovorih in drugih stvareh, je to za mene neumesten trenutek početi te stvari v tem času, ko imamo mnoga druga poslanstva, kot pa danes petnajst ur, za kar je namenjenih tovrstni razpravi v Državnem zboru, pa vendarle. Pravica je dana. Vemo, da je čas pred volitvami, da bo takšnih in podobnih razprav zagotovo še veliko. Na to se bomo morali navaditi, da bo opozicija počela vse mogoče do tega, kaj vse v tej državi ne velja. Nenazadnje danes imamo ministra za notranje zadeve in njegovo ekipo, kaj vse v tej državi ni dobrega. Očitki opozicije ministru so po mojem prepričanju - tu sem slišal v tej današnji razpravi ministra, poslancev opozicije po mojem globokem prepričanju - neutemeljeni. Neutemeljeni v teh trhlih argumentih, ki v bistvu ne zdržijo. Ne nazadnje namen te današnje razprave je preko medijev populizma tako in drugače kritizirati vse tisto, kar ne velja v policiji, kar ne velja v teh organih. Mislim, da vse to, kar seveda - morda to mnenje, ko je rekel kolega pred menoj, da smo različni. Hvala bogu, da smo različni v Državnem zboru, da ne mislimo vsi enako in da ne prihajamo iz istega okolja, ker potem to ne bi bil več parlament. Pa vendar primeri teh katastrof, ki so bili danes že večkrat omenjeni - kriviti odgovornost ministra, da je kriv za te katastrofe s takšnimi in drugačnimi primeri, ki so se zgodili, to je po mojem nedopusto. Vsi to obžalujemo. Vsi vemo, da je to nekaj najhujšega, kar se nam je zgodilo. O tem smo veliko prebrali, pisali. Tudi vsak na svoj način čuti neko odgovornost, kako in na kakšen način bi v bodoče naredili vse, da do takšnih primerov ne bi prišlo več v Sloveniji, kjerkoli se to dogaja. Glede javnega reda in miru je moje mnenje, moje videnje tega - kot župan, poslanec čutim, da policija tam, kjer jaz to bolj poznavam, da svoje poslanstvo dobro opravlja, da nima težave z ministrom, da nima težave z aktualno politiko, aktualno oblastjo in da svoje poslanstvo opravlja tako, kot vlada pred prejšnjimi vladami, prejšnjimi ministri. Ne nazadnje, to je stroka, to je profesionalnost. Od ministra pa pričakujejo tisto, kar je danes že tudi povedal, kako jim lahko čimboljše izboljša materialne pogoje. To je zagotovo. Med njimi tudi plače. Normalno. To je delo vsakega policista, da si želi dober avto in dobro opremo in primerno plačo za svoje poslanstvo. To tudi verjetno je bilo povedano, da je ta vlada poskrbela tudi za to, da so materialni pogoji boljši in da lahko policija bolj uspešno opravlja svoje delo. Seveda, vedno se pa dopušča možnost, da tudi policija greši kot vsak drug, da se tudi pri njih zgodijo kakšne napake, take in pa drugačne. To se dogaja tudi drugod po Evropi. Nič novega ne bomo odkrivali. In da so policaji samo ljudje, ki opravljajo svoje delo. Eni bolj uspešno, eni pa mogoče manj uspešno. Vendarle pa o tem, ko sem poslušal prej razpravo o tem, da starši vozijo svoje otroke, ne vem, na zabavo, v gostilno, v diskoteko in pridejo po njih nazaj, ja, saj to je vendar tudi poslanstvo starševstva, da to tudi počnemo. Tudi sam to počnem. Nič ni narobe, če peljem otroka na neko proslavo, na nek dogodek, na nek rojstni dan in pridem po njega. Ali to ni normalno? Saj to so delali tudi naši starši bolj ali manj enako in to počnemo tudi mi. Odgovorni starš bo poskrbel tudi za prevoz k in nazaj svojega otroka. Saj to vendarle ni nič narobe. Da bo zdaj policija skrbela za to vožnjo otroka ali kdo drug, ne vem, kako si to predstavljate. Kar se tiče slabe prometne varnosti oziroma slabe pozornosti policije na cestah. Jaz ne vem, kje se vi vozite, kaj počnete. Zagotovo si pa težko rečem, da je zdaj minister kriv za slabo prometno varnost na slovenskih cestah. Ne vem, ali je kriv tudi kdo drug. Ko smo govorili o Zakonu o varnosti v cestnem prometu, ki je tudi v proceduri, ko smo razpravljali, kaj so vse krivci ali krivda za takšno slabo stanje, pa število prometnih nesreč, smrtne žrtve in podobne stvari. Vsi smo ugotavljali, da na prvem mestu je hitrost, alkohol in pa predvsem nekultura naše vožnje na slovenskih cestah in da vendarle zato je težko krivdo dati ministru, če ga nekateri popijejo, če nekateri prehitro vozijo, ne upoštevajo prometne signalizacije in tako naprej. Mislim, da tukaj je in da vendarle bomo tudi, verjetno še z nekaj višjimi kaznimi želeli posegati v to, da bi bila ta prometna varnost mnogo večja, kot je. Ampak seveda za to večjo varnost na slovenskih cestah ni kriv samo minister, ampak smo krivi vsi udeleženci v cestnem prometu, od tistega pešca, pa do voznikov, kjer je kultura precej takšna, kakršna je, strpnost, prehitra vožnja, tudi včasih več alkohola za volanom in podobne zadeve. K temu bomo mogli vsi na takšen ali drugačen način prispevati, da bo ta izid boljši, da bo manj nesreč s smrtnim izidom in ne samo policija. Policija je samo eden tistih vmes, ki lahko tu pripomore, ne more pa edina in sama rešiti vse te naše slabe statistike, ki so nekoč, nekdaj po godu nekaterim, drugič pa ne. Enkrat so dobri, enkrat so pa laž, kakor nam pride prav. Tako nekateri želijo interpretirati stvar statistike. Mislim, da je minister Mate danes v svojem dolgem razgovoru dosti jasno dal svoje očitke in svoje poglede na svoje delo, ki ga opravlja, kako in na kakšen način. Mislim, da smo dobro poslušali te njegove argumente in pripravljeno to razlago, potem bi tudi te očitke sprejeli kot za nekaj dobrega. Policija, kdaj se naj minister vmešava in kdaj se naj ne vmešava? Enkrat bi se moral vmešavati, drugič pa ne. Jaz to težko razumem, kdaj se mora, kdaj se ne. To je zdaj stvar od primera do primera. V tem primeru da. V tem ne. Kako zdaj to? Jaz mislim, da Zakon o policiji je. Tam nekaj dosti jasnega piše. Mislim, da poslanstvo ministra ni, da se bo vtikaval v tiste zadeve, za kar je pristojen organ v policiji, ker je odgovorna policija. In mislim, da je bilo hecno. Jaz mislim, da policija v vseh teh letih samostojne Slovenije je bolj ali manj uspešno opravljala svoje poslanstvo ne glede na to, kdo je bil v Vladi in kdo je bil minister. Mislim, da je bilo to bolj ali manj. Ali je to zdaj bolj politična ali manj politična policija? Kakor komu! Zdaj seveda nekaterim pač ne paše, da ta minister in ta Vlada vodi to policijo. Očitno to vam ne bo ustrezalo nikoli, kar je tudi jasno. In seveda tudi podatki, ki so bili našteti glede globe kršitev alkotestov in teh stvari. To se izvaja, bom rekel, bolj ali manj uspešno in da seveda vsi pa si nismo enaki koliko policije je na cesti. Mnogi državljani mi rečejo, peljem se iz Münchna v Sevnico. Ko pridem pa v Sevnico, policija na cesti, prej pa nikjer. Torej jo je preveč. Drugi pravijo, jo je premalo. Kdaj je ravno prav policije na cesti? Tega odgovora ni! Tisti, ki jih ustavljajo, jih pač preverjajo tako ali drugače, jim to ne paše. Nekateri pa želite, da bi vas pa večkrat ustavili. Zdaj, kaj je to dobro, ravno prav za vse državljane nikoli ne bo. Ni merila in koliko naj bo policija prisotna na cesti in koliko naj ne bo prisotna. To, mislim, da si bo lahko vsak zase odgovoril, kako in kaj. Po Evropi pa zagotovo po moji oceni je zelo malo policije na cesti ob takšnem in drugačnem pogoju. Torej to mi mnogi kolegi rečejo. Ko prideš pa v Posavje, pa zagotovo dobiš patruljo, preden stopiš skozi svoja vrata domov. Jaz v tem ne bom ocenjeval, kaj je bolj dobro, kaj slabše. Ampak zagotovo za vse nikoli ne bo prav. Kar se tiče to, kar je bilo tudi omenjeno, grbi. Mislim, da je to zelo pozitivna poteza ministra, ker si to naredil. Mi smo se identificirali z grbi, pokrajinami takšnimi ali drugačnimi. In to smo si vzeli za svoje. Jaz vam tukaj samo čestitam, da ste to nadaljeval in pustil Slovencem po regijah tiste grbe, ki so jim blizu, ki so jim seveda domači in ki so jih vzeli za svoje. Mislim, da je bila ta vaša poteza zelo pozitivna in prava. Okoli Strojanovih, mislim, da je bil danes kar okrog pol ure, da je naš kolega poslanec kar dosti tega povedal, kaj vse ni bilo. Seveda jaz mislim, da kolega poslanec Jelinčič je o Romih veliko tega povedal. Jaz upam, da nikoli ne bo minister za notranje zadeve, ker potem se bi Romom res slabo pisalo v tej družbi, v kateri smo danes. Mislim, da je bil kar malce preveč grob do teh ljudi, pa kakorkoli že. Razprava očitno današnja, bo dala določene zaključke k tej razpravi. Mi vemo, da ta učinek predlagatelja interpelacije zagotovo svojega cilja ne bo dosegel, ker tudi po mojem nima za to nobenih možnosti. Se pa na ta način - kot sem že rekel - pač nabira neke točke, ki jih želijo do volivk, volivcev v tem mandatu do konca volitev pridobiti. Ampak jaz mislim, da današnji volilni izplen, ne vem, če bo ravno pozitiven za te predlagatelje interpelacije. Ne nazadnje pa tudi vse to, ker smo v tem času, je pač kako in na kakšen način priti do cilja pa tudi z interpelacijami ministra, ki je po mnogih ocenah dobro opravil delo Schengenu. To mu priznavajo vsi. Jaz mislim, da ta zgodba je pozitivna, je bila dobro obdelana. Visoka kvaliteta strokovnosti. In tudi tam posebna pozornost dana, bom rekel, tako po številu policistov, če hočete, opreme in tako naprej. Tukaj mislim, da smo brez skrbi zelo dobro opravili svoje delo in tukaj mislim, da priznanje tudi tistih najbolj skeptikov je na mestu. Zdaj verjetno, mogoče kakšno ljubosumje do notranje policije, ne vem, ki so morda manj tako v pozornosti, kot so kolegi policije, ki so na schengenski meji. Ampak to je že stvar druge razprave. Seveda jaz bi si nekako želel, da si upam trditi, da je zame kot poslanca, kot župana, kot državljana pomembno predvsem to, da policija opravlja svoje poslanstvo in da se čutim v tej državi varnega. Da se počutim varnega, pa po mojem tudi delim mnenje s številnimi državljani, s katerimi se srečujem, in da se počutijo, da brez problema gredo kamorkoli, počnejo karkoli v okviru seveda dovoljenega. Zato pač ni strah, da bi bila kakršnakoli nevarnost v tej družbi in da policija v primeru takšnih in drugačnih tega njihovega poslanstva ne opravi svoje delo. Saj jaz trdim, da tisto okolje, katero bolje poznam. Lahko da je v Žalcu kaj drugače. Lahko da je kje drugje kaj drugače. Ampak to je že problem drugih okolij. Policija je bila pred to Vlado. Tudi za to Vlado bo opravila svoje poslanstvo. Enemu ministru, drugemu ministru. Ministri pa sekretarji se bolj ali manj menjajo. Policija, stroka in to delo bo pa ostalo. Upajmo, da še na mnoga leta in da bomo varno živeli v tej naši lepi državi. Seveda nimam nobenih razlogov, da ne bi podprl ministra po današnjem glasovanju. V dobro, da uspešno zaključi ta mandat svojega dela v tej Vladi. Vam pa želim en prijeten pust. Danes je kolega poslanec si dovolil tudi to, da si je malce nataknil masko. Pa tudi poslanci smo del te družbe. In nenazadnje morda, ko bo konec te razprave, mogoče bo še kaj volje tudi za pustovanje. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Irgl. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani minister za notranje zadeve, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Danes imamo pred sabo interpelacijo o delu in odgovornosti ministra za notranje zadeve gospoda Dragutina Mateja. Ampak koliko pravzaprav velja ta interpelacija, je razvidno tudi iz tega, koliko poslancev danes s strani predlagatelja sedi v tem Državnem zboru. Praktično nič. Kar pomeni, da verjetno je ta interpelacija bolj namenjena nekemu nabiranju predvolilnih točk kot pa resni argumentirani debati. In tudi zaradi tega se mi seveda poraja vprašanje, kaj pravzaprav napačnega je storil minister Dragutin Mate, da bomo danes o njem razpravljali kar 16 ur. No, nekaj malega manj. Sama verjamem, da bo ta razprava in je že dobrodošla v tistem delu, ko bo konstruktivno govorila o mogoče tistih delih, ki so malce slabše bili storjeni. Ampak predvsem pa bo lahko tudi pokazala, kaj vse dobrega in pomembnega je za državljane in državljanke storil minister na področju notranje politike. Tisto, kar se meni zdi tudi ključno glede te interpelacije, pa je predvsem vprašanje časovne umestitve te interpelacije. Zanimivo je, da si je minister zaslužil to interpelacijo ravno v času, ko je izjemno težko, še tistim najboljšim, biti hkrati na dveh mestih. Na primer v Bruslju ali pa v Sloveniji. In to sploh, če upoštevamo da so očitki, ki jih beremo skozi interpelacijo oziroma dogodki, ki so povezani s temi očitki, se odvijali najmanj eno leto nazaj. Se pravi, Zares. In več seveda, Zares in LDS, ki sta vložili to interpelacijo, bi lahko o njej razmišljali že prej pa tega nista storili. Se pravi, to, ne morem reči drugega kot to, da gre za gotovo poceni politično nabiranje točk. Predvsem pa za to, da se pokaže drugače tudi vodenje ministrstva med časom ko Slovenija opravlja tako pomembno vlogo, kot je predsedovanje Evropski uniji. Tudi zaradi tega se kaže, koliko nekaterim iz opozicije pomeni doseči cilj ne glede na sredstva, ki jih pri tem uporabljamo. Seveda moram tukaj poudariti, da sama nimam nič proti temu, da opozicija opravlja svojo vlogo kot opozicija. Se pravi, da opozarja na napake Vlade. Da tudi opravlja funkcijo nadzora Vlade. To je vsekakor osnovna naloga opozicije. Vendar pa je zelo narobe, če to nalogo izkorišča in izrablja zgolj za uresničevanje nekih ozkih političnih interesov in ne za to, da bi opozarjala oziroma da bi preko opozarjanja dosegla izboljšanje nekega stanja v državi. Toliko bolj so takšna dejanja prozorna, če nastajajo približno osem mesecev pred volitvami. Vendar pa tega konec koncev ne gre zameriti. Verjamem, stranka Zares zagotovo potrebuje publiciteto, če želi delovati tudi v naslednjem mandatu. Ampak takšne nerazumne poteze, tudi nedržavotvorne se kažejo na več področjih in ne samo v tej razpravi namenjeni delu in odgovornosti ministra za notranje zadeve. Takšna, bom rekla, kar destruktivna drža do vsega, kar ni pod okriljem levice in do vsega, kar je storila ta Vlada, pa četudi je dobro in to dobro za vse nas, kaže samo na to, kako opozicijska politika pri nas v Sloveniji ne opravlja namena, zaradi katerega je pravzaprav prisotna v družbenem življenju. In zato se jaz sama kot poslanka resno sprašujem, kdaj bo konec razmišljanja na način, da lahko brez kakršnegakoli premisleka blatiš na primer državo Slovenijo v tujini v mednarodni javnosti, kot to spretno preko različnih vzvodov počne v tem mandatu opozicija. Govorim na primer o novinarskih peticijah, o posredovanju dokumentov Ministrstva za zunanje zadeve časopisu Dnevnik, napadanju ministra Rupla, ko se ta zavzame za slovenske interese pred hrvaškimi. Če ne drugega, to v prvi vrsti najmanj pomeni neko nedržavotvorno dejanje, ki po mojem mnenju kaže na to, da nekateri ne poznajo meja, ko gre za blatenje te Vlade. Da pa se v nadaljevanju osredotočim na samo interpelacijo - eden izmed očitkov predlagateljev interpelacije, na katerega se želim sama osredotočiti, je tista točka, ki govori o ravnanju državnih organov v zvezi z družino Strojan oziroma dogodki v Ambrusu. Vsi poznamo te dogodke, spremljali smo jih. Veliko veliko časa smo namenili temu. Tudi sami mediji, precej ur razprave v zvezi s tem smo opravili tudi na Odboru za notranje zadeve, kjer pa smo na koncu lahko ugotovili samo to, da je ministrstvo oziroma minister, ki je danes na, v narekovaju, zatožni klopi, delovalo v želji po umiritvi razmer. Se pravi, v želji po rešitvi problema. Ministru Mateju je bilo že takrat na seji - mislim, da je bilo to približno dve leti nazaj - očitano, da je v primeru Ambrusa ravnal neodgovorno in mimo pooblastil, ki jih ima. Uporabljale so se tudi velike besede, češ, da je konec pravne države. Takrat se je med drugim oglasil tudi nekdanji varuh človekovih pravic, ki vedno asistira takrat, ko je potrebno zaščititi interese levega političnega pola. Seveda pa se ni oglasil takrat, ko se je državo preko različnih mehanizmov blatilo na primer v tujini. Vendar po mojem mnenju je potrebno to problematiko, romsko problematiko, vrniti na izhodiščno točko. Se pravi v čas, ko sta bili na oblasti tako Liberalna demokracija Slovenije kot Socialni demokrati. Problematika Ambrusa ni nastala danes in ni od včeraj, ampak takšni dogodki, ki so zelo vznemirjali prebivalce, sploh tiste, ki živijo v tem okolju in imajo seveda pravico, da na dogodke opozarjajo, se niso odvijali prvič. To je potrebno priznati. Priznati je potrebno tudi, da prejšnja vlada ni storila dovolj na tem področju ali skorajda praktično nič, da bi uredila razmere, da bi pomirila ene in druge, da bi pomirila situacijo tako na strani Romov kot na strani krajanov. Danes, ko pa ta Vlada očitno rešuje tisto kar je nastalo že leta in leta nazaj, pa se ji očita, da ravna neodgovorno, da ravna na neprimeren način, da ne ravna v skladu s pravno državo. In potem se človek res vpraša, kaj je z nami narobe. Res je, tisti, ki dela, tudi greši. In tisti, ki dela oziroma ki je imel čas, da bi lahko postoril to za čas svojega mandata, pa tega ne stori, nato pa kaže s prstom na drugega, je po mojem mnenju zelo neresen. In seveda še dodaten dokaz, da ta minister, ki ga danes interpelirate, da skuša reševati nastalo situacijo, ne pa jih podžigati, tako kot se je dogajalo s strani opozicije za časa dogodkov v Ambrusu in v zvezi z družino Strojan. Več kot očitna je izjava prebivalcev Ambrusa in njene okolice glede dogodkov v zvezi z družino Strojan. Vem, da je kolega Jelinčič v svoji predstavitvi kar nekaj časa namenil tej temi. Vem, da je tudi prebral, mislim, da ne čisto v celoti del te izjave, vendar bi želela še enkrat prebrati tisti del, ki se mi zdi ključen. In sicer: "Reševanje konfliktne situacije ni bilo enostavno, niti lahko. V dolgotrajnem iskanju ustrezne rešitve sta kljub vsemu policija in minister Dragutin Mate naredila vse, da konflikt ni prerasel v še hujše zaostrovanje razmer. Prebivalci smo sčasoma izgubljeno zaupanje pridobili nazaj. Zato se ministru Dragutinu Mateju zahvaljujemo. V času reševanja situacije smo bili deležni mnogih neupravičenih očitkov nestrpnosti in diskriminacij do Romov. S to peticijo želimo zavrniti očitke in opozoriti, da smo bili vsa ta leta kljub nemogočim razmeram tolerantni in da želimo tako družini Strojan kot nam enakopravno in dostojno življenje." Skratka, to je izjava Ambrušanov pa tudi krajanov Krke in Zagradca. Zraven je pripetih tudi na štiridesetih straneh približno nekaj manj kot tisoč podpisov. Ti ljudje so končno dobili občutek, da nekdo rešuje njihove težave in da jim ni vseeno in da ta oblast misli resno z njihovimi težavami in problemi. In tisoč podpisov, seveda po mojem mnenju ni šala, ampak resna podpora ministru, ki ga danes interpelirate. Tisto, kar se mi zdi tudi še pomembno, je to, da sama absolutno podpiram delo ministra Dragutina Mateja. Saj menim, da ga opravlja dobro, korektno, pošteno in odgovorno. Prepričana sem, da se tudi državljani Republike Slovenije zavedajo vseh pozitivnih učinkov njegovega dela. Da ne govorim samo o tem, da je odpravil že večkrat rečene avtomobilske nalepke, ki jih nam je naprtila pravzaprav prejšnja vlada. Nekdo je tudi veliko zaslužil na ta račun. No, mi smo to odpravili in hvala bogu, da je temu tako. Seveda je ta minister naredil še veliko pozitivnih stvari. Čisto za konec pa samo še to. Poslanka Beblerjeva je v začetku, mislim da, pri stališču dejala, da zakoni v tem mandatu omejujejo svobodo ljudi in uvajajo represivno državo. Res težke obtožbe, ko pa vemo, kaj so v časih počeli represivni organi. In če vemo, da so takrat bili na oblasti predhodniki SD. Se pravi, tiste stranke, v kateri danes sedi gospa Beblerjeva. To so težke besede. Se bo pa potrebno seveda odločiti, kaj si pravzaprav želite. Če ukrepa policija, potem pravite, da je to represija in da se gremo policijsko državo. Če policija ne ukrepa oziroma ukrepa drugače, kot ste si vi zamislili, potem ta Vlada ravna neodgovorno. Hvala.
Hvala. Javila sta se predlagatelja. Kdo od vaju bo govoril? Ne, samo eden. Po naslednjem govorniku se lahko zopet prijavite. Gospod Gantar, izvolite. Oziroma gospod Školč, želite vi? Izvolite.
Hvala lepa. Jaz bi samo nekaj drobnih pojasnil k tem precej nespretnim interpretacijam gospe Irglove. Ona se čudi, kako da interpelacija pravzaprav pade točno v ta čas. Gospa Irglova, moram povedati, da je bila interpelacija vložena pred dvema mesecema pa pol. Na koga drugega se boste morali obrniti, zakaj je tako dolgo trajalo, da je prišlo do te obravnave. Tehnično je bilo možno, da bi bila interpelacija obravnavana že pred prevzemom predsedovanja. To smo takrat zelo natančno izračunali, če bi seveda bila volja, da se o teh stvareh hitro in brez zadržkov govori. Ampak kakorkoli - nas ne moti, da se to vleče dva meseca in pol, ker stvari, ki so zapisane, so ostale zapisane in danes držijo enako trdno, kot so držale takrat. Zakaj je prišlo tako pozno do interpelacije - o tem se lahko pogovarjamo. Če boste pa seveda želeli vpogledati nazaj v zapise ob vložitvi, boste videli, da je sodu dno izbilo tisto, kar rečemo - neučinkovitost ob stvareh, ki so se dogajale ob Globalu. To pa je s 7.10. preteklega leta. Se pravi, da je bila interpelacija relativno hitro spisana in bile so povzete tudi stvari, ki se vlečejo od prej in so starejšega datuma. Se pravi, v mesecu dni oziroma v mesecu in pol je bila vložena interpelacija. Ne bom govoril, da bi se dalo še marsikaj zapisati v to interpelacijo in da bo minister moral, če ne tukaj pa Evropi še marsikaj odgovarjati. Ampak to je druga zgodba. Tisto, kar je povsem nespodobno, ampak pričakovano je, da ta zakonit instrument uporabite za to, da spet psujete po opoziciji, govorite, da se ne znamo obnašati, da ne vemo, v kakšnem pomembnem zgodovinskem trenutku smo, da skupaj z novinarji blatimo in klevetamo Slovenijo po svetu in, ne vem, kaj vse ste še povedali, da ne spoštujemo velecenjenega in nadvse uglednega zunanjega ministra, ki mimogrede kadarkoli se pojavi v javnosti in v povprečju je to enkrat na teden, naredi škandal, da se z njim ukvarja vsa zainteresirana mednarodna javnost. Ampak to ni predmet te interpelacije. Zagotovo, če že kaj, bi bilo dobro, da bi imeli to interpelacijo prej, če ne zaradi ministra Mateja pa zaradi zunanjega ministra, ki vsak teden da povod za take vrste instrument, če bi seveda bila volja za njega v Državnem zboru. Čudite se, zakaj je tako dolga razprava. Tudi jaz se čudim. Zakaj ste vi, se pravi vladna stran in koalicija, prijavili 410 minut, predlagatelji interpelacije in poslanskih skupin, ki interpelacijo podpirajo, pa 240 minut. Se pravi, mi ki bi mogli, je na nas breme, da dokažemo določene očitke in to imamo dvakrat manj časa in vi se čudite, zakaj je ta interpelacija tako dolga. Ne vem, zakaj ste prijavili čas. Prosim, da se ne sprenevedate. Prijavili ste veliko časa. In zdaj nam očitate, da hočemo, ne vem, ure in ure razpravljati. In še nenazadnje o tej zahvali Ambrušanov. Ne dvomim, da je tem ljudem odleglo. Ker pač te inkriminirane družine ni več v njihovi bližini. Tudi prej sem o tem govoril. Ni tu mesto da govorimo o družini Strojan, ne na spodoben način, ne na način, kot je prej kolega iz Nacionalne stranke govoril. To se mi zdi sploh nedopustno. Ampak podpredsednik, ki ste ga vi izvolili, uživa v tem, kadar se blati pripadnike narodnih manjšin. Naravnost uživa. Vodstvo zbora na to ne odreagira in mi smo že utrujeni od teh protestov. Druge podpredsednike ste razrešili, s tem pa seveda uživate naprej. Kako je pa mogoče, gospa Irglova, da je ta zahvala prišla včeraj ali pa predvčerajšnjim, leto in tri mesece po teh dogodkih? Ali je mogoče to naključje? Ali je morebiti povezano s tem, da so se pravzaprav morali na nek način zahvaliti in podpreti ministra, ki sam ni prepričan, če je ravnal prav? Vsi tisti, ki se pa ukvarjajo z vprašanji zakonitosti, z vprašanji varovanja človekovih pravic, pa menijo, da je bila to strahovita napaka ne glede na razplet.
Hvala. Gospod Kontič.
Hvala lepa gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Ko sem pozorno poslušal nekatere poslance koalicijskih strank, naj uvod izkoristim za to da se kot opozicijski poslanec opravičim, da sem sploh živ in da pri tem celo mislim s svojo glavo in si v tej hiši demokracije dovolim to, kar mislim, tudi povedati. Torej opravičilo na začetku. Kar se tiče interpelacije. Običajno se interpelacije vlagajo pred volitvami, ker je pač tako in ni mogoče drugače. Res pa je, da je čas dovolitev različen. Ampak, če me spomin ne vara, smo v mandatu 2000-2004 povsem na koncu mandata, že v poletnih mesecih, torej tik pred volitvami, imeli interpelacijo takratne Vlade, ki jo je vložila sedanja največja vladna stranka v sodelovanju s svojimi sateliti tu v Državnem zboru. Torej nič čudnega. Zdaj se čudimo, ko je interpelacija osem mesecev ali pa skoraj leto dni pred volitvami bila vložena. Takrat, ko je bila dva, tri mesece, pa je bilo to povsem normalno. Če je, potem je normalno seveda oboje. In jaz mislim, da je. Pri razpravah me je zmotilo tudi to v imenu poslanske skupine ene izmed vlagateljev interpelacije. Bilo je izrečeno tudi, da smo Socialni demokrati preračunljivi in da ne govorim o vsem, kar bi bilo potrebno povedati. Tako, da imam jaz občutek, da smo danes interpelirani kar vsi po vrsti. Se pravi minister, morda Vlada, koalicija pa še del opozicije za povrh. Ampak, dobro. To je pač stvar tistega, ki tako presoja in tako tudi govori v tem parlamentu. Ko govorimo o odgovornosti, veste, vsi dobro vemo, da poznamo dve vrsti odgovornosti: subjektivno in pa objektivno. Za kaj je kdo v določenem primeru odgovoren, je seveda stvar presoje. Slišal sem nagovor predsednika Komisije za notranjo politiko, pravosodje. Pa mislim, da se še nekaj zraven dopiše, ki je nagovoril Slovenke in Slovence: češ drage Slovenke, dragi Slovenci, nič bolj niste ali pa nič manj niste varni kot ste bili leta 2003. Dobro, takšen je občutek nekaterih. Spet drugi menijo, da je varnost, ki je v hierarhiji vrednot zelo visoko nekoliko upehana v tem trenutku, in da bi bilo potrebno na tem storiti nekaj več. Za varnost gre torej. Ampak pri tem, Slovenke in Slovenci, sem mislil predvsem to, da v Sloveniji živi še kdo drug, ne samo Slovenke in Slovenci in da je potrebno poskrbeti za varnost vseh. In tako tudi državljanke in državljane iz tega hrama demokracije, prebivalke in prebivalce tudi nagovarjati. To zgolj kot pripomba. Moja zamera seveda ministru za notranje zadeve je glede policije predvsem v tem, da že nekaj let tudi sam opozarjam, da je število policistov premajhno. Konkretno sem vedno govoril o policijski postaji Velenje. In vsakokrat, ko sem tu govoril, do naslednjega mojega nagovora je še kdo zmanjkal na tej policijski postaji. Torej je bil še kdo od policistov manj tam zaposlen. In kako naj potem govorimo o preventivi? Zelo težko, ker enostavno ni časa za preventivo, ker je pač potrebno ukrepati v določenih primerih. In če ljudi zmanjka, to seveda ni mogoče. Veliko raje kot o interpelaciji bi danes glasoval o tem, da bo število policistov primerno potrebam, da bodo policisti opremljeni bolje, kot so sedaj in da bodo s plačo zadovoljni. Tu gre seveda tudi, ker to je pogoj za kvalitetno delo in za pripadnost temu poklicu pri tem, ko ugotavljamo, da zapuščajo policijske vrste. Glede plače gre zamera predvsem v to smer, da je mogoče minister za notranje zadeve bil premalo - pa verjetno izraz agresiven ni pravi - ampak zavzet, takrat ko se je dogovarjal z ministrom, ki kroji usodo javnih uslužbencev. Doktor Virant je namreč tisti, ki to plačno politiko usmerja. In tam je verjetno bilo mesto, da bi se pogovorili kako drugače, kot pa je bilo potem dogovorjeno. Naslednja zamera, ki ni stvar interpelacije, ampak splošne zgodbe in jo je mogoče vpeti tudi v to zgodbo, je Zakon o občinskem redarstvu. Po moji oceni, pa je spet grob izraz, ampak neke vrste skropocalo, pri katerem ste zanesljivo sodelovali tudi z Ministrstva za notranje zadeve. In bomo kar nekaj časa imeli probleme, da bomo napake odpravili. Prej sem slišal ministra, da mladina pod določenim letom starosti zdaj ne zahaja več sama v lokale. Pa ja ne mislite, gospod minister, da zdaj ti mladi ne hodijo več ven iz stanovanj, ko ne smejo v lokale. Ti mladi so zdaj v parkih. So tam, kjer ni osvetlitve. So tam, kjer so izpostavljeni tistim, ki vedo, kako se počnejo določene stvari. Prej so bili v lokalih, tam, kjer je bil nadzor. Sicer slab, ampak je bil. Zdaj so na mestih, kjer tega nadzora sploh ni. In nekateri to izkoriščajo tudi za to, da zganjajo potem na koncu vandalizem, katerega škodo morajo odpravljati lokalne skupnosti. Torej, kar veliko je zadev, ki jih je vredno odpraviti ali pa na njih vsaj opozoriti. Ampak, kot sem dejal, je zamer na tem področju lahko kar nekaj in seveda te tudi prispevajo k temu, ko se kot opozicijski poslanec odločam o tem, ali interpelacijo podpreti ali ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi se je javil gospod Gantar kot predlagatelj. Izvolite.
Hvala lepa. Z zanimanjem sem poslušal razpravo, seveda tudi odgovor gospoda Mateja. Nekaj stvari bom omenil pozneje. Ampak vendarle, nekaj stavkov o tem, kar je bilo rečeno s strani kolegov poslancev in poslank iz pozicije. Najprej se tu pojavlja res ta očitek, češ, je pol leta pred volitvami ali osem mesecev. Vsekakor gre za nabiranje političnih točk in tako naprej in podobno. Vendarle se je treba zavedati, da mandat ministra traja do konca in tudi mandat in odgovornosti poslank in poslancev trajajo do konca mandata. In da nobeden nima pravice odvezati kogarkoli v tem, da preneha opravljati svojo funkcijo. In kot je že bilo rečeno danes, spomnite se, kaj je delala opozicija v prejšnjem mandatu. Mi zanesljivo ne želimo podobni biti tedanji opoziciji. Želimo pa pravzaprav jasno sprožiti vse tiste akcije, vse tiste instrumente parlamentarnega nadzora, za katere menimo, da so v določenem trenutku upravičeni. Na nek način imate prav. Zgodila se je Lipa. Zgodilo se je Celje. Res je, mogoče bi mogli marsikaj postaviti že prej. Mogoče bi mogli kaj storiti prej. Vendarle dogodki, povezani okrog Globala, interpretacije so vendarle skupaj z drugimi stvarmi odločile o tem, da je treba opraviti razpravo o tem vprašanju na način, da se interpelira ministrstva. Nima smisla očitati, da je v dvorani malo poslancev iz strani strank, ki so dale interpelacijo. Takrat smo sedeli notri, mislim, da samo trije. Gotovo naši ostali kolegi poslanci in poslanke mislijo, da mi trije lahko zadosti, več kot zadosti dobro opravimo z vašimi argumenti. In imajo prav. Tako, da ne se bati. Tudi če bi stal sam tu notri, zastopanje interpelacije ne bi bilo nič slabše, kot si mislite. In časovna umestitev okoli Evropske unije. Saj ne more predsedovanje Evropske unije blokirati vse notranje politike. Saj ne moremo pravzaprav prenehati obstajati in samo predsedovati Evropski uniji. To je res že poceni izgovor za te stvari. Kar zadeva Ambrus, bi lahko rekel eno samo besedo. In sicer to, da kar smo danes slišali, seveda ne ustreza resnici. Ni res, da prejšnje Vlade niso nič storile. Jaz sem to že večkrat povedal. Obstajajo dokumenti, ki so na spletnih straneh, kjer se točno vidi, kaj je bilo storjeno in kaj je bilo opuščeno potem, ko je nastopila nova Vlada. Ampak o tem jaz danes ne bom govoril, če ne bo večje potrebe. Tisto, kar je pomembno vedeti, je naslednje. In tu se mora vsakdo od nas vprašati: Kako bi reagirali vi, če bi 10, 20, 50 ljudi prišlo pred vaše stanovanje in zahtevalo, da se izselite, zato ker jim zaradi nekega lahko še tako upravičenega razloga, niste všeč? Zelo verjamem, da so ljudje v Ambrusu trpeli in tako naprej. Da ni bilo lahko. Toda, ali lahko pravzaprav ob odsotnosti pravega ukrepanja policije rečemo preprosto to, naj se izselijo. Tega ne moremo dovoliti. Pa naj bo to za takšno ali drugačno družino. In to je tisto vprašanje, ki sem ga postavil že večkrat in na to vprašanje na takšen način, kot je odgovoril minister oziroma Vlada, ne moremo odgovoriti. Ne moremo sprejeti takšnega odgovora. Saj mi ne. Zdaj pa, kar zadeva svet za preventivo. Tu je minister ponudil odgovor. Grem zdaj na stvari. Češ, kaj se nekaj ukvarjate in protestirate proti ukinitvi sveta za preventivo. Saj ste ga vi ukinili leta 2004. Vi ste ga ukinili in ste spravili stran in zdaj pa nam očitate to zadevo. Seveda sem šel natančno pogledat redosled dogodkov. Leta 2004 v zakonu, se pravi, julija je bil dosežen dogovor, da se svet preoblikuje. Svet za preventivo preoblikuje v agencijo. In je tudi v 252. členu Zakona o varnosti cestnega prometa bile dana notri prehodna določba, ki je omogočila obstoj sveta do tega, ko se bo preoblikoval v agencijo. Minister Mate s prvo spremembo zakona 12.7.2005 še vedno pušča agencijo in podaljšuje pravno podlago za delovanje tega sveta, ki bi se moral pač preusmeriti oziroma preoblikovati v agencijo. In potem 28.9.2006 pa dejansko z zakonom ukine agencijo in vse njeno delo razdeli na Ministrstvo za notranje zadeve in Ministrstvo za promet. Ta dva ministrstva pa naj bi prevzela to, kar je svet, kar naj bi delala agencija oziroma ki bi se preoblikovala, iz katere bi se preoblikoval ta svet. On dejansko je ukinil agencijo. Ni vzpostavil nazaj podlage za delovanje sveta in ga je s tem dejansko ukinil oziroma utopil v birokrasko strukturo. In to dejansko je ukinitev. Ta ukinitev se je de facto zgodila z letom 2006, ko se je minister odločil, da tega sveta ne bo preoblikoval v agencijo. Pač pa pravzaprav agencijo opustil in seveda s tem pade tudi svet. Druga zadeva, na katero rad opozoril, je, ker to je za mene zelo pomemben in najbolj pomemben očitek, je povezana zadeva z Globalom. Tu moramo biti zelo precizni. Prva stvar je ta, da je minister po tem tragičnem dogodku odgovoril zelo enostavno. Nisem mogel reagirati, ker ni bil sprejet Zakon o zasebnem varovanju. Če bi bila sprejeta novelacija Zakona o zasebnem varovanju, bi imel instrumente, s katerimi bi lahko reagiral in eventualno kaj preprečil. Potem je bil seveda opozorjen, ne samo s strani opozicije, ampak tudi stroke in tega, industrije zasebnega varovanja, če tako rečem, da ni sprejel Pravilnika o inšpekcijskem nadzoru. Da je dobil pobudo za nadzor in začasni odvzem licence podjetju VIP varovanje v juliju. Torej dobil je pobudo, da opravi nadzor in na osnovi nadzora ugotovi, ali obstajajo možnosti in ukrepi za to, da se vzame licenco temu podjetju, ki je bilo že vpleteno tudi v zadevo s smrtnim izidom v Celju. Odgovor je tu in zelo birokratski. Ne bom ga bral v celoti. Ampak dejansko se sklicuje na neko pravno formulacijo, da tega ne more. Ne povzame pa ideje, da bi moral pravzaprav biti poseben dodatni nadzor, kjer bi lahko ugotovil ali je potrebno odvzeti to licenco. Kar zadeva odvzema licenc in pravnomočne odločbe. Stran 12 tega dokumenta. Kaj kaže? Da imamo mi pravzaprav tu na strani 12, kjer je tabela za leto 2007. Imamo kaj tu? Imamo to, da je najprej prva pravnomočna odločba bila izdana, če prav tu vidim, 11.9.2007. Druga, 2.10.2007. Se pravi, te odločbe so bile torej povsem sodeč pred samim dogodkom v Globalu pravnomočne. Potem na naslednji strani je še bolj jasno namreč, ker prva pravnomočna odločba podjetju je bila izdana maja 2007 in oktobra je bilo teh pravnomočnih odločb že tako rekoč šest. Kaj je zdaj res, kateri podatki točno držijo? Tu so tudi neke nedoslednosti. Če so bile te odločbe oddane pred tem, je bila podlaga za ravnanje v vsakem primeru. In zdaj, kaj lahko rečemo? Minister je potem odgovoril, ko je izdal vendar to odločbo, da je seveda izdal na osnovi novega oziroma noveliranega zakona. To pa je vsakemu jasno. Celo meni, ki nisem pravnik, da v Sloveniji velja ustavna prepoved načela retroaktivnosti. Posebej v primeru tedaj kadar retroaktivnost zajema ukrepe, ki so slabši za stranko oziroma klienta in torej ni mogel izdati teh odločb o začasnem odvzemu licence na osnovi novega zakona, ker je to retroaktivnost. Če jih je izdal, jih je lahko izdal samo na osnovi določb starega zakona. Ta pa ni več veljal, ker prihodnje določbe tu niso bile urejene. In danes se lahko zgodi, čeprav je sodišče zavrnilo zahtevo za zadržanje odločb, danes se lahko zgodi, da bo sodišče iz teh formalnih procesnih razlogov preprosto dejansko razveljavilo te odločbe. Ker pač temeljijo ali na retroaktivnosti ali na uporabi zakonskih členov in določil, ki ne veljajo več. Ampak vseeno jaz mislim, da moramo biti tu, ne samo poskušati zbrati dokaze zato, da bi pokazali, kako imamo mi prav. Jaz poskušam tudi, v tem se tudi razlikujemo, poskušati zbrati dokaze, da ima minister prav. Minister ima na nek način, recimo temu, privzamemo, da se ne moti. Vzemimo to kot hipotezo, da se ne moti, in sicer, recimo, pravi, da na podlagi starega zakona ni mogel začasno odvzeti licence in da mu ni bilo potrebno sprejeti Pravilnika o inšpekcijskem nadzoru. Kljub temu, da to pravi, pa bi vseeno lahko ukrepal. Če pravi, da ne rabi Pravilnika o inšpekcijskem nadzoru, to pomeni, da prevzame ta Zakon o inšpekcijskem nadzoru in bi lahko ukrepal na osnovi njega, kajti prav on trdi,da je ta zakon odpravil potrebo po pravilniku oziroma vladna Služba za zakonodajo. Vendar ni ukrepal proti njemu. Tudi iz tega dopisa gospoda Janca, ki je odgovoril nazaj zbornici, nič ne piše, da ne velja ukrepati po tem zakonu, po Zakonu o inšpekcijskem nadzoru. Pa tudi sicer privzemimo, da ima še vedno prav, bi lahko ukrepal po Zakonu o upravnem postopku, kjer 144. člen ZUP-a celo pravi, da v takih primerih ni potrebno zaslišati stranke, da so nujni ukrepi podani, če obstaja nevarnost za življenje in zdravje in so obstajali, namreč v celjskem primeru itd. Skratka, v tem primeru bi lahko začasna licenca bila odvzeta celo, formalno gledano. V teh primerih pa se tega ni posluževal, pač pa je trmasto zatrjeval, da to ne gre. Čeprav je stališče stroke, da ne glede na to, da je bil sprejet Zakon o inšpekcijskem nadzoru, še vedno se potrebuje pravilnik zaradi vrste razlogov, ki bi jih moral urediti inšpekcijski nadzor, ne ustvarja v celoti. Skratka, v vsakem primeru menimo, da je prišlo do resne in nerazumne opustitve nadzora nad neko varnostno službo oziroma Službo za zasebno varovanje, ki je že izkazala oziroma neslavno delovanje, in da bi moral ukrepati v tem primeru in da je bilo ukrepanje po vsej verjetnosti ali pa zmanjšala bistveno možnost, da ne bi prišlo do tragičnega dogodka. Hkrati še enkrat opozarjam, kar sem opozoril - v januarju 2007 je inšpektor opravil nadzor nad to službo. Ugotovil je, da varuje tudi ljudi in zaposlene in da za to nima licence. To je podlaga za to, da se odvzame licenca tudi za tisto dejavnost, celo fizičnega varovanja - tako piše v zakonu - namesto tega pa mu je ministrstvo pomagalo, da je pridobil še drugo licenco, ne da bi se dejansko poseglo po ukrepih, po katerih bi moral poseči. Skratka, v tem primeru ni nobenega dvoma - jaz nimam nobenega dvoma - da je ta služba - ne pravim za vse službe - obravnavana v rokavicah. Posebno pozorno, da niso bili aplicirani ukrepi, ki bi morali biti aplicirani in nemara bi proti kakšni drugi agenciji bili. Ne bom se spuščal v domneve, zakaj je bilo tako. Ne bom navajal subjektivnih momentov v zvezi s tem. Navajam samo to, da je to iz tega dokumenta, iz teh dogodkov, iz teh zadev jasno razvidno in da se to na ministrstvu ne bi smelo dogajati. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Barovič.
Hvala. Kolegice in kolegi! Današnja interpelacija ni interpelacija zgolj zoper ministra za notranje zadeve. Če ste korektni, je interpelacija tudi zoper ministra za pravosodje in tudi zoper ministra za promet. In ni fer. Minister Božič je bil zame odličen minister, pa je bil odstavljen. Tudi gospod Slak je bil zame odličen človek, pa je bil odstavljen. Današnja interpelacija, še enkrat pravim, ni fer. Zame osebno je minister Mate dober minister. Seveda ima napake. Kdo jih nima? Vsi ministri so jih imeli. Eni so bili odstavljeni, drugi pravočasno interpelirani. Danes govorimo takole. Se strinjam, da ni dober prekrškovni zakon. Se strinjam, da je bilo marsikaj narobe. Toda kar se tiče shengena, kar se tiče ravnanja v zadevi Strojan, kar se tiče ravnanja z izbrisanimi, kar se tiče tudi drugih ravnanj, nekaterih pa sam osebno imam slabe izkušnje v večji meri kot dobre s policijo. Mu priznavam vse dobro. In če bi jaz imel besedo v Vladi, jaz bi še enkrat gospoda Mateja imenoval za ministra. A vprašajte se za vse druge. To se vprašajte.
Hvala. Besedo ima gospod Zagorac.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Nekako takole bom začel, ko stopiš mački na rep, ta zacvili. Ampak, to ne leti na ministra za notranje zadeve, ampak na vse tiste, ki ste hoteli zagovarjati njegovo dobro delo. Kajti minister v svojih obrazložitvah ni nikoli zacvilil. Vsi vi, ki se zagovarjali njegovo delo, ste pa cvilili, da je tudi pust prekratek, da bi zacvilili do konca. Spoštovani gospod minister! Če sem dejal, da v Poslanski skupini nepovezanih poslancev samoimenovani Lipa ne bomo nasprotovali interpelaciji, vam lahko odkrito povem, da na podlagi zagovorov poslanskih kolegov iz vaše stranke, iz te vladne koalicije vam lahko povem, da bomo interpelacijo podprli. Zdaj vam bom argumentiral zakaj. Moj spoštovani poslanski kolega Grill je dejal: "Vse navedbe v interpelaciji so izmišljene". Ni res. Nekatere navedbe v interpelaciji so pa le točne. In to ste priznali v svojem zagovoru tudi sami v določenem trenutku. Ni vse dobro. Da se narediti še kaj boljše. Nič oziroma nekatere navedbe v tej interpelaciji niso izmišljene, so resnične. In takšnega zagovora, minister, ne potrebujete. Tudi, ko se dotikamo Zakona o zasebnem varovanju. Zakon je slab. Noben, saj s strani naše poslanske skupine, Poslanske skupine nepovezanih poslancev imenovane Lipa, se ni dotikal smrtnih žrtev. Vaši zagovorniki so se jih po vrsti. Zdi se mi popolnoma nekorektno, neutemeljeno graditi karkoli v tej državi na podlagi tragičnih dogodkov. Vaši zagovorniki so potencirali te zgodbe. Sam, kot sem uvodoma že dejal v predstavitvi stališča poslanske skupine, se mi zdi interpelacija kot pogovor o tem, kako je potekalo delo posameznega ministra v določenem obdobju na določenem delovnem mestu in ne je jemati kot slabo. Kolegica Irglova, vaša predstavitev je bila več ali manj naravnana v smer, da gre za politično nabiranje točk, da je interpelacija v času pred volitvami, da vse to ni v redu. Ampak če boste pogledali tablo, kdo ima več časa, se mi zdi da koalicija. In nabiranje političnih točk v tem primeru je obojestranska. Mi, ki podpiramo interpelacijo, lahko grajamo ministra. Vi, ki je pa ne podpirate, pa lahko hvalite ministra. Obojestranska je. Ampak vi imate toliko več časa. Ne se izgovarjati na neko političnost in osem mesecev pred volitvami in nabiranje političnih točk in ne vem, kaj še vse. Ne se izgovarjati na neke pakte o nenapadanju. Mandat traja od dneva pa do dneva. Tako kot tekma. Vedno od začetka do konca. Tudi če pade gol v zadnji minuti, ni nič narobe. Rezultat velja. Tudi če minister kaj zagreši v zadnjem dnevu svojega mandata, je grešil in je interpelacija upravičena. Časovno gledano tudi zadnji teden mandata. Ne govoriti, da gre za politične točke, da gre za interpelacijo, ki je vložena zaradi tega, ker bodo volitve čez osem mesecev. Zdi se mi popolnoma neutemeljeno. Sploh, če pogledamo čas, ki je namenjen tej razpravi in kdo ga ima več itd. Dajte zaščititi ministra, če ga že želite zaščititi, z nekimi konkretnimi odgovori na posamezna vprašanja. Teh je bilo, se mi zdi, kar nekaj. Vsaj z naše strani, s strani skupine Nepovezanih poslancev, imenovane Lipa. Pa nisem dobil odgovorov. En odgovor sem dobil in to je, da ne morete govoriti o konkretnih primerih, ker vam to preprečuje zakon. Ampak verjamem, da bi vsi radi slišali. Poznamo tudi institut zaprte seje, v kolikor bi radi razkrili, karkoli bi želeli povedati, saj vlada ima to možnost. Kar se tiče Ambrusa, toliko opevanega. Verjamem, da danes vsaj s strani koalicije bomo še slišali, koliko je bilo tam vse v redu in vse O.K. Tudi sam sem povedal. Ne bom se ga dotikal. Bom pa z veseljem prisluhnil, na kakšni podlagi so bili policisti povabljeni v Ambrus, da varujejo bodisi državljane R Slovenije na eni strani bodisi družino Strojan na drugi strani. O tem bi se dalo razpravljati. Eden izmed kolegov nasproti mene je rekel: "Ja, danes pa izkoriščamo priložnost, ker so prisotni mediji." Pa saj je prav, da so prisotni. Saj je prav, da ljudje slišijo, kaj imamo povedati tisti, ki interpelacijo podpiramo in pa vi, gospod minister, ki se v tem primeru ne zagovarjate, ampak pravite, kaj je bilo dobrega narejenega. Prav je tako, da so mediji. Prav je, da razprava traja, razen če želite cenzuro. Kolega Grims je sploh specialist na teh področjih. Tako, da mislim, da ni nobene težave, če bi se o tem pogovarjali. In še ena zadeva, ki me je grozno zmotila, ko neka akcija posameznega ministrstva, ne glede tudi vašega, uspe, hvalimo ministra. Ko neka akcija posameznega ministrstva pade, bom rekel ali pa je neuspešna, grajamo vse druge, samo minister ni kriv za nič. Tudi to je kolega, bom rekel Janc povedal. Danes se vsi spravljamo na ministra, minister ni kriv za varnost v cestnem prometu. Ampak, ko minister pripravi dober zakon, koga hvalimo? Prometnega ministra, notranjega, gospodarskega? Takrat pa hvalimo ministre. Ta dvoličnost se mi zdi, bom rekel, zelo neprimerna. Tudi ko smo govorili o plačah ministrov, ampak zdaj grem pa že na vsebino, spoštovani gospod minister. Oziroma ne ministrov, se opravičujem, policistov, da ne bo pomote, ker sem videl, da zelo pozorno poslušate, kaj govorim. S kolegom Virantom sta verjetno kolega v Vladi in bilo je celo potrebno, bom rekel pritisk s stavko, da se je policistom nekaj omogočilo. Jaz ne vem, kakšno korespondenco imate znotraj Vlade, ampak kot minister bi verjetno vsaj za svoje področje lahko poskrbeli. V kolikor imam proračunski presežek, proračun je MNZ-ju namenil dovolj denarja, tudi Ministrstvu za javno upravo. Noben ni jamral, da ima premalo, bi lahko to uskladili. Jaz ne vem, zakaj se potem policisti pritožujejo. Kar se tiče kaznivih dejanj, raziskanosti in teh stvari, gospod minister, mene boste zelo težko prepričali v dejstvo, ki ste ga omenili, da nimate vpogleda v statistiko, da ne morete vplivati na statistiko. Sam v takšne pravljice ne verjamem pa sem, bom rekel, eden izmed tistih, ki so bolj novi v parlamentu, ampak tudi vaši nadrejeni znajo še kako vplivati ne samo na statistike, ampak tudi še na kaj drugega v tem življenju. Moti me tudi še ena stvar. Dal sem poslansko vprašanje na Ministrstvo za notranje zadeve. Konkretno se je nanašalo na primer pedofilije. Tega je približno leto in pol nazaj, ampak verjamem oziroma sem prepričan, da nisem dobil odgovora. Nisem dobil odgovora tudi ne oziroma tudi konkretne akcije nisem zasledil na področju, pa veste, za katero šolo gre, ker sva jo oba obiskovala. Pa še nekaj besed mogoče o politizaciji policije. Najbolj odmevna zgodba ta trenutek je vsekakor policist, ki se je šolal, pa je bil na bolniški. Verjetno jo poznate bolje kot jaz. Jaz jo poznam iz medijev in pa iz pisem, ki sem jih dobil kot poslanec. Gospod policist v svojih pismih pravi, da ga čaka brca zato, ker je zadnji dan svoje bolniške šel zagovarjat magistrsko nalogo. Ampak policija si želi dobrega kadra, je res? In se mi zdi, da če nekdo ima zagovor magistrske naloge, verjemite mi, tudi vi, jaz ali pa kdorkoli drugi, bi tudi z osemintrideset vročine šel to zagovarjati. To je priložnost, ki se ti zgodi enkrat v življenju. Lahko jo prestaviš za nek čas, ampak ni to to. Vsi radi v prvem roku naredimo vse. Tudi vi na vaši prvi interpelaciji bi želeli ostati in verjamem, če bi imeli danes vročino, bi vseeno tukaj sedeli in se zagovarjali. Zdi se mi, da so vse bolj utemeljene te, bom rekel insinuacije o tem, da boste gospoda umaknili iz dela policije oziroma degradirali zaradi tega, ker je sprotno opozarjal na težave, ki se dogajajo v policiji. Če je temu res tako in seveda z velikim veseljem bom poslušal vaš odgovor, bodisi tukaj bodisi na slušni napravi, kot jo gospod Kovačič rad imenuje takrat, ko nismo prisotni, bom z velikim veseljem poslušal ta vaš odgovor, zakaj se je temu gospodu tako zgodilo. V okviru gospodarskega kriminala ste dobili, mislim da vsaj eno, bom rekel, prijavo suma gospodarskega kriminala s strani ali pa v okviru podjetja Paloma iz Sladkega Vrha. Pa me zanima, ko jo boste preučili, ne danes, čez čas, ko jo boste preučili - bila je prijavljena tudi na policijo - ko jo bodo policisti preučili, me bo zelo zanimal odgovor glede na to, da je neposredno povezan tudi eden izmed ministrov iz Vlade, iz katere vi prihajate. Klientilizem v policiji. Lahko vam naštejem še nekaj primerov. Piarovka, o kateri boste znali verjetno dosti povedati, učitelj telovadbe, o katerem boste tudi kaj povedali, in pa verjetno tudi kakšna inšpektorica, ki je vplivala na slabšanje ali pa neizvajanje Zakona o zasebnem varovanju. Ne bi hotel javno, ker se mi zdi, da o imenih ni primerno ampak potem kasneje pa lahko tudi o tem spregovoriva kakšno besedo, če boste želeli. Kar se tiče dežurstev posameznih policistov. Na Brdu pri Kranju recimo izvajajo to dežurstvo tudi do dvanajste ure. Zato, ker predsedujemo Evropski uniji, je tako pomembno, kar je svojevrsten fizičen napor. Dvanajst ur stati za plačo, ki jo dobiš, se mi zdi, da se ti lahko tudi zvrti. In to se je zgodilo enemu izmed kolegov, ki je tam to počel zaradi fizičnega napora, pa ni dobil za to nobenega dodatka. Tudi to so težave, ampak tistih nižjih policistov. Ne govorim o policistih iz vrha policije. Govorim o tistih nižjih policistih. Kar se tiče cestnoprometnih predpisov, spoštovani gospod minister, verjetno jih ne vi, tudi vaš naslednik, ki bo prišel, ne bo rešil in spustil pod tisti prag oziroma na tisti prag, ki si ga vsi želimo. Za mene to ni prag 240. Za mene je ta prag, ko bi lahko govoril o uspehu, recimo, pod 200, če bi to šlo. Ampak nobenega premika, nobene zgodbe. Slišimo: "Kriva je hitrost, kriv je alkohol." Krivo je vse drugo, samo predpisi ne. Po drugi strani pa za prometne prekrške smo izdali 19% več glob, ki so zmanjšali prometne prekrške za toliko in pa toliko. Če obrnemo. Recimo tisti, ki vas zagovarjajo, pa ne govorim zdaj za vas, ampak za tiste, ki vas zagovarjajo, pravijo: "Ministrstvo tu nima velikega vpliva, ministrstvo je tako." Ko smo govorili o nekaterih drugih zakonih, tak zakon je, recimo, kadilski zakon, so ti isti ljudje govorili: "Ministrstvo je pa zdaj naredilo vse. S tem zakonom pa bomo preprečili vse." Če se da pri kadilcih, zakaj se ne bi dalo pri tistih, ki delajo prometne prekrške? Zakaj pa ne? In to je ta dvoličnost, vidite, tistih, ki vas zagovarjajo. Ne govorimo zdaj za vas. Govorim za tiste ki vas zagovarjajo. Zato prihranek časa in pa prihranek tega, da ne bo še kdo drug se odločil za podporo tej interpelaciji. Apeliram na vas. Vplivajte! Zagovarjajte se sami, ker se zagovarjate dovolj korektno. Ko vas pa drugi zagovarjajo, pa zgleda vse to skupaj zelo hecno in pa smešno. Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz mislim, da je prav, da še enkrat ponovim nekatere stvari, ki so bile zdaj nekajkrat omenjene, in da se osredotočimo na tisto, kar je, čemur je namenjena razprava o interpelaciji. Kot sami veste, jaz kakšno stvar mogoče ponovim. Ne zato, da bi vam razlagal, zato ker vi natančno veste, kaj je tisto, kar je lahko predmet interpelacije. In to je kršenje zakonov in Ustave. In interpelacija ni namenjena razpravi o tem, ali sedi Franc na levem sedežu ali na desnem sedežu v pisarni. In seveda na takšna vprašanja ne bom tukaj odgovarjal, ker mislim, da je dosti časa potrebnega za to, da se pogovarjamo o resnih vprašanjih. Seveda imamo nekaj zelo resnih očitkov tej interpelaciji. Da ne bo napačnega vtisa, kaj in na kakšen način je bila predstavljena moja uvodna predstavitev k tekstu interpelacije. Najprej moram zelo jasno povedati. Razprave v zvezi z Lipo, v zvezi z Globalom, če vzamemo zasebno varovanje, niso bile prvič izpostavljene v tem parlamentu. Sam sem bi udeležen v razpravah. Na vseh sem bil osebno prisoten, kjer smo podrobno razložili vse podrobnosti, kaj se je dogajalo, kako se je dogajalo, koliko ukrepov je kdo izvajal, kje jih je izvajal, zakaj jih je izvajal, kakšni ukrepi so se v katerih časovnih okvirih dogajali, kakšne pravnomočne odločbe, v katerih dneh so bile izdane in tako dalje. Razprave na to so trajale nekaj ur. Jaz imam tukaj magnetograme. To so par centimetrov debele knjižice, ki so zvezane skupaj. Skratka, debate okoli Globala in Lipe smo zelo, zelo, zelo natančno obdelali že v tem parlamentu in se pogovorili o stvareh. Vendar danes pri vseh razpravah, ki so bile tukaj, imam občutek, da je bil ves ta čas vržen stran. Ne mislim današnji. Tisti pred tem. Zato, ker se ponovno pogovarjamo o popolnoma istih vprašanjih, o popolnoma istih pomislekih. Očitno ne bomo mogli prepričati drug drugega, kdo je ravnal prav, kdo je ravnal v skladu z zakonom, kdo ni ravnal v skladu z zakonom. Vendar je korektno do slovenske javnosti, kot vsi ostali imate na razpolago te papirje. Seveda jaz nisem prebral celega odgovora na interpelacijo, ker bi to predolgo trajalo. Delo, ki sem ga posvetil, delo odgovora, ki sem ga posvetil uvodoma v dosežke, ki jih je ministrstvo doseglo. V tem sem jih izključno zato navajal, ker je bilo pred tem navedeno kaj, kako je erozija sistema in kako vse razpada. Praktično nič več ne funkcionira. Zato sem moral povedati, kaj smo naredili. In ko sem šel sam skozi stvari, ki so bile narejene, sem bil še sam presenečen, kaj vse smo uspeli narediti v tem času. Če se pa vrnem konkretno k zadevi Lipa. Zadeva je zelo jasna, kaj je policija naredila in inšpektorat v primeru zadeve Lipa. V tistem obdobju pred dogodki v lokalu Lipa je inšpektorat deloval v takšnih okvirih, kot je deloval, s takšnim obsegom in s takšnim kadrom, kot ga je imel. Jaz zelo težko prevzamem odgovornost za kader, ki je deloval leta 2004 v inšpektoratu, in koliko je ljudi v tem inšpektoratu takrat sedelo. Jasno pa je iz vseh poročil, da je policija ukrenila vse in še več, kot se od nje pričakuje. Ugotavljala je kršitve. Bila je prisotna v tem lokalu. Opozarjala je inštitucije, ki bi morale ukrepati. In se to ni zgodilo. V končni fazi se moramo tudi vprašati o odgovornosti lokalne skupnosti, ki izda neko dovoljenje za obratovanje nekega lokala. V tem primeru lokala Lipa se je zgodilo to, da, ko je policija intervenirala, izključila elektriko, se je lastnik tega lokala poslužil agregata, s katerim je oskrboval z električno energijo lokal, da je lahko deloval dalje. Skratka, veliko stvari se je zgodilo. Veliko neprimernih stvari se je zgodilo in seveda nazadnje se je zgodil tragični dogodek. Verjemite mi! Meni je izredno težko se zagovarjati pred takšnimi tragičnimi dogodki. In mi ni vseeno. Ne samo kot ministru. Kot državljanu. Kot očetu, ki ima otroka ravno tako v najstniških letih. Mi ni vseeno zagovarjati in to je težko zagovarjati. Jaz lahko samo predstavim, kaj je sistem naredil, da bi preprečil, da se kaj ne bi zgodilo. To lahko povem. In lahko povem, kaj smo naredili v zvezi z Lipo, in lahko povem, kaj smo naredili po 1.1.2006 do 7.10.2007. Kaj je v tem času naredilo ministrstvo? Vsi se spomnite časopisnih člankov. Jaz jih zdaj tu ne bom kazal. Ko je policija izvedla skupaj z inšpektoratom za notranje zadeve in še enim inšpektoratom obsežno akcijo v tem lokalu. Neverjetni naslovi. Kosovo. Vojna. Biznis bomo uničili. Ne vem, kaj vse se bo zgodilo. Vsega smo bili mi krivi. Policija je kljub temu na tem območju lokala obravnavala veliko število kaznivih dejanj. Bila je prisotna praktično skoraj vsak delovni dan tega lokala v lokalu. V različnih oblikah. S patruljami, s poskusi preventivnega delovanja, z intervencijami. Imeli smo, recimo, na širši okolici tega lokala 51 tatvin, 38 telesnih poškodb, 13 poškodb tuje stvari, petkrat povzročitev splošne nevarnosti, tri tatvine, eno posilstvo, dvakrat ogrožanje varnosti, streljalo se je z orožjem, 29-krat smo prišli na kraj dogodka, ko so storilci že nekam odšli in jih prakično ni bilo mogoče identificirati in tako naprej. Našli smo orožje pri posameznikih, nezakonito seveda posedovanje orožja in tako dalje. Praktično je policija in inšpektorat, kadar sta tudi delovala skupaj v okolici tega lokala v času od 1.1.2006 do 7.10.2007, izvajala različne svoje aktivnosti 270-krat. Če odštejete dneve, ko ta lokal ni delal, ker je bil zaprt, je to praktično vsak dan. Seveda, vsakega tragičnega dogodka. In to je izredno tragičen dogodek. Se ne da preveriti. Vendar je treba operirati z jasnimi in točnimi podatki. Ko se je zgodila tragedija, je policija zavarovala kraj dogodka, ukrenila tisto, kar je bilo potrebno. Podala predloge za priprtje osumljenih oseb, podala predloge za izdajo tiralic. Vendar seveda je trajalo nekaj časa, da so se ti papirji potem uredili. Jaz ne želim nikogar obtoževati zakaj je nekaj časa trajalo. Vendar moram nedvoumno jasno, prav posebej sem šel preverjati še v tem času zasedanja parlamenta, v času, ko je oseba, ki je slovenski državljan in ki je priporu, bil priprt, od takrat ni bil izpuščen na prostost. Tako, da ni kar nekdo prišel in rekel, videli smo ga na cesti, pa ga spet zaprite. Policija tako ne more delovati. Mi lahko delujemo samo v skladu z zakoni in v skladu s pripornimi razlogi. In policija lahko izvaja pripor samo 48 ur v tej državi, brez nadaljnje odobritve sodišča. Šele sodišče ima vse niti potem v rokah, preiskovalni sodnik, kako dolgo se odreja pripor za neko osebo. Jaz ne morem trditi, da je ministrstvo, ki ga vodim zlato, briljantno in da ni nobene napake v njem. Absolutno ne, seveda so, napake se povsod dogajajo. Odkrili smo tudi napake v direktoratu, ki se ukvarja z izdajanjem licenc in zato smo ukrenili potrebne postopke proti posameznikom, ki so seveda delali tak kot ni primerno in v nasprotju z določenimi predpisi. Sledile so jasne in konkretne sankcije proti takšnim osebam. Seveda, potem so te osebe smrtno užaljene, ko izgubijo vse postopke in potem mislijo, da lahko dokumente kar tako trosijo okrog. Jaz proti njim nisem ukrenil določenih postopkov, ker nismo operirali z zaupnimi dokumenti, vendar to kaže nek odnos nekoga in lojalnost do sistema, v katerem je delal. Ker dokumente, ki so popolnoma zakoniti in ki jih lahko vsak dobi. Vsak od poslancev jih lahko dobi, če jih bo zahteval. Nobene težave ni pri tem. Vendar so nekateri posamezniki delali v nasprotju s predpisi. In ko smo to ugotovili, smo to tudi sankcionirali. Res je pa, da smo to ugotovili tudi zaradi diskusije, ki smo so jo imeli v parlamentu, kjer sem jaz postal še bolj pozoren na določene zadeve. In v bistvu sem zaradi teh diskusij našel nekatere pomanjkljivosti, ki so se zgodile v sistemu. In smo jih seveda potem poskušali na najboljši možni način odpraviti. Če se dalje ustavim pri, mogoče samo še pri Globalu. Okrog teh datumov in nejasnosti in mogoče nenatančnega branja odgovora na interpelacijo. Zelo jasno je treba povedati, kdaj je bilo kaj narejeno in kdaj je kaj prišlo. Recimo, inšpektorat je izdal odločbo, eno od odločb, ki jo je pač izdal 7.5.2005 leta. Ta odločba je s sodbo postala pravnomočna v letu 2007 in inšpektorat je dobil obvestilo o pravnomočnosti. Mi ne moremo delovati na tem, da smo slišali, da je zadeva pravnomočna na sodišču, pa da se je obravnavalo, pa da v časopisu piše, da je pravnomočna. Mi ne moremo tako delovati. Mi lahko samo delujemo, ko imamo vse zakonske podlage. Dobili smo to obvestilo 12.10.2007. Za neko drugo odločbo, ki je bila izdana kasneje, smo dobili obvestilo 7.12.2007. In če želim odvzeti, začasno ali trajno odvzeti licenco, so za to potrebni postopki. Začasni odvzem, zadeve tečejo po ZUP-u. Potrebno je zaslišati stranke. Imajo pravico povedati svoje mnenje. In seveda oseba, ki je na drugi strani postopka, ima kar nekaj možnosti, kako lahko s tem zavlačuje. Se prav, ne dvigne prvi dan pošte, dvigne jo zadnji, petnajsti dan pošte in seveda s tem podaljša vse roke, kdaj se lahko potem nek dokument izda. In mi moramo spoštovati zakonitost v tej državi. Seveda v naših postopkih ne moremo delovati drugače. Na žalost. Mogoče se sliši uradniško, mogoče se sliši preveč suhoparno. Vendar si ne predstavljam, da bi organ, kot je inšpektorat ali organ, kot je policija, lahko delovala kar tako, po navdihu. Tako na žalost ne moremo delovati. In tudi prav je, da tako ne delujemo. Delujemo lahko samo tako, da delamo konkretno zadeve v zvezi z zakoni. In še nekaj. Iz leta 2002 imamo sodbo sodišča, ki je jasno govorilo o enem drugem inšpektoratu, ki je izdal odločbo tako. Izdal je odločbo. Ni bila pravnomočna. Prepovedal je neko dejavnost. Sodišče je odpravilo to kot nezakonito. Obstajajo sodni judikati okrog tega. To ni nastalo kar tako. Prej je bilo omenjeno, da je imela ta družba VIP varovanje specialni status na ministrstvu. Ja, imela ga je. Ampak to takšnega, da sem bil še toliko bolj pozoren na nekatere zadeve in da sem zahteval ravno zaradi nekaterih postopkov v zvezi s to družbo in še z nekaterimi drugimi dodatna mnenja izven hiše, da sem se potem lahko odločil na podlagi podatkov, ki sem jih imel. Dalje bi se dotaknil še ene točke, ki je povezana z očitki, ki so v interpelaciji - Svet za preventivo in vzgojo. Zelo jasno je bilo prej s strani vašega kolega poslanca predstavljeno, kako je zakon ukinil Svet za preventivo in vzgojo. Nikjer tega ne piše v zakonu. Ničesar ne piše o tem. Piše samo to, da se bo ustanovila agencija. Nikjer ni bilo opredeljeno, da bo ta agencija imela ekspoziture po celi Sloveniji na lokalnem nivoju. Nikjer. Šlo bi za ukinitev sveta v celoti in delovanja vseh svetov, ki jih vsi poznate po celi državi, ki delujejo na prostovoljni bazi, ki opravljajo izredno pomembno delo predvsem pri preventivi, predvsem pri delovanju v res lokalnem okolju, v konkretnih okoljih, na šolah itd., ki igrajo eno pomembnejših vlog pri angažiranju ljudi na prvi šolski dan, na prve dni pouka, ko prvošolčki najbolj potrebujejo pomoč. Kaj se je zgodilo glede tega? Res je, da na začetku v prvem predlogu spremembe zakona ni bila predlagana ukinitev te agencije. Zakaj? Zelo preprosto - ker smo želeli detajlno proučiti, ali je prav, da se ustanovi agencija, da imamo neko telo na vrhu države, ki bo imelo, kot so predlagali, 50 zaposlenih. Svet za preventivo in vzgojo na republiškem nivoju - lepo vas prosim - je imel 5 zaposlenih s tajnico vred. Ena oseba je bila na porodniški, ena je delala 4 ure in je bila 4 ure invalidsko upokojena. Potem smo imeli šefa pa še dve osebi in tajnico. Da vemo, o čem govorimo. Da ne bo kdo mislil, da je bilo v Svetu za preventivo in vzgojo 20, 50, 100 ljudi, ki je tam delovalo vsak dan. Jasno, da je ta Svet za preventivo in vzgojo imel določene institucije, določene organe, v katere so prihajale osebe iz določenih sfer in seveda tam sprejemale določene usmeritve, predloge itd. In to deluje dalje. S tem ko je - seveda, ni nepomembno to, kar sem že povedal danes, to da v proračunu za leto 2005 in 2006 ni bilo predvidenega nobenega denarja. Ničesar ni bilo predvideno ne za agencijo ne za svet in smo morali znotraj ministrstva zagotoviti denar, da smo lahko to sfinancirali. To so dejstva. Lahko tudi pogledate zakon. Videli boste, da je bilo pri zakonu o ZVCP leta 2004 napisano, da so stroški, ki bodo nastali zaradi zakona manjši od tistega minimalnega zneska, ko je treba obrazložiti kaj se bo zgodilo. Izračunajte sami, koliko bi stalo petdeset novo zaposlenih ljudi, ki bile tajnice, vozniki, šoferji in ne vem, kaj vse. Mi rabimo učinkovit organ. S prenosom pristojnosti za Zakon o varnosti cestnega prometa, ki je mimogrede v 99% držav Evropske unije v pristojnosti Ministrstva za promet in tudi oni na svojem svetu obravnavajo to problematiko, ne na ministrstvu, ne na svetu za notranje zadeve, smo seveda logično opravili to. Tja smo dali tudi nekaj odličnih strokovnjakov s tega področja. Eni se lahko strinjajo, da niso, eni se bodo strinjali, da so. Vendar dali smo kar nekaj ljudi, ki se prej niso ukvarjali samo s tem, ampak jim je bila dejavnost prometne varnosti ena od delavnih nalog. Šli so posebej s tem namenom. Nekateri od teh ljudi so tam napredovali na pomembne funkcije do direktorja direktorata. Torej ne vem, kaj bi bilo pri tem narobe, da smo dali te eksperte tja, da bi to delali. Seveda je zelo pomembno naslednje vprašanje, ki je bilo ravno tako izpostavljeno v interpelaciji, volilni imenik. Tukaj se poskuša nekajkrat že na razpravah, jaz sem imel poslansko vprašanje na to temo, na katerega sem izčrpno odgovoril. Dobil sem pisno poslansko vprašanje, na katerega sem izčrpno odgovoril. Odgovoril sem izčrpno na njega v odgovoru na interpelacijo in kratko sem ga opisal tudi prej. In sedaj bom še enkrat ponovil, tako da bo kristalno jasno, kako se ti izpiski delajo. Obstajajo natančni podatki, ki govorijo seveda o tem, kakšne so bile številke državljanov, slovenskih državljanov, ki nimajo stalnega prebivališča v Sloveniji, da ne bo napake. To niso samo Slovenci v zamejstvu. To niso samo Slovenci v čezoceanskih državah. To so vsi slovenski državljani, ki nimajo stalnega prebivališča v Sloveniji, pridejo v ta imenik. In po prejšnji zakonodaji smo imeli - namreč, zakaj jaz govorim zmeraj na datum kakšna je številka? Zato, ker se dnevno spreminjajo številke, mi moramo dnevno natančno voditi te podatke in jih vodimo; na dan 21.9.2004 smo imeli po takratnem zakonu v ta imenik vpisanih 9.477 državljanov Republike Slovenije, ki so živeli po svetu. Na dan 2.12.2006 smo imeli vpisanih 12.444 oseb. To se da vse preveriti. Če boste zahtevali, lahko dobite izpis na točno takšen datum točne številke. Vse mora biti na ena natančno. Tukaj ne sme biti napak. Ne moremo si tega dovoliti. In seveda potem se je zakon spremenil. Zakon je bil sprejet v tem Državnem zboru in naložil nam je, da moramo po uradni dolžnosti vnesti vse osebe v ta imenik. Mi smo jih vnesli. Ni bilo lahko delo. Bilo je treba v zelo kratkem času, v šestih mesecih praktično 60.000 ljudi vnesti v ta imenik. Po uradni dolžnosti, ko se vnašajo ti podatki, pred tem, ko so se vnašali na zahtevo posameznika, je seveda on dal vse podatke. Vse, ki so bili zelo natančno našteti s strani gospoda poslanca in jaz se strinjam, vsi ti podatki so zelo natančno našteti. Ko pa smo mi imeli dolžnost, da po uradni dolžnosti vpišemo državljane v ta imenik, smo jih morali vpisati vse, če smo imeli vse podatke ali ne. To je naša dolžnost. Če tega ne bi naredili, bi seveda jaz imel danes očitke, da nisem vnesel vseh, da sem se jaz odločil ali pa nek moj uradnik, da je odločil, kdo ima pravico biti v tem imeniku in kdo ne. Vsi slovenski državljani imajo volilno pravico, vsi. Ne glede na spol, raso, nacionalno pripadnost. Vsi! In če je zakon sprejel in če je zakon govoril o tem, da moramo po uradni dolžnosti vnesti vse notri, smo jih tudi vse vnesli. In ni bilo nobenih sprenevedanj tukaj. Natančne številke obstajajo točno za prvi in drugi krog koliko ljudi je bilo v volilnem imeniku, za koliko oseb smo imeli neznano državo, za koliko oseb je bila znana samo država, za koliko oseb smo izpisali volilne kartone in na katere naslove je to bilo poslano. Vse obstaja zelo natančno. Do številke natančno. Nobenih mahinacij ni bilo tukaj in jih tudi ne sme biti. In zato nikakor ne morem sprejeti očitek na veliko količino uradnikov, ki so trdo delali, ne na ministrstvu, tudi v upravnih enotah, ki so vse to vnašali, da je bilo narobe. Res je, v enem primeru se nam je zgodilo, da je bila poslana volilna karta nekomu, ki ni slovenski državljan. Res je, v Francijo. Veleposlaništvo je dobilo to naznanilo. Ugotavljali smo, zakaj se je to zgodilo. In ugotovili smo, da je nekdo v eni od upravnih enot v Sloveniji naredil napako. Človek je naredil napako, posameznik, ne sistem. Gre za en takšen primer. Jaz ne morem reči zdaj, da ni bilo napake. Je bila, ampak moramo vedeti, kakšna napaka je bila in zakaj se je zgodila. Raziskali smo jo in popravili napako. V drugem krogu volitev te napake več ni bilo v volilnem imeniku. Tako da je treba biti zelo natančen pri tem, kaj je to volilna pravica, volilni imeniki, kdaj se razgrnejo. Seveda najbolj pomembna stvar, Ministrstvo za notranje zadeve ne odloča o tem, da so se volilni kartoni pošiljali. O tem odloča republiška volilna komisija. Ministrstvo za notranje zadeve je samo servis, ki izpelje odločitev. Kakšne odločitve so pa bile tam sprejete, pa prosim ne mene spraševati. Jaz za to nisem pristojen in ne morem biti odgovoren za to, kakšne odločitve sprejema republiška volilna komisija. In njihovo poročilo je bilo potem na koncu tudi takšno, da ni bilo nobenih zapletov. In nobene sence dvoma ni na volitvah, ki smo jih imeli na zadnjih volitvah za predsednika republike. Glede naslednje zadeve, ki je bila omenjena tudi v vaših razpravah in bi se je želel vendarle dotakniti, ker bi se želel sam braniti tako, kot je eden od poslancev rekel, da se naj sam branim. Jaz seveda moram počakati, da so vse poslanske skupine povedale uvodne predstavitve in šele potem imam možnost karkoli odgovoriti. Zdaj bi pa želel seveda povzeti nekaj več v zvezi s tem. Najprej bi seveda želel povedati nekaj o preventivi in preventivni dejavnosti na slovenskih cestah s strani slovenske policije. Ne drži, da zaradi tega, ker ni kadra, ker ga je premalo, ne izvajamo preventivne akcije. Policisti izvajajo preventivne akcije, hodijo v osnovne šole, izvajajo določena predavanja. Zadeva verjetno ni idealna. Naredimo lahko več in jaz osebno mislim, da lahko naredimo korak naprej tudi na tem področju. Mi imamo zelo dobro pokrito preventivno dejavnost v vrtcih. Zelo dobro imamo pokrito izobraževanje in podajanje teh vsebin otrokom do četrtega razreda osnovne šole. Potem imamo pa neko praznino v drugem delu osnovnega šolstva do začetka srednje šole, ker nekaj mladostnikov že začne, poskuša voziti motorna kolesa, za katere lahko delajo izpite in seveda kasneje se dodatno izobražujejo v tem. In v tem obdobju imamo rezervo, kjer lahko nekaj naredimo, da se neke vsebine dodatno vnesejo v učne programe. In policija bo pri tem sodelovala. Sodeluje že sedaj. In policija je na preventivnem področju izdelala zelo veliko aktivnosti v zadnjem letu. Jaz sem tudi na to vprašanje že v Državnem zboru odgovarjal z natančnimi številkami, koliko preventivnih akcij, po katerih področjih. In če samo naštejem. Ukvarjali smo se z mladostniško kriminaliteto, z nasiljem v šolah, zlorabo prepovedanih drog, nasiljem v družini in nad otroki tako v šoli, kot doma, povezano tudi s spolnim nasiljem. Povezani smo bili z nevladnimi organizacijami, s katerimi smo to skupaj izvajali. Nadalje smo delovali preventivno v varnosti v prometu glede hitrosti, glede pasu, vožnja s skuterjem in tako dalje. Z najmlajšimi otroci smo imeli kup akcij, ki so na različne načine opredeljeni. Z vsakim začetkom šolskega leta se policisti pojavijo praktično na vseh slovenskih šolah, kjer predstavijo otrokom sebe kot policiste, kot osebe, ki so za to na cesti, da jim pomagajo. Ne kot nekdo, ki bi bil bau bau in bi jih strašil. Posamezne policijske uprave in postaje so naredile celo posebne zloženke na te teme. Naredili so celo določene pobarvanke. Samoiniciativno tudi, ki smo jih kasneje sofinancirali z ministrstva in dosegli to, da se je to razdelilo med otroke, da so otroci na nek dodaten način dobili neka znanja v zvezi z varnostjo v cestnem prometu. In seveda tudi z drugimi nevarnostmi, ki prežijo na njih v sodobnem svetu. Zelo težko seveda tudi sprejmem očitek, da so policisti manj izobraženi, kot so bili v preteklosti. V preteklosti smo imeli srednjo policijsko šolo, kadetnico, kot smo ji rekli. V tem procesu so se policisti izšolali in začeli delati svoje delo. Sedanji proces izobraževanja po letu 2000 je takšen, da lahko za poklic policista kandidirajo osebe ženskega ali moškega spola z opravljeno štiriletno srednjo šolo in maturo in seveda potem so podvrženi določenim pregledom, psihofizičnim pregledom, kot tudi varnostnemu preverjanju in potem opravijo še osemnajstmesečno izobraževanje. Torej, so izobraženi veliko. Splošno izobraževanje odpade, ker so ga seveda bili deležni in potem dobijo samo še strokovna znanja, ki jih potrebujejo za delo. In teh osemnajst mesecev je enakomerno razdeljeno med teorijo in prakso. V tem času se seveda tudi praktično usposabljajo na policijskih postajah. Tako, da bi zelo težko sprejel dejstvo, da so slovenski policisti slabše izobraženi in da so drugače izobraženi, kot so bili v preteklosti. Najtežje je nekako sprejeti in razumeti v bistvu dikcijo, da se policija politizira. Jaz bi prav vesel bil, če bi mi naredil kdo spisek, koliko ljudi v policiji je zasedlo katerokoli dolžnost, tako da so prišli z ulice in nimajo nobenega prehodnega policijskega znanja. Če pa je to, da nekdo gre v penzijon in se na to mesto postavi drugega policista, ki je po hierarhiji prilezel do te funkcije, pa seveda se sprašujem, sam sebe: Kakšno je bilo kadrovanje v preteklih letih, ko so ti policisti delali kariero v policiji? Jaz ne morem, jaz sploh ne, ampak direktor policije ne more postaviti nekoga na neko delovno mesto tako, da preskoči pet stopničk. Največ dve stopnički lahko nekdo preskoči. Saj se ve, kakšna so pravila v postavljanju. In praviloma se to tako ne počne. Tako, da res ne vem, odkod ideja, da jaz kot minister vplivam na direktorja policije, da bi postavljal ljudi po politični liniji. Kot veste, policisti niso člani političnih strank. Ne bi smeli biti v skladu z zakonom. Jaz upam, da niso. Če bi vedeli za koga, ga bomo dali v primerne postopke. Zato, ker krši zakon. Mi je zelo žal ne glede na stranko. Me sploh ne zanima. Vem pa, da so k meni nekateri od teh policistov poskušali vplivati, da bi zasedli določena mesta in se sklicevali na, ne vem, katere stranke. Ta papir, nobeden od teh papirjev ni prišel k direktorju policije in nobena od teh oseb ni bila postavljena na tista mesta, ki so se jih želeli. Zato, ker je kadrovanje v pristojnosti direktorja policije. In takrat, ko jaz z nadzorom ugotovim, da so v nekaterih policijskih upravah ali postajah težave, zahtevam odgovornost. In potem se direktor policije odloči, kako bo reagiral. In pri tem sta bila omenjena dva primera. Kaj smo naredili s konkretnim primerom Bentley v Novi Gorici in kje je izginil in ne vem, kaj vse se je zgodilo? Zaradi tega dogodka so bile posledice. Tudi kadrovske. Zato, ker je nekomu bilo težko leto pa pol odgovoriti na dopis Policijske uprave Nova Gorica za zamenjavo parih delčkov v kamerah, ki niso delale. Saj notranji nadzor nam je vse pokazal, kaj se je zgodilo. Saj sistem 10.000 ljudi dela v Ministrstvu za notranje zadeve. 10.000 ljudi! In tukaj so seveda tudi napake. Ampak, da nek šef v pisarni ni imel leto pa pol časa svojim podrejenim naročiti, da naj preverijo, zakaj kamere, varnostne kamere na Policijski upravi Nova Gorica ne delajo. Lepo vas prosim! Absolutno, da sem zahteval odgovornost. Nisem zahteval koga naj umakne direktor policije, ne kam naj ga da. Me ne zanima. Zahteval sem, da tisti, ki je za to odgovoren, odgovarja. Če se to ne bi zgodilo, bi odgovarjal generalni direktor policije. Zadeve so zelo enostavne. Jaz ne morem drugače funkcionirati. Točno se ve, kakšna je hierarhija v policiji in kdo komu odgovarja. In na koncu direktor policije odgovarja ministru in Vladi. In jaz bom postopal tudi v bodoče pri vsakih takih napakah. Tu ni šlo samo za enega Bentleya, ki smo ga potem ujeli in ga spravili na drugo lokacijo, kjer je bil varen in smo ga vrnili. Ni šlo za to. Šlo je za ugled policije. Jaz se ne morem igrati z ugledom policije. Res se ne morem igrati in zato seveda zahtevam od direktorja policije, da ukrepa takrat, ko se dogajajo nepravilnosti. Kraja konoplje v Celju. To je neverjetno. Kako so hranili to konopljo leta in leta v neki uti oziroma v nekem zapuščenem skladiščnem prostoru brez kamer, brez alarmov, z verigo okrog vrat? Lepo vas prosim! To je samo vprašanje časa bilo, kdaj se bo to zgodilo. Verjetno ne pričakuje nihče od mene, da bom šel čez čisto vse skladiščne prostore čisto vsake policijske postaje, da bi to lahko ugotovil. Ampak potem, ko smo to ugotovili, smo vgradili določene ukrepe. Ne samo. Direktor policije jih je odredil. Jaz sem zahteval, da odredi ukrepe, da ugotovi, kakšno ima stanje v policiji. In po celi policiji se je seveda preverjalo, kaj se s tem dogaja. Tukaj imamo seveda še druge težave s hranjenjem glede mamil, ki jih jaz pač danes ne bi tukaj odpiral. Bi pa se želel ustaviti pri policistih in pri njihovem delu. Oziroma tako bom rekel. Verjetno ste vsi opazili, da v treh letih in še nekaj, odkar jaz vodim ministrstvo, nisem vsak dan na televiziji. Ker je to nepotrebno. Nimam navad, kot so jih mogoče imeli nekateri drugi ministri, ki so si želeli biti pred kamerami. Jaz nimam nobene potrebe in ne želje, da to počnem. Ko se pojavim pred kamerami, sta lahko dva pomembna razloga. Ali se je kaj groznega zgodilo pa je treba opozoriti državljane ali nekdo misli, da je nekaj narobe v sistemu in je treba odgovarjati na ta vprašanja. Iz drugih razlogov jaz ne rabim biti pred kamerami. In seveda zato jaz ne razlagam javno, kaj se s kakšnim svojim kolegom pogovarjam, kako se pogajamo za policijske plače in kaj se dogaja zadaj. Na srečo so me v moji preteklosti naučili nekaterih postopkov. Tako, da znam veliko stvari narediti v tako imenovani tihi diplomaciji. Ne samo znotraj Slovenije, tudi zunaj države. Zato sem na nekaterih področjih bil tudi uspešen, roko na srce. Ampak v tem konkretnem primeru smo dosegli kompromis. Dosegli smo kompromis med policijskim sindikatom, med Ministrstvom za javno upravo. In na sestanku, kjer smo dosegli kompromis, lahko vprašate sindikalne zaupnike, je sedel tudi minister za notranje zadeve in generalni direktor policije. Oba sva sedela na tem sestanku. In takrat se je zadeva resno premaknila. Odigral sem tisti del vloge, ki mislim, da je bil potreben. Vsakdo lahko reče, da bi si policisti zaslužili večje plače. Tudi sam bi lahko rekel: "Ja. Mogoče je res tako. Mogoče tudi osebno tako mislim." Ampak to je nepomembno. Mi in tudi jaz moramo imeti celo sliko. Ne smejo se porušiti razmerja v plačnih sistemih. Morajo obstajati določena razmerja med različnimi poklici in podobnimi poklici. Morajo biti podobno vrednoteni. In zato smo našli nek kompromis, ki je bil potem sprejemljiv za vse. Nadalje bi seveda rad govoril o tem, da je policija nekako bila tudi omenjena nekajkrat, da dela veliko v pisarnah, da jo je premalo na cestah, da je premalo prisotna. Odkar sem minister v tem ministrstvu, se ukvarjam s točno določenimi vprašanji: koliko policistov imamo na terenu, operativnih policistov, ki delajo, policista, ki ima oznako z eno zvezdico za navadnega državljana, dela tam; koliko je tistih, ki sedijo v policijskih postajah in so režija; koliko je tistih, ki sedijo v generalni policijski upravi. In trend se je začel spreminjati. To ni enostavno delo, to je zelo težko. In v treh letih se je zaposlenih v generalni policijski upravi zmanjšalo za 200. Nadomeščajo se samo tista delovna mesta, ki so nujno potrebna in so šefovska. Ne napreduje se več avtomatično na višje položaje. In moramo imeti dovolj policistov na terenu, ki opravljajo svoje delo. Kako so se politike vodile v preteklosti, me ne zanima. Jaz vem, kaj je potrebno zagotoviti, da bo policija lahko učinkovito delala. In v tem trenutku smo v situaciji, ko smo uspešni pri svojem delu. Uspešni samo zaradi drugačnih prijemov, organizacijskih, da lahko delujemo tako, kot delujemo, in da dvigujemo stopnjo preiskanosti. In tukaj ne gre za falzificiranje teh dokumentov, tako kot mi je nekajkrat bilo danes tukaj omenjeno. In mi da mi nekdo ne verjame, da nimam dostopa do tega. Lahko pride jutri v moj računalnik pogledati vse, kar sem gledal kadarkoli. Jaz nimam pravice vnašanja ničesar v računalnike policije v FIO evidenco. Ničesar! Tudi do dostopa nimam pravice. Nimam nobene pravice vstopati v te podatke in ne vstopam. Zato je to skrajno neprimerno, da tisti, ki vedo, kako to poteka, operirajo tako lahkotno s tem, da jaz to počnem in da "saj tako vemo, kako teče". Mogoče je kdaj tako teklo. Odkar sem jaz na tem ministrstvu to ne teče tako. Če bi to tako teklo, verjemite, bi drugi dan vsi mediji ali pa vsaj poslanci vedeli, da sem to naredil in zahteval. In potem bi bili upravičeni do interpelacije. Popolnoma upravičeni! In če bi to naredil in bi mi očitali, bi odstopil sam. Tako pa seveda gledam na stvari drugače. Odzivnost policije. Govorjeno je bilo o tem, da je odzivnost policije takšna, kot je, in da je slaba in slabša. Kakorkoli gledamo na statistiko, jaz lahko pogledam samo odzivnost policije v zadnjih letih, od leta 2003 do 2007. Odzivnost policijskih patrulj se šteje v sekundah. Ne v minuta, v sekundah! Za vsako policijsko intervencijo, od takrat, ko se kliče, do takrat, ko policist pride na kraj dogodka, se šteje v sekundah, koliko časa policijska patrulja potrebuje. Sistem beleži avtomatično vse klice. Tako da ni tega, bomo malo priredili ali bomo pa naredili drugače. Nič se ne da spremeniti v tem avtomatičnem sistemu! In leta 2003 smo imeli za vse klice, ki so bili narejeni na policijske postaje, povprečen čas odzivni 21,03 minute odzivnega časa. V letu 2007 smo izboljšali ta čas na 20 minut in 41 sekund. Za nujne interventne klice, se pravi, tam, kjer je posebej izraženo, da so ogrožena življenja in tako dalje in tako naprej, obstaja točen pravilnik, kaj so tisti, ki se delijo na "vsi klici", in tisti, ki so nujni, interventni. In smo imeli leta 2003 odzivni čas 15 minut in 3 sekunde. Leta 2007 imamo, smo imeli odzivni čas 12 minut in 22 sekund. Gre za povprečje, seveda. Lahko mi rečete: "Ja. V nekem primeru se je pa zgodilo, da je bil odzivni čas nekaj sekund dalje." Ja bil je. Strinjam se. Bil je tudi krajši. Mi moramo vendarle pri masi intervencij ki jih imamo vsakodnevno v Republiki Sloveniji, imeti splošen podatek in na podlagi splošnega podatka ocenjujemo uspešnost. Tudi jaz ocenjujem uspešnost dela policije v tem, direktor policije pa uspešnost dela posameznih policijskih uprav in posameznih policijskih postaj. In statistika obstaja tako za ene kot za druge. Kadrovski primanjkljaj, o katerem je bilo govora in o tem, kako bi tudi jaz želel, da imamo več policistov na terenu in manj policistov v pisarnah. Moram reči da je seveda, ne zato da bi se skliceval na neko drugo vlado, na ne vem katero vlado. Zelo preprosto dejstvo je treba povedati: policija je dobila leta 2004 veliko nalog. Veliko administrativnih nalog in zato ni dobila nobene zaposlitve. Dokler ni bil spremenjen zakon o upravnem postopku, o prekrških, pardon, o prekrških, smo praktično izgubili vse pomočnike komandirjev policijskih postaj, ki so v pisarnah osem ur samo pisali. Ničesar drugega niso počeli. Z eno majhno spremembo enega člena, ki ste ga vi hvala bogu potrdili, smo dosegli hitre postopke in s tem razbremenili te policiste za druge naloge, ki so bile potrebne, da jih opravljajo. Ker pomočniki komandirja niso kar tako na policijski postaji. Pomagajo komandirju policijske postaje voditi delo, organizirati delo, nadzirati policiste, kako to delo opravljajo na terenu. S tem smo povečali in reakcijske čase, izboljšali kvaliteto dela in še kaj. Jaz, na žalost, moram to reči, da manjše število policistov v lokalnem okolju se ni začelo leta 2003, ali pa 2004, ali pa 2005. Začelo se je daljnega leta 1996, ko so nekateri ljudje prišli na briljantne ideje, da bodo ukinili vodjo varnostnega okoliša in s tem ukinili tisto jedro delovanja policije v lokalnem okolju, kjer smo imeli tistega lokalnega policista, ki je vedel, kdo je klošar v tem okolju, kdo je tisti lump, ki vsak večer pride malo "prižagan" domov pa popije preveč - v manjših krajih, seveda. In to smo izgubili. V nekaj letih smo to izgubili. Ukinili so. Ukinjeno je bilo to. Sedaj to z mukami uvajamo nazaj. Sistem je treba navaditi. Postopoma moramo to uvajati in jaz trdno upam, da ne glede na to, kdo bo minister jeseni, bo s tem projektom nadaljeval. Zato ker je dober! Ker policisti morajo biti v lokalnem okolju! Morajo imeti stik z ljudmi! In občutek varnosti niso samo odstotki. Jaz se strinjam absolutno z vsemi, ki ste tukaj rekli, da statistika se da obračati levo, se da obračati desno. Mi znotraj statistike lahko razdelamo posamezna kazniva dejanja in jih opredeljujemo različno. Pomemben je občutek varnosti. Mi imamo lahko 100% preiskanosti in se bodo lahko naši državljani še vedno počutili nevarne. To je zelo subjektiven občutek. In seveda pojavljanje policistov na cesti, v lokalnem okolju povzroča večji občutek varnosti in to je pot, kamor se moramo vrniti. Temu zunaj sodobno rečejo delo v lokalni skupnosti. Pri nas smo pač imeli naziv vodja varnostnega okoliša. In njim moramo vrniti spet to vlogo, ki so jo imeli. In natančno takšne usmeritve je policija dobivala od mene in v naslednjem petletnem obdobju, za petletni načrt, ki je bil s strani mene kot ministra predpisan za policijo, je, da ponovno uvedejo, da preučijo, kako in da uvedejo v naslednjem letu. To je edini način, da bomo lahko normalno delovali na tem področju in da bomo lahko bolj uspešni. Dotaknil bi se še nekaterih vprašanj, ki so bila tukaj posebej izpostavljena okrog schengna in kako bo schengen uspešen ali neuspešen in kako bomo gledali na te zadeve. Absolutno je treba reči, da je prejšnja slovenska vlada bila izredno uspešna pri pogajanjih z Evropsko unijo in smo dobili relativno nizko število policistov, ki smo jih morali dodatno zaposliti. Smo edina članica Evropske unije, ki ni bila obvezna ustanoviti posebno mejno policijo za varovanje južne meje. Edina! Varujemo slovansko mejo v celi globini prostora Slovenije. Zaradi reliefa, zaradi dobrih pogajalcev in vsega. Bilo je narejeno veliko dela, preden sem jaz prevzel ministrstvo, in bilo je narejeno ogromno dela tudi takrat, ko sem jaz ministrstvo prevzel. Večina objektov je bilo zgrajenih kasneje in slovenski policisti so s svojo strokovnostjo uspeli zagotoviti varovanje schengenske meje že v letu 2006. Vse naše evalvacije so bile pozitivne. Edina resna stvar, ki je ostala odprta pri teh pregledih, je bilo vprašanje letališča Brnik, ki smo ga uspešno rešili, in drugo vprašanje prehajanja hrvaških državljanov v Slovenijo z osebnimi izkaznicami, ki smo jih skozi bilateralna pogajanja in dogovarjanja z Madžarsko, Italijo in vsemi članicami na političnem nivoju na koncu rešili. Ker to pač je na koncu koncev bilo politično vprašanje. Zato ker so slovenski policisti tako dobro opravljali svoje delo v Sloveniji, smo bili v možnosti, da smo državam, ki so se slabše pripravile in ki so praktično skoraj neizpolnjevale pogojev za vstop v schengenski prostor leta 2006, pomagali da so dosegli nujne standarde. Slovenija je bila ena od tistih novink, ki je lahko pomagala drugim državam tudi na tem področju. Nismo poslali 10, 100, 200 policistov tja pomagati, poslali smo eksperte, ljudi ki so detajlno poznali organizacijske prijeme in potem smo pomagali tem državam, da so se organizacijo postavili tako, da smo se lahko potem vsi nekako istočasno priključili v schengenski prostor. Tukaj ne gre za to, da bi karkoli minister naredil. Tukaj so policisti pokazali svoje strokovno znanje in pomagali pri tem. Jaz kot minister sem lahko seveda naredil nekaj drugega; to je, da sem ostale ministre v Evropi prepričal, da se ta projekt "... one for all" izplača potiskati naprej in da smo dosegli vse tiste politične konsenze, ki smo jih potrebovali. In bilo jih je zelo veliko. Zelo veliko je bilo močnih sestankov, večurnih sestankov, ki so bili izredno naporni, v različnih državah zaradi različnih razlogov. Vendar smo na koncu bili pri tem uspešni. Glede schengna bi rad tudi najnovejše podatke, ki govorijo, ki jih praktično redno spremljamo in so na razpolago. Kako uspešen je informacijski sistem schengenski tudi za varnost Slovenije. Mi ta schengenski informacijski sistem nimamo samo za varnost drugih držav Evropske unije, tudi za nas. Odkar imamo dostop do teh podatkov, smo v njem preverili preko 6 in pol milijonov potnikov, ki so prestopili našo južno mejo. To so potniki tretjih držav, ki niso državljani EU-ja. Imeli smo več kot 3.300 pozitivnih zadetkov. Izsledili smo 53 oseb, na katere so bili razpisani priporni nalogi. Zavrnili smo vstop 2394 osebam, ki so iz različnih razlogov imeli prepovedan vstop v eno od držav članic Evropske unije. In če so za njih neprimerni, mislim, da so v veliki meri seveda neprimerni tudi za to, da so v Republiki Sloveniji, ker ravno tako lahko naredijo nekaj, kar ni primerno oziroma je lahko nezakonito. Odkrili smo 18 pogrešanih oseb. Sodiščem smo predali in aretirali 359 oseb na naših mejah in jih potem preko sodelovanja pravosodnih organov predali v države, ki so izdale takšne zahtevke. Zasegli smo preko 300 vozil, ki so bila ukradena na ozemlju Evropske unije in poskušali izstopiti ali vstopiti v prostor Evropske unije. To so izredno visoki podatki, ki govorijo o tem, da policija dela dobro, da smo zanesljiv parter vsem ostalim članicam Evropske unije in da s podatki, s katerimi sedaj razpolagamo, zagotavljamo tudi večjo stopnjo varnosti našim državljanom. Pa mogoče bi še dva stavka povedal o tisti znameniti stavki, da smo rušili mostove. Nekaj brvi je bilo porušenih, jaz imam vse slike teh brvi. Tako da katerikoli poslanec jih hoče imeti, jih lahko dobi kadarkoli, po internetu ali po papirnati obliki. Šlo je za brvi, ki so bile porušene, ki niso bile v uporabi in na katerih je bil prepovedan prehod državne meje. Nihče ni imel tega mesta vpisanega v maloobmejno propustnico oziroma v kmetijski vložek, da lahko tam prehaja. In zato so bile odstranjene. Zaradi tega, ker so ogrožali ljudi, če bi dejansko te prostore uporabljali. In seveda, še nekaj je treba reči glede tega, da ta Vlada in da ta minister, ki je zdaj pred vami, vnaša restriktivne določbe zakonov. Glede shengena. Ravno glede shengena. Slovenska vlada je leta 2001 obljubila Evropski uniji na pogajanjih in podpisala, da bo uzakonila 99. člen shengenskega zakonika in prenesla v našo zakonodajo in se zavezala, da bo to naredila v prvi polovici leta 2002. Tega ni naredila. Zakaj? Ne vem in me tudi ne zanima. Vem pa, da je to bilo potrebno vnesti. In imeli smo obširne razprave o tem 99. členu in veliko podtikanj, ki so govorila o tem, da bomo tajno sledili novinarjem, da bomo tajno zasledovali ljudi zaradi tega 99. člena in ne vem kaj še vse. Našli smo dober kompromis glede tega, koga mi lahko vnesemo po 99. členu, tudi po zaslugi vas, poslancev, ki ste želeli to specifično opredeliti, po členih, natančno, da ne bo nobene nejasnosti. Mislim, da smo dobro naredili to. Zelo težko sprejmem, da tukaj nismo bili kooperativni na tem področju, vendar načelno smo ta člen morali vnesti. Morali smo ga vnesti, ni šlo drugače. Drugače ne bi mogli vstopiti v shengenski prostor. In seveda, odpiranje notranjih meja je prineslo velike prednosti za velik del slovenskega prebivalstva, predvsem na sedanjih notranjih mejah in seveda nekaj dodatnih "težav", če tako rečem, v narekovajih, za tiste naše državljane, ki živijo na južni meji. Vendar je treba izrecno povedati nekaj stvari v zvezi s tem. Najprej, shengenska kontrola meje se je v popolnosti izvajala že leta 2006. V popolnosti. Edina stvar, ki je nismo imeli leta 2006, je shengenski informacijski sistem, do katerega smo imeli pravico dostopa šele 1. septembra 2009 in Slovenija je bila prva, ki je izpolnila vse kriterije, Slovenija je bila prva, ki je v popolnosti uporabljala ta sistem, in tista, ki je imela najmanj težav pri vpeljevanju tega sistema. In to nam je vse dalo možnost, da smo drugim tudi pomagali pri njihovih težavah, ki so jih imeli pri tem. In seveda, zelo težko bi pristal na trditve, ki so se slišale tudi danes v diskusijah, da smo umikali policiste iz notranjosti na shengensko mejo. Tukaj je treba zelo jasno povedati: umaknjene in ukinjene so bile tiste policijske postaje, ki so delovala na mejnih prehodih. Policisti na mejnih prehodih nikoli, nikoli niso delovali v lokalnem okolju. Delovali so izključno na mejnem prehodu in opravljali so naloge, povezane z nadzorom potnikov, ki prehajajo mejo. Ko se te policijske postaje bile ukinjene, smo v skladu z zakoni, ki smo jih spremenili tudi v tem Državnem zboru, na podlagi shengenskega zakonika, vpeljali policijske postaje za izravnalne ukrepe. Te policijske postaje pa imajo več pristojnosti in delujejo tudi v lokalnem okolju. Ustanovili smo šest takšnih policijskih postaj, razporedili večino policistov, ki so delali prej na mejnih prehodih, v te enote in sedaj delujejo v prevenciji, v glavnem na področju organiziranega kriminala, čezmejnega kriminala, ilegalnih migracij. In s tem, ko delujejo na teh področjih, avtomatično delujejo tudi v lokalnem okolju. Tam so prisotne. Dobili smo neko dodatno število policistov, ki se vendarle v tem lokalnem okolju pojavljajo in tukaj delujejo. In še mogoče čisto na kratko o izbrisanih, ki so bili nekajkrat omenjeni. To je besedo, ki jo uporabljate vi, poslanci, jaz je nikakor ne morem sprejeti. Govorimo o osebah, ki si niso uredile status prebivanja v Republiki Sloveniji. In seveda očitki, da je to Evropska tema. Ne, to ni evropska tema. In to ni prednostna naloga slovenskega predsedovanja. Morda me boste dali jutri v naslove, kako si upam to trditi, vendar povem zelo jasno in direktno: vprašanje oseb, ki si niso uredile status prebivanja v Republiki Sloveniji po februarju 1992. leta, ni prednostna naloga slovenskega predsedovanja in jaz kot predsedujoči Svetu ne bom te teme dal na noben svet. Zato, ker to ni tema, ki bi se obravnavala na tem svetu, in bi bilo skrajno nenavadno, seveda, poslanci v Evropskem parlamentu imajo pa pravico spraševati o teh temah in poslanec, ki je bil omenjen, podpredsednik Katanja, je dobil odgovor na to. Vprašal me je, kaj smo naredili, kaj bomo naredili in kaj bomo ukrenili glede tega. In povedal sem, da je to vprašanje že nekaj časa odprto tukaj in tisti gospodje, ki so imeli vlado 12 let, bi lahko to vprašanje končali, v tistih dvanajstih letih, pa ga niso. Tudi minister, ki je imel odločbo Ustavnega sodišča, ni zaključil tega projekta. Ustavil se je sredi - ne vem, zakaj, ne poznam razlogov. Vem pa, koliko je denarja za to porabil, in vem, na kakšen način so delali. Ne vem pa zakaj se je ustavil, in me to ne zanima. Vem pa, da ni rešil zadeve do konca, pa bi jo lahko, če bi jo želel. Verjetno se je ustrašil volitev, ki prihajajo v letu 2004, in je zato nehal s tem projektom. Ampak to je bila njegova odločitev. Absolutno njegova odločitev kot ministra. Sedaj smo v situaciji, ko je Vlada predlagala temu Državnemu zboru ustavni zakon za rešitev tega vprašanja. Na vas je, da se boste odločili: ga boste sprejeli, ga ne boste sprejeli. Tukaj je kar nekaj obrazov, s katerim sem opravil več kot en sestanek na to temo. Včasih smo imeli bolj podobne poglede na to, včasih zelo različne, odvisno od sogovornika. Včasih so se ti pogledi spreminjali. Ampak to je pravica vas, poslancev, da se odločite o tem. Jaz sem svoj del dela naredil, poskušal sem najti rešitev, poskušal sem najti kompromis. Kar nekaj sestankov je bilo na te teme narejenih. Na koncu sem se pač odločil, da Vladi predlagam ta zakon, Vlada ga je potrdila. Sedaj je v rokah Državnega zbora, da se odloči o usodi tega zakona in pri razpravi o tem zakonu bo široka razprava o tem in upam, da bomo našli primerne kompromisne rešitve, da bomo lahko to vprašanje zaprli. Nikakor pa ne morem sprejeti trditve, ki je bila danes tukaj izrečena, da smo vzeli državljanstvo državljanom Evropske unije. To je čista demagogija. Meni je zelo žal, da uporabljam tako težko besedo: čista demagogija. Državljani bivših republik SFRJ, ki so živeli na ozemlju Republike Slovenije, so vsi imeli državljanstvo eno od teh republik. Državljanstvo je bilo izredno natančno urejeno. Jaz sem bil zelo presenečen, ko sem se v tuji pogovarjal s tujimi ministri in s predstavniki komisije, ki niso imeli pojma o tem, ker jim nihče še ni razložil, da je državljanstvo v SFRJ bilo stvar republik! Ne federacije! Nek tujec, ki je prišel v Slovenijo, je moral zaprositi za državljanstvo v Sloveniji ali v katerikoli drugi, in ko je postal slovenski državljan, je postal avtomatično jugoslovanski državljan. Ampak v papirjih je pisalo republiško državljanstvo! In vsaka od teh oseb je imela državljanstvo. Zelo težko sprejmem trditev od kogarkoli, da je ta država bila grda, nesramna in ne vem kaj še vse do ljudi, ki so prihajali iz drugih republik v to državo. Ta država je sprejela zakon. Državni zbor je sprejel zakon, ki je najbolj široko odprl vrata in možnost pridobivanja slovenskega državljanstva za vse, pod posebnimi pogoji za vse osebe, ki so bili državljani bivših republik SFRJ. Več kot 170.000 ljudi - to je bilo skorajda 9% populacije slovenske leta 1991 in 1992 - je dobilo državljanstvo na takšen način. In prav je tako da smo bili odprti. Marsikdo me bo mogoče tudi kritiziral zaradi tega, da sem to rekel. Vendar smo se zavestno odločili za te korake. Državni zbor je to sprejel in država je to uresničila. Imeli smo pa 18.000 ljudi, ki si niso želeli urediti ne državljanstva ne statusa tujca v tej državi. Zaradi tega je bilo treba reševati ta vprašanja drugače. Mogoče prvotne rešitve niso bile najbolj posrečene, veliko je bilo predlogov zakonov v naslednjih letih, ki so poskušali to vprašanje reševati, vendar noben predlog zakona ni poskušal tega vprašanja reševati celovito. In če se vrnemo k odločbi Ustavnega sodišča, je tudi ta nedosledna. Meni je zelo žal, da imam takšno mnenje o tem, ampak vendarle imam tudi jaz pravico do mnenja o tem. Notri je izpuščena cela kategorija ljudi. Nič ni napisano o osebah, ki so leta 1992 bile med osebami, ki si niso uredile status in so si v vmesnem času pridobile slovensko državljanstvo. Za slovenske državljane za nazaj ne moremo ničesar urejati. To je zelo jasna zakonodaja okrog tega in ni besede o teh osebah. Kako bomo pa s temi osebami rešili status za tisto obdobje? Ni rešitve. Jaz upam, da bo v razpravi, ki bo v tem Državnem zboru, da bo dobra razprava in da bomo mogoče vendarle našli neke razumne rešitve, ki bodo sprejemljive tako za opozicijo kot za pozicijo in ki bodo celovito rešile to vprašanje. Ker vsako separatno reševanje po nekih segmentih nas pripelje do še večjega zapletanja in še bolj zapletenega klobčiča in mislim, da vsaj v tem se pa verjetno vsi strinjamo, da je klobčič že dovolj zapleten in da bi bilo dobro, da ga na nek način razrešimo. Pa še nekaj bi odgovoril na trditev, ki jo je en poslanec omenil danes in je govorila o tem, da minister predsedujočemu svetu ni znal odgovoriti v zvezi z direktivo o vračanju, koliko mesecev želimo imeti priporni nalog. Približno dve leti trajajo pogajanja med svetom in med parlamentom o direktivi o vračanja. Nobeno predsedstvo do sedaj ni uspelo zaključiti teh pogajanj in na našem predsedstvu je sedaj, da ta pogajanja zaključimo, tako ali drugače. Jaz ne morem trditi, kako jih bomo uspeli zaključiti, vendar jih bomo zaključili. V našem predsedovanju se bo nedvoumno zaključil ta dosje, zato ker bo parlament o tem glasoval maja ali junija na svojem zasedanju. Zakaj nisem mogel odgovoriti na to vprašanje? Zelo preprosto. Jaz tam ne morem razlagati svojih mnenj in svojih pogledov. Vezan sem na mnenje sveta, vezan sem na mnenje in na konsenz sedemindvajsetih ministrov oziroma šestindvajsetih, sam tudi dam mnenje o tem. In ko se bo svet dokončno odločal o tem, enem najtežjih vprašanj v tej direktivi o vračanju in najbolj občutljivih vprašanj za večino držav članic, potem bom lahko jasno zastopal stališče. Ampak ne na plenarni seji, ampak na pogajanjih s poročevalcem za ta dosje z gospodom Vebrom, ki je zadolžen s strani parlamenta in ima vsa pooblastila, da se pogaja. Mi smo sredi pogajanj okrog tega dosjeja, jaz sem se z njim že dvakrat srečal okrog tega in če bo vse teklo tako, kot planiramo, bomo imeli pogajanja sredi marca na nivoju ministrov, na najvišjem nivoju. Tehnična pogajanja tečejo pa najmanj enkrat tedensko, včasih tudi dvakrat tedensko, da bi našli kompromise, ki bi seveda pripeljali do rešitve tudi tega zelo občutljivega vprašanja in seveda zelo "problematičnega", če tako pod narekovaji rečem, vprašanja za kar neko število držav članic Evropske unije. Toliko na kratko tudi o tem, kar je bilo na nek način do sedaj tukaj izpostavljeno. Hvala.
Hvala. Sedaj sem dolžan repliko gospe Irglovi na izvajanje gospoda Zagorca, ker je bila citirana in navajena v njegovem izvajnanju. Izvolite, gospa Irgl.
Hvala. Želim samo na kratko replicirati, ker sem bila pač omenjena pa tudi že prej s strani predlagateljev. Želela bi replicirati glede časovne umeščenosti te interpelacije v čas predsedovanja Evropske unije. Rečeno mi je namreč bilo, glede na moje izvajanje, da bi bila lahko interpelacija v obravnavi že bistveno prej, se pravi, pred predsedovanjem. To preprosto ne drži. Če bi bilo to res, potem bi bilo to možno, kolega Školč, samo v primeru, če minister Mate ne bi odgovarjal na vaše očitke. Se pravi, če ne bi poslal pisnih odgovorov na vaše očitke. Ampak, če poznamo poslovniška določila, potem vemo, da ima vsak pravico, tudi minister, da na očitke odgovarja tudi pisno. In še nekaj, očitano mi je bilo, da v svoji razpravi govorim tudi o stvareh, ki niso predmet te razprave. Res je, se strinjam, ampak z Ministrstvom za zunanje zadeve, z gospod Ruplom glede dokumentov in računalnikov je začel gospod Cvikl, zato, gospod Školč, najbolje je,da se na njega obrnete. Hvala.
Hvala. Gospod Gulič je prej roko dvigoval, imate proceduralni predlog? Sicer nimate [[...]]Moment, gospod Gulič [[...]]
Jaz sem mislil v imenu predlagatelja samo na nekaj spomniti še [[...]]
Ne, to je pa dvignil roko in ima pravico gospod Školč. Izvolite, gospod Školč.
Ne, jaz bi rad repliciral, ampak v času skupine LDS, ker je tisto, o čemur je minister govoril glede na stvari, ki so se dogajale v Evropskem parlamentu, bilo povedano v času poslanske skupine. Prosim, če tako štejete čas. Ali bi lahko uredili s časom, prosim, tako kot se spodobi?
Vi ste kot predlagatelj, replike na repliko ni.
Gospod podpredsednik, nimam replike na repliko ampak na to kar je izvajal gospod minister in se nanaša na tisto, o čemer sem sam govoril. Zato obstaja možnost replike, prosim, da registrirate pravi čas.
Kot se mi zdi, nisem dal besede. Gospod Školč, vi niste bili imenovani, kolikor sem jaz tudi poskušal [[...]]
Gospod podpredsednik [[...]]
Ali lahko končam? [[...]]
Ne, minister Mate je govoril točno o stvareh in jih "osporaval", ki se nanašajo na zapis njegovega nastopa v Bruslju. Poskusil je podtakniti češ, da sem jaz rekel, da gre za prioriteto slovenskega predsedovanja. Slovensko javnost in njega sem opozoril na to, da evropski poslanci - in citiral sem gospoda, ki je podpredsednik tega odbora - pravijo, da so pričakovali, da bo to v prioriteti slovenskega predsedovanja. Da so to pričakovali, je, bom rekel, razumljivo, ker se ukvarjajo z varovanjem človekovih pravic. Žal mi pa je, gospod minister, da niste bili tam tako gostobesedni, kot ste tukaj, kajti tam ste zelo preprosto zavrnili to diskusijo kot neprimerno in češ, da imate rešitev z ustavnim zakonom v rokah. Ljudje, ki se s tem problemom srečujejo v Evropi, se niso srečali prvič, ko so videli vas. O tem so imeli tudi nekaj posvetov, o tem obstajajo naročena pravna mnenja in zato so tudi izrazili, spet citiram, "primerna razočaranja glede vašega odgovora". Predmet, bom rekel, te obtožbe, ponavljam, žal, ampak je predmet mednarodne sramote, ki jo vi še zmeraj zagovarjate.
Hvala lepa. Mislim, da to ni bila replika, ker vam replike nisem dal na izvajanja gospoda ministra, ki vas v svojem izvajanju ni omenil, je govoril o marsičem, ni vas pa omenil. In to, o čemer ste zdaj govorili, ste govorili kot predlagatelj. Smatram to za razpravo. Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Jaz se opravičujem, ampak glede Evropskega parlamenta vendarle moramo zelo jasno povedati, kakšna so pravila igre v Evropskem parlamentu. In če vsi v tej dvorani ne veste, je tam čas izredno natančno odmerjen in minister ima točno določeno število minut, koliko lahko govori, dobi zelo veliko število vprašanj, recimo, na plenarni seji zadnjič je bilo eno uro in pol vprašanj, jaz sem imel pa natančno tri in pol minute časa za odgovor na vsa vprašanja, ki so bila v eni uri in pol postavljena. Torej je tudi teoretično nemogoče odgovoriti na vsa vprašanja in na sami razpravi, na kateri sem sedel, gospod Catania ni izrazil prepričanja, da bi to moralo biti eno od prioritet predsedovanja in da to pričakuje, je pa dejal, da ga zanima, kaj smo v zvezi s tem naredili in jaz sem mu pojasnil to, kar sem dejal, da vprašanje oseb, ki si niso uredile statusa v Republiki Sloveniji, poskuša Vlada Republike Slovenije reševati s predlogom zakona, ki ga je poslala v Državni zbor in to ustreza tudi dejstvom. Zdaj, ali se s tem strinjamo, kako bomo to reševali in kakšne bodo rešitve na koncu, je seveda drugo vprašanje. Vlada je naredila korak, s katerim poskuša to rešiti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Trofenik. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim, še posebej ministru s sodelavci. Danes je že nekdo od kolegov govoril o pustu kot neprimernem času za današnjo interpelacijo. Vendar, to ni prvič, da je na pust interpeliran notranji minister. Pred devetimi leti je bil prav tako, ampak s to razliko, da je razprava trajala nekaj dni in na samega pusta je bil minister razrešen. To tistim, ki govorijo o neprimernsti, cenenem pobiranju točk in podobno. Seveda, interpelacija ne more uspeti, če vsaj nekdo iz koalicije ne prisluhne argumentom za interpelacijo in se potem ne odloči. To je razlika med pustom pred devetimi leti in današnjim pustom. Takrat se je del koalicije pod težo argumentov pač odločil tako, da je ministra razrešil. Danes seveda, po dosedanjih izvajanjih, temu ne bo tako, pa to niti ni bistveno. Osebno imam poseben odnos do interpelacij. Jaz, gospod minister, nisem podprl oziroma podpisal interpelacije proti bivšima dvema vašima kolegoma, ne doktorju Bručanu, ne doktorju Simonitiju. To interpelacijo pa sem prvo podpisal v tretjem mandatu, odkar sem tu. In zakaj sem jo podpisal? Gre za sila resno zadevo, gre za ogrožanje varnosti državljanov in državljank, kot prvo. Drugič, gre za rušenje dobrega imena policije in policajev. In tretjič, gre za vedno več zlorab policije in policajev. In seveda, kot vsakemu normalnemu državljanu, mi ne more biti vseeno, kakšen ugled ima policija, ker od njenega primernega in dobrega ugleda je v končni fazi odvisna moja varnost in varnost drugih sodžavljanov in sodržavljank. Seveda, zato zavračam v osebnem imenu vsa podtikanja o cenenemu nabiranju političnih točk in podobnih zadevah. V 16 letih sem po službeni dolžnosti imel priliko spremljati delo policije od blizu, sodelovati z njo, in to v tistih najhujših časih, od vzpostavitve države pa šestnajst let naprej. Zato dokaj dobro poznam različne reorganizacijske spremembe, dobre in slabe strani in marsikaj. Vendar to, kar se dogaja v zadnjem času, tega, ne glede, kar nekateri poskušate podtikati, v preteklosti ni bilo ali pa vsaj ni bilo v tolikšni meri. Jaz, gospod minister, vam ne bom postavljal nobenih vprašanj, da vas ne bi spravljal v zadrego, da bi morali odgovarjati, ali pa bi prišli v zadrego, da ne smete česa povedati. Daleč od tega. Poskušal bom z nekaj kratkimi primeri kot očevidec ilustrirati realnost očitkov, vsaj nekaterih, ki stojijo v interpelaciji. V svojem zagovoru ste navedli cel kup statističnih podatkov, zlasti na področju prometne varnosti oziroma njenega stanja na področju prometne varnosti. Kot ugotavljate, je prometnih nesreč manj, telesnih poškodb je več, lažjih telesnih poškodb je tudi več in podobno - seveda, tako kot je 19% porast glob, preizkusi alkoholiziranosti so porasli za 25%, dejansko alkoholiziranih voznikov pa ste ugotovili manj kot 10% več. Seveda, kaj je šibkost vašega zagovora - da pač tisti, ki so vam normalno pomagali in to pripravljali, razumem - da vi niste statistike obdelovali - vam niso ustreznih zaključkov napisali in seveda statistiko je zelo nerodno, če se jo nerodno uporablja ali pa se sploh napačni zaključki delajo. Bom samo na enem vašem kazalcu povprašal oziroma ne bom spraševal, ker sem rekel oziroma obljubil. Veste, nekje ste zapisali v strategijo taktiko in metodo dela na področju prometa, ki jih mi ne moremo ocenjevati, mi lahko ocenjujemo samo rezultate teh vaših ukrepov in taktik in strategij. Naj prvo ste napisali najcenejše. In seveda sprašujem, če ste vi morali porabiti 25% več alkotestov, zelo poenostavil bom, da odkrijete slabih 10 več alkoholikov. Jaz s tem nimam nobenega problema, ker ne pijem, da ne boste mislili, da sem s čim obremenjen, ampak sem bil očevidec šikaniranj, zakaj alkoteste naša in vaša policija med drugim tudi uporablja in v tej razliki, sem prepričan, je tudi dosti šikaniranja. Pri prekršku prekoračitve dovoljene hitrosti za 6 kilometrov, v soboto, ob pol dvanajstih dopoldne, sledi v naselju tudi alkotest. To je resničen dogodek, to je ilustracija, veste takih planov, nad katerimi so policaji, zlasti tisti, ki so se zavestno odločili, da želijo delati na področju varnosti za soljudi, razočarani in priznajo, da dobivajo statistične naloge in seveda postajajo neke vrste rubežniki, ki pišejo naloge. Dostikrat se ta statistika pa ravnanje tudi prireja statistiki, pa tudi odzivnost, pa če hočete, tudi razkritost določenih kaznivih dejanj. Statistično je jasno, da vi operirate s povprečnim odzivnim časom, čeprav ste včasih govorili v sekundah, mislim, da je realna enota minuta. Ampak dejstvo je, gospod minister, da nekaj dni nazaj, je odzivnost prometne policije 50 kilometrov od Ljubljane na avtocesti proti Celju eno uro pa pol, ko je v konfliktu devet osebnih vozil in ko že sama prisotnost in čakanje teh šoferjev na avtocesti pomeni veliko nevarnost tako za njih kot za druge udeležence. To je realna slika. Jaz razumem in seveda z interpelacijo kot tako nima nobene zveze naštevanje vseh investicij, ki ste jih zagotovili in jih pozdravljam. S tem da bi pri motornih kolesih vprašal, ker vem, koliko je bilo v preteklosti nabavljenih, kje so tista in kako je z njimi kdo ravnal in kdo jih je kupoval, da je tako slab vozni park, ki ste ga prej omenjali. Ampak tista vozila modra ali bela ali kakršne koli barve že, vam čisto nič ne pomagajo, če jih imate, pa je odzivnost 50 kilometrov iz Ljubljane na avtocesti eno uro pa pol. Pa ne ponoči, pa ne v snegu, ampak zvečer okrog sedmih. Da smo si na jasnem. Toliko o statistiki in pri 10.000 glavi množici zaposlenih bi razumel, da bi imeli koga tudi, da bi iz statistike ustrezne znal zaključke potegniti, ker potem bi marsikateri pripomoček vam znali tudi svetovati za boljše ravnanje, tako vas kot vaših podrejenih, zlasti tam v generalni policijski upravi. S področja prometne varnosti, še enkrat poudarjam, ne čutim se poklicanega in mislim, da nobeden od nas tu ne more strategije, taktike in metod ocenjevati. Vendar pa, veste, je zelo vprašljivo, če se zanašamo samo na lovljenje alkoholikov za volanov, ali pa če šopirimo, da tako rečem, in še dostikrat nestrokovno uporabljamo tisti znani radar ali pištolo, ki ga premikamo, tako po želji in hitrosti merimo. Istočasno pa ob teh patruljah na magistralnih, ne na kakšnih stranskih cestah, "šleparji", oprostite izrazu, da bo bolj ilustrativno, tri dni parkirajo, ne da bi se jim kaj zgodilo na avtobusnih postajah, ki so jih praviloma zgradile lokalne skupnosti, in avtobusne postaje uporabljajo zlasti otroci, šolski, predšolski, srednješolci, starejši, zlasti tisti ki se ne morejo voziti s slovensko specifiko, da se vsak pelje s svojim avtom. Na magistralkah, tri dni, pa ni noben čudež, lahko s fotografijami dokažem da "šlepar" stoji na avtobusni postaji. Nešteto patrulj policijskih se vozi mimo. Da parkirajo na pločnikih ali, če hočete, na hodnikih za pešce. Istočasno pa šoferji s šoloobveznimi otroci na šolskih vožnjah ustavljajo v križiščih, ker se bojijo zamere policistom. Ker tudi policisti oziroma patrulje stojijo, oprostite izrazu, kar po kavbojsko na avtobusnih postajah, ne z radarjem ali kaj podobno, pravokotno s parom koles na pločniku, s parom koles na vozišču, na postajališču kot v kakšnih ameriških akcijskih filmih ali kaj podobnega. Če to gledamo zraven, potem strategije, taktike in metode zagotavljanja varnosti v prometu postanejo vprašljive. Zlasti, če še potem nadaljujemo tako, kot se zgodi v nekaterih primerih, ko pločniki niso sestavljeni iz hodnika za pešce in kolesarske steze, pa se kakšna prestrašena ženica s kolesom pelje po pločniku, jo policist kaznuje. Potem se drugič, da ne bi bila kaznovana, pelje po cesti, pa jo avto povozi. To so dejstva. To niso izmišljeni primeri ali kakršnokoli politiziranje. To bi lahko ilustrirali še na različne načine. Glede varnosti, če gremo izven tega prometnega področja, kot ilustracijo - realen dogodek, resničen. Na parkirišču sredi dopoldneva poškodovano vozilo privatne lastnine. V bližini se zadržujeta dva osumljenca, ki med drugim še napravita tu, kot osumljenca, evidentno pa pred tem prideta iz nekih prostorov, kjer nista imela kaj iskati in za katere je sodišče izdalo pravnomočno odločbo, da nimajo tam vstopa. Ker je identiteta neznana, jih lastnik avtomobila fotografira, fotografije preda policiji, policija na tožilstvo ovadi samo enega. Fotografije se izgubijo in na koncu tožilstvo zaradi pomanjkanja dokazov - in ker oškodovanec, toliko pošten, da kot priča na sodišču ne pristane, da priča samo v škodo ali pa ovadi enega izmed osumljencev, ker drugega očitno nekdo ščiti, tožilec po premisleku odstopi od pregona, oškodovancu svetuje, da naj preganja sam, ta pa nima identitete osumljencev. Zlasti drugega ne. Ko prosi, da mu vrnejo lastne fotografije, mu Policija odgovori: "Dokument: V zvezi vašega zaprosila vam sporočamo, da omenjene zadeve na policijski postaji", bom spustil, katera, "nimamo evidentirane." Kljub temu da je bilo izdano potrdilo, kot je običajno na policiji, da je sprejela določen material oziroma dokazni material. To je tudi realna varnost nas državljanov - s katero je možno podkrepiti. Nadalje. Spada v sklop tistih ugotovitev, ko tožilstvo Republike Slovenije ugotavlja določen odstotek, ne bom ga navajal, slabo pripravljenih ovadb ali ki jih je potrebno zavreči zaradi neustreznega dela posameznikov v Policiji. Moja pripomba ni namenjena generalno. Daleč od tega. Velika večina policistov in vseh, ki so zaposleni na tem represivnem sektorju, dela korektno. Res pa je, da so nezadovoljni. Nezadovoljni so in ne da bi si mi izmišljali to od zunaj, ker so razmere med njimi samimi take, da so zlasti razočarani tisti, ki so se zavestno odločali za ta poklic, ko so lahko zbirali tudi kakšen drug poklic. Seveda, v domeno statistike ali pa tistega, kar ste vi zanikali posredno prej, da je zaradi shengena zmanjšano število policajev, bom rekel, na splošnih policijski postajah, seveda, tu se motite, spoštovani gospod minister. V okolju, v katerem živim, je bila 25-članska policijska postaja, dokler ni bilo meje. Danes s splošnimi policijskimi zadevami ali varnostjo, s funkcionarji vred, ukvarja 14 policajev. Pustimo shengensko mejo, ki zahteva sto pa še enkrat sto ali celo več in je poseben problem. To je dejstvo. In seveda 40% manj zaposlenih v času, ki postavlja pred njihovo delo večje zahteve, tega se ne more nadomestiti, še s tako storilnostjo ne. Glede splošne varnosti pa še ta primer. Zaradi suma kaznivega dejanja, ki se je dogajalo na medmrežju, je bila podana prijava proti neznanemu storilcu na policijski postaji. V manj kot dveh urah je ta prijava bila dopolnjena s podatki osumljenca v celoti, imenom priimkom, tudi, če hočete, s katerega računalnika, in polocija - jaz bi prosil gospoda Soka, če se umirite [[...]] In na prvo vprašanje predstavniku javnosti isti dan, policijska uprava ne da odgovora, pravi, da ni informirana. 24 ur po prijavi dogodka in razkritju osumljenca, se pa zdi potrebno, da komandir policijske postaje stopi pred kamero in citiram: "Mi smo opravili zaslišanje z osumljencem, zbiramo še dodatna dokazila, ko bo vse skupaj zbrano, pa bomo zadevo kazensko ovadili oziroma ovadbo odstopili državnemu tožilcu." Ampak zanimivo. Takoj na to doda, da vsaj, kar smo iz zbiranja ugotovili, lahko rečemo, da v ozadju ni nobenega naročnika. Veste, so se smejali in se še vedno smejejo vsi. Ker zadeva je bila očitno politično motivirana. Jaz ne bom več govoril, ker kazenski postopek teče. Zanimivo je, da se isto kaznivo dejanje zdaj politično motivirano, ponovno ponovilo. In v tem trenutku, ko smo mi tukaj, ponovno teče na medmrežju. Normalno, s tako potuho. In zato nikakor ne zdrži resne presoje, da posamezniki v policiji, ali občasno, niso spolitizirani ali ne služijo političnim interesom posameznih političnih skupin. Ni tisto politizacija, kar je prej minister omenil - politizacija - samo zamenjava ljudi po volitvah. To je ena slovenska razvada, so še kakšne druge oblike in to, kar sem povedal, je ena izmed njih. Bolj poznate sami, ne bom citiral, s katerim delom zakona in s čim je to navzkriž. Podobno je s shengenom. Nekaj časa nazaj, je v medijih bilo sila zanimivo, ko so ugotovili, da nekatere zapornice na shengenski meji stojijo pokonci. Eno tako slik imam tu. Tudi ta zapornica je bila predmet obravnave na mediju, le da je poznavanje zemljepisa, ob sicer dolgi 630 kilometrov ali koliko je približno meja s Hrvaško, slabo tudi, na žalost med novinarji, zato je ta primer postavljen v Pomurje, kar sploh ni res. Ampak, zanimiva je izjava, zakaj zapornica stoji "v zrak". Eden izmed članov družine, kateri je ta zapornica namenjena, gre samo za eno slovensko družino, mimogrede, ki mora vstopati do domačije približno 150 metrov po območju sosednje republike Hrvaške, kjer je normalna cesta. To jih je, normalno, prizadelo, že samo uvajanje ceste in nikakor ne pristanejo, da bi stopali čez sosednjo državo, čeprav je res, da je v pripravi sporazuma Račan-Drnovšek to zemljišče bilo zamenjano za ene parcele na Primorskem - po izjavi takratnega vodje delovne skupine, ki je to relativno ugodno reševal - tako da če bi bil ta sporazum realiziran, in prepričani so, da vsaj v tem delu kopenskem enkrat bo, bo to v celoti slovensko ozemlje in ne bo nobenih problemov, tudi zapornica ne bo več potrebna, ampak del te družine želi na vsak način izsiliti posebej cesto po zelo zahtevnem terenu in to seveda tudi odkrito v izjavi, citiram, prizna: "Obljubili so nam, da dokler ne bo ceste, bodo zapornico imeli dvignjeno. Ključev še tako nimamo, niso nobenemu oddali ključev, zdaj pa jo policija dol postavlja." Konec citata. Niti novinar niti prizadeti zadeve ne povesta do konca, da je to zato, ker je nezadovoljstvo te družine bilo zlorabljeno v politične namene in dana obljuba lokalnih, da ne rečem vaških, političnih akterjev, da ne bodo imeli zapornice oziroma da se ne bo treba obnašati, kot je na kontrolnih točkah bilo z ustreznimi akti predvideno. To je druga resnica o shengenu. Vprašanje je, ko bodo v Bruslju kaj takega izvedeli in zaznali, kako bo takrat navdušen in v kakšni situaciji se bomo takrat znašli Slovenci, kot država, ko bo ugotovljeno, da lahko posamezni strankarski lokalni predstavniki obljubljajo tako nelogične in nedopustne izjeme. Seveda ima shengen, ker živim v manj kot trikilometrskem pasu, ne 10-kilometrskem pasu, ob shengenski meji, še druge obraze. Veste, ne zaradi tistih, ki bi prišli čez shengensko mejo, ampak zaradi tega, ker na tem območju patrolirajo in kar s kombiji vozijo, tudi v medijih sem prebral nekje, da se o v glavnih mestih dogaja. Očitno je tu zapoznelo, pri nas je tega ogromno. Slovaki in drugi državljani novejših članic Evropske unije, ki dobesedno, oprostite, prosjačijo. S kombiji jih pripeljejo, na kombiji so nalepljene vse mogoče uradne, neuradne nalepke, značilne za invalide in podobne prizadete ljudi, potem se pa na račun teh prosjači. In ne v 10-kilometrskem ne neposredno v obmejnem območju se policija ne čuti odgovorna, da bi kaj ukrenila, celo do neke mere prestrašeno javnost in znerivirano tolažijo na tak način, ker so državljani Evropske unije, policija jim ne more ničesar. To seveda ni treba posebej komentirati ali pa posebej razlagati, je zelo samo po sebi. Seveda shengen ima tudi še kakšno drugo plat. Prej je nekdo govoril o klientelizmu v policiji. Jaz bi drugače rekel. Na žalost zaradi nezaposlenosti in nepriljubljenosti tega težkega poklica, kot poklic policaja v vsakem primeru je, se je ogromno Štajercev in teh naših iz severnovzhodne Slovenije zaposlilo, ampak ti fantje in možje so praktično vsak dan v vožnji do Kočevja in še kam dlje. Istočasno se pa z okolice Ljubljane vozijo na iste naloge na Štajersko. Bi lahko povedali tudi konkretno. Zaposlitve. Seveda, če nima ustreznega botra ali če ni pripravljen postoriti kakšne ugodnosti komu od odgovornih, so vsaj prošnje za zamenjavo, ko se dogovorijo - zaposleni v policiji, tisti, ki se vozijo s Štajerske v Kočevje, in tisti, ki se iz okolice Ljubljane vozijo na Štajersko -, da bi zamenjali, da bi država tudi prištedila nekaj na potnih stroških, zlasti pa bi bili manj izpostavljeni vsem negativnim posledicam potovanja in tudi lažje bi svoj poklic opravljali oziroma svoje dolžnosti na tako pomembnih zadevah, kot je meja. No, in da zaključim. Nisem želel v uvodu, bilo nam je očitano, da nas je skoraj nič - od kolegice poslanke. Jaz bi vas prosil pač, da bi, čeprav smo v politiki, skoraj niča ni: je nič ali je različno od nič. Ker je nam bilo očitano: bila sva tu dva ali dve sedmini. Iz vaše, kolegica, pa ste bili 4 od 29, kar je manj kot ena sedmina. In vsaj s tega vidika niste imeli pravice za noben očitek. Je, veste, vseeno, tako ali drugače, "skoraj niča" ni in upoštevajte, ker če bi bilo "skoraj nič", potem tudi ne bi mogli govoriti. Kolega Gantar pa je povedal, da so se dogovorili, da "skoraj niči" nadomestujemo tiste, ki niso "skoraj niči" in niso tu prisotni. Nimam rad polemik, ampak na to vas pa le moram opozoriti. Pa če nekaj bi rad povedal. Se opravičujem kolegici Beblerjevi, ker vem, da ona ne rabi nobenega odvetnika in jaz tudi ne mislim biti njen odvetnik, ampak ker je ni bilo in je v razpravi, prav tako kolegica ji očitala, da pripada neki stranki, ki je v preteklosti v enostrankarskem sistemu imela pod kontrolo represivne organe. Spoštovana mlada kolegica, veste, jaz bi vas podučil o nečem. V tistem enostrankarskem sistemu, ko se je policiji reklo milica in ko so bili vsi miličniki člani te stranke, je pa bilo dejstvo, da smo 1986 leta uspeli zamenjati predstavniki civilne družbe ali izsiliti zamenjavo komandirja in njegovega pomočnika, ker sta dovolila politično ukrepanje, in sicer tako, da sta zasegla material, ko so v krajevni skupnosti obnavljali farno cerkev, ki je spomenik prve kategorije. To se je zgodilo 1986. leta in zato ne podtikajte danes, ko se posameznemu policaju, ki hoče biti všečen svojim oblastnikom, ne zgodi nič, če se odkrito postavi pri svojem ravnanju na stran ene politične opcije. Hvala lepa.
Gospod Koren, proceduralno.
Replika.
Replike pa ni. Ker niste bili omenjeni. Če bi gospa Irglova to prosila, bi rekel ja, ali pa gospo Beblerjeva, ja, vi pa ne.
Potem pa proceduralno, prosim lepo.
Nadaljujemo z razpravo, gospod Koren. Gospod mag. Janez Drobnič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni gospod minister in predstavniki Vlade. Najprej je treba povedati, da marsikaj, kar se danes spregovori, ni nič v povezavi z interpelacijo in mislim, da tudi nekaj teh prejšnjih govorcev. Ampak kakorkoli že. Vložitev interpelacije je neutemeljena in nesmiselna. To je pokazala pravzaprav današnja razprava. Je pa bila to zelo lepa in dobra priložnost za predstavitev dela ministrstva in ministra v preteklem obdobju in mislim, da jo je tudi dobro izkoristil. Minister Mate dobro opravlja svoj posel in je eden izmed boljših ministrov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vas bi lepo prosil, konec koncev smo res v parlamentu. Izvolite gospod Gulič, kaj želite?
V imenu predlagatelja.
Ne morete gospod Gulič v imenu predlagatelja.
Zakaj ne?
Zato, ker za predlagatelja sta bili samo dve imeni, in sicer podpisana gospod Školč [[...]]
Gospod Klavora, deset nas je predlagateljev interpelacije in jaz mislim, da bi če bi me malo poslušali, bi celo kaj olajšal.
Kolegij je potrdil samo dva podpisana predlagatelja. Takšen je bil sklep Kolegija. Jaz se bom tega držal, tako kot je bilo sklenjeno na Kolegiju, tako kot je do zdaj bilo in, gospod Gulič, ne morem vam dati besede kot predlagatelju. Gospod Školč, izvolite.
Gospod podpredsednik, kolegij o tem ni odločal. To ni res, mi smo prijavili, tako kot veleva Poslovnik, iz naše poslanske skupine tri kolege, ki so podpisali, in ne tiste, ki se lahko vključujejo v razpravo. Prosim, če prinesete zapisnik Kolegija, če je to tako, kot ste rekli. Nihče ni pisno odgovoril, da to ni možno ravnati, kot smo ravnali pri prejšnjih dveh interpelacijah. Prosim, da daste kolegu Guliču besedo.
Obvestili so me, da Kolegij tega ni potrdil in tega se bom držal. In ne morem enkrat tako, enkrat tako. Prosim vas lepo, če mi sledite in besedo ima gospod Borut Sajovic, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Seveda razprava je vse bolj zanimiva in pa pestra. Jaz bi rad to razpravo izkoristil ne za obračun ali pa napad na samega ministra, ampak da ga opozorimo s tega mesta na nekatere stvari, ki nam v lokalnih skupnostih delajo številne težave. Dali bi jih pa lahko pod skupni imenovalec: resolucija o strategiji nacionalne varnosti. Tu imamo sicer cel kup papirjev in pa dokumentov, vendar brez dvoma pa je v domačih okoljih vse pogosteje prisoten občutek, predvsem pri občankah in občanih, da se ta njihova varnost zmanjšuje. Glavni razlogi bi bile tudi takšne zadeve, kot so: nasilje v lokalih, večje število smrtnih žrtev na cestah, tudi ropi so nekaj, kar je pogosto na dnevnem redu. V tej zgodbi ne gre za posamezne ekscese in jaz mislim, da bi bilo, minister je o tem govoril kar obširno, preprečevanju in pa preventivi treba nameniti kar nekaj pozornosti. Jaz preprosto mislim, da glede na stanje, ki je, vse skupaj ni dovolj. Dejstvo je, da imamo policistov premalo. Jaz s tem, če jih vidim vsak dan večkrat na terenu, nimam nobenih težav, še celo nasprotno, želim si jih še več, kajti takrat, kadar so prisotni, je zadeva boljša. Recimo takšna policijska postaja kot je bila Tržič, je imela nekdaj več kot trideset ljudi, danes jih je samo dvanajst. Fantje so pridni, delavni, pri delu tudi uspešni, vendar imajo isto težavo kot mi vsi skupaj, isti trenutek in pa v istem času so seveda lahko prisotni samo na enem kraju. In zdaj pa še ena pomembna zadeva, ki se tiče te lokalne varnostne problematike. Ko smo govorili o zakonu o občinskem redarstvu, je bilo govora, da ta na proračune lokalnih skupnosti ne bo imel nobenega vpliva. Zdaj pa vidimo ravno nasprotno, da je trend v tej državi, da se prisotnost policije zmanjšuje, komunalnih redarjev na stroške proračuna pa naj bi imeli vse več in jaz moram reči s terena, da usmeritev te rešitve, da naj bi v mestih pa v teh okoljih policiste nadomestili komunalni redarji, enostavno ni ustrezna. Danes marsikje rešpekt, spoštovanje in pa odnos ali pa bi rekel, strahospoštovanje občanov že do policistov ga nimajo, kaj šele do komunalnih redarjev, da seveda drugih zgodb ne razpletam. Danes vidite v časopisju, da Mestna občina Ljubljana išče kar šestnajst redarjev, da bi bila seveda kos vsem izzivom in pa problemom. Jaz mislim, minister, da ne smete dopustiti, da te naloge, četudi bi bilo mogoče za policijo lažje in pa boljše, pridejo v roke ljudi, ki so tem problemom strokovno, fizično ali pa še kako drugače še manj kos. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, spoštovani. Danes je bilo že veliko povedanega, ampak nekako se je že dalo ugotoviti, da verjetno le drži tisto, da je bil osnovni namen večine predlagateljev, se pravi predlagateljev zahteve za interpelacijo, blatenje ministra in pa seveda Vlade doma in v tujini. To je namreč že praksa postala v Sloveniji. Zadnje čase se v to zadevo vključuje tudi kakšen diplomant, ki uporablja seveda sredstva, ki so v lasti države računalnik ali telefon, da se izdajajo dokumenti, s katerimi [[...]] [[govorjenje v ozadju]] [[...]]Te teme si nisem jaz izmislil, oprostite, s katerimi se lahko blati tudi Slovenija. Če se pa pri tem resorni minister oglasi in se postavi v bran države Republike Slovenije, potem pa eni pravijo, da je to škandal. Se pravi, braniti interese države, katere vlado zastopaš, si minister v tej vladi, je škandal, ker si užalil sosednjo državo, ker imajo drugačno razmišljanje in mišljenje. Oprostite, tisti minister, ki se zaveda, katero državo zastopa, bo branil stališče te države. In ne govoriti, da je škandal, če minister brani stališča države, katere je minister. Da je tendenca večine predlagateljev te zahteve bila v tem kontekstu, mi samo dovolite, da vam preberem, kar je bilo zapisano v najavi interpelacije: "Spomnimo se samo primera družine Strojan v Ambrusu, kjer je sam," mišljen je minister, "prevzel pobudo pri reševanju primera." Lepo je zapisano, "prevzel pobudo pri reševanju primera". To se pravi, če želiš rešiti problem, prevzameš pobudo, potem je to zadeva, ki je za interpelacijo. Ne vem, zame je to nekaj popolnoma novega in je skregano z vsako logiko. In spoštovane gospe in gospodje, jaz mislim, da je prav, čeravno vsi vemo, samo včasih se sprenevedamo, zato je treba povedati večkrat. Kaj pa se je sploh zgodilo v Ambrusu, da se je minister moral postaviti na čelo? Če ničesar ne bi bilo, potem minister česa takšnega ne bi naredil. Kaj je bil tisti osnovni vzrok, osnovni motiv vsega tega, kar se je dogajalo v tistem kraju? Osnovna zadeva je bila to, da so domačina na lastnem posestvu pretepli brutalno, tri mesece se je boril za življenje v Kliničnem centru. In kar je najbolj pretresljivo pri tej zadevi, je, da predlagatelji interpelacije niso izrazili nobene besede obžalovanja, da je do tega prišlo, da je ta oseba v takšnem stanju. Ničesar ni bilo slišati! In očitno, ker je potem prišla pa interpelacija za obratno smer, očitno nekateri menijo, da v Sloveniji imajo nekateri pravico, da pretepajo, in drugi, da morajo to trpeti in živeti v strahu. In po vseh poskusih pomiritve je eden od članov družine Strojan izjavil, bom tudi citiral: najprej je seveda povedal, kaj si misli o teh krajanih, tega vam ne bom bral, ker se mi zdi malo izpod nivoja, potem pa je izjavil, da bo vse zažgal, da bo Zagradec gorel in da bodo vsi bežali in potem je še na koncu nekaj povedal o sami Dolenjski. Se pravi, da je zadevo še razširil. In to je resna stvar, takšne izjave je treba resno jemati. Če nekdo poskuša ali neka organizacija poskuša, ki je seveda v pristojnosti države, zadevo ohladiti, umiriti, potem je to zrelo za interpelacijo. Ne vem, skregano z logiko. Ali bi vi želeli, da bi se še naprej, kot se temu reče, kurilo na tem vročem ognju? Jaz mislim, da ne. In če se je sedaj, tako kot ste zapisali, minister postavil na čelo reševanja tega problema, potem ga je pa treba obsoditi, tako da je zahteva za interpelacijo. Jaz mislim, da je ravno obratno. Če je nekdo želel rešiti takšen vroč problem, je to kvečjemu dobro. In lahko bi si želeli, da bi bilo več takšnih, ki bi si želeli rešiti, kajti tam jih je bilo veliko, ki niso želeli, da bi se problem rešil. Da je to res tako, so potrdili krajani Ambrusa, ki so poslali v Državni zbor peticijo, v kateri pravijo, da so se petnajst let zaradi stalnih kraj premoženja, vlomov v domove, nasilništva in strahu za lastna življenja s strani družine Strojan in obiskovalcev njihovega tabora počutili za manjvredne državljane pa vendar tudi pravijo, da sta policija in notranji minister naredila vse, da se spor ni še bolj zaostril. In zato se seveda ministru tudi zahvaljujejo in podpisov je bilo 959. Istočasno pa tudi poudarjajo, da želijo tako tej družini kot tudi njim samim enakopravno in dostojno življenje. Poudarek je na enakopravno, kjer veljajo enaka pravila za vse, kjer veljajo tudi enake dolžnosti za vse, kjer veljajo tudi za vse enake obveznosti. In sedaj nekateri z interpelacijo poudarjate, da ima eden več pravic kot drugi. Zato, ker nagrajujete tiste, ki so naredili tisto, kar je bil vzrok za vse to. Iz tega se da tudi razbrati, da z zahtevo za interpelacijo ravno tako gledate na to, točno tako gledate na to, da se nagrajuje tiste, ki kršijo človekove pravice, da ne rečem še kaj drugega. In še nekaj. Mislim, da je prav da se poudari, da je skupina sama odšla iz Ambrusa. Da so Strojanovi sami odšli. Ker se govorijo neresnice. Sami so odšli! Večina podpisnikov z interpelacijo spodbuja nestrpnost, in to je nerazumno. To je nerazumno! In če se je nekdo postavil na čelo, da bi umiril situacijo, je to za pozdraviti. In sedaj še drug primer, da podkrepim to, kar sem na začetku povedal, da gre eventualno za blatenje in nič drugega. Eden od očitkov je tudi v zvezi z varovanjem v gostinskih lokalih, v nočnih lokalih. Seveda vsi smo obžalovali, kar se je tam dogajalo, pa vendar vam bom zopet citiral. V slovenskih tiskanih medijih so bili veliki naslovi malo pred tistimi dogodki: "Slovenija se nevarno bliža policijski državi", "Policijski desant na Global." Vemo, kaj je Global. "Panika nad mestom", gre zopet za Global. In potem seveda še v okviru črne napovedi "Novi desant, pendreki in brzostrelke v diskotekah," bilo je kot v Vukovarju, in še pripisano v članku, da so policisti, ki so prišli na kontrolo, prižgali luči. Ko so prišli na kontrolo, so prižgali luči. Ja, kakšen lokal pa je to, da so policisti prižgali luči? To jim je za zameriti. In še: "Policisti okupirali ljubljanska kluba." Kaj lahko zaključimo iz vsega tega? Da je nekdo ob kontrolah, ki jih je policija izvajala verjetno na določene klice ali zahteve ali podatke, da se lahko kaj narobe zgodi, se potem tako smeši policija. Kritike na njihovo delo. Skuša se prikazati, da je Slovenija policijska država in se smeši skrb za javni red in mir. Po drugi strani pa sedaj, ko se je nekaj zgodilo, pa so očitku ministru, da je preblag, da ni ukrepal. Vemo, kaj smo se pogovarjali in o čem smo razpravljali na Odboru za notranjo politiko, kjer smo to že vse podobno razpravljali. Jaz mislim, da bi bil že čas, da bi se vseeno odločili in se držali nekega sistema. Če je policije preveč, potem bodimo takšnega mnenja stalno. Če jih je premalo, tudi to povejmo, pa imejmo to stalno pred očmi. Čas bi že bil, da imate neko stališče, ki ga potem tudi zagovarjate, ga držite, da se bo natanko vedelo, kaj naj se dela. Saj na osnovi takšnih stališč enostavno minister, kateri koli, ne ve, kaj je zdaj prav, kaj naj dela. Ali je premalo, ali je preveč, ali je ravno prav? To prilagajanje trenutni situaciji, tako kot komu ustreza, to enostavno ni zdravo. Zato si upam trditi, da je interpelacija neresna in jaz je enostavno ne razumem. Prav gotovo je pa škodljiva za Slovenijo in očitno gre s slabim namenom za blatenje določenih inštitucij. Jaz lahko celo rečem, si upam to trditi, da je kar sprevrženo, ker gre izključno za blatenje. In je žalostno, da nekateri ne izbirajo sredstev za dosego določenega cilja. Nekateri iz novinarskih krogov so zapisali ob vložitvi interpelacije, par dni kasneje, da to verjetno ni smiselno in da je bil strel v prazno. Tako je bilo zapisano tudi v medijih. O tem smo lahko prebrali. Sam pa bi mogoče celo bolj soglašal s tistimi, ki pravijo da je zahteva za interpelacija kar strel v koleno, in to z dvocevko. Sam osebno upam, da bo še več takšnih stvari, ki se bodo uredile, umirile, tudi po zaslugi ministra. Ne bo nič narobe, če se bo minister postavil v prve vrste, seveda v skladu s pravili, da bo v prvih vrstah reševanja. Nenazadnje tudi take ministre rabimo, ki si upajo nekaj narediti, nekaj konkretnega in se ne samo v kakšen diplomatski celofan zakrivati. Glede časa, ki nam je bil očitan, da ga imamo mi več, kot ga imajo predlagatelji, bi pa rekel za zaključek to. Je že tako, da včasih je tu pri nas nekaterim treba desetkrat povedati, da sploh slišijo. Kaj šele, da bi stališče zavzeli in da bi hoteli razumeti. Jaz seveda ne bom podprl te zahteve za interpelacijo. Obrazložitev pa sem podal. Seveda bi bilo še več argumentov, ampak mislim, da bodo to storili še moji kolegi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Dušan Kumer. Vendar gospod Kumer, preden vam dam besedo, bi rad povedal še glede na vprašanje o pravilnosti mojega postopka in tudi odgovor v imenu predlagatelja je napisal, dr. Pavel Gantar včeraj, da v imenu predlagatelja interpelacije o delu in odgovornosti ministra za notranje zadeve Dragutina Mateja naproša, da v imenu predlagatelja v razpravi omogočimo poleg njega in gospoda Školča nastopati tudi gospodu Anderliču in Guliču. Seveda znotraj šestdesetih minut. Tega odgovora niso dobili. Ni mi pojasnila tega gospa mag. Atelškova zdaj, ampak že prej, ko sem vodil sejo, sva se pogovarjala o tem z gospodom Pleveljem, ki je pomočnik generalnega sekretarja, ki mi je povedal, da je bilo sklenjeno tako na eni od prejšnjih sej Kolegija, da bo govoril samo eden v imenu skupine oziroma v tem primeru dva. Tega se bom držal. Če se s tem ne strinjate, načnite ta pogovor jutri na Kolegiju. Gospod Dušan Kumer imate besedo. Prosim.
Gospod podpredsednik, prosim, da citirate člen Poslovnika, po katerem ste na ta način razložili ta člen Poslovnika, ki govori, da v imenu predlagateljev lahko predlagatelji prosto po svojem dogovoru tudi predstavljajo znotraj časa, ki je na razpolago, stališča predlagateljev. Na osnovi katerega člena zavračate možnost, da se ob najavljenih še dveh predstavnikih predlagateljev te možnosti gospodu Guliču in meni ne da? Na osnovi katere člena Poslovnika? Sklepa Kolegija tako ali tako ni bilo, da ne moreva govoriti. Najava je bila podana, tako kot recimo pri interpelaciji pri prejšnjem ministru, ki je potem moral odstopiti, pa je dobro delal, kot je danes rekel gospod Drobnič. Tako jaz ne vidim razloga, da tako samovoljno sedaj odrejate, kdo sme in kdo ne sme govoriti v imenu predlagatelja. Citirajte člen, prosim.
To je popolnoma neprimerno [[...]]
Citirajte člen, prosim.
Ali lahko pridem do besede? To je popolnoma neprimerno, da to očitate meni in od mene zahtevate da bom zdaj dajal besedo. Če se držim tistega, kar so mi rekli in kar je bilo sklenjeno na Kolegiju po dogovoru. Ne vem, po katerem členu. Prosim vas. Ne najdem druge besede kot nagajanje. Dovolite nam, da nadaljujemo z delom in razpravo. Če ne, bom prekinil sejo in bom zahteval sklic kolegija, da se o tem pogovorimo. Prosim, vi dobro veste, niste prvi dan tukaj notri, kako to izgleda, in mislim, dajte se odločiti, ali končamo to sejo, jo prekinemo in jo nadaljujemo po tistem, ali jo nadaljujemo. Gospod Školč, izvolite.
Jaz bi vas prosil, gospod predsednik, kot sem vas prej, da pridobite sklep Kolegija, ki je o tem odločal. Jaz se tega ne spomnim. V pristojnosti Kolegija to ni, da bi enkrat za vselej odločil. Za to sejo smo mi prijavili iz naše skupine tri zainteresirane razpravljavce. Praksa parlamenta v tem sklicu je bila, da so vsi, ki so bili prijavljeni, lahko razpravljali. Vi se sklicujete na gospoda Plevelja, nam kot poslancem pa ne verjamete. Prosim, pridobite meritoren sklep Kolegija, ki vam omogoča, da nam ne daste besede. To je več vredno od tega, kot da enostavno pristanemo na to zaradi lepe figure, da nam besede ne daste. Parlamentarci so bili tukaj ozmerjani, češ, da jim gre za ne vem kaj, ne morejo se braniti, predlagatelji ne morejo dodatno obrazlagati stališč. Mislim, da je v ozadju nekaj drugega, da enostavno branite ministra, tudi kadar ni potrebno, ker se zna sam braniti bolje od vas in gospoda Cukjatija.
Dobro, prekinjam sejo za 10 minut.
Spoštovane poslanke, poslanci. Nadaljujemo s prekinjeno sejo. Rad bi vas obvestil, da smo se pomenili, o čemer sem prej govoril, se pravi, kakšno je stališče. Moje stališče je bilo pravilno, ga je potrdil tudi predsednik Državnega zbora zdajle v razgovoru. Na eni od sej je bilo tako sklenjeno, tak je bil dogovor, tega se bomo držali in mislim, da bomo tudi na prvi seji Kolegija Državnega zbora o tem razpravljali ali pa na poslovniški komisiji. Da pa ne bo slabe volje in da bomo šli z delom naprej, izjemoma, gospod Anderlič in gospod Gulič, imata besedo. Izvolite prosim. Gospod Anderlič, lepo prosim, imate besedo in če ste tako dobri in se odzovete na mojo prošnjo.
Odzovem se tako, da dam gospodu Guliču besedo, ker se je prijavil prej, pa ste mu jo odvzeli, kot veste, potem sem šele jaz.
Tudi to vam dovolim, da se zmenita.
Sva že zmenjena. Gospod predsedujoči, meni je prav nerodno, ker se pravzaprav vedno zgodi kakšen tak zaplet, kadar bi jaz rad govoril, vi pa predsedujete. Garantiram vam, da ne gre za osebne zadeve in upam, da jih tudi na vaši strani ni.
Absolutno verjamem.
Jaz bi se odzval na tisto, kar je prej govoril minister Mate. Minister Mate je danes namreč večkrat povedal, da bo odgovarjal samo na tisto, kar se mu očita, da je protizakonito ali protiustavno. To ni res. Treba je pogledati Ustavo Republike Slovenije, kjer v 118. členu, zdaj bom pa jaz tako pedanten kot on, piše, da najmanj deset poslancev lahko sproži v Državnem zboru interpelacijo o delu vlade ali posameznega ministra. To se pravi, ne o tem, ali je kaj protiustavno ali protizakonito, ampak o delu vlade ali posameznega ministra. Zato je treba pač odgovarjati na vsa vprašanja. V 119. členu je pa res, kadar Državni zbor Vlado ali ministra pred Ustavnim sodiščem obtoži kršitve ustave ali zakonov. Se pravi, čisto jasno je, da danes tukaj lahko govorimo o kompletnem delu gospoda ministra in pa Ministrstva za notranje zadeve. To je ena stvar, ki sem jo hotel povedati. Druga stvar, ki se mi pa zdi, da res ne spada v Državni zbor so pa nekrologi in pa zdravljice, kot smo jih prej slišali. Gospod Grill je pravi nekrolog, povedal gospodu Mateju in pa seveda gospod Janc zdravljico s pozivom na pustovanje. To je pa res neprimerno in ga nihče ni prekinil. V zvezi s tistim, kar pa sem jaz spraševal, bi pa vseeno prosil gospoda Mateja za odgovor, čeprav sedaj ni več prenosa, ki si ga je kar prisvojil v zadnji uri, kateri zakon, katera pamet mu je omogočila takrat, da je ravnal po lastni presoji, kar pravi, da nikoli ne sme, ko je v Ambrusu uporabil institut izvršilnega povelja za policijo. Hvala lepa.
Hvala lepa, želi še kdo besedo od predlagateljev. Izvolite gospod Anderlič.
Samo v tistem delu, ko je gospod Petan razlagal o tem, kako on vidi, da bi moral minister za notranje zadeve posredovati v konkretnem primeru. Mi v dveh primerih očitamo, da je prekršil zakon v tistem delu, ko gre za prevzemanje pooblastil, ki jih ima direktor policije. In to najbrž nesporno lahko ugotovite iz teh očitkov. Eden je od primerov, ki ga ne bom navajal, zlonamerno interpretiral tisto, kar je napisano v interpelaciji. Ampak če bi pogledal v poglavju 4, bi tudi videl, da mu očitamo, da minister za notranje zadeve gospod Dragutin Mate je odgovoren za kršitev določil 2. člena Zakona o policiji, ker je maja 2005 mimo verige poveljevanja, najprej seveda generalni direktor policije, direktor kriminalistične službe in tako naprej, ukazal, da kriminalist, zaposlen v kriminalistični policiji Generalne policijske uprave, javnost seznani z obrazložitvijo kazenske ovadbe zoper osumljenega kaznivega dejanja. Torej so konkretni očitki, nekaj, kar ste vi že razlagali in verjetno boste še. Ampak vi, gospod Petan, pa tukaj zlorabljate, da gre za nekaj, kar pravzaprav je pravzaprav jasno, da to mora, in pohvalno, da to mora minister početi , pa čeprav je to mimo Zakona o policiji, kjer jasno določa, kdo ima kaj za početi po zakonu. Zato se mi zdi, da se vam je zareklo tako v tem kot v drugem primeru. Jaz seveda ne očitam tega, da si minister ne angažira po vseh svojih najboljših močeh v skladu z zakonom, ustavo in tako naprej. Da pa gre mimo linije poveljevanja in policija je samostojna organizacija znotraj organov, ampak tako kot vi to razumete, je to najbrž kar minister, ampak niti ne minister, ampak tudi kar predsednik vlade, ki mimogrede strankarskemu kolegu županu obljubil, da bo to kar s policijo uredil. Tako približno pri vas to gre. Ampak ne, imamo zakon, imamo pooblastila, in vsak mora izvajati tisto, kar mu je naloženo oziroma za kar ima pooblastila. In v tem primeru je šlo za to, kar sem rekel, ne pa za to, kar ste vi tukaj zdaj.
Gospod Petan, replika? Prosim.
Hvala za besedo. Gospod Anderlič, če bi me dobro poslušali, bi bili opazili, da sem dejal : "Dobro je, če nekdo želi stvar rešiti in se postavi v prvo vrsto v okviru pravil." To je bilo natanko tako rečeno. Mislim, da sem povedal celo dobesedno: "V okviru pravil". Nič nisem namigoval na kar koli drugega, izvenzakonskega ravnanja. Vi ste pa ali slabo poslušali in tega "v okviru pravil" niste zaznali, ali pa se sprenevedate. To je meni vseeno, jaz sem dejal tako in preverite na magnetogramu in se boste lahko prepričali, da sem dejal natanko tako. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Kumer. Oprostite, ker ste zdaj končno dobili besedo.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Neke vrste imam kljub temu nesreče. Pa ne zaradi tega zapleta, ki je bil, ampak da je pred mano iz koalicijskih vrst vedno eden od poslancev ali pa poslank, ki me na nek način iztirijo iz tistega koncepta, ki sem ga mislil povedati. In danes je zopet bilo stopetkrat že ponovljeno, da tisti, ki karkoli kritičnega rečejo na ta račun, so seveda tisti, ki blatijo ministrstvo, Vlado, Slovenijo, mogoče Evropsko unijo, če bo kdo šel čez lužo v Ameriko in tako dalje in tako dalje. Rad bi povedal naslednje. Tudi vsi tisti, ki se sprašujete o interpelaciji, zakaj interpelacija zdaj, pa ni pravi trenutek in tako dalje, vam priporočam predvsem iz največje stranke SDS, da si preberete kronolog interpretacije o interpelaciji vašega predsednika stranke, ki je to v Državnem zboru lepo razložil, ko je bil še opozicijski poslanec, sedanji opoziciji, takrat vladni večini ob eni od interpelacij. Takrat je uporabil tudi nekatere pravne vzvode, podlage, interpretacije in tako dalje, in se danes ne bi spraševali. Jaz bom pa to zelo poenostavil. Na zelo enostaven način bom povedal z njegovimi besedami. Gre za širše poslansko vprašanje, ki zahteva javno, širšo obravnavo v Državnem zboru. In za nič drugega ne gre pri interpelaciji. Ni je treba vedno gledati in jemati s tega negativnega zornega kota. Zato seveda se bom jaz držal pravila opozicijskega poslanca. Vlada se sama hvali, ministri se sami hvalite, koalicijski poslanci hvalite ministre in Vlado in bilo bi res neobičajno, če bi še jaz hvalil ministra ali pa Vlado. Zato bom seveda izkoristil teh svojih nekaj minut in bom predvsem kritičen do dela ministra in ministrstva. Zdaj ko imam besedo in lahko javno to povem in me minister posluša. Jaz ministra hvalim takrat, ko ga ni v moji bližini in ga marsikomu pohvalim. Ampak tega mu seveda na ta način ne bom povedal. Če gremo po vrsti. Če smo v prejšnjem mandatu bili na nek način kritični in smo rekli ter se cel mandat ukvarjali s tem, da direktor policije skuša obvladovati poleg policije tudi ministrstvo, imamo na žalost zdaj obratno situacijo. Ko minister za notranje zadeve definitivno obvladuje tudi policijo. Tu bom ostal konsistenten in načelen, ker sem leta 2005, ko se je spreminjal zakon o policiji, o tem v tem parlamentu govoril. Tudi dvakrat tem zastavil ministru poslansko vprašanje na to temo in ostajam konsistenten in še danes ponavljam svoje stališče od takrat, da minister za notranje zadeve tudi po spremenjenem zakonu o policiji ni poveljnik policije. Ne more biti poveljnik policije, kot profesionalne, neodvisne strokovne organizacije znotraj sestava ministrstva za notranje zadeve. Zato tudi nima pravice posegati v njeno operativno delo. In meni se bi danes zdelo normalno, da bi danes poleg ministra sedel v teh klopeh tudi direktor policije, ker veliko govorimo o policiji. In tudi v Ambrusu, o katerem veliko govorite, bi takrat na tistem mestu, kjer je stal z megafonom minister, bi moral stati in govoriti direktor policije. Minister bi lahko bil zraven. Tako kot so bili v Ambrusu in Grosuplju tudi drugi ministri. Saj ni bil samo minister za notranje zadeve. Bil je tudi predsednik Vlade. Predsednik Vlade je bil z ekipo leta 2004 pred vlado LDS in ZLSD in leta 2000 kasneje je bil kot predsednik Vlade v Grosuplju, v Ambrusu, tam na licu mesta, kjer ta romska družina živi. Torej še enkrat. In ta interpretacija ali pa to poseganje ministra v delo policije in ministrstva je zame grobo vtikanje politike v policijsko profesionalno delo. In ima seveda za posledico, da gre za politično obvladovanje policije v kadrovskem in še kakšnem drugem smislu. Zato je moja trditev, ki jo danes še enkrat izrekam, da ni vse tako lepo in tako čisto v policiji, kot lahko preberemo v odgovoru ministra na interpelacijo in danes v ustnem odgovoru ali pa dopolnitvi ministra, ko je dopolnjeval pisni odgovor v interpelaciji. Sam menim, da stanje v policiji ni tako urejeno, ni tako brezmadežno, kot je bilo zapisano in danes ustno rečeno. Splošno stanje v policiji je prej slabo kot dobro. Zakaj je prej slabo kot dobro? Zaradi tega ker ljudje, ki so v policiji zaposleni, v zadnjih treh letih zaradi strahu prerazporeditev, predčasnega upokojevanja in tako dalje, ne bom tega našteval, si med seboj marsičesa ne zaupajo. Če si med seboj ne zaupajo, potem te stvari ne zaupajo tudi svojim predpostavljenim. In danes vehementen zagovor te interpelacije s strani ministra mi potrjuje to tezo, da po vsej verjetnosti ta strah znotraj policijskih vrst velja in eksistira, kot je slišati iz teh istih policijskih vrst. Torej policijska kontrola ministra za notranje zadeve nad kadrovskimi in preiskovalnimi postopki v policiji je kršitev civilizacijskega in demokratičnega pravila o profesionalni samostojnosti policije. To sem rekel leta 2005 in to isto rečem sedaj, podkrepljeno z mnogimi zadevami, ki so v interpelaciji, tudi leta 2008. Uvajanje dveh policij, ene na Ministrstvu za notranje zadeve in druge v policiji, je ustavno sporno podvajanje same organizacije. Podelitev pristojnosti, tako kot je določena, danes je minister sam citiral, tudi 22. člen zakona o policiji. Ta podelitev pristojnosti policije izpostavlja policijo nad policijo. Se pravi, da je ministrstvo kot tako s svojimi resursi, tu ne gre samo za ministra, gre seveda za druge, ki so v ministrstvu za notranje zadeve zadolženi in s policijskimi pooblastili za nekatere resurse, je to podvajanje istega policijskega dela. In je to neposredna vez politike s to neodvisno strokovno policijsko srenjo. In takšna strategija in način delovanja ministrstva in policije, kot strokovnega organa v sestavi Ministrstva za notranje zadeve, ima za posledico, in prehajam na to drugo mojo omiljeno temo, o kateri tudi že tri leta govorim, da so korupcijska, nepotistična in klientelistična dejanja skrita pod izredno debelo odejo ali pa preprogo, ki se je tukaj v teh treh letih zgradila. Samo spomnim naj, da spomladi in poleti leta 2004 se je v tem slovenskem parlamentu govorilo samo o klientelizmu in korupciji. Tri izredne seje ste takrat tisti poslanci in poslanke, ki ste sedeli v Državnem zboru, imeli na to temo. Ena od teh je bila tudi interpelacija proti takratnemu notranjemu ministru Radu Bohincu. Ni šlo samo za problem izbrisanih tudi takrat, tudi takrat se je njemu očitalo v zvezi s klientelizmom in korupcijo, da ministrstvo in policija nista pri tem dovolj učinkovita. In tri leta po tem, ko ste tisti, ki ste bili tako kritični, dobili v roke oblast, izvršilno oblast, resurse, moč, bi lahko stvari postavili na svoje noge, tako kot ste takrat o tem govorili. Vendar če danes poslušamo tudi skozi statistiko Ministrstva za notranje zadeve in policije, kot da v Sloveniji korupcije ni. Povejte mi en velik primer ali pa dva velika primera, kjer je policija skupaj s tožilstvom prišla do nekega epiloga ali da je dobil neko končno oceno. O tem bomo jutri pri posebni točki še posebej govorili. Ampak hočem opozoriti, da je to del področja, ko z mojega vidika ministrstvo ni opravilo tiste naloge, ki jo je imelo in se je samo zavezalo ob vseh diskusijah o ukinjanju te neodvisne protikorupcijske komisije in reklo, mi bomo te stvari opravili. Danes seveda lahko ugotavljamo, da te stvari niso opravljene. Ko je minister govoril, da z istim številom kadrovskih resursov opravijo več kot prej. Ja poslušajte, jaz bi se tudi tako pohvalil čez tri leta, če bi nastali iz tega istega ministrstva dve novi ministrstvi. Imamo ministrstvo za lokalno samoupravo, imamo Ministrstvo za javno upravo, to so vsa področja dela, ki so se prej opravljala v Ministrstvu za notranje zadeve in imamo prometno varnost, ki je šla iz Ministrstva za notranje zadeve v Ministrstvo za promet. Ampak vsi kadri iz Ministrstva za notranje zadeve, pa se niso preselili v ta tri ministrstva. Se pravi, da je več kadrovske moči zdaj na razpolago in jasno je, da končni rezultati dela morajo biti veliki. To je samo neke vrste replika na ministrovo izvajanje, ker se je v nekem smislu seveda s tem v zvezi pohvalil. Potem imam dve zelo konkretni vprašanji ministru. Veliko ste tudi drugi danes govorili o volitvah državljanov Slovenije iz tujine. Mene konkretno zanima, o vseh ostalih stvareh ste govorili: Ali so res visoki državni uradniki ta trenutek bili, ali so, ali bodo šli v Avstralijo, Kanado in kaj bodo tam počeli v zvezi s temi volilnimi imeniki? Minister je danes, ga citiram, rekel, da imajo v zvezi s tem natančne evidence. Zakaj potem sploh vedno govorimo o teh stvareh in iz tega delamo neko "frko". Obstajajo natančne evidence v zvezi s temi volilnimi imeniki. Mene zanima, če je res kdo šel v tujino in kaj tam počenja, ali pa če počenja v zvezi s temi imeniki. In drugo vprašanje. Vi veste, da je v lanskem letu, pa predlanskem bilo zaradi ponarejanja diplom iz državne uprave veliko ljudi odpuščenih, med drugimi je bilo več kot 80 ljudi odpuščenih tudi iz Slovenske vojske zaradi ponarejenih diplom. Poznam samo tri primere, za ostalo ne vem. Ampak sprašujem: Ali je bila praksa teh več kot 80 nekdanjih pripadnikov Slovenske vojske, večina od teh naj bi prešla v te tako imenovane varnostne službe, o katerih veliko govorimo, in ali je Ministrstvo za notranje zadeve tem istim ljudem, ki so v državni upravi bili odpuščeni iz teh razlogov, podelilo licence, s katerimi opravljajo naloge kot varnostniki v posameznih varnostnih službah? Ali to obstaja? Jaz tri primere konkretne poznam, ne vem pa za vseh ostalih 80. In to sta dve zelo konkretni vprašanji, na katere bi prosil, če mi minister lahko odgovori. In čisto na koncu še glede prometne varnosti. Veliko je bilo govora, ampak jaz vztrajam, da je bila narejena napaka pri zakonu o cestnem prometu, ko smo zaradi ušivih 7 tisoč tolarjev ukinili tehnične preglede vozil, in to prelevili na vsaka štiri leta oziroma tiste od 10 na vsake dve leti, ampak sem prepričan da ta brezhibnost motornih vozil ima zelo pomembno vlogo in posledice tudi pri teh statistikah, kar se tiče prometnih nesreč na cestah. Pnevmatike, zavore in tako dalje so pomembne zadeve in jaz mislim, da tukaj glede na to, kako smo državljani, vozniki motornih vozil samodisciplinirani glede tega, da je to eden od temeljnih vzrokov. Še vedno menim, da je to ena od napak, ki je bila narejena. In druga napaka. Jaz še vedno menim, da to varnostno področje v cestnem prometu nima kaj iskati na prometnem ministrstvu, ampak bi to moralo ostati znotraj Ministrstva za notranje zadeve. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miro Petek.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Vsem skupaj lep pozdrav. V tem mandatu imamo očitno interpelacije zoper ministre, ki so takrat, ko so prevzeli svoje delo, svojo funkcijo, naleteli znotraj ministrstev na velik nered in so s sčasoma to poskušali spraviti v zakonske in normalne okvire. Po tej plati je seveda lahko ministru Mateju ta interpelacija celo v ponos, ali mu bodi, ker pač to pomeni, da je ne nek način začel urejati razmere na Ministrstvu za notranje zadeve. Ko je ta vlada posegla v privilegije nekaterih svetih krav v Sloveniji, ki so mislile, da so večne, je prišlo do velikega revolta. Spomnite se samo Sove in izdaje državnih skrivnosti, ali pa sedaj, ko so se začele vrteti interpelacije. Na nek način lahko ob listanju te interpelacije rečemo že slišano oziroma že videno. Interpelacija je grajena na najrazličnejših zapiskih, novinarskih člankih, tudi tistih, ki so bili objavljeni v rumenem tisku, pri čemer je zanimivo, da je v Sloveniji sistem, ko se določeni članki sproducirajo in nato na osnovi teh člankov, teh novinarskih tekstov pišejo interpelacije. To me po svoje spominja na nekega velikega koroškega kriminalista, vsem dobro znanega, ki je v svojih zgodnih letih na Koroškem sam pisal anonimna pisma in šel potem po sledi teh anonimk. Seveda so kazenske ovadbe potem na tožilstvu gladko padale. In sedaj k očitkom v interpelaciji. Eden od osnovnih očitkov je, da gre za politizacijo policije, vpliv politike na policijo. Ti očitki so dani kakšnih deset let prepozno. Eklatantna politizacija, uzurpacija policije v funkciji politike in politične namene, jemanje policije kot orodje in orožje v političnih obračunih je bila z afero Vič-Holmec. In takrat seveda je bil tudi razlog za uspešno interpelacijo. V ta čas sodi tudi primer nezakonitih izpisov novinarja Tomaža Ranca. In po trdnih podatkih si je policija takrat želela pridobiti telefonske izpise še enega novinarja. Tožilstvo na to ni pristalo in seveda je vprašanje, če si niso tudi te izpise takrat pridobili po nezakoniti poti. Eden od očitkov je tudi očitek o slabih uspehih boja proti korupciji. Seveda se korupcija ni začela s to vlado in se korupcija tudi s to vlado ne bo končala. Korupcija je bila v Sloveniji velik problem in bo zagotovo tudi v prihodnje. Lahko se seveda vsi samo borimo in si samo želimo, da bi bilo te korupcije čim manj. Pri tem se rado pozablja na organizacijo Transrers international, ki je za leto 2007 postavila Slovenijo na 27 mesto, in to med 179 državami. Leto poprej je bila Slovenija na 28. mestu, leto 2005 na 31. mestu, leta 2004 prav tako na 31 mestu in tako naprej. Po teh kazalcih se torej Slovenija približuje tistim bolj čistim državam na svetu. Seveda je to eden od kazalcev, kazalnikov. Ne edini, zagotovo je pa kar pomemben. Glede podatkov GRECA, je seveda treba opozoriti na drobno zanimivost. Predsednik GRECA je Drago Kos in predsednik protikorupcijske komisije je Drago Kos. To samo mimogrede. Glede očitkov opozicije, da pogreša partnerski odnos policije in lokalne skupnosti. Neposredni umik policije iz določenih lokalnih skupnosti se je zgodili že sredi devetdesetih let. Takrat so, na primer, govorim za Koroško, za Mežiško dolino, ukinili policijski postaji v Črni na Koroškem in v Mežici. Prva policijska postaja je na Ravnah na Koroškem. In takrat, leta 2001, ko so hoteli mene likvidirati, je policist rabil od Raven pa do Mežice 37 minut. Takrat je direktor koroške policije, ki danes paradira tu okrog v neki jagerski uniformi, javno govoril, kako uspešna je koroška policija, da ima odzivni čas 11 minut. 11 minut. Do mene so rabili 37 minut. Tudi ta nujni intervencijski čas 12 minut, o katerem je bilo danes govora, mislim, da je še kar velik in bi se ga dalo zmanjšati z drugačno organizacijo policije. Omenjeno je bilo, da ni razrešen rop SKB banke. Seveda ni razrešen, razrešen ni marsikateri rop. Sredi 90-ih let konec leta na predvečer novoletnih praznikov je bil v Dravogradu rop. Takrat je vrh koroške policije šel v Slovenske gorice nabavljat vino za novoletno praznovanje. Takrat se je zgodil rop v Dravogradu in ta rop še sedaj ni raziskan. In še bi lahko našteval. Pa naj zaključim z načelnim mnenjem številka 175: Interpelacija je skromno pripravljena in tako v celoti ustreza definiciji politične črne gradnje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Majda Zupan.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni, spoštovani gospod minister, gospod podpredsednik, kolegica in kolegi. Interpelacija kot instrument nadzora opozicije se danes kaže kot priložnost in kot možnost, da v Državnem zboru razpravljamo o ljudeh, konkretno o ministru za notranje zadeve gospodu Mateju, ki se mu očita, da je z različnimi spremembami, tako normativnimi kot kadrovskimi, podredil politiko eni opciji in da je policija s tem podrejena političnim ciljem, ki jih izvaja aktualna oblast. Žal so se interpelaciji priključili tudi nekateri, ki so podpisali pakt o nenapadanju vlade v času predsedovanja Evropski uniji, kar kaže najmanj na dvoličnost. Podpisniki interpelacije, kot pravi eden od predlagateljev, stojijo na drugem bregu. Verjamejo v omejevanje in v samoomejevanje. Profesionalnost policije, to da ima demokratično izvoljena oblast nalogo, da upravlja z državo in si je ne lasti. Zahtevajo ministrovo razrešitev, saj menijo, da so zaradi kršitev nastale težko popravljive posledice, kar pomeni tudi nevarnost za prebivalce Slovenije,, kršenje človekovih pravic, politizacijo policije, slabši cestni varnosti in še marsikaj. O izpostavljenih konkretnih očitkih v zvezi z dogodki v primeru diskoteke Lipa in Global, glede varnosti na naših cestah, o dogodkih v primeru Plut, glede družine Strojan in v zvezi z volilnimi imeniki v času predsedniških volitev, ne bom posebej razpravljala, ker je bilo o tem že veliko govora. Obžalujem da je prišlo do smrtnih žrtev, vendar menim, da je minister,, ministrstvo in policija, da so ravnali zakonito in v skladu s svojimi pristojnostmi. Minister je na očitke odgovoril argumentirano, z dokazi, podatki, datumi. Nesreče in nepredvideni dogodki so se dogajali in se bodo še dogajali, oblast pa je dolžna, da ukrepa. In ukrepala je v okviru svojih pristojnosti, vendar minister za to ne more biti objektivno odgovoren. Zdi se, da gre pri tej interpelaciji za kritiko vlade in koalicije, da gre za nekaj, na kar želi opozicija obesiti nezadovoljstvo in kritike o zadevah, o katerih smo v Državnem zboru že razpravljali in še bomo. Zavedamo se, da jih poskušamo razreševati in izboljševati, prav tako tudi minister, da v okviru svojih pristojnosti, svojo dolžnost pa ima pri tem tudi lokalne skupnosti in državljani sami. Prepričana pa sem, da je razpoloženje večina državljanov drugačno. Ko sem se dopoldne vozila v Ljubljano in poslušala radio Slovenija, je urednik postavil vprašanje poslušalcem in poslušalkam, ali bodo spremljali interpelacijo ministra. In večina je razumela interpelacijo kot nagajanje opozicije. Ljudje so pametni in hitro spoznajo namene. Res so se zgodili dogodki, ki so obžalovanja vredni in ki jih tudi v prihodnje ni mogoče v celoti odpraviti. Vendar za vse to ni kriv minister. Za državljanke in državljane je zlasti pomembno, da se počutijo varne v svoji državi. Raziskave Fakultete za uporabne družbene študije so pokazale, da se je povečalo zaupanje državljanov v policijo, namreč kar 76 odstotkov vprašanih se počuti varne. Kljub temu, da je policija represivni organ, državljani in državljanke občutimo vse večjo demokracijo v njihovih vrstah. Policisti so bolj dostopni, so bolj strokovni, bolj vljudni, pripravljeni na sodelovanje, njihovo obnašanje in njihovi postopki so manj agresivni, kot smo bili vajeni še pred časom. Pri čemer pa se mi zdi še zlasti pomembno, da je veliko k temu prispeval nadzor, ki je čedalje bolj sistematičen in jasno opredeljen. Jasno pa je, da bo treba še marsikaj postoriti. Velja pa izpostaviti še nekatera področja, kjer sta se minister in ministrstvo še posebej izkazala. Tu gre za odpravo nalepk na avtomobilih in za dobro pripravo ter izvedbo shengenske meje, kar pa tudi pomembno vpliva na varnost državljank in državljanov. Zanemarljiva pa niso tudi druga področja. Spremembe in dopolnitve zakona za boljše delo in organizacijo, za večjo varnost, urejanje različnih registrov, elektronske povezave in računalniško vodeni postopki, kar tudi občutimo državljani Slovenije. Minister je s svojim delom pokazal, da se zaveda pomena ohranjanja visokega standarda demokracije in varovanja svoboščin ter spoštovanja človekovih pravic. Pokazal je, da v skladu z zakonom in pristojnostmi, da kot funkcionar pojmuje politiko kot odgovornost za skupno dobro, za dobrobit državljanov in državljank in v teh prizadevanjih ga podpiram, zato bom glasovala proti Interpelaciji zoper njega. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Milan Petek.
Hvala podpredsednik. Ko sem se ob pol šestih gledal na uro in poslušal ministra, sem se spraševal pravzaprav, od kje mu toliko kondicije, da sedi že skoraj devet ur in zmore moči za ta enourni elaborat. In sem ga kar primerjal z ministrom Erjavcem, ta menda dobro trenira in tudi kondicijo gradi, da vodi Obrambno ministrstvo in zelo podobno dela tudi minister Mate. Toda kasneje sem ugotovil, da sem se zmotil, ugotovil sem, da je gospod minister izračunal, da je to zadnja ura televizijskega prenosa na RTV Slovenija, ki ga je uspel uspešno uporabiti, da je bil v osrednjem mediju. Kasneje je to ponovil še v dveh intervjujih, to sem slučajno videl, da je delal zunaj za oba medija. Dejstvo je, da je spreten v komuniciranju z javnostjo, vendar eno je komuniciranje z javnostjo, drugo pa je verodostojnost. Nekdo od poslancev, mislim, da je bil gospod Drobnič, je rekel, da je gospod Mate uporabil za predstavitev dobrega dela ministrstva. Torej, to je mnenje koalicijskega poslanca. Jaz mislim, da gospod Mate ni prepričal opozicijskih poslancev. Njegove besede so na videz prepričljive, vendar je znotraj mnogo razlogov zato, da v iskrenost in v upravičenost teh besed dvomiš. Verjamem pa, da so mu jih pripravili njegovi sodelavci, verjamem, da vsega ne more poznati in je pač prepričan o tem, kar mu njegovi sodelavci sugerirajo. Seveda bom skušal to nekoliko komentirati. V odgovoru na interpelacijo je gospod Mate na 36 strani napisal, glede poslabšanja prometne varnosti, da se je od leta 2001 število motornih vozil, registrirano v Sloveniji, povečalo za 17%, da se je v Sloveniji od leta 2001 povečalo število vozniških dovoljenj za 9%, da se je od leta 2003 dolžina avtocestnega omrežja podvojila, da se je število tovornjakov na meji povečalo in tako dalje in tako dalje. To vsi vemo, gospod Minister. Vendar problem je v tem, kakšna je bila odzivnost policije oziroma Ministrstva za notranje zadeve na ta dogajanja. Na to predvidevanje, o katerem vi sami govorite. Ravno v tem je problem vašega dela in ministrstva kot celote, da je odzivnost napačna. Torej kot nadomestilo ali kot ukrep proti tem ugotovitvam, ste vi slabšali delo in poslabšali kadrovsko strukturo Ministrstva za notranje zadeve, saj ste prenesli en del področja varnosti cestnega prometa na Ministrstvo za promet, en del ste pa perfidno, pod navednicami rečeno "nategnili" ministra Žagarja, da se je odločil, da bo v skladu z Zakonom o varnosti in javnem redu in miru in pa o redarski službi prevzel, torej namesto policije tisti minister, ki sodi v okvir lokalne samouprave in torej je to en del lokalne skupnosti. S tem ste pravzaprav naredili en korak, da ste policijo umaknili iz tistih področjih, na katerih je bila prej uspešnejša kot je sedaj. Kdorkoli, ki bi naj namesto njih to počenjal. Torej v ministrstvu, zadnjič smo imeli razpravo o Zakonu o varnosti cestnega prometa. Tukaj z nami je sedel gospod minister Žerjav. Torej prav nebogljen je bil na področju, ki bi ga vi kot notranji minister morali bolje poznati, ki bi ga vaš organ v sestavi - policija, morala mnogo bolje poznati kot minister za promet. Pa je moral on zagovarjati Zakon o varnosti v cestnem prometu. To je potrditev tega, da je bila poteza napačna. Gospod Žagar, kot sem rekel, je prevzel nalogo, da prenese del zagotavljanja javnega reda tako, da občinski redarji prevzamejo te pristojnosti. Zaradi tega, ker se je to zgodilo, ker to ni bilo ustrezno pripravljeno in tudi mislim, da to ni ustrezna rešitev, že skoraj leto dni v nobenem lokalnem okolju ni videti redarjev, ker so v glavnem vsi na usposabljanju. Torej, že nekaj časa je vsako večje mesto ali naselje pravzaprav brez ustrezne spremljave varnosti na tem področju, ker se redarji usposabljajo. Seveda se usposabljajo, ker so bili popolnoma nesposobni prevzeti ta pooblastila in te naloge, ki jim jih je zakon naložil. In v Mariboru se to rezultira tako, da se namesto ljudi, prej ste sami govorili o vodji varnostnih okolišev, pojavljajo kamere. Kamere, ki ugotavljajo kaj se dogaja na posameznih področjih. Počasi bomo prišli v isto pozicijo kot London, ki je ves prepleten s kamerami. Vendar Slovenija je mala država, Slovenija nima teh pogojev ali teh okoliščin kot London, si ne zasluži spremljave s kamerami. Zasluži si nek odnos policista ali zaradi mene, redarja, torej človeka s temi ljudmi, ne pa spremljanje preko kamer. In zaradi tega se pač župani odločajo, da nadomeščajo ljudi. S tem bi to usodo ali pa to pot trasirali, kot sem prej povedal, namesto z ljudmi, ki so bili prej vodje varnostnih okolišev. Če že govorite o tem, leta 1996 je bil ta korak dejansko napačno narejen. Res je, prejšnji ministri so imeli napačno izhodišče. Vendar ste vi imeli tri leta časa, da povrnete to stanje, ali izboljšate, ali z nekimi ukrepi nadomestite neke slabe poteze z ukinitvijo varnostnih okolišev. Vsi, ki smo nekoliko starejši vemo, kaj je to pomenilo, da smo čutili in vedeli, da je nekdo, ki v nekem okolju spremlja dogajanja, da pozna vsa gnezda ali kriminala ali teh mamilarskih skupin, ali razgrajanja v nekaterih lokalih. Tega danes ni, danes je policija od tega odmaknjena. In to je naš skupni problem, skupni, ne samo vaš in ne samo naš. Ko govorim pa o prometu, je pač kot posledica vsega tega, kar ste uspeli doseči, ali kar ni več vloga policije, to, da se mi, ki se vozimo iz Maribora proti Ljubljani, ne vozimo več zjutraj. Vi ste krivi, da moram spati v nedeljo zvečer, ali pa v ponedeljek zvečer v Ljubljani, ker si enostavno ne upam tvegati zjutraj v ponedeljek, ali pa v torek, govorim seveda v prispodobi. Minister Mate je kriv, ker na tej cesti ni policije, gospod Mate. Na tej cesti od Domžal do Ljubljane v vsak dan stoječih kolonah zaradi nesreč, ki jih povzročajo vozniki, ni policijskega avtomobila, ki bi dal vsaj nek jasen signal, da bi kdo reagiral na tisto modro barvo in upočasnil hitrost, da bi prišel v to črno točko slovenskega cestnega križa, pripravljen na to, da pač tam več ne more divjati. Dejstvo je, da je vsako jutro jutro zastojev in če nekdo odvrača krivdo, potem bo moral pojasniti kdo naj to krivdo prevzame. Vendar ne vozniki, ki se vsi po vrsti zaletavajo ali pa delajo prometne nesreče. In mene ne morete prepričati o ničemer drugem, da je premalo pozornosti do življenja, na cestah posvečeno iz vaše strani, torej temu problemu. Sam vem. Predvčerajšnjem sem se peljal nazaj v Ljubljano. Čim je bil pred menoj policist, pač nisem šel preko tiste hitrosti, ki je dovoljena. Včasih ga pa "pošvingljam". In zaradi tega je torej ta neprisotnost policijskih vozil, ali pa stalne kontrole, ne občasnih akcij. Občasne akcije ne zdravijo zadeve. Občasne akcije tudi niso primerne za tuje tovornjake. Te občasne akcije ne nosijo rezultatov. To mora biti stalno prisotno. To bo pač treba spoznati. Da ne govorim o tem, da je v ravnanju Vlade, pri spreminjanju Zakona o varnosti cestnega prometa šlo bolj za kozmetične popravke. Saj sami veste, da smo ukinjali nalepke za tehnične preglede, znižali smo globe za avtoprevoznike, označevali smo vozila za protokolarne namene, spreminjali smo roke za tehnične preglede novih vozil. Pa na veliko smo razmišljali oziroma je Vlada razmišljala o tem kako je potrebno drastično zaostriti kazni in to bi naj bile ustrezne rešitve. To je ta pomanjkljivost, ker je bila narejena poteza prenosa pristojnosti prometne varnosti, cestnoprometne varnosti s strani policije, zgolj na Ministrstvu za promet in ta koordinacija očitno ne funkcionira in ne "štima". Torej en vidik tega, zaradi česa menim da je ta interpelacija na mestu in ne prevzamem očitkov da, gre za neko igro, ali pa za neko predstavo. Interpelacija je legitimen akt in to danes v koaliciji oziroma v opoziciji delamo. Danes je bilo že mnogo govora o kadrovski sposobnosti policije. Kakorkoli obračaš, jaz verjamem, da mora minister braniti in zagovarjati to kadrovsko usposobljenost, ali pa svoje ljudi. Vendar, pri tem je potrebno biti objektiven, minister. Dejstvo je, da tudi v tej policiji vlada, neke vrste strah, ki ga čutijo državni oziroma javni uslužbenci v tej Sloveniji. Vi poznate eno poročilo, ki ima naslov: "Odgovornost in meje politike na policijskem področju." Verjamem, da vam ga ni potrebno citirati. Za poslance in za javnost pa le nekaj misli. Piše: "Lojalnost državnih uslužbencev ni hkrati tudi slepa pokorščina vladajoči politiki, temveč predvsem zvestoba državi, njeni ustavi in zakonom. Če je državni uslužbenec postavljen v situacijo, ko mora izbirati med ideologijo nadrejenih na eni, ter ustavo in zakoni države na drugi strani, je vedno nevarnost, da krši eno in drugo ali oboje." Ne vem, ali se, ali se ne zavedate. S premestitvami, s prerazporeditvami, s kadrovanjem novih ljudi, neveščih in nesposobnih vodenja tako odgovornih pozicij, je prišlo do tega, da nekateri pač čutijo strah in to je v policiji evidentno. In je verjetno seveda razumevanje iz vašega zornega kota drugačno. Iz našega je pač takšno. In ta ista naloga oziroma to poročilo obravnava tudi eno analizo, delano leta 2006. Poznate jo, v notranjem ministrstvu, v katerem so zaposleni odgovarjali na stanje v teh ministrstvih. In ravno pri odgovorih o zaupanju policistov v generalno policijsko upravo, so bili odgovori tako porazni, torej ta stopnja zaupanja v to generalno policijsko upravo je bila takšna, da so bili iz besedila, ki ga vsi skupaj znamo brati, ti podatki umaknjeni. Seveda. Bili so neprijetni, bili so slabi in to bo treba pojasniti in bi želel slišati kaj in kako ocenjujete ta dokument. Verodostojen, ali neverodostojen. Torej, takšne so ugotovitve analize, ki je bila narjena. Verjetno pa si ga ne bi izmišljevali. In pri vsem tem pridem do vloge direktorja policije. Bilo je že govora o primeru Ambrusa, kjer je bil namesto njega, vaš megafon tisti, ki je reševal situacijo. Nekdo je prej citiral en del te interpelacije. Da je minister prevzel pobudo za reševanje problema. Seveda. Dalje ni bral ta poslanec. Ta pobuda se je končala z megafonom v roki in z izselitvijo družine Strojan iz tega konca. To je nesporno nespodobno za ministra, ki vodi notranje ministrstvo. Morda bi še rekli: "Če smo poslali vojska tja, še lahko kakšen obrambni minister to počenja, ampak minister za promet pa nesporno ne." Pa verjamem da tudi minister za obrambo ne. Ampak namere nikoli ne veš kakšne so pri kom. In če govorimo o tej vlogi direktorja policije, je seveda ta generalni direktor profesionalna in politično neodvisna funkcija, ki bi morala biti steber zakonitega, učinkovitega in profesionalno neodvisnega dela policije. To je spet ugotovitev iz tega dokumenta, Odgovornosti in meje politike na policijskem področju. Kdo je danes generalni oziroma direktor policije vemo. Vemo kakšna je njegova politična neodvisnost. Vemo kakšna je njegova samostojnost in tudi ga ne vidimo in tudi ne poslušamo več v vlogi, ki bi jo kot policijski direktor moral opravljati. V glavnem. Nabralo se je, gospod minister. Po vašem prepričanju pač ne, nekaj dejstev ki kažejo na to, da je vaša vloga, ki je sicer skozi ta schengenski projekt lahko v javnosti cenjena kot solidna vloga. Vendar jaz tega ne bi glorificiral, bila je to vaša naloga. Bila je naloga devetih minister iz držav, ki sto vstopile v schengensko območje. In ne vem, ali so vsi to avreolo pripenjali in samo zaradi tega rekli: "Država ima najboljšega ministra za notranje zadeve." Je pa dejstvo, da je to ena izmed stvari ki je uspešno tekla. Na koncu še, gospod minister, ko se pripravljate, in ko smo se pogovarjali o interpelaciji in ko so ljudje poslušali zadeve vezane na interpelacijo, se je pojavljalo tudi nekaj vprašanj. Lepo vas prosim, če lahko odgovorite na nekaj, česar v interpelaciji ni, to moram reči, je pa za ponazoritev tega stanja, morda le za povedati. Tisti ki smo brali državne proračune za leto 2005 in pa kasneje 2008 in 2009 vemo, da je bila v proračunu 2005 črtana investicija izgradnje nove stavbe za potrebe generalne policijske uprave. Kasneje se je ta isti projekt pojavil v proračunu za leto 2008 in pa v načrtu razvojnih programov do 2011. Ta investicija je tam ocenjena za 94 milijonov evrov. Za letošnje leto je pa tej namenjeno 5.000 evrov. Torej, nič ne moreš velikega narediti s tem denarjem. Vendar informacije, torej šušljanja so, da ste menda v decembru 2007 podpisali s podjetjem IMOS eno predpogodbo za vrednost investicije v višini 70 milijonov evrov. Ta stavba naj bi menda stala nekje na področju Litostroja, ali nekje v tem območju. In vas sprašujem. Ali ta informacija drži? Ker če drži, je nerazumljivo, da bi lahko podpisali predpogodbo za nekaj kar nima danes nobene podlage še v nobenem predračunu. Niti verjetno ni možnosti direktno podpisati takšne predpogodbe, če nimaš položaja, ali pa razčiščeno in prej opravljenega javnega razpisa. Moje vprašanje je namenjeno temu, da daste jasne odgovore. Takšna pogodba ne obstaja, ali pa morda obstaja, pa pojasnite razloge, kako je do tega lahko prišlo? Tu iz tega izhaja še nekaj insinuacij, ki krožijo, pa jih bom raje zadržal za kdaj drugič, ko bom morda kot predsednik Komisije za nadzor javnih financ dobil več elementov, če bo do tega prišlo. Torej moj prispevek je bil prispevek, ki s strani opozicijskega poslanca pove, kaj si mislimo o vašem delu. O tistem delu ki je slabo. Povedal sem tudi tisto kar je dobro in upam da bomo danes nekaj odgovorov dobili. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Dimitrij Kovačič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice, kolegi, minister s sodelavci. Dokler poslanci ki so podpisani pod interpelacijo zoper ministra za notranje zadeve, Mateja, le tega kritizirajo, sem pomirjen in tudi bom pomirjen. Zaskrbelo pa bi me, če bi ga hvalili. Kajti to bi bil znak, da dejansko nekaj ni v redu in da minister morda ni pravi človek za odgovorno delo, ki ga opravlja. Ker pa ga kolegi poslanci, ki so pod interpelacijo podpisani grajajo, vem da je minister Mate dober minister in ker je dober minister to opoziciji ni všeč. Prav tako opoziciji ni všeč, da Vlada dela dobro in da dela v interesu Slovenije in njenih državljanov. Kajti trdno se oklepajo znane sintagme: "Čim boljše je v državi, tem slabše je za nas. In čim slabše je v državi, tem boljše je za nas." Zato skušajo v javnosti nenehno ustvariti vtis, da v Sloveniji življenjske razmere niso dobre, da Vlada ne dela dobro in da tudi ministri ne delajo dobro. Pa čeprav je dejansko stanje ravno obratno. Z nenehnim ponavljanjem in izkoriščanjem njim naklonjenega medijskega prostora, opozicija želi javnosti prikazati diametralno nasprotno stanje od resničnega in dejanskega. Če pa pod drobnogledom pogledamo očitke zapisane pod interpelacijo vidimo, da se vse obtožbe zelo hitro razblinijo, kot milni mehurčki pod težo dejstev in argumentov, ki jih je tudi minister navedel v svojem odgovoru zoper interpelacijo in tudi danes jih je zelo natančno pojasnil. Prav nobeden od očitkov ni utemeljen in težko zdržijo resno strokovno presojo. Oziroma, bi lahko pri nekaterih očitkih kvečjemu govorili o različnih pravno-strokovnih razlagah kot posledica neenotnosti stroke. Pa tudi v teh primerih bi lahko govoril le o morebitnem dvomu glede pomena določene zakonske ali podzakonske norme ne pa o jasnih kršitvah zakona in zakonskih določil, ki bi bile edine lahko podlaga za resno interpelacijo. Nikakor pa ne moremo govoriti o kršenju predpisov kar tako počez, kot se to vehementno počenja v sami interpelaciji in kar tudi ponavljajo vlagatelji interpelacije danes. In medtem, ko nizajo najrazličnejše predpise in člene ne ponudijo pravih dejstev in dokazov, ki bi lahko utemeljevali njihove obtožbe. Argumentacija, ki jo predlagatelji ob tem ponujajo pa ne govori oziroma ne navaja ali pa le zelo posredno navaja na vzročno zvezo med nekim dogodkom in ravnanjem ministra. Zanimivo je, da je velik del obtožb podpisniki interpelacije gradijo na rumenem tisku. In zanimivo je to, da ta rumeni tisk tudi v precejšnjem delu sami obvladujejo. In zdaj, seveda, najprej lansirajo neko novico in potem to novico uporabijo kot argument za interpelacijo. Res smešno. Še posebej absurdne se mi zdijo trditve in obtožbe o opustitvi dolžne skrbnosti za varnost državljanov Republike Slovenije v primeru Silva Pluta in na drugi strani obtožbe v zvezi z ravnanjem državnih organov v zadevi družine Strojan. In med drugim je bil danes uporabljen argument, če bi pri Plutu ravnali tako kot pri Strojanovih, ne bi prišlo do umora na Jančah. Ampak ravno pri ravnanju v zvezi z družino Strojan je bilo rečeno, da je policija prekoračila pristojnosti, da je kršila človekove pravice in tako naprej. Torej v primeru Plut naj bi bilo pa takšno prekoračeno ravnanje in prekoračene pristojnosti pa zaželeno, da bi preprečili potem kasnejše škodljive posledice. Res nenavadno. In da grem potem na podrobnejše ravnanje pri teh dveh primerih. Torej gre za postopanje policije in drugih organov znotraj Ministrstva za notranje zadeve pri čemer podpisniki interpelacije v enem primeru grajajo njihovo dejavnost, češ da je bila pretirana, pregroba, preostra, zaradi česar so bile kršene predpisane pravne norme in tudi človekove pravice naj bi bile kršene. Na drugi strani pa je bilo ravnanje policije, ki je, ravno tako kot v prvem primeru, delovala le na podlagi zakonskih in podzakonskih predpisov, označeno kot nezadostno, pasivno in neučinkovito. Takšno označevanje dogodkov z diametralno nasprotnimi merili je pripeljalo do tega, da je minister po mnenju podpisnikov na eni strani odgovoren, ker policija zoper Silva Pluta ni odredila aretacije ali uporabila posebnih oziroma prikritih operativnih preiskovalnih ukrepov in metod, čeprav za to v tistem času ni obstajala nikakršna zakonska podlaga, kot je bilo že velikokrat pojasnjeno, pač pa je lahko izvajala le redne operativne aktivnosti in to naj bi po njihovem mnenju povzročilo, da je Silvo Plut ponovno moril. Takšno poenostavljeno sklepanje, ki ga podpisniki ponovno ponujajo kot dokaz za utemeljenost interpelacije, res ni vredno resne obravnave. Na drugi strani pa vidimo, v primeru družine Strojan, podpisniki ministra obtožujejo češ, da je s tajnim opazovanjem in tajnim sledenjem kršil človekove pravice članom družine. Čeprav policija tajnega opazovanja in sledenja ni izvajala, kar je bilo ravno tako velikokrat že pojasnjeno in tudi s strani državnega tožilstva ugotovljeno, da temu ni bilo tako. V tem primeru pa naj bi bila policija preostra, prekoračila naj bi svoje pristojnosti, s tem kršila človekove pravice družini Strojan in ne vem kaj vse je bilo še očitano. Dejansko pa je policija zgolj izvajala svoje redne aktivnosti, redne pristojnosti, ki so temeljile na dejstvu, da so bile zoper posameznike iz družine Strojan vložene številne ovadbe, številne kazenske ovadbe in prijave zaradi storitev kaznivih dejanj, prekrškov zoper javni red in mir, varnost cestnega prometa in v tej zvezi je policija, v skladu s svojimi pristojnostmi, ta dejanja tudi obravnavala. Zato je na podlagi zakonskih in podzakonskih aktov policija morala izvajati ukrepe povečane prisotnosti policistov, izvajanja opazovalne službe in patruljiranja, torej ukrepe omejitve gibanja in tako naprej. V zvezi s tem je bila policija v stalnih stikih z družino, ki je bila s temi ukrepi seznanjena in opozorjena, zato ni šlo za nikakršno uporabo posebnih, prikritih preiskovalnih ukrepov in metod kakor letijo očitki. Daleč od tega! Torej, nikakršnih kršitev predpisov ni bilo, kajti le to je lahko podlaga za interpelacijo, vse drugo je pa pač vloga opozicije, ki jo naj opravlja v vseh drugih postopkih, to ni predmet interpelacije. In ko primerjamo ta dva primera vidimo kako nedosledni in nenačelni ter krivični so podpisniki interpelacije. V enem primeru se torej zavzemajo za represivno ravnanje policije, četudi bi s tem prekoračili svojo pristojnost in kršili človekove pravice, medtem ko v drugem primeru, ko pa policija sploh ni prekoračila svojih pristojnosti pač pa je v okviru preventivnega ravnanja izvajala svoje operativne aktivnosti, pa to isto policijo grajajo, češ, da je bila preostra, da je kršila človekove pravice in še marsikaj drugega je zapisano. In takšnega licemerstva, oprostite kolegi in kolegice, res ne morem sprejemati. Kot sem že prej omenil, gre za interpelacijo, ki vsebuje obtožbe na zelo trhlih nogah, slabo argumentacijo, kar kaže tudi na to, da podpisnikom sploh ni šlo za to, da bi imeli resno argumentirano razpravo o dejstvih in dokazih zapisanih obtožb, pač pa jim je šlo zgolj za to, da se čim bolj glasno napada ministra, ki je del Vlade. Vlado pa je treba z vsemi sredstvi v javnosti prikazati kot slabo, kar je posledično slabo tudi za državo in njene državljane, kajti kot sem že na začetku povedal, jim je le do ustvarjanja privida: "Čim slabše za državo tem boljše za nas." Upam pa, da ne samo kolegi poslanke in poslanci v tem Državnem zboru, da bo tudi javnost spregledala to namero. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Potrč, prosim.
Hvala lepa. Malo za šalo, malo bolj za res: Če bi bil na mestu gospoda ministra, bi se podpisnikom interpelacije zahvalil, da so mu dali priložnost, da dve in pol uri govori pred slovensko javnostjo in to od treh, ki si jih sam izbere, čeprav kritizira, da govorimo o tistih, ki smo opozarjali na probleme njegovega delovanja o stvareh, ki niso zapisane, sam pa vsaj polovico svojega nastopa izkoristi za to, da predstavi vprašanje in aktivnosti o katerih ga nihče ni spraševal, ki so lahko tudi pozitivne in jih ne kaže oporekati, niso bile pa vsebina interpelacije. In najbrž, vsaj poslanke in poslanci vemo, predpostavljam pa, da tudi gospod minister, da je ob odličnem delu lahko tudi posamično ravnanje, ki ima takšno težo, da se zaradi njega vloži interpelacija in da se z interpelacijo lahko tudi uspe. Zato interpelacija nikoli ni celovito delovanje, ki bi ga v treh letih predstavljalo angažiranje nekega ministrstva. Mene to dejstvo ne preseneča in sem ga pričakoval, ker kdor koli je že poslušal in realno ocenjeval nastope gospoda ministra je vedel, da ima dobre retorične sposobnosti, da je izjemno kategoričen, da bo trikrat poudaril tisto, kar je koristno za njega in zaobšel ali pa z polovičnimi resnicami govoril o tistem, kar eventualno za njega ni dobro. To se je zgodilo tudi danes. In drugo, kar bi pol za šalo, pol za res povedal, je: najboljše bi bilo, da v korist gospoda ministra nehajo govoriti koalicijski poslanci, ker vsaka njihova razprava škodi dobremu vtisu, ki ga je poskušal narediti minister. Ker on je govoril o dejstvih, koalicijski poslanci pa poskušajo politizirati, postavljati vprašanje, kaj je interpelacija, kdaj se sme vložiti, kdo jo sme vložiti, o kakšni vsebini [[...]]To je drage gospe in gospodje nepomembno, vsaka poslanka in vsak poslanec ima pravico, da se odloči, da jo vloži, potrebno jo je vložiti o vprašanjih dela ministra in to je bilo storjeno. Jaz bom zaradi tega, po tem uvodu, govoril smo o treh vprašanjih, ker mislim, da nima smisla govoriti o vsem posebej, pa ne o tistem kar gospoda ministra nismo vprašali, pa nam je razložil. Govoril bi o primeru Plut in se strinjal s tistimi, ki trdite, da najmanj kar je, je treba povedati, da je bila kazensko-pravna stroka v tem pogledu v Sloveniji razdeljena in da niso tako nesporne trditve, ki jih je gospod minister povedal, da je policija storila vse, kar je bila pooblaščena storiti. Nekateri drugi so mislili tudi drugače. Naj povem, da 148. člen Zakona o kazenskem postopku v prvem odstavku pravi: "Če so podani razlogi za sum, da je bilo storjeno kaznivo dejanje za katero se storilec preganja po uradni dolžnosti, mora policija ukreniti vse potrebno...." Poudarjam še enkrat [[....]]"mora policija ukreniti vse potrebno, da se izsledi storilec kaznivega dejanja, da se storilec ali udeleženec ne skrije ali ne pobegne, da se odkrijejo ali zavarujejo sledovi kaznivega dejanja in predmeti, ki utegnejo biti dokaz in da se zberejo vsa obvestila, ki bi utegnila biti koristna za uspešno izvedbo kazenskega postopka." Pri tem praktiki kriminalisti opozarjajo, da je bil že prvi razlog za sum kakršenkoli dokument, ki je brez dvoma prišel iz srbske policije potem, ko je po izpustu v Srbiji gospod Plut storil kaznivo dejanje uboja. Obveznost ukreniti vse potrebno policiji nalaga, da samostojno na podlagi obveznosti iz zakona sproži vse razpoložljive aktivnosti za izsleditev storilca in zavarovanje dokazov, ne pa, da se sklicuje, da ni dobila naloga od tožilca, da se pravosodni ministrstvi Slovenije in Srbije nista mogla dogovoriti o izmenjavi podatkov in podobno. In še nekaj je prav povedati. Kaznivo dejanje umora, storjeno v Aleksincu, je po mnenju vseh navedenih strokovnjakov direktna podlaga za ukrepanje. Člen 122. Kazenskega zakonika namreč določa, Kazenski zakon Republike Slovenije velja za državljana Republike Slovenije tudi če stori v tujini kakšno drugo kaznivo dejanje, poleg kaznivih dejanj, naštetih v prejšnjem členu, če se zaloti na ozemlju Republike Slovenije, ali če se izroči. Torej, ne samo, če se izroči, ampak tudi, če se ga zaloti na ozemlju Republike Slovenije potem, ko so bili povzeti vsi ukrepi, da bi se ga izsledilo in zaprlo. Torej, podlage prav gotovo so bile. Jaz ne trdim edine. Ampak tako enostavno trditi: "Storili smo vse." je najmanj polresnica. Različni so bili pogledi, zato je tudi v razpravi na matičnem delovnem telesu, v začetni razpravi, ko stvari še niso bile tudi dogovorjene, kako jih je treba tolmačiti, Ministrstvo za pravosodje je reklo, da v konkretnem primeru po njegovem mnenju ni bilo ovir za kazenski pregon po drugem odstavku 124. člena in da so torej pravne podlage za kazenski pregon obstojale. Kasneje se je to zameglilo, ni se več upoštevalo. Vaše sklicevanje, gospe in gospodje poslanke in poslanci, da je vendar vse odločeno na matičnem delovnem telesu, so pa smešne. Saj vemo kako matično delovno telo odloča. Po večini. Vemo kdo ima večino in vemo da mnogokrat, ali pa praviloma ne veljajo argumenti, ampak velja večina. Tako je bilo tudi tokrat. Toliko glede nespornosti ravnanja v primeru zadeve Plut. Kar zadeve primere delovanja služb za varovanje. Minister trdi da ni imel pooblastil in da ni mogel pravočasno ukrepati. Čeprav je bil opozorjen da obstoja sum, da gre za delovanje podjetja za varovanje, ki ne izpolnjuje pogojev in ki je bilo v postopku že kaznovano. Minister pri tem pove, da ni mogel ravnati, ker mu 40. člen tega ni omogočal. Toda, gospod minister, vi ste imeli priložnost 40. člen zdavnaj spremeniti pa ste predlagal takšno spremembo šele po tem, ko je Državni zbor po vetu zakon zavrnil. Šele takrat in šele potem, ko se je zgodil tragičen dogodek pred Globalom, se je ministrstvo odločilo da spremeni 40. člen zakona, da bi omogočilo ukrepanje. Tako zopet, ne recite, da je bilo ravnanje ministrstva neomadeževano. Ni bilo. Vi ste pač verjeli in mislili, da se da ravnati tudi na druge načine in niste pravočasno ukrepali. Danes trdite, da niste odgovorni, ker v treh letih ni bil pripravljen in izdan ustrezen pravilnik, češ da so se v tem, na podlagi spremembe zakona o inšpekciji, pridobila pooblastila inšpektorja. Če je tako res, potem ste imeli vse podlage za ukrepanje. Če ni, ste računali zopet z neko predpostavko, ki ni bila realna. In najbrž je prav, da te stvari poveste. Ker prvi zakon, ki smo ga kasneje v Državnem zboru zavrnili na podlagi veta Državnega sveta sploh ni, praviloma ni govoril o operativnih nalogah in pooblastilih. Govoril je samo o tem, da se vzamejo zbornici iz služb, podjetij za varovanje pooblastila na področju izobraževanja in to na podlagi nekih vaših nadzorov, ki so bili vsebinsko in po pomenu relativno prazni. Tudi nekatere sodbe, pred kratkim ste eno dobili, so ugotovile vaše nezakonito ravnanje. Tako da vsaj glede teh dveh stvari, tako bi se dalo pa naštevati še kakšno, ni mogoče trditi, da je vaše delovanje v celoti neoporečno in da ste ravnali vedno in v celoti prav. In zadnje, kar sicer ni izrecno zapisano v zahtevi za interpelacijo, ste pa na razpravo, gospod minister, danes govorili o tem in moram povedati da ste bili skrajno nekorektni, da ste ponovno zavajali Slovenke in Slovence in govorili neresnico. Rekli ste, da si izbrisni niso uredili statusa. Po odločbi Ustavnega sodišča iz leta 1999 in 2003 si niso bili dolžni urejati statusa, ker so ga imeli. In je bilo nezakonito, da jim je takratna oblast ta status odvzela. Mnogokrat tudi z metodami ki niso bile javne, ampak so jih povabili na policijo oziroma na upravne organe iz drugih razlogov, potem pa uničili dokumente. Zato trditi, da si niso uredili statusa ni resnica, ampak je neresnica. In potem kasneje, da si niso hoteli urediti niti državljanstva, niti statusa tujca. Ustavno sodišče je izrecno ugotovilo, da so status tujca imeli in da bi jim status tujca moral biti priznan. Statusa državljanstva pa si res mnogi od teh, ali pa večina ni želela urediti. Samo gospe in gospodje, ali je opredelitev, da želim ohraniti status tujca, ne pa pridobiti status državljana kaznivo dejanje, ali pa je dejanje zaradi katerega se lahko aktualna oblast odloči, da z nezakonitimi ukrepi onemogoči njihovo bivanje v državi, pod predpostavko, da se bo večina njih izselila. Mislim da so to ravnanja, ki jih je treba poimenovati s točnimi definicijami. Ministrstvo lahko računa na rešitve preko ustavnega zakona, to je njegova pravica, samo mora korektno kvalificirati dejanja in ne direktno izigravati odločbe Ustavnega sodišča. Mislim, da je prav, tudi ob tej priložnosti to povedati, ker je minister tudi na tej točki govoril neresnico in zavajal javnost. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Samo Bevk.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! O statistiki smo danes že nekaj slišali. Posebej, gospod minister je povedal, da niti sam nima dostopa do statističnih podatkov in da se jih ne da spreminjati. To je res in mu seveda verjamem. Da pa se s statistiko na tak ali drugačen način manipulirati ali interpretirati po svoje. In s statistiko se da tudi marsikaj dokazati, celo obratno kakor je dejansko resnica. Konec lanskega leta oziroma kakšna dva meseca pred koncem lanskega leta se je varnostna situacija v idrijski občini bistveno poslabšala. Bilo je skoraj neko "obsedno stanje", skoraj vsakih par dni so mediji poročali o vlomih in tatvinah v šole, trgovine, v gostinske objekte, športne objekte, tako v samem središču mesta, Spodnji Idriji, Črnem vrhu in v sami Idriji, kot rečeno. In ko smo zahtevali na občinskem svetu obravnavo o tej žgoči problematiki, ta razprava je potem na občinskem svetu tudi bila, smo izvedeli, da je varnostna situacija v občini v letu 2007 praktično boljša kot je bila v letu 2006, ko je bila ocenjena, iz podatkov statistike je možno razbrati, da je bila občanom na območju policijske postaje Idrija zagotovljena dokaj dobra varnost. To je ugotovitev za leto 2006. Za leto 2007 pa naj bi bila še dosti boljša, kljub temu, da smo kar naprej poslušali o teh vlomih, o krajah, v te različne objekte, od šol do drugih objektov, gostiln, trgovin, športnih objektov in tako dalje. Seveda, prišla je na pomoč statistika in sicer interpretirana na zelo ustvarjalen način, ko je bil praktično en večji dogodek obravnavan kar 60 krat. In so v bistvu enega storilca odkrili kar 60 krat v eni noči. Tako statistika lahko marsikaj prenese. Ampak to ni najpomembneje. Bolj pomembno se mi zdi to, da je prišlo do ukinitve policijskih postaj že pred leti, ko so neke policijske postaje v občinah funkcionirale, sedaj pa naj bi bile tam policijske pisarne ali mogoče kakšen policijski oddelek. Tako imamo danes na policijski upravi Nova Gorica samo pet klasičnih policijskih postaj, v Ajdovščini, Bovcu, Novi Gorici in pa v Tolminu. Tista klasična policijska postaja, ki skrbi za javni red in mir, seveda tudi za druge stvari, na ozemlju občin. Obstajajo pa neke policijske pisarne, ki so več ali manj na papirju. Ko sem danes spraševal občane v občini Cerkno, ali vedo, da tam obratuje policijska pisarna, marsikdo sploh ni vedel, da tam obratuje policijska pisarna dvakrat na teden po dve uri: ob ponedeljkih od 12. do 14. ure in ob petkih od 13. do 15. ure. Tako, da je to neko nadomestilo prejšnje policijske postaje, ki je imela svoj oddelek policistov, ki je kontroliral situacijo na ozemlju te občine. Danes pa je na policijski postaji v primerjavi z nekaj leti nazaj 21 policistov manj kot jih je bilo pred leti. To se pravi, ozemlje se je bistveno povečalo od Cola nad Vipavsko dolino, pa tja do Zakojce nad Baško grapo. Veste kakšen velik in razgiban teren je to, in je zelo težko kontrolirati varnostno situacijo na takem območju. In če se policijska patrulja odpravi v Zakojco ali na Bukovo ali v vasi pod Javornik, kako lahko pride in ukrepa v samem mestnem središču, ko se kaj posebnega dogaja. Gre v bistvu za zelo veliko kadrovsko podhranjenost, pa ne samo idrijske policijske postaje, tudi drugje, tudi po drugih slovenskih mestih. Sedaj so se ukinjale tudi te obmejne policijske postaje na severnem Primorskem so to Vrtojba, Kobarid, Dobrova. Sicer je bila res ustanovljena nova policijska postaja za izravnalne ukrepe, ampak vseeno je prišlo do kadrovskega deficita, ko je bila večina policistov prestavljena na zunanje meje Evropske unije na schengen. Tako, da bi jaz apeliral na vodstvo slovenske policije in tudi na Ministrstvo za notranje zadeve, da je potrebno okrepiti policijske postaje na samem terenu, kajti s kadrom, ki je danes na razpolago, se ne da ustrezno poskrbeti za varnost občank in občanov. Naj ponovim, da kdaj pride na pomoč tudi statistika, ki jo pač nekdo interpretira bolj na lahek način in potem dejansko ob poslabšanju varnostne situacije ugotovimo, da se je pravzaprav ta varnostna situacija izboljšala. Apeliral bi, gospod minister, da bi te klasične policijske postaje v naši državi kadrovsko okrepili, da bodo kos nalogam, ki jih morajo izvrševati. Hvala lepa.
Hvala lepa, besedo ima gospod Alojz Sok
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani minister s sodelavci, kolegice poslanke in poslanci! Ko sem se danes vozil proti Ljubljani, sem že poslušal razpravo, vas, ki ste bili tukaj. Slišal sem izjavo enega od predlagateljev, gospoda Gantarja, ki je rekel, da lahko interpelacijo argumentira kar sam. Torej, da je takšna, da lahko vse točke in ker se je menda prej očitalo, da so predlagatelji v malo številnem zastopstvu tukaj in res se strinjam. To kar je v tej interpelaciji zapisano, lahko interpretira on sam in še kdo in pravzaprav je dobro, da je danes pustni torek, ker zadeva ni preveč resna. Gre bolj za neko celodnevno maškarado besed. Slišal sem tudi, da je bil očitek s strani opozicije, pozicijskim svetnikom , češ tudi vi ste v prejšnjem mandatu vlagali interpelacije. In ker sem bil sam opozicijski poslanec, lahko rečem, da je to tudi res, seveda smo, tudi proti notranjemu ministru gospodu Bohincu. To pa zato, ker je izdal odločbe izbrisanim, če jih tako v narekovaju imenujem, mimo zakona, po odločbi Ustavnega sodišča. Moram pa reči, da se maskirali pa nismo. Vi spoštovani kolegi v današnji opoziciji pa ste se namaskirali. Del se vas je maskiralo v SD, gospod Gaber v neodvisnega in računa kako bo spet pisal na šolsko področje, največji del pa se je zamaskiral v neko novo stranko Zares, ki se sedaj prodaja, kot neki novi politiki. Jaz vsaj gospoda Trofenika poznam že zelo dolgo, 25 let. On je dejansko politik iz naftalina. Ni nič novega in tudi, kar je danes tukaj pripovedoval je bolj razkrivanje neke lastne osebne bolečine. Govoril je o tem in jaz se opravičujem, gospod minister, ker, kot sem razumel, ni podpisal interpelacije, bo pa glasoval proti vam. Med drugim je navedel dva razloga. Eden od teh je, da je do dveh domačij, to je v ormoški občini, ostala dvignjena zapornica na schengenski meji in bo stala dvignjena tako dolgo, dokler ne bomo uredili poti do teh dveh domačij po slovenskem ozemlju in prav je tako. Prav je tako, da bo ostala dvignjena. In jaz sem zadovoljen, da ste tako odločitev sprejeli in da lahko tem, ki tam živijo sporočimo, da bodo letos tudi to cesto dobili. Gospod Trofenik je bil 20 let župan občine, pa ni mogel urediti, pa bomo to uredili sedaj. In pa svojo bolečino proti vam je izražal v nekem filmu, ki si ga lahko ogledate na YouTube, na medmrežju, če vtipkate besedo "anti-vile". Šlo pa je za to, to je govoril gospod Trofenik, šlo je za to, da je mene obtožil, da sem mu jaz ta film naredil in ker policija tega ni odkrila, da bi jaz bil s tem povezan, je potem tukaj v interpelaciji napadal ministra, ki je interpeliran. Zadeve, ki nimajo nobene veze, ampak o tem je govoril zelo na široko in zelo na dolgo. Zato, novi politiki iz Zares-a ne bodite užaljeni, če vam pač to povem. Kar se pa tiče interpelacije pa zelo na kratko. Delati politično in si nabirate točke na takih zadevah, kot sta Lipa in Global - jaz se opravičujem sorodnikom teh nesrečnih ljudi, ki so umrli - delati politiko na tem je skrajno sprevrženo dejanje. Ta zadeva se lahko zgodi danes, se lahko zgodi jutri, pojutrišnjem ali pa bog ne daj, to se lahko zgodi kadarkoli in kjerkoli. Nobene preventive tukaj ni možno zastaviti tako, kot vi to zahtevate od resornega ministra. To enostavno ni možno. Kot tudi ne vzpostaviti popolne varnosti na naših cestah, ne more je narediti minister, pa če ima še ne vem koliko policistov. Govorili ste, da je policistov premalo. Pri nas jih je, če boste vprašali ljudi preveč. Policistov je pri nas ogromno, ampak moram reči, da sobivamo skupaj, da se razumemo. In res je to, kar je moja kolegica Majda Zupan rekla, da danes veliko ljudi seveda misli, da policije ne rabimo, veliko ljudi je prepričanih. Jaz mislim, da po tej razpravi s strani opozicije danes še več ljudi misli, da je ne rabimo. Ampak, ko se pa nekaj pojavi, takrat pa takoj kličemo na policijo: "Pomagajte nam!" Lahko rečem, tudi sam sem to doživljal v preteklosti, da so danes policaji do ljudi veliko bolj prijazni - ni res, da bi bili manj izobraženi, kot so bili včasih, ni res, da bi se tudi splošna varnost slabšala in vse, kar ste k temu dodajali in hoteli prikazati ministra, kot tistega, ki je kriv, da se dogaja nekaj nemogočega. To enostavno ne drži. Še enkrat pa povem, da je pri nas policistov veliko več, kot jih je bilo včasih, da so pač razporejeni na to schengensko mejo, da z njimi ljudje sodelujejo in se vsi skupaj zavedamo, da je pač realnost takšna, da morajo biti in tudi to se seveda dogaja, da nekateri odhajajo in drugi prihajajo. Tako je v vseh poklicih, tako je v policiji, kot, če hočete, med učitelji in zdravniki in vsepovsod, da so plače nizke. Ne vem, kdo v Sloveniji bi rekel, da nima prenizke plače, saj to tudi vi govorite, da imate prenizke plače, ne pred kamerami, ampak ko se tam srečamo, za zaprtimi vrati, se je že večkrat razmišljalo, kaj bi naredili poslanci, da bi se plače nekoliko povišale. Bodimo pošteni - povsod so pač plače takšne, kot je slovenska realnost. Kakšne pa so plače v naših tovarnah? Še veliko nižje kot pri policiji. Kar se tiče tega nesrečnega Ambrusa, in tukaj bi rad povedal, da sem nekoč, ko sem bil še vodja poslanske skupine, po tistih dogodkih, ko so mi novinarji pridržali mikrofon pred usta in me vprašali, kaj mislim, sem takrat odgovoril, in zapis obstaja, da je bila tam storjena napaka, ampak dodal sem še nekaj, to lahko sedaj povem, ker je lahko biti general po bitki, ker se je potem začelo vse tisto dogajati. Ampak v javnost tistega drugega stavka niso dali, samo tistega prvega, da sem pa povedal, da je lahko biti general po bitki, tega pa niso dali. In ko sem pozneje videl, da teh Romov iz Ambrusa tudi njihovi niso nikjer v Sloveniji hoteli imeti, sem razumel, da je bilo bivanje te družine na tistem mestu dejansko nemogoče. Tudi drugi, tudi njihovi jih potem v Sloveniji nikjer niso hoteli imeti, ker je pač v tej družini bilo nekaj nasilnežev, ki so povzročali, kar so povzročali. Jaz bom s tem končal. In povem, da ta interpelacija nima nekih pravih argumentov, nima nekih temeljev in spoštovani gospodje, nikar vam naj ne bo žal, da je minister v tistem času, ko je televizija še prenašala, lahko slovenski javnosti povedal in se zagovarjal. Konec koncev je prav, da ob vse tem vašem napadalnem govorjenju tudi naše državljanke in državljani, da ne bom rekel, gospod Kontič, ne bi zameril, samo Slovenke in Slovenci, mislim pa na vse, ki živimo v tej državi imajo pravico, da izvedo marsikaj, kar v tej interpelaciji ni bilo povedano. To so samo očitki, minister pa ima vso pravico, da se brani in tudi mi koalicijski poslanci imamo vso pravico, da ga branimo, ker ocenjujemo, da je dober minister in da je dobro delal, da pa so te argumentacije v sami interpelaciji zelo, zelo šibke. Hvala lepa.
Gospod dr. Gantar imate besedo v imenu predlagateljev.
Seveda gre za repliko na izvajanje gospoda Soka. Gospod Sok je slabo slišal, ko se je vozil. Mogoče je to dobro za njega, ker je gledal na cesto ali pa ima slab radio. Kakorkoli, nisem rekel, da lahko interpelacijo interpretiram in predstavim kar sam, tega nisem rekel. Nasprotno, zelo ljubo mi je, da interpelacijo predstavljajo tudi drugi in da o njej govorijo predvsem tudi s pozicije, ker s tem pokažejo, kaj res mislijo ali pa vsaj na videz. Rekel pa sem nekaj drugega; da lahko kar sam opravim z argumenti, ki jih navaja pozicija v odgovoru na interpelacijo in to tudi z vašimi argumenti, gospod Sok. Rekel bi predvsem to, jaz v načelu ne verjamem človeku, ki prevečkrat govori "bodimo pošteni". V tem trenutku že skriva nekaj zadaj, neko prevaro, finto ali trik, s katerim nas hoče prinesti okoli. In dejansko nas prinaša okoli ne z bolečinami drugih, ampak z njegovimi lastnimi. Kot vem, kot župan ima že sedaj probleme že nekaj letne, ki so preveliki glede na to, koliko časa je v tej službi. In ne verjamem, da bo prekosil svojega kolega Trofenika, ki je bil na tem mestu kar dolgo časa. Pa tudi sicer ni poslušal kaj dosti dobro in kaj posebej pazljivo. Nikoli in nikdar nismo rekli, da se kaj takšnega, takšen incident, takšna nezgoda, nesreča ne more zgoditi. Jaz sem večkrat poudaril danes, da se taki dogodki lahko zgodijo; ampak v dobrih dveh letih pet mrtvih mladih ljudi na podobnih prostorih, na križanju javnega prostora in prireditvenega prostora, v vseh treh primerih, Lipa, Celje, Global, vpletene varnostne službe na svoj način. In če to ni razlog, da vprašamo, kaj se dela, kaj je bilo storjeno, ali so te službe takšne, da so opravile svoj posel ali ne? In če niso, zakaj ne? Ali je bil izvršen nadzor? Če to ni legitimno, javno vprašanje poslancu tega Državnega zbora pa res ne vem, kaj je! Ali moramo res vse pospraviti v predal, vse pomesti pod preprogo, samo zato, da bi bila vest čista in da bi rekli: "Bodimo pošteni?" Ne, gospodje, na to nas ne boste napeljali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zvonko Černač.
Hvala! Spoštovane kolegice in kolegi! Ne zaradi te zadnje razprave, ti razlogi, ki so bili tukaj navedeni, niso tisti, o katerih naj bi razpravljali v povezavi z interpelacijo zoper nekega ministra, ampak ko sem prej poslušal nekatere druge razprave, in številne so bile, sem se spomnil na nek razgovor, ki smo ga imeli pred časom in na katerem smo razpravljali o tem, ali naj se državni delež v Zavarovalnici Triglav, ki ga nekateri poimenujejo družinska srebrnina, prenese v omare državljank in državljanov ali ne. In tam nekje na polovici te debate, ki je postala dokaj brezplodna je nekdo rekel: "Poslušajte, ali se mi hecamo, ali kaj?" In ne zaradi te zadnje razprave, ampak tistih, ki sem jih prej poslušal, moram reči: "Poslušajte, ali se mi malo hecamo tukaj, ali kaj?" Interpelacija je resna zadeva. Interpelacija ni namenjena medijskemu šovu, ne parlamentarcev ne kogarkoli drugega. Polagati ministru na ramena, da je to zadevo izkoristil v gledanem terminu televizije, lepo vas prosim. Vi ste vendar to zadevo sprožili. Veste, da nimate nobenih argumentov, tudi nobenega pametnega argumenta niste postavili. In sedaj, ko ste v neki stiski, ko ne veste, kaj bi povedali, je pa minister kriv zaradi tega, ker je argumentirano pojasnil vse tisto, kar je bilo navedeno; in to takrat, ko je bilo to potrebno povedati, kaj je tukaj narobe. Očitati mu pa, da je to naredil, je pa ena sprevrženost brez primere. Nič od tistega, kar je napisano, in nič od tistega, kar ste danes v razpravi pridodali, ni take narave, da bi zaslužilo mesto v interpelaciji zoper nekega ministra. Nič! V enem primeru ste ministra obtoževali, da vrši politični pritisk, vpliv na policijo, ki naj bi bila samostojna in avtonomna, v drugem primeru ste mu očitali, da tega politična pritiska oziroma tega političnega vpliva ni izkoristil. Prvi primer - obtožba oziroma ovadba zaradi genocida, drugi primer - Primer Plut. Dajte se sami s seboj zmeniti, kaj je sedaj, ali je premalo tega političnega vpliva ali ga je preveč. Ravno toliko ga je kolikor ga zakon določa. Minister je odgovoren za resor in kot tak mora spremljati njegovo delovanje. Nikjer v nobeni potezi pa ni bilo izkazano, da je kakorkoli s svojimi ravnanji vplival na konkretno delovanje konkretnih policistov. Nikjer! In prav je tako. Potem sem poslušal v razpravi: minister je skozi interpelacijo, pazite, skozi interpelacijo, ki je nek resen akt politične obtožbe, kriv zaradi tega, kjer so nekje po Sloveniji postavljene varnostne kamere. Kriv je zato, ker policistov ni na določenem mestu, kjer bi jih poslanec pričakoval, pa jih ni. Na drugi strani je pa kriv, ker so, pa jih poslanec tam ne pričakuje - lepo vas prosim! Mislim, da to resnično niso zadeve, o katerih naj bi v okviru neke interpelacije razpravljali danes tukaj. In po obtožbah, ki smo jih poslušali, ki so bile zapisane, pri nobeni od teh ni bilo nobenega resnega argumenta. Mislim, da celotna zadeva od prvih korakov naprej, tako kot se je odvijala, je imela en izključen namen: predstava za javnost, blatenje nekega ministra v najbolj občutljivem času, v času, ko mu je vsa Evropa priznala, da je nekaj naredil za Slovenijo in tudi ostale države pomemben korak, kar se tiče schengena. Tudi to je v politiki seveda dopustno, vendar pa se ni dobro s temi zadevami ukvarjati v Državnem zboru, kjer bi naj bi se ukvarjali z malo bolj resnimi stvarmi, ki imajo konkretne učinke na življenje državljank in državljanov. Kakšno je dejansko stanje v policiji? Ni najboljše. Ampak ne zaradi teh argumentov, ki jih vi navajate. V vsakem sistemu, posebno v velikem sistemu, kar policija je, ki je zelo heterogeno razvejan, so skozi obdobja potrebne spremembe. Nujne so. Drugače sistem začne delovati slabo. Kolesje se upočasni. In nekatere spremembe je minister tudi prek zakonodaje in ostalih ukrepov v tem mandatu izpeljal. Premalo. Vendar je pri tem ravnal politično modro in je izpeljal toliko sprememb, kolikor jih je bilo še mogoče v takem sistemu, kot policija je, prebaviti. Vsako hitenje, vsaki hitrejši koraki, bi verjetno pripeljali do tega, da bi se zgodili taki ali drugačni odpori. To je pač politična realnost in s tem se moramo soočiti. Če bi nekdo začel spremembo 15 let nazaj ali pa 12 let nazaj in bi te korake postopno uvajal, bi verjetno tudi mi v današnjem trenutku lahko govorili, da je policija v celoti gledano bolj učinkovita oziroma da je taka, kot jo vsi želimo. Tudi do te točke bomo prišli in mislim, da poteze, ki jih vleče minister in njegova ekipa, so korak v pravi smeri. Gotovo bodo potrebne v prihodnosti, ne glede na to, kdo bo v bodoče sodeloval v taki ali drugačni vladni koaliciji, spremembe tudi na tem področju, ker so glede na razvoj vseh ostalih sistemov nujne. Vendar tudi takrat, ko je minister prišel v ta državni zbor s posameznimi spremembami, ki niso bile ne vem kako velike, bile so v bistvu take spremembe, ki so odpravljale anomalije prejšnjih vlad: nalepke, nepotrebni tehnični pregledi za nova vozila. Avtomobil je pripeljal iz tovarne, kjer je bil tehnično pregledan, in je moral zapeljati na tehnični pregled. To je bilo odpravljeno. Sedaj zapelje šele po štirih letih, nato pa vsake tri, dve leti. Ne, ne, gospod Anderlič, preberite si. Če pa ne verjamete, pa pojdite pogledat, če imate še star avto, imate še kakšno nalepko nalepljeno na njemu. Tista nalepka je bila strošek, ki so ga davkoplačevalci po nepotrebnem plačevali nekemu zasebnemu podjetju z letalskim imenom. Tukaj ste bili specialisti, kar se letal tiče. Uspešno ste jih kupovali, ste rekli, še bolj uspešno ste jih potem oddajali. Vaš bivši premier je celo rekel, škoda da nismo imeli dva falcona, ko smo ga tako uspešno oddali. V kratkem se bo pokazala ta "uspešnost" v narekovanju, oddaje. In podjetje z letalskim imenom Mirage, ki je pobralo na stotine milijonov slovenskih tolarjev davkoplačevalskega denarja, je bilo eno izmed teh letalskih projektov. In ko smo te stvari v tem Državnem zboru odpravljali, spomnite se, gospodje na moji desni, takrat nekateri z leve še niso bili na desni, ste nasprotovali temu, da se te stvari naredijo, ker to ni v redu. Zadeve so lahko problematične. Niso problematične. In sedem tisoč tolarjev, kot je nekdo od vaših kolegov danes dejal "ušivih sedem tisoč tolarjev" - veste, ni tako majhen denar. To je trideset evrov, to je približno desetina zajamčene plače v naši državi. In tisti, ki so vas polna usta, ko govorimo o problemih inflacije in govorite o tem, da s tem, ko smo dali najrevnejšim 30 evrov na mesec, nismo storili nič. V isti sapi rečete, gre za ušivih sedem tisoč tolarjev oziroma 30 evrov. Če jih pa pomnožimo z vsemi tistimi, ki so ta znesek morali plačevati, in to zadevo skumuliramo v nek žep, pa vidimo, kje se je ta zgodba in na kakšen način odvijala. Skratka, bil je odpravljen nepotreben strošek, bil je narejen ukrep, ki je dober in kljub temu smo takrat poslušali silne razprave o tem, kakšno nasilje delamo na tem področju. Podobno je bilo pri potnih listih. Sedanji, tehnološko bolj zahteven potni list stane manj kot prejšnji, ki ga je izdelovalo podjetje z letalskim imenom. To so dejstva, preverljiva dejstva, gospodje. Ampak takrat ni bilo nobene interpelacije, ker bi bilo potrebno interpelirati nekoga, ki ga ni bilo že dolgo več na tem položaju. Potem poslušamo o družini gospe Jelke Strojan. Izredno podjetna družina. Mislim, da je v zadnjih letih to najbolj podjetna družina v tej državi. Redko sem slišal v življenju za kakšno družino, ki bi bila tako podjetna. Ampak očitati ministru, da je to družino preselil iz nekega kraja v drug kraj, ob tem ko so dejstva, ki smo jih premlevali na ne vem kolikih komisijah, govorila drugače, ko so govorila o tem, da je ministrstvo za notranje zadeve zagotovilo javni red in mir, zaščitilo premoženje ljudi in njihovo varnost. To se je zgodilo. In mogoče je bilo stokrat povedano, da so gospe in gospodje sami odšli drugam. Vsak si po ustavi svobodno izbere mesto, kjer bo bival. Je pa res, da je nek vaš kolega, ki se mi zdaj smeji, na seji občinskega sveta ni dal veta na sklep občinskega sveta, ki je sprejel sklep, da se pa ta družina ne sme naseliti na območje njihove občine. Ne sme naseliti. Ustava pravi, vsak si svobodno izbira mesto svojega bivanja. To pa ni bilo sporno in o tem nismo razpravljali na nobeni od komisij v tem Državnem zboru, ne v tem parlamentu. Res, da je pozneje bil ta sklep odpravljen, po številnih pritiskih in ko ga je verjetno šef poslanske skupine tudi poklical na pogovor. Ampak to so dejstva, to so dejstva, ki jih govorim zaradi tega, ker gre za velikansko sprenevedanje pri teh stvareh, ker gre za merjenje istih stvari z različnimi vatli in mislim, da moramo biti pri teh zadevah objektivni in se ne smemo sprenevedati. Tudi glede tistih ljudi, ki si v letu 1992 niso uredili statusa. Niso si uredili statusa. Odločbe Ustavnega sodišča so hodile kasneje. Takrat je veljala neka zakonodaja in po tisti zakonodaji je bilo potrebno operativno delovati. In prav je, da bi se ta problem uredil po tolikih letih na takšen način, da se o tem politično zmeni celoten Državni zbor, zato ustavni zakon. Zaradi tega dogovora, ki bi preprečil nadaljnje konflikte, nadaljnja razdvajanja. In zaradi tega se je treba tudi na tej točki nehati sprenevedati. Dejansko takrat zadeve so bile urejene, vendar je Ustavno sodišče kasneje ugotovilo, da nekateri zakoni niso bili med seboj v skladju. Drži, da je interpelacija zakonito orodje opozicije in to orodje odgovorna opozicija uporablja tako, kot se orodje uporabljala. Orodje ponavadi uporabljamo za to, da z njim nekaj naredimo, da nekaj zgradimo, da nekaj popravimo, če je slabo. Ne pa, da okoli sebe mahamo, da vse okoli sebe razbijemo, zato da smo opazni in da nas drugi opazijo. In ta interpelacija je podobna temu slednjemu. Hvala lepa.
Gospod Anderlič, replika.
Samo eno pojasnilo, kajti tako grobega zavajanja pa pač ne gre prenašati. Jaz se nisem strinjal z nalepkami in je prav, da ste jih ukinili. Je pa res, da s tem, kar ste uvedli sedaj - in tukaj je minister govoril neresnico o pocenitvi. Ko prodaš avto, ne moreš zadržati svoje registrske tablice in je prenesti na avto naprej. Ni res, jaz sem avto registriral pred enim mesecem, zelo rad bi imel tisto registrsko tablico naprej, ki sem jo imel na treh avtomobilih. Ne, kupiti sem moral novo! Pojasnilo z Ministrstva za notranje zadeve, da to ne morem narediti, razen, ker je bila serijska, meni je bila serijsko všeč taka, kakršna je bila - na treh avtomobilih sem jo imel prej - razen, če bi imel tisto po naročilu, ki so neke prav čudne na "puf", pa ne vem, kaj sem zadnjič bral tam notri. Če bi pa imel tisto, bi jo pa lahko prenesel naprej. In druga zgodba, ki se je zgodila s to vašo odločitvijo, ki pa je bila sprejeta v tem mandatu, s tem, ko mora iti registrska tablica z vozilom, kamorkoli po Sloveniji. Tam sem videl, po Ljubljani so se ljudje prepirali, so rekli, pa, kaj ti Štajerci, pa ne vem kateri parkirajo na našem parkirišču, v bistvu je pa eden iz tega bloka kupil avto z registracijo od ne vem kod. In sedaj ste v bistvu podražili registrske tablice. Verjemite mi. In na Ministrstvu za notranje zadeve mi je uradnik rekel, dajte, ko bomo dali predlog za spremembo, podprite to. Sem rekel, da bom. To je neumnost s strani vašega uradnika. Preverite, jaz sem pa registriral 7. novembra avto. In boste videli, da vsi tako delajo in da je toliko pomešanih registrskih tablic sedaj, da je koprskih - po štirih letih je treba zamenjati avto, ker drugače je lahko že nevaren. Po štirih letih je čisto spodobna doba, odvisno, kako kdo gleda na varnost in tako naprej. In tudi, kar se tehničnih pregledov tiče, gospod Černač. Že najmanj 10 let ni bilo, prej ni bilo tri leta tehničnega pregleda potrebno in sedaj ga ni treba štiri leta, ker ste eno leto podaljšali, to je vse. In ne zavajati, lepo vas prosim, ne zavajati, to so dejstva. Jaz se na to slučajno malo bolj spoznam, ker sem tudi ljubitelj, kako se reče temu, voznega parka in avtomobilskih dirk in podobno.
Hvala lepa. Čestitam vam za nov avto, gospod Anderlič.
Staro za staro se enako ne da.
Gospod mag. Cvikl, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Moram replicirati kolegu Černaču in mu čestitati, da so skupaj z ministrom odpravili nalepke, vendar vas to ne opravičuje, da zanikate našo možnost interpelacije, če opozarjamo ministra, da pa ni aktiven v protikoruptivnem delovanju in mu pri tem celo pomagate, gospod Černač. Vi ste nekaj ur na seji branili tiste, ki so v žep dali četrt milijona za davčno svetovanje pri električnih kablih, ki so za milijon 400 tisoč evrov izvajali helikopterske prevoze in ki so za milijon in pol evrov naredili poravnave pri PUH-u. Vse so to koruptivna dejanja. Mi smo danes opozarjali, da je minister odpravil nalepke - in čestitke ministru za to. Jaz se ne spuščam, kakšne tablice kdo lahko ima, kdo ne. Ampak to ne pomeni, da pa je lahko MNZ, policija manj aktivna pri odpravljanju protikoruptivnih dejanj in za to gre pri tej interpelaciji, za to gre. In zato je interpelacija orodje, s katerim opozarjamo slovensko javnost, ministra na aktivnosti, kjer ni dobro deloval. In norčevati se iz podjetnosti družine Strojan, ki je edina družina, ki je bila v svobodni Sloveniji preseljena, kako se temu reče, ob spremstvu policije, namesto da bi jo policija zaščitila, to so milo rečeno stvari, ki nimajo veliko zveze, če ne drugega, s spoštovanjem pravice do izbire stanovanja. Ljudje so živeli na svoji zemlji in izseljeni so bili na vojaško območje. [[...]] [[Izključen mikrofon.]] [[...]]
Hvala lepa. Kdo je dvignil roko? Prosim.
Hvala lepa. Verjamem, da niste slišali, spoštovani gospod podpredsednik, o čem sem jaz govoril in ste zaradi neupravičeno dali [[....]] [[Oglašanje iz klopi.]] - če mi dovolite, proceduralno bi rad obrazložil - in ste zaradi tega neupravičeno dali na podlagi 70. člena Poslovnika Državnega zbora kolegu Cviklu besedo. Prosil bi, da se ta poslovnik, o katerem smo že večkrat govorili, spoštuje tako, kot je napisan. Jaz nisem govoril o nobeni Pediatrični kliniki in o nobenih kablih, sem pa pred časom gospodu Cviklu narisal graf, iz katerega mu je, če mu do sedaj ni jasno, razvidno lahko, da ne prihaja pri tej zadevi do nobenih javnih sredstev in da gre za čisto manipulacijo, če dve zasebni podjetji med seboj nekaj podpišeta. Sem pa na tej seji, o kateri on govori, tudi povedal, da če je bilo kaj drugega v davčnih postopkih narobe pri teh zadevah, pa pričakujem, da se bodo zadeve [[....]]
Hvala lepa.
[[...]]na pristojnih organih razčistile. Nisem še končal, gospod podpredsednik [[...]]
To ni proceduralno. To razpravljate.
Je, je, je [[...]]naj pridem do konca. Rekel bi še to, da gospod Anderlič očitno ne ve, kdaj in katere zakone je sprejemal. Predlagal bi mu, da si jih pogleda. V bodoče pa predlagam, da se da besedo v skladu s 70. členom Poslovnika, tako kot je Poslovnik tudi napisan [[...]]
Hvala lepa za poduk [[...]]
[[...]], ker drugače nimam možnosti na te neumnosti odgovarjati.
Hvala lepa za poduk. Besedo ima gospod Franc Pukšič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, gospod minister! Pravzaprav v eni izmed pesmi je zapisano tudi takole: "Kriv sem, ker sem živ." Minister, ker si minister, si kriv in ker si tukaj, si interpeliran. Vse skupaj pa je pravzaprav zelo "štosno", saj si kriv tudi zato, ker ne poznaš terena ne nekem območju enega kolega poslanca. Gospod minister, kriv si tudi zato, ker so pred 10 leti ukinili policijske postaje oziroma tako so se nekateri izrazili, niso se pa ukinjale policijske enote. Ampak ta interpelacija bi morala biti pravzaprav pred 10 leti enemu drugemu ministru, ki je bil takrat. Kriv si zato, ker nisi obvestil vseh občank in občanov, da na nekaterem področju policijska pisarna deluje samo dvakrat na teden, od 8. do 14. ure ali kaj jaz vem, katere ure, in še in še. Ali drugače povedano: za nekaj so te obsodili, za kar pravzaprav niti ni v opisu ne tvojega dela in ne policije. Obsojajo te za nekatere napake, ki pa so bile v sistemu prejšnjih 12 let narejene. Res pa je, da v tem mandatu pravzaprav vse te obtožbe iz interpelacije niso vredne niti poslanskega vprašanja, kaj šele obtožbe ministra, ki mora biti seveda takšna, da mu dokažeš, da je kršil zakon ali celo ustavo. Skratka, nič takšnega ni bilo, zato so vse te zgodbe prav čudne. Mogoče minister se, tako kot se pač postavlja vprašanje zakaj nekateri primeri niso rešeni. Da ni rešeno, ampak seveda v narekovaju, ker nekaj je stvar policije, tožilstva, potem pravosodje in tako dalje, tako imenovanega ropa v SKB. Rop v SKB še ni razrešen. Res pa je, minister to te pa tudi jaz obdolžujem, ker se nisi lotil razreševanja primera ropa v SD-ju. Tega se pa niti lotil nisi, ni ne policija. Tega se verjetno bojiš, ampak kaj hočemo. Če stopimo korak naprej v zvezi s toliko opevanim in toliko prepoznavnimi kraji, kot je Ambrus, kot je družina Mirka Strojana, bi pa za poznavanje problematike vendarle kolegom in kolegicam nekaj prebral. Mirko Strojan, Obvozna c. 100, objekt Dovješ, Ljubljana-Šentvid, POP TV izjava, in potem tudi njegov podpis: "Podpisani Mirko Strojan izjavljam, da sem ogorčen nad obsodbami zoper ministra gospoda Mateja. V oddaji 24 UR sem slišal, da je gospod minister odgovoren za nepravilnosti v zvezi z varovanjem, spremljanjem in nadzorom moje družine. Odločno zanikam vse obtožbe, ker je moja družina v izrednih pogojih našega bivanja v Dečji vasi, ki so nastali po napadu na gospoda Šinkovca, zaprosilo gospoda ministra osebno za pomoč. Ob vsakem našem premiku smo prosili za varovanje policije in njihovo pomoč. V našem primeru ne vidim razloga, da bi gospod minister naredil karkoli, kar moja družina ne bi predhodno zaprosila ali odobrila vsako posredovanje. Ker so nam vaščani Ambrusa in okolice grozili, je bila pomoč policije nujna in neizbežna. Citiram izjave ene izmed groženj: Na grmado vas bomo dali in vse požgali. Prosim, da se moje pismo objavi in se očitki zoper ministra glede varovanja moje družine končajo." To sem prebral zato, da bom naslednjim dvajsetih razpravljavcem iz opozicije, ki so še na vrsti za mano, do polnoči ali še mogoče dlje, omogočal, da pač ta primer izpustijo, skratka, da bodo imeli lažjo delo. No, in iz današnjega časopisa Delo piše takole: "Ambrušani v peticiji zavračajo očitke o diskriminaciji. Prebivalci Ambrusa in okoliških krajev so v Državni zbor posredovali peticijo, podpisalo jo je 959 krajanov, v kateri zavračajo očitke o nestrpnosti in diskriminaciji do Romov. Obenem poudarjajo," [[...]] [[Oglašanje iz ozadja]] [[...]]Ja poslušaj, ampak veš kaj, tebi je potrebno večkrat povedati, pa se še te vedno ne prime. Žal. Pa tudi nimam nič nobenega upanja, da se kdaj bo. Bi pa pričakoval, da bi predsedujoči ta čas, ko jaz govorim, pustil mene pri besedi in kolega Toneta utišal. "Obenem poudarjajo, da sta v dolgotrajnem iskanju ustrezne rešitve policija in notranji minister Dragotin Mate naredila vse, da konflikt ni prerasel v še hujše zaostrovanje razmer. Prebivalci Ambrusa in številnih okoliških krajev smo že 15 let zaradi nenehnih kraj premoženja..." in tako dalje. In potem pravijo takole, da so glavno krivdo za takšno stanje so pripisali organom pregona, ki morajo prvi ukrepati pri kršenju zakona, čeprav svojo odgovornost nosijo tudi sodstvo in socialne službe. Kolegice in kolegi, Ambrus in Strojanovi se niso zgodili temu ministru, ker z nastopom funkcije jih ni pripeljal s sabo od koderkoli, ampak Ambrus in Strojanovi so seveda posledica nereševanja zapletenih, konfliktnih, neprijetnih situacij v naši državi. To seveda ni edini primer in prejšnja vlada v času Liberalne demokracije in Združene liste se takšnih problemov ni lotevala. In sedaj je minister kriv in ta Vlada tega, da so ta problem rešili tako, da tako eni in drugi, tako Strojanovi kot stanovalci Ambrusa, torej Ambrušani, napišejo eni in drugi pozitivne dobre besede o ministru in o policiji. Eni in drugi so bili zadovoljni, da se je ta problem rešil. Ja minister, potem pa res nisi pravi minister, ker ministri morajo delati nepravilnosti, ker ministri morajo delati vse drugo, razen tisto, kar bi bilo dobro za državljanke in državljane! Veš minister, če bi bil pravi minister, potem bi bil takšen kot opozicijski poslanci, ko zavrnejo to, da bi se ta država skladno razvijala. Ti so pač zavrnili zakon o skladnem regionalnem razvoju in seveda minister ti, ki si delal torej za dobrobit teh državljank in državljanov, si žal interpeliran. In še nekaj, preden končam. Izgleda pa, da za to interpelacijo, ki - tako kot sem že omenil - ni vredna niti poslanskih vprašanj, očitno ne stojijo poslanske skupina oziroma prvopodpisana Poslanska skupina Zares je sedaj prisotna, torej v tem trenutku že z dvema sedminama, ko sem začel z razpravo je bila prisotna z eno sedmino svojih poslank in poslancev. Izgleda, kot da je to nek projekt nekoga drugega, da je to projekt nekoga, ki je bil naročen in je nekatere poslance iz opozicije, tako kot jim je bilo že ob nekaterih drugih glasovanjih, sram. In se govori to, da naredijo nekaj, pred mikrofoni govorijo zopet nekaj drugega, dejansko pa mislijo drugače, kar se pri nekaterih pokaže tudi pri glasovanju. No, kolegice in kolegi, prav to je elementarni problem naše demokracije. Prav to, da se sprenevedamo, ko smo pred kamerami, in da se sprenevedamo, ko nastopamo tukaj v Državnem zboru in da vedno nismo korektni, nismo pošteni, predvsem sami do sebe. Delamo nekaj, kar nas nekdo v nekaj prisiljuje. Žal vas je veliko takšnih, žal, hvala bogu sam nikoli nisem bil, nikoli ne bom in to pošteno držo, trdo hrbtenico tudi takrat, ko ni enostavno, je pomembno če to znaš prenesti. Verjamem, da bomo na osnovi tega, kar so danes državljanke in državljani slišali, se znali odločiti tudi o tem dobrem delu, katerega si predstavil. Eden od poslancev ti je očital, da si menda zunaj govoril oziroma je poslanski kolega Drobnič omenil, da si predstavil in izkoristil tisti čas za opravljanje dobrega dela. Ja, saj problem je, ker nisi imel povedati kaj slabega! Če je Drobnič, sam nisem slišal, to povedal, je povedal samo resnico. In prav je, da je to opozicijskim poslancem povedal. Nekaterim, tako kot sem rekel, je potrebno večkrat ponavljati in določene stvari razložiti. Takšne stvari so dobre resnično za vse državljanke in državljane, seveda pa se nekateri izvoljeni odločijo drugače in mislijo, da so bolj pametni od vseh ostalih oziroma bolj papeški od papeža. Pa vendarle, je ta rok trajanja te "papežosti nad papeštvom", hvala bogu, zelo kratek. Vsake štiri leta državljani in državljani v tem zboru zamenjajo približno 50 do 60% poslank in poslancev. Prav imajo. Prepričan sem celo, da bodo letos v jeseni zamenjali še večji delež, ker si resnično marsikdo s svojim delom tega ne zasluži. Zaključil bom pa s tem. Gospe in gospodje, ljudi je potrebno ocenjevati po njihovih dejanjih. Minister, mi te ocenjujemo, da si delal v tem mandatu odlično. Skoraj bi si upal trditi, da te za nagrado, zato ker si bil dober delavec v tem mandatu, še čaka en mandat ministrovanja. Naj ti bo prav.
Prosim za mir v dvorani. Po ustaljeni praksi ima besedo samo govornik. Prosim, če to upoštevate. K proceduralnemu predlogu pa se je prijavil kolega Školč. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ko tako poslušam svojega poslanskega kolega gospoda Pukšiča, potem se mi minister ne smili toliko zaradi obrambe, ampak zaradi vsega tega, kar mora v svojo obrambo poslušati. Tiste očitke, ki so, pa z njimi ni mogoče opraviti na način, kot smo tu poslušali. Tu se kar naprej ponavlja, da gre za prazne obtožbe. Na določene stvari pa vseeno še nismo slišali odgovora. Mogoče minister Mate spretno prevrača besede, ampak bom še enkrat ponovil. Pri volilnih imenikih ga obtožujemo malomarnosti. On pravi, da jih je po službeni dolžnosti vpisal 73.000, oprostite, sedaj za tiste tam. Pokazalo se je, da 22.000 teh po službeni dolžnosti vpisanih nima niti locirane države, od tam naprej je število padalo krepko proti [[...]]
Kolega Školč, dovolite, samo da vprašam. Govorite kot predlagatelj ali proceduralno?
Kot predlagatelj, saj drugače [[...]]
Ste podpisani. Imate besedo, izvolite.
Kot gospod, ki trenutno vodi Državni zbor, bi to že morali vedeti.
Nadaljujte, beseda je vaša.
Hvala lepa. Torej, gre za to, da jih je minister 22.000 vpisal v imenik, ne da bi imeli vse podatke, ki so potrebni za vpis v imenik. Kasneje se jih je odštelo še veliko in od vseh, ki so jih poslali, se je pokazalo, da jih 10.000 pravzaprav ni zadelo naslovnika. O tem sem prej govoril. Seveda je to malomarnost in nič drugega pri sestavi imenika. Drugo je vprašanje, da to pošilja volilna komisija in tako naprej. Za izvedbo volitev ni minister dolžan. Ampak take vrste malomarnost povzroča po eni strani velike stroške, po drugi strani pa povzroča vprašanja in po tretji strani dvome v to, da so lahko volitve povsem korektno izpeljane. Tu nismo dobili odgovora. Kar naprej poslušamo, da naj bi interpelatorji v enem trenutku zahtevali od ministra več navodil policiji, drugič pa manj. Gre za ta znameniti obrat, ko govorimo o [[...]]
Gospod Školč, dovolite, za razliko od vas, nočem biti nesramen, ampak k besedi ste se prijavili proceduralno, zato vam je čas tekel v okviru proceduralnega, zato imate trenutno že minus. Prosim, če se izklopite in se še enkrat prijavite, da vam čas poteka v okviru predlagatelja. Za vse ostale govornike pa prosim, če ste toliko korektni, ne samo do mene, kar vem, da niste, ampak predvsem do strokovnih služb v okviru Državnega zbora in kadar govorite, najsibo proceduralno, predlagatelju vedno poveste, v imenu koga govorite. Prosim, da upoštevate to stopnjo tolerance in da ste v prihodnje bolj tolerantni. Hvala lepa. Kolega Pavle Gantar, vi ste želeli besedo. V kateri obliki?
Želel sem kot predlagatelj.
Imate besedo.
Hvala lepa. Moram reči, da se v teh zadnjih razpravah, v teh večernih urah že res nekoliko zabavam, čeprav se ne bi smel, ker predlagamo opozicijo. Medtem ko v opoziciji poskušamo dejansko razpravljati o nekaterih argumentih in dejstvih v odgovorih, ki nam jih je minister dal, pa vladajoča pozicija tu v sredini, po treh letih še vedno rohni, kot da bi bila dejansko v opoziciji. Obnaša se, kot da bi bila opozicija, in se ji zdi, da je glavni cilj napada tistih, ki so predložili interpelacijo, da se napada, ne pa razpravljanje o tem, kaj dejansko je res, kaj ni res, kaj se dogaja in kaj se ne dogaja. Ampak dejstvo je, da se mi slika sestavi po tem, kar sem slišal od gospoda Pukšiča, se mi slika sestavi, ko sem slišal še enega predhodnega govornika, ki je pravzaprav pohvalil to interpelacijo in ki je povedal, da je zelo vesel, če ministra grajajo in kritizirajo, ker bolj ko ga kritizirajo, bolj je to dokaz, da je minister res dober. Navsezadnje, če je to dokaz, da je dober minister, ko mu mi očitamo to in ono, če je to dokaz, potem se moramo navsezadnje vprašati - navsezadnje me bo minister še zaprosil, da naj ga grajam, da naj mu kaj očitam, da naj ga, v narekovaju, "napadam". Teoretiki zarote bodo nemara celo verjeli, da nas je - zopet se vračam na Pukšiča - potem on, minister, nagovoril, da napišemo interpelacijo. Saj je nekaj zadaj, je rekel ta naš kolega. Ne samo, da nas je zaprosil, da vložimo interpelacijo, nemara nam jo je celo sam napisal. Ker pa je večinsko mnenje tu notri, da je interpelacija slaba, je pa to slabo znamenje za ministra in minister navsezadnje po teh argumentacijah niti ni tako dober. In na koncu, ko pridemo do tega, sledi še grožnja ministru, da bo moral biti zato, ker ni tako dober, še 4 leta minister. Res dosti žalostna usoda se mu obeta, neodvisno glede na izid te interpelacije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo na podlagi seznama prijavljenih. K besedi vabim poslanca Martina Mikoliča.
Hvala za besedo in lepo pozdravljeni. 12 ur že razpravljamo o tej interpelaciji. Moram povedati, da sem bil večino tega časa bil prisoten in če potegnem nek rezime glede razprav predlagateljev, res dobim nek tak občutek, kot je sedaj pred menoj kolega Gantar rekel. Edino s to razliko, da prav gotovo bi najbrž malo boljšo interpelacijo napisali v poziciji, kot je pa ta; z večjimi argumenti, če bi hoteli pa res koga odstraniti. Imam občutek, glede na vso razpravo predlagateljev, pa tudi ostalih opozicijskih poslancev, da ne vem, ali ste hoteli hvaliti ministra ali ga kritizirati. Sicer to je bilo s tega vidika pravzaprav še najbolj pozitivno glede te interpelacije. Ne vem, ali vas peče veste, da niste v pravem trenutku se odločili za interpelacijo do ministra Mateja, glede na to, da je vsak, ki je razpravljal s strani predlagatelja, med ostalim tudi pohvalil ministra, koliko je bilo dobro narejenega. To vam štejem v pozitivno, ker ste vsaj bili odkriti, pa "enih par cvetk". Jaz mislim, da bo o tem skrbel tudi minister glede na to koliko je kadra na Ministrstvu za notranje zadeve, v primerjavi s tistim kadrom, ki je bil v preteklem mandatu. Saj vemo, da je bilo res v preteklem mandatu Ministrstvo za notranje zadeve, v sklopu katerega ministrstva je bilo tudi nekako lokalna samouprava, ali pa tisto, kar se danes dogaja na Ministrstvu za javno upravo. Poglejte, tisti, ki poznamo zadeve ali kadre, ali tisti, ki sodelujemo ali moramo sodelovati tudi z vidika lokalne samouprave s posameznimi resornimi ministrstvi, jasno vemo, kje so danes ti kadri. Na Ministrstvu za lokalno samoupravo so vsi tisti, ki so takrat bili pod Ministrstvom za notranje zadeve oziroma takrat je bila celo služba oziroma direktorat za lokalno samoupravo. In ti ljudje so danes pri ministru Žagarju. Pod ministra Viranta pa spadajo tisti, ki se pač danes so pod tem ministrstvom, celo ta vladni servis skupnih služb, ki je nekoč obstajal, je sedaj pod ministra Viranta. Tako, da danes razlagati, da ima minister, ki je argumentirano tudi povedal, kako se je naredilo, da lahko nekdo trdi danes, da se je lahko toliko naredilo glede na to, da mu je ostalo kadra, ki je nekoč tri funkcije opravljal bivši minister, da danes pa samo eno, samo tisto, kar se tiče Ministrstva za notranje zadeve - to je pa malo za lase privlečeno. Mislim, da je kolega Kumer o tem razpravljal. Nespoštovanje zakonodaje. Poglejte, jaz sem trdno prepričan, da vsa tista zakonodaja, ki je bila v Državnem zboru, pa bodisi sedanja, stara, je bila prej sprejeta, prav gotovo jo je minister Mate tudi spoštoval in izvrševal. Nespoštovanja zakonodaje, mislim, da je kolega Pukšič prej začel glede pokrajinske zakonodaje. Mi smo sprejeli ustavni zakon, da bomo ustanovili pokrajine. Ali bomo sedaj, glede na to, da ste zadnjič glasovali proti, interpelacijo vložili proti ministru Žagarju? In boste rekli: "Butasti primer." Ampak se mi zdi enako butasto kot tisto, ki ste primerjali primer Ambrusa oziroma Strojanovih in primer Pluta. Nekateri ste na eni strani trdili, da je nekje policija preveč kompetenc si vzela, če lahko tako rečem, na drugi strani pa premalo. Ne vem, če bo na vidiku nek dogodek, ali bomo zakonodajna veja oblasti tukaj najprej dopoldan odločali, kako bo izvršna veja oblasti popoldan posredovala, ali v kakšnih kompetencah? Ali se bomo o tem mi odločali ali bo to odločal organ v sestavi oziroma ta, ki spada pod ministra Mateja? Se pa tudi sam strinjam, da zadeve niso enostavne. Minister oziroma policija je pred veliko odločitvijo, kako posredovati. Tu z vidika obsojanja nekoga, ali je dovolj, če lahko rečem, agresivno ali premalo agresivno, ali si preveč pooblastil v določenih primerih prilastil, je dokaj delikatna zadeva. S tega vidika, glede na vse tisto, kar se je dogajalo, navajati ali vlagati interpelacijo se mi zdi, da je dokaj nekorektno. Svet za preventivo in vzgojo v cestnem prometu - ne vem, o čem govorite, to smo že poslušali par mesecev nazaj. Svet za preventivo in vzgojo v cestnem prometu, kolikor jaz vem, tudi na vseh lokalnih nivojih normalno naprej dela. Glede volilne evidence, to bi že morali zdavnaj narediti. Govorimo o človekovih pravicah. Ne vem, kaj je bilo spornega tistega, kar smo sprejeli tukaj v tem Državnem zboru [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] in to smo morali narediti. Jaz vsekakor bom glasoval proti interpelaciji. Še sreča, da so v izolski bolnišnici našli polža, ne človeškega tkiva drugače bi najbrž [[...]] [[Izključen mikrofon.]]
Hvala lepa. K besedi vabim poslanko Majdo Potrata. Izvolite!
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, poslanke in poslanci! Za nami je res nekaj ur razpravljanja in verjetno se je marsikomu zameglilo razsojanje tistega, kar je v interpelaciji, pa kar je ob interpelaciji bilo povedanega, celo občutek za verzifikacijo se je nekaterim izgubil. Rada bi v uvodu povedala, da interpelacije nisem podpisala, bom pa za interpelacijo proti delu ministra Mateja glasovala. Spoštovani gospod minister, dano mi je bilo v tem vašem nastopu spoznati vaše retorične spretnosti. Žal pa moram reči, da niste v meni vzbudili nič več zaupanja v retoriko, kot veščino manipuliranja z besedami do tistih, ki so jim besede namenjene. Ko ste se obrnili na poslušalke in poslušalce, ste rekli, da morate povedati, kaj je interpelacija. Interpelacija je obravnavana v Poslovniku Državnega zbora v 250. členu v prvem odstavku, kjer dobesedno piše, "najmanj 10 poslancev lahko vloži interpelacijo o delu vlade ali posameznega ministra." Se pravi, o delu, nikjer ni v členih, ki so namenjeni interpelaciji, govora o tem, da je lahko povod ali vzrok za interpelacijo zgolj kršitev zakona, kajti tudi prvi odstavek 253. člena govori o tem, da lahko predlagatelji interpelacije potem predlagajo sklep, ki govori o oceni vlade ali oceni dela ministra. Delo je torej tisto, o katerem je mogoče v interpelaciji razpravljati, in zagotovo je resor, ki ga pokrivate, zelo obsežen. Če bi ga skušala strniti v eno samo besedo, ki je ključna za delo ministra za notranje zadeve, potem je zagotovo varnost ključna beseda, v vseh različnih pojavnih oblikah, da tako rečem, v vseh različnih razsežnostih, ampak tisto, kar mene v zvezi z varnostjo najbolj vznemirja, je to, da takrat, kadar ljudje razmišljamo o varnosti, se moramo pogosto tudi odločati tudi o tem, kako bomo zarisali mejo med varnostjo in med spoštovanjem človekovih pravic. Zato se bom v razpravi v glavnem držala tistih stvari, ki ravno to področje človekovih pravic pokrivajo. In, ko sem govorila o tem, da ste spreten retorik, sem mislila na tisti del, ki ni v interpelaciji zapisan, ste se ga pa sami dotaknili in zato ga bom tudi sama kot ilustracijo uporabila. Rekli ste, da opozicijski poslanke in poslanci govorimo o izbrisanih. Vi bi zanje raje uporabili oznako "osebe, ki si niso uredile statusa bivanja." Če bi predlagali namesto tega, da so to osebe brez urejenega statusa bivanja, bi vaš obrat ali oznako štela še za nevtralno. Tukaj pa ste naredili tisto, kar je iz vašega ravnanja in urejanja zakonodaje popolnoma jasno, da ne moremo priti blizu si pri razreševanju težav, problemov in ustavne odločbe o izbrisanih. Namreč, vi ste njim pripisali odgovornost, ker so to osebe, ki si niso uredile, oni so torej krivi, oni so ožigasani. Že pa je bilo ugotovljeno, da jim je bila storjena krivica. Podobno spretno ste se otresli v svojem odgovoru na interpelacijo tudi v tistem delu, ko je govora o opazovanju, tajnem opazovanju. Resda pravite, da je "opazovanje oblika dela policije, katere namen je," in potem še vse naprej pojasnjujete, kaj je namen te oblike dela, in potem pravite tudi, da "glede domnevno nezakonitega izvajana prikritih metod in sredstev podajate naslednji odgovor: Policija je vse naloge opravila izključno v okviru predpisov in pooblastil..." - in zdaj pride zanimivo pojasnilo. Zabeležke v dnevniku dogodkov na Policijski upravi Postojna niso bile tajne - dobro, niso bile tajne, saj so bile tudi objavljene, sam zapis pa je zaradi zgoščenosti dogodkov običajno hiter in kratek povzetek dogodka, ki se je zgodil, ali naročila, ki je bilo posredovano. Terminologija, ki se v navedenih [[zapisih, bi moralo biti]] uporablja, ni predpisana. To je pravzaprav zamegljevanje dejstva. In če bi naredila analogijo z nekim drugim primerom, ki smo ga imeli na Komisiji za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti, vam poslanka oziroma poslanki in poslanca iz koalicija ne bi pritrdila, ker tam opazovanja kot metode niso priznali. Ampak pustimo zdaj analogije, ker mislim, da vsega res povprek ni mogoče primerjati. Tisto, kar bi vam vseeno rada, pa v zvezi z Ambrusom in to 4. točko sam očitala, kot jasen dokaz prekoračitve pooblastil, pa so dogodki v znameniti noči, ki je nisem spremljala ne po rumenem tisku, zato ker sem si o dogodku ustvarila sodbo po zapisih v treh največjih slovenskih dnevnikih in po poročilu na nacionalki. Če so zdaj to rumeni mediji, potem je treba odpreti kakšno drugo razpravo, ampak po vsem tem, kar sem tam videla, sem jasno slišala, da ste po megafonu zbranim Ambrušanom in okoličanom zagotovili, da se družina Strojan na svoje ozemlje ne bo nikoli več vrnila. In to je eklatantna prekoračitev vaših pooblastil in to je tisto, kar vam jaz očitam. Strojani so bili prvi v tej državi, ki jim je bila odvzeta pravica do bivališča, res da z vašim pojasnjevanjem, da so vas prosili, da jih odpeljete, tako kot nam je prej tudi obrazložil gospod Pukšič, da zdaj se vam pa zahvaljujejo za vse tisto, kar se je z njimi eno leto dogajalo, da so eno leto iskali novo bivališče. To je zdaj druga zgodba. Ampak tisto, kar ste naredili več, kot vam je bilo dovoljeno in za kar bi morali se opravičiti in priznati, da je bilo preveč, je to, da ste zagotovili zbranim Ambrušanom, da se tja ne bodo nikoli več vrnili. Jaz vem, da je enako zagotovilo, da ne bodo prišli v Grosuplje, dal tudi predsednik Vlade. O tem se javno ne govori. Ampak to so stvari, ki so kršitev temeljne človekove pravice do pravice izbire bivanja. In enako se je dogajalo tudi v Postojni, ker si ne znam predstavljati, da je bilo vse, kar se je tam dogajalo, v Postojni, in kar sem tudi spet videla po javni televiziji - nožice iz avtomobila v poznih večernih urah, ko je policija ustavila avtomobile in zdaj tu piše, da je "policija ustavljala zaradi kršitve predpisov o varnosti cestnega prometa, vožnja brez vozniškega dovoljenja, večje število oseb v vozilu, kot je to dovoljeno, vožnja brez prometnega dovoljenja." Ampak dejstvo je bilo, da ste takrat ustavljali na cesti zato, ker so hoteli iti v svoj kraj bivanja. Jaz ne vem, kako lahko prepričujete javnost, da so se prostovoljno odrekli kraju bivanja, ko so se pa v svoj kraj bivanja želeli vrniti in ko smo po javnem mediju mi vsi skupaj tudi gledali zame nedopustno podcenjevanje predsednika države, ki je peljal kontejner v tisti zimski noči pred božičem. Vse to so stvari - poleg tistega, da ste vi ukrepali ali govorili namesto policije -, ki so zame zadosten razlog za to, da bi vendarle ugotovili, da vse v vašem ravnanju ni tako brezmadežno. Jaz razumem, da bi nekateri, ki so šele prvi mandat v tem državnem zboru in menijo, da se je politika šele z njimi začela in imajo težave s časom, ne samo pri tem vlaganju interpelacije ampak tudi pri razporejanju zgodovinskih dogodkov, to je velika težava, ki smo ji pogosto priča, ampak da bi vendarle videli, kako je bistvo interpelacije ravno to opozoriti na napake v ravnanju. Jaz sem se osredinila samo na eno izmed njih zaradi tega, ker sem pač ob teh napakah ugotavljala, kako so človekove pravice lahko dobro tržno blago za nekatere, ker jih ščitijo kadar jim je to po volji in jih teptajo takrat, kadar je to njihov interes. Z večino, ki jo imajo koalicijski poslanci v vseh delovnih telesih zlahka preglasujejo opozicijo, zato to, kaj je bilo na kakšnem delovnem telesu ugotovljeno nima nobene teže tako kot, da ne bo pomote, ne očitam Ambrušanom in drugim iz okolice, da so 2. februarja zbrali 959 podpisov v podporo ministru Mateju, ker ima vsak v tej državi pravico pisati peticijo. Ne zdi pa se mi korektno, da koalicijski poslanci to peticijo zdaj uporabljajo kot sredstvo za dokazovanje, kako je minister ravnal prav. To pa je manipulacija za tiste, ki niste tega dopisa brali. V prvem odstavku je opis stanja petnajstih let, pravzaprav je najbolj zanimiva tista teza, ki pravi, da je bila izražena zahteva po dokončni ureditvi nevzdržnih razmer, saj dokončna ureditev je bila bistvena. Drugi odstavek je priznanje in zahvala ministru Mateju in potem sledi pravzaprav tisto, kar je razumljivo, da se tisti, ki so s svojim ravnanjem pripravili ministra Mateja, da jim je obljubil, česar jim ne bi smel obljubiti, da se zdaj pred slovensko javnostjo pokažejo kot zelo razumevajoči in tolerantni ljudje. To pa je signal, ki ga politika in odgovorni poslanci in poslanke, ki jim je mar za človekove pravice, v slovensko javnost ne bi smeli pošiljati. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. V imenu predlagatelja, poslanski kolega Školč. Izvolite.
Hvala lepa. Nadaljeval bom tam, kjer sem prej končal, po vaše proceduralno, se tudi opravičujem za nesporazum. Poglejte, ministru in zdaj bom poskušal biti čim bolj natančen, da ne bo več nesporazumov okrog tega, da enkrat zahtevamo, da se policija odmakne od nekih aktivnosti in minister od policije, drugič pa naj bi zahtevali ravno obratno. Ministru bom ponovil kakšni so očitki, kar se tiče primera Plut. Ministru tu očitamo hudo malomarnost in skrajno nepazljivost oziroma opustitev dolžne skrbnosti za varnost državljanov Republike Slovenije, ker pristojni organi zaradi napačne uporabe predpisov in slabega delovanja niso storili vsega, da bi slovenskemu državljanu Silvu Plutu, obtoženemu okrutnega umora v Republiki Srbiji, onemogočili storitev novega kaznivega dejanja posilstva in umora na grozovit način na ozemlju Republike Slovenije. Zavedam se, da je to zelo huda kvalifikacija. Na čem temelji? Na tem, da menimo, da je gospod Mate objektivno odgovoren za opustitev policijskega nadzora nad Silvom Plutom kot nevarno osebo, kljub razpisali Interpolovi tiralici za Plutom, zaradi storitve umora na grozovit način in pa drugih kaznivih dejanj. Nadalje, zaradi odpovedi instituta pogojnega odpusta in instituta mednarodne tiralice, ki je, posebej v tem primeru, izgubil svoj namen in še kršitev vrste zakonov. Seveda to niso stvari, ki bi si jih izmislila skupina desetih poslancev. Naj vas spomnim gospod minister in pa druge, ki nas obtožujete, da zlorabljamo to sejo, kaj so menili takrat o tem ljudje, ki so bili zagotovo kvalificirani. Gremo najprej k gospodu Bojanu Potočniku, nekdanjemu v.d. generalnega direktorja Policije. Kaj pravi? "V primeru Plut je odpovedal sistem vodenja policije za delovanje katerega so odgovorni tisti, ki ga vodijo. To sta direktor Policije Romšek in minister Mate." Dušan Mohorko, nekdanji direktor Kriminalistične policije. "Ni pomembno ali so podatki, na katerih temelji sum, uradni ali neuradni, ali so prišli s priporočeno pošto ali ne, policija mora ravnati enako kot da bi bilo kaznivo dejanje storjeno v Sloveniji. To pomeni vložitev ovadbe in zbiranje potrebnih dokazov." Marko Pogorevc, nekdanji generalni direktor Policije ocenjuje, da je imela policija več kot dovolj podatkov za utemeljen sum in bi morali Pluta pridržati, medtem pa od Srbije in Črne gore pridobiti vse potrebne dokumente. "Ko sem bil jaz generalni direktor policije, je imela policija pogoste sestanke s tožilstvom. S tožilci smo se strinjali, da je treba takšnega človeka nekako nadzirati, ko pride iz zapora. To so lahko povsem neformalno počeli vodje policijskih okolišev in kriminalisti, kjer je tak človek, ki je prišel iz zapora, živel itd. Poglejte, vsi ljudje, ki so kaj veljali v bližnji zgodovini slovenske policije, menijo, da pač policija in ministrstvo niso storili tistega, kar bi morali. To je to, kar očitamo ministru. On se v svojem odgovoru brani, da za nadzor nad osumljencem niso imeli nobene pravne podlage. Tu nastane tisti obrat, upam, da spet ne sedite na ušesih, kajti nekaj mesecev kasneje je policija lahko neovirano in v skladu z zakonom, tako pravi minister, tako pravi generalna državna tožilka, se pravi le nekaj mesecev kasneje, so lahko neovirano in v skladu z zakonom do potankosti registrirali vse aktivnosti pripadnikov, danes velikokrat omenjene družine. Vmes se predpisi niso spreminjali. Ne zahtevamo enkrat ene stvari, drugič druge. Ampak prvič očitamo, da ministrstvo in policija nekaj nista storila in bi morala in drugič, da je verjetno prekoračilo pooblastila in poseglo v zasebnost. To je to. Zato ne gre za noben preobrat. In na to bi rabili jasen odgovor. K tem velikim akcijam in zahvalam, ki sedaj prihajajo tako s strani družine Strojan kakor tudi od vseh slabih 1000 podpisnikov, postavljam še eno vprašanje. Gospod minister, koliko so vse te operacije dodatno stale policijo in slovensko državo? Podobno vprašanje so vam pred časom zastavili iz časopisa Dnevnik in zgleda, da je to hudo inkriminirano podjetje, kajti če že kdo govori z njimi je to razlog za hude obtožbe. Upam, da s tem, ko sem citiral njihovo vprašanje, ne bom deležen podobnih tretmajev, ampak tistega odgovora, ki ga kot poslanec lahko dobim. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. K besedi pa vabim poslanca Jakoba Presečnika. K besedi vabim poslanca Pojbiča. Izvolite, prosim.
Spoštovani! Na začetku mojega kratkega utemeljevanja, zakaj ne bom podprl interpelacije proti ministru za notranje zadeve, gospodu Dragutinu Mateju, moram zelo jasno povedati in poudariti, da je vložena interpelacija po moji oceni neutemeljena. Zakaj? Prvič, nedopustno in nespodobno in tudi če je legitimno, se mi zdi interpelirati ministra, ki je po moji oceni absolutno najboljši minister za notranje zadeve, kar smo jih imeli kadarkoli, od osamosvojitve Slovenije do danes. Posebej poudarjam, da je nesprejemljivo, da se to dogaja prav v času, ki je za Slovenijo, za slovensko vlado zgodovinski dogodek, ko Slovenija predseduje Evropski uniji. Drugič. V zgodovino Slovenije bo zapisano, da je prav ta minister tisti minister, ki je slovensko državo, ob izjemno zahtevnih pogajanjih in veliko politične modrosti dnevnega in nočnega garanja, pripeljal v schengen. To pomeni, da so na mejah z Evropsko unijo padle zapornice. Je edini minister, ki si je upal, ko je šlo za incident na meji s Hrvaško pri Hotizi, sprejeti odločitev, da brani celovitost slovenskega ozemlja z vsemi sredstvi. Je minister, ki je skupaj z generalnim direktorjem slovenske policije gospodom Romškom preprečil politizacijo slovenske policije. Je minister, ki se zavzema za svoje zaposlene, saj so bile pred njegovim prihodom na ministrstvo močno podhranjene plače, prav tako slaba tehnična opremljenost, slab vozni park. In ob takšnih pogojih doseči pri delu ministrstva rezultate, ki jih je v svojem odgovoru navedel minister, ni preprosto in si zato zagotovo ne zasluži interpelacije, ampak predvsem pohvale. In tretjič, spoštovane kolegice in spoštovani kolegi, gospod minister Mate je zame človek, ki je dokazal tudi posebno spoštljiv odnos, ne samo do zaposlenih v svojem ministrstvu, temveč tudi do Slovenk in Slovencev. Še nisem slišal, da bi na račun gospoda ministra Mateja in na njegovo delo padale kakršnekoli resne pripombe, razen tistih, po moji oceni neutemeljenih, ki so zapisane v interpelaciji in to z enim in edinim namenom in v dobro izbranem trenutku, da poskušate tisti, ki ste podpisniki te interpelacije na vsak način škodovati Republiki Sloveniji, ministru za notranje zadeve, Vladi Republike Slovenije, ker ne prenesete, da sta Vlad Republike Slovenije in minister uspešna pri vodenju EU, kakor tudi države Republike Slovenije. Prepričan sem, da državljanke in državljani Republike Slovenije zelo dobro prepoznajo tiste, ki jih zanima izključno samo vladavina v tej državi. Nekateri izmed vas, ki ste podpisniki te interpelacije, ste tudi v nekem trenutku zelo dobro pokazali koliko vam je mar za slovenski narod, ko ste zelo resno kritizirali odločno akcijo slovenske policije, ko je šlo za njeno odločno posredovanje pri Hotizi in ki je zelo uspešno preprečila incidente med družino Strojan in domačimi iz Ambrusa. Takrat ste si nekateri podpisniki te interpelacije želeli, da slovenska policija in gospod minister Mate pri svojem odgovornem delu ne bi bila uspešna, pa ste ostali praznih rok. In ko ste ugotovili, da vam ni uspelo prepričati slovenske javnosti, da sta delo ministra in Vlade slaba, ko je šlo za te dogodke, ste v interpelaciji navedli, kot enega od argumentov za interpelacijo, dogajanje v Ambrusu. Torej, kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister Mate! Moja podpora vam gospod minister in vašemu delu je sedaj še trdnejša, saj so me vaši odgovori na vloženo interpelacijo in vaše preteklo delo prepričali, da ste minister, ki si zasluži vse spoštovanje in močno podporo pri uresničevanju plemenitih dejanj, ki jih nesebično in v skladu z zakonodajo izvajate in uresničujete v interesu državljank in državljanov Republike Slovenije. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim poslanko Majdo Širco.
Hvala lepa. "Mate go home" - to so bili naslovi, ki so se pojavili pred interpelacijo. Se pravi, da interpelacija v številnih slovenskih medijih, ki so pozvali na odgovornost vaših dejanj. Danes in v interpelaciji so nekatera našteta, vi ste se odgovorom na očitana dejanja izmikali in v piarovskem času govorili o vsem drugem. Danes, potem, se pravi po 19. uri, pa ni bilo nobenega odgovora na zelo eksaktno postavljena vprašanja gospoda Petka, ki je spraševal o pogodbi, o natančnih vprašanjih okoli primera Plut. In če smo že pri primeru Plub dovolite, da vam tudi jaz postavim še eno dodatno vprašanje, ki izhaja iz domnev, da ste ponaredili oziroma da ste priredili poročilo izrednega nadzora nad postopki policije, ki so bili opravljeni znotraj MNZ-ja v primeru Plut. Vemo, da obstaja ena vaša interpretacija, ki govori o tem, da bi policija lahko delovala drugače, da je bila preveč usmerjena v mednarodno dejavnost in tako naprej, to natančno poznate. In o samem 16 strani dolgemu poročilu, ki prinaša drugačne izsledke. Takrat, ko ste na tiskovni konferenci predstavili izsledke poročila izrednega nadzora smo brali naslove, da policija v zadevi Plut ni storila vsega, da slovenska policija v primeru Plut ni storila vsega kar bi lahko, to je pokazal izredni nadzor Ministrstva za notranje zadeve. Sami ste to zagovarjali. Več vpletenih se je nad tem čudilo, tudi tisti, ki jih danes na policiji ni več. Torej, tudi o tem dvojnem poročilu oziroma domnevno prirejenem poročilu bi radi odgovor, ki naj bi potrjeval, da v primeru Plut ni šlo. Kakorkoli že, minister Mate, kakorkoli se bo danes glasovanje končalo, objektivna odgovornost bo prisotna. Z njo boste živeli, nekaj smrti je bilo. Mogoče jih nekaj ne bi smelo biti, če bi se ravnalo drugače, živeti bo treba s tem. Ne govorim, da bo treba živeti s tisto objektivno odgovornostjo, ki vam jo tudi jaz zamerim, ne, ali subjektivno s tem, ko so bile na schengenski, tako lepo vzpostavljeni schengenski meji so bile zapornice odklenjene, ali ko je na meji, ko je padla, izginila slovenska zastava in vsa ta državotvornost z njo, ki jo tolikokrat nosite na ustih. Ampak gospod Mate, živeti boste morali tudi s tem, da v vašem mandatu niste obvladali policije, ampak da so vaške straže obvladale policijo. Ne samo, da so vaščani zaustavljali policijske avtomobile, celo predsedniku države so preprečili, da bi se premikal po cesti. S tem boste morali živeti. Dopustili ste, da se je zgodila cesta, kako je napisano danes oziroma včeraj tik pred današnjo razpravo pustimo ob strani, dopustili ste, da se je nekdo drug spravil urejati in delati red, ampak je delal nered. Ampak, dopustili ste takrat, ko ste vzeli magnetofon v roke in povedali kaj morajo delati v Ambrusu in kam morajo oditi tisti, ki jih ustava še zmeraj ščiti, ne glede na to kakšnega izvora so in kaj se o njih misli v slovenskem prostoru, sicer ne bi v letnem poročilu Evropskega centra za nadzor nad rasizmom in ksenofobijo ostalo zapisano, da so v Sloveniji spori in demonstracije proti romskim naseljem, ki jih spodbuja lokalno prebivalstvo, postali običajni. Enkrat pred vami, pred 4 leti, je imel megafon v roki vaš šef. Ta vzorec se je ponavljal in četudi je vaš minister tako dober minister, naš minister, se opravičujem, živeti bo moral tudi s tem. Živeti boste morali tudi s tem, kar so vam in kar ste, menda, danes pravite da ne, v Bruslju zanikali, ko naj bi zanikali obstoj problema, ki zadeva izbrisane v Sloveniji. Taka sporočila smo dobili. In živeli boste s tem, da v času predsedovanja, vi kot odgovorni za pripravo zakonodaje, za katero so se vaši predhodniki, ko še niste imeli te politične funkcije, tako zavzemali, da jo bodo uredili, je niso. Vi bi jo morali. In zdaj je v Bruslju. Pravite: "Da," saj jo zanikate. Zanikate problem, zaradi katerega cela Evropa kaže s prstom za nami. Težak problem, niste ga vi zakrivili, ampak vi ste tukaj in vi ste na "hearingu" rekli, da ga boste odpravili. Sedaj se sklicevati na to, da opozicija ni kooperativna: "Ne. Ne." Med dvanajst, komaj deseturno razpravo je prišlo precej komentarjev. Tisti, ki so sledili tej razpravi, recimo nek klic oziroma zapis iz terena, eden od ključnih v osamosvojitveni vojni pravi, ko govori o policiji, za katero pravite vi, da je intaktna, da je dobra, okrepljena, izobražena, vse, učinkovita in jaz pravim, kot mi pravijo podatki, da ni. Tako pravi tudi eden izmed ključnih protagonistov v osamosvojitveni vojni, ko pravi: "Iz policije, jasno, iz policije so odšli tisti, ki ministru in njegovim kolegom v policiji niso želeli popustiti pri tem, da zmanjšujejo svojo profesionalno držo, zmanjšujejo svojo profesionalno držo." Zaradi tega razpoke v policiji, ki jo vi danes predstavljate kot krasno in naj končam s tistim deležem, o katerem res da interpelacija ne govori, ampak vendarle policistke v policiji. Po raziskavah, ki jih danes vi niste omenjali, ker seveda ste govorili o Makarovič-Tomšičevi raziskavi, tisti zelo priročni raziskavi za vsakega vladnega ministra še posebej tik pred volitvami, ki je narejena na hitro ekspertizo za 14 dni, pa za dosti denarja. No, tistih drugih raziskav niste omenjali, je marsikaj, med drugim tudi take, ki govorijo o temu, da so policistke v Slovenski vojski izpostavljene nezaželenemu fizičnemu spolnemu nadlegovanju. Recimo, skoraj 18, 12% je takih, ki se jim mesečno to dogaja ali skoraj 10% takih, ki se jim to tedensko dogaja, o verbalnem, o pritiskih skratka, jih ne bom povzela, ekspertiza je tudi dolga. Tudi to je problem. Verjamem, da se boste z njim še srečevali in ga poskušali tudi reševati. Časa boste imeli nedvomno še do jeseni. Hvala.
Hvala tudi vam. K besedi vabim poslanko Alenko Jeraj. Izvolite.
Hvala. Jaz bi prebrala enega od očitkov, ki ga predlagatelji interpelacije navajate in sicer pravite, da ministru za notranje zadeve, gospodu Dragotinu Mateju, očitate kršitev Zakona o evidenci volilne pravice, ker je bilo pač, del izpustim, ker je bilo v nekaterih primerih zaradi netočnega in pomanjkljivega posebnega volilnega imenika izvrševanje volilne pravice omogočeno osebam, ki so že mrtve. In jaz se tukaj pridružujem novinarju MAG-a, ki pravi, kako naj gre mrtvec na volišče in obkroži enega od predsedniških kandidatov, vedo najbrž le v Zares in LDS, saj je njihova stranka že skoraj umrla. Ker je podobnih cvetk v besedilu še nekaj in ker sama mislim, da je minister Mate dober in uspešen minister, interpelacije ne bom podprla.
Hvala lepa za vaš zanimiv prispevek. Besedo pa ima dr. Mitja Slavinec. Ga ni. Besedo ima poslanec Grims. Ga ni. Besedo ima poslanka Breda Pečan. Izvolite.
Hvala za besedo. Jaz sem tudi konec koncev dočakal tole pomembno uro. Rada bi zastavila pravzaprav eno vprašanje, morda ne bo možno dobiti odgovora, glede na čas, ki je že potekel tudi gospodu ministru. Gre namreč za to, da smo v zadnje času veliko brali o nakupu, ne vem točno, 25-tih ali 35-tih luksuznih terenskih vozil znamke Wolksvagen za potrebe policije. Glede na to, da ima zagotovo o proračunu, torej o proračunu in ob proračunu, ki je namenjen potrebam policije, minister za notranje zadeve besedo, sprašujem kako je možno, da je dovolil nakup takih dragih vozil ob tem, da prvič sploh niso uporabna za delo na normalnih cestah, se pravi na regionalnih, na državnih in na avtocestah, ampak kvečjemu za terensko vožnjo. Morda bo naša policija šla v Avganistan tudi skupaj z, ali pa v Čad, skupaj z vojsko, pa bo zato rabila ta vozila. Ampak jaz mislim, da mi potrebujemo predvsem opremo, ki zagotavlja večjo varnost na cestah in da je treba policiji pri tem zagotoviti primerno opremo. Tukaj mislim, da je bila odločitev za tak nakup izrazito zgrešena in mislim, da je minister odgovoren za tako odločitev, ker smo recimo, prav pri Zakonu o varnosti cestnega prometa razpravljali o tem, da nam izrazito manjkajo fiksne oziroma radarske naprave, da bi lahko omejili hitrost, povprečno hitrost na naših cestah. Ni mi razumljivo, zakaj odločitev za nakup predragih in premalo uporabnih vozil za naše policiste, če pa bi lahko stvar rešili tako, da bi za bistveno nižjo ceno za dovolj hitra, ali pa celo mnogo hitrejša vozila, ki bi jih lahko policisti uporabljali pri svojem delu na cestah, istočasno kupili tudi določeno dodatno število kamer oziroma radarjev, zato da bi lahko bolje obvladovali prehitre voznike. Mi, ki se zelo veliko vozimo po cestah, to se pravi po državnih cestah in avtocestah, lahko zagotovimo, da bi, ne glede na vprašanja, ki smo jih danes na radiu slišali: "Ali menite da bi situacijo glede hitrosti lahko reševale tudi te kamere?", odgovori so bili večino na: "Ah, to sploh nič ne pomaga", in tako naprej. Dejstvo je, da je povsod po Evropi, kjer so fiksne kamere nastavili, prekoračevanja hitrosti bistveno manj, zaradi dejstva, da kršitelje udari to po žepu. Mislim, da je sicer zdaj že prepozno. Reče se, da za politim mlekom nima smisla jokati. Mislim pa, da bi lahko iz tega nekaj potegnili. Najprej leta in leta nič, potem pa naenkrat, moj oče je temu zmeraj rekel enkrat z betom, enkrat s psom. Zgleda da pri nas veljajo taka pravila. Zmečimo čim več denarja v luksuz in čim več denarja v bahavost. Namesto da bi poskrbeli za varnost v cestnem prometu.
Hvala lepa. K besedi pa vabim poslanca Branka Mariniča. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik Državnega zbora. Spoštovane kolegice in kolegi. Seveda lep pozdrav tudi ministru z ekipo, ki je sedaj trenutno upravičeno odsoten. Verjamem da ni lahko. Tudi nam poslancem in poslankam ni prizaneseno in moramo kar presneto dobro razmišljati in stvari interpretirati tako kot jih sami vidimo in preberemo. Sem pač poslanec, ki sem to prvič v tem mandatu in ki se nisem imel priložnosti srečati z vsebinami ne vem koliko interpelacij. Moji kolegi in kolegice ki imate več izkušenj na tem področju zagotovo veste veliko več od mene. Ampak, tisto kar moram izpostaviti pri vsebini te interpelacije, jaz približno vem kako to gre in verjetno je tudi tukaj približno tako, da so posamezni strokovnjaki, ki nekje delujejo v ozadju posameznih predstavnikov poslanskih skupin in verjemite mi, ko sem prebiral vsebino te interpelacije sem se soočil kar z nekaterimi, moram reči težavami. Težavami v tem smislu, da sem se na koncu vprašal: "Pa kdo neki je ta strokovnjak, ki je po posameznih poglavjih opisoval?" Velikokrat sem se spomnil tudi na kolegico poslanko, za katero vem, da se spozna tudi na to, da je slovenski jezik lep, da so ločila postavljena tam kjer morajo biti; tudi to me je zmotilo, vse skupaj. To je ena neresnost. In jaz vam resnično povem, da sem se srečal, prav v vsebini te interpelacije, z besedami, ki so me pripeljale morda deset, dvajset let nazaj v neke druge čase in dobil sem občutek kot, da so to sestavljali strokovnjaki iz policijskih vrst, ki veliko vedo o policiji, ampak iz nekega drugega prejšnjega obdobja. Tam celo posega v leto 1972, ko opisuje vsebino in utemeljuje posamezna poglavja interpelacij. Ampak, ne želim o tem, želim malo več o vsebini. Ker gremo proti koncu obravnave te interpelacije, bom pravzaprav začel na zadnji strani, pri šestem poglavju predlagane interpelacije. Tisto, veste, kar se očita ministru za notranje zadeve, gospod Dragutinu Mateju in pa posledično tudi generalnemu direktorju slovenske policije, je pravzaprav slabo delovanje policistov v lokalnih okoljih. Ali ste se, spoštovane in spoštovani predvsem pa tisti, ki so sestavljali vsebino te interpelacije, zavedali in ali so pogledali dejansko sliko v Republiki Sloveniji, kako danes policisti, ki obvladujejo določene varnostne okoliše sodelujejo z lokalnimi skupnostmi. Še nikoli tako in še nikoli tako vsebinsko transparentno, kjer se ti policisti, ki delujejo na območju ožje lokalne skupnosti, vključujejo preventivno, kurativno z namenom, da bi pomagali, svetovali, osveščali ljudi, državljanke in državljane Republike Slovenije. Velikokrat se moram spomniti na prvi šolski dan. Koga vidimo? Policiste, ki so angažirani na slehernem prehodu v okolici osnovnih šol. To je delovanje policistov! Policisti v nekaterih lokalnih skupnostih, kjer se je zaradi racionalizacije policija pač preselila v neke druge prostore, kjer imajo policisti tako imenovane pisarne, kakršmne imamo poslanke in poslanci v določenih okoljih. Tam delujejo, tam so na razpolago, da svetujejo, da delujejo in ni res kar nekateri danes opisujete, da je policistov danes premalo na terenu. Ja seveda jih je bilo pred nekaj leti potrebnih več saj je vendarle v današnjem času tudi ta tehnika in tehnologija, komunikacija napredovala in ni nujno, da je policist pravzaprav postavljen v tisto obdobje kot je bilo desetletje nazaj. Saj je tudi tukaj policija napredovala, se opremila in usposobila svoje policijske vrste. In resnično moram povedati in izpostaviti vsaj nekatere aktivnosti teh policistov, ki se pravzaprav ukvarjajo z obravnavo nekega lokalnega okolja. Kdaj ste videli v preteklosti v lokalnih občilih, v lokalnih časopisih posameznih občin, v tako imenovanih občinskih glasilih naslikanega policista, ki je odgovoren za nek varnostni okoliš, da ga ljudje spoznajo, da o njem preberejo vse, da se približa slehernemu občanu, če ta potrebuje pomoč. Tudi na lokalnih televizijskih mrežah se pojavljajo ti policisti, da tako in na takšen način komunicirajo z ljudmi, ki jih varujejo, ki jim svetujejo. In kolikor je v zadnjem času, morda na tistih manj razvitih območjih od koder prihajam, kjer sta se razpasli prepovedana prodaja in razpečevanje droge. Prav ti policisti dajejo osnovne podatke, da lahko potem organi v sestavi Ministrstva za notranje zadeve pravočasno ukrepajo. Seveda tega nikoli ne bo dovolj, je zgledno in vzorno sodelovanje policije v tem smislu z občankami in občani na lokalnem nivoju. In tega ministru Mateju nikakor ne morete očitati, kot ste mu to očitali, tako kot sem že dejal v zadnjem, šestem poglavju interpelacije. In spoštovane poslanke in poslanci, dovolite mi, da zaključim s tole mislijo: "Če bi se predlagateljem tako šlo za slovenske družine, kot jim gre za družino Strojan, bi marsikatera slovenska družina danes živela bolje!" Resnično, da niste v preteklost temu posvetili večje pozornosti.
Hvala lepa. K besedi vabim poslanca Antona Anderliča, izvolite.
Ja, tudi Strojanovi so slovenska družina, ampak kaj hočemo, če nekateri mislijo, da niso, je to zelo hudo. Ampak ministru je vendarle treba čestitati. In to vsaj zaradi treh stvari. Prvič, zaradi tega, ker se ga nič ne dotakne. Interpelacija ga ne zanima, očitki iz interpelacije, ampak napiše in govori tisto, kar on misli, da je treba tukaj povedati. Bravo. Tretjič, zaradi tega, ker se je uspel s televizijo dogovoriti, da so za eno uro podaljšali prenos in da je bil on v tisti zadnji uri tam. Najbrž ne on, ampak njegovi, ki mu to počno. In kar je najbolj bistveno je to, da je uspel prepričati svoje poslance, nekatere, do te mere, da so tako goreče zagovarjali ali zavračali to interpelacijo, da so šli kar čez. Eden se je tukaj znebil celo izjave, kako je že dokazano, da je nekdo včeraj, predvčerajšnjim nesel neke dokumente iz ministrstva in tako naprej. Predsednik Vlade je pa ob 19.00 zvečer na televiziji rekel, da ne more obsojati nikogar, ker ne ve, ker zadeva še ni raziskana in tako naprej. Nekdo iz SDS-a se znebi take izjave. In to se ponavlja in trdi in to naj bi bil verodostojen dokaz kredibilnosti te Vlade. Minister, jaz verjamem, da tudi vam zveni neprepričljivo, če vam v prid, z mnogo mržnje do nekaterih sodržavljanov, zagovarja ali zavrača interpelacijo, nekdo, ki je leta 2004 demonstriral proti delu slovenske populacije pred slovensko vlado. Če se to na ta način prenaša, takrat je bilo na ulici, zdaj je to v parlamentu. Vi veste, kdo je to bil in zelo neprepričljivo je vse skupaj to, če je to način razmišljanja, način delovanja tako ministrstva, tako Vlade, ker vladni poslanci na ta način zagovarjajo pač vaše delo. Jaz želim razpravljati na načelni ravni. Kaj je tisto, kar bi rad? Da se ta naša policija, želel sem v tistem delu, okoli katerega je gospa Potrata izrazito dobro elaborirala prekoračitev, tudi po mojem mnenju, pooblastil, ki bi se morala nanašati na direktorja policije, jaz bi rad, da se ta naša policija razlikuje od milice ali pa od bivše policije, če lahko tako rečem, da bo prevladala vladavina prava, relativna samostojnost, tako kot je po zakonu opredeljena, vezanost policije na etične norme, na spoštovanje pravic posameznika, ne glede na rasne, etične ali druge osebne razlike, profesionalna učinkovitost, ter sorazmerna kontrola nad pravne državo in civilno družbo, nad to celotno dejavnostjo. In mi počnemo to stvar danes tukaj. Dejstvo je, da tisti očitek iz interpelacije, ki govori o tem, da vendarle imamo v zakonodaji opredeljeno samostojno vlogo policije in se ve, kdo ji načeluje in kako se poveljuje. Pustimo obvezna navodila, kot jim vi to rečete, to je pač normalno in dovoljeno in prav, ker sodi v organ. Tukaj ostaja grenak priokus ali je res ta policija tista, ki zagotavlja zaščito vsem državljanom in da je vsakemu enako na voljo, na kateremkoli koncu države in kakorkoli že on izgledal ali kakorkoli se bo pisal ali čemurkoli bo pripadal. O tem se je treba pogovarjati. Ugotovitve so, da je šlo tukaj za različno razumevanje vloge policije in vloge ministra, direktorja policije ali koga drugega, ki je še kje v tej zgodbi odgovoren. Tukaj se razlikujemo. Mi menimo, da ste stvari vzeli preveč odločno v svoje roke. Nekdo je rekel, kaj pa je narobe, če minister vzame stvari v svoje roke in jih uredi, saj jih je tudi minister Zver nekaj časa jemal v roke, pa je potem dal vroč kostanj enemu drugemu ministru iz SLS-a, ker je mislil, da se bo opekel, skupaj sta po mojem kar solidno potem rešila, ampak to ne odveže od tistega, kar je temeljni očitek. In ko govorimo o tem, kaj je pravzaprav temeljni očitek, tukaj je bilo veliko demagogije in tudi sprevračanja, enkrat trdimo eno, enkrat trdimo drugo. V tem delu nesporno stoji dejstvo, o katerem sem govoril in kot sem rekel, gospa Potrata je to dovolj na široko in zelo temeljito razložila, da ni treba ponavljati. Ko pa gre za primere Globala in Lipe in še česa drugega oziroma teh zasebnih varnostnih služb in tako naprej, takrat pa nastopite vi in tam pa gre za očitek o opustitvi dejanja, ne odvzema licence po pritožbah in tako naprej. In tudi tukaj mislimo različno. Jaz bi rad, da bi ta interpelacija prispevala k celotni stvari vsaj toliko, da bi se kaj iz tega naučili, kajti upa v uspeh ni in tudi mislim, da je narobe razumljeno, če se takoj očita, če se neka razprava odpre, ki je problem funkcioniranja pravne države, zaščite človekovih pravic in sploh varnosti in razpoloženj v tej državi, to so diskusije, ki morajo biti vedno odprte. Kajti zelo nevarno je, če je policija v demokratični družbi tista, ki ne služi v funkciji teh osnovnih vrednot, ampak je politika tista, ki se na nek način poslužuje preveč grobih potez znotraj teh odnosov. In, ko sem govoril o tej opustitvi, jaz mislim, da gre za opustitev dolžnostnega dejanja, ukrepanja pri določeni varnostni službi. Kako je mogoče, da danes slišimo tukaj in ne odgovorite zelo jasno, da ste pustili čas, da se je preregistrala neka firma z vsemi svojimi pogodbami, z vsemi svojimi zaposlenimi ali pogodbenimi in je delovala naprej, kot da se ni nič zgodilo, morali bi pa tisti ljudje, ki so, mnogi so bivši vaši kolegi iz policije, mnogi so bivši iz vojske, mnogi so bivši iz nekih drugih služb in tako naprej. Vse to se dogaja med znanci, da ne bom rekel, bolj znanci. Tukaj dajmo diskutirati o tem, kje so te meje. Jaz bi rad videl, da bi se nadaljevalo nekaj, kar se je v preteklosti na tem področju dogajalo. Doseženi so bili že standardi v tej državi, ki pa veljajo v drugih državah še kako, da ko pride do objektivne odgovornosti, minister odstopi in gospod Bizjak je odstopil za bistveno manjšo zadevo. Je odstopil zaradi objektivne odgovornosti. Poznate? Gospod Bizjak je odstopil. Ali pa smrtne žrtve, ki so lahko tudi posledica neukrepanja. Primerjajmo za kaj gre, ampak ne želim primerjati, ampak hočem reči, da razpravljamo, če je šlo v nekem primeru za to ali pa naslednji primer, ker je tudi koalicija, v kateri sem jaz bil preprosto spodnesla enega ministra, enako notranjega ministra, zato ker se mu je očitalo, to pa je zanesljivo manjši primer, pa je bil spodnešen, ko je šlo za tako rekoč neko politiziranje nekega primera iz preteklosti, da ne bom šel v detajle. Jaz razumem, da gre tukaj za različne uglede, za različno predstavo, kaj bi kdo rad, ko gre za izvajanje zakonodaje na tem področju in prav bi bilo, da se o tem resno pogovorimo. Jaz ne uživam v tem, ko kdo odstopi, ko se koga zamenja in tako naprej. Nisem pa vesel takrat, kadar se nekritično vse zavrača in se ne, iz primera v primer, ne nadgrajuje cel sistem in se ne izboljšuje stanje v družbi, takrat sem pa nesrečen. In, če se vrnem nazaj k tablicam, za katere ste tam gor z rdečim napisali, koliko smo pri registracijah privarčevali, boste ugotovili, da nismo. Jaz sem gospodu Černaču prej že razložil, da nima pravega podatka in res je tako. Res je tako, da se je s spremembo zakonodaje v enem delu izboljšalo, strinjam se z odpravo nalepk. V tistem delu, ki je najbrž zgolj stvar navodila ali kakšnega pravilnika, ko pa je nujno menjati tablice je pa dodaten strošek, je pa dodaten strošek. [[...]] [[Oglašanje iz dvorane.]] [[...]] [[Prosim?]] Ali pa stvar zakona, ki ste ga vi predlagali? [[...]] [[Oglašanje iz dvorane.]] [[...]]Ni res. 2004 je bilo to mogoče še narediti. Saj ste ga trikrat popravljali.
Dolžan sem poseči zraven. Prosim, da se prijavite k mikrofonu, takrat ko boste želeli govoriti.
Na vašo pobudo smo ga popravljali takrat, ko smo odpravili nalepke, bi mirne duše odpravili še to. Jeseni 2004 je bilo mogoče to še na ta način narediti. Tudi danes, če si izmisliš neko neumno geslo, pa si ga naročiš in ga neseš naprej. Tudi to je še danes in ne vidim razlogov zakaj tudi za navadne tablice ne bi bilo. Ko govorite o tem, kako nemogoče je govoriti o podatkih, o posameznih primerih, ko gre za ovadbe, ko gre za preiskave in tako naprej, ampak mirne duše to sporočite ali pa vaši ljudje sporočijo medijem o konkretnih ljudeh. Že prej smo govorili o nekem nepooblaščenem ali pooblaščenem kriminalistu, ki je dobil navodilo, da mora v javnost posredovati. Ko ste pa vprašani tukaj o nekaterih stvareh, strinjam se, da ne smete govoriti, ampak sam bi tudi rad vedel, da recimo, če v časopisu preberem, da sem pred devetimi meseci ovaden, da bi do danes imel vsaj kakšno obvestilo ali sem ali nisem, ali zadeva poteka ali kaj. Nič. V časopisu, pa to iz vašega ministrstva, se da prebrati. Jaz kot prizadet pa pri tem preprosto z vaše strani nimam nobenega obvestila. Torej, o čem govorimo. Časopisi ja, o neposredno prizadetih pa ne.
Hvala lepa. K besedi pa vabim poslanca Milenka Zihrla. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav gospodu ministru in vsem prisotnim, ki še vztrajamo ob tej uri v tej dvorani. Zaradi poznega časa bom na kratko razložil, da podpiram gospoda ministra in odločno zavračam interpelacijo. Interpelacijo se da primerjati s konstruktom, na podlagi insinucaij oziroma velikokrat na nivoju rumenega tiska. Danes smo že večkrat slišali odgovore, ki so vse te navedbe ovrgli. Morda bi se še ustavil pri ravnanju v Ambrusu, za katerega se je pokazalo, da je bilo pravilno, da je bil preprečen spopad med obema stranema. Zdi se mi neokusno, glede na žrtve, graditi interpelacijo na tragedijama, ki sta se zgodili v Lipi in Globalu. Ravno najnovejše preiskave v zvezi s tragedijo v Lipi kažejo, da je zanjo popolnoma odgovoren lastnik, ki je pač z organizacijskim pristopom, do 10.00 ure je prost vstop, povzročil ta nekontroliran vstop v prostore, pred katerimi se je tragedija zgodila. Poleg tega se pa sedaj kaže, da je imel poleg registriranih varnostnikov še nekaj zaposlenih na črno, vsaj tako se da prebrati v dnevnem tisku. Vprašanje je, ali je ravnal po vseh predpisih. Očitno ni. Tudi pri Globalu je nekaj podobnega. Danes smo slišali, da je storilec imel še zadosti časa, da se je umaknil na varno. Sam bi spomnil na neko podobno tragedijo, ki se je zgodila pred leti pod nekim drugim ministrom, pa o tem nismo razpravljali. In sicer, vsi dobro poznamo znana slovenska hokejista Marcela in Davida Rodmana, njunega očeta je umoril nekdo zaradi spora okoli parkirišča pred neko trgovino. Ta, ki je postal žrtev, je prehitel na parkirišču in morilec je prišel za njim v trgovino in ga hladnokrvno ustrelil in potem se je izgubil v državah bivše Jugoslavije. Samo, to se je dogodilo pod nekim drugim ministrom in tega ministra nihče zaradi tega ni interpeliral. Zato še enkrat, ministra podpiram in odločno zavračam navedbe, ki so v interpelaciji. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Besedo pa ima poslanec Jožef Jerovšek. Ga ni. Besedo ima poslanec Jožef Školč.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Seveda bi si želel besedo po tem, ko bi slišal kakšnega od odgovorov, ki ga nisem slišal, ampak glede na naš postopek bo potrebno določene stvari ponoviti in bomo videli, če bo gospod minister pripravljen na to odgovoriti. Tisto, kar lahko po današnji razpravi rečem je, da me posebej ne preseneča lahkotnost, s katero predvsem poslanci in poslanka SDS zavračajo navedbe iz interpelacije. To kaže tisto znano aroganco, češ kaj boste vi o tem razpravljali, ko so bili naši predhodniki, vaši kolegi, še slabši. Ampak, te vrste obramba pravzaprav dela slabo uslugo ministru, ker se ne pogovarjamo o stvareh, ampak v bistvu z naše strani poslušamo utemeljitve napak pri delu sedanjega ministra, s strani kolegov iz pozicije pa poslušamo o tistih stvareh, ki so se dogajale pred petimi in celo devetimi, desetimi leti. Nikakor ne morem razumeti, kaj ima ta uvedba in odprava nalepk z današnjo interpelacijo, ampak o tem smo zelo veliko poslušali. V to nas je spravil že minister s svojim odgovorom, in kot da bi se komu iz pozicije zdelo, da je dovolj, da ministra brani s tem, če pohvali neko potezo, ki pa tudi slučajno ni bila osporavana s strani teh, ki smo interpelacijo podpisali. Tega preprosto ne razumem drugače kakor manever, da se ne govori o stvareh, ki smo jih dali na dnevni red, govori pa se seveda o ministru Bohincu, o ministru Bandlju in o ne vem katerih še vse ministrih. Če bi se sam spominjal njihovih situacij v Državnem zboru bi moral reči, da nikoli ni bilo take slepe vere poslancev glede dela ministrov koalicije. Bistveno bolj so se morali potruditi, ko so zagovarjali svoja dejanja v tem parlamentu. Bistveno bolj, gospod Štebe. O tem se lahko prepričate. Obstaja bogata parlamentarna knjižnica z vsemi magnetogrami in z vsemi zapisniki. Minister je tu veliko govoril o nekih statističnih podatkih. Uporablja pač tiste podatke, ki so koristni. In ne bi sedaj spet ponavljal kaj vse smo se o statistiki svoj čas učili in kaj vse smo slišali. In seveda statistika dopušča različne interpretacije. Ampak, tisto kar je nerodno pri tem sklicevanju je, da pa te raziskave ni možno videti v integralnem tekstu in če se ne motim še vedno, kljub interesu določenih ljudi, ni dostopna, ali pa zelo dolgo ni bila dostopna kompletni javnosti. Ampak tudi to ni tako hudo pomembno, ker v tistih raziskavah se kaže tudi nekaj problematičnih stališč glede tega kako policisti zaupajo svojim nadrejenim, kako razumejo odnos nadrejenih do njih kot, blago rečeno, problematičen in tako naprej. Pustimo slovensko statistiko pri miru in ministra sprašujem, ali je kdaj pogledal po statistiki evropskega statističnega urada Eurostata. Tam notri imamo pa, bom rekel, nekatere podatke, ki jih ni mogoče zagotoviti z javnim naročilom ali z nekako naročeno raziskavo. Eden od teh podatkov pravi, ko meri porast kriminalnih dejanj, da je porast kriminalnih dejanj največji v naši državi, saj je vsako leto zaslediti kar za desetino več kaznivih dejanj. Nam sledi Poljska. Sprašujem ga, kako pri vsej tej slavi, ki jo v Državnem zboru poje o svojem normativnem delu, ki ga je opravil o organiziranosti policije, o reorganizaciji nad katero, kot je sam rekel, budno motri ves čas. Kako pojasnjuje, da je kljub vsemu temu naša država tista, po podatkih Eurostata, jaz upam, da ne boste kakšne, bom rekel, specializirane leve mafije obdolžili tudi za pošiljanje slabih podatkov v ta urad, da se nam to dogaja. Meni to nekako ne gre skupaj z vsem tem, kar ste nam tukaj govorili in kar so govorili vaši kolegi. Seveda vam vprašanja o tem podatku iz Eurostata ponujam, da vas spomnim na to, da na del tistih konkretnih stvari o katerih bi lahko odgovoril, pa še niste, spraševal sem po tem ali ste pripravljeni kot minister povedati, ali je bil sprožen kakšen postopek, spisana kakšna ovadba glede klientalističnih prijemov na MZZ-ju in problematičnih ravnanj z javnim denarjem na Ministrstvu za zdravje. Nalašč nisem širil drugam, drugi so tudi druge stvari. Poglejte, vi ste si v zakonu o policiji, v popravku, ki smo ga sprejeli julija 2006, nekako zagotovili, da tudi vi lahko daste podatke in obvestila iz nalog, ki jih opravlja policija. Takrat smo sklepali, da ste si to dopolnilo napisali zato, da post festum pokrijete sporno ravnanje glede tistega znamenitega primera Ribičič. Ampak ta zakon sedaj velja. Vi ste tu pred nami. Kot je rekel kolega Anderlič, uhajajo z ministrstva različni podatki v časopise, za tisto, kar vas pa vprašamo, pa bi radi, da nam odgovorite tukaj. Danes zato sprašujem drugič ali tretjič. Odgovorili ste vse mogoče, tega žal ne. Seveda je za veliko vaših dejanj od julija 2006 pokritje tudi v spremenjenem zakonu o policiji. Kot je pred časom govoril gospod Kumer, pa je seveda ta sprememba zakona in sprememba zakona o javnih uslužbencih tisti temelj, zaradi katerega mi mislimo, da se stvari glede organiziranosti policije, glede položaja policije znotraj ministrstva oziroma Vlade, da je to tisti temelj, ki slabša ta položaj, slabša samostojnost, omogoča večjo politizacijo in posledično pomeni težave z zaupanjem v vodstvo teh institucij. Posledično pomeni beg kadrov in na koncu pometi to, kar lahko z enim pojmom rečemo erozija varnostnega sistema. To naše spraševanje in govorjenje v tej hiši ni, kot bi kakšen rokohitrc, kot je kolega Pukšič rekel, za lase privlečeno, ampak je neka sistematična diskusija, ki se ne vleče samo skozi ta mandat, ampak če govorimo o položaju policije tudi skozi več mandatov, tudi skozi prejšnji. Zato so ti očitki, češ, da to počnemo samo zaradi tega, ker je minister iz SDS, najbolj blago rečeno, smešni, za tiste, ki pa sedijo v parlamentu in berejo magnetograme, pa seveda tudi žaljivi. Minister, vi ste nam dolžni kar veliko odgovorov. Ne dvomim, kako se bodo kolegi v tej hiši glede zadnjega sklepa odločili. Ampak čisto gotovo se vam lahko zgodi, tako kot se je ministru Simonitiju in kot se je ministru Bručanu, da bodo jutri poročila, da ste uspešno obranili svoje delo, svoje postopke. Bo pa zelo malo ljudi, ki bodo verjeli, da je bilo to branjeno z močjo argumentov, ampak seveda s silo večine. Vse tiste stvari, ki smo jih očitali prejšnjima dvema ministroma, so pravzaprav posledično v javnosti pripeljali do vnovičnih in vnovičnih vprašanj. Enega ministra je moral potem premier, temu se reče, žrtvovati za mir v hiši. Drugega ministra pa v tistem resorju pravzaprav zaradi postopkov, ki so skozi interpelacijo bili nekako obelodanjeni, ne spoštuje nihče več. Zato bi bilo bistveno bolj pomembno, gospod minister, če bi se mi danes pogovarjali včasih tudi o okoliščinah, zakaj je bilo kaj narejeno. Za marsikatero potezo bi verjetno pri nekem številu ljudi dobili razumevanje. Ve se, da so stvari na papirju eno, ko se deluje na terenu, nekaj drugega. Ampak vaš pristop in vaš nastop, da ste vse ravnali prav, da vsi pred vami vam pravzaprav niso segli do kolena in da če ne bi ravnali tako, da bi bilo vse narobe, da vam moramo biti za to hvaležni, seveda ne pelje v možnost take vrste razumevanja teh situacij, ampak da misliti, da pravzaprav nočete voditi diskusije o problemih, ki so, kaj šele polagati komu račune za morebitne napake. To, da vi v posamičnih primerih vprašate, bom rekel, strankarsko kolegico ali bom rekel, simpatizerko, gospo vrhovno državno tožilko, ali je bilo nekaj v skladu z zakonom ali ne. To vam bodo že tisti v vrtcu povedali, kako bo ona odgovorila, če jo boste vi vprašali, ali minister Rupel, ali kdorkoli od te vaše družbe, ali so ravnali v skladu z zakonom ali ne. Tudi sam stavim, da bodo zmeraj rekli, da ste ravnali zakonito. Na to smo navajeni. Ampak to ne pomeni da teh postopkov ne presojajo drugi, da tem trditvam vsi verjamejo. In v tem oziru ste spustil odlično priložnost, da bi vas pohvalil tudi kdo več, razen tistih, ki jim gre to zelo na živce, da morajo tukaj sedeti 12 oziroma 14 ur. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. K besedi pa vabim poslanca Jožeta Tanka. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Kljub tej pozni uri bi le rekel nekaj besed. Najprej glede resnosti predlagateljev. Več ali manj je tista stran, na kateri sedijo podpisniki interpelacije, prazna. Šele zdaj sta prišla dva iz skupine prvopodpisanih iz skupine Zares. To pravzaprav govori predvsem o tem, da ta njihov projekt vložitve interpelacije ni resen. Mnogo bolj zagnani so pri obrambi oziroma pri napadanju ministra tisti, ki interpelacije niso podpisali. To je poslanska skupina SD, in to kaže tudi na nek način na neko tehnologijo pristopa do teh problemov, do tega projekta. Vi ste povedali, da ne boste v času predsedovanja aktivno napadali ministrov. Dejansko je formalno s podpisom interpelacije tega niste storili. S svojim zelo aktivnim pristopom v obravnavi tega pa ste pravzaprav pokazali, da ste morda celo dejanski sponzor tega projekta in tisti, ki zadaj stoji za to stvarjo. Druga stvar, ki je zelo očitna pri obravnavi te interpelacije, je to, da se pokaže na nek način neka tehnologija pristopa do posamičnih rešitev, do posamičnih stvari. Ta tehnologija je enaka pri vseh teh projektih, ki smo jih obravnavali zadnji teden. Pri dobrih stvareh, ki jih predlagamo v koaliciji, se naredi zelo močan bombastičen napad z negativno argumentacijo, z negativnimi poudarki. To se je zgodilo pri dijaški prehrani, to se je zgodilo pri zakonu o pacientovih pravicah. Niti eno, niti drugo področje ni bilo v tem dolgem poosamosvojitvenem obdobju urejeno. Nič niste v tem času naredili, pa vendar ste oba maksimalno diskreditirali. Zelo podobno je pri projektu pokrajin. Celo dolgo poosamosvojitveno obdobje se na tem projektu decentralizacije ni storilo nič konkretnega, ko pa so se dali na mizo neki konkretni argumenti, se je ta projekt iz takih ali drugačnih razlogov, političnih razlogov, neargumentiranih razlogov, zavrnilo. In sedaj se vsi mnogo ukvarjamo in predvsem vi ukvarjate z dokumenti, ki uhajajo iz ministrstva za zunanje zadeve in vse to kaže na nek način že na pripravo morda za novo interpelacijo, ki bo sledila. Podobno je bilo tudi ob predsedniških volitvah zelo veliko besed o tem, kako vlada dela slabo, kako je treba vse popraviti in drugače narediti. Ko se je ponudila priložnost, da bi to dejansko drugače naredil, pa je zmanjkalo korajže in moči. Dotaknil pa bi se dveh ali treh področij. Najprej področja Romov. O Romih očitno v Državnem zboru največ vedo tisti, ki ne živijo, ki ne sobivajo z njimi, ki se s temi problemi niso nikoli aktivno ukvarjali. Ne kot prebivalec, ne kot lokalni funkcionar in ne kot funkcionar, ki je izvoljen v Državni zbor. In meni je žal, da se tega projekta lotevamo na tak način. Ta vlada je naredila dva dobra projekta. Eno je zadeva v Bršljinu, drugo je rešitev problema v Dečji vasi, v Ambrusu. Z dvemi stvarmi se je vlada izkazala, oba je dostojno uredila, rešila problem tako v Dečji vasi Romov, kot tudi prebivalcev, tisoč prebivalcev je podpisalo podporo vladi oziroma ministru, pa vendar se ta primer venomer vleče ven kot primer slabe prakse. Jaz bi bil mnogo bolj vesel, da bi na osnovi teh dveh pozitivnih izkušenj v opoziciji dali predloge za nadaljnje reševanje stotine drugih problemov na romskem področju, konkretnih primerov, konkretnih načinov. Jaz vem, da je v širšem območju Dolenjske zelo veliko teh problemov, težko rešljivih, ker so zadeve zelo zastarane, razmere med enim delom in drugim delom prebivalstva zelo slabe, pa vendar še takrat, ko se naredi dober primer, še tega diskreditiramo. Ne samo znotraj domače politike, ampak to stvar spravimo celo na evropsko sceno. V tem mandatu smo doživeli obisk dveh evropskih komisarjev za človekove pravice. Ko se je reševal problem v Bršljinu, je prišel k nam Alvaro Gil Robles, ko se je reševal problem Dečje vasi, Thomas Hammerberg. Ne vem, čemu je bilo to potrebno. Ne vem, zakaj se je to tako storilo in k temu tako pristopilo. Vendar ocenjujem, da to ni v redu. Tudi evropski poslanci nekaterih političnih skupin, predvsem iz Liberalne demokracije, so tudi na odprti evropski sceni ta dva primera, ki sta se pokazala kot primera dobre prakse, problematizirali v Evropskem parlamentu. Jaz mislim, da tak negativen pristop do stvari, ki jih zelo dobro rešujemo, ni primeren. Ko se je recimo pred časom zgodil v Italiji problem, ko so celo divje naselje ob enem velemestu naložili na avion in odpeljali v njihovo domovino, nihče v Državnem zboru, ki se tako bori za človekove pravice iz opozicijske politike, niti tisti predstavniki naši v Evropskem parlamentu, ki jih te naše notranje težave tako bolijo, ni dvignil glasu. Ni se postavil v bran in ni podpisal nobene peticije. Samo takrat, kadar v domačem prostoru naredimo nekaj dobrega, je to potrebno takoj obdelati z negativne strani, ne da bi se pohvalili, kako smo primer ali primere uspešno rešili, ampak dati evropski javnosti vedeti, da je ta zadeva slaba. Jaz mislim, da z reševanjem problemov, če se jih bomo lotevali na tak način, tako na področju notranjih zadev, romskih zadev in še kakšnih drugih zadev, ne moremo narediti nekih dobrih korakov naprej. Ker ne gojimo in ne dajemo zgleda, ne borimo se za to, da bi bili ti zgledi pravi koraki, ne pohvalimo se z njimi pred Evropo, ampak nasprotno, sami sebe diskreditiramo. Podobno je s problemom izbrisanih. Bilo je veliko, že nekaj predsednikov vlad, bilo je že nekaj vlad, mislim da štiri pred tem, ki so imele veliko možnost, da problem izbrisanih rešijo na svoj način. Koalicije so bile velike, praktično v vseh teh obdobjih z dvotretjinsko podporo. Pa vendar vsi tisti, ki danes najbolj opominjate, da problem izbrisanih ni rešen, niste takrat, ko ste imeli to priložnost, storili prav ničesar. Rešitev, ki ste jo predlagali v prejšnjem mandatu, je na referendumu doživela klavrn zaključek. 95% državljanov rešitve, ki ste jo predlagali, ni podprla. Ni podprla te dvostopenjske rešitve s tehničnim in sistemskih zakonov. Žal, ni podprla. In zdaj, ko ste na referendumu doživeli ta boleč poraz, želite, da bi to stvar uredili kar na isti način. Vztrajate pri tem in s tem tudi onemogočate reševanje tega problema. Jaz mislim, da je rešitev, ki jo je predlagala ta vlada, da se to reši z ustavnim zakonom, primerna. Zagotavlja zadostno varnost za vse tiste, ki želijo ta status urediti, zahteva pa seveda individualno preverbo, tako kot v vsakem drugem upravnem postopku. Jaz mislim, da bi tisti, ki imajo resen namen, da rešimo problem izbrisanih, rešitev, ki je predlagana, podprli. Ni nobenega zadržka in mislim, da ni primerno vztrajati na reštivah, ki so jo državljani na referendumu tako močno zavrnili. Mislim, da je to celo neprimerno in nekorektno do državljanov, da se jim ponuja rešitve, za katere so se odločili proti. Tudi kar zadeva področja varnosti cestnega prometa je potrebno le povedati nekatere stvari. V veliki meri je najpomembnejši preventivni ukrep na tem področju vzgoja. Vzgoja otroka, vzgoja mladostnika in jaz mislim, da je na tem področju mnogo premalo narejenega. Vzgledi, kakršne dajemo svojim otrokom tudi na tem področju, so pač tisti, ki se potem čez pet, sedem, deset let rezultirajo tudi v odnosu do soudeležencev na tem prometnem področju. Res je, da vsak med nami naredi tudi kakšen prometen prekršek, ne vozimo vedno absolutno po predpisih, vendar mislim, da je potrebno v tem delu narediti bistveno več. Vsak tisti, ki naredi izpit, se seznani tudi s prometnimi znaki, z omejitvami in mislim, da se v celem našem obdobju, ko smo vozniki, kaj bistvenega na področju prometnih oznak ne spremeni. Tam, kjer je okrogel znak in piše petdeset, je petdeset, tam, kjer je takšen znak pa piše sto trideset, je sto trideset. In jaz mislim, da tudi kar zadeva izvrševanje tega v tistem nadzorstvenem delu s strani policije, ni treba tukaj veliko oporekati, kajti dobili smo certifikat, da prometne predpise obvladamo in da znamo kvalitetno voziti. Vozniško dovoljenje je pač tisti dokument, ki nam daje v bistvu potrdilo, da smo voznik, ki obvlada predpise in obvlada vožnjo in to zadovoljivo, primerno. In če drugače dejansko teh stvari ni možno reševati, je pač potrebno nekaj dati tudi na tistem kurativnem delu, tudi na kaznovalni politiki. In tudi na tem področju bo potrebno določene stvari in določene razmere spremeniti. So pa seveda tudi drugi primeri, drugi načini, ko se dejansko lahko pomaga k temu, da se vozniki, tisti, ki so k temu nagnjeni, razelektrijo in na teh poligonih tudi spustijo adrenalin. Mnogo stvari, ki se jih pripisuje resornemu ministru v tej interpelaciji, je praktično takšnih ali pa vse, ki so očitane, so takšne, ki bi rekel se nahajajo na petem mestu za racionalno vejico. Se pravi, da gre za neke banalne drobne detajle, za katere v bistvu niti ni odgovoren. V tistih temeljni stvareh, za katere bi rekel, to pa je res napaka, ki jo je storil minister, takšnega očitka v tej vaši interpelaciji ni, zaradi tega te interpelacije ni možno podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Kolega Pavle Gantar, samo še dva redno prijavljena imamo, na koncu ste tako vi kot predlagatelj in vas bom pozval. Hvala vam za razumevanje. Besedo pa ima poslanka Darja Lavtižar Bebler, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospod Tanko je ravnokar pomešal kar nekaj hrušk in jabolk in mnoge med njimi so bile gnile. Zlasti tiste, ko je govoril o tem, kako Evropa ne razume dobrih praks, ki jih izvajamo v Sloveniji. Čudno je pri tem, da so se te tako dobre prakse potem znašle kot slabe prakse v različnih poročilih, mednarodnih inštitucij in organizacij, ki se ukvarjajo z varstvom človekovih pravic. Gospod Gil Robles, komisar Sveta Evrope za človekove pravice, očitno ni vedel za kaj gre, tudi sedanji komisar gospod Hammerberg očitno ve prav tako malo, za kaj gre. Tako se res čudim nad takšnim načinom pristopanja k zadevi, ampak seveda, spet so na delu sile iz centrov moči iz ozadja, spet je na delu zarota, saj drugače pač ne more biti. No nekako bi povedala pa to, upam, da mi kolegica Majda potrata ne bo zamerila, se ne strinjam v celoti z njo, ko je toliko komplimentov namenila ministru za notranje zadeve, češ da je zelo spreten retorik. Je pač gospa Potrata nekoliko bolj literarno navdihnjena, jaz pa sem bolj pravniško dolgočasna. Pri pravnikih velja, da ne more biti kot dober retorik razglašen tisti, ki govori netočnosti in ki govori neresnice. In gospod minister Mate je kar nekaj neresnic povedal, ko je govoril o problematiki izbrisanih. Rekel je, da mu ta izraz ni všeč. Prav, stvar okusa. Ampak vemo, da je pač to že nek "terminus tehnikus" ki je uporabljen tudi v mednarodni sferi in se mu pač po angleško reče "erased people", za izbrisane pač gre. Za izbrisane iz registra stalnega prebivalstva konkretno v naših razmerah. In ni res to, kar je govoril, da si niso hoteli urediti statusa. Imeli so urejen status, saj se je med drugim tudi pohvalil, da so vsi že bili državljani neke druge bivše republike bivše Jugoslavije. Ampak niso bili obveščeni o tem, da so jih brez njihove vednosti in brez razloga izbrisali iz registra stalnega prebivalstva. In za to gre. Ne sedaj tukaj zavajati javnosti, da si niso hoteli urediti statusa državljanstva, pa Slovenija je bila ja tako velikodušna takrat v 90. letih in jim je na vse možne načine ponujala, naj za božjo voljo vendarle le sprejmejo slovensko državljanstvo. Danes je minister veliko govoril o uspehih policije pod njegovim ministrovanjem. Tudi mi mislimo, da policija, tako zdesetkana, kot je, relativno uspešno deluje. Toda dolgoročno je vendarle velik problem, če se na najodgovornejše položaje kadrira politično, če se v njihovih vrstah vse bolj šopiri klientelizem. Če so slabo plačani policisti nemotivirani in sploh, ne nazadnje, bistveno bolj koruptivni. Zzato nas tudi ne preseneča, če slišimo, da včasih raje pogledajo stran. Sicer pa, veste, to ni hec, če je ta koalicijska večina tako neobčutljiva za kršitve človekovih pravic s strani oblasti, za kršitve zakonov in pravne države s strani oblasti in za opustitev dolžnih ravnanj s strani oblasti. Ko oblast zagreši nezakonito ravnanje, ni isto, je huje, kot če kršitev zakona zagreši posameznik, pa če tudi gre za storilca kaznivega dejanja. In prav na te očitke iz interpelacije danes tukaj minister gospod Mate ni ponudil ustreznih odgovorov. Pa tudi sicer danes tukaj poteka pogovor gluhih. Minister odgovarja na vprašanja, ki niso bila zastavljena, in ne govori o tistem, v čemer je bil povprašan. Vmes za dodatne šume poskrbijo tudi nekateri dušebrižniki iz koalicijskih vrst, škoda, ker ni gospe Irglove, da bi se ji osebno zahvalila za njeno skrb. In potem je pač ta zmeda popolna, ampak samo na videz. Dejansko na najtežje očitke iz interpelacije minister gospod Mate ni dal tehtnih odgovorov, ker jih ni imel in jih ni mogel dati. V večini očitanih primerov gre za ravnanje v nasprotju z zakonom. Pri tem pa tudi retorika ne more kaj prida pomagati. O tem smo si najbrž lahko vsi soglasni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Mitja Ljubeljšek.
Hvala lepa. Ne nameravam zagovarjati odločitve ministra in policije v posameznih očitanih obtožbah, ki so razvidne iz samega gradiva vlagateljev interpelacije. Minister sam je tako v svojem pisnem gradivu, posebno še danes javno, z argumenti jasno in odločno zavrnil vse obtožbe tako iz gradiva kot tudi tiste, ki so bile danes očitane, pa niso bile zajete v interpelaciji. Sama vložitev interpelacije, obrazložitev in današnja razprava opozicije je po mojem mnenju strel v prazno. Težko je zagovarjati nekaj brez argumentov, le z nekimi pavšalnimi ocenami, sumničenji, z neresnicami ali polresnicami. To je tako v gradivu predlagateljev kot tudi v današnji razpravi. Sam sem hvaležen opoziciji, da se je potrudila z vložitvijo te interpelacije, s čimer je dala možnost ministru, da pisno in javno argumentirano zavrne te obtožbe, in dala možnost ministru, predvsem pa nam, koaliciji in naši poslanski skupini, da lahko predstavimo tudi delo dosedanjega triletnega ministrovanja gospoda Dragutina Mateja. In tega je kar nekaj. Mi moramo na eni strani gledati, kaj nekdo naredi, kaj je bilo planirano, na drugi strani pa pogledati tudi šibke točke, pomanjkljivosti, ki jih je sam minister tudi povedal. Sam sem prepričan, da jih bo poskušal on in vodstvo policije tudi v določenem času tudi postopno odpravljati. Da je gradivo interpelacije, obrazložitev interpelacije nestrpno, populistično, žaljivo, da ne rečem celo zlonamerno, naj citiram en del tega gradiva, kar me res moti, ker mislim, da to gradivo ni pripravljeno na neki strokovni podlagi, naj citiram: "Ravnal je kot gasilec," misli se ministra, "ki pride na pogorišče šele po končanem požaru in prične gasiti, saj mu je vseeno, zakaj je zagorelo, kaj je gorelo ali sploh še gori. Važno je samo, da se za boljšo podobo v javnosti gasi." To je vsebina, ki naj bi bila neka resna obrazložitev interpelacije. Vsekakor je lahko v zvezi z današnjo interpelacijo predvsem reči takole, če dam to prispodobo. Važno je, da se kritizira vse in vse vprek, ne glede na to, ali so navedbe neresnice, polresnice ali celo podtikanja in laži. Važno je samo, da se za boljšo podobo v javnosti kritizira. In naslednja trditev, ki me je tudi zmotila in je bila izrečena pri predstavitvi interpelacije na TV Slovenija, citiram: "Ministru očitamo to, da se ukvarja s stvarmi, za katere ni plačan." Ta izjava je presenetljiva in nedvomno kaže na miselni vzorec, da so nekateri v naši družbi pripravljeni delati izključno to, in to samo za denar, osebne koristi moč in oblast. Poudarjam, da le nekateri, večina pa ne dela le za denar, ampak brez plačila tudi tisto, v kar verjame in ker drugi to potrebujejo, to je z odgovornostjo do vseh drugih. Drugo, kar mislim, da je z mojega pogleda zelo problematično in tudi z vidika naše poslanske skupine, to je dvoličnost. Ko je policija v Ambrusu odločno in profesionalno ukrepala, je bila takoj sklicana izredna seja matičnega delovnega telesa. Obtožbe, da se izvaja represija, da se prekoračujejo zakonska pooblastila in zahteva za odstop ministra. Ko je policija v Postojni opravljala svoje delo, je v interpelaciji obtožba: nesorazmeren poseg policije v zasebno posameznikov, določeni ukrepi policije napeljuje na sklep, da je bilo kršeno temeljno ustavno načelo sorazmernosti, določeni ukrepi policije so nedvomno posegli oziroma omejevali ustavne pravice posameznikov. In zopet izredna seja matičnega delovnega telesa, obtožba in zahteva za odstop ministra, češ, da posega v človekove pravice. Pa vprašam: "Kaj bi se zgodilo, če bi na primer na nekega člana Strojanove družine, ki se je lahko prosto gibala po Postojni, bil izveden nek fizični obračun, fizični napad?" Sigurno bi bila zopet sklicana izredna seja. Obtožba, da policija ni opravila svoje dela in zahteva za odstop ministra. To je ta dvoličnost. In še naprej. Ko smo sprejemali zakonodajo s tega področja v zvezi z varnostjo javnega reda in miru, s področja varnosti v cestnem prometu, zakon s področja zasebnega varovanja, zakone pri zatiranju kriminalitete, je opozicija nasprotovala in celo glasovala proti. To je ta dvoličnost. In sam smatram, da bi morali ravno na tem področju delati v tem, jaz temu pravim, nacionalnem interesu. Da bi na tem področju bila opozicija dejansko konstruktivna opozicija in da bi pri spremembah in dopolnitvah zakonodaje dajala konstruktivne predloge. Ne pa kritika kar povprek, vse povprek in nasprotovanje. Tega ni. Jaz spoštujem opozicijo, če je korektna, ne pa opozicijo, ki je politikantska, ki ni konstruktivna, ki ne daje dejansko teh konstruktivnih predlogov. Nikakor ne bom podprl te interpelacije.
Hvala lepa. Besedo dajem ministru. Izvolite prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Jaz bom poskušal odgovoriti na večino vprašanj, če mi že na vse ne bo uspelo. Najprej bi pohvalil retorične sposobnosti vseh poslancev opozicije. Posebej tistih, ki so govorili, kako sem spretno retorično govoril in obračal besede. Sposobnosti so očitno primerno razdeljene med ljudmi. Razlika je samo v tem, da so eni imeli zelo dolgotrajno izobraževanje na različnih inštitucijah, da so se tega naučili. V samih besedah bi seveda želel komentirati nekaj besed, ki se mi zdijo skrajno nenavadne. Eden od poslancev je uporabil besede "moja družba", češ, tam kjer delam. Moja družba je Vlada Republike Slovenije, kjer sem zaposlen. Moja privatna družba je pa moja zasebna stvar in seveda nihče od vas nima pravice se zanimati za mojo privatno družbo. Tako se mi zdi to skrajno neprimerno, da se na takšen način govori o Vladi Republike Slovenije v Državnem zboru. Govorilo se je tudi o strankarski pripadnosti različnih funkcionarjev. Najprej naj zelo jasno povem, da sem minister, ki je bil predlagan v kvoti ministrov SDS-a, da pa sam nisem član nobene politične stranke in da po treh in pol letih bi si verjetno lahko res že vsi zapomnili, da nisem pripadnik nobene stranke in ne obtoževati tudi nekoga drugega, če je ali ni član. Jaz ne vem. Nisem ga vprašal in seveda ni nobene potrebe, da ga to sprašujem, da lahko z nekom korektno delujem. Nekajkrat sem opazil v diskusijah besede, ki pomenijo za zaposlene v Ministrstvu za notranje zadeve in policiji kot žaljive. Mislim, da je neprimerno, da uporabljamo besedo policaji. Oni so policisti. Jaz sem nekajkrat opozarjal tudi, kako se naj mene imenuje. Ne ministra za policijo, ampak ministra za notranje zadeve. Resor, ki ga pokrivam, ne pokriva samo policijo, ampak veliko širši spekter. Večina tega spektra se, kot je ena od poslank pravilno ugotovila, dotika področja varnosti. Tako ali drugače področja varnosti in pogosto je tu tudi povezano z človekovimi pravicami. Želel bi se dotakniti dveh pomembnih delov interpelacije, v katerih se mi očita določeno aktivnost oziroma neaktivnost. Zadeva Plut. Jaz ne bom našteval vseh zakonov, vse predpise, ki govorijo, kako mora biti kaj narejeno. To smo na dolgo in na široko razpravljali v, mislim, treh različnih delovnih telesih tega parlamenta. Na dolgo in na široko je to razložene v odgovoru na interpelacijo. Vendar je treba jasno povedati eno dejstvo. Najprej, tako je bila uporabljena stavčna zveza. Vsi ljudje, ki so kaj veljali, so dali mnenje o zadevi Plut. Zdaj bom pa povedal, kaj so ti vsi ljudje, ki so kaj veljali in so bili tudi imensko našteti, jaz jih ne bom ponavljal, kakšno je njihovo mnenje bilo po tem, ko je Plut bil v priporu, ko smo ga ujeli in ga dali v pripor. Ves čas pripora ni bilo možno proti tej osebi vložiti kazenske ovadbe za kaznivo dejanje, ki je bilo storjeno na ozemlju Srbije. Ves čas. In vsa ta družba, ki je pred tem zelo na široko razlagala z ekspertnih nivojev, z različnih strani, kako je vse to mogoče narediti, je bila potem strokovno postavljena na eno popolnoma drugo osnovo. Namreč dejstvo je, da po tistem, ko je Plut bil priprt, ko je bil ujet, priprt in ves čas svojega pripora in sodnega postopka slovenska policija, tožilstvo in nihče drug ni mogel proti njemu vložiti kazenske ovadbe za kaznivo dejanje, ki ga je storil v Srbiji. To samo kaže na to, da je poročilo, ki ga je nadzorna skupina naredila, pokazalo pravo sliko. Želel bi pa komentirati to, kar je ena od poslank navedla, da sem preurejal oziroma ponarejal različna poročila. Poročilo je v takšni obliki, kot je bilo. Res pa je, da je Vlada sprejela mnenje v zvezi z delovanjem policije v zvezi s tem in v tem mnenju piše stavek, ki ga bom citiral: "Če bi policija zahtevala pisne usmeritve o aktivnostih, ki jih naj izvede, bi mogoče prišlo tudi do drugačne odločitve državnega tožilstva v konkretni zadevi." To je tekst, ki je na spletnih straneh Vlade, vsi ga lahko pogledate in prosim, ne obračajte mojih besed. Ne jih retorično obračati in govoriti tisto, kar ni res. Jaz nisem prenaredil nobenega poročila. Na kraj pameti mi ne pride. In na sami Vladi smo imeli diskusijo o tem. In obstajala je možnost v tistem trenutku, ko je bilo sprejeto to mnenje, da bi mogoče tožilstvo se vendarle drugače odločilo, če bi zahtevali pisne usmeritve. In tako je tudi zapisano, dobesedno tako je zapisano. Kasneje se je izkazalo, da tudi, če bi se to dogajalo, bi bile posledice takšne, da gospod Plut ne bi mogel biti pridržan. Tudi če bi ga policija ustavila in priprla in pripeljala pred sodnika, bi še vedno bil kasneje izpuščen. Vsi nadaljnji postopki so natančno to pokazali. Glede zadeve Strojanovih oziroma družine, romske družine blizu zaselka Ambrus v Dečji vasi. Vsi govorite o megafonu, o mojem prihodu tja, nihče pa ni povedal, kaj se je dogajalo pred tem. In tudi v medijih ni bilo napisano, kaj se je dogajalo pred tem. Pred tem sem dobil klic direktorja policijske uprave, ki je takrat bil direktor v tej policijski upravi, ki mi je sporočil, da družina Strojan prosi, da pridem na kraj dogodka in se poskušam pogovoriti z njimi in z domačini in poiskati pot. Da se počutijo ogroženo in da bi želeli najti rešitev, da se umaknejo s tega predela. Nihče ne govori o tem in zelo malo je bilo v medijih napisanega, da sem opravil razgovor tako s skupino vaščanov, ki so predstavljali maso ljudi, ki se je tam nahajala, in da sem opravil ločen pogovor z družino Strojan. In so me na tem razgovoru prosili, če jim lahko zagotovimo varnost na tem prostoru in me prosili, če lahko najdemo kakršnokoli drugo lokacijo, kamor bi odšli s te lokacije. In na osnovi tega pogovora z eno in drugo skupino sem povedal to, kar sem povedal. Jaz tam policiji nisem ukazoval, kaj mora delati. Policija je bila tam, jaz je nisem pripeljal s seboj, tako kot bi lahko nekdo dobil občutek, ki bi bral magnetogram čez 10 let. Nobene policijske enote jaz nisem tja pripeljal. Policija je bila tam, izvajala je vse svoje aktivnosti. Nobenega ukaza nisem dal nobeni policijski enoti, kot se mi očita, nobenega, kaj morajo narediti. Ob svojem odhodu sem samo izrazil prepričanje oziroma mnenje, da bo direktor zagotovil vso potrebno varnost vsem na tem območju, tako domačinom, kot tudi družini Strojan. In naslednji dan se je družina sama spravila v vozila in prosila, da jo pripeljemo do lokacije, ki smo jo uspeli najti, kjer bi se lahko v miru reševale zadeve. In zaradi tega so se potem reševale v nadaljevanju. In to je tista resnica, ki jo nočete povedati ali pa je nočete videti. O tej zadevi smo imeli poglobljeno razpravo na dveh delovnih telesih tega parlamenta, ure in ure smo govorili o tem. In vse to ste že slišali, kaj zdaj govorim, vse to ste že slišali. Izgleda približno tako, kot da se pogovarjamo gluhi z nemim, na žalost. In meni potem očitate, da ne odgovarjam na očitke, da ne želim ničesar pojasnjevati. Pojasnjujem, vendar nočete tega sploh slišati, nočete sprejeti. Glede dodatnih stroškov. Eden od poslancev se sklicuje, da smo bili to vprašani s strani enega od slovenskih dnevnikov. Ni res, nismo bili tega vprašani od enega slovenskih dnevnikov. Eden od slovenskih dnevnikov nam je poslal dve strani vprašanj, kjer bi morale moje službe delati 14 dni, da bi mu napisale odgovore. Mi nismo dolžni po Zakonu o medijih poročati in zbirati podatkov, dolžni smo posredovati samo tiste podatke, ki jih posedujemo in imamo v evidencah. In če hočete natančen odgovor, koliko je stalo dodatno proračun, razen tistega, ki ga ima Ministrstvo za notranje zadeve zagotovljeno za delo policije, vam lahko zelo jasno odgovorim. Nič. Ves denar je bil zagotovljen iz proračunskih sredstev, ki so v policiji in nismo porabili niti evra več, kot smo ga imeli v proračunu, ni bilo nobene prerazporeditve na to postavko za delovanje posebnih policijskih enot, zato vam lahko tako jasno odgovorim v zvezi s tem. In če dobimo podobno vprašanje s strani tega dnevnega časopisa, jim bom jaz z veseljem odgovoril zelo kratko in jedrnato. Bilo mi je očitano, da Ministrstvo za notranje zadeve in policija nonšalantno daje obvestila o tem, kdo je bil ovaden. Jaz se opravičujem, gospod poslanec, policija nič ni imela v zvezi s to ovadbo. To ovadbo je podalo eno drugo ministrstvo, ki lahko poda ovadbo zoper kogar pač misli, da je potrebno podati ovadbo. In ni bila policija vključena ne v pisanje ovadbe, ne v vročanje ovadbe in naše ministrstvo ni dajalo nobenih izjav. Samo na spletno stran greste, pa boste vse našli. Jaz sem to tukaj pogledal. Tukaj, nekaj minut nazaj. Pa še nekaj v zvezi s tablicami, ki so bile prej omenjene. Zakon, ki je uvedel to določbo, da je tablica vezana na vozilo in ne na lastnika, je bil sprejet leta 2004 in je začel veljati 13.8.2004. Kdo je bil takrat v Vladi, zakaj je takšno odločitev sprejel, morate vprašati predvsem tiste, ki so takrat razlagali v parlamentu ta zakon in ne mene. To je dejstvo, ki je ostalo. Mi smo se lotevali samo določenih zadev. In to je ena od zadev, ki pač ni bila v programu reševanja. Glede redarjev. Redarji ne nadomeščajo policije, ne morejo je nadomestiti in je ne bodo nadomestili. Z redarsko službo smo imeli že do sedaj razvit partnerski odnos, sodelovali smo z njimi in s tem bomo nadaljevali. Redarji so res dobili dodatna pooblastila in s tem pripomogli k še večji varnosti naših državljanov, povezano s tem s statistiko. Jaz nikoli nisem govoril samo o tem, da je bila povečana preiskanost. Vsakič, ko nastopim s statističnimi podatki, govorim tudi o povečanju kriminalitete v Sloveniji. Zelo natančno. Tudi v vseh tabelah in v vseh poročilih Ministrstva za notranje zadeve oziroma policije lahko to najdete. In zelo jasno je, s kakšnim tempom je naraščala kriminaliteta v Sloveniji in s kakšnim padcem ali rastom je teklo število preiskanih kaznivih dejanj. In v letih 2004, 2005, 2006 je kriminaliteta rastla v Sloveniji. Zrastla je iz 86 tisoč na nekaj več kot 90 tisoč kaznivih dejanj. V lanskem letu je iz 90 tisoč padla na 88 tisoč. Stopnja preiskanosti se je pa večala kljub povečanemu številu kaznivih dejanj. In jaz ne dvomim, da so podatki, ki so v Eurostatu objavljeni, drugačni od teh. Oni jih tudi jemljejo iz uradnih podatkov, ki jih lahko dobijo od držav. Ne morejo kar določiti neke številke. Nikakor in nikoli nisem prikrival tega, da kriminaliteta v Sloveniji narašča. Lani smo bili prvo leto priča, da je za nek določen procent kriminaliteta v Sloveniji padla. Glede volilnih imenikov. Očitno sem kriv tudi za to, če se kdo preseli na nek naslov v tujini in pride pošta na nek naslov in je ne želi sprejeti ali se je preselil, in za stroške, ki v zvezi s tem nastanejo. Jaz sem z volilnimi imeniki zelo jasno pojasnil, kako je. V zakonu nikjer ne piše, in jaz si ne morem vzeti te pravice in dvomim, da si jo kdorkoli drug v parlamentu bi upal vzeti v roke, da bo dejal, da nekoga, ker ga mora po uradni dolžnosti vnesti v volilni imenik, ne bo vnesel, ne glede na to, da podatki niso popolni. Nikjer v zakonu ne piše, da osebe, za katere niso popolni podatki, ne smemo vnesti v volilni imenik. V zakonu piše, da smo dolžni vse državljane Republike Slovenije, ki živijo izven Republike Slovenije, vnesti v volilni imenik. Seveda so tam neke alineje, ki govorijo o podatkih, ki bi naj bili vpisani. Ampak če teh podatkov ni, jih ne moremo vnesti, ne moremo si jih izmisliti in ne moremo sami odločati o tem, noben upravni organ ne more sam odločati o tem, kaj je primerno da vnese, in kaj ni primerno, da vnese. Glede raziskave, o kateri je bilo tukaj govora, o odškodninskih zahtevkih je bila to raziskava, če se prav spomnim. In ravno tako jo je delala neka univerza v Sloveniji, ki je bila izbrana na javnem razpisu. Seveda ena univerza ni vredna nič, zato ker, ne vem, mogoče komu ni všeč ali pa je premalo časa univerza, ali pa ni prav, da je zmagala na javnem razpisu. Ena druga je pa seveda v redu. Raziskava je bila naročena leta 2004 poleti, na javnem razpisu. O tej raziskavi jaz kot minister, ki sem prevzemal dolžnost, nisem bil obveščen. Pristojni, ki so vodili in delali na tej raziskavi, niso poročali o njej nič. Šele ko je bil nastavljen nov direktor direktorata, smo ugotovili, kaj počnejo v zvezi z določenimi zadevami, ki so jih pred tem prikrivali. Seveda to so tisti, ki so profesionalni in ki niso politično delovali. Ker tisti, ki so zdaj nastavljeni, delujejo očitno politično po vaši interpretaciji. In vsi vprašalniki, ki so se delali v zvezi s tem, bi morali biti verificirani s strani naročnika, tako kot je to običajno. To je običajna praksa. Tisti, ki se ukvarjate z raziskovalno dejavnostjo, natančno veste, o čem govorim. Natančno veste, o čem govorim. Še posebej tisti, ki ste končali FSPN in ste imeli gospoda Toša, doktorja Toša za profesorja, ki nas je učil, kako se to dela. Tudi sam sem ga imel možnost poslušati, tudi delati izpit pri njem in nisem še teh stvari pozabil. Vprašalnik, ki je bil tam uporabljen, in ki ga vi zdaj vsi uporabljate, ni bil validiran, ni bil, tako kot so napisali, mednarodno verificiran, imel neke mednarodne reference, in celo prevodi teksta iz angleščine v slovenščino so bili popolnoma napačni. Vprašalnik je bil narejen za anglosaksonske družbene ureditve, kjer poznajo znotraj sistema nadzornike, kjer nekdo, ki začne delati na nekem področju, na novo dobi nekoga, ki mu je supervizor, kot rečejo v angleščini temu superwaiser. Mi tega sistema nimamo v kontinentalnem pravu, nimamo vzpostavljenega tega sistema. In te besede so prevajali kot šefi, kot vodstvo, kot ne vem kaj. V različnih primerih so popolnoma različno prevajali. Jaz imam vprašalnik v angleščini, v slovenščini tukaj. Nobena skrivnost ni. In jaz sem podjetju povedal oziroma univerzi, ki je to delala, da oni lahko vse to pustijo notri, ampak jaz bom zahteval revizijo tega vprašalnika, cele analize na neodvisni univerzi izven Republike Slovenije in potem bom objavil na vseh spletnih straneh rezultate te raziskave, ki jo bo ponudilo neko drugo podjetje, neka neodvisna inštitucija izven Republike Slovenije. In potem je čudežno izginil ta vprašalnik iz te analize. Čudežno je izginil. Brez tega smo ga dobili naenkrat, razen seveda opozicijski poslanci, ki sedaj imate ta vprašalnik in operirate samo s temi podatki. Glede opreme, ki se nabavlja in o kateri je bilo govora, da je neprimerna, da je draga, da bomo z njo šli v Afganistan in ne vem kam še. Vozila, ki so bila nabavljena, terenska vozila, ki se uporabljajo za točno določene namene, so bila namenjena in kupljena za potrebe posebnih policijskih enot, da lahko skupaj s transportnimi vozili, ki te enote pripeljejo na kraj dogodka, lahko primerno hitro pripeljejo v točno določenih specifičnih pogojih do tega kraja. Mimogrede, eno od teh vozil je stalo bistveno manj zaradi tega, ker smo imeli uspešno javno naročilo, kot bi stalo sicer. Za eno od teh vozil Touareg, ki je bil omenjen, je bila cena 38 tisoč evrov in ne nekaj čez 45, kot je to običajna cena v trgovinah za najbolj osnovni model. Drugače pa bi bilo seveda dobro vmes tudi poslušati, ko govorimo o tem, da smo nabavili večje število vozil s kamerami, ki so belo modra vozila, z modrimi lučmi, ki izvajajo nadzor na slovenskih avtocestah in ki so se pri svojem delu se pokazale že kot izredno uspešne. Glede zasebnega varovanja bi vendarle bilo potrebno še nekaj stavkov dodati, ne glede na to, da sem že kar nekaj povedal. Govori se o tem, da če bi bile dve pravnomočne odločbe, da bi morali odvzeti licenco. Jaz sem zelo natančno v svoji predstavitvi citiral člen zakona, ki govori o kumulativni kršitvi zakona, da gre za področje dveh kršitev, da gre za delovnopravno kršitev delovnih pravnih razmerij in tako dalje. Zadeve so in, in in. Ne ali ali pa vejica. In tisti, ki ste pravniki, in mislim, da je kar nekaj pravnikov v Državnem zboru, točno veste, kaj pomeni kumulativno branje člena. Pri zasebnem varovanju je treba tudi jasno povedati, da je prejšnji zakon, ki je mimogrede nastal leta 2003 in ki je bil dober in odločilen korak k temu, da se začne urejati področje zasebnega varovanja, pred tem nismo imeli zakona na tem področju, je seveda predvidel nekatere stvari. In po prejšnjem zakonu, v tem novem namreč to več ni tako, zato je treba vzeti oba zakona in primerjati, s kakšnimi pristojnostmi je kdo razpolagal, je bilo jasno zapisano, da družbe, proti katerim je uveden inšpekcijski nadzor, ki so v postopku zaradi prekrška, ni nobenega zadržka za izdajo soglasja, zato ministrstvo ni imelo zakonske podlage, da ne izda nekomu licence, če je bil tudi v tistem trenutku v prekršku. Pa samo še stavek o tem, da smo poslabšali varnostne razmere na slovenskih cestah, ker smo podaljšali za eno leto tehnične preglede. Statistični podatki, zelo preprosto. Glede na število žrtev v prometnih nesrečah, težko poškodovanih in lahko poškodovanih ter vozil, ki so tehnično neprimerna oziroma imajo tehnične pomanjkljivosti, lahko ugotovimo, da je pri številu mrtvih 0,4% vozil udeleženih v takšnih prometnih nesrečah, ki so tehnično neizpravne. Pri težkih telesnih poškodbah 0,3%, pri lažje telesnih poškodbah 0,1% [[...]] [[Izklop mikrofona]] [[...]]
Hvala lepa, gospod minister. V imenu predlagateljev pa k besedi vabim poslanca Pavla Gantarja. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz bom najprej začel s tem, ko je bil govor o tehnologiji pristopa, ki se je nanašal predvsem na kritiko opozicije in predlagateljev interpelacije. Tudi jaz bi nekaj povedal o tehnologiji pristopa, in sicer o tehnologiji, s katero ti vsebinsko diskutiraš in polemiziraš z nasprotnimi argumenti tako, da bi rekel nasprotnika, če smem tako reči, najprej diskvalificiraš. In to je način, ki smo ga danes slišali tu notri največkrat. In to je način, kjer rečeš, ne more govori o Romih tisti, ki ne živi blizu njih, skupaj z njimi ali pa, ki ni bil župan. In s tem diskvalificira kogar koli, da bi o tem problemu govoril. Mimogrede, mene tudi na tem področju ne more, ker imam precej izkušenj takšnih in drugačnih, ampak to ni način, tako se ne more diskutirati. Podobna je bila diskvalifikacija pri pokrajinah, pri izbrisanih in tako naprej. To je argument, ki dejansko kaže, da ni argumentov in da je treba pravzaprav poiskati nekaj tretjega, s katerim poskušaš tistega, s katerim polemiziraš, vreči iz igre. To se ne bo izšlo! To se ne more iziti in se seveda tudi ne bo izšlo. Zdaj pa seveda k vsebini. Tisto, kar jaz v vseh teh dveh nastopih ministra, popoldne in zdaj, nisem se posebej oglašal, to, kar pravzaprav dajem kot očitek na tej ravni je določena stopnja banalizacije zadev. Zdi se mi, da nekatere stvari preveč poenostavlja, preveč na hitro sklepa in sklene in s temi izpusti številne podrobnosti. Jaz rad verjamem, da so ga prosili Strojanovi, da jih preseli. Mene ni bilo zraven, verjeti mu moram na besedo, vendar sem gledal televizijo, poslušal poročila, poslušal sem njihove izjave in sem ugotovil nekaj popolnoma drugega, da je ta prošnja bila precej drugačna, kot se zdi zdaj iz tega poenostavljene prikaza. "Lakmusov test" za resnico tega, kar je govoril minister, je preprosto jasen. Kaj ste storili takrat, ko so se oni hoteli sami vrniti nazaj? Ste jih pustili ali ne? Vsak od vas naj odgovori na to vprašanje. To je "lakmusov test" za resnico, ki jo je govoril ali za njegovo interpretacijo. Podobna zgodba je pri tem nesrečnem svetu za preventivo in varnost v cestnem prometu. Nedvoumno je bil dosežen dogovor v zakonu leta 2004, da naj bi ustanovili agencijo in naj bi se ta svet preselil v to agencijo. Ali je to bilo dobro ali ne, jaz tega nisem spremljal. Tako je bilo storjeno. Tako je minister ohranil to ureditev tudi pri prvi spremembi. Pri zadnji spremembi je pa to agencijo, ki še ni bila ustanovljena, izpustil in je pustil ta nesrečni svet v praznem, v praznini. In ga je na nek način dejansko pustil, da je padel oziroma da vegetira tam, kjer pač danes vegetira. Okoli Globala, tu je zadeva, kjer preprosto nismo dobili pravega odgovora. Dejstvo je, da se, gospod minister, nisva dobro pogovorila o tem, ali ste izdali to odredbo, odločbo o začasnem odvzemu licence na osnovi novega zakona. Če ste ga izdali, ste ravnali v nasprotju z ustavo, kajti retroaktivno ste uporabili zakon. Če ste izdali na osnovi starega zakona, zopet narobe, ker tudi če bi ga lahko po mnenju strokovnjakov, ta zakon v stari obliki ni več veljal. Hkrati pa niste uporabil ukrepov za, recimo, kaj jaz vem, odločbo o začasnem odvzemu licence na osnovi zakona o inšpekcijskem nadzoru in zakona o upravnem postopku. Te metode se pa niste poslužili. In tu nam dejansko odgovora niste dali. Dejstvo je, da je pravzaprav povsem jasno, da ste tu ravnali neustrezno, prepozno in neučinkovito. Vrsto stvari bi še lahko omenil, pa ne bom, ker mislim, da so nekatere stvari stvar osebne interpretacije ali ministra ali poslancev ali kogar koli. Vsakdo ima lahko o teh zadevah svoje mnenje, ljudje si tudi seveda lahko ustvarijo svoje mnenje. Ampak dejstvo je, če vztrajamo pri tej strogi in formalni zadevi, tu pravzaprav nam niste dali odgovora in tu smo vas držali in vas seveda še vedno držimo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Sprašujem, želi v imenu predlagateljev še kdo? Kolega Školč beseda je vaša.
Hvala lepa. Tudi sam bom mogoče petič ponovil, ampak poglejte minister, volilni imenik državljanov, ki nimajo stalnega prebivališča v Republiki Sloveniji, ima naslednje sestavne elemente: zaporedno številko, vejica, priimek in ime, vejica, spol, vejica, datum rojstva, vejica, zadnje stalno prebivališče državljana Republike Slovenije ali enega od njegovih staršev v Republiki Sloveniji, vejica, stalno prebivališče v tujini in opombe, pika. Vi, ki se sklicujete na to, kako se določbe brani. Se pravi, če ni enega od teh elementov, ni vpisa v volilni imenik, pika. Vi pa ste naredili volilne imenike, in to vam nihče ne očita tistih nekaj, ki jih je pač zamenjalo naslov in tako naprej. Tu gre za približno 30.000 ljudi, ki so bili vpisani v te imenike, pa eni niti niso mogli dobiti volilnega gradiva, drugi so ga dobili in ga niso vrnili in slabih deset tisoč teh naslovov se je izkazalo v vseh ozirih za pomanjkljive oziroma netočne. To je malomarnost. Jaz vas nisem vprašal, ali je kdo mimo proračuna plačal in koliko so stali ti angažmaji vaši, tako zelo opevani v povezavi s to slavno družino, ampak koliko so stali angažmaji dodatnih policistov na tem območju, koliko so stali dodatni angažmaji za, bom rekel, to sledenje tem ljudem po Sloveniji in koliko je nenazadnje razlika v vrednosti zemljišč. Tega odgovora nismo dobili. Popolnoma jasno je, da ne more biti mimo proračuna nobenega vira, iz katerega bi se policija financirala, toliko nas ne podcenjevati. Na nekajkratno vprašanje, ali lahko poveste, kaj ste storili zoper tiste ljudi, ki so simpatizerji ali pa imajo članske izkaznice vladajoče stranke in so povezani s temi sumi klientalističnih in koruptivnih dejanj pa niste odgovorili. Oprijeli ste se neke besede, da je slabšalno reči za ljudi s katerimi delate, da so vaša družba. Opravičujem se vam, če jih smatrate za slabo družbo. Ponavadi si človek družbo izbere sam in dela v njej, dokler meni, da je dobra. Tako da s tem ne more biti večjih težav. Tudi podatke iz Eurostata nisem potegnil ven zaradi tega, ker bi mislil, da jih kdo posebej prikriva oziroma da nastajajo mimo vas, ampak sem hotel kolege tu opozoriti, da vi uporabljate statistične podatke samo takrat in tiste, ki vam koristijo. In s tem ne pridemo daleč. Preseneča pa me to, da ste začeli tarnati, kakšne težave ste imeli s to raziskavo in z raziskovalci. Moram reči, da nisem poznal vseh teh zapletov, ampak iz tega, kar ste pa prej pripovedovali, me pa čudi, da ste na koncu tarnali, kajti prej je kazalo, da čim se nekje pojavi neka težava in jo vi opazite, je to za vas neka najboljša možna situacija, kajti v naslednjem trenutku je že vse urejeno in v najlepšem redu. Čudi me, da pri eni taki preprosti zadevi to ni bilo mogoče. Ne verjamem in tudi sedaj vas je težko spraviti k temu, ker ni časa, da bi še kaj odgovorili, ampak ne verjamem, da se boste iz tega pogovora, nekdo ga je tudi imenoval pogovor gluhih, kaj veliko naučili. Naučili pa se bodo o vas in vaših postopkih veliko tisti, ki so to poslušali. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Lahko zaključimo razpravo v okviru vnaprej napovedanih prijav? Hvala. Želi kdo izmed prisotnih poslank in poslancev uporabiti določbo 71. člena Poslovnika Državnega zbora? [[Ne.]] S tem zaključujem razpravo o interpelaciji. Predlagatelji interpelacije predlagajo zboru, da po opravljeni razpravi o interpelaciji razreši ministra za notranje zadeve Dragutina Mateja. Zato dajem na glasovanje naslednji predlog sklepa: "Državni zbor Republike Slovenije na podlagi vložene interpelacije izreka nezaupnico ministru za notranje zadeve Dragutinu Mateju." V skladu z drugim odstavkom 118. člena Ustave Republike Slovenije bo nezaupnica ministru izrečena, če bo zanjo glasovala večina vseh poslancev, to je 46 ali več poslancev. Če bo nezaupnica izglasovana, se šteje, da je minister razrešen. Lahko glasujemo? Odpiram postopek za obrazložitev v imenu poslanskih skupin. Prosim za prijavo. Kolega Barovič v lastnem imenu, ali v imenu poslanske skupine?
V imenu poslanske skupine. Spoštovane kolegice in kolegi! Jaz bom [[...]] [[Nemir v dvorani.]] , poglejte, naj čas neha teči. Če smo 16 ur tukaj, imam tudi tri minute pravico nekaj povedati. Nasprotoval bom temu predlogu. Zakaj? Tri argumente vam bom navedel. Družina s priimkom na S, ki ga sploh nočem več slišati, s številnimi kartotekami kršitve kazenskega in prekrškovnega zakonika, dobi od te države ponudbo skorajda za vilo, ki jim tudi ni povšeči. V Trbovljah družina x, ki nima nobene kartoteke, ki ni storila nobenega kazenskega in prekrškovnega zakona, nima pa dela, konča v kontejnerju od Centra za socialno delo. Točka 1. Točka 2. Policist privede dokazano osumljenega očeta in sina pred 5 leti, obsojena za umor, na pravosodno vejo oblasti. Pravosodna veja oblasti oceni, da ta oče in sin, ki sta umorila tretjo osebo, nista begosumna in ju oprosti. In ta dva izgineta. Kriva naj bi bila policija? Tretjič. Ko Slovenija ni bila članica EU, so tako imenovane evropske demokratične države azilante, ki so prihajali iz Slovenije v evropske države, vračali nazaj. Nimajo vstopa. Danes govorite, da naj bi Evropa nam, državi Sloveniji očitala diskriminacijo. In to naj bi bila kriva policija? Sram naj vas bo vse, ki vse to veste. 5 let nazaj se spomnite, kaj se je dogajalo. Nam so vračali azilante, nam, danes pa nam očitajo diskriminatornost. Sami niso sprejeli ne Ciganov, ne azilantov, danes smo pa mi diskriminatorni. Sram naj vas bo! Ne bodimo bolj papeški od papeža. To so trije bistveni razlogi. Da ne govorim o tem, da je to ministrstvo ne glede na vse, ogromno naredilo za schengen. Prej smo rekli hočemo schengen. Sedaj očitamo tisti, ki smo hoteli in ste hoteli schengen, očitamo, da schengen prinaša kriminal v to državo. Ja, pa kaj hočemo? Če hočete A, ni A dobro, hočete B. Če dobite B, hočete A. Nehajte, lepo vas prosim! To so razlogi, zaradi katerih nasprotujem interpelaciji.
Hvala za obrazložitev v imenu poslanske skupine. Ali lahko preidemo na glasovanje? Kolega Barovič! Glasujemo! Prekinjam glasovanje, ker meni ne dela glasovalna naprava. Gospodje in gospe, jaz imam drugačno aparaturo, kot jo imate vi. Hvala lepa za razumevanje. Ponovno glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 26, proti 42. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da ministru za notranje zadeve gospodu Dragutinu Mateju nezaupnica ni bila izglasovana. Zahvaljujem se vsem, posebej še ministru, za dolg in uspešen dan. S tem pa tudi zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 35. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri zjutraj.