Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 15. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne moreta udeležiti naslednji poslanki in poslanci: gospa Ksenija Korenjak Kramar, gospa Maruša Škopac, gospod Žan Mahnič, mag. Anže Logar, mag. Andrej Šircelj, mag. Branislav Rajić in gospod Ljubo Žnidar do 13. ure. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA – TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PRISPEVKIH ZA SOCIALNO VARNOST. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina petih poslank in poslancev, s prvopodpisanim mag. Matejem Toninom. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 11 poslank in poslancev, s prvopodpisanim mag. Matejem Toninom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja mag. Mateju Toninu.
Drage kolegic in kolegi, dobro jutro. Mesec januar je precej naporen mesec. V tem mesecu je bilo izrečenih ogromno ostrih besed, bil je poln konfliktov in ogromno praznega teka. Danes pa imamo vsi skupaj veliko priložnost, da nekaj zelo zelo konkretnega postorimo za ljudi, da za ljudi storimo nekaj dobrega. Da državljanom, ki imajo minimalno plačo, le to povečamo za 50 evrov na mesec in s tem ne obremenimo gospodarstva. Lahko storimo, da razvojnim inženirjem, ki inovirajo in razvijajo in dejansko ustvarjajo nova delovna mesta povečamo plačo in jih zadržimo doma. Lahko tudi zmanjšamo obdavčitev božičnice in tako vsem državljanom, ki jih njihova podjetja nagrajujejo, omogočimo, da dobijo največji kos božičnice, ne pa, da to dobi država. Ko smo v Poslanski skupini Nove Slovenije hodili vsak mesec po terenu, se srečevali z ljudmi, z gospodarstveniki, smo povsod slišali eno in isto besedo oziroma eno in isto željo. Če želite, da se bo gospodarska rast okrepila, če želite, da bo gospodarska rast vztrajna, potem je nujno potrebno povečati domačo potrošnjo. Domače potrošnje pa ni mogoče drugače povečati kot tako, da ljudem ostane več v njihovih denarnicah, več v njihovih žepih. Matematika je zelo preprosta. Zakon, ki je pred vami predlaga tri stvar: socialni copatek, razvojno kapico in nižjo obdavčitev božičnice. Pri socialnem copatku smo zasledovali preprosto logiko, da 3.300 evrov zaslužka vsakega državljana, da je to zaslužek, ki je neoprispevčen, zaradi tega vsak državljan dobi 50 evrov večji neto prihodek. Razvojno kapico smo postavili na 4-kratnik minimalne plače. Obdavčitev božičnice pa smo potegnili analogijo z obdavčitvijo regresa. Zavedamo se, da če ljudem ostane več, dobi manj država. Tega niti ne zanikamo. A vlada je pripravila izračune, ki so po naši oceni zelo konservativni, naši izračuni so nekoliko drugačni, pa ne bom zahajal v te podrobnosti, ampak se bom držal tistega kar je naračunala vlada. Po izračunih vlade bi v primeru socialnega copatka, če je bil uveljavljen v žepih ljudi, ostalo 450 milijonov več. če bi uveljavili razvojno kapico, bi ljudem ostalo 300 milijonov več in če bi uveljavili drugačno obdavčitev božičnice, bi ljudem ostalo 40 milijonov več. če uveljavimo vse tri ukrepe skupaj, bi ljudem ostalo 800 milijonov evrov več denarja v njihovih žepih, ki bi jih lahko zapravili kakor sami želijo in hočejo. Zavedamo se, da je proračun za leti 2016 in 2017 sprejet, zaradi tega odgovorno predlagamo uveljavitev tega zakona s 1. 1. 2018, torej z naslednjim proračunom, kar pomeni, da imamo še dovolj časa in možnosti, da javnofinančne izdatke prilagodimo tem sprejetim ukrepom. Prepričan sem tudi, da se vsi ne boste strinjali z ukrepi, ki smo jih mi danes predlagali, da bodo nekatere motile javnofinančne posledice, vendar pa bi morali vsi skupaj zasledovati, da rast, ki se Sloveniji obeta, bi jo morali biti deležni vsi državljani in ne zgolj javni sektor. Pri javnofinančnih posledicah, ker je zakon v prvi obravnavi, je možno [[…]] [[znak za konec razprave]] prilagajati tudi intenziteto posameznih ukrepov. Nekateri boste nasprotovali tudi ideološko razvojni kapici. Jaz vam tega ne oporekam, ampak mislim, da pa je skupna točka vseh nas božičnica in da je božičnica tisti naš skupni minimalni imenovalec, ki bi ga lahko sprejeli in tudi potrdili. Zakon je sestavljen v treh delih, izberete lahko tistega, ki hočete in s tem, da danes glasujeta za, praktično [[…]] [[znak za konec razprave]] glasujete za ljudi, lahko pa svoje nezadovoljstvo z mano, morda tudi z Novo Slovenijo, pokažete tako, da glasujete proti, ampak od tega ljudje ne bodo imeli nič.
Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade državni sekretarki na Ministrstvu za finance mag. Mateji Vraničar Erman.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovane gospe in gospodje poslanci. Predlagatelj zakona si je sicer zastavil cilje, ki jim lahko pritrdimo in so načeloma skladni tudi s prioritetami Vlade, vendar pa hkrati s konkretnimi rešitvami odpira toliko vsebinskih in izvedbenih dilem, da Vlada ocenjuje, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. S predlogom zakona se poskuša nasloviti vprašanje kako izboljšati konkurenčnost gospodarstva tudi s spremembami v sistemu javnih dajatev, predvsem v smeri znižanja obremenitev dela. Dejstvo je, da največji delež obremenitve dela v Sloveniji predstavljajo prispevki za socialno varnost, kar kaže na to, da je treba ustrezne rešitve iskati v sistemih socialnih zavarovanj. Podatki kažejo, da je Slovenija po obremenitvi z davki in prispevki pod povprečjem Evropske unije, ki znaša 39,4 % BDP, za Slovenijo pa 37,6. Vendar pa je ekonomska struktura davkov dokaj neugodna, saj odstopa od povprečja evropskih držav, zaradi nadpovprečne obremenitve dela in potrošnje ter podpovprečne obremenitve kapitala in premoženja. Prav tako podatki kažejo, da so stroški dela v Sloveniji bistveno nadpovprečno obremenjeni, predvsem iz naslova prispevkov za socialno varnost, ki jo plačujejo delojemalci. Vendar pa predlog zakona posega v bistveni element sistema socialnih zavarovanj v obsegu, ki brez hkratnih posegov v druge elemente sistema, to je opredelitev zavarovancev, prispevnih stopenj, načina financiranja in predvsem pravic iz socialnega zavarovanja, po mnenju Vlade pomeni rušenje finančne vzdržnosti sistemov po mnenju Vlade pomeni rušenje finančne vzdržnosti sistemov, ob hkratnem rušenju razmerij v sistemu javnih financ v celoti. Omenjeno je že bilo, da je skupni finančni učinek ca 800 milijonov evrov. Če pogledamo to z vidika posameznih blagajn javnega financiranja, predlagane rešitve pomenijo za približno 145 milijonov več prihodkov v državni proračun, za približno 615 do 620 milijonov manj prihodkov v pokojninsko blagajno in s tem tudi za enak znesek višje odhodke državnega proračuna in pa znižanje prihodkov blagajne zdravstvenega zavarovanja za približno 330 milijonov. Tega ni mogoče nadomestiti z ukrepi, ki ne bi posegli v pravice iz socialnih zavarovanj. Po mnenju Vlade bodo za znižanje obremenitve dela potrebni kompleksnejši, hkratni in usklajeni ukrepi na več področjih, ki bodo zahtevali širši konsenz. Po mnenju Vlade je treba ob iskanju rešitev za razbremenitev dela oziroma zagotavljanje pozitivnega razvojnega učinka davkov in prispevkov zasledovati tudi cilje ohranitve primerljivega nivoja socialne varnosti ter vzdržnosti javnih financ. Poleg navedenega Vlada ugotavlja, da je predlog neizvedljiv, in sicer iz več razlogov. Pri predlogu za izenačenje osnove za dohodnino in prispevke za socialno varnost predlagatelj ni upošteval dejstva, da so prispevki za socialno varnost odbitna postavka pri določanju osnove za odmero dohodnine. Prav tako pri določanju novega načina pobiranja prispevkov predlagatelj ni upošteval dejstva, da so za pobiranje prispevkov v področni zakonodaji določeni drugačni postopki kot za pobiranje dohodnine ter da sta zavezanca za plačilo prispevkov običajno dva, zavarovanec in delodajalec. Uporablja se nejasna terminologija in tudi v drugi področni zakonodaji ni uporabljena, ni jasno opredeljena in lahko povzroči anomalije oziroma zlorabo predlaganih rešitev. Spremembe tudi niso ustrezno umeščene v predpise, ki urejajo vsebine, za katere se predlagajo spremembe. Zakon o prispevkih za socialno varnost določa višino prispevnih stopenj, ne določa osnov. Upoštevaje vse navedeno Vlada predloga zakona iz vsebinskih razlogov ne more podpreti in opozarja, da je v praksi neizvedljiv. Zato predlagamo, da Državni zbor sprejme sklep, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Nepovezanih poslancev, zanjo mag. Alenka Bratušek.
Spoštovani predsednik, kolegice in kolegi, lep pozdrav! Danes se pogovarjamo o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prispevkih za socialno varnost. Kaj so cilji, navedeni pri teh spremembah: prvič, znižati obremenitev plač s prispevki za socialno varnost; drugič, doseči odpiranje večjega števila zdravih delovnih mest v gospodarstvu preko znižanja obremenitev prejemkov zaposlenih in samozaposlenih s prispevki za socialno varnost, pri čemer se obremenitev delodajalcev ne povečuje; tretjič, izboljšati gmotni položaj prejemnikov minimalne plače ter prejemnikov plače v višini štirih povprečnih plač z omejitvijo plačevanja prispevkov za socialno varnost navzdol in navzgor ter z znižanjem oprispevčenja božičnice po zgledu regresa za letni dopust. Poglavitne rešitve, ki so predlagane: predlaga se uvedba minimalnega zneska dohodka od dela, od katerega prejemniki dohodka ne bi plačevali prispevkov za socialno varnost; poleg določitve spodnje meje dohodka, od katerega se prispevkov ne bi plačevalo, se s spremembo zakona določa tudi zgornja meja zneska prispevkov za socialno varnost za delodajalce; za izplačilo božičnice se z vidika prispevkov obravnava enako kot regres. Enako kot sedaj z zakonskimi določili velja za regres, se tudi za božičnico določa najvišji znesek, ki ni obremenjen s prispevki za socialno varnost. Poleg tega se višina regresa, ki ni obremenjena s prispevki določa tako, da je v vsem koledarskem letu enotna ne glede na mesec izplačila. Dejstvo je, spoštovane kolegice in kolegi, da so davki tema, o kateri se pogovarjamo ne glede na to katera vlada vodi našo državo. Verjetno ni predsednika in niti ministra za finance, ki ne bi z veseljem zniževal davkov in na ta način razbremenjeval ljudi in gospodarstvo. Dejstvo pa je, da brez davkov ni prihodkov proračuna in brez prihodkov proračuna ni odhodkov oziroma izdatkov proračuna. Verjetno bi se našli taki, ki bi ob tem rekli: "Super. Državi ne bom nič plačal in od nje tudi ne želim nič dobiti.", pa seveda ni tako preprosto. Zato, da imamo bolj ali manj brezplačno zdravstveno oskrbo je potrebno zagotoviti več kot 3 milijarde evrov, za potrebe šolskega sistema več kot 1,6 milijarde evrov in za pokojnine naših upokojencev več kot 4 milijarde evrov letno. V Sloveniji je obremenitev dela, o tem se namreč danes pogovarjamo, po podatkih OECD, razmeroma visoka, predvsem zaradi visokih prispevkov za socialno varnost. Po podatkih OECD Slovenija odstopa navzgor pri indikatorjih obremenitve dela samske osebe ne glede na višino dohodka v primerjavi z državami, ki so na neki način naše konkurentke: Poljska, Češka, Estonija, Španija, Slovaška. Odstopanje pa je seveda še višje pri višjih dohodkih, zato je smiselno razmišljati o razbremenitvi stroškov dela, če rečem po domače, znižati prispevke ali davke na plačo. Tudi o tem se v Sloveniji pogovarjamo več let. Predlog, ki je pred nami bi brez vseh omejitev javnofinančne prihodke znižal za nekaj manj kot 500 milijonov evrov. Samo to, se pravi, sprejeti ta zakon in na drugi strani ni narediti na odhodkih proračuna je nemogoče. Ob oprostitvi plačila vseh prispevkov na strani delodajalca in delojemalca pri zgornji meji v višini štiri bruto povprečnih plač bi to pomenilo po oceni zmanjšanje javnofinančnih prihodkov v višini približno 56 milijonov evrov. V primeru, da se uvede tako imenovana socialna kapica v višini štiri bruto povprečnih plač za vse prispevke za socialno varnost, vendar le na strani delojemalcev pa bi bili neto javnofinančni prihodki nižji za okoli 26 milijonov evrov. Te dve zadnji rešitvi sta bistveno bolj sprejemljivi in izvedljivi kot brez kakršnekoli izjeme. Seveda je potrebno pogledati še učinek na gospodarstvo, ki bi po moji oziroma naši oceni, brez dvoma bil pozitiven. Zadnje dneve se veliko govori o iskanju rešitev. To, kar imamo na mizi je prav gotovo ena od možnih rešitev. Je najboljša? Verjetno ne. Je prava? Mogoče. Vsekakor pa je lahko ta zakon osnovna, da v tem parlamentu naredimo to, kar je res nujno in na kar nas gospodarstvo poziva zelo dolgo, to je, da razbremenimo 13 in 14 plačo, regres in božičnico. Ob sprejemu proračunov za leti 2016 in 2017 se je kot trajni ukrep uveljavila višja stopnja DDV, ki je bila prvotno predvidena kot krizni oziroma protikrizni ukrep. Ob sprejemanju Zakona o davku na dodano vrednost je bilo zapisano in tudi večkrat javno in tudi tukaj v tej dvorani poudarjeno, da je prav višji DDV tisti manevrski prostor, ki bo vladi omogočil nekaj razbremenitev za gospodarstvo in zaposlene. Sedaj smo tukaj, ko lahko to omogočimo in dejansko izvedemo in ljudem pustimo nekaj več v denarnicah. V naši poslanski skupini bomo predlog zakona v tem branju podprli. Vsem tistim, ki so vas ali pa so nas polna usta o tem kako je treba nekaj narediti za ljudi, kako je treba iskati rešitve in manj jamrati, pričakujem enako.
Besedo ima Poslanska skupina Stranka modernega centra, zanjo gospod Tilen Božič.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi. Pred nami je predlog poslanskih kolegov s prvopodpisanim Matejem Toninom, ki skuša nasloviti obračunavanje in plačevanje prispevkov za socialno varnost na nekoliko drugačen način, kot je to urejeno sedaj. Predvolilni program SMC se je prelil v izvedbo v okviru treh ključnih sklopov na področju razvoja davčne politike. Prvič, prestrukturiranje davčnih obremenitev, ki predvideva postopno poenotenje obdavčitev vseh vrst dela in razbremenitev stroškov dela na način, da bo ukrep z vidika seštevka državnih blagajn nevtralen. Ta je v teku. Kot drugo, izboljšanje učinkovitosti pobiranja davkov, kjer sta bila v preteklem letu ključna izboljšanje nadzora z okrepitvijo delovanja inšpektorjev na terenu, izboljšanjem ciljnega pristopa, ki predvideva predvsem nadzorovanje tistih, ki imajo visoko stopnjo tveganja in informatizacijo blagajniškega nadzora z uvedbo davčnih blagajn. Preko dopolnitve nabora orodij za izterjavo in širjenjem manevrskega prostora za dogovarjanje lahko sedaj finančna uprava lažje deluje tudi na zniževanju milijardnega davčnega dolga. In kot tretje, debirokratizacija davčnega okolja, ki smo jo v preteklem letu med drugim začeli s sprejemom novele zakona o davčnem postopku. Možnost pobota davčnih obveznosti, širitev manevrskega prostora za poplačilo davčnih obveznosti, enoten račun za espe, možnost zavezujoče informacije za področja transfernih cen in tako dalje. S tem je bil pridobljen zagon za pripravo nadaljnjih ukrepov za administrativno razbremenitev na davčnem področju, ki bodo sledili v kratkem. Koalicijska pogodba katere podlaga je bil tudi doberšen del našega predvolilnega programa nam je omogočila, da smo dane predvolilne obljube spremenili v pisne zaveze, te pa sedaj, kot omenjeno uvodoma, postopoma udejanjamo, tudi na davčnem področju. Na področju, ki se ga loteva predlagatelj smo v našem predvolilnem programu predvideli razbremenitev stroškov dela z uvedbo delne socialne kapice na način, da bi imel ukrep z vidika seštevka državnih blagajn nevtralen učinek. Nevtralnost bi po našem mnenju lahko zagotovili z različnimi ukrepi za približevanje ciljnim nivojem obdavčitve, kjer Slovenija izkazuje pomembno odstopanje od primerljivih držav, o tem je prej govorila tudi sekretarka, ena izmed priložnosti je tudi v zeleni davčni reformi, ki je najbrž za marsikoga sorazmerno abstrakten pojem. Ima pa že danes sorazmerno pomemben vpliv na naša življenja. Glede na to pa, da je pred dvema tednoma vodja davčnega področja pri OECD Republiko Slovenijo razglasil za referenčen primer na področju uvajanja zelenih davkov med vsemi članicami OECD imamo sedaj tudi zunanji dokaz, da smo s tem v zvezi kot država že stopili na pravo pot. V SMC se zavedamo, da je obremenitev dela z dajatvami posebej za nekatere dohodkovne razrede nadpovprečno visoka, kar odraža tako naš program kot koalicijska pogodba. To potrjujejo tudi podatki študije OECD, Eurostata in drugih referenčnih virov. Je pa treba biti previden, da se pravilno naslovi tako z vidika končnega učinka na obdavčitev teh dohodkov kot učinka, ki ga bodo imeli ukrepi na javne finance. V konkretnem primeru ugotavljamo, da smo v obdavčitvi nižjih dohodkov sorazmerno konkurenčni. Davčni primeža pa pri nas v primerjavi z drugimi državami izjemno hitro naraste, pri čemer se strinjamo, da je del težave tudi visoka obdavčitev prispevkov. Naše razmišljanje, ki ga je vseboval predvolilni program je šlo v smeri vzpostavitve delne kapice. Takšen pogled je izhajal iz dejstva, da so nekatere pravice, ki izhajajo iz plačevanja socialnih prispevkov praktično neomejene. Tukaj imam v mislih pravice iz zdravstvenega zavarovanja, ki za zavarovanca praktično nimajo omejitve navzgor, v kolikor nekdo potrebuje zdravstvene storitve jih bo seveda dobil. Na drugi strani so na primer pokojninski prispevki, ki imajo na [[nerazumljivo]]omejeno izplačilo, ne glede na to koliko je posameznik v sistem tekom svoje aktivne dobe vplačeval. Ob zavedanju, da je naš sistem socialne varnosti utemeljen na solidarnosti je seveda ob tem treba opraviti tehten premislek, na kateremu v SMC delamo, s predlogom pa je eno izmed teh možnih dimenzij, izpostavil tudi predlagatelj. Tega področja se v naši poslanski skupini lotevamo nekoliko bolj poglobljeno in analitično, kar se nam sicer pogosto očita, vendar smo mnenja, da je to eden izmed ključnih korakov v procesu sprememb davčne zakonodaje, da ne pride do destabilizacije sistema socialne varnosti in javnih financ na škodo državljanov in s tem do degradacije ustavnega zapisa, ki mu v SMC želimo ostati zvesti. Slovenija je socialna država. Poleg tega bo za takšne spremembe treba opraviti pogovore z več socialnimi partnerji. Sedaj pa konkretneje k predlogu NSi. Pogovorno so bili ukrepi označeni kot copate, kapica in božničnica, tako da bom tudi to terminologijo uporablja. Torej copatek, oprostitev plačila prispevkov delojemalca do višine splošne dohodninske olajšave, potem govorimo o kapici, ta bi prinesla oprostitev plačila prispevkov delodajalca nad štirikratnikom minimalne bruto plače in božičnica, obdavčitev dodatnega izplačila na primerljiv način kot to velja za regres, pri čemer je osnova do katere se prispevki za socialno varnost ne bi plačevali do 70 % povprečne plače za preteklo leto. V kolikor bi pogovorno regres za letni dopust ga slovenska zakonodaja, ki ga imamo v slovenski zakonodaji, šteli za trinajsto plačo, bi lahko to izplačilo torej razumeli kot urejanje štirinajste. Nobeden izmed pristopov za naš davčni sistem ne predstavlja bistvene novosti, saj gre za koncepte, ki so z nekoliko drugačnim premislekom v naš sistem uvedli že pred leti. Zato je pred uvajanjem sprememb treba vzeti v obzir obstoječe stanje in se odločiti ali to obdržati, ga dopolniti ali zamenjati. Torej v smislu tako imenovanega copatka, poznamo v našem davčnem sistemu nadomestila za prevoz na delo, za prehrano in druga nadomestila in dodatke, ki jih v večini držav ne poznajo oziroma se tako kot ostali dohodki iz zaposlitve obdavčujejo z dohodnino, morebitnimi drugimi davki, se pravi tukaj mislimo mestne, regionalne, cerkvene, solidarnostne in druge davke, ki jih pa pri nas ne poznamo, vsaj ne neposredno in seveda s prispevki. Pri nas je torej tako imenovani copatek bil izpostavljen iz različnih razlogov že pred leti kot socialni korektiv, podpora mobilnosti delavcev oziroma iz drugih razlogov, odvisno od vsebine in namena. Raven davčne oprostitve pa določajo poleg uredbe Vlade še drugi predpisi. Prispevkov in davkov, torej od določenega dela dohodkov iz zaposlitve v Sloveniji za razliko od številnih drugih držav ne plačujemo, s čimer smo se približali ureditvi nekaterih držav, ki predpisujejo minimalni prag do katerega se prispevki za socialno varnost ne plačujejo. Na tem mestu je torej treba opraviti razmislek katerega izmed pristopov bi želeli v Sloveniji imeti, saj nekritično prepletanje različnih rešitev vodi v nepregleden in kot je razvidno iz računov Ministrstva za finance, tudi do nestabilnega in oslabljenega sistema socialne varnosti. Kar se tiče tako imenovane kapice, je bila ta prav tako uvedena že pred leti, vendar, in v tem delu se strinjamo, ne na področju dohodka iz zaposlitve. Nasprotno pa je na primer za samostojnega podjetnika najvišja raven prispevkov predpisana, kot omenjeno uvodoma, se naš pogled glede morebitnega uvajanja in delovanja kapice bistveno razlikuje od predlagateljevega in ga v predlagani obliki ne moremo podpreti. Nadalje velja izpostaviti področje, ki ga je predlagatelj morda spregledal, saj je bistveno manj všečno. Predlagane spremembe bi namreč bistveno vplivale na destabilizacijo javnih financ, neposrednih učinkov pa bi bili deležni zlasti tisti za katere predlagatelj običajno trdi, da jih zagovarja. Znižal bi se obseg pravic iz pokojnine za tiste, ki imajo najnižje dohodke, saj bi se za več kot 600 milijonov evrov znižali prihodki v pokojninsko blagajno, kar je več kot 10 % znižanje mase glede na trenutno stanje. Zaradi zagotavljanja dodatnega transferja v pokojninsko blagajno bi najverjetneje velik delež izpada šel na račun proračuna vojska, policije, socialnih transferjev in investicij, na katere je sicer običajno predlagatelj ob drugih priložnostih posebej občutljiv. Temeljito bi se moralo osiromašiti košarico zdravstvenih storitev, saj je tukaj predvideni upad prihodkov preko 300 milijonov evrov prav tako precej presega 10 % trenutnega proračuna te blagajne. Za razliko od pokojninske blagajne pa tukaj transfer iz proračuna ni možen. Temu bi nato morala verjetno nujno slediti bistveno okrepljena osebna finančna udeležba tistih, ki zdravstvene storitve najbolj potrebujejo, torej predvsem kronično bolni in starejši, ki pa jih v SMC štejemo v posebej občutljive in tudi v luči komaj preseženih finančne in gospodarske kriza, nihajem v sredstvih namenjeni za socialno varnost izrazito izpostavljene skupine. Dvig dohodkov prejemnikov, primeroma, dvig dohodkov prejemnikom minimalne plače na račun znižanja socialnih prispevkov za 50 evrov, bi torej ob znižanju obsega solidarnosti lahko pomenil več tisoč evrov stroškov za koriščenje zdravstvenih storitev, kar je za to skupino nesprejemljivo. V kolikor bi želeli, da sistem ostane na primerljivi ravni, bi torej morali bistveno poseči v socialne pravice državljank in državljanov, kjer pa ponovne vzpostavitve ravnovesja ni mogoče zagotoviti brez sočasnega sprejetja protiukrepov. V nasprotnem primeru lahko ponovno zaidemo v javnofinančni krč, h katerim je ob ukinjanju davka na izplačane plače in zniževanju obdavčitve dohodkov pravnih oseb, preden so bile dejansko izvedene ključne reforme na področju izdatkov, zaradi drastičnega pojemanja navdušenja nad nepriljubljenimi reformami v prejšnjem desetletju prišlo do proračunskega neravnovesja, katerega posledice bomo čutili še dolgo. Ukrepe na prihodkovni in odhodkovni strani je torej treba potrjevati sočasno, saj se v nasprotnem primeru zaradi politične realnosti ponovi zgodovina in s tem želja po stalni politični všečnosti in priljubljenosti na račun stabilnosti finančnega sistema in s tem dolgoročne koristi za državljanke in državljane. Ne nazadnje velja omeniti, bi ne [[nerazumljivo]]ukrepov na področju prispevkov za socialno varnost pomenilo drastično povečanje strukturnega primanjkljaja, s čimer se v s SMC, glede na načrt, ki smo ga zastavili in ga zdaj v smislu vzpostavitve uravnoteženih javnih financ izvajamo, ne strinjamo. Naj pred zaključkom izpostavimo še opazko iz stališča pristojnega Ministrstva za finance še nekoliko v drugačni luči. Predlagatelj v predlogu spreminja nekatere člene, ki so bodisi neveljavni, bodisi niso primerni za urejanje te tematike, saj se urejajo v drugih členih oziroma predpisih. Glede na to, da celo predlagatelj, ki izhaja iz zakonodajne veje oblasti, in za katerega se predpostavlja dobro poznavanje področne zakonodaje ni uspel natančno identificirati delov zakona, ki bi jih bilo treba spremeniti, da se vsebina predlaganih rešitev prelije v zakonske določbe, se nam tu pojavlja vprašanje, iz tega pa naše vodilo, ki ga bo morala vladna ekipa bolj upoštevati. Zakonodaj je pretirano kompleksna, na veliko mestih kontradiktorna in kot takšna težko razumljiva že za zakonodajalca, kaj šele za državljanke in državljane. Vladi na tem mestu posebej polagamo na srce, da v okviru prihodnjega delovanja poskrbi, da se hiperprodukcija zakonov in hitrost zakonodajnih postopkov bistveno zniža ter s tem aktivno pripomore k nastanku pregledne in jasne zakonodaje, kar je in ostaja ena izmed ključnih zavez SMC. Na podlagi vsega navedenega, predloga novele zakona o prispevkih za socialno varnost s prvopodpisanim Matejem Toninom v SMC ne moremo podpreti. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupine Slovenske demokratske stranke, zanjo mag. Matej Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegice, kolegi. Pred nami je predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prispevkih za socialno varnost, ki ga je predlagala Poslanska skupina Nove Slovenije in glavni cilji in načela tega zakona so razdeljeni v tri glavne skupine, in sicer: znižati obremenitev bruto plač s prispevki za socialno varnost, doseči odpiranje večjega števila zdravih delovnih mest in izboljšati gmotni položaj prejemnikov minimalne plače ter prejemnikov plač v višini štirih minimalnih plač. Zdaj, v Slovenski demokratski stranki na nek način pozdravljamo tak predlog in spremembo zakona, ki ga je vložila Nova Slovenija in sicer iz več razlogov. Dejstvo je, da bi takšen predlog zakona pričakovali od Vlade oziroma od Ministrstva za finance, vendar v obdobju enega leta in pol smo lahko prišli do zaključka, da s strani Vlade Mira Cerarja in Ministrstva za finance v Državni zbor prihajajo zgolj zakoni in dopolnitve zakonov, ki dodatno obremenjujejo predvsem gospodarstvo in na drugi strani tudi državljanke in državljane Republike Slovenije. Mislim, da smo bili priča, tudi v tem mandatu, kar precejšnjemu številu zakonov in dopolnitev zakonov, ki so bili predlagani s strani Vlade Mira Cerarja, ki so dodatno, tako finančno kot administrativno in birokratsko obremenjevali predvsem gospodarstvo in državljanke in državljane Republike Slovenije. Prišli smo do zaključka, da tudi zadnji tak ukrep, davčne blagajne, gre predvsem korak, ki bo otežil poslovanje gospodarskih družb in vprašanje je ali oziroma koliko, predvsem mikro in malih podjetij bodo svoje poslovanje zaprli zaradi tega ukrepa. Če malo bolj analiziramo spremembe in ta predlog zakona, ki je bil vložen s strani Nove Slovenije, lahko ocenimo, da gre njihov pogled oziroma ta predlog sprememb zakona po mnenju in prepričanju Slovenske demokratske stranke v pravo smer. Dejstvo je, da bi bil že skrajni čas, da tudi parlament Republike Slovenije sprejme nek zakon, sprejme neko odredbo, ki bo zmanjševala obremenitve za gospodarstvo. Pri tem predlogu zakona lahko vidimo, da gre v smeri, kjer se dodatno ne obremenjuje gospodarstva, seveda se pa razbremenjujejo predvsem neto prihodki, ki jih bodo dobili vsi zaposleni v Sloveniji, ne glede na to, ali so zaposleni v gospodarstvu ali so zaposleni v javni upravi. Dejstvo je, da Slovenija nima poslovnega okolja, ki bi bilo naravnano v pozitivno smer. To smo lahko prebrali v več študijah, tudi v študijah iz tujine, in po eni strani se mi zdi, da je mnenje Vlade, ki ga je podala, da v povprečju slovenske davčne obremenitve niso tako visoke, zavajajoče. Povprečje je povprečje, ko pa pridemo v realno življenje, pa vidimo, da so predvsem davčne in administrativne obremenitve v Sloveniji tiste, ki odganjajo tuje investitorje in silijo državljanke in državljane Republike Slovenije, da čedalje bolj razmišljajo o selitvi v tujino. In selitev državljank in državljanov Republike Slovenije v tujino se v zadnjem obdobju iz leta v leto povečuje. Predvsem smo v Slovenski demokratski stranki prepričani, da mora Državni zbor nujno razpravljati o davčni reformi. Davčno reformo bi morala pripraviti Vlada, Ministrstvo za finance, vendar ne davčne reforme, kot ste jo že imeli pripravljeno, ko je bilo tudi mnenje tako strokovne javnosti kot širše javnosti, da bo le-ta negativno vplivala. V Slovenski demokratski stranki predlagamo, da se Vlada Mira Cerarja zamisli nad svojim delovanjem in da si mogoče pogleda primer, na kakšen način je država Avstrija naredila davčno reformo v obdobju zadnjega leta, kjer je šlo za sodelovanje tako koalicije kot opozicije. Danes imamo lepo priložnost, kajti ta predlog je prišel s strani opozicije, da v tem prvem branju ta predlog zakona tudi podpremo in dejansko z nekimi skupnimi močmi poskušamo narediti tak zakon, ki bo sprejemljiv in bo v dobro tako gospodarstvu kot državljankam in državljanom Republike Slovenije. Vendar glede na stališče, ki ga je podala državna sekretarka, lahko pričakujemo ravno obratno. Velikokrat v tem mandatu se je že zgodilo, da se pri tistih predlogih, tistih spremembah zakonov, ki jih predlaga opozicija, Vlada boji, da bi o njih celo razpravljali - pridete na odbor in rečete, ta zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. In te iste besede ste, spoštovana državna sekretarka, uporabili tudi danes – zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Mislim, da je to zelo žalostno, kajti vsi vemo, da ta zakon, tudi če danes dobi zeleno luč, ne bo imel nobenega vpliva, nobenega efekta, ampak bo dal lahko zgolj možnost, da se ta zakon korigira. Zdaj, ali se v Slovenski demokratski stranki strinjamo z vsemi določbami, ki jih je predlagal predlagatelj, niti ne, vendar smo pa prepričani, da več kot polovica ali pa 80 % stvari gre v pravo smer. Zelo zanimivo je, da Vlada Mira Cerarja in Ministrstvo za finance ta zakon gleda zelo enostransko. Kajti, ocenili ste, ta zakon bo imel predvsem negativne posledice na finančne prihodke v proračun. Znižali se bodo in tega si pač Slovenija ne more privoščiti. Ampak enak odnos smo bili vedno priča pri tako imenovani levo sredinskih vladah. Levo sredinske vlade so tiste, ki povečujejo davke in davke vidite zgolj kot funkcijo polnjenja proračuna. Vendar v Sloveniji bi morali priti do tega, da bi gledali davke tudi kot razvojno funkcijo. In tega verjetno dokler Slovenija ne bo dobila desno sredinske vlade ne bo mogoče. Samo za primer, Avstrija je nekako obremenitev gospodarstva in delodajalcev znižala za približno 5 milijard evrov. To si država Avstrija je privoščila, si lahko privošči, kajti gleda tudi z druge strani. Če bomo mi dodatno razdolžili tako delodajalce kot delojemalce lahko pričakujemo potem na drugi strani večje prihodke v proračun. In Vlada niti z eno analizo ni ocenila kaj te davčne razbremenitve, socialni prispevki bi pomenilo v pozitivo prihodkov v proračun. Niti z eno besedo. Vi ste si kot fjakarski konji rekli, poglejte, to bo zmanjšalo prihodke v proračun za toliko in toliko. Ne naredite pa nikoli analizo kaj bi to pomenilo z višjo potrošnjo ali celo mogoče z odpiranjem novih delovnih mest. Jaz sem prepričan in v Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da ta sprememba in pa predlogi po eni strani tudi zagotavljajo odpiranje novih delovnih mest. Zagotavljajo odpiranje novih delovnih mest, zagotavljajo predvsem bolj zadovoljnega delojemalca in na drugi strani verjetno tudi višji razvoj Slovenije. Spoštovana državna sekretarka, vi ste operirali s številko od 500 do 800 milijonov manjšimi prihodki v proračun. Velikokrat sem vam zastavil vprašanje, kaj boste naredili z 1,4 milijardnim davčnim dolgom. 1,4 milijard davčnega dolga je v Sloveniji. Ne vidim niti enega ukrepa v obdobju vaše vlade, ki bi pripomogel k temu, da bi se ta davčni dolg zniževal. In če bi se zavzela vlada Ministrstva za finance in FURS bi verjetno lahko na osnovi teh prihodkov, ki bi morali priti v proračun in zaradi takšnih in drugačnih razlogov ne pridejo bi verjetno po drugi strani lahko začeli zmanjševati te davčne obremenitve. Dejstvo je, da v Sloveniji plača nad 5.000 evrov so bistveno nadpovprečno obremenjene kot v ostalih državah EU. In to je tisto, kar prinaša tudi dodano vrednost. Da se ne pogovarjamo o minimalnih plačah in o regresu in o božičnicah. Če dobi nek delavec v podjetju neko nagrado zato, ker je dobro opravil svoje delo, zato ker je s tem prispeval k dodatnemu razvoju podjetja, zato ker je z njegovim delom podjetje prispevalo več davkov v proračun, tisto nagrado, ki dobi izplačano bo več kot polovico bruto zneska moral nakazati državi. In naredite že tukaj en korak naprej. Tu imam v mislih predvsem regres in pa božičnico. Slovenija je verjetno edina država na svetu, ko mora delodajalec pri plačah izplačati bruto bruto del. In vsi vemo kdaj je ta bruto bruto del prišel. Za čada vladavine LDS. Danes imamo lepo priložnost, da damo zeleno luč temu predlogu zakona v Državnem zboru in da potem poskušamo, tako opozicija kot koalicija, narediti nekaj v dobro slovenskega delavca. Spoštovana državna sekretarka, predsednik Vlade vsak dan hodi z listkom, da išče rešitev. Pa verjetno se od tega pričakuje tudi, da bodo ministrstva iskala rešitev. Ampak vi v tem predlogu zakona ne iščete rešitev, ampak ste rekli ta zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, vrzimo ga v koš. Vidimo tukaj, da delate nekaj, govorite pa drugo. In da dejansko gre samo za en vaš piar. Ampak, ta piar Vlade Mira Cerarja in SMC pa se javno vidi na javnomnenjskih raziskavah. In jaz sem prepričan, da volivke in volivci v Sloveniji bodo znali verjetno narediti tudi, bom rekel potegniti črto pod vsemi temi zadevami, ki jih izvajate. Spoštovana državna sekretarka, danes je še priložnost. Imamo razpravo v Državnem zboru in lahko poveste pozitivne in negativne stvari, ne pa samo, ta zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. In jaz sem prepričan, da danes, verjetno bo tudi vam postavljenih precej vprašanj, vendar kot po navadi, vlada, ministri, državni sekretarji v tem Državnem zboru, predvsem na vprašanja opozicije ne boste odgovarjali. Ne boste. Kot smo že omenili, prvenstveno v Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da tak predlog zakona je nujen za Slovenijo, je nujno da začne tako Vlada kot Državni zbor sprejemati zakone, ki bodo razbremenjevali gospodarstvo in državljanke in državljane Republike Slovenije in da je dovolj zakonov v tem Državnem zboru, ki so bili sprejeti ali ki se pripravljajo, ki dejansko samo dodatno obremenjujejo. Dejstvo je, slovenski delavec dela približno do konec meseca julija samo za državo. Do konca meseca julija, spoštovana državna sekretarka, delamo za državo. Potem pride pa tistih 5, 4 meseci, ko delaš dejansko t.i. za svoj žep. In s tem nekega razvoja v Sloveniji ne moremo pričakovati. In glejte, v Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da brez zdravega gospodarstva ne moremo imeti pozitivne socialne politike in da če boste obremenjevali gospodarstvo s tempom, ki ste ga tudi nakazali zdaj, in kar se pričakuje tudi v prihodnosti, lahko pričakujemo, da se bo socialna politika s tem tudi zmanjševala in poslabševala. In poglejte si, jaz predlagam, da vsak pogleda ob koncu meseca svojo plačilno listo, kjer je jasno razvidno koliko prispevkov in koliko davkov se plačuje. In ne iti zdaj s to funkcijo, zdravstvo v Sloveniji je brezplačno. Ni! Vsak tisti, ki je zaposlen plačuje kar precejšnje prispevke za zdravstvo. Šolstvo v Sloveniji ni brezplačno, vsi tisti, ki imamo šoloobvezne otroke vemo kakšni so približno mesečni, da ne govorimo o letnih stroških. In socialno stanje v Sloveniji se poslabšuje, to je dejstvo. Dejstvo pa je predvsem zaradi tega, ker imamo v obdobju zadnjih 8 let v Sloveniji vedno levosredinske vlade, ki izključno delate v interesu sindikatov, ne delate pa v interesu gospodarstva. In spoštovana koalicija, spoštovano Ministrstvo za finance, naprošamo vas in pričakujemo, da se boste začeli pogovarjati tudi z gospodarstvom. Zadnji primer je recimo primer Obrtne zbornice, ki je zapustila pogajanje in zapustila nek socialni sporazum. Prvič v zgodovini Slovenije se je to zgodilo, da je nekdo zapustil socialni sporazum in skupino. Zdaj so ostali noter samo še sindikati. V Slovenski demokratski stranki bomo v prvem koraku predlog zakona podprli. Prepričani smo, da gre v pravo smer in pričakujemo, da vsa ta odprta vprašanja se lahko z neko kvalitetno razpravo razrešijo danes skozi razpravo. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Uroš Prikl.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Kolegice, kolegi. Na kratko še stališče Poslanske skupine Desus. Mnoge, če že ne vse stranke so v času svoje volilne kampanje obljubljale celovito pa davčno pa zdravstveno, pokojninsko, fiskalno in še kakšno reformo vse v interesu malega človeka. V naši poslanski skupini smo predlog zakona podrobno proučili in ugotovili, da se predlagatelj loteva tako imenovanih prispevnih razbremenitev, vendar za koga bo veljala ta razbremenitev. Za malega človeka kot to vsi radi poudarjamo? Ne. Manj bodo plačali tisti z najvišjimi plačami ter delodajalci. Predlagatelji ta predlog utemeljujejo kot razbremenitev vseh državljanov in državljank. To lahko razumemo kot posebne vrste ironijo. Pa ljudje vaši, naši volivci sploh razumejo kaj dejansko vaš predlog pomeni? Saj se na prvi pogled, to moram priznati, zdi všečen, ampak poglejmo si bolj natančno kaj ta cukrček pomeni. Naj si za začetek sposodim vprašanje enega izmed naših vidnih sindikalistov, ki je tam v polletnih mesecih, v poletnem času 2014, ko so potekala pogajanja za oblikovanje vladne koalicije vprašal: "Ali je krščansko uvesti sistem, ki je popolno v nasprotju z vzajemnostjo in solidarnostjo, kar je temelj socialne države?", to je bil citat. Jaz se malo drugače sprašujem, ali ni v duhu solidarnosti in pravičnosti pomagati tisti, ki nimajo? Mar ni glavni "keč" socialne države, da je treba nesebično pomagati ljudem, ki nimajo in si sami ne morejo pomagati? Ali mar v ustavi več ne piše, da smo socialna država? S tem predlogom v prvi vrsti poskušate rušiti temeljno ustavno vrednoto solidarnosti, saj bi radi uvedli tako imenovano bogataško kapico. Bogataško kapico za tiste, ki že tako zaslužijo več kot velika večina državljank in državljanov. Predlagate zgornji limit obračunavanja in plačevanja prispevkov za tiste, ki prejemajo mesečno plačo višjo kot 3100 evrov. Trdite, da bi s tem razbremenili razvojnike in raziskovalcev, inženirje, itd., skratka, vse tiste kadre, ki največ prispevajo k dodatni vrednosti v gospodarstvu. Trdite, da imajo ti kadri plače višje od štirikratnika mesečne minimalne plače torej od 3 tisoč 162 evrov. V resnici so pa taki. Po podatkih SURS je povprečna mesečna bruto plača visoko izobraženih tam približno 1,4 povprečno bruto plače oziroma 2,9 minimalne plače kar torej znese cirka 2300 evrov. Jaz se strinjam, da je to premalo. Tisti, ki po vaše največ prispevajo za razvoj gospodarstva imajo torej veliko nižje plače, razbremenitve teh pa, po tem predlogu ni nikjer. Poglejmo predlog, ki po vašem prinaša razbremenitev solidarnostne participacije. Koga bi tukaj razbremenili? Prvič. Tajkune, kvazi bankirje, menedžerje, "svako jake" svetovalce in dušebrižnike ne glede na to, ali so pri svojem delu izkazali dovolj etike in morale ter odgovornosti. Ne glede na to, da so igrali monopoli z nezavarovani posojili podjetja pahnejo v stečaj, ljudi pa vrgli na cesto, denarja pa nikoli vrnili. Razbremenili bi privilegirance, ki v svojih bajnih plačah prejemajo take ali drugačne dodatke še zraven. Dragi moji, razbremenili bi tudi funkcionarje kot so ministri, poslanci, itd., katere dobre plače financirajo seveda davkoplačevalci. Ja, kolegice in kolegi, razbremenili po tem predlogu bi tudi nas, poslance, ki tako več ne bi bili solidarni z našimi državljani in državljankami, ki so nam zaupali mandate. S tem predlogom omogočate realno še višje plače tistim, ki imajo že itak visoke plače, mnoge državljanke in državljane te države, ki pa plačujejo davke in financirajo vse kar je potrebno pa nimajo pri tem niti za kruh in to je najbolj žalostno. Bojim se, da se bega možganov v tujino samo, zaradi tega predloga ne bo dalo ustaviti, saj mladi na žalost odhajajo v tujino, ker iščejo tam boljše možnosti za strokovno napredovanje, ker doma ne dobijo dela in ker se preprosto ne morajo postaviti na lastne noge in samostojno zaživeti. Bo pa za preprečitev bega možganov potrebno sistemsko ukrepati in upoštevati več dejavnikov. Naj na tem mestu, še enkrat, izrazim trdno prepričanje, da je potrebno nadaljevati z ukrepi na področju tako socialne kot zaposlovalne politike, predvsem pa imeti v vidu celostni pristop. To pomeni, da se ne bo obravnavalo parcialno posameznih vprašanj, marveč je treba voditi celoviti pristop na področju socialne, družinske, zaposlovalne, fiskalne, itd., politike. Pravite, da je potrebno povečati konkurenčnost gospodarstva z nižjimi obdavčitvami. Zakaj? Za odpiranje novih delovnih mest, za vlaganje v razvoj. Saj to bi se moralo zgoditi že davnega leta, mislim da 1995. Takrat je namreč prispevna stopnja za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, ki jo je dolžen plačevati delodajalec, bistveno znižana in sicer, se je praktično razpolovila iz 15 na penaj na 8,85 %. Davčna obremenitev delavca, zaposlenega, pa je ostala, ne boste verjeli, enaka. Tedaj se je govorilo, da bi naj ta ukrep veljal samo za začasnega, do razbremenitve davka na plače. Davek na izplačane plače smo ukinili z letom 2009 in plače razbremenili ter tako omogočili delodajalcem dodatna sredstva za vlaganje v razvoj, posodobitve, rast, itd. Pa se je to zgodilo? Na žalost ne ali pa vsaj ne v takšni meri kot je bilo za pričakovati. Izkazalo se namreč je, da je večina delodajalcev ustvarjeni visokih prihrankov in dobičkov zaradi znižanja davkov ni namenila za raziskave pa za razvoj, pa za odpiranje novih kakovostnih delovnih mest, pa za širitev proizvodnje pa za pomoč in razvoj regij ampak so se prelivali v zasebne žepe za potrebe divjih privatizacij, za nakupe jaht, za nakupe luksuznih avtomobilov, Armanijevih oblek pa še kaj bi se našlo. Podjetja so verižili in na koncu koncev spravili v stečaj, delavce pa pahnili na cesto. Seveda so bili tudi taki, to je potrebno priznati, ki so dejansko vlagali v to kar sem vse prej našteval, a slovenska realnost je takšna, na žalost je temu tako, da je bilo teh vse premalo. Naj spomnim še, da je bila pokojninska blagajna v vseh teh letih iz naslova razbremenjevanja plač že prikrajšana za vsaj 10 milijard evrov, seveda, kar je malo več kot en letni proračun te države, zato bi bilo potrebno tudi to razbremenjevanje prišteti med vzroke krize pokojninskega sistema in samega manjka v pokojninski blagajni. Po uvedbi teh ukrepov je državni proračun prevzel del sofinanciranja pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja, do takrat pa v proračunska sredstva za penzijsko blagajno niso bila potrebna. Še več, v preteklosti so se viški pokojninske blagajne preusmerjali v financiranje več pomembnih državnih investicij, ki pa niso imele praktično nobene veze s poslanstvom pokojninske blagajne. Tudi v času debelih krav, tako imenovanih debelih krav, v prispevni stopnji delodajalcev nismo vrnili na prejšnjo raven, v času krize pa dvig tudi nebi bil ravno na mestu, ampak tak ukrep bi bil lahko legitimen. Sprejemljiv bi lahko bil tudi postopen prehod na izenačitev prispevni stopnji za dvig prilivov v pokojninsko blagajno in s tem bi dosegli njeno vzdržnost in nenazadnje njeno večjo avtonomnost glede na ostale vire financiranja. Že povečanje prispevne stopnje za delodajalce za 4 % točke bi prinesel okoli 800 milijonov evrov več za ZPIZ, torej za izplačevanje penzij. Lahko bi končno poskrbeli za dostojno usklajevanje pokojnin in izplačilo letnega dodatka, da več ne bi bilo le tega potrebno selektivno deliti. Predlagatelji tega zakona bi želeli s svojim celotnim sklopom predlogov še dodatno osiromašiti penzijsko blagajno za okoli 600 milijonov evrov. jaz se seveda tukaj ne bom spuščal v preračunavanje, kaj to pomeni za število povprečnih plač pa otroških dodatkov pa šolskih kosil pa nenazadnje malic v tem bifeju, ker to znajo nekateri narediti boljše od mene. Če dodam res še negativne posledice za zdravstveno zavarovanje, ki bi se osiromašilo za polovičko tega, to je približno 300 milijonov evrov, je vsakemu državljanu sedaj verjetno povsem jasno za kaj gre in se lahko vsaj opravičeno vprašam, kaj to pomeni za moje, za naše pravice. Jih sploh še kaj ostane. Želite s tem predlogom torej več 10 tisočim upokojencem in zdravstveno zavarovanih državljank in državljanov odvzeti ali drastično zmanjšati pravice do penzije in zdravstvenega zavarovanja. Sprašujem se ali pa vas, kako in s katerih virov se namerava nadomestiti približno 900 milijonov evrov iz obeh državnih blagajn, ki po tem predlogu zmanjkajo. Bi želeli vsakega od delovno aktivnih ljudi v Sloveniji dodatno davčno obremeniti za več kot tisoč evrov na leto, da bo lahko nekaj sto privilegiranih še bolje živelo in še bolj kopičilo svoje bogastvo. Bomo spodbujali še dodatno razslojevanje na nekaj odstotkov bajno bogatih in na več kot 90, občutno več kot 90 % takih, ki živijo na robu preživetja. To se marsikje v svetu na žalost dogaja. Ob bogataški, tako imenovani bogataški kapici pa o tem zakonu dejansko posegate še na tako imenovani socialni copatek oziroma ga predlagate. Torej, da "se prispevki obračunavajo šele ob preseganju dohodkov nad minimalno plačo, to je nad 790 evrov, pod tem zneskom pa obračunavanja in plačevanja prispevkov sploh ne bi bilo. Znižali bi tudi osnovo za obračun prispevkov za vse zavezance za višino splošne olajšave pri dohodnini." Za božjo voljo, pa saj predlagate prav finančno črno luknjo a la slovenske banke. Matematika je namreč dokaj eksaktna veda, če prispevkov ne bi plačevali tisti z najnižjimi in bistveno manj še tisti z nekoliko višjimi prihodki, bogatejši torej, kaj to pomeni za pravice upokojencev in zdravstvenih zavarovancev – bi ostale, bi se nižale? Kdo in na kakšen način bi zagotovil vsaj enako raven pravic pokojninskega, invalidskega, zdravstvenega in starševskega zavarovanja, pa tudi zavarovanja za primer izgube zaposlitve? Še enkrat ponavljam isto vprašanje: Kje bi vzeli dodaten denar, če ga v pokojninski blagajni, na žalost, že v tem trenutku primanjkuje? Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi, v Sloveniji se zmanjševanje pravic upokojencev in zdravstveno zavarovanih delavcev ne bo dogajalo, dokler bo imela stranka Desus dovolj besede in glasov v parlamentu. Bogataška kapica, ki jo predlagate, za Desus ni sprejemljiva. Predlog zakona v naši poslanski skupini ocenjujemo kot všečen medijski spin, vendar ocenjujemo, da je vsebinsko prenagljen, je premalo domišljen, na nek način zavaja in je vsled navedenega nesprejemljiv, saj ruši temelje solidarnostnega sistema socialne države, kar vodi v zmanjševanje socialnih pravic in nenazadnje tudi izpodkopava fiskalne zaveze, ki smo si jih zadali s sprejetjem Zakona o fiskalnem pravilu. Vsled povedanega in pojasnjenega v Poslanski skupini Desus predloga tega zakona ne bomo podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem tudi v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prispevkih za socialno varstvo predstavlja dobro izhodišče za razpravo v Državnem zboru in predvsem tudi možnost, da predstavimo tudi različne poglede na reševanje, kako je možno znižati prihodke zaposlenih. Predlagatelji pravijo, da zasledujejo cilj, in sicer nižanje obremenitev dohodkov ljudi s prispevki za socialno varnost. To naj bi po njihovem mnenju razbremenilo delo in odprlo možnosti za razbremenitev gospodarstva, za višje neto plače in več zaposlovanja. Toda menimo, da predlagane rešitve ogrožajo na solidarnosti temelječa tako zdravstveni kot pokojninski sistem zavarovanja. In to je tista osnova, to je tisto osnovno izhodišče, ki ga pa vendar v zakonodaji, ki jo sprejemamo v Sloveniji, moramo upoštevati, saj je Slovenija po ustavi socialna država. Predlagatelji predlagajo uvedbo spodnje meje dohodka, torej zneska, do katerega zavezanci sploh ne bi plačevali prispevkov za socialno varnost. Prav tako predlagajo uvedbo tako imenovane socialne kapice oziroma določajo najvišji znesek, nad katerim se prispevki ne bi plačevali. Poleg tega predlagajo spremembo osnove za prispevke, od katere bi odšteli splošno dohodninsko olajšavo in s tem prispevke še dodatno zmanjšali. Sami ocenjujejo, da bi takšne spremembe pomenile bistveno zmanjšanje prihodkov tako zdravstvene kot pokojninske blagajne. Po njihovi oceni bi se v teh dveh blagajnah zbralo za 490 milijonov evrov manj sredstev, po oceni Vlade pa bi to pomenilo zmanjšanje kar za dobrih 760 milijonov evrov manj prihodkov za zdravstvo in za pokojnine. In če pri tem upoštevamo, da bi se z uvedbo predloga zmanjšale tudi zavarovalne osnove, pa bi to posledično pomenilo tudi nižje pokojnine. Skratka, na prvi pogled lahko govorimo o tem, da je zvišanje neto plač seveda zelo prijeten ukrep, trenuten ukrep, ko pač ljudje lahko ta hip mogoče nekaj več prejmejo vsak mesec, hkrati pa to pomeni, da dobijo en bombonček, ki pa se žal zelo hitro stopi. Namreč problem nastopi že v tistem trenutku, če slučajno delavec zboli, in seveda, ker ne vplačuje sredstev za zdravstveno blagajno ima tudi nižji standard oskrbe zdravstva in s tem tudi manjšo možnost ali pa predvsem dražji način ozdravitve, ker mora tudi sam potem prispevati dodatna sredstva k temu, da odpravi težave, ki jih je pridobil morebiti tudi pri delu v službi. Hkrati pa to pomeni, da tudi v tistem trenutku, ko greš v zaslužen pokoj, imaš pokojnino nižjo. Kakšne so pokojnine danes v Sloveniji in koliko ljudi dejansko živi na robu revščine v pokoju, je zagotovo podatek, ki bi ga predlagatelj moral natančno analizirati preden bi šel v to spremembo. Pri tem želimo spomniti tudi na dejstvo, da bi bilo prav, da se v primeru zakonov, ko se vlagajo, predvsem poskušamo ozreti že v posledice nekaterih ukrepov, ki smo jih ali so jih uvedli v preteklosti. Namreč, imamo tudi izkušnjo z nižanjem prispevnih stopenj, z namenom višanja neto plač že iz leta 1996. In izkušnja kaže, da se znižanja prispevkov ni prelilo v plače, temveč predvsem v dobičke podjetij. In ko bi pogledali koliko sredstev je odšlo v davčne oaze tudi iz Slovenije iz naslova dobičkov, bi danes zagotovo lahko govorili o desetine milijardah sredstev, od katerih država in tudi sicer vsi ostali, ki pričakujejo višji standard, od tega pravzaprav nimajo nič. Ravno zaradi tega smo Socialni demokrati konec preteklega leta v javno razpravo dali tudi svoj predlog ekonomskega programa, s katerim želimo doseči davčno reformo za razbremenitev delavskega in srednjega razreda in v njem ugotavljamo, da so slovenske davčne obremenitve res neenakomerne. Namreč, nadpovprečno so obremenjeni dohodki iz dela in delovnih razmerij, podpovprečno pa so obremenjeni dohodki iz kapitala in premoženja, in tukaj je ta princip, ki ga je treba upoštevati, ko posegamo v davčni sistem. In mi sledimo predvsem rešitve, ki so v bolj pravični porazdelitvi davčnih bremen, in tukaj vidimo to ravnovesje v tem, da se bolj obremeni kapital in premoženje in na ta račun seveda lahko razbremeniš tudi prispevke pri plačah. Brez tega ravnovesja pač lahko pride do zelo resnih težav pri funkcioniranju države. Dodaten problem, ki bi ga ob tej priložnosti radi izpostavili pa je tudi dejstvo, da imamo na slovenskem trgu dela zelo veliko prekernih oblik dela. Torej, zaposlujemo ljudi na način, da jih pravzaprav v nekem trenutku sicer zaposliš, zadovoljiš, hkrati pa ima seveda bistveno manjše pravice pri tem, kot tisti, ki so redno zaposleni. In v kolikor bi samo te prekerne zaposlene ljudi zaposlili na normalen način, bi zagotovo povečali tudi prispevke tako v pokojninsko kot zdravstveno blagajno, in s tem bi se lahko ponovno pogovarjali, ker imamo večjo maso denarja na razpolago, da lahko določene razrede zagotovo lahko tudi razbremenimo. In ko pogledamo te razrede, ugotavljamo, da skoraj dve tretjini slovenskih zaposlenih prejema plačo nižjo od povprečne. In vprašati se moramo zakaj je temu tako. In ko pogledamo ta sistem, pridemo do dejstva, da je obremenitev plač od povprečja naprej res med najvišjimi, lahko rečemo skorajda na svetu. Če analiziramo od kdaj je do tega trenutka prišlo pa ugotovimo, da je pravzaprav to prinesla ena od ali pa davčna reforma nekdanjega ministra Bajuka. Namreč, ta davčna reforma je znižala število davčnih razredov, močno je namreč obremenila plače, ki le malo izstopajo iz povprečja. Delodajalci pač stremijo k temu, da izplačajo plačo do tistega nivoja pri katerem je obdavčitev najnižja. Vidimo rešitev tudi pri naših predlogih ekonomske reforme, ekonomskega programa v tem, da je potrebno dejansko opredeliti več davčnih razredov in s tem omogočiti, da razbremenimo srednji razred in potem tudi temu primerno obremenjuješ tiste, ki prejemajo več. Ob zaključku lahko samo še enkrat povzamem dejstva, ki so bila navedena na začetku. Finančne posledice tega zakona so izjemno pogubne tako za pokojninski kot zdravstveni sistem. Ne nazadnje bi bili manjši prihodki tudi v proračun in ob dejstvu, da moramo skrbeti vendarle tudi za uravnoteženje javnih financ, tega zakona ni mogoče podpreti, ker bi dejansko povzročil zelo velike težave pri zagotavljanju ustreznega pokojninskega sistema, zdravstvenega sistema in tudi uravnoteženja javnih financ v državi in s tem zagotovo poslabšanje delovanja države kot celote. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo Luka Mesec.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj. Ob tem zakonu je bilo rečeno, da s podporo temu predlogu danes lahko naredimo nekaj za ljudi. Naš odgovor bi bil v bistvu lahko zelo preprost. Ja, uničimo zdravstveno in pokojninsko zavarovanje. V Združeni levici bomo zato seveda glasovali proti. Razlog je zelo preprost. Če bi bil ta zakon sprejet bi pokojninska in zdravstvena blagajna izgubili več kot 800 milijonov evrov prihodkov letno. Vsi pa vemo, da prihodki pokojninske blagajne že sedaj ne zadostujejo za izplačilo pokojnin in da več kot 50% upokojencev životari s pokojninami nižjimi od 500 evrov. Že v trenutni ureditvi se več kot ena tretjina mase pokojnin mora financirati iz proračuna, ker so prihodki v pokojninsko blagajno enostavno premajhni. V tej dvorani ne bi smelo biti nikogar, ki ne ve, da so že sedaj prihodki zdravstvene blagajne premajhni, da bi vsem v tej državi zagotovili pravočasno in učinkovito zdravljenje. V naših bolnišnicah v tem času v tem trenutku 200.000 ljudi stoji v čakalnih vrstah. Zato je naša naloga zelo preprosta. Prihodke v ti dve blagajni moramo povečevati, ne pa zmanjševati, posebej ne rokohitrsko in s takimi šlampastimi predlogi, kot je ta pred nami. Predlagatelj ni ponudil nobene rešitve za ta skoraj 800 milijonski izpad socialnih prispevkov. Ja, res je, slišali smo celo vrsto fraz v ustvarjanju novih delovnih mest in gospodarski rasti. Toda to so samo fraze, realnost pa je, da tega izpada ne bo mogoče niti približno kompenzirati z drugimi davki. To potrjujejo tudi izračunu Ministrstva za finance, ki jih bom pozneje navedel. Verjamem pa, da mlado ekonomiste, ki so ta predlog pripravili in lobiste iz trgovinske zbornice, ki je z dopisom ta predlog uradno podprla, to ne moti. Nasprotno, njihov interes je zelo jasen. Namreč, manjši ko bodo prihodki zavoda za zdravstveno zavarovanje, več bo posla za komercialne zavarovalnice. In manjši ko bodo prihodki zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, manjše bodo državne pokojnine in večje bo povpraševanje po privatnih pokojninskih zavarovanjih. Skratka, gre za strogo interesni zakon, zakon o interesu finančnega, zlasti zavarovalniškega kapitala. Lobiranje za tako imenovano zdravstveno reformo poteka takorekoč na vsakem koraku. Predlagatelj, Nova Slovenija, je te predloge, seveda, sprejel za svoje. Njihov najnovejši predlog zdravstvene reforme je samo reciklaža klasičnih zahtev zdravniških organizacij in raziskav, ki jih plačujejo zavarovalniško združenje Slovenije in ameriška gospodarska zbornica. Na tem mestu lahko tudi navedem njihove naslove. Strateške usmeritve slovenskega zdravstva za izhod iz krize iz leta 2014, ocena dolgoročne vzdržnosti zdravstvenega varstva iz leta 2014, projekt prenove gospodarskih vidikov slovenskega zdravstva iz leta 2015, itn. To so interesne raziskave, ki jih podpirajo domači lobiji in pa ameriška gospodarska zbornica in tam notri lahko preberemo točno take zahteve kot v predlogih predlagatelja. Popolnoma jasno je torej, da gre za interesni zakon in s tem v bistvu nimamo problema. Imamo pa v Združeni levici velik problem s tem, da je ta zakon v nasprotju z interesom velike večine slovenskih državljanov. Velika večina slovenskih državljanov namreč pričakuje in od nas zahteva, kot predstavnikov ljudstva, solidaren pokojninski in zdravstveni sistem. Če bomo dopustili praznjenje zdravstvenih, socialnih blagajn in uvedbo komercialnih zavarovanj, bo pa naša realnost vsak dan dlje od tega. Imeli bomo na enkrat pred seboj dve kategoriji državljanov. Na eni strani tiste, ki si bodo lahko privoščili komercialna zavarovanja, na drugi strani pa državljane, ki si tega ne bodo mogli privoščiti in to sploh ni noben hipotetičen primer iz neke oddaljene tujine, ampak to je stanje, ki se že zdaj dogaja pri nas. Poglejte, v času krize se je moralo kar 28 tisoč naših sodržavljank in sodržavljanov odpovedati dopolnilnemu zdravstvenemu zavarovanju, ker ga ni več moralo plačevati. 28 tisoč ljudi je ostalo brez dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja, ker si ga niso mogli privoščiti. Če bi bil ta zakon sprejet, bi se dopolnilno zdravstveno zavarovanje moralo podražiti še za približno 50 evrov na osebo in predstavljajte si, koliko ljudi bi bilo odrezanih takrat. In jasno je, da manj ko bo jasnih sredstev, manjša bo tudi košarica pravic. To sta cilj in vsebina stalnih zahtev neoliberalnih organizacij kakršna je OECD in Evropska komisija, da moramo racionalizirati, kar upam, da sedaj že vsi vemo, pomeni zmanjšati naše socialne pravice. Posebej moram opozoriti na to, da je zdravstvena blagajna glede tega v slabšem položaju kot pokojninska. Primanjkljaj pokojninske blagajne se namreč krije iz Proračuna Republike Slovenije, zavod za zdravstveno blagajno pa te pravice nima. Manj kot je sredstev, manj je zdravstvenih storitev, cene storitev pa so tako nizke, da imajo bolnice ogromne izgube, ki ovirajo normalno delo, kaj šele razvoj našega zdravstva. Predlagatelji seveda večkrat poudarjajo, da se zavzemajo za podeželje, družine, celo pravice žensk. Morda. Toda zakon, ki so ga predlagali, bo najbolj škodil ravno tem skupinam. Stopnja revščine, stopnja socialne izključenosti je največja ravno na podeželju, v razvojno ogroženih regijah kakršna je recimo Prekmurje, vzhodna Štajerska, Posavje, Bela Krajina. Tveganju revščine so najbolj izpostavljene starejše samske ženske, predvsem na podeželju. In komercialno zdravstveno zavarovanje je že zdaj najdražje za družine z otroki. To so skupine, ki si najtežje privošči komercialna zavarovanja v katere jih bi s takimi predlogi naravnost silili, po drugi strani pa ravno oni potrebujejo največ zdravstvenih in socialnih storitev. Torej tiste, ki so pomoči najbolj potrebni, bomo najbolj odrinili od nje in to je resnica predlagateljevega socialno-tržnega modela, kakor mu pravimo. Eden od predlagateljev, Jožef Horvat je večkrat govoril o tem, da je treba najti vrtalce bančne luknje. Se strinjam, treba jih je najti. In iskati jih moramo začeti tam kjer jih trenutno nihče ne išče, predvsem v času prve Janševe vlade, ko je nastala večina slabih kreditov in ko je nastal levji delež strukturnega primanjkljaja. Ampak danes, ko se pogovarjamo o zdravstvenem in pokojninskem zavarovanju, pa moramo poiskati neke druge vrtalce neke druge luknje. Namreč vrtalce luknje v socialne blagajne. Zmanjševanje socialnih prispevkov namreč ni od včeraj niti od danes. To ni nič novega. Pri nas se to odvija že 20 let, ampak verjetno se redko kdo spomni kdo je za te luknje odgovoren. Zato bom na kratko opisal kako se je to razvilo. V letih 1995 in 1996 je Drnovškova vlada vključno z ministri takratne Krščanske demokracije in SLS znižala prispevek delodajalcev za pokojninsko zavarovanje iz 15,5 na 8,85 %. To so bili prvi vrtalci luknje v pokojninsko blagajno. Ista Drnovškova vlada je sicer ta izpad delno kompenzirala z uvedbo davka na izplačane plače, ki ga je plačevalo podjetje, ampak po oceni, ki jo imamo, je bil izpad zaradi znižanja teh prispevkov v letih 1995 in 1996 do leta 2009 skoraj 7 milijard evrov, davek na izplačane plače, ki je bil uveden kot kompenzacija, pa je prinesel samo 4 milijarde evrov. Torej, so vrtalci luknje v socialne blagajne s tem ukrepom navrtali v 13 letih 3 milijarde luknje v javne finance. Tako je Slovenije izgubila 3 milijarde evrov. Stanje se je še poslabšalo leta 2006, ko se je takratna Janševa koalicija odločila, da bo ta davek na izplačane plače, ki je bil uveden kot kompenzacija za znižanje prispevka delodajalcev v pokojninsko zavarovanje odpravila, in to se je leta 2009 dokončno tudi zgodilo, prispevkov na drugi strani pa seveda niso zvišali. Ker vemo, da je bil izpad potencialnih prispevkov okrog 5,2 milijarde evrov v nadaljnjih petih letih, lahko zelo jasno rečemo, da so v javne finance navrtali za dodatnih 5 milijard evrov luknje. Zato ni čudno, da se je samo v letih 2007 in 2008, kljub rasti, s katero se desnica še danes hvali, strukturni primanjkljaj Slovenije po oceni Evropske komisije povečal za kar 2,2 %. Na tem mestu ne bom razpravljal o drugih davčnih olajšavah za podjetja in fizične osebe z najvišjimi dohodki, ki so jih uvedli prvi in druga Janševa vlada. Kot veste je bila pred letom 2007 stopnja davka od dohodkov pravnih oseb 25 %, zdaj je samo še 17. Povprečje v EU je 23, upoštevati pa bi bilo treba še vse ostale olajšave. In zato smo v Evropski uniji Slovenci na predzadnjem mestu kar se tiče zbranih davkov iz naslova kapitala. Povprečje v BDP v zbranih davkih iz naslova kapitala v EU je 20 %, pri nas samo 10. In za nami je samo še Estonija. To je resnica tovrstnega razvoja, kot ga danes predlaga predlagatelj. Kaj se je dogajalo v teh letih od kar smo začeli s tovrstnim ustvarjanjem kisika za gospodarstvo, pa dobro vemo. Ni se zgodil razvoj, zgodilo se je izgubljeno desetletje. Ni se zgodil pritok visoko usposobljenih kadrov, zgodil se je beg možganov. Ni se zgodil socialni preporod Slovenije, zgodila se je socialna katastrofa. Vsekakor pa je treba na tem mestu preiti še na finančne učinke tega predloga. Predlagatelj je zapisal, da bo izpad socialnih prispevkov znašal 490 milijonov evrov, ob tem je navedel, da bi se izgube delno kompenzirale s povečanjem dohodnine in več zbranega davka od dohodkov pravnih oseb. Ampak, tega povečanja predlagatelj ni znal oceniti. Na tem mestu je treba opozoriti, da zakoni morajo že po poslovniku vsebovati oceno finančnih posledic, pa tudi nasploh, sem prepričan, da je treba, preden nekdo nekaj predlaga, biti na jasnem glede posledic predloga. Vsekakor pa je jasno, da je predlagatelj podcenil luknjo, ki bi nastala v socialnih blagajnah in podcenil neto negativni učinek za javne finance. Ministrstvo za finance je namreč prišlo do povsem drugih številk, ne do 490 milijonov, ampak so naračunali, da če bi se uveljavil ta predlog bi Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje izgubil 638 milijonov evrov, Zavod za zdravstveno zavarovanje pa 339 milijonov. Se pravi, če to seštejemo, obe socialni blagajni bi izgubili kar 977 milijonov evrov. Upam, da se razumemo. S tem predlogom, ki je danes pred nami, bi socialni blagajni izgubili skoraj eno milijardo evrov prihodka letno. Torej, ocenjene izgube obeh blagajn bi bile za 487 milijonov evrov večje, od tega kar je navedel predlagatelj. Predlagatelj navaja 490 milijonov evrov, realnost je skoraj ena milijarda. Predlagatelj se je pri izračunu uštel za 100 %. Redko se strinjam z Ministrstvom za finance, ampak tokrat imajo prav. Ta zakon je že nomotehnično gledano neprimeren za nadaljnjo obravnavo. Zmanjšanje prispevkov bi v samo slabih 10 % kompenzirali dodatki, prihodki v proračun, ki jih navaja predlagatelj. Po izračunih bi proračun pridobil maksimalno 151 milijonov evrov torej bi bil neto izpad za javne finance 800 milijonov, to je, 2,1 % trenutnega slovenskega BDP. Take napake sploh če take predloge pripravljajo akademski ekonomisti ne morejo biti naključje. Lahko so posledica neznanja, najbrž pa posledica namernega zavajanja. Lahko je kombinacija obojega, vsekakor pa to kaže, da je namen vlaganja takih zakonov izključno reklama za neoliberalne ideje. Na koncu moram ugotoviti, da zakon ne bi imel niti nekaj tistih pozitivnih učinkov, ki jih obljubljajo predlagatelji. Obljubljajo višjo gospodarsko rast in ustvarjanje kakovostnih delovnih mest. Ampak tako teorija kot praksa kažeta, da so ta pričakovanja povsem nerealna. Učinki znižanja davkov na rast so dokazano minimalni in kratkoročni. To ni ugotovitev Združene levice, tukaj citiram študijo Nataše Jemec in soavtorjev, ki jo je objavila Banke Slovenije leta 2013. Citat: "Enkratne spremembe v državni potrošnji in davkih v Sloveniji imajo predvidoma kratkotrajni učinek in se jih ne da uporabiti pri, poudarjam, pospeševanju ekonomske aktivnosti na daljši rok.", konec citata. Enako je pokazala tudi praksa. Od leta 2007 so se v Sloveniji radikalno zniževali davki na dobiček in kapitalske dohodke z ukinitvijo davka na izplačane plače so se znižali tudi stroški dela, ampak zaradi tega bom poudaril še enkrat, ni se zgodila tehnološka preobrazba Slovenije, ni se zgodil gospodarski preporod Slovenije. Vsi, ki živimo v tej državi vemo kaj se je v preteklih osmih letih dogajalo. Zniževanje davkov in vodenje prociklične ekonomske politike je pripeljalo najprej do hudega pregrevanja, potem pa še do hujšega padca gospodarske aktivnosti in zaposlenosti. Če je v prvih letih, ko je takratna prva Janševa vlada uvajala neoliberalne reforme je to še nekako šlo, ker je pregrevanje gospodarstva pač ustvarilo delovna mesta v gradbeništvu, gostinstvu in transportu smo večino teh mest takoj, ko je bilo pač kreditne ekspanzije in pravljice leta 2008 konec vse to izgubili in sedaj smo kje smo. Enako je seveda tudi v večini primerljivih držav. Edina garantirana rezultata nižjih davkov sta, prvič, višji primanjkljaj in dolg in drugi, večja neenakost in med socialne izključenosti. Če potegnem črto. V tem zakonu ni nič pozitivnega, je samo še eden nov zelo šlampast napisan recept za vrtanje luknje v socialne blagajne. Veseli me, da je koalicija vsaj tokrat pokazala toliko racionalnosti, da se je temu uprla in da ne bo tudi sama širila floskul o preveliki obremenitvi gospodarstva. Obremenitev plač z dohodnino in prispevki je edini pravični del našega davčnega sistema, ki upošteva načelo, da vsak prispeva po svojih zmožnostih, pri čemer naj bi naši sodržavljani in sodržavljanke dobili vsak po svojih potrebah, takrat, ko so pomoči potrebni. Upam, da bo ta država ostala taka še naprej in da ne bomo podlegli pravljicam o gospodarski rasti, ki naj bi se zgodila z neoliberalnimi reformami, ker v to pravljico smo predolgo verjeli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – Krščanski demokrati, zanjo gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik, dr. Brglez. Spoštovana državna sekretarka. Drage kolegice in kolegi. Tukaj piše: "Slovenci smo, imamo rešitve." Za uspešno Slovenijo je potrebno naslednje: nizki davki, enostavni postopki, odprto gospodarstvo. Pri nizkih davkih socialna kapica, nižja obdavčitev dela, nižji DDV. Pri enostavnih postopkih krajše umeščanje objektov v prostor, hitrejše črpanje evropskih sredstev, poenostavitev postopkov javnega naročanja. Odprto gospodarstvo privatizacija, reforma trga dela, povečanje plačilne discipline. Krščansko demokratska ekonomska politika uveljavljena v najuspešnejših državah na svetu, se imenuje socialno tržno gospodarstvo, kjer so vrednote pravičnost, svoboda in varnost, varnost v najširšem smislu. Dovolite mi, drage kolegice in kolegi, nekoliko nenavadno čustven uvod. Danes je za Slovenijo, za Avstrijo in za Evropo žalosten dan. Ob 7. uri in 13 minut sem dobil sms z naslednjo informacijo: Na mejnem prehodu Gederovci avstrijska vojska – vojska! - kontrolira osebne dokumente, seveda tudi slovenskim dnevnim delovnim migrantom. Okrog 18 tisoč jih je, pretežno iz Pomurja, s Štajerske in Koroške, točnih podatkov ni, nekateri pravijo 20 tisoč. Ti so pač dobili delo v Avstriji in hvala bogu, da so dobili, in hvala bogu, da izkoriščajo svoboščino Evropske unije, to je prost pretok ljudi. Ampak ne več, samo do danes. In lani se je iz Slovenije za stalno, ne dnevno ali tedensko, izselilo nekaj tisoč ljudi. Nimam podatkov, da bi sploh kdo šel v Venezuelo ali Severno Korejo. Šli so tudi najboljši, najbolje izobraženi. Zakaj? Zakaj? Zakaj, drage kolegice in kolegi? In mi tu sejemo dolge ure in dolge dneve. Vprašajmo se, kaj smo v tem mandatu dobrega naredili za ljudi. Ja, seveda, smo tudi nekaj dobrega naredili, seveda smo. Pravite, najboljše, kar smo naredili, smo stabilizirali javne finance s sprejetjem Zakona o fiskalnem pravilu. Ali res? Ali res? Ne lažimo, ne lažite sami sebi! Zakon o fiskalnem pravilu je zgolj orodje, ki je zdaj varno zaprto v neko vitrino in čaka, da ga v roke primejo mojstri, ki se jim reče fiskalni svet. Kdaj ga bomo imeli, ne vemo. Smo v prekršku glede uredbe Evropske unije, na to bom še velikokrat opozarjal. Ja, to, kar smo slišali, nekaterim pač paše ohranjati status quo. Še vedno smo, kar se tiče razvojne stopnje, stopnje razvitosti, nižje, kot smo bili pred krizo, kljub gospodarski rasti. Nekaterim pač paše, da pokojnine realno padajo, v zadnjih šestih, sedmih letih realno za 16 %. Realno padajo pokojnine! Nekaterim paše, da podjetja, slovenska podjetja, ja, tudi najboljša, gredo ven, iz Slovenije. Zakaj? Zakaj? Vprašajte gospoda Boscarola in stotine drugih. In vprašajmo se tudi, kdo bo financiral socialno državo. Mi smo prvi za socialno državo. Mi smo za socialno tržni model gospodarstva, ker ščitimo in varujemo kapital in ker je največji kapital človek. Predlog novele Zakona o prispevkih za socialno varnost, ki smo ga predlagali v parlamentarno obravnavo, je rezultat pravzaprav trdega dela širokega kroga ljudi. Večkrat povemo, da poslanci Nove Slovenije izvajamo stalne mesečne terenske obiske. Kakšnih 30 jih je bilo doslej, od leta 2012. V povprečju obiščemo 5 gospodarskih subjektov. Se pravi, okrog 150 mikro, malih in srednjih podjetij, pa tudi kmetij, javnih zavodov smo doslej obiskali. Ko poslušamo lastnike in poslovodeče teh podjetij, to so fantastične zgodbe, vam povem. In ko strnemo njihovo sporočilo v nekaj stavkov, se ti stavki glasijo približno takole, torej, govorijo lastniki in poslovodeči: "Mi smo majhno družinsko podjetje z 80 zaposlenimi. Imamo srečo, da sem izjemen tim, pravijo direktorji lastniki. In delavci nimajo pravice, da meni kupijo jahto. In imamo nov produkt. Lahko bi zaposlili 30 novih ljudi, pa ne moremo, ker je zakonodaja takšna, da si ne upamo in ne moremo, ker ne moremo v kratkem dograditi proizvodne hale, ker je pač sosednje zemljišče takšno, ker se ne sme graditi in postopki trajajo pet let in dvajset kvalificiranih, morda visoko kvalificiranih ljudi ne bodi službe in zato gredo ven. Logika je zelo preprosta in samo oči je potrebno odpreti. Predlog zakona prinaša tri glavne rešitve do katerih se bom v nadaljevanju zelo na hitro opredeli. Prva predlagana rešitev je uvedba spodnje meje za obračunavanje prispevkov za socialno varnost oziroma uvedba tako imenovanega socialnega copatka. Ukrep o analogiji s splošno dohodninsko olajšavo uvaja delež dohodka od katerega se ne obračuna prispevek. Rezultat bo pozitiven predvsem za prejemnike minimalne plače, saj bi se jim mesečna neto plača povišala za 50 evrov. kaj bodo tile, ki dobivajo minimalno plačo, s temi 50 evri. Ja potrošili jih bodo. Se pravi, da bo država delež tega takoj dobila nazaj v proračun. Na letni ravni to pomeni seveda 600 evrov in to gotovo ni zanemarljivo, tudi za državo ni zanemarljivo. In kar je zelo pomembno in moram omeniti, delodajalci zaradi tega ne bodo finančno bolj obremenjeni. Mirno lahko rečem, da bo ta ukrep posredno spodbudil potrošnjo in posledično zagon gospodarstva, ki ga v teh razmerah še kako potrebujemo. In seveda preko povečane potrošnje bo to na prihodkovni strani zaznal tudi državni proračun. Druga predlagana rešitev je uvedba zgornje meje za obračunavanje prispevkov za socialno varnost oziroma razvojne kapice za vse zaposlene v Republiki Sloveniji. Glede tega ukrepa je v Sloveniji do danes bilo že veliko demagoških razprav. Tudi danes. Nekateri nas še vedno zmerjajo, da uvajamo bogataško kapico. Ali res? Kdo je v Sloveniji bogataš? Ali tisti, ki je na redni plači? Zbogom pamet, zbogom Slovenija. Naj navedem samo nekaj dejstev. Kapica v Sloveniji že obstaja in sicer za samozaposlene osebe in je trenutno postavljena pri višini tri in pol kratnika povprečne letne plače v Republiki Sloveniji, preračunana na mesec. Nova Slovenija predlaga, da se za vse zaposlene navzgor omeji znesek plače za obračun prispevka za socialno varnost pri štirikratniku minimalne plače v Republiki Sloveniji, kar je trenutno pri 3 tisoč 200 evrih. Ocenjujemo, da bi s tem razbremenili delodajalce v podjetjih, v tehnološko intenzivnih dejavnostih kot so informacijske in komunikacijske dejavnosti, farmacija, proizvodnja elektronskih in optičnih izdelkov, proizvodnja računalnikov, znanstveno-raziskovalne in razvojne dejavnosti, pa tudi finančne storitve in zavarovalniška dejavnost, letalstvo, itn. Hkrati pa bi povišali neto prejemke inženirjev, zelo pomembno in drugih inženirjev, inženirjev. To niso tajkuni. O inženirjih govorim. To so vlečni konji našega razvoja in Slovenija potrebuje tehnološki preboj. Kdor tega ne razume, mu lahko samo še bog pomaga. Tretji predlagani ukrep se nanaša na božičnico ali trinajsto plačo. Nova Slovenija predlaga, da se božičnica glede obračuna prispevkov izenači z regresom za letni dopust. Regres je namreč bistveno manj obremenjen s prispevki za socialno varnost in sicer le v znesku, ki presega 70 % povprečne bruto plače v Republiki Sloveniji. Ocenjujemo, da bi na tak način več delodajalcev motivirali, da bi ob koncu leta iz dobrega poslovanja nagradili svoje delavce, ki so največji kapital vsake gospodarske družbe. Mi se borimo za delavce, da se razumemo. normalno je, kolegice in kolegi, da bomo poslanci Nove Slovenije zakon v prvem branju podprli. Pričakujemo kvalitetno razpravo o predlaganih rešitvah v drugi obravnavi. Pričakujemo, da bo zakon dobil to priložnost. Zadovoljni smo, da je Vlada izjavila, da pravzaprav naš koncept podpira. Pričakovali bi, da bi Vlada v svojem mnenju tudi napisala, da pripravlja svojo rešitev. Te nekako ni bilo zaznati. Razumemo zadržke Vlade, ampak uveljavitev zakona smo, ponavljam, predvideli, tempirali za 1. 1. 2018. Upam, da vi, drage kolegice in kolegi, in Vlada razume, da Poslanska skupina nima tako velike mašinerije kot jo ima, recimo, Ministrstvo za finance. Za zaključek se moram zahvaliti mlademu kolegu Luki Mescu. Je že šel [[…]]Ima zanimivo taktiko, udari in beži. Vesel sem, da me je omenil. Seveda sem velik borec pri iskanju vrtalcev bančne luknje. Njemu, kolegu Luki Mescu pa seveda predlagam vsaj osem ur vajeniške prakse pri podjetju Pipistrel. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predlogu zakona. Besedo ima najprej gospa Ljudmila Novak, pripravita naj se predlagatelj ter mag. Alenka Bratušek.
Tudi v novi Sloveniji smo Slovenci in tudi delavni, marljivi slovenski državljani, ki ne jamramo, ampak iščemo in imamo rešitve. Tudi gospodarstvo pričakuje rešitve od Vlade. Žal na vseh naših obiskih po terenu, v številnih podjetjih slišimo, da je Nova Slovenija še edino upanje za gospodarstvo. In če Vlada ves čas govori, kako ta zakon ni primeren, kako se nič ne da, kako izračuna same minuse, potem pa se sprašujem kje ima res boljše rešitve, ustreznejše. Ali se res nič ne da? Če se noče, se pač ne da. Dobra podjetja želijo nagraditi svoje delavce, mnoga jih tudi pošteno dobro nagradijo. Tista, ki pa želijo izplačati še 13 plačo ali božičnico pa preračunajo, da pravzaprav o tega ne bodo največ dobili njihovi delavci, ampak spet direktno v državno blagajno. Potem pa iščejo druge rešitve in obvode, kako bi vendarle ustrezno nagradili svoje marljive delavce, zaradi katerih tudi podjetje dobro dela. In če nekomu ostane več od plače bo tudi več trošil. Zato so ti izračuni ministrstva, po moje, netočni oziroma se ustavijo samo tam koliko prihodkov manj v državno blagajno in pozabijo, da od trošenja državljanov bo od DDV tudi prišlo več v državno blagajno, od novih delovnih mest bo prišlo več prispevkov za pokojnine in za zdravstveno blagajno. To pa kar pozabimo. Kje ste tisti, ki pravite, da ste proti varčevanju? Z obema rokama bi morali podpreti naš zakon, ki predvideva, da lahko več denarja ostane tudi v žepih tistih, ki imajo najslabše plače in v žepih tistih, ki imajo povprečne plače, kajti dobrih plač je v Sloveniji sorazmerno malo. Gospa državna sekretarka je naštevala kaj vse ni mogoče upoštevati, kaj vse je narobe. Jaz mislim, da če bi ta zakon podprli v prvem branju, bi v drugem branju ga lahko pošteno dopolnili in vsaj nekaj naredili za slovensko gospodarstvo in za slovenske državljane. Pogosto slišimo v razpravah, da mladi odhajajo. Mladi izobraženi ljudje odhajajo v tujino. Zakaj? Odhajajo tisti, ki nimajo služb. žal odhajajo tudi tisti, ki imajo službe, pa so slabo plačani za svoje delo in svoje znanje. To spet pogosto slišimo v podjetjih, kjer potrebujejo njihovo znanje, kjer so nujno potrebni za dodano vrednost, za kvalitetne, dobre izdelke, samo s temi smo lahko uspešni na trgu. In ker v drugih državah, zahodnih, grdih kapitalističnih državah, ti ljudje dobijo več plačano za svoje znanje, žal, odhajajo tudi takšni. In s tem se dela Sloveniji veliko škodo in tudi slovenskemu gospodarstvu. No, kaj smo naredili z davčnimi blagajnami – pravijo, da je na tržnicah sedaj več kot pol branjevk manj, ki so ali pa bi s svojim delom zaslužile nekaj evrov več za boljše življenje. Pa ker je stvar komplicirana, težko izvedljiva na več krajih, na več mestih, so raje ostale doma. Pa pravite, da vam je mar za socialno varnost ljudi in za tiste, ki so v najslabšem socialnem položaju. Poznamo pregovor, da mora denar krožiti, in mislim, da bo zmagovalka tista vlada, ki bo uspela vzpostaviti primeren krogotok denarja, primerne obremenitve delodajalcev, primerne plače za delavce in potem tudi omogočila s tem primerno kroženje, vlaganje v nova delovna mesta ali pa trošenje državljanov. Ampak, ker vedno stavite na napačne konje, se ta krogotok ustavlja in denar pada v luknje, v bančne luknje, v črne luknje, namesto da bi prišel do ljudi, ki so ga potrebni. Torej, zmagovalka bo tista vlada, ki bo vzpostavila primeren krogotok tega denarja v Sloveniji. Že večkrat sem rekla, da to ni nobena pohvala, če se neka vlada hvali s tem, da daje več socialnih pomoči. Pravijo, pomagaj si sam in bog ti bo pomagal. To je naše načelo, omogočimo, da si državljani najprej lahko z delom pomagajo sami. Socialne pomoči bomo pa dajali tistim, ki si dejansko ne morejo pomagati, saj državljani nočejo miloščine, državljani hočejo delati za primerne plače, da bodo lahko dostojno živeli. To mora biti naš cilj, cilj našega delovanja. In s to logiko, kot jo imate vi, ko pravite, da moramo bolj obdavčiti, oprispevčiti delodajalce in državljane, delojemalce, da bomo dobili več denarja v državno blagajno – ne, več delovnih mest, več zaposlenih bo več prispevkov v državno blagajno. Torej, v Novi Sloveniji smo Slovenci, imamo rešitve, to je Nova Slovenija, mi ne jamramo, iščemo rešitve.
Besedo ima predstavnik predlagatelja mag. Matej Tonin.
Pozorno sem poslušal predstavitev stališč poslanskih skupin in bi se želel uvodoma zahvaliti kolegom iz SDS in kolegom iz Poslanske skupine Nepovezanih poslancev, ki so videli neko dobro namero, neko pozitivno luč v tem našem predlogu. Tudi drugi, mislim, da ste bili korektni v svojih razpravah, seveda pa sta dve poslanski skupini povsem zašli, ena je zagotovo Poslanska skupina Desus, ampak jih razumem, da me v tem trenutku želijo malo namlatiti nazaj zaradi drugih zgodb, vendar se bomo na upokojence še vrnili. Kolegu Luki Mescu pa tudi ne morem zameriti, mu pač ne morem pomagati, če misli, da denar raste na drevesu, da drevo lahko streseš in denar pade dol. Žal, temu ni tako, da proračun polnimo, da država in gospodarstvo funkcionirata, je treba delati, je treba ustvarjati nova delovna mesta, kajti šele to ustvarja neke prihodke v državne blagajne. Ampak kolegu Mescu ne moreš zameriti, ker oni imajo vedno taktiko, povejo svojo ideološko pozicijo in potem gredo. Toda, ko sem poslušal vse, tudi predstavnico Vlade, sem ugotovil eno stvar – da praktično nihče od tistih, ki nasprotujete temu zakonu, ni omenjal božičnice in se bom v tej moji prvi intervencij omejil najprej na ta naš predlog. Jaz sem lepo povedal, da ta zakon predlaga tri stvari: socialni copatek, razvojno kapico in pa božičnico. Da je zakon sestavljen iz treh delov. Do danes se lahko načeloma pogovarjamo kako vidimo kakšno rešitev in kako dejansko iščemo rešitve. V drugi obravnavi pa stvari, ki nam niso všeč. Stvari, ki imajo morda za nekoga prevelike finančne posledice enostavno z amandmaji izločimo ven. Ampak pozitivna stvar vse današnje razprave pa je, da nihče ni božičnici oziroma drugačni obdavčitvi božičnice nasprotoval. Tisti, ki ste sekali po tem predlogu ste ta predlog enostavno zaobšli in da niti niste omenjali. Bom zelo konkreten, da si boste lahko predstavljali kaj predlagamo. Januar je mesec, kjer mora biti še relativno sveže. Mesec december in izplačevanje božičnic. Vam bom predstavil konkretni primer. Podjetje, ki je v decembru dalo za božičnico, poslušajte to, 812 evrov je zaposleni na svoj osebni bančni račun dobil 458 evrov. Si predstavljate koliko ti vzame država? Država si je pri tej božičnici reci in piši vzela 354 evrov. Mi predlagamo zgolj podobno obdavčitev božičnice kot jo poznamo pri regresu. Mi ne odkrivamo tople vode, ampak zgolj vlečemo vzporednico. Po našem predlogu, če bo zakon sprejet, bi podjetje, ki bi delavcu isto dalo naslednji december ta, ki pride božičnico 812 evrov bi delavec dobil 683 evrov, se pravi, da bi si država pri tej božičnici vzela 129 evrom. Z našim predlogom drugačne obdavčitve božičnice bi pri božičnici nekaj več kot 800 evrov državljan dobil 225 evrov več. Tudi finančne posledice božičnice niso tako gromozanske. Ministrstvo je šlo v izračune, konzervativno je izračunano tam okoli 40 milijonov evrov. Naš institut je naračunal tam okoli 12 milijonov evrov. Mislim, da to ni strošek, ki bi ogrozil javne finance. O teh stvareh je razmišljal tudi minister za finance o nagrajevanju dobrih delavcev, žal mu je tisti predlog njegov sesulo samo gospodarstvo in sedaj je na voljo tukaj novi predlog, ki ga gospodarsko podpira. Vse delodajalske organizacije so ta ukrep podprle celo sindikati, s katerimi smo se sestali. Mislim, da bi ta zakon lahko ugledal luč sveta že, zaradi tega, ker ima vključeno to rešitev notri torej drugačno obdavčitev božičnice. Parlament se mora tudi včasih malo za sebe postaviti. Tudi vladna koalicija mora včasih reči, da ni zgolj glasovalni stroj vlade, ampak da imamo tudi v parlamentu možnost, da z dialogom, z razpravo pridemo do kakšne rešitve. Tudi, zato smo mi predlagali splošno razpravo, da se lahko načelno o teh rešitvah in predlogih pogovarjamo. Jaz iskreno verjamem glede na povedano je božičnica oziroma drugačna obdavčitev božičnice nesporna rešitev, ki ji v tej dvorani za enkrat ni nasprotoval nihče. Če ste pošteni do državljanov in če se vam ne gre samo za politični prestiž, potem je minimalno kar lahko naredite je to, da ta zakon v prvi obravnavi spustite v drugo obravnavo. V drugi obravnavi, ker imate večino z amandmaji izločite in socialni copatek in razvojno kapico in na koncu imamo sprejeto samo božičnico. To je možnost rešitve. Se bo pa danes iskreno pokazalo koliko je tukaj v tej vladni koaliciji nove politike in koliko je politične prestiža. Bom sedaj pustil še ostalim kolegom, da spregovorijo, da ne bom preveč časa sedaj porabil. O vseh ostali očitkih, ki so bili navedeni pa še kasneje.
Besedo ima mag. Alenka Bratušek, pripravita naj se gospa Urška Ban in mag. Bojana Muršič.
Najlepša hvala. In točno to, kar je kolega Tonin omenjal pred mano je razlog, da bom sama, oba moja poslanska kolega, zakon v tej obravnavi podprla. Se pravi, božičnica in to, da delavec, če mu delodajalec nameni nagrado, seveda odvisno od višine, dobil pol ali celo manj kot pol denarja na svoj račun. Tudi sama sem pozorno poslušala predstavitve poslanskih skupin in ekstremno zanimivo je bilo slišati mnenja koalicijskih poslanskih skupin. SMC je rekel, koalicijska pogodba določa, da bomo delo razbremenili. Podpišem. Desus pravi, dela ne bomo razbremenjevali, ker je že danes premalo obremenjeno, kvečjemu je treba prispevke povišati. In tretja koalicijska stranka, to je SD pravi, v svojem ekonomskem programu smo pokazali kaj bi mi naredili. In to naj bi bila uglašena koalicija, ki bo Slovenijo peljala v prihodnost. Kolegice in kolegi. Dajte se vsaj poslušati, pa približno iste stvari zagovarjati, če ste še, če ste še koalicija. Tudi sama sem že v mnenju poslanske skupine opozorila, da se samo zniževati prihodkov absolutno ne da. Verjetno pa ne pričakujete od opozicije, da vam še na odhodkovni strani pove kaj je treba narediti. In tukaj želim povedati, da se tudi sama ne strinjam z vsemi tremi predlogi, ki so vključeni v zakon. Več kot 500 milijonskega izpada si državni proračun, brez konkretnih rezov v odhodke ne more dovoliti. In v svojem življenju sem sestavila kar nekaj proračunov, državnih, tako da vem, da je to zelo trdo delo in da je 500 milijonov veliko denarja. Ampak, še enkrat, v zakonu je tudi tretja rešitev, ki jo podpiramo praktično vsi, ampak potem pri koaliciji seveda pride ampak pa tri pikice [[…]] [[znak za konec razprave]] Bomo enkrat drugič. Ko pa gre za borbo za malega človeka, je omenil Desus, je omenjal še kdo drug, spoštovane kolegice in kolegi, dve poslanki imate iz Tržiča, eno v Desusu in eno v SMC, pa poglejte kako se borite za malega človeka. Po 113 letih ste 118 ljudi poslali na cesto. To pa je dejanska borba za malega [[…]] [[znak za konec razprave]] človeka te koalicije.
Besedo ima gospa Urška Ban, pripravita naj se mag. Bojana Muršič in gospa Iva Dimic.
Hvala lepa, predsednik za besedo. Danes obravnavamo temo oziroma področje ekonomske politike, kjer smo hitro videli, da lahko pridemo do enotne ugotovitve in sicer, da je obremenitev dela oziroma plač v Sloveniji previsoka. In Nova Slovenija danes predlaga svojo rešitev, predlaga spremembo zakona o prispevkih za socialno varnost, ki zasleduje cilj, s katerimi se želi oziroma predlaga spremembe oziroma uveljavitev ukrepov v smeri znižanja obremenitve dela. In vse študije oziroma analize, ki sem jih pogledala, kažejo da največji delež v obremenitvi dela v Sloveniji predstavljajo prav prispevki za socialno varnost, kar kaže na to, da je dejansko rešitve glede razbremenitve v stroških dela treba iskati predvsem ali tudi v sistemu obveznega socialnega zavarovanja, čemur v svojem predlogu sledi tudi predlagatelj in s to osnovno idejo se tudi sama strinjam. Način same izvedbe oziroma predlagani ukrepi, torej vsebina predlaganega zakona, ki jo je predstavil predlagatelj, pa ima po mojem mnenju tudi določene pomanjkljivosti. Ukrepi, ki jih predlaga predlagatelj, gre za socialni copatek, razvojno kapico in znižanje obdavčitve božičnice, so predvsem oblikovani parcialno in kar je zelo pomembno, ne zasledujejo vseh tudi ključnih in pomembnih ciljev. Pa se bom samo na kratko dotaknila področij, ki jih predlagani zakona po mojem mnenju ne upošteva oziroma ne opredeljuje v zadostni meri. Zdaj vemo, da so prispevki za socialno varnost po obsegu največja skupina dajatev v sistemu javnih financ in poseg v ta sistem pomeni poseg v razmerje med prihodki in odhodki v treh blagajnah javnega financiranja. To je v državnem proračunu, pokojninski blagajni ter zdravstveni blagajni. Potem naprej na obstoječi obseg osnove za obračun prispevkov in obstoječe višine prispevnih stopenj, prispevkov za socialno varnost je vezan na drugi strani obseg pravic, ki jih uveljavljamo zavarovanci. In s tem, ko se spreminja ali osnova za obračun prispevkov za socialno varnost ali višina prispevne stopnje pri prispevkih za socialno varnost, obseg pravic zavarovancev pa ostaja enak je treba predstaviti tudi rešitve, od kod se bo dodatno, zaradi izpada prispevkov financiral enak obseg pravic. In tukaj je moj pomislek, ki se nanaša na zagotovitev trajnega strukturnega uravnoteženja javnih financ. Že v skladu s sprejetim fiskalnim pravilom je treba vse ukrepe med seboj najprej uravnotežiti, da ne bi porušili javnofinančnega ravnotežja in povečali strukturni primanjkljaj, tako kot bi se to zgodilo ob uveljavitvi predlaganih ukrepov. To bi pomenilo novo javnofinančno tveganje oziroma grožnjo za vzpostavljanje neravnovesij, kar bi imelo v tem pogledu veliko negativnih posledic. Javnofinančne posledice je v svoji uvodni obrazložitvi in tudi v samem mnenju Vlade že pojasnila predstavnica Vlade, Vlada ocenjuje, da je skupno neto finančni učinek vseh predlaganih rešitev znižanje javno finančnih prihodkov za okoli 800 milijonov evrov, na eni strani gre res za povečanje prihodkov v državni proračun za 150 milijonov evrov. Hkrati bi se pa znižali prihodki pokojninskega in invalidskega zavarovanja za 600 milijonov in prihodki zdravstvenega zavarovanja za ca 330 milijonov evrov. Treba je vedeti, da teh pozitivnih učinkov na prihodke državnega proračuna ob sprejetju takšnih predlaganih rešitev sicer ne bi imeli, saj bi bilo treba iz državnega proračuna v obliki transferja zagotoviti manjkajoča sredstva v pokojninski blagajni in bi bil ta neto učinek potem skupen kot sem rekla, 800 milijonov evrov. In za razliko od pokojninske blagajne transfer v zdravstveno ni možen, kar bi pomenilo tudi precejšnje osiromašenje košarice zdravstvenih storitev. Zato ta predlog ne upošteva vzdrževanja približno enake ravni socialne države in ne upošteva bistva sistema, zagotovitev določene pravice v primeru nastanka zavarovalnega primera in dejstva, da slovenski sistem socialnih zavarovanj temelji predvsem na načelih vzajemnosti in solidarnosti. Glavna zakona, ki urejata socialne prispevke v Republiki Sloveniji sta Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju in zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ter prispevke plačujemo od bruto plače, ob tem pa je prispevke dolžan plačati tudi delodajalec. Poleg teh dveh se plača še prispevke za starševsko varstvo, za zaposlovanje ter za poškodbe pri delu in poklicne bolezni, zadnjega plača delodajalec. Za ta sistem smo se odločili, ker verjamemo tudi v medgeneracijsko solidarnosti. In tukaj naj povem, da je za razliko od davkov, ki so nenamenski vir prihodkov in njihovo plačilo ni povezano s konkretnimi koristmi oziroma pravicami, ki bi iz naslova plačila davka pripadale posameznemu davčnemu zavezancu, pri prispevkih za socialno varnost gre pravzaprav za prispevke zavarovancev in delodajalcev za zagotavljanje točno določenih pravic. Zato je prispevke za socialno varnost nujno treba obravnavati v kontekstu sistema socialne varnosti kot celote in ne zgolj kot strošek in obremenitev za zavezanca. In kot smo že rekli, kljub visoki davčni obremenitvi plač so torej vsi davki na plače pravzaprav na nek način tudi naši prejemki, ki smo jih ali pa jih bomo koristili v času, ko ne delamo, ali pred prvo zaposlitvijo, ko smo mladi, ali po končani delovni dobi, ko gremo v pokoj. Seveda bi bili lahko ti davki tudi nižji, a potem bi morali biti tudi nižji vsi prejemki in pravice, ki jih zagotavlja država iz na ta način zbranega denarja. Vendar pa ti takšna rešitev pomenila tudi udarec socialni varnosti, saj se preko takšnega sistema zagotavlja tudi visoka stopnja solidarnosti, in to vsekakor ni pot, po kateri bi želeli. Obstoječi sistem socialne varnosti - pa bi si verjetno prav gotovo želeli še večje - in obstoječa starostna ter delovna struktura zahtevata toliko in toliko zbranih sredstev. Sicer sama podpiram idejo o tem, da se usmerijo aktivnosti na področju davčne politike v smer iskanja rešitev za razbremenitev dela, vendar ob upoštevanju javnofinančnih okvirjev oziroma omejitev. Razlog za odstop davčnih bremen od povprečja evropskih držav je predvsem, kot smo danes že rekli, zaradi nadpovprečne obremenitve dela in potrošnje ter podpovprečne obremenitve kapitala in premoženja. Zato je treba rešitve iskati v prestrukturiranju bremen javnih dajatev, vključno z obremenitvijo premoženja. To nakazuje, da je treba na novo določiti porazdelitev davčnega bremena med potrošnjo, dohodki in premoženjem, s ciljem, da povečamo konkurenčnost slovenskega poslovnega okolja in na drugi strani tudi znižamo obremenitev dohodkov iz dela. Pri tem bo imel pomembno vlogo tudi davek na nepremičnine, katerega spremembe bodo uvedene v bodoče. Nadalje je treba slediti tudi nadaljnjemu izvajanju ukrepov za izboljšanje učinkovitosti pobiranja davkov, okrepiti delovanje inšpektorjev, slediti nadaljnji debirokratizaciji davčnega okolja, kjer pa smo tudi že v preteklem letu naredili neke korake, sprejeli smo novelo Zakona o davčnem postopku. Zaradi vsega navedenega, kot smo tudi že v stališču poslanske skupine povedali, se ne moremo strinjati s predlaganimi rešitvami, ki so vključene v ta predlog zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Bojana Muršič. Pripravi naj se gospa Iva Dimic.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Bom začela nekako takole, Socialni demokrati smo Slovenci, iščemo rešitve, zato smo konec leta pripravili predlog ekonomskega programa, ga dali v razpravo, s katerim želimo davčno razbremeniti delavski razred in srednji sloj. Če se dotaknem predloga, ki ga je podala Nova Slovenija, moram reči, da je bil v začetku ta predlog všečen. Vendar, ko sem se poglobila v ta predlog, sem kaj kmalu ugotovila, da bosta na ta način, s potrditvijo tega, izgubila nižji in srednji sloj zaposlenih oziroma zgodilo se bo sledeče, da bo pokojninska blagajna se izpraznila, pa to želimo? Jaz mislim, da ne. Vendar bi na tem mestu začela z člankom, ki je bil objavljen v tem tednu na planetu Siol, "Resnica o obdavčitvi slovenskega delavca". Bom citirala: "Gospodarstveniki že vrsto let bentijo, da je visoka obremenitev plač eden izmed največjih razlogov, da se tuja podjetja izmikajo investicijam v Slovenijo." Jaz imam konkreten primer. V našem kraju moram reči, da je investitor zgradil veliko podjetje, podjetje Geberit, ohranil delovna mesta v Sloveniji, ampak vam bom rekla, ne zaradi tega, ker bi bila davčna obremenitev plač tako visoka, ampak zaradi tega, ker delavci delajo tako dobro in je kvaliteta dela bistveno drugačna kot v tujini. To podjetje je imelo možnost seliti celotno proizvodnjo na Madžarsko, ampak se je odločilo, da bo podjetje razvilo in postavilo komplet v tem našem kraju. Moram reči, da ljudje so na tem mestu zelo dobri, ker pač vse kar delajo delajo kvalitetno. Iz tega članka lahko vidimo, da je res slovenski delavec spada po obdavčitvi med nadpovprečne v državah OECD. Dajatve so v višini 42,5 % kar res ni malo, medtem ko je povprečna obremenitev plač v državah EU v višini 36 %, se pravi, med 34-državami zaseda Slovenija 9. mesto. Naj navedem kje so največje davčne obremenitve? V Belgiji, kar 55,6 %. Nadaljujem. V Avstriji je obdavčitev večja kot pri nas, ta znaša, 49,4 % in v Nemčiji 49,3 %. Nižja obdavčitev pa zasledimo na Čilu zgolj 7 % in Novi Zelandiji 17 %. Podatki so za mene zelo zanimivi. Če se primerjamo z Avstrijo in Nemčijo kot se mi pač Slovenci radi primerjamo so obdavčitve višje, plače so tudi višje. V obeh državah sem po podatkih zasledila, da so plače višje, da je povprečna plača nekje okoli 2 tisoč evrov, koliko imamo mi, 1500 evrov. Da ne omenjam teh najnižjih, minimalnih plač. Torej Slovenijo pa bode v oči še bolj to, da ljudje, ki prejemajo plačo le-ta ne zadostuje za golo preživetje. Obračajo se na humanitarne institucije, ki jim pomagajo preživeti iz meseca v mesec. To je zastrašujoče in za mene tudi povsem nesprejemljivo. Seveda je plača za vsakega delavca zelo pomembna in velikokrat je tudi v središču pozornosti, vendar moramo vedeti kot sem na začetku tudi omenila, močno vplivajo v delovnopravni zakonodaji tudi dolžina delovnega razmerja, letni dopusti, odmori, odnosi, itd. Če pa pogledamo z ekonomskega vidika se vpliv plače oziroma višine plače kažejo seveda na celotno gospodarstvo in gospodarski razvoj. Torej, plače so pomemben vir dohodkov prebivalcev in hkrati tudi podlaga za financiranje in delovanje sistema socialne varnosti. Plača ima vpliv tudi na celotno družbo. Predlagatelj sicer navaja, da so plače preveč obremenjene in da jih je potrebno razbremeniti. Bruto plače s prispevki za socialno varnost. Na tem mestu bi skoraj lahko pritrdila, vendar ob tem se mi poraja vprašanje, koliko več sredstev bo dobil zaposleni, kaj to pomeni za pokojninsko, zdravstvo blagajno, kaj pomeni to za starševske prispevke, za zaposlovanje? Po podatkih, ki smo jih prejeli bi bil primanjkljaj v tej blagajni 490 milijonov. Po oceni vlade je ta primanjkljaj skoraj 760 evrov prihodkov manj tako za pokojninsko, zdravstveno blagajno, ali si to želimo? Jaz osebno ne. Z navedenim bi se zmanjšale tudi zavarovalne osnove, kar pomeni, da delavec bo prejel, ko bo prišel v pokoj nižjo pokojnino. Preprosto povedani, delavec bi res dobil višjo plačo a na račun nižjih pokojnin s tem, da se tudi ogroža pri nas javno solidarni sistem. Jaz mislim, da se moramo končno zavedati, da je res plača ključnega pomena tudi za posameznika kot za gospodarstvo, se omogoča potrošnjo in tudi gospodarsko rast. Povečanje socialnih razlik v družbi je zame nedopustno. Torej vsi skupaj moramo razmisliti kako naprej. Mi smo pripravili ta ta ekonomski program, ki ima rešitve, ki podaja veliko teh smernic, kako te rešitve rešiti. Zato so, ta predlog mislim, da je zelo smiseln in ima rešitve. Vsekakor si pa želim, da bi zaposleni imeli plačo, ki bi jim zagotovila socialno varnost, dostojno življenje, še posebej pa moram reči, da si želim, da bodo pokojnine takšne in tako visoke, ki bodo omogočale dostojno preživetje tudi s starosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Iva Dimic, pripravi naj se gospa Marinka Levičar. Izvolite gospa Dimic.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! To, da je stanje v Sloveniji tudi na področju minimalne plače iz leta v leto hujše, kažejo tudi podatki. Leta 2009 je bilo na minimalni plači 19 tisoč ljudi, leta 2014 pa že kar 47 tisoč. 47 tisoč ljudi v letu 2014 nam pove nekaj, da vedno več ljudi živi na nekem robu družbe, v socialne stiski. In kaj se je naredilo v tem času? Praktično nič. Zato smo v Novi Sloveniji se odločili, da naredimo program, ki bo vsakemu temu izmed 47 tisoč ljudi prinesel na mesec 50 evrov več. Ampak vsi so polna usta neke sociale, Socialni demokrati iščejo rešitve, prepričana sem v to, to je pokazala Svetlikova reforma 2011. Llta, ko je 13 tisoč kmečkim ženam pobralo tiste kmečke penzije, se je včasih reklo. To so [[...]]Ali so to rešitve? Ali je to rešitev? To ni nobena rešitev. Ampak se mi zdi da, kot da ne slišimo, da je potrebno nekaj narediti in ko pride Nova Slovenija z dobrimi predlogi, ki bi pomagali tem ljudem, da bi lahko vsaj dostojno oziroma to niti ni dostojno, preživeli, se vsuje kup enih kritik kaj vse nismo upoštevali pri pobiranju davkov, da je potrebno rešitve iskati v sistemu obveznega socialnega zavarovanja. Seveda mi to vemo, ampak kdo ima v tej državi v rokah škarje in platno in kaj je bilo narejeno. Kaj bo ali pa je bilo narejeno za vse tiste delavce, ki prejemajo pod minimalno plačo. Štirinajst dni nazaj je bilo na Slovenija 1, televiziji, v slovenski kroniki povedano, da dobivajo pod minimalno plačo 313 evrov. kaj ste ukrenili za te delavce, ki dobijo 313 evrov? praktično ni bilo še nič storjenega. In če bi ta delavec dobil 50 evrov več, pomeni na letnem nivoju 600 evrov več, se mi zdi, da je to za njega neka spodbuda in seveda sporočilo države, da ga razume, da razume stisko, da je potrebno poskrbeti tudi za enakomerno porazdeljenost dobrin, vendar s tem vladne koalicije veje nepripravljenost. Prosim vas, razmislite še enkrat in vendarle razumite, da je potrebno delati v tem Državnem zboru za ljudi.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Marinka Levičar, pripravi naj se gospod Branko Zorman. Izvolite gospa Levičar.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim! Gospod Tonin je v uvodu dejal, za ljudi storimo nekaj dobrega. To je potem potrdila tudi poslanka pred menoj, ampak jaz se sprašujem, ali bi res s tem zakonom, ki ste ga pripravili. Jaz imam dileme in pomisleke, ki jih bom v nadaljevanju utemeljila. Najprej se bom ustavila pri socialni kapici. Socialna kapica pomeni, da tisti, ki prejemajo višje plače nad 3 tisoč 100 evrov, približno, to, kar je 4-kratnik bruto plače v Sloveniji, ne bi nad tem zneskom plačevali prispevkov za pokojninsko in invalidsko in za zdravstveno zavarovanje. Ampak, povedati moramo v zvezi s tem, da to pomeni, ta socialna kapica pomeni v sistemu pokojninskega in invalidskega zavarovanja solidarnost do tistih najnižjih prejemnikov pokojnin, ki se jim pokojnina odmeri od najnižje pokojninske osnove. Ta je okrog, sedaj okrog 670 evrov. In vsi tisti, ki imajo manjšo pokojninsko osnovo od 770 evrov, dobijo pokojnino odmerjeno od 770 evrov. Kje se bo torej vzel potem denar za te najnižje pokojnine, za odmero najnižjih pokojnin. Že tako vsi vemo, da so v Sloveniji pokojnine nizke, da se še nižajo. Jaz ne bi pri tem samo poudarjala usklajevanja pokojnin, ampak tudi nove odmer pokojnin. Nova zakonodaja, ZPIZ-1 in potem še ZPIZ-2 sta narejena tako, da so novo odmerjene pokojnine čedalje nižje, da so nižji tisti odmerni odstotki. In če še ne bi bilo te solidarnosti za odmero pokojnine od najnižje pokojninske osnove, ne vem kam bi šli. 760 evrov je zdaj ta meja oziroma 770 evrov. In mi vemo koliko delavcev oziroma zaposlenih ima v Sloveniji nižje dohodke od 770 evrov in vsem tem je omogočena pokojnina oziroma odmera pokojnine od 770 evrov, od te najnižje pokojninske osnove. Ne vem kje bi dobili denar, že za, če za vsa ta izplačila, če bi uvedli to kapico, kot jo predlaga NSi. Poleg tega bi rada še to v zvezi s tem komentirala. Vi pravite, da bi s tem omejili beg možganov v tujino, da bi mladi kadri ostali pri nas doma v Sloveniji. Ampak, poglejte, visoko izobraženi kadri imajo, tak imam podatek, povprečno okrog 2300 evrov plače. Torej, njih ta kapica ne bi zadela. Zadela bi ta kapica samo res tiste najvišje sloje, najvišje menedžerje in druge, ki pač imajo bruto plačo tako visoko. Torej, spet nismo nič naredili, da bi mladi ostali pri nas. Mislim, nismo jim znižali s tem oziroma povišali s tem plače in znižali obremenitev. Tako, da se s tem ne morem strinjati. Potem glede prispevkov. Ne vem, znižati bi bilo treba tudi prispevke delojemalcev, kajti ti so previsoki in nasploh so previsoki prispevki, samo kako do tega priti, samo s tem predlogom ne bomo mogli. Pokojninska in zdravstvena blagajna sta že zdaj v velikih škripcih, država vedno več prispeva v pokojninsko blagajno, pokojnine so nizke, kej bomo vzeli ta denar. Predlagatelji ne povedo. Kje bomo dobili dodatne prispevke za zdravstvo, za pokojnine, da bodo vsaj na sedanjem nivoju ostali. Socialni copatek. S tem socialnim copatkom se nekako strinjam, samo jaz ne vem, če bomo samo najnižje razbremenili teh prispevkov, če bo to ustavno zdržalo, da ena kategorija občanov oziroma zaposlenih plačuje prispevke, druga ne plačuje. Ne vem, o tem se ne morem opredeljevati. Bi pa vsekakor bila za to, da se ta socialni copatek uvede, to pa bi podprla. Potem razbremenitev 13. plače in božičnine, da bi plačevali toliko prispevkov kot se za regres. Spet bi tu rekla, samo, ni veliko podjetij, ki sploh izplačujejo to 13. plačo in božičnino, to so res tista dobra podjetja, ki se zavedajo kapitala, ki je v delavcih. Samo 15 % zaposlenih prejema ta, je deležnih tega izplačila 13. plače in božičnine. Tako, da jaz spet ne vem, če smo kaj naredili za vse državljane. Gospod Horvat je rekel na koncu, največji kapital je človek. S tem se jaz z njim globoko strinjam, in jaz mislim tako, kot on, da bi morali res nekaj naredili več za človeka, samo iz tega predloga jaz tega ne vidim. Lastniki kapitala se tega ne zavedajo, to je tisti problem. Če bi se ga zavedali, ne bi bogatili samo sebe, delavce pa siromašili. Že več smo v tej družbi naredili za to, da bi bili lastniki kapitala razbremenjeni, pa delavci niso čutili tega učinka, žal. Hvala lepa za besedo.
Hvala lepa. Besedo ima predlagatelj mag. Matej Tonin.
V debati se je morda nabralo kar nekaj netočnosti in je morda prav, da jih pokomentiram. Želel bi si, da bi v tej hiši dozorelo spoznanje, da je vsak zaposlen v tej državi dvakratna korist za našo državo. Prvič, mu ni potrebno plačevati določene socialne transferje. Drugič, ta človek poplačuje v zdravstvene in pokojninske blagajne. Če nam bo to izhodišče vsega, potem se bomo o marsikateri stvari lažje pogovarjali. Drugo izhodišče, ki bi ga morali tudi vse ponotranjiti v tej hiši je, da bi čim večje število ljudi plačevalo čim nižje davke. Zdi pa se, da ta država danes ožema tiste, ki plačujejo davke. Je pa neka skupina ljudi, ki jih pač ne plačuje. In višji ko bodo davki, verjemite mi, da bolj se bodo ljudje izogibali plačevanju davkov in več bo vprašanj z računom ali brez in podobnih stvari. In da se ljudi v nedogled z davki ne da ožemati. Tisti, ki se nekoliko na ekonomijo spoznate, mislim, da kolega Mesec naj bi ekonomijo študiral, potem bi moral natančno vedeti kaj je Lafferjeva krivulja, da do neke meje se prihodki z višanjem davkov povečujejo, potem pa od neke točke naprej pa nič več. Bi moral on zelo konkretno vedeti. Kakorkoli stvari obračamo ste citirali, kako varčevanje ne pomaga pri gospodarskem zagonu, pri gospodarskem preobratu, citirali ste stvari, kako zniževanje davka na kapital ne zažene gospodarstvo. Jaz se lahko s temi stvarmi vse strinjam z vami, jaz temu, kar ste povedali ne oporekam. Trdim pa eno, in to trdijo, če hočete ideološko levi in desni ekonomisti, da za zagon tega gospodarstva je potrebno povečati domačo potrošnjo. Sedaj se naj vsak izmed vas vpraša, kako povečati domačo potrošnjo oziroma povedati še bolj enostavno, kako doseči, da bodo ljudje več zapravljali, več kupovali. Ja, ni druge formule in ni drugega načina kot da in v žepu ostane več in da tisto, kar imajo več, lahko več zapravijo. Vse ostalo so prazne floskule. Povejte mi, če obstaja še kakšna druga rešitev, da bi lahko povečali domačo potrošnjo drugače kot tako, da ljudem ostane več v žepu. O.k., bom rekel, strinjam se z vami, da obdavčitev kapitala v Sloveniji ni problem, da smo tukaj zelo konkurenčni oziroma da imamo v primerjavi z drugimi državami nizko obdavčitev kapitala. Ta zadeva je neproblematična, se strinjam. Problematična pa je obdavčitev dela. Celo ministrica SD trdi, citiram, "glavni problem minimalne plače so stroški dela". Tudi številni drugi ste danes razpravljali, da je problem obdavčitev dela. Meni se zdi neverjetno, ali ste poslušali danes zelo natančno razpravo, da dve poslanski skupini, ki naj bi se zavzemali za malega delavca, to sta Združena levica in Desus dejansko zagovarjata večjo obdavčitev dela. Razumi kdor more. Jaz tega enostavno ne morem razumeti, kako naj bi se zagovorniki delavcev in upokojencev zavzemali za to, da bodo še bolj obdavčeni. Če je delo preveč obdavčeno, jaz sem imel, preden sem postal poslanec, espe, sem bil podjetnik, marsikdo izmed vas tudi in najverjetneje se bo, če bo malo okoli sebe pogledal zelo velikokrat srečal s podobnimi težavami, če je delo preveč obdavčeno, da se podjetniki in podjetja poslužujejo dela na črno, da obstajajo v Sloveniji primeri kot je minimalno plačo nakažejo uradno na tvoj transakcijski račun, ostalo pa dobiš v kuverti. To je vse posledica tega, ker je delo preveč obdavčeno. In zdaj, če hočemo v ta problem zagristi, se je treba s tem ukvarjati. Jaz druge variante ne vidim. In, ko smo iskali rešitve, kako čim bolj učinkovito v ta problem pretirane obdavčitve dela zagristi, smo iskali rešitve, ki bi bile enostavne in ki ne bi trenutnega sistema, ki ga imamo, postavljali na glavo. Mi nismo šli spreminjati teh prispevnih stopenj, odstotkov prispevnih stopenj. Ampak smo poskušali našo zakonodajo poenostavljati in jo delati smiselnejšo in povejte, kako lahko najdeš bolj enostavno rešitev, kot to, da vsakemu državljanu rečeš, glej, zaradi tega, da se bodo tvoji neto prihodki povečali, torej da ti bo v denarnici ostalo več, ti država prizna, da ti od 3.300 evrov letnega zaslužka ni treba plačevati prispevkov. Torej vse, kar zaslužiš do 3.300 evrov ne plačuješ prispevkov, vse, kar zaslužiš nad tem, plačuješ. Preprosta rešitev. To je, bom rekel, neke vrste pavšalni odpustek, če hočete. Ne komplicirano nič tukaj, nič tam, ampak je rešitev enostavna in zaradi tega, ker je 3.300 evrov neoprispevčenega to konkretno pomeni 50 evrov večji neto prihodek ljudi, ki imajo minimalno plačo, s tem, da bruto minimalna plača ostane ista. Dajte povedati, kako bi lahko našli rešitev, da ne bi dodatno obremenili gospodarstvo, ki že tako ali tako se pritožuje, da je preveč obremenjeno in da bi hkrati povečali prihodke ljudi. Če imate boljšo rešitev, dajte jo danes na plan, vam garantiram, da jo upoštevamo. Ampak jaz druge rešitve nisem našel, kot to, kar smo predlagali. Torej, da minimalna bruto plača ostane na istem nivoju, zaradi 3.300 evrov noeprispevčenega prihodka, pa se mesečno tistim, ki imajo minimalno plačo poveča za ta za 50 evrov. V enem letu to znese še ena minimalna plača. Tisti, ki ste govorili o skrbi za malega človeka, še eno moje vprašanje. Kako bi vsem tem 40 tisoč ljudem, ki so danes na minimalni plači, lahko bolj konkretno pomagal kot tako, da jim zagotoviš, da imajo 50 evrov vsak mesec več na računu? Kako? Z ukrepi, ki bodo tem ljudem, ki imajo minimalno plačo, dodali dva ali tri evre, morda 5 evrov. S temi petimi evri si ne morejo popolnoma nič pomagati in teh 5 evrov se tudi ne bo prelevilo v večjo potrošnjo. Ampak lahko k večji potrošnji prispeva vendarle zgolj nek konkreten znesek in ena dodatna minimalna plača, to zagotovo je. Nekateri ste tukaj izpostavljali, ste se bali, kaj pa zdaj to pomeni za tiste z najmanjšimi dohodki za najšibkejše ljudi, finančno najšibkejše ljudi, da zaradi tega, ker se bo zmanjšalo plačevanje prispevkov, se bodo pa zmanjšale tudi pokojnine. Ne drži. Glejte, poglejte si vi ZPIZ-2, kjer enostavno vam piše notri, ko govori o najnižji osnovi za izračun pokojnine, lepo piše, četudi je ta znesek nižji od te najnižje osnove, ne more biti ta nižji od najnižje pokojninske osnove, ki jo določa zakon. To pa je danes 76,5 % povprečne mesečne plače. Torej, govorim zdaj zelo pošteno. To, kar boste vi plačevali manj za prispevke, tisti najšibkejši, ne bo pomenilo nižjo penzijo, bo pa to pomenilo večji strošek za državo. To pa jaz priznam. Se pravi, pokojninska blagajna oziroma država bo zaradi tega ukrepa nekoliko bolj obremenjena, tega jaz niti ne skrivam in to ste tudi sami lahko ugotovili, ampak ne pa drži, da bi zaradi tega ukrepa ljudje, ki imajo minimalno plačo imeli manjšo penzijo. In to, glejte, če meni ne verjamete, če odkimavate, dajte si pogledati ZPIZ-2, kjer te stvari notri jasno in glasno pišejo, kakšna je najnižja osnova za izračun pokojnine in pod kaj ne morejo iti. Torej še enkrat poudarjam, da zaradi našega ukrepa, ljudje, ki imajo danes minimalno plačo, ne bodo imeli nižje pokojnine, bo pa imela država večji strošek.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Mateja Vraničar Erman. Se opravičujem, repliko ima gospa Marinka Levičar.
Hvala. Moram replicirati gospodu Toninu. Jaz se s tem seveda strinjam, vendar sem poudarila, da se pokojnine lahko odmerijo od najnižje pokojninske osnove, ki je zdaj 770 evrov, zagotavlja solidarnost v pokojninskem sistemu. In ta solidarnost bo zdaj okrnjena. Če bomo uvedli socialno kapico, prispevki tistih, ki imajo pokojninsko osnovo nad 3.000 in nekaj evrov, ne bodo prišli v pokojninsko blagajno in pokojninska blagajna ne bo mogla s temi prispevki zagotavljati solidarnosti, torej, odmere pokojnin na osnovi solidarnosti, od najnižje pokojninske osnove. Jaz ta zakon poznam in vi ste ga tudi pravilno interpretirali, vendar sem dodala, da je to na osnovi solidarnosti, ne da se zdaj ta solidarnost preliva na račun državne blagajne. Osnovno načelo tega pokojninskega sistema, obstoječega, je solidarnost. In to solidarnost moramo gojiti tudi naprej. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Mateja Vraničar Erman, državna sekretarka, izvolite.
Hvala lepa. V uvodu sem nanizala samo nekaj ključnih argumentov, ki so Vlado vodili k sklepu, da glede na dikcijo, ki je predvidena v Poslovniku Državnega zbora, predlaga Državnemu zboru sklep, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. V tem delu pa bi se rada osredotočila na nekoliko bolj poglobljene argumente o posameznih elementih, ki so bili v razpravi izpostavljeni. Najprej, država pobere. Pobere se en del za državni proračun, iz katerega se financirajo socialni transferji, javne investicije pa plače v javnem sektorju, pa še kaj bi lahko naštevala, ampak glavnina obremenitve stroškov dela je pa plačilo v pokojninsko in zdravstveno blagajno. In ta del plačil, ki temeljijo na prispevkih, je neminovno povezan s pravicami, ki iz sistema socialne varnosti izhajajo. Odločili smo se za nek sistem socialne varnosti in ga vzdržujemo naprej. V tem sistemu socialne varnosti smo se odločili za nek nivo medsebojne ali pa, če hočete, medgeneracijske solidarnosti. In s takšnim posegom v financiranje tega sistema, kot ga predlaga ta zakon, dolgoročno ne moremo vzdrževati sedanjega sistema socialne varnosti, pravic iz socialne varnosti in obsega solidarnosti, ki jo želimo. Zaradi tega sem v uvodu poudarila, da potrebujemo širšo razpravo in kontekst o vseh elementih sistemov socialne varnosti v državi. Ne morem se strinjati s tezo, da so predlagane rešitve enostavne. Enostavno jih je zapisati, so pa izredno težke za izvedbo. Naj opozorim, da predlagani copatek pomeni znižanje obremenitve in s tem seveda kratkoročno višji razpoložljivi dohodek pri zavezancih, ki plačujejo prispevke za socialno varnost, na vseh ravneh, ne samo pri tistih z najnižjo osnovo. Ampak po Zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju je pa pokojnina varovana za tiste z najnižjimi dohodki. Tisti, ki imajo pokojninsko osnovo, ki je višja od tega minimuma, bodo zaradi splošne olajšave, ki bi se priznala pri plačevanju prispevkov za socialno varnost, imeli manjšo pokojninsko osnovo in s tem nižjo pokojnino, seveda ob upoštevanju, da se uveljavi samo ta ukrep in noben drug. Govora je bilo, ja, tudi za te, ki prejemajo najnižje plače in skozi sistem solidarnosti že danes državni proračun s transferom v pokojninsko blagajno dodatno financira izplačevanje njihovih pokojnin in govora je bilo, ja, bo pa država več plačala. Od kod pa država dobi, da lahko plača?! Nekaj je bilo rečeno, da denar ne raste na drevesih, pa da se strese pa denar pade dol. Tudi za državo to velja. Država nima tiskarne, da bo tiskala denar, ampak ga lahko v bistvu zbere, zaradi dogovora, da bomo skozi davčni sistem zbirali določena sredstva, ki jih bomo porabili za skupno dogovorjene namene. Zaradi tega je treba biti pri oceni tega predloga zelo pozoren, ko govorimo o kratkoročnih in o dolgoročnih učinkih, ne samo na blagajne javnega financiranja, ampak tudi na posameznike. In dolgoročni učinki na posameznike, so po našem prepričanju brez drugih spremljajočih ukrepov negativni. V zvezi z izplačilom božičnic, ker gre za vsebinsko nekoliko drugačno zgodbo, pa je treba opozoriti eno zadevo. V zakonodaji se ne moremo sklicevati, da omogočamo ugodnejšo obravnavo nekega izplačila, ki se mu popularno reče božičnica. V zakonodaji je to izplačilo treba jasno definirati. Regres je definiran skozi zakon o delovnih razmerjih in kolektivne pogodbe. Božičnica ni in jo je treba natančno definirati. In kje je posebna obravnava v sistemu prispevkov urejena za regres. V zakonu o prispevkih o socialnih varnosti? Ne. V zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Zakaj torej božičnico in drugačno osnovo za plačilo prispevkov urejati v zakonu o prispevkih za socialno varnost, če želimo enako obravnavo kot za regres? Ne trdim, da ta rešitev, kar se tiče božičnice ni javnofinančno vzdržna ali da je ni mogoče izpeljati v praksi, trdim pa, da ni ustrezno umeščena v pravi zakonski predpis in da ni nomotehnično ustrezno urejena in na to sem opozorila tudi v svoji uvodni razpravi. Hvala lepa.
Hvale lepa. Besedo ima gospod Branko Zorman [[…]] Predlagatelj, izvolite, se opravičujem gospod Zorman. Mag. Matej Tonin.
Hvala. Jaz se zahvaljujem državni sekretarki, da je vendarle tudi javno povedala, da ukrep oziroma predlog božičnice je z javnofinančnega vidika možno izpeljati, če sem jo prav razumel. Če je nisem prav razumel, me bo v nadaljevanju popravila. Se pravi, smo naredili en pomemben korak naprej. Kar se tiče samega vključevanja reševanja drugačne obdavčitve božičnice, da ne gre v pravi zakon. Ampak tudi regres se na nek način ureja v tem zakonu, in ko imate tam poglavje, ki govori o osnovah za prispevke iz dohodkov dela se tam omenja tudi regres za letni dopust in mi smo samo dodali, da pri izrednih izplačilih v obliki t.i. božičnice, da se obračunavajo in plačujejo po istem primeru kot za regres. A veste koliko je bilo v tem Državnem zboru sprejetih takšnih in drugačnih zakonov, ko so številni opozarjali, da to bi pa bilo bolj pametno v tem ali onem zakonu urediti, ampak gre za bistvo in tukaj je bistvo, da je treba obdavčitev božičnice znižati in to ta zakon ureja. Tokrat bi, če sem prej obdelal v moji prvi intervenciji samo božičnico, potem v drugi intervenciji socialni copatek, je zdaj prav, da par stvari povem glede same razvojne kapice, kako naj bi bila to bogataška kapica, ker ste nekateri govorili v svojih stališčih. Vsak davčni sistem seveda v socialni državi kakršna Slovenija naj bi bila mora biti solidaren in pravičen. Solidaren v tem smislu, da tisti, ki imamo več plačujemo več kot tisti, ki imajo manj, ampak hkrati pa mora biti tudi pravičen, da pa vendarle vse skupaj postavimo v neke gabarite, v neke okvirje. Če sem sedaj zelo konkreten, potem lahko rečem: "Tisti, ki imajo danes minimalno plačo oziroma v primerjavi z nami poslanci, logično in prav je tako, plačujejo manj v penzijsko blagajno, plačujemo manj v zdravstveno blagajno." Vsaj kar se tiče zdravstvene blagajne smo pa deležni vsi enakih storitev. To pomeni, da zdravnik, ko greste k njemu, zaradi različnih razlogov vas ne sprašuje kakšno plačo imate in kako visoke prispevke plačujete, ampak se solidarnost zagotavlja s tem, da če plačuješ v tem sistemu, potem si deležen enakih pravic in ugodnosti. Zato je bila nekorektna tista razprava, ki je govorila kako bo sedaj ta razvojna kapica zmanjšala zdravstvene storitve oziroma zdravstvene pravice nekaterim, ne bo, ker še vedno velja princip isti, da smo vsi deležni istih pravic. Še ena stvar, ki se mi zdi neverjetna. Tisti, ki govorite o bogataški kapici, da ne spregledate, da bogataši to kapico že imajo. Spet bom zelo konkreten. Za espe je socialna oziroma razvojna kapica postavljena na nivo nekaj več kot pet tisoč evrov. Vsi lastniki podjetij, delnic ali drugih kapitalskih deležev se na najrazličnejše načine davčno optimizirajo kot se temu popularno reče. Velikokrat se lastniki oziroma bogataši prikazujejo minimalno plačo, vse ostale stvari pa maksimalno davčno optimizirajo, vse tja do davčnih oaz. Za koga bi se pravzaprav ta razvojna kapica uveljavljala? Za tiste, ki so redno zaposleni v podjetjih, ki niti niso lastniki podjetij, ampak ki v podjetjih delajo in tam, zaradi svojega dela, usposobljenosti, ker inovirajo, zaradi njihovih idej nastajajo nova delovna mesta in so v rednem delovnem razmerju in imajo, zaradi tega višjo plačo. Tem vi govorite, da so bogatuni in to neopravičeni bogatuni, ki si ne zaslužijo tega limita do kje plačujejo socialne prispevke. Bodimo zelo konkretni in pojdimo včasih tudi pogledati primere pri ljudeh. Zelo enostavno in popularno je reče, to je bogataška kapica, mi za bogataše nismo, ampak dejstva so drugačna. Tudi tisti razvojni inženir v podjetju Akrapovič ali še kje drugje, ki bi bil deležen tovrstne razvojne kapice bo še vedno za socialne prispevke plačeval mnogo več kot nekdo, ki prejema minimalno plačo, tudi tukaj se še vedno solidarnost zagotavlja, ampak iz vaših demagoških razprav je morda čutiti, saj te bogatuni tako ali tako ne bodo plačevali nobenih prispevkov. Ni res, še vedno bodo plačevali najvišje prispevke, samo s to razliko, da nekje je pa, vendarle postavljena meja, ker niti država ne ponuja brezmejnih zdravstvenih storitev in tudi penzije so navzgor omejene, imajo postavljen limit. Tukaj sem govoril, da eno je solidarnost in s tem je solidarnost zagotovljena, da tisti, ki imajo več plačujejo več, mora pa biti tudi nekje zagotovljena pravičnost. Toliko za enkrat.
Besedo ima gospod Branko Zorman. Pripravi naj se gospod Luka Mesec. Izvolite, gospod Zorman.
Predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovana državna sekretarka. Kolegi in kolegice. V 2. členu slovenske Ustave piše, da je Slovenija pravna in socialna država in dokler bo tako, seveda bo morala država skrbeti za določene pravice, ki jih državljani uživamo, tako na socialnem in zdravstvenem področju. Sedaj, predlog predlagateljev seveda ima neko logiko in oni pravijo, da ne jamrajo in ponujajo rešitve, ampak to ni rešitev, to je samo ena od idej. Rešitev bi bila, če bi seveda na drugi strani to kar bi država bodisi čez proračun bodisi zdravstvena blagajna izgubila, pripeljali notri na nek drug način, to je potem rešitev. To kar predlaga predlagatelj, Nova Slovenija je zgolj pol rešitev. Dali ste za primer, koliko na primer eno podjetje, ki izplača 812 evrov božičnice, od tega delavec prejme malo manj kot 500 evrov. Že res, ampak zakaj gredo ti prispevki. Ti prispevki gredo za vse socialne in zdravstvene pravice, ki jih uživamo, pa naj jih samo nekaj naštejem. Pokojnina je ena od teh zadev. Starševski dopust, porodniški dopust, plačana bolniška odsotnost, nadomestilo za primer brezposelnosti. Povejte tistim, ki ostanejo brez dela, da ne bodo več prejemali na primer nadomestila za brezposelnost ali pa bo to nadomestilo njihovo bistveno manjše. Že zdaj ni veliko. Subvencije vrtca, brezplačen študij, itn. Pa na zdravstvenem področju. Brezplačne zdravstvene storitve, brezplačna zdravila, brezplačni medicinski pripomočki. Saj to stane, saj to je treba in vse to država na nek način plačuje bodisi iz proračuna, kjer bom rekel, dopolnjuje vsako leto pokojninsko blagajno zato, da upokojenci dobijo svoje pokojnine in na drugi strani zdravstvena blagajna oziroma blagajna Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, ki se financira iz zdravstvenih prispevkov in plačuje za vse zdravstvene storitve, ki jih državljani koristijo. Ta vaš predlog, ta vaša ideja je seveda dobra, ampak na drugi strani ne moremo ignorirati dejstev, da iz naslova prispevkov za zdravstveno zavarovanje pride do izpada 300 milijonov, 300 milijonov manj denarja bo prišlo, bi v tem primeru sprejetja seveda tega zakona, prišlo v zdravstveno blagajno in 600 milijonov manj bi prišlo v pokojninsko blagajno. Naj samo spomnim, da država Slovenija vsako leto v blagajno ZPIZ da cca. milijardo 400, milijardo 500. To se pravi milijardo 500 milijonov dodatnih sredstev za to, da se zagotavlja zadostna sredstva za izplačilo pokojnin. Pri zdravstveni blagajni je ta zadeva še toliko bolj komplicirana, ker zdravstvena blagajna pa seveda se ne more ne zadolževati niti jo ne more država dofinancirati, ampak morajo s tistim, kar dobijo skozi prispevke, plačevati vse storitve. Govorili ste že seveda pred časom smo govorili oziroma večkrat se omenjajo daljše čakalne dobe. Te daljše čakalne dober so posledica seveda tudi premalega priliva, že danes premalega priliva v zdravstveno blagajno in ta vaš predlog bi ta priliv še bistveno bistveno zmanjšal. Iz tega naslova seveda tega vašega predloga, ker ne ponuja kot sem rekel, te druge rešitve, kje pa nadomestiti denar v pokojninski in zdravstveni blagajni, seveda ne moremo podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Predlagatelj mag. Matej Tonin. Izvolite.
Slovenija že danes pokriva izgubo pokojninske blagajne in zdravstvene blagajne in seveda zaradi teh naših predlogov bodo te izgube morda nekoliko večje. In te izgube bo tako pokrila tudi Slovenija oziroma proračun Republike Slovenije. Samo s to razliko, da danes se te izgube pokrivajo na način, da vam določen del denarja dobesedno vzamejo pri plači in ga dajo za pokrivanje izgube teh dveh blagajn, po našem predlogu bi pa vi z zapravljanjem tega denarja, ki ga vam država pusti, preko drugih davkov državi ponovno plačali, da bi ta minus pokrila, samo vrstni red je nekoliko zamenjan. Mi zagovarjamo to, ko trošiš, plačuješ davke in s tem polniš tudi državno blagajno; vi pravite, da je treba zadeve že v samem startu odvzeti, tu smo si različni. Glede virov, bom skušal biti bolj natančen. Mi nismo želeli ogroziti javnofinančne stabilnosti Slovenije, ker se zavedamo, da je to pomembno. Zaradi tega nismo sestavljali zakona, ki bi demagoško predvideval uveljavitev že jutri, ampak smo predlagali uveljavitev tega zakona z naslednjim državnim proračunom, to pa je s 1. 1. 2018. Do leta 2018 imamo nekaj časa, da določene stvari še prilagodimo in adaptiramo, da bi ta manjši kolač, ki bi ga država zbrala zaradi tega, ker bi ljudem več v žepih pustila, pokrili na drugačne načine. Danes ste že govorili o nekaterih stvareh. Saj se tudi vas spomnim, da ste govorili o tem, kako bodo davčne blagajne prinesle več v državni proračun. To je lahko nek dodaten vir, se pravi, preganjanje sive ekonomije, to je dodatno polnjenje državnega proračuna. Danes je bilo že večkrat povedano, da je zgolj obstoječi davčni dolg v Sloveniji takšen, da bi praktično za eno leto pokril ves ta izpad, ki ga ti ukrepi povzročijo. In še ena stvar, ki jo vsi v tej razpravi zanemarjate, in sicer, da je treba delati dinamične izračune. Torej, ministrstvo je naračunalo 800 milijonov, mi smo naračunali 500 milijonov, ampak vse je pogojeno s tem, koliko bo dodatnih prilivov. Ministrstvo je šlo bolj v konservativne izračune, mi pa vendar računamo bolj optimistično, da bo iz tega naslova nastalo kakšno delovno mesto več. In vsako delovno mesto več pomeni dodaten vir prihodkov za državo. Zato je treba gledati celo sliko.
Izvolite, replika, gospod Branko Zorman.
Hvala, predsedujoči. Mislim, da me kolega Tonin ni ravno dobro razumel. Jaz sem povedal, da že sedaj je premalo prilivov v pokojninsko in zdravstveno blagajno. In to, kar on govori, da bi izgubo blagajn, ki bi dodatno nastala v primeru sprejetja njihovega predloga zakona, plačala država. Od kje, če je že sedaj premalo? Mi imamo solidarnostni sistem v Sloveniji in dokler imamo solidarnostni sistem, se ve, da tisti z več prilivi plačujejo na nek način tudi za tiste z manjšimi prilivi. Ali želimo mogoče imeti Ameriko, kjer ljudje, recimo, določeni spijo pod mostom, brez zdravstvenega zavarovanja, ne morejo iti niti k zdravniku niti v bolnišnico, in imamo nekatere, ki so normalno situirani. V Sloveniji tega nimamo, zaradi tega, ker smo socialna država in skrbimo, da je temu tako. To je ta največja razlika. In še nekaj. Neka zanimiva logika je pri Slovencih prisotna – na eni strani obtožujemo državo, kako draga je in kako jemlje in koliko vzame, ampak takoj, ko pa pridemo do neke situacije, ko nekaj potrebujemo, pa rečemo, država mora dati, pozabili smo pa na tisto prej, da pa mi nečesa državi nismo dali. Hvala.
Hvala lepa. Predlagatelj, izvolite, mag. Matej Tonin.
To je prava parlamentarna debata, jaz uživam, da si izmenjujemo mnenja, da ni to neka anemična debata. Kolega Zorman, jaz sem vas natančno razumel. Jaz razumem, da pokojninska in zdravstvena blagajna že danes proizvajata minus in da mora država že danes vplačevati v te blagajne. Razlika med nama je samo ta, da vi ocenjujete, da se da ta minus pokrivati in te blagajne napolniti samo z dodatnimi davki, če sem zelo konkreten, tako zagovarjata Desus in Združena levica, torej s še poviševanjem prispevnih stopenj, da se na takšen način te zadeve polni, moja poanta je pa, da z novimi delovnimi mesti, torej, če bo več ljudi imelo delo, se bodo te stvari hitreje polnile. Če so bili še v preteklosti na enega upokojenca trije zaposleni, je to razmerje danes nižje kot 1 proti 1,5. In mi v nedogled poviševati davkov za to, da bomo polnili vse minuse v državnih blagajnah, jaz mislim da smo mi to točko že presegli in da je potrebno razmišljati o načinih, kako več ljudi dobiti da bodo v te blagajne vplačevali. Ne tiste, ki že plačujejo še bolj izžemati. To je osnovna poanta. In morda tisti, ki boste danes še razpravljati tudi luči tistega, kar predsednik vlade govori in ki ima poseben napis pred seboj, da se išče rešitve, jaz bi vendarle danes od kolegov poslancev rad slišal kaj pa so vaši predlogi? Morda so Socialni demokrati nekaj nanizali kaj so oni predlagali, sestavili ampak dajte, poskušajte biti proaktivni, ne samo, da poveste Nova Slovenija nimate prav, z vami se ne strinjamo, vse bo šlo v "zugrunde" ampak dajmo, skupaj iščimo rešitve in povejte kako bi vi te problem reševali in kaj bi vi storili zato, da bi ljudje imeli več v žepu. To je vprašanje.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Luka Mesec, pripravi naj se gospod Tomaž Gantar. Izvolite, gospod Luka Mesec.
Hvala za besedo. Zdaj pri predlogih, kot je ta pred nami je treba najprej pogledati kakšno je stanje v državi in to stanje ne bi moglo biti bolj zgovorno. Mi imamo trenutno polovico upokojencev, ki prejema tako majhne pokojnine, da jim ne omogočajo niti minimalne eksistence. Mi imamo eno tretjino pokojnin financiranih iz proračuna, ker je v proračunski blagajni premalo denarja. Mi imamo 200 tisoč ljudi v temu trenutku, ki v zdravstvu čaka v vrstah, da pridejo do zdravnika da lahko pozdravijo svoje težave. To je stanje. Stanje je, da tako pokojninska kot zdravstvena blagajna sta podhranjeni, sta prazni in ne moreta zagotavljati, ne moreta omogočiti potreb tistim, ki njihovo pomoč potrebujejo. Predlog, ki je pred nami pa v bistvu precej enostavno zmanjša prilive v te dve blagajni za dodatno milijardo oziroma 17 % vseh sredstev. To pomeni nič drugega kot nadaljnjo upadanje kakovosti zdravstva, nadaljnjo nižanje pokojnin, nadaljnjo praznjenje državne blagajne. Strinjam se z vami, gospod Tonin, denar ne raste na drevesih, absolutno. To je prva zadeva, ki jo je treba ob tem povedati in to je glavni razlog zakaj v Združeni levici ne moremo niti pod razno takšnega predloga podpreti. Zdaj, druga stvar, ki jo je treba povedati, so pa ti miti o ustvarjanju novih delovnih mest in gospodarski rasti, ki naj bi jih ta predlog prinesel. Če ne bi bili površni bi si lahko pogledali nekaj podatkov za Slovenijo. Recimo, Banka Slovenije je leta 2013 izdala poročilo, ki sem ga že prej omenjal, ki zelo jasno pove kakšni so multiplikatorji in sicer pove naslednje: Če se državna potrošnja dvigne za 1 % BDP-ja, se pravi, če bi zbrali 1 % BDP-ja davkov več in to investirali oziroma bi država porabila, bi to pomenilo 1,6 % dvig zasebne potrošnje, 1,1 % dvig investicij in 1,6 % dvig BDP-ja. NA drugi strani, ker je treba seveda ta denar zbrati bi 1 % povečanje davkov pomenilo, da se BDP zaradi tega zniža za 0,4 %, privatna potrošnja za 0,05 % in investicije za 0,35 %. Se pravi, povsod bi bili s takšnim ukrepom na zeleni veji. Obratno pa, če pa slikamo kakšen bo učinek znižanja davkov bo pa verjetno privatna potrošnja se dvignila zelo malo, kar tudi ta multiplikator kaže in nekako se bo zelo malo to poznalo na BDP-ju. To je konec koncev tudi povedal nekdanji razvojni minister prve Janševe Vlade, Jože P. Damijan, ki je v bistvu v petkovi prilogi Financ opisal razvoj svoje misli v zadnjih letih in je povedal zelo jasno, da se je motil pri učinkovitosti davkov pri spodbujanju gospodarstva. [[opozorilni znak za konec razprave]] Citiram: "Eksperiment ZUJF in zniževanje davka na dobiček naj bi prinesel gospodarsko rast. Ampak sledilo je nasprotno, preobrat iz trenda dveletne rasti v novo recesijo in veliko povečanje luknje v proračunu [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod [[…]]Žal. Besedo ima gospod Tomaž Gantar, pripravi naj se gospa Marija Bačič. Izvolite, gospod Gantar.
Hvala lepa predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi. Jaz predlog Nove Slovenije razumem predvsem kot bližnjico, kako začeti z zmanjševanjem socialne države in kako začeti z ukinjanjem solidarnosti. Predvsem pa mislim, da ste se reševanja tega problema lotili enostavno z napačne strani, z zmanjševanjem prispevkov. Ideja sama na sebi seveda ni inovativna, to se je že enkrat zgodilo, leta 1996, ko so bili prispevki znižani za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. In nekaj let je ta izpad nadomeščal davek na izplačane plače, ki pa se je med leti 2006 in 2009 ukinil in rezultat, seveda rezultat je na dlani, revščina se je povečala. Danes imamo mnoge ljudi, ki seveda ne morejo konca s koncem stakniti in vi bi v bistvu to situacijo samo še dodatno s tem poslabšali. Zagovarjate seveda poslabšali s čim? Zagovarjate, seveda, da bi z vašim predlogom ljudje dobili več v žep. Na nek način bi dobili več v žep, obenem pa ne poveste, koliko bi jim po drugi strani na račun zmanjševanja prispevkov socialnega področja, se pravi zdravstva in podobnega utegnili bistveno več, kot bi jim dali z vašim predlogom. Koliko jih bo stalo po vašem predlogu tudi zdravstvene reforme, zdravljene na ta način? Bistveno več, kot pa jim vi dajete s predlogom v žep. Ideja seveda sama na sebi je dobra. Poleg tega pa se zavedamo tudi mi seveda, da je treba konkurenčnost gospodarstva povečevati. Ampak ali so ravno prispevki tista pravilna ali pa najhitrejša pot? Verjetno najhitrejša, pravilna pa ne, glede na to, da konkurenčnost gospodarstva zavisi še od mnogih drugih pogojev. In ne nazadnje tudi, če gledamo ne vem, zakaj nismo interesantni tudi za tuje investitorje in vlagatelje. Sigurno to ni izhodišče samo v prispevkih, ampak imamo kup drugih problemov, dolgotrajne birokratske postopke, delovnopravno zakonodajo, prostorsko zakonodajo, vodenje in vmešavanje vseh mogočih v sisteme vodenja. Pa nenazadnje se ne moremo pohvaliti, vsaj po podatkih ne, tudi po sami učinkovitosti dela, se pravi, da je možnosti za izboljšanje konkurenčnost gospodarstva na vseh ostalih področjih, kjer rešitev niste predlagali bistveno več. Lotili ste se pa najbolj enostavne, pa za ljudi, za prebivalce Slovenije najbolj škodljive rešitve. Se pravi zmanjševanje socialne države na račun na videz všečnega predloga, seveda zniževanje oziroma vstavljanje socialne kapice navzgor in navzdol. Poleg tega se mi zdi predlagana sprememba, ki pomeni bistven poseg v sistem socialnih zavarovanj, brez ustreznih rešitev na področjih, ki sem jih omenjal, pokojnin, zdravstva, dejansko nedostojna rešitev. To je v bistvu atentat na socialno državo. To priznali ali nepriznali. Pričakoval bi seveda bistveno drugačne rešitve za izboljšavo konkurenčnosti, predvsem glede tudi na skupino ljudi, ki jih zagovarjate in ki verjamem, da niso verjetno v tisti najbogatejši kategoriji. Mislim, da je to vprašanje do te mere pomembno, da se mi zdi tudi nedostojno, da ga poskušamo nekje preko stranskih vrat, po neki bližnjici uvajati omejevanje na področju socialne države. In da za takšno vprašanje potrebujemo bistveno širši družbeni konsenz in razpravo tudi širšo, ljudi, ki bodo to vprašanje seveda poznali in razumeli. Ker verjamem seveda, da mnogi, kaj pomeni socialna kapica navzgor, navzdol in podobno pač ne vedo dovolj ali pa ne poznajo dovolj. Mogoče še za konec, kolega Horvat je ob predstavitvi knjižice, predstavitvi mnenja poslanske skupine knjižico pokazal Slovenci so, smo, imamo rešitve. Slovenci smo za rešitve, ki jih pa predlagate, ne hvala, ker mislim, da niso dobre in da ljudem škodijo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Marija Bačič, pripravi naj se gospa Suzana Lep Šimenko.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Pozdravljene kolegice in kolegi. Prepričana sem, da se skoraj vsi strinjamo, da je delo preveč obdavčeno. Na drugi strani pa Socialni demokrati opozarjamo, da so dobički premalo obdavčeni. Zato menim, da je prava rešitev, da je treba ob zniževanju davkov dela delno povečati in uravnotežiti davke na drugi strani, to je na strani kapitala in dobičkov. Namesto davčnih olajšav za tiste, ki že sedaj prejemajo najvišje prihodke menim, da je primernejše, za kar se zavzemamo Socialni demokrati, povečanje obdavčitve dobička na evropsko primerljivo raven in hkrati s tem z reformo dohodninskih razredov, ki bi pravičnejše obremenilo srednji sloj prebivalstva. Želimo torej, da bi se uvedel 34 [[?]] odstotni dohodninski razred, ki bi razbremenil višji srednji razred in hkrati dvignil zgornjo mejo obdavčitve 27 odstotnega dohodninskega razreda na 30.000 evrov, kar bi pomenilo višje neto plače za srednji razred. S prejetim predlogom Nove Slovenije bi omenilo zmanjšanje prihodkov za zdravstveno in pokojninsko blagajno, celo za 490 milijonov, po oceni Vlade celo za 760 milijonov evrov, kar bi pomenilo,da se na račun nekoliko višje neto plače ogroža socialna varnost zaposlenih, torej nižje pokojnine in ogrožen sistem javnega zdravstva. Če kaj nam mora biti jasno, da vedno večja neenakost, ko ima peščica ljudi v lasti več kot številni drugi skupaj zagotovo ni prava pot. Zavzemala se bom, kot naša stranka, Socialni demokrati za pravičnejše davke in močnejši srednji razred, ne pa za privilegije najbogatejših, seveda predlaganega zakona zato ne morem podpreti. Če pa se, recimo, malo spomnim na leto 2007, ko je davčno reformo uvedel gospod Bajuk, ki je uvedla manj razredov, nizko postavljen 41 procentni razred in je ta razbremenitev stala proračun 980 milijonov evrov. Toliko v razmislek. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Suzana Lep Šimenko, pripravi naj se gospa Vojka Šergan.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Spoštovana državna sekretarka. Reči moram, da sem danes slišala veliko navedb ali trditev s katerimi se absolutno ne morem strinjati. Tukaj se vidi, da imamo različne, zelo različne poglede na to, kako naj bi stvari v Sloveniji delovale. Prvo, kar želim, to kar je bilo večkrat izpostavljeno, da se s tem zmanjšuje socialna država. Lepo vas prosim, od kod vam sploh pridejo takšne trditve na pamet. Jaz osebno ocenjujem, da je gospodarstvo tisto, ki bi moralo biti center vsega, hrbtenica vsega, od dobro delujočega gospodarstva je odvisno, kako bodo stvari v državi funkcionirale. Od tistih ljudi, ki so zaposleni je odvisno koliko pride v proračun Republike Slovenije, od tega je odvisno kakšno imamo izobraževanje, kakšno imamo zdravstvo, kako lahko zagotavljamo varnost v naši državi in podobno. Ampak, kaj se dela pri nas? Pri nas pa se želi najbolj obremeniti ravno tiste, ki delajo in seveda tudi realni sektor. Seveda smo pa vsi zelo ponosni na gospodarsko rast. In kdo je in bo zaslužen po napovedih? Izvozniki. Kdo so to? To so podjetja, gospodarstveniki. Vsi se zavzemamo, gospodarstvo, potrebno je zagotoviti konkurenčnost. Ja, kako, na način, da bi jih dodatno obremenjevali. Gospodarstvo je treba razbremeniti. Vsi se strinjate s tem da so plače absolutno preveč obdavčene, ampak razbremenili pa jih ne bi, pod pretvezo, da bi s tem ogrozili socialno državo. Totalni absurd. Koliko imamo danes brezposelnih? Okrog 113 tisoč, ne vem zdaj točno natančne številke. Koliko smo jih imeli v obdobju pred krizo?! Skoraj 50 tisoč brezposelnih manj. Kje se bodo ti brezposelni zaposlili, verjetno je vsem v interesu, da bi vsi ti ljudje delali. Kje se bodo zaposlili?! Ali jih boste v javnem sektorju zaposlili, da se bo zmanjšala brezposelnost, ali je cilj da bi se ti ljudje zaposlili v realnem sektorju, v gospodarstvu. Kdaj pa bo gospodarstvo zaposlovalo, ja takrat ko se ga bo na drugi strani malo razbremenilo. In manjša obdavčitev plač ima zagotovo za posledico to, da bo gospodarstvo začelo zaposlovati, da se bo povečalo delovna mesta. Ampak seveda, vaše stališče je pač drugačno. Vi imate delodajalce, ne vem, za prevarante, samo podjetja spravljajo v stečaj. Ali ste se vprašali koliko državnih podjetij je šlo v stečaj in zakaj je šlo v stečaj. S tem se seveda vi verjetno ne želite ukvarjati. Bi pa imeli dodatne davke. O kakšnih davkih? Nepremičninski davek ali bencinski cent, ki je tudi davek. Davčne blagajne, popolni nesmisel. Mi je na misel prišla misel Margaret Thatcher, ki govori približno tako: Težava socializma je, da prej kot slej zmanjka denarja drugih. In prav tako se mi zdi, da je včasih v Sloveniji, čeprav nismo več v socializmu. In resnično bi si želela, da bi končno vsi skupaj spregledali, da je edina rešitev v tem, da razbremenimo gospodarstvo. Tako davčno, kot administrativno. Gospodarstveniki na to opozarjajo že leta, opozarja se na to, da je obdavčitev dela previsoka. Vsi se s tem strinjate, s tem se strinjajo ne nazadnje tudi zaposleni, saj ko dobijo plačilne liste zelo dobro vidijo kaj je neto in kaj pride na njihov transakciji račun, kaj pa piše kot bruto plača. In naj spomnim, tudi minister za finance je večkrat omenil, da so plače preveč obdavčene in tudi v koalicijski pogodbi ste to zapisali, čeprav je očitno del koalicije na to že kakorkoli tudi pozabil. Jaz ocenjujem, da je za Slovenijo izjemno nerazvojno, velikokrat ste govorili, želite si razvojno Slovenijo. Kaj je razvojnega v tem, da zaposleni, da dobi 600 evrov neto plače, da je potem strošek delodajalca oziroma da da državi 300 evrov, ker stane približno 900 evrov, ne govorim o točnih zneskih, ampak okvirnih zneskih. Za neto znesek tisoč evrov da državi 700 evrov. Če pa pridemo na neto znesek 2 tisoč evrov, pa pomeni, da je skupaj tisti drugi bruto več kot 2 tisoč evrov, kar pomeni, da pri plači država, pri takšni plači, takšnih plač je v Sloveniji seveda zelo malo, ampak v takšnih primerih država zasluži več kot pa zasluži delavec. Ampak, to je za kolege iz Desusa, to so, ne vem, bogataške kapice, to ste danes izumili tukaj. In res se sprašujem, ali je to pravičen sistem ali s temi spremembami, ki jih je predlagal predlagatelj mi ogrožamo solidarnost, nikakor ne, še vedno obstaja, je to razvojno spodbudno to, kar imamo danes, ni. Ta predlog bi vsaj nekoliko popravil to, ali naš današnji sistem zavira podjetništvo ali ne. Sami odgovorite na to vprašanje. Ali zavira vstop tujih investitorjev v Slovenijo. Kaj največkrat povedo, kaj je previsoko. Ravno strošek dela. In zaradi tega Slovenija, kot lokacija za vstop tujih investitorjev ni primerna. In ne nazadnje se tudi sprašujemo, ali se ne zaveda same poštenosti. Zakaj? Zato, ker kaznuje tiste, katere so najbolj produktivne, tiste ki najbolj delajo. In pa ponovno poudarjam, ne gre tukaj na račun solidarnosti. Še vedno imamo zelo solidaren sprejem. Če bi v celoti sprejeli te predloge, ki so bili danes tukaj predstavljeni. Sedaj študija OECD je že bila omenjena. OECD je organizacija razvitih držav. In tukaj smo na devetem mestu po višini obremenitve dela, 42,5 %. Povprečje je 36 %. Zelo veliko. Pa slišali smo že, Avstrija in Nemčija imata bolj obdavčene. Ja, drži, ampak veste, jaz sem malo bližje avstrijski meji, pa je tam dosti dnevnih migrantov, ki delajo v Avstriji, in zelo visoke položnice dobivajo s FURS, ker morajo plačati razliko v dohodnini. Zakaj? Ker pri nas zelo hitro, glede na tisto kar dobijo, padejo v tisti, bom rekla, ta fiksen najvišji dohodninski razred. Pa pogledamo drugo stran, imajo trinajsto, štirinajsto plačo. Koliko je v Avstriji ta obdavčena? S šestimi odstotki. To je kot pri nas regres pa božičnica, da imamo neko primerjavo. Torej kako delujejo druge države. Dosti bolj stimulativno, dosti bolj razvojno, ne pa tako kot mi. Osebno pač ocenjujem, da bi plače, da bi dejansko s tem, ko bi dvignili neto plačo, bi naredili ogromno. Na eni strani bi imeli zaposleni, tisti ki delajo, več denarja. Ta denar bi absolutno potrošili. Država, zagotovo bi ga potrošili. Država bi dobila več iz naslova DDV. Gospodarstvo bi imelo več dela in nenazadnje, če bi imeli malo manj obdavčeno delo, bi tudi imeli manj dela na črno in imeli bi manj nelojalne konkurence in ne bi rabili davčnih blagajn kot jih imamo danes, ker teh, ki delajo na črno tako ali tako ne bomo dobili zaradi tega, ker nimajo registrirane dejavnosti. In kaj bi se še zgodilo? Strokovno usposobljeni ljudje ne bi odhajali v tujino. Vprašajte se malo in vprašajte se na drugi strani tudi, koliko en tak usposobljen kader je stal državo, je stal Slovenijo. Od vrtca, osnovne šole, srednje šole in fakultete naprej in takrat, ko pride v obdobje, ko bi začel v proračun nekaj vračati, odide. Ja normalno da odide. Pa vam bom prebrala, to kar je 15. 9. 2014 na hearingu rekel minister Mramor. S prispevki smo na četrtem mestu med državami EU. Govoril je o stalnem dohodninskem razredu 41 %. Zgornji dohodninski razred, ko tja prideš, je res zelo močno obdavčen. To je obdavčenje pridnih. Mi imamo dejansko te, ki študirajo, ki se trudijo, ki so inovativni, ki so mednarodno odprti in tako naprej in zaslužijo in mi jih udarimo takoj. Seveda, to je lahko čisto v redu, če si v nekem okolju in kjer se v bistvu, kjer ljudje ne morejo iti, ampak mednarodno okolje je tako, da pač so posod drugje ti ljudje bolj cenjeni in manj obdavčeni in zato nam bodo boljši dejansko odhajali. To je povedal vaš minister. In še kako se z njim strinjam. Ravno zaradi tega bi morali nujno nekaj več v tej smeri narediti. Potem pa si poglejmo podjetja. Vi jih imate za ene zlobneže. Ampak veste, podjetja si želijo dodatno nagraditi zaposlene, želijo jim dati božičnice. Slišali smo, ne da veliko podjetij božičnice. Marsikdo bi dal, če ta božičnica ne bi bila tako obdavčena. Včasih se tudi zaposlenim tega ne želijo, ker potem pa so na drugi strani prikrajšani za številne druge ugodnosti, od plačila vrtca, otroških dodatkov, itn., ker takoj pa padejo v en višji razred. Kot sem že rekla, zmanjšanje obdavčitve dela bi zagotovo spodbudilo delodajalce, da bi ustvarjali nova delovna mesta in pa seveda to je tudi ključno za investitorje, ki gredo pač tja kjer je okolje za njih ugodneje in še kako bi jih potrebovali v Sloveniji, še kako bi jih potrebovali. Ta predlog, ki ga je dal predlagatelj, gre zagotovo v pravo smer. Morda ni idealen, da je zelo razumen rok, da stopi v veljavo 1. 1. leta 2018. Torej, časa je dovolj, da predebatiramo in da najdemo spodobno rešitev. In absolutno ocenjujem, to ni nobena bližnjica ampak to je dolgoročno edina prava smer. Me je pa dejansko zelo zmotilo v temu odgovoru vlade, kjer je zapisano: "Vzpostaviti je potrebno da predlog kot je zastavljen pomeni velik izpad javno-finančnih prihodkov, kar z vidika finančne vzdržnosti ni sprejemljivo. Bolj ali manj se je zanemarilo kaj bi pa mi dobili več v blagajno in pa nenazadnje kaj bi pa tudi zaradi tega iz te naše skupne blagajne dali manj. Jaz verjamem, da se vsi strinjamo, da bi si želeli manj dati za socialne transfere, zaradi tega, ker bi imeli ljudi zaposlene in ti ljudje bi tudi dali v to našo blagajno in na takšen način jaz s tem niti najmanj ne vidim da bi s tem ogrozili ali pokojninsko ali zdravstveno blagajno. Še enkrat pravim ,ta predlog mogoče ni čisto popoln je pa zagotovo korak v pravo smer, zato ga absolutno podpiram. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Vojka Šergan, pripravi naj se gospa mag. Jana Jenko. Izvolite, gospa Vojka Šergan.
Hvala za besedo. Spoštovana gospa sekretarka, kolegice in kolegi. Najprej se moram odzvati na razpravo kolegice, jaz bi rada tukaj posebej poudarila, da mi ne podcenjujemo v SMC gospodarstvenikov, da ne razmišljamo o tem, da so podjetniki faloti in želimo samo, da je takšna zakonodaja se sprejema, ki nekako uravnoteži tako na eni strani socialne partnerje in na drugi strani podjetništvo. Jaz mislim da je cilj in mora biti cilj vseh nas v parlamentu predvsem to, da poskrbimo pravzaprav za vse segmente ljudi. Ker vsak na svojem področju rabijo kvalitetno življenje v tej naši državi. Zaradi tega jaz mislim, da ne bi smeli razpravljati v to smer, da smo pa eni izrazito proti in da podcenjujemo podjetnike, to pa res ne, no. Zavzemamo se, da bi tudi oni imeli dobro podlago za svoje poslovanje. V SMC razumemo namen predlagatelja, da se znižajo obremenitve dela. Ta namen v principu tudi podpiramo vendar, kot sem že v uvodu rekla, narediti pa je vendarle potrebno najprej strukturne ukrepe, ki bodo zmanjšali javno porabo in to nekako uravnotežiti. Samo tako lahko zmanjšamo negativni učinek na javne finance, kajti neka okvirna ocena posledic tako na pokojninsko kot tudi na zdravstveno blagajno je preko 500 milijonov evrov. Jaz mislim, da si v temu trenutku ne moremo privoščiti, da naredimo takšno neravnotežje v javnih financah. Prav tako bi sprejetje takšnega zakona bila velika grožnja za same javne finance, opažena seveda tudi s strani mednarodnih inštitucij. Mednarodne inštitucije bi to grožnjo za javne finance vzele zelo resno, kakšne pa bi bile posledice? Podražitev in dodatno zadolževanje države. Posledično pa to pomeni zadolževanje bank in pa to sigurno tudi ne bi bil pozitiven vpliv na delovanje gospodarstva. če bi na eni strani in olajšali in razbremenili delo in na drugi strani podražili zadolževanje in pa otežili zadolževanje gospodarstva mislim, da bi s tem naredili spet na drugi strani škodo. Zato je treba temu pristopati resnično s premislekom. V sladu s fiskalnim pravilom, ki nekako ukrepe med seboj uravnoteži in s strukturni primanjkljaj se prav tako zaradi fiskalnega pravila ne sme povečati. Zato se v Stranki modernega centra zavzemamo predvsem za prestrukturiranje davkov. Za znižanje obremenitve dela bodo potrebni kompleksnejši, hkratni, usklajeni ukrepi, več področij je potrebno tukaj pogledati in jih uravnotežiti. Ti ukrepi bi namreč zahtevali tudi – vsaj takšno je tudi moje razmišljanje – širši družbeni in politični konsenz. Ob znižanju obremenitve dela moramo imeti hkrati tudi primerljiv nivo socialne varnosti, zagotoviti moramo vzdržnost javnih financ, vključno s pokojninsko in zdravstveno blagajno. Prav tako je treba zagotoviti tudi pozitivni učinek davkov in prispevkov za socialno varnost. Skratka, v Stranki modernega centra menimo, da potrebujemo dialog, konsenz, sodelovanje, v dobro ljudi. In ob tej priliki vabim tudi predlagatelja, da v nadaljevanju, ko bomo pristopali k prestrukturiranju davkov, začnemo dobro sodelovati, se poslušati in tudi poskušati potem maksimalno te davke uravnotežiti, v dobro vseh naših državljanov. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Jana Jenko. Pripravi naj se gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa za besedo. Vsem skupaj prav lep pozdrav! Prvo, kar mi je prišlo na misel ob branju predloga zakona, sem pomislila, mogoče pa si hoče gospod Tonin zvišati plačo, z nižanjem prispevkov bi se namreč prispevki obdavčitve znižali tudi poslancem. Mogoče pa želi obnoviti stanovanje, kupiti vikend iz tega na račun državljanov tako privarčevanega denarja. Namreč, kakor trdijo v predlogu zakona, vsi inženirji nimajo takih plač in jih tudi potem ne bi imeli, žal je tako. Odhajajo ven, morda tudi zaradi slabih razmer v delovnih kolektivih, morda je to še največji razlog. Morda tovarne premalo vlagajo v razvoj. Že leta 1995 se je prispevna stopnja za pokojninsko in zdravstveno zavarovanje podjetjem znižala s 15,5 na 8,85 %. Kaj so podjetja s tem privarčevanim denarjem naredila? Če vzamem samo Peko, v razvoj očitno ni šel, saj so zamrli na tem področju, posodabljali niso. S tem predlogom bi bila pokojninska blagajna osiromašena za približno 600 milijonov in tudi zdravstvena za približno 300 milijonov. Torej bi moral za ohranjanje sociale, kakršna je zdaj, na taki ravni, to prispevati proračun. Tudi v proračunu denarja ni. Vedno se "bockamo" ob sprejemanju proračuna, katero ministrstvo, katere postavke bodo znižane in katere je res nujno treba zvišati. In socialo je treba ohranjati. S tem predlogom pač ne bo denarja v proračunu, v blagajnah pa tudi ne. Peko je takrat potreboval samo 2 milijona, pa ju ni dobil. Samo 2 milijona. Tu bi pa osiromašili blagajno za 900 milijonov. Nismo dobili tega denarja v Peku, zato so danes delavci na cesti. Gospa Bratuškova je rekla, da sva tu dve poslanki iz Tržiča. Točno tako, naj jo pa ob tem spomnim, da sem bila jaz poslanka tudi takrat, ko je ona vladala, ko je bila ona premierka. Takrat sem sklicala dve seji, eno sejo odbora in eno sejo Državnega zbora. Ona reševanju Peka ni bila naklonjena. Zadevo je prepustila gospodu Mišiču. In v Cimos vložila 40 milijonov, v Peko ni mogla 2 milijona vložiti. Poglejmo, kje je danes Cimos. Denar je šel po gobe, izgleda. Ona, kar je naredila v času svojega mandata v Tržiču, očitno je imela namen samo kadrovati. S tem naj se pač ne kiti. To ni bil način, niti ni želela priti v Tržič, da bi se seznanila s stanjem v Peku. Jaz tega predloga zakona ne podpiram, saj bi s tem pridobil predvsem višji sloj. Nižji bi ostal na istem oziroma na slabšem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Horvat, pripravi naj se gospod Jernej Vrtovec.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Bal sem se, da bo šla diskusija na osebno raven, da bo šla diskusija tudi kot napad na pokojnega ministra dr. Andreja Bajuka, najboljšega dosedanjega finančnega ministra v teh 25 letih, ampak to je pač olika nekaterih tukaj prisotnih. 8 od 12 najbogatejših Slovencev ima podjetja, živi in dela zunaj Slovenije. Ali vam to kaj pove? Ena polovica upokojencev ne more preživeti meseca, je rekel Luka Mesec. To je dejstvo, podpišem. Skoraj 50.000 ljudi na minimalni plači in trend se povečuje. To so statistični podatki. S tem se strinjamo. Strinjamo se, da denar ne raste na drevju. In meni zelo prijazna poslanka, resnično jo po tej vrednoti cenim, kolegica Marinka Levičar je danes postavila ključno vprašanje: Kje bomo vzeli, kje bomo jemali? Jaz samo dodajam, da bomo financirali socialno državo. Vsi smo za socialno državo. Vsi smo za spoštovanje Ustave, tudi za fiskalno pravilo, ki pa ga ne moremo spoštovati in uveljavljati, ker niste še prinesli predloga za fiskalni svet, kolegice in kolegi iz SMC. Podprl bom prestrukturiranje davkov. Kje ga imate v normativnem planu dela Vlade za leto 2016 in 2017. Tudi Avstrijci so spremenili dohodninsko lestvico. Tisti, ki je imel in ima 2.500 bruto bo na letni ravni dobil 500 evrov več. Tudi mi smo jo spremenili. Z istim brutom boste pri nas dobili na letni ravni 97 evrov več. To so, kolegice in kolegi, razlike in zato je jasno kaj nam govori Ginijev koeficient, da smo mi zelo egalitarna družba. Ampak žalostno, egalitarna v revščini. Poglejte maile danes, kolegice in kolegi, profesorji, docenti iz Fakultete za socialno delo odgovarjajo eni inštituciji ali eni gospe kdo je kriv za revščino pri nas. Prvi predsednik Vlade, druga ministrica za delo in socialne zadeve, enake možnosti, družino in tako naprej in še finančni minister. To pišejo in govorijo profesorji, ki najbrž si niso kupili tega naslova. Kolegice in kolegi, včasih so ekonomsko konkurirale zgolj korporacije, gospodarske korporacije. Danes si med seboj konkurirajo države, zato morajo inštitucije držav, tudi Slovenije, morajo narediti konkurenčno poslovno okolje. Aja, kjer smo že mi na naši lestvici? Ali ste slišali za vitko državo? Ali ste slišali kdaj za optimizacijo javnega sektorja, državne sektorja. Tam je denar. Podprl bom, če bo pameten, zakon o davku na nepremičnine. Prinesite ga danes. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marko Ferluga, pripravi naj se gospod Tilen Božič.
Hvala za besedo. Razumem in pozdravljam namen predlagatelja, ki postavlja ta zakon v nek všečen, na prvi pogled, predlog. Gre pa za to, da ta želja po znižanju obremenitve dela, ki ponuja svoje videnje te problematike, ima mogoče na naše javne finance neki drugi namen in zato v SMC to usmeritev kot tako podpiramo. Vendar moramo povedati, da tukaj obstaja ena velika nevarnost in sicer nevarnost za negativne posledice, za javne finance, za socialo, za zdravstvo in pokojnino. Ob tem ne smemo pozabiti, da smo uvedli vsi skupaj zlato fiskalno pravilo in ta predlog NSi bi po neki grobi oceni pomenil povečanje za 1 % do 2 % strukturnega primanjkljaja, kar pa v tem trenutku, žal, ni sprejemljivo. Vsekakor se strinjam, da so te spremembe nedvoumno potrebne tako strukturne, tako celovite, kakorkoli že rečemo, in da se ta zadeva tudi predolgo vleče, lahko rečemo kar čez celo zgodovino Slovenije. Naloga te Vlade in predvsem Ministrstva za finance je, da dela v smeri znižanja davčnih obremenitev dela in pri tem bomo tudi mi v SMC vztrajali in pričakovali neko resno in konkretno delo ter ukrepe se pravi v tej smeri. Upam, da bodo tudi med ostalimi v NSi v prihodnje povabljeni z vsemi ostalimi deležniki, da podajo konstruktivne predloge k rešitvi te problematike. Če govorimo o temu je potrebno povedati še to, da so spremembe na področju plačevanja javnih dajatev morajo dejansko izboljšati konkurenčnost slovenskega poslovnega okolja predvsem z odpravo administrativnih bremen, s prestrukturiranjem bremen javnih dajatev in na drugi strani zagotoviti stabilne in predvidljive javnofinančne prihodke. Če zaključim. Doseči razbremenitev dela je ena izmed prioritet Vlade in tudi dela nenazadnje Ministrstva za finance. Torej, s splošnimi sistemskimi ukrepi in drugimi tudi davčnimi je potrebno podpreti možnost za stabilno nadaljnjo gospodarsko rast, zato žal ne moremo podpreti ta predlog zakona. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Tilen Božič. Pripravi naj se gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Mislim, da se je razvila kar zanimiva razprava, kar se mi zdi dobro. Uvodoma bi začel s pristopom, ki ga je ubral NSi pred to sejo. Imel sem tudi to priložnost, da so mi svoj predlog predstavili, tako da smo se lahko o tem tudi konec koncev v poslanski pomenili, tako da ta del vsekakor ocenjujem kot dober in pozitiven. Kar se tiče copatka in kapice, to sem že nekako v stališču poslanske povedal. Kar se pa tiče te božičnice. Gre v neko smer, v katero smo tudi mi razmišljali. Njihova rešitev je, kar so prednosti oziroma odlike za moje pojme predvsem to, da gre nekako za enostavno, za poznan način, tako kot se je delalo, kot je, se pravi, rešen regres, morda v določenem elementu celo, eden del je boljši, zaradi tega, ker predvideva povprečno plačo za preteklo leto, kar pomeni, da vam ne vsak mesec to variira. Tukaj je vseeno potrebno povedati, da odločene rešitve so zanimive in se bomo najbrž o njih še pogovarjali, vendar še vedno, zakaj ne podpora, da bi morda pa vseeno to zadevo dodelali do konca, ker smo si kot SMC ta del vseeno nekoliko drugače zamislili. Eden poizkus je bil nekako lani konec leta, ampak mislim, da je bil vseeno neposrečen, glede na to, da ga nismo ustrezno uskladili preden je prišel v javnost in tam se je videlo, da bi mi vseeno radi na morda nekoliko drugačen način to zastavili, ker mislimo, da bi bilo na tak način bolj učinkovito. Kar se tiče, potem naprej enih komentarjev, mislim da je bilo s strani kolega Pogačnika, da gre predlog 80 % v pravo smer. Jaz mislim vseeno glede na to, da je treba uravnotežiti javne finance, če je 80' % v pravo smer in če je to milijarda se pravi približno učinkov, se pravi, nekako se, potem to spusti nekih 200 milijonov, se pravi, imamo na odhodkovni strani rešeno in ta rešitev izgleda nekako tako. Imate Backa Jona, ga ostrižete in mu ostane tista frizura, ki jo ima vedno in ga pošljete ven pozimi pri minus 20, bo zmrznil, tako bi zmrznil naš pokojninski sistem kot bi zmrznil tudi zdravstveni sistem. Mislim, da ni 80 % je verjetno en del, ni pa tako daleč razvito. Potem ena druga zadeva, ki je bila tudi izpostavljena, glede Avstrije. Ta učinek za 5 milijard evrov, je treba vseeno povedati, Avstrija, če gremo gledati primerjalne podatke za 2013 je imela, kar se tiče davkov, koliko si država na koncu vsega pobere, 43,4 %. Slovenija 37,3. Če bi Avstrija želela v relativno gledano priti na ista razmerja, kot jih ima Republika Slovenija, bi morala znižati davčno obdavčitev preko 25 milijard evrov, znižala je za 5 milijard. Kar pomeni, saj se vidi, 5 milijard je veliko v očeh nekoga, ki je iz Republike Slovenije, vendar Avstrija ima BDP tam okoli 330 milijard, mi smo pa tam nekje pri 40. Mislim, je treba vseeno postaviti zadeve v razmerje, ko se pogovarjamo o številkah. Se pravi, je Avstrija znižala, ampak daleč od tega, da bi prišli na našo raven, ki je, se pravi, govorimo o skoraj oziroma tam nekje okoli 5 odstotnih točkah razlike, kar ni malo. Potem, če gremo naprej, kar se tiče, da bogati Slovenci bežijo v tujino, je treba vseeno povedati, da ne glede na državo v kateri se nekako ta najbogatejša struktura nahaja beži v tujino. To je mednarodna praksa. Lahko imate tudi države, ki sploh nimajo davkov, pa bežijo v tujino, zato, ker varuje svoje premoženje, so tudi drugi razlogi tukaj, je legitimno, tam kjer je legitimno ni pa legalno, se bodo določene stvari rešile, in mislim, da tukaj je Slovenija vseeno nekdo, ki dela, delamo dobre korake na tem področju, to so nam ne nazadnje povedali tudi strokovnjaki iz OECD pred 14 dnevi so prišli povedati, da je Slovenija ena izmed bolj proaktivnih na področju BEPS, to se pravi, to je tisto področje, ko so se ukvarjamo z erozijo davčne osnove za namene davka od dohodkov pravnih oseb. Tudi za tisto področje, ki recimo vsaj na območju Evropske unije bo zelo pomembno, da se ukinejo nepoštene prakse, ki se jih nekatere države poslužujejo. Tako, da tu koraki naprej se delajo in bodo neki učinki. Tako, da kar se tiče tega, da bi, jaz tudi, to kar je bilo rečeno, se popolnoma strinjam, kogarkoli boste vprašali ali bi si želel plačati manj davkov bo rekel ja, pa zdaj ali boste vprašali to poslanca ali koga drugega. Ampak, na drugi strani, posebej pri prispevkih je treba gledati to, kar je bilo danes že večkrat poudarjeno, prispevki so vezani na določene pravice, na neko košarico, ki obstaja, smo si jo zastavili in glede na to, da kar se tiče naše politike nekako se strinjamo s tem, da bi jo bilo treba v približno takšni meri ohranjati, seveda optimizirati in tako naprej, preprečevati zlorabe, ampak ostajamo socialna država, pomeni, da na drugi strani mora ostati financiranje socialne države na tak ali drugačen način, ker če ne pač ne more biti. Potem spet ta, ki se večkrat ponovi, znižanje davkov, vezana rast BDP. Mislim, tam je kolega Mesec, danes se strinjam z njim, povedal študijo Banke Slovenije. Ampak, teh študij, mednarodnih, jih je eno malo morje, in tam noter je to ugotovljeno. To drži, da pač na dolgi rok ni korelacije, med tem da ti znižaš davke in večjo rastjo BDP ali pa, ne vem, neko zaposlenost in tako naprej. Ta veza ne obstaja, zaradi tega to ne pomeni, da mi ne podpiramo sprememb v strukturi in tako naprej, to samo pomeni, da tega ne moremo upoštevati kot argument, pri tem ko se odločamo kako bomo strukturirali davke, ker ne vzdrži praktične oziroma konec koncev tudi teoretične presoje. Potem, omenjen je bil že večkrat ta socialno tržni model, in tukaj se govori o Nemčiji, se govori o Avstriji kjer naj bi bil ta model uspešen, te države so uspešne, vendar ponovno, Nemčija ima 39,6 % BDP, se pravi, si vzame na nek način ima država, Avstrija, kot že rečeno, 43,4, Slovenija 37,3. To govorim podatke za leto 2013, kar pomeni, da kljub temu, da imajo oni ta socialno tržni model, to ne pomeni, da imajo oni bistveno manjši delež davkov v BDP, nikakor, pomeni da imajo dejansko še nekoliko višjega, imajo pa drugače vzpostavljena razmerja. Mogoče v določenih elementih bolj stimulativno, ravno zaradi tega se takšnih zadev ne da narediti, kar se tiče reforme, čez noč, ker je treba pogledati katere zadeve kje že obstajajo, kaj deluje, kaj ne deluje in kaj kar deluje v tujini bi pa lahko delovalo pri nas. Ker, roko na srce, pri določenih stvareh smo Slovenci, konec koncev tudi nekako posebni, je bilo rečeno, ja, znižajte davke, se bo dvignila potrošnja. Slovenci v tem smo dejansko malo specifični, zaradi tega, ker relativno dosti damo v, ne vem, v nogavice, na banko, kamorkoli že. Pač več varčujemo kot ostali. Verjetno bi v nekaterih potrošniških družbah, če bi znižal davke, več bilo učinka tega kratkoročnega, o katerem se govori, naj bi obstajal, ampak v Sloveniji še kratkoročni učinek na potrošnjo bi bil nižji kot bi bil v nekaterih drugih državah. Smo takšni kot smo, nas je morda malo bolj strah, smo malo bolj majhni, malo bolj konservativni, itn., in dosti prihranimo. To potrjuje tudi statistika. Tako, da jaz si v kratkem želim tudi kakšno izredno sejo, glede na to, in da jih imamo dosti kar se tiče, da smo sedaj šli pa po lestvici konkurenčnosti gor za enajst mest, glede na to, da nazadnje smo sklicevali tukaj, da smo šli, mislim da tam nekaj dol v preteklih letih, tako da to vseeno velja morda malo izpostaviti. In če gremo zdaj naprej. Ena zadeva se je tukaj večkrat ponavljala. Jaz prej nisem bil v politiki, se pravi, sem bil v podjetništvu oziroma kot se temu reče, v gospodarstvu in že takrat se pa spomnim vseeno NSi, ki je pogosto povedal, da je Pipistrel odšel iz Slovenije zaradi birokracije, ker je čakal več kot leto dni, da bi se pogodili za dovoljenje, da bi lahko gradil halo. Zdaj je treba pa se vseeno malo zamisliti, to frazo ponavljate od leta 2011. On je to izjavil, mislim da je bilo spomladi 211. Potem je bilo rečeno, da bo jeseni 2011 začel graditi tam čez mejo. Jaz se vozim iz Kopra gor v Novo Gorico kjer imam tam nono v domu za ostarele, vsake toliko pogledam na tisto letališče kako napreduje ta hala. 10. 7. 2014 je gradnja hale se končno začela. Pa je bilo rečeno, čaka nas z odprtimi rokami, tako nam bodo gradbeno dovoljenje, tam ni nobene birokracije, vse gre, tisti, ki živimo ob meji in poznamo približno, kako Italija funkcionira, vemo da marsikateri podjetniki bežijo v Slovenijo, zato ker, če kdo ve kaj je to birokracija, vedo to Italijani. Sedaj delajo sicer določene reforme [[nerazumljivo]]pač na višjem političnem nivoju, ki peljejo v neko pametno po mojem smer, ampak kar se tiče birokracije, če se kdo hoče srečati z birokracijo, pa se kaj naučiti, mislim, da gre lahko v Italijo to malo pogledati, ker Slovenija mislim, da smo, kar se tega tiče, še vedno boljši. Tako da ja, in sedaj je bilo rečeno, se pravi, 14. 1. zasledim novico, Pipistrel končuje, 14. 1. 2016, Pipistrel končuje tovarno v Italiji, zaposlovati bo začel spomladi. Od 2011 do danes jaz mislim, da bi se tudi v Sloveniji premaknilo. Je pa res, da ni bil to edini vzgib, konec koncev tam ni res, gre za določena dovoljenja, da če ti proizvajaš, lahko prodaš v ZDA. So še drugi razlogi, jaz mislim, da pač kot podjetnik ima vso legitimno pravico, da se to odloči, prejel je kar nekaj tudi subvencij iz državnega proračuna, tako da podjetništvo in inovativnost se stimulira, je šlo za več milijonov evrov, ampak pač na koncu se je odločil kot se je odločil in upam, da mu gre dobro oziroma, da mu bo še šlo. Ker konec koncev tudi tisti, ki se vozijo čez mejo, iz Slovenije verjetno tam delati, bodo nekaj imeli od tega. Kot veste, v Italiji kar se tiče plač, delovne sile, da bi bilo tam dosti ugodnejše, ni, zato ker verjetno niste še nikogar slišali, ki hodi v Italijo delati, da bi se pritožil, da je dobil položnico na koncu, kot se dogaja recimo na primeru, tisti ki delajo v Avstriji. Zakaj? Ker so tam višje davčne stopnje in v Sloveniji ni treba doplačati, ker se že v Italiji toliko plačal. Tako, da se nekako, tako da tudi kar se tiče zaposlovanja, tako da te zadeve, razmerja, kaj je pri nas dobro, kaj je pri nas slabo. Vseeno jih je treba imeti malo v obziru, se malo bolj poglobljeno o tem pogovarjati in pogruntati, res, ugotoviti kaj je res kaj ni. Kar je slabo pri nas, ki ni malo stvari, jih je treba urediti, kar je dobro pri nas, je treba skušati zadržati. Tako da, to velja [[nerazumljivo]]. Potem naprej. Ena zadeva, ki me je morda malo zmotila. To povečanje zaposlitev ob znižanju davkov. Mi imamo na področju socialnih prispevkov oziroma, se pravi, zdravstvo, pokojninsko in to, imamo strukturni primanjkljaj. Strukturni primanjkljaj je tisti primanjkljaj, ki ti ostane ne glede na to kje v ciklu se ti nahajaš. Kar pomeni, če bi mi imeli polno zaposlenost, bi imeli še vedno minus, kar pomeni, da je to strukturni problem, to ni problem, ki ga ti rešiš, s tem, da boš na tak način recimo dejansko rešil, mislim da ga boš rešil s tem, da boš več ljudi, bo zaposlenih. Reševal se bo, ampak ob sočasnem znižanju prispevkov, socialnih, si ti povečal luknjo ne zmanjšal. Je pa res, da določene postavke v proračunih bi nam šlo boljše in se strinjam, vsi moramo delati na tem, da se zaposlenost dvigne. Mislim, da na tem področju se dela, tudi iz proračuna je razvidno, da so določeni transferji predvideni za stimuliranje, povečevanje zaposlovanja, itn., kar pomeni, da na tem se dela, zaposlitve nastajajo in upamo mi vsi tukaj, mislim da na obeh straneh, da bi ta zaposlenost čim prej zrasla do te mere, da bi tudi javne finance postale bolj vzdržne, da bo več za investicije, da bo več za policijo, da bo več za vojsko, zdravstvo in tako naprej, za vse, ki pač v temu sistemu oziroma v tej državi delujejo oziroma delujemo. Tako da potem je bilo tudi rečeno, da se vedno tepe tiste, ki davke plačujejo, tisti ki jih pa ne [[…]]Zdaj je tako, mi smo kar se tiče tega sprejeli neke ukrepe, eni izmed teh so bile davčne blagajne. Davčne blagajne so kot rečeno eden izmed ukrepov. Omogočajo lažji nadzor, informatizacijo nadzora in tako naprej, da se lahko z manj ljudmi na finančni upravi oziroma s takšnim številom ljudi, naredi bistveno več. Se pravi, in da se tistih, ki ne kršijo se jih ne več na nek način muči s pregledi, da se jim pobira čas, da se nimajo časa ukvarjati s svojim poslom zaradi tega ker ne vemo če morda pa res nekaj delajo narobe ali pa ne je treba to iti na vsak način tam pogledati in preveriti. S takšnimi prijemi informatizacijo v davčni kontrole, je za moje pojme narejen dober korak ne zgolj za državo ampak tudi za zavezance, da se bo tiste, pri katerih velika večina dela pošteno se tiste velike večine ne dejansko ukvarjamo z njimi in oni ne z davčno upravo. In za tistih nekaj, ki pa delajo težave, ki so bolj tvegani in tako se pa lahko presežno zmogljivosti na njih usmeri. Večkrat se je govorilo o tistih, ki nimajo registrirane dejavnosti, zaposlujejo na črno in tako naprej. Ravno tem je bilo to namenjeno, da se sprosti del davčnih inšpektorjev in drugih inšpektorjev, da se lahko začnejo z njimi ukvarjati. Na dnevni bazi. To je tisto kar nam je manjkalo, ljudi na terenu. In, če gremo naprej, kar se tiče dinamičnih izračunov, modeli, ki so bili narejeni se pravi zato, da se ugotavlja kakšen učinek ima znižanje davkov na to, kar se zgodi na BDP so načeloma bili dinamični modeli tako da dobro, finančna uprava jih v temu momentu ne uporablja, naredila je nek svoj izračun. Vendar v končni fazi, tudi če bi šli uporabljati dinamične modele, mi do bistveno različnih ugotovitev na temu področju ne bi mogli priti. Zato, ker dinamični model za moje pojme dejansko lahko vpliva v nekaj odstotkih ne more pa bistveno spremeniti nekih osnovnih ugotovitev, ki so bile narejene na podlagi izračunov Ministrstva za finance, tiste ki mislim, da jih je prej Luka omenil, da so delali svoje, mi smo tudi nekaj svojih naredili in smo prišli do tam – tam številk. Tako da, to ni nekaj, kar bi z nekje padlo amapk gre za neko logiko kako zadeve funkcionirajo. Če gremo še nekako, da zaključim s tem vsem skupaj [[…]]Ne, v bistvu je še kar nekaj, časa imamo tudi tako da bom kar nadaljeval, vidim. Od kod nam pride na pamet, da se bo zmanjševala socialna država je bilo rečeno? Mislim, če se znižuje obseg prispevkov plačanih in se na prispevke veže določene pravice je neposredna posledica to, da se znižuje obseg socialne države. To je ena plus ena je dva, tukaj ni višje matematike. Ne morete tega, tudi če želite se ne da obrniti na glavo, ne funkcionira. To, da je gospodarstvo hrbtenica vsega, mislim da se strinjamo, tukaj kar nas je, vsi. gospodarstvo generira dodano vrednost in tako naprej, država je servis, ki mora izvajati svoje storitve čim bolj optimalno, nismo najbolj optimalni še, kar je tudi jasno ampak se dela na tem, da bo bolj optimalno. Tako da, tudi ko je bilo rečeno se pravi, mislim da je bilo za Margaret Thatcher rečeno, da država socializma da je takrat, ko zmanjka denarja drugih. Ta problem je isti ne glede na sistem, imate ga tudi v kapitalizmu. Potem, kar se tiče z visokimi davki odganjanje tujih investitorjev poleg tega kakšne so davčne stopnje je odvisna pravna varnost ampak zdaj če gremo samo na davčno področje je tukaj seveda stabilnost in preglednost nekega davčnega sistema. In davki niso najvišje na lestvici tega, če bo nekdo odločil za vlaganje v neko državo ali ne. So tam, so pomembni, so recimo 5. ali 7. ne vem katero mesto vendar imate nekaj drugih zadev, ki jih imamo pri nas, v tej državi za urediti, je pa res, da lahko sočasno tudi davčni sistem izboljšujemo. In n a tem se dela. To je to. Kar se tiče potem ta paradoks, da nižji davki – manj sive ekonomije. Mislim da smo to že večkrat v tej dvorani poslušali, da je empirično dokazano, da to ne drži. Tako, da še enkrat ponavljam, nižji davki ne pomenijo manj sive ekonomije, ker nima te korelacije. Ne obstaja. Si jo lahko izračunate, ampak ne pridete do tega. Skoraj, če bi bil tako manipulativno nastrojen, bi rekel, da obratno velja. Ampak na papirju, če boste tako naredili na hitro res tako izgleda, ampak ni res, zaradi tega, če ima neka država nizke davčne stopnje, ponavadi je potem tudi slaba regulacija, slab nadzor in tako naprej in je potem to razlog za porast sive ekonomije, kljub temu, da ima izjemno nizke davke. Tako, da kar se tiče potem teh odhodkov v tujino, kar je bilo tudi rečeno. Sem gledal te podatke 2014. 14.300 ljudi se je odselilo. 13.800 se jih je priselilo. Se pravi, glede na to, da imamo enotni trg evropski in da delamo na tem, da mobilnost delovne sile in vse skupaj narašča, dejstvo je, da bo to šlo gor. Je pa pomembno, da ne sme biti več razlik med prilivom in odlivom. Trenutno ta razlika ni znana. Tako kot nekateri prihajajo k nam, predvsem bolj z juga in tako naprej, tako tudi iz naše države prihajajo, ne vem v severne države in s časom se morda tudi vrnejo nazaj, zaokrožijo, podelijo to znanje z nami in tako naprej in bodo verjetno lahko nekoč tudi tvorno prispevali k tej družbi in našemu BDP. Tako, da ja, nimamo podjetij za zlobneže, kot je bilo rečeno. Država si mora prizadevati za to, da tudi družbe imajo sorazmerno dobro okolje tudi v razmerju do delavcev, se pravi, da ima plačano porodniško, da ima nek bolniški staž, se pravi, če je več kot toliko dni na bolniškem, da država vstopi notri in pomaga, da so delavci nekako čim bolj zdravi, čim bolj vitalni, čim dlje delajo, prispevajo k dodani vrednosti podjetja. Se pravi, da imajo ti delavci na nek način zagotovljeno eno mrežo, neko socialno varnost, kolikor se pač da, zaradi tega, da imajo nekako manj skrbi in da se več ukvarjajo s tistim, se pravi s svojim zasebnim življenjem, po eni strani. Po drugi strani pa s tem, da tisti družbi, v kateri so zaposleni ali pa državi ali kjerkoli pač delajo, dajo čim več od sebe. Tako, da zdaj pa nekako bi zaključil s tem, da kar se tiče našega programa od SMC, smo že uvodoma povedali in tukaj so neke določene razlike v razmišljanjih, ki jih imamo, kar je normalno, tako med mislim, da koalicijski, tudi z opozicijskimi in bo tukaj treba iskati neke dogovore, kot vedno, kot v vsaki demokraciji. Ampak glede na to, da solidno sodelujemo, ne glede na to, kar se dogaja v medijih in tako naprej, kako se poroča, vsaj kar se tiče v Državnem zboru, moram reči, da je to sodelovanje solidno, se pogovarjamo med seboj in verjamem, da bomo pripeljali tudi te spremembe, ki se pripravljajo skupaj do konca. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janko Veber. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav še enkrat vsem. Ko se pogovarjamo o davčnih reformah, je mogoče vendarle potrebno povzeti nekatere podatke, ki zelo jasno govorijo o tem, da je obdavčitev kapitala v Sloveniji res izjemno nizka. Če pogledamo strukturo ali pa bi rekel ekonomski vpliv, gre pravzaprav samo za 3,7 % obdavčitev kapitala, med tem, ko se srečujemo pri obdavčitvi dela, tudi stopnja tam 18, 19 %, 17 %, skratka zelo visoka razlika je. Mislim, da bi tukaj res morali iskati rešitve za prihodnost, kako pravzaprav čim bolj pravično peljati davčno reformo, če lahko tako imenujemo, zagotovo je pa eden bistvenih ukrepov lahko ta, da se razširi dohodninske razrede in se s tem predvsem razbremeni tudi srednji razred in se s tem tudi poveča ali pa da možnost pravzaprav delodajalcem, da izplačujejo več nadpovprečnih plač, ker bodo manj obdavčeni zaradi teh sprememb. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobita besedo še predstavnica Vlade in predstavnik predlagatelja. Najprej ima besedo predstavnica Vlade, mag. Mateja Vraničar Erman, državna sekretarka na Ministrstvu za finance. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Nedvomno je vprašanje obremenitve stroškov dela z javnimi dajatvami vprašanje, ki ga je treba nasloviti in predlagati rešitve, ki bodo tiste segmente obremenitve stroškov dela, ki so nadpovprečni in ki delajo slovensko poslovno okolje nekonkurenčno, naslovile ciljano. Ampak hkrati je treba ponuditi tudi drugo plat, kako bo to znižanje obremenitev vplivalo na pravice, na osnove, od katerih se obračunavajo predvsem prispevki. Zaradi tega Vlada ocenjuje, da je treba to vprašanje proučiti celovito, da je treba vsem nam nasloviti vprašanje o vseh posledicah, ki jih sprememba obremenitve stroškov dela prinese tudi v sisteme socialne varnosti v tej državi. Želimo si take celovite razprave in želimo, da Državni zbor hkrati razpravlja o obeh elementih tega sistema. Rada bi se osredotočila še na nekatere razprave v zadnjem delu današnje razprave. Še enkrat naj poudarim, da državni proračun s transferjem zagotavlja dodatne prihodke samo pokojninski blagajni, zaradi zgodovine, ko so se znižali prispevki delodajalcev za pokojninsko varstvo in so bili nadomeščeni oziroma je bil namesto tega uveden davek na izplačane plače. V zdravstveno blagajno državni proračun prispeva samo transferje za tiste zavarovance, ki so zaradi različnih zakonskih določb oproščeni plačevanja prispevkov. Splošnega transferja, s katerim bi, kot je bilo izraženo, pokrivali izgube za zdravstveno blagajno iz državnega proračuna, ni. Kar se tiče božičnic, naj opozorim, da je citirana določba Zakona o prispevkih za socialno varstvo razveljavljena z Zakonom o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Zaradi tega je ni mogoče dopolnjevati v tem zakonu, ampak je treba vsebino, če se bomo strinjali, da je treba to vsebino nasloviti, urediti v zakonu, ki zadevno materijo obravnava. Omenjen je bil davčni dolg. Ja, celoten davčni dolg do vseh štirih blagajn javnega financiranja znaša približno milijardo 400, od tega je več kot polovica dolga tistega, ki je evidentiran v postopkih zaradi insolventnosti, bodisi v stečajnih bodisi v postopkih prisilne poravnave. Slaba polovica je tako imenovanega aktivnega dolga, vendar to je dolg, ki je bil kumuliran v 10 letih. To ni dohodek ali pa prihodek, ki ga pobereš in ga potem vsako leto naprej imaš. Zaradi tega povezovati, da naj pač luknjo zapolnimo s poplačilom davčnega dolga, ni primeren ukrep. Se pa absolutno strinjamo, da gre za vprašanje, ki ga je treba z rednim delom, s striktno izterjavo naslavljati in ga še nadalje zmanjševati, tako kot je trend že v zadnjem obdobju. Še ena izjava me je zmotila oziroma bi jo rada naslovila, in sicer, da država zasluži, če dobi zaposleni, recimo, božičnico ali pa nagrado ob koncu leta. In navedene so bile določene številke oziroma celo tako, da zasluži pri plači. Obremenitev stroškov dela je sestavljena iz dohodnine, ki je prihodek državnega in občinskih proračunov in pa prispevkov za pokojninsko in zdravstveno blagajno. Od minimalne plače se dohodnine na letni ravni zbere dobrih 100 evrov. Prispevki za pokojninsko in za zdravstveno blagajno so tisti, ki znižajo bistveno neto prejemek tudi tistemu, ki mu je za delo namenjena zgolj minimalna plača. In zaradi sistema pokojninskega varstva, kakršnega imamo, ker nimamo individualnih računov, ampak imamo sistem medgeneracijske solidarnosti, so to sredstva s katerimi financira današnje pokojnine, da bodo tisti, ki bodo zaposleni, prišli za njim, zanj financirali njegovo pokojnino. In s tem delom si zagotavlja tudi sam sebi zdravstveno varstvo skozi sistem zdravstvenega zavarovanja za kakršnega smo se dogovorili. Za konec naj še enkrat poudarim,da ne zavračamo razprave o tem, kakšna je primerna oblika razbremenjevanja stroškov dela, ki so nadpovprečno obremenjeni v Sloveniji. Vendar moramo to vprašanje nujno povezati tudi s pravicami, ki iz teh obremenitev izhajajo in pa z obremenitvami na drugih področjih. Ne smemo si dovoliti tega, da imamo ločene razprave, na eni strani delimo korenčke in na drugi strani drugim prepustimo, da se trudijo najti ustrezne nadomestne vire. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima še predstavnik predlagatelja, mag. Matej Tonin.
Nova Slovenija bi se lahko v tem mandatu izrazito udobno postavila v vlogo opozicijske stranke in zgolj kritizirala tisto, kar bi vi pripeljali v parlament. Ampak ne, mi želimo delovati na drugačen način, zato smo pripravili predloge s katerimi želimo reševati tiste najbolj pereče stvari za katere vsi skupaj ugotavljamo, da so problematični. Pred meseci se je izpostavljala v več primerih božičnica kot pretirano obdavčena. Ta problem mi rešujemo in ga predlagamo v tem zakonu. V zadnjih letih se govori, da je v primerjavi z drugimi državami v Sloveniji nadpovprečno obdavčeno delo, še posebej so visoki prispevki za socialno varnost. Tudi ta problem predlagamo, da ga rešimo na enostaven način, da določen del prihodkov enostavno ni oprispevčen, in s tej dvignemo neto minimalno plačo za 50 evrov, a hkrati ne povečamo bruto minimalne plače. Številne države okoli nas poznajo razvojno kapico. Jo imajo, pa jo ne razumejo kot bogataško kapico, ampak kot pomoč srednjemu sloju kot pomoč inženirjem. Pri nas je to tema na kateri se lomijo ideološka kopja, v kateri je možno zaslediti ogromno demagogije, ampak v redu. S predlogi zagotovo ne poslabšujemo zdravstvenih storitev, ker danes zdravstvene storitve niso odvisne od tega koliko vi plačujete prispevkov za zdravstveno varstvo, ampak smo vsi upravičeni do enakih zdravstvenih storitev in zagotovo ne uničujemo socialne države. Mi s predlogom ljudem dajemo več, me pa zanima, ker imam občutek, da bo vladna koalicija ta naš predlog danes zavrnila, s čim bo prišla vladna koalicija. Kaj bo tisto in na kakšen način boste vi reševali probleme, ki smo jih želeli mi rešiti. Se bom umestil na sedež in pozorno spremljal kaj boste pripravili vi.
Hvala lepa. Vsi razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas določen za razpravo še ni potekel sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika zbora še kdo razpravljati? Prostim za prijavo. Samo opozorilo, pred prijavo vas želim opozoriti, da se prijavite k razpravi tako, da pritisnete na tipko za vklop mikrofona. če se želite prijaviti tudi k razpravi predlagatelj zakona, mag. Matej Tonin ter predstavnik Vlade, prosim, da se prav tako prijavite s pritiskom tipke za vklop mikrofona. V tem primeru dobita beseda kot zadnja, in sicer najprej predstavnica Vlade, na to pa predstavnik predlagatelja. Vsak razpravljavec ima na voljo 5 minut časa. Prvi ima besedo, sekundo, sistem je malce zatajil. Gospod Jožef Horvat, kar izvolite, bomo kar tako začeli, bodo iz dežurne sobe prinesli seznam.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Jaz se zahvaljujem vsem za korektno razpravo, ki ste imeli resnični namen, da v teh 5 urah oziroma nekaj manj res opravimo zelo pomembno razpravo za to državo. Zahvaljujem se tudi gospe državni sekretarki, ki je strokovnjakinja na tem področju, ki je pozdravila to razpravo. Če kdo pričakuje od opozicijske stranke, ki ima 5 poslancev, 2, 3 strokovne sodelavce, mogoče nekaj zunanjih prijateljev in strokovnjakov, da bo napisala idealen zakon, da noben izmed 90 ne bo rekel, da ni dodelan, da je pomanjkljiv, potem se pač moti. Ni predloga zakona, ki bi bil absolutno pravilen brez napak. Ga ni. Ga ni od nobene vlade. Tako, da takšni izgovori so blef, oprostite izrazu. Mi si prizadevamo, da bi resnično gospodarstvo razbremenili, slovensko gospodarstvo, to vemo iz naših terenskih obiskov, ima fantastične ideje. Res, toplo priporočam, da sledite naši praksi, vsak mesec terenski obisk, vsak mesec vsaj obisk 5 gospodarskih družb. Toplo priporočam, bodite tudi vi blizu ljudem. Res. In boste videli, da imajo produkte, da imajo nove trge, ne morejo pa se širiti, ne upajo zaposliti, ker pa morda tudi kakšnega slabega delavca, ker tudi v vsej množici ljudi so tudi slabi, smo tudi slabi, no, da sem samokritičen, in ga ne morejo odpustiti, ker je zakonodaja takšna, ki varuje prej pravice kot dolžnosti. To so dejstva. In vse to so vprašanja, ki so relevantna in jih moramo rešiti. In če bi dejansko šli vsaj malo naproti, ja tudi s korenčkom, gospodarstvu, ne samo s palico, kot so davčne blagajne, ki so res takšen fiasko, da je še mene sram, ker sem glasoval, ki sem seveda glasoval proti, je fiasko, če bi malo šli naproti gospodarstvu, bi jaz, mislim, v roku recimo do konca tega mandata, upam, da se bo redno zaključil, lahko naredili 60 tisoč novih delovnih mest. In zdaj izračunajmo koliko bi to prišlo v pokojninsko blagajno, v zdravstveno blagajno in tako naprej. Kar izračunajmo, 60 tisoč krat 1500 povprečna plača krat 12 mesecev krat 22,1 % in dobite, če se nisem zmotil 240 milijonov na letni ravni. Tu je odgovor na vprašanje, na relevantno vprašanje, ki si ga je postavila nam ga postavila spoštovana kolegica Marinka Levičar, zelo prijazna poslanka. Tu so vprašanja. In seveda drugo, optimizacija, racionalizacija javnega sektorja, državnega sektorja, kje je strategija razvoja Republike Slovenije, kje je digitalna Slovenija. Dobro, ta oblak zdaj pričakujem, da bo nekaj prinesel. Jaz računam učinke, finančne, da bo prinesel, ki ga imamo, ki je tudi rezultat, če sem prav razumel, obiska predsednika Vlade pri svetovno znanih korporacijah s področja IKT. Tisti, ki je bil v gospodarstvu kdaj tudi poslovodeči ve, da so edina stalnica spremembe, optimizacija, optimizacija, optimizacija, racionalizacija, racionalizacija proizvodnega procesa, zmanjševanje stroškov in to isto bi moralo vedno nad seboj imeti tudi slovenska vlada, in vsaka vlada. Kako narediti čim vitkejšo državo, čim racionalnejšo državo, seveda čim cenejšo državo, glede na resurse, ki jih imamo. Mi nikoli ne bomo imeli 2 milijona zaposlenih, dokler bomo 2-milijonski narod. Lahko pa jih imamo kot sem povedal 60 tisoč več. In to ne na minimalcu. Glejte, tukaj je problem, problem je, da se nam število delovnih mest z minimalno plačo povečuje in je problem, da se nam povečuje število upokojencev, ki s tako nizkimi penzijami ne morejo preživeti in problem je, da nam pokojnine realno padajo. In delati isto kot prej in pričakovati boljše rezultate, je po Einsteinu definicija norosti. In Slovenci smo vendarle pametni nared, a ne.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marijan Pojbič. Izvolite.
Hvala lepa spoštovana podpredsednica. Torej najprej moram reči, da sem poslušal nekaj razprav v Državnem zboru, ki nimajo nič skupnega z realnostjo v tej družbi. Tilna Božiča, moram reči, sem poslušal, ko govori kot čisti birokrat, ki nima sploh nikakršne zveze z realnim problemom in z realno situacijo v naši družbi v tem trenutku. Govoriti o številkah, ki je vprašanje, koliko, če primerjamo vse parametre, če držijo, je veliko vprašanje. Gospod Tilen Božič, govoril ste, da se iz naše družbe, torej Slovenije izseljuje toliko in toliko, takšno in takšno število ljudi, da se je odselilo. Res je, ampak niste povedali to, da so iz te naše družbe izselili najbolj visoko izobraženi kader. K nam se pa priseljujejo tisti, ki so večina na socialnih transferjih, tega pa niste povedal. Zakaj prirejate informacije in zavajate javnost? Prav tako vam bom sedaj na kratko predstavil stanje v naši družbi, ko govorimo o tem, kar je predlagala Nova Slovenija in zakon, ki ga tudi jaz podpiram, ki bi definitivno pripomogel k zmanjšanju revščine v tej družbi. In vam bom samo prebral to, kar je napisalo Gibanje novega tisočletja in sicer: o brezposelnosti smo danes že govorili, imamo 110 488, 290 tisoč ljudi pod pragom revščine, 150 do 250 tisoč registriranih alkoholikov, preko 4 tisoč brezdomcev, 290 samomorov, 160 tisoč prejemnikov Rdečega križa, 54 tisoč prejemnikov socialne pomoči, 410 tisoč oseb izpostavljenih tveganju socialne izključenosti, 206 tisoč upokojencev na pragu revščine, 48 tisoč prejemnikov minimalne plače. Spoštovani gospe in gospodje, če to niso dovolj alarmantni podatki, se je v tej družbi treba korenito nekaj in to takoj spremeniti. Potem me naj vzame vrag. Ta Vlada, ta Vlada in ta koalicija v tem mandatu ni storila absolutno čisto nič za to, da bi se ta situacija izboljšala. Naj mi povedo, kakšen zakon so v smeri znižanja obdavčitve realnega sektorja oziroma gospodarstva, kakšen zakon je prinesla v ta Državni zbor. To mi povejte. In sedaj napadate torej opozicijo, ki pa zato, ker ni koalicija ni sposobna in Vlada predlagati pomembnih rešitev, napadate opozicijo, ki predlaga ustrezne rešitve, ki bi šle v korist tistim, ki bi lahko začeli zaposlovati. Tudi tisti, ki bi bili prejemniki minimalne plače bi 50 evrov neto več zaslužili. In za te ljudi, ki zaslužijo minimalno plačo je 50 evrov neto na leto ali pa na mesec izjemnega pomena. Vam se to ne zdi pomembno in vi se iz nas norčujete tukaj v parlamentu, kompletna koalicija. Ne razumem Desusa, sploh ne razumem. Danes sem slišal, sem dobil informacije in to je tako bilo že javno znano, da se pokojnine zvišujejo za 0,7 %. Moja mama, ki ima 450 evrov pokojnine, dobi zraven 3,20 evra nekaj takega. Pa to je čisto norčevanje. Popolno norčevanje iz ljudi in upokojencev, da vas ni sram tisti, ki sedite tukaj in predlagate take rešitve in zavajate slovenske ljudi, slovenske državljanke in državljane. Spoštovani gospod, to ni demagogija, to so dejstva. Recite, da to ni res, kar sem govoril. Prosim lepo, ne govorite mi tega, ker je res. Sami ne veste kaj sprejemate v Desusu, kaj podpirate in kakšne rešitve sprejemate. Izračunajte koliko je 0,7 % na 450 evrov pa boste videli in mi ne govorite tega, da ne govorim resnice, tega si pa ne dovolim od nikogar v temu parlamentu, ker govorim resnico in točno to, kar je ključno ni pomembno da poudarim in povem. Veste kaj pa ste naredili za to, da podjetništvo hira in obrtništvo v naši družbi? Davčne blagajne. Kaj ste naredili na trošarinah, ki bi jih lahko zmanjšali, da bi tisti, ki so vezani tudi na goriva in tako naprej, podjetniki in obrtniki lažje preživeli, kaj s te naredili? Nič. Niste jih znižali. Poskušali ste ukiniti olajšave za razvoj ampak hvala bogu, da vam to ni uspelo, ker je opozicija temu nasprotovala in seveda Obrtno-podjetniška zbornica. prav tako naredili ste trajen ukrep dvig DDV, manjšega [[opozorilni znak za konec razprave]] iz 8,5 na 9,5 in zgornjega iz 20 na 22 %. In kam je šel ta denar, kam gre ta denar, teh 100 milijonov, kam ta denar gre? In kaj ste naredili [[izklop mikrofona]]
Časa vam je zmanjkalo. Hvala lepa, gospod Marijan Pojbič. Besedo ima gospod Jernej Vrtovec, izvolite.
Spoštovane kolegice in kolegi. Nisem jezen ampak se bojim, da prej zelo žalosten, predvsem iz tega vidika, ker nastaja vtis, da v bistvu koalicija predvsem pa Stranka modernega centra tem predlogom, ki smo jih pripravili v Novi Sloveniji nasprotuje predvsem iz nekega nepomembnega političnega prestiža. In končno, ko vsaj v delu opozicije sledimo vašemu predsedniku vlade, da iščemo rešitve in pripeljemo rešitve v parlamentarno proceduro bi si, tisti ki iščemo rešitve, res želeli te spodbude, predvsem da bi iskali še naprej rešitve morebiti za drugo branje. Tako so pa v razpravi pokazale predvsem konceptualne razlike, upam, da nekaj drugega in ob tem obžalujem, da nekako ni volje za spremembe ali pa za bolj temeljit razmislek, da bi Slovenija postala konkurenčnejša država. In na eni strani smo poslanci Nove Slovenije, ki želimo razbremeniti slovensko gospodarstvo, da Slovenija postane konkurenčnejša država. Ta naš zakon bi pomenil tudi eno veliko dobrodošlico tujim podjetjem, da pridejo v Slovenijo in tukaj ustvarijo delovna mesta. In, kdo bo potem na boljšem? Slovenski državljani. In potem na drugi stran, žal po današnji razpravi sodeč se bojim, da je to koalicija, ki vsemu temu nasprotuje. Toliko pripomb imate na predlog Nove Slovenije, nekaj ur razprave ampak nobenega predloga rešitev. Pred nekaj meseci je prišel sicer vaš finančni minister, gospod Mramor s predlogom davčne reforme ampak ta predlog, kje je končal? Ta predlog je končal v medijskem obračunavanju in minister Mramor je bil prisiljen umakniti ta predlog, ker so ga gospodarstveniki, oprostite izrazu, dobesedno razsuli, spljuvali. In hvala bogu da so ga. Ker ni bil dober predlog, ker je pomenil stagnacijo. in posledično zaradi naše stagnacije smo priča temu, da se uspešnejši slovenski gospodarstveniki, podjetniki ali pa mladi izobraženi, selijo. In to smo danes slišali že stokrat ampak je prav, da to slišimo. Kajti na nas, zakonodajalcih je tudi, da zaustavimo ta trend izseljevanja uspešnih mladih, izobraženih, takšnih in drugačnih iz takšnih in drugačnih poklicev v sosednje konkurenčnejše države, kjer bodo lahko razvili svoje potenciale. Socialni copatek, kot smo poimenovali nulto plačevanja prispevkov tistih z najnižjimi plačami [[…]]Spoštovani kolegi in kolegice, ki se borite za socialno državo samo pod narekovaji, obenem pa uživate v luksuznih vikendih v Umagu, Karigadoru, Dajli in tako naprej. Glejte, to bi pomenilo 50 evrov več ob plači pri tem posamezniku, ki prejema najnižjo plačo. Kaj bi on s tem denarjem naredil – zapravil bi ga, potrošil bi ga, hkrati bi več ostalo tudi državi, denar se obrača. In mi temu posamezniku tega ne dovolimo. Božičnica, nižja obdavčitev. Ne vem, ali ste res samo v Državnem zboru, ne hodite v svoje poslanske pisarne in do lokalnih podjetnikov v svojem okolju, ampak podjetniki bi radi izplačevali božičnico, pa je preveč obdavčena. Preveč je obdavčena, je ne morejo, bi pa radi svoje zaposlene nagradili. Pa dajmo to priložnost, ne vidim razloga, zakaj ne bi dali te priložnosti tako podjetnikom, da bi nagradili svoje sodelavce, lastnikom podjetij, kot tudi delavcem, da bi ta denar dobili in bi ga naprej potrošili. Na drugi strani, kot pravite, socialna kapica, ki jo nekateri imenujete "bogatunska kapica". Glejte, ne se delat norca iz ljudi, obenem pa uživati, bom še enkrat rekel, v vikendih v slovenski Istri, in vprašajte se, kdo je bogataš in kdo ni bogataš. Če so razvojni inženirji bogataši, potem pa nam bog pomagaj in končajmo s to demagogijo. Torej, želim si še več takšnih razprav v bodoče in da bi ta predlog Nove Slovenije bilo možno obravnavati tudi v drugem branju.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Iva Dimic.
Hvala lepa, predsedujoča. Še enkrat, spoštovane kolegice in kolegi, to, da nekako ni razumevanja za tiste, ki prejemajo dobrih 550 evrov ali pa 315, da bi se jim dvignila minimalna plača, in to argumentirate s tem, da bodo potem prispevki za njihovo pokojnino nižji, in da se ne ve, kako se bodo izplačevale pokojnine, mislim, da je skrajno neprimerno. Prejšnji teden smo imeli sejo na temo demografije, kjer je gospod Vasle iz Umarja predstavil, da prejema pokojnine od 100 do 400 evrov okoli 30 tisoč Slovenk in Slovencev ter med 400 in 700 evrov 200 tisoč Slovenk in Slovencev in bo treba razmisliti, kako, na kakšen način bodo pokojnine v prihodnosti, ali se bo povečevala delovna doba ali se bodo pokojnine zniževale. Seveda, to je naloga tudi zdajšnje koalicije, da o tem odloča, vendar - še enkrat bi rada povedala, pa tudi na odboru sem – koliko let bodo morali delati tisti, ki imajo minimalno plačo, da bodo lahko dosegli neko normalno pokojnino. Koliko let, 60, 70, 100 let? Skratka, sistem ni pravi. In ti reveži so že zdaj reveži, ko hodijo delat, in bodo reveži, ko bodo v pokoju. In se mi zdi, da enostavno ne rešujete problemov. Očitno vladna koalicija želi, da minimalne plače ostajajo take, kot so. In to je sporočilo današnje seje – vsi enaki, vsi revni. Razen nekaterih posvečenih oseb v javnem sektorju, ki imajo možnost, da si sami dodelijo dodatke za stalno pripravljenost ali pa si lahko obračunajo celo potne stroške kar dvakrat. In pridemo do stanja, da sita vrana lačni ne verjame - da nekdo, ki prejema take dodatke, več kot je višina neke minimalne plače, in ko ima možnost, da si lahko tudi dvakrat obračunava potne stroške, ne verjame tistemu, ki komaj preživi skozi mesec. Ne verjame, da bi takemu posamezniku, ki komaj preživi skozi mesec, 50 evrov izjemno veliko pomenilo na mesec. Enostavno, ker to so neki potni stroški v višini 33 evrov, praktično, kaj pa je to, to pa ja gredoč dobiš, nekam se zapelješ [[…]]Ampak tisti, ki dela za 550 evrov, te možnosti nima. On je privezan na tisto delovno mesto. Hvala bogu, da ga ima, saj je hvaležen, ampak ne razumem, da ne razumete, da to je ukrep, s katerim pomagamo tistim najšibkejšim in tudi, da bo potrebno hkrati iskati rezerve tudi za njihove penzije, tako ali tako jih bo potrebno iskati, ker njihove plače so že sedaj tako nizke, da praktično sploh ne vedo kaj lahko pričakujejo, ko bodo dopolnili pogoje za starostno upokojitev oziroma ali pa iz naslova polne delovne dobe. Tako, da govoriti ne, ne moremo vam dati, ker potem pa ne boste imeli penzij, je to kot sem rekla, sita vrana lačnim ne verjame. In govoriti, ne moremo vam dati, ker potem ne vem kako vam bomo še kaj dali, oni že sedaj nimajo nič in se mi zdi skrajno neprimerno za vse tiste ljudi, ki hodijo k nam, poslanske, za vse tiste s katerimi živimo v okolju, ki prejemajo tako nizke plače, se mi zdi odreči jim neko možnost na način, ki smo ga preko izračunov dokazali, da je vzdržen, neodgovorno, nehumano. Z mojega vidika predvsem nehumano. Velikokrat se sprašujem, ker sem tudi že sama to doživela, kaj so narobe naredili v življenju, da prejemajo tako nizko plačo. Zakaj ravno jaz? Jaz ne vem, če ste se vi kdaj tako vprašali, zakaj ravno jaz. Kaj sem naredil narobe v življenju, kaj bom dal svojim otrokom. 50 evrov je prvi korak k pomoči vsem tem.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Matej Tonin. Izvolite.
V današnji razpravi morda še ni bilo povedano, kako je ta predlog zakona nastajal in kdo je bil s tem zakonom vse seznanjen, s kom smo se sestali in kdo je ta zakon podprl. Mi smo začeli te probleme naslavljati in jih reševati tam nekje sredi lanskega leta. S stvarmi smo se ukvarjali več kot šest mesecev, ker smo jih želeli čim bolj dodelati, jih narediti nekomplicirane in enostavne. V vsem tem času smo se sestali tako s predstavniki delodajalcev kot s predstavniki delavcev, recimo temu, sindikati. S strani delodajalskih organizacij ni bilo ene organizacije, ki bi temu našemu zakonu nasprotovala. Podprle so ga vse delodajalske organizacije, od Obrtne zbornice Slovenije, gospodarske zbornice, združenje menedžerjev, združenje delodajalcev, itn. Pri sestankih s sindikati so bili nekateri sindikati na čelu z gospodom Štrukljem, kritični do razvojne kapice, kar lahko razumem, ampak so pa vsi podpirali božičnico. Zato bi morda ob sklepu današnje razprave še enkrat povedal, da ta naš zakon je sestavljen iz treh različnih delov, in če boste dovolili, da se parlamentarna razprava o davčnem sistemu v Sloveniji vendarle nadaljuje, s tem, da boste danes glasovali za, potem boste imeli priložnost, da v drugi obravnavi aktivno sodelujete in popravljate zakon tako kot vi mislite, da je bolj prav. Torej, da bomo tudi mi videli kje so pa vaše rešitve in vaši predlogi. Najbolj enostavno je vse skupaj zavrniti. Rekel sem, da vas lahko tudi razumem, da morda dva od teh treh naših predlog za vas niso sprejemljiva zaradi ideoloških, demagoških, javnofinančnih, kakršnihkoli hočete razlogov, je pa bil današnji skupni imenovalec pa vendarle božičnica tisto, kar bi lahko popravili in naredili bolj zanimivo za podjetja, predvsem pa, da bi naši ljudje, torej vsi državljani Republike Slovenije pri izplačilu božičnice dobili večji del tega denarja oni na svoj račun ne pa, da bi večji del tega denarja odrezala država. Tako da, vendarle upam, da bo ta zakon danes šel čez to prvo sito, da ne boste debate ugasnili že danes. Če niste popolnoma 100 % prepričani v ta zakon, se lahko vsaj vzdržite in nam pomagate tistim, ki v ta zakon verjamemo, da nadaljuje svojo pot. Ker imam še ravno toliko časa, se mi zdi smiselno pokomentirati še eno zadevo in to je naš "penzijski" sistem oziroma pokojninski sistem. Ko hodim po Sloveniji me marsikdo vpraša, kje je moj denar, ki sem ga 40 let vplačeval v pokojninski sistem oziroma ki so mi ga trgali pri plači. Vsakemu lahko, žal, povem da vašega denarja ni, ker nimamo, če hočete, ameriški sistem, kjer bi se vaš denar nekam nalagal in bi ga ob koncu vaše kariere si lahko izplačali rento ali v kosu, ampak gre vaš denar, ki ga plačujete za "penzije" še isti mesec za pokojnine. In zato je tako pomembno razmerje med tistimi, ki delajo in tistimi, ki so v pokoju. In če želite, da bodo "penzije" lahko na neki dostojni ravni, če želite, da bo sploh dovolj denarja za "penzije", potem je jasno kaj je najučinkovitejši ukrep za zaščito upokojencev. To je, da storimo vse, da [[…]] [[znak za konec razprave]] ima več ljudi delo, da več ljudi, ki so zaposleni, dejansko plačuje za "penzije", to je edina rešitev. Mi smo danes s takšnimi ukrepi prišli, ki bi pomagali novim delovnim mestom, bomo pa videli potem zvečer kakšen bo rezultat glasovanja. Vsem pa se zahvaljujem za današnjo aktivno razpravo.
Hvale lepa. Jaz se malce opravičujem, predstavnici Vlade sem pred vami pozabila dati besedo. Danes je tehnika malo zatajila, in je dala [[…]] Se odpovedujete? Prav. Hvala lepa. Torej, zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali danes, v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 5. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je drugo obravnavo PREDLOGA ZAKONA O GOSPODARJENJU Z GOZDOVI V LASTI REPUBLIKE SLOVENIJE, v okviru rednega postopka. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici gospe Ivi Dimic.
Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani minister, prihaja državni sekretar. Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je predlog zakona o gospodarjenju z gozdovi v lasti Republike Slovenije obravnaval kot matično delovno telo na 13. seji 13. januarja 2016 in na prvem nadaljevanju 13. seje 14. januarja 2016. O predlogu zakona je bila na 13. redni seji Državnega zbora 23. novembra 2015 na podlagi 122. člena Poslovnika Državnega zbora opravljena splošna razprava, 7. decembra 2015 pa je odbor opravil javno predstavitev mnenj, katere namen je bil pridobiti mnenje in stališča strokovne in širše javnosti o predlaganih zakonskih rešitvah. V skladu s 145. členom Poslovnika Državnega zbora je bil predlog zakona poslan v mnenje lokalnim skupnostim. Državni zbor je prejel tri mnenja, in sicer: mestne občine Ljubljana, občine Lovrenc na Pohorju in občine Kočevje, ki predlogu zakona ne nasprotujejo, podali pa so nekatere konkretne predloge k posameznim členom. K predloženemu predlogu zakona so amandmaje vložile Poslanske skupine Združene levice, Poslanska skupina NSi – Krščanskih demokratov, poslanec Janko Veber, poslanske skupine SMC, Desus in SD. Na seji odbora je predstavnica Zakonodajno-pravne službe v dodatni obrazložitvi pisnega mnenja poudarila, da amandmaji koalicije sledijo njihovim pripombam in izboljšujejo predlagano besedilo, vseh pomislekov pa amandmaji ne odpravljajo. Odbor se je nato seznanil tudi z mnenjem Komisije Državnega sveta za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki predlog zakona podpira. Člani odbora so se seznanili tudi s pisnimi pripombami Gospodarske zbornice Slovenije, Kmetijsko-gozdarske zbornice Slovenije, Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije, Sindikata državnih organov in drugih institucij. Njihovi predstavniki so na seji tudi obrazložili svoje pripombe, ki so šle v smeri, da predlogu zakona sicer ne nasprotujejo, vendar podporo predloga zakona pogojujejo s tem, da bo zakon nedvoumno določil, da se bo državno podjetje ukvarjalo samo z gozdarstvom, torej z redno oskrbo z lesom do kamionske ceste in naj zato nima lastne predelave lesa. Nadalje državno podjetje naj omogoči, da bodo prednostno oskrbljeni lesarji, ki imajo proizvodnjo v Sloveniji in naj se zagotovi, da bo oskrba z lesom vsaj tako dobra kot sedaj tudi po zamenjavi modela upravljanja državnih gozdov, torej po juniju 2016. Izpostavili so tudi problematiko prenosa javnih uslužbencev s sklada na družbo in opozorili, da predlog zakona ne rešuje nadaljnje zaposlitve 1.500 usposobljenih gozdarjev, zaposlenih pri trenutnih koncesionarjih. Zato so pozvali Vlado, da sprejme poslovni načrt za ohranitev teh delovnih mest in zagotovi, da se bodo dela v gozdovih še naprej izvajala strokovno in varno z usposobljenimi delavci. V razpravi sta sodelovala tudi predstavnik Računskega sodišča, ki je izpostavil finančne posledice zakona na državni proračun v delu izvajanja nalog, ki naj bi jih po predlogu zakona financirali iz proračunskega sklada in direktorica Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije, ki je opozorila, da bo po predlogu zakona sklad še vedno zavezanec za vračilo gozdov v naravi in plačilo odškodnine za nezmožnost uporabe gozdov vrnjenih v postopkih denacionalizacije. V razpravi so člani odbora iz vrst opozicijskih poslanskih skupin opozorili, da predlog zakona ne sledi v celoti pripombam Zakonodajno-pravne službe in opozorilom Računskega sodišča. Vzbuja številne pomisleke in prinaša le parcialne rešitve, ki ustrezajo le ozkemu krogu posameznikov. Zastavljeno je bilo tudi vprašanje zakaj sploh potrebujemo novo podjetje in to z dejanjem poroštva države za najete kredite, pri tem, da imajo sedanji žagarski obrati še 50% neizkoriščenih kapacitet, saj bi naloge nove družbe lahko upravljal sklad ob ustrezni reorganizaciji. V skladu s pripombami iz razprave so koalicijske poslanske skupine vložile spremembo amandmaja, po katerem bo družba lahko najemala kredite, vendar s poroštvom, ki bo izdano na podlagi soglasja Državnega zbora Republike Slovenije. Pri tem je bilo obrazloženo, da bo Državni zbor o tem sprejel zakon. Odbor je amandma sprejel. Široka razprava je potekala tudi o 14. členu. Odbor amandmaja k 14. členu Poslanske skupine SMC ni sprejel. Po končani razpravi je odbor sprejel večino amandmajev koalicijskih poslanskih skupin in nekatere amandmaje Poslanske skupine Združene levice in SMC ter nekatere svoje amandmaje, kar je razvidno iz poročila odbora. V skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora je odbor glasoval še o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona v katerem so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del poročila odbora.
Hvala lepa. Ker je zbor na 13. seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 27. 1. 2016. V razpravo dajem 10. člen ter amandma Poslanske skupine NSi. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Ivan Škodnik.
Lepo pozdravljeni predstavniki vlade, minister, vsi ostali, kolegice in kolegi. Po dveh mesecih se zopet ta zakon nekako vrača v Državni zbor. Moram reči, da pred dvema mesecema smo naredili neke pomembne korake, kjer so sledile razprave, seveda, danes je rečeno, da razprave ne bo več. Jaz se bom omejil najprej v 10. členu oziroma amandma k 10. členu, ki ga je podala Nova Slovenija – Krščanski demokrati. Tu nekako navajajo, da gre tukaj ali pa se bojijo nelojalne konkurence in nekako jih ta člen moti, ker nekako pridelava lesa ni v njihovem cilju in nekako so navedli, da bi najbolje bilo da bi ta zakon ostal pri spravilu lesa iz gozda do kamionske ceste in konec, tukaj naj prevzemajo trgovci in zdaj naj potem s tem lesom naredijo kar hočejo, se pravi lahko bi zopet trgovali trgovci, da gre les zopet v Avstrijo potem mi danes nismo naredili pravzaprav nič. Mi smo seveda tukaj notri naredili nekaj več, bom potem v nadaljevanju rekel ampak pri tem 10. členu, kaj se bojijo? Poglejte, v tem, ko govorimo da bo predelava mislimo predvsem, da bi v tem podjetju, državnem podjetju, formirali tudi centre, seveda to je predpostavka kasneje, predvsem za tiste zadeve, za tisto predelavo lesa, ki je strateškega pomena za državo, za Slovenijo. Poglejte, mi smo imeli v preteklosti različne proizvodnje, proizvodnja plošč, celuloze in tako naprej, to bi morali zopet vrniti nazaj, to se pravi seveda proizvodnja plošč, ki bi bila nekoliko drugačna. Tista, ki bi jo rabili za gradnjo lesenih objektov, ki jih sedaj uvažamo iz Avstrije pa še mogoče od kje drugje. S tem pa mi pravzaprav ne odpiramo novih delovnih mest. Hlodovino izvažamo ali pa so izvažali v Avstrijo, iz Avstrije so kupovali in uvažali polizdelke in tisti preprosti ljudje, ko sem se zadnje čase pogovarjal na podeželju so rekli, pa tega ne razumemo, da les gre v Avstrijo, oni tiste ostanke pokurijo od skorje do ostankov, vse ostalo zastonj kurijo doma, vsi ostali polizdelki se pa zelo dobro prodajajo nazaj v Slovenijo in seveda tudi polizdelki. To je šlo za samo trgovanje. To, čisto preprosti ljudje razumejo in jaz sem vesel, da smo v temu Državnemu zboru in pa na odborih nekako ta zakon pripeljali tako daleč, da lahko rečem, da v prvi vrsti zagotovimo les tistim, ki ga bodo predelovali in to je sigurno še v prvi vrsti, mi imamo v Sloveniji preko tristo žagarjev. Tristo žagarjev, ki lahko tistih milijon 200 tisoč kubikov, ki jih bo zdaj nastalo v temu državnem podjetju oziroma se jih bo posekalo iz teh državnih gozdov ni pravzaprav noben problem posekati oziroma pridelati v polizdelke. Seveda eni bodo z žagami razžagali les v žagan les, bodo dodali neko vrednost, drugi bodo izdelali neke enostavne izdelke, tretji bodo les sušili, izdelali polizdelke, četrti se bodo pa lotili zahtevnih izdelkov. In jasno, tukaj je mišljeno tisto, da v prvi vrsti zagotovimo les tistim, da ne bi les šel v tujino. Ker zavedati se moramo tudi, da moramo doma povečati potrošnjo, to se pravi, moramo povečati potrošnjo, da več lesa vgradimo, bodisi pri lesenih hišah [[…]]Poglejte, če bomo mi gradili v naslednjem obdobju, veliko se vlaga v turizem, morali bomo graditi povsem nove objekte na osnovi lesa. Leseni objekti, ki bi bili nekaj posebnega v Sloveniji, neka posebnost v turizmu, to bi se potem prav gotovo tudi poznalo nek premik in preboj v lesni industriji, kajti poraba lesa bi tukaj vendarle narasla. Ko sem prej omenil tiste polizdelke od celuloze in pa potem tudi sem mislil lesno volno se moramo zavedati, da pri drevesu imamo, prvi hlod je najboljši, tistega pravzaprav sploh ni noben problem prodati, tistega bi vsak najrajši prodal, tujci so zelo zanimivi in ga bi takoj odpeljali. Drugi in tretji hlod se sigurno še v lesni industriji lahko dobro skuri in pridela. Četrti, peti, šesti, bolj gremo proti vrhu, so hlodi slabše kvalitete. In moram reči, iz praktičnih izkušenj in pogovorih z drugimi je veliko tega lesa ostalo v gozdu. Se pravi segnilo ali pa so ga nekateri pokurili. Namen tega pa je, da se to pridela v izdelke in kot sem rekel so slabše kvalitete tisti od četrtega, petega, šestega hloda, ki so proti vrhu. To je pa tisto za celulozo, za plošče in pa seveda tudi za lesno volno. In to nikakor ne bo nelojalna konkurenca za ostalo lesno industrijo. V prvi vrsti bomo dali les žagarjem, v drugem bomo probali v teh centrih graditi v naslednjem obdobju, seveda, to je še vse v povojih, take centre, ki bodo koristni in strateškega pomena za lesno industrijo v Sloveniji. Tako jaz tega 9. člena oziroma amandmaja k 10. členu ne podpiram, iz navedenih razlogov. Zaenkrat hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim za mir v dvorani. Besedo ima gospa Iva Dimic.
Hvala lepa, predsedujoča. Spoštovani minister, državni sekretar, sodelavci Ministrstva za kmetijstvo! V Novi Sloveniji smo ponovno vložili amandma k 10. členu, sicer je nekoliko drugačen, še vedno pa sledi temu, da država oziroma državno podjetje ne bi ustanavljalo lastnih obratov za predelavo lesa, žage, ker bi to po mnenju obrtne zbornice in Združenja za predelavo lesa, žagarjev, v Sloveniji predstavljalo nelojalno konkurenco obstoječim žagarskim obratom. Glede na to, da je bila opravljena raziskava, koliko prostih kapacitet imajo ti žagarji, da je 50 % kapacitet prostih, se mi zdi, da je smiselno, da se najprej omogoči pod enakimi pogoji, da se te kapacitete, ki so že postavljene, za katere ni potrebno ne poroštvo države niti kakršnekoli druge spodbude, zapolnijo. Šele potem se vidi, kakšna je kapaciteta. Mi pa imamo v glavah, kaj vse bi lahko delali, pa nimamo prostorov, pa nimamo centrov in ne vem še česa. In zdaj bi mi to naredili, zdaj pa, ali bo mandat zdržal do konca, da se bo lahko še znanje preneslo, ali ne, mislim, da je to vse skupaj na majavih tleh postavljeno. Tu moram replicirati kolegu Škodniku, doma je treba povečati potrošnjo. Ali nismo ravno 20 minut nazaj govorili, kako se bo potrošnja povečala, pa ni razumevanja na tem področju. S čim se bo doma povečala potrošnja? Z minimalno plačo? S 515 evri ali pa s 313, kar je pod minimalno plačo? Ja, to je nemogoče, dvigniti doma potrošnjo na tak način. Pa kdo bo zdaj korigiral domačo potrošnjo? Ali bo država korigirala? Saj to že imamo – Peko Tržič. Ali bo trg povedal, kaj se bo dogajalo na področju lesa, lesne predelovalne industrije. Govorila sem s kar nekaj podjetniki in nimajo nič proti, če jim Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo omogoča neka finančna sredstva, da se oni sami razvijajo in sami imajo trg. In kot država ali kot ministrstvo bi morali to izkoristiti, ker ljudje, ki delajo v lesni branži, ki se dejansko mednarodno udejstvujejo in imajo znanje, da brez problema lahko pripeljejo in z lastnimi sredstvi zaženejo še nek nov program v svoji lastni proizvodnji. Naš amandma gre v smer, ko se naj bi najprej pomagalo obstoječim, da se jim omogoči, da se razvijejo. Seveda smo v socialno-tržnem gospodarstvu in država ima naloge, da zagotavlja državljanom varnost, dober servis državljanom, tudi s področja birokracije, da se to zmanjšuje, da jim omogoča socialno varnost, nenazadnje zdravstvo. Da pa je država zato, da bo predelovala njihov les ali pa izdelovala čevlje ali pa delala telefone, pa mislim, da to ni servis državljanom. Smo v socialno-tržnem gospodarstvu, kjer prevladuje konkurenca. Če pa država stopi na področje predelave lesa, pa to postane potem nelojalna konkurenca, nedovoljena državna pomoč in smo v nekem začaranem krogu, kot ga poznamo že pri Elanu. In se mi zdi, spuščati se na to področje brez neke jasne vizije, brez nekega jasnega načrta, zelo neodgovorno.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Danilo Anton Ranc.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani minister in predstavnik Ministrstva za gospodarstvo, vsem lep pozdrav! Ponovil bom svojo večkratno razpravo, da sem zelo vesel vsakih razprav v parlamentu o gospodarskih tematikah. No, tudi danes je taka točka na dnevnem redu in z veseljem bom pokomentiral nekaj zadev, tudi v zvezi z amandmajem Nove Slovenije. Če se tudi malo ozrem na prejšnjo točko, ki smo jo poslušali, mislim da smo mi v Sloveniji umetniki o razpravljanju kako nekaj deliti in se prepirati kdo bo dobil več iz nekega proračunskega kolača, seveda pa capljamo zadaj v projektih in idejah, ki prinašajo neko dodano vrednost, plemenitenja našega naravnega bogastva, zdaj ali je to voda, les ali kaj drugega. In veseli me, da imam danes priložnost govoriti ravno na to tematiko, in da ponovno javno podprem zelo dober projekt in zakon, ki sta ga pripravila skupaj Ministrstvo za kmetijstvo in Ministrstvo za gospodarstvo. Zakaj to posebej poudarjam? V zadnjih 20 letih smo imeli tudi določeno neučinkovito organiziranost, ki je dobesedno generirala razpadanje gozdno-lesnih verig, ki smo jih prej imeli. Tukaj je bilo zaposlenih v tej branži preko 50 tisoč zaposlenih, v zadnjih 20 letih se je ta številka znižala na 10 tisoč in seveda, kar je še toliko bolj pomembno, neposredna gospodarska škoda, direktna, indirektna iz tega naslova znaša 8,8 milijard. To pa seveda pomeni en letni proračun in seveda si ne predstavljam, da bi kdorkoli v parlamentu lahko nasprotoval projektu ali zakonu, ki vzpostavlja neko novo okolje, ki bo omogočilo, da se postavi neko prejšnje stanje, to pomeni, da se vsa ta nastala škoda postopoma v nekem obdobju 10 let zmanjša in da povečamo število zaposlenih, ustvarjamo neko dodano vrednost na našem naravnem bogastvu. Tako, da ravno s tega vidika želim na nek način nasprotovati in tudi nasprotujem temu amandmaju, ker v bistvu ne gre koncept povezave gozdno-lesne verige, ker ravno na nek način omejuje razvoj te gozdno-lesne verige v oblikovanju nekih centrov, ki bi pridelovali les v izdelke z višjo dodano vrednostjo. Tukaj naj ponovno pojasnim, da ne gre za neko konkurenco obstoječim obratom in žagam, da bodo vsi, vse te družbe normalno preskrbljene. Seveda, pa moramo tudi mogoče nazorno pokazati, da produkt v lesni industriji ni samo deska, produkt je lahko nek izdelek, kot je kolega omenil, lesna volna, tu pa gre ravno za predelavo tistega lesa, ki je v bistvu zdaj največji artikel v izvozu. Mi namreč letno izvozimo okrog 3 milijone kubikov lesa, od tega en milijon, dva milijona, en milijon kvalitetnega, nekaj pa je tudi takšnega, ki bi ga lahko uporabili v tej gozdno-lesni verigi. Tako, da na vsak način bi se zavzel, da ostane formulacija v zakonu takšna, kot je in da v zakonu omogočimo oskrbo obstoječih kapacitet, nikakor pa ne smemo omejevati neke poslovne iniciative, podjetnosti in slovenske inovativnosti. Bom mogoče malo karikiral, da bi bil tako ukrep tako nesmiseln, kot bi na naftnem polju v Arabskih emiratih prepovedali gradnjo rafinerij. Tako, da v bistvu moramo to jemati s tega vidika ali pa da bi rekel, da bi Dravske elektrarne, dobesedno kjer ta voda teče, generira neko elektriko, da bi rekli, zdaj pa tam ne smemo nekaj graditi. Tako, da jaz tudi neke pomisleke tu opozicije tudi spoštujem, vendar bi pa želel na nek način utemeljiti, da ta amandma je nepotreben, in da gre v bistvu osnovna formulacija zakona v smeri vzpostavitve gozdno-lesne verige in tudi oskrbe vseh obstoječih kapacitet in tudi možnosti za razvoj novih obratov in novih priložnosti za Slovenijo. Hvala lepa.
Hvale lepa. Besedo ima gospod Primož Hainz, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Lep pozdrav vladni ekipi pod vodstvom ministra in seveda kolegice in kolegi. Ja seveda na to temo moram reči, da je les ena redkih stvari, ki jih Slovenija ima kot naravno bogastvo in to je bilo temeljno izhodišče pravzaprav o katerem se pogovarjamo v zvezi s tem zakonom in seveda, ker nimamo nafte, ker nimamo dobro vodo. Imamo, imamo delovno silo, imamo pa les potem se pa potem se pa potem se pa počasi že nekako skoraj, skoraj neha. In moramo zato seveda zato, da to skrbi. Sedanja ureditev nikogar ni bilo v tej dvorani doslej saj jaz ga nisem slišal, ki bi rekel, da je bila dosedanja ureditev dobra. Ta ureditev je bila slaba, dejstvo je bilo, da so nekateri celo uporabili izraz, da se gozdovi plenijo ampak zaslužek od tega plenjenja je šel pa v glavnem v privatne žepe, če lahko tako rečem koncesionarjev in seveda tistih, ki so jim to organizirali. Torej nedvomno je bilo potrebno nekaj narediti. Ministrstvo za kmetijstvo, gospodarstvo in prehrano je izdelalo zakon. Torej predlog zakona o katerem danes govorimo in, ki seveda se dotika državnih gozdov, torej o dobrih 18 % gozdov slovenskih gozdov, torej 18 % več kot 18 % gozda je urejeno po drugih zakonih. Tukaj gre samo za državno lastnino. Ta predlog kot je bil narejen na ministrstvu je potem seveda se je usklajeval v okviru koalicije in usklajen prišel tudi na Vlado in Vlada je predlog sprejela. Šlo je pa zato, da Desus je vztrajal pri nekaterih točkah. Mislim, da se je Desus na tej točki resnično zelo potrudil ali pa angažiral kot temu rečemo grdo. Namreč nekaj je bilo upoštevanega, nekaj ne ampak vztrajali smo na tem, da Snežnik kot tista delovna organizacija, ki že doslej dela na tem področju mora biti sestavni del tega državnega podjetja. Govorili smo o sedežu te organizacije in smo rekli to okoli sedeža to ne bo določal zakon bomo uredili kasneje in po zadnjem trenutku se je pojavila torej vprašanje kdo je odgovoren za delovanje tega zakona oziroma komu bo to pripadalo, ta lastnina nad gozdovi oziroma podjetje v celoti in seveda tukaj je bilo seveda stališče, da je to tako je bilo zapisano v zakonu, predlogu zakona, da to odgovarja Vlada neposredno za lastnino, za to lastnino. Potem pa prišlo do nekaterih nesporazumov, ki so pač vzbujali javno, javno polemiko. Prvo je kolega Janko Veber predlagal, da bi šlo središče, središče tega podjetja na neko lokacijo neke barake v Kočevju in je seveda potem morala naša kolegica pravzaprav reagirati, da je uveljavljala, sprejela torej amandma oziroma dala predlog amandmaja kot kolegica levičarjeva predlog amandmaja, da naj bi sedež bil na področju občine, mestne torej občine Kočevje tako kot je bil sklep občinskega sveta Kočevje. Druga, drug nesporazum je bil pa z nekaterimi člani.
Spoštovani, gospod Hainz.
Prosim.
Govorimo danes o 10. členu amandmaja Poslanske skupine Nove Slovenije. Tudi predhodniki je malce zašel iz tega ampak sem mislila, da bom vas pustila, da poveste o temu amandmaju ampak zdaj pa se mi zdi, da predstavljate zgolj poročilo oziroma stališče poslanske skupine. Tako, da lepo prosim, če se opredelite na 10. člen ter amandma Poslanske skupine NSi. Pa brez zamere.
Ja, spoštovana kolegica. Samo to prakso smo mi v tem mandatu popolnoma povozili in je in so neštete razprave pri drugi obravnavi, to sedaj se pogovarjamo v zvezi s poslovnikom, da bi uveljavili nazaj jaz se s tem soglašam ampak glede na to, da je ta praksa takšna kot je in, da tudi nisem edini in tudi vem, da tudi, da ne bom edini, ki bo na ta način diskutiral bom vendar povedal svoje. Ker je ta, ta način vodenja nisem vpeljal jaz ampak ne sem samo sprejel to prakso in sem danes z njo pač preprosto računam in bom pa zelo še kratek, če dovolite še tri stavke. Torej prišlo je do nesporazuma z stranko Modernega centra, ki je teden dni pred sprejemom torej pred razpravo v, na odboru predlagal, da gre to podjetje v lastništvo SDH. Tu smo imeli ta nesporazum. Mislim, da smo ga razrešili. Na glasovanju smo preprosto sprejeli varianto, ki jo je predlagala Vlada oziroma ministrstvo in je Vlada tista, ki je neposredno odgovorna iz preprostega razloga, tu pa moram biti jasen, ker SDH do sedaj je praviloma prodajal, ne pa saniral posamezna podjetja. In nevarnost, da bi SDH z gozdom kot naravnim blagom delal tržno, ne pa tako kot mislimo mi, da bi moralo biti to v sistemu gozdno lesne verige, da bi tu lahko naredili veliko škode. Na koncu samo še ta stavek. Meni so očitali, da nekako poskušam to spraviti oziroma zdržati to podjetje v okviru vladnega resorja iz preprostega razloga, da Desusu urejamo neko delovno mesto, ki naj bi temu sledilo. Jaz moram zelo jasno reči, da nisem lesar in nikakršne zveze nimam z lesarji in tudi Desus mislim,da na tej točki nima nobene velike želje, edino prepričani pa smo, da bo Vlada, ki bo oblikovala večino nadzornega sveta, torej 4 ministri, 4 različni resorji vladni, da to je večja garancija, da bo to podjetje dobro in solidno delalo s tem, da smo dodali v zadnji razpravi na odboru tudi predstavnika opozicije s čimer je praktično Slovenska demokratska stranka pristala tudi na celoten zakon, če lahko jaz prosto interpretiram, s tem, da imajo predstavniki delavcev članstvo v tem nadzornem odboru, kar nam garantira, da bo to podjetje dobro delovalo. Hvala lepa in se opravičujem.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o 10. členu ter amandmaju Poslanske skupine NSi? Zaenkrat vidim en roko [[…]]Prosim za prijavo. Besedo ima dr. Bojan Dobovšek.
Spoštovani vsi, ki spremljate to razpravo. Vsekakor bomo v Poslanski skupini Nepovezanih poslancev ta amandma podprli, tudi nekaj drugih amandmajev je dobrih predlaganih. Gre za to, da težimo k transparentnosti, da težimo k odprtemu trgu in težimo k temu, da se ne vzpostavljajo monopoli na tem področju. Cilj tega zakona naj bi bil, da ohranimo les kot naše bogastvo in predlagani amandma teži k temu, da ohranimo čim več delovnih mest in da ne bomo podlegli trem zadevam: da na naš trg prihaja poceni delovna sila, da se ustvari neformalna ekonomija in da tisto, kar smo že imeli nekako ohranimo. Glede celovite pripombe pa samo toliko, da glede časa, ki je bil na razpolago, ocenjujemo, da je bila prejšnja rešitev sicer slaba, vendar ta rešitev, prehitra, ne prinaša izboljšav in prinaša veliko korupcijskih tveganj. Upam, da bo vsaj nekaj amandmajev, če bodo sprejeti, ta korupcijska tveganja omejil. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janko Veber.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem. Glede na amandma k 10. členu, ki je vložen, želim nekako izpostaviti razliko med tem, kar je zapisano v trenutnem besedilu zakona za drugo obravnavo in kaj spreminja amandma. Z amandmajem se želi opustiti dodatno dejavnost nove družbe, ki se nanaša na predelavo lesa. Opozorilo je po eni strani seveda izjemno tehtno in tudi razumljivo. Namreč, nesmiselno bi bilo, da to podjetje ustanovi in organizira predelavo lesa tam, kjer ta predelava že obstaja in prišlo bi resnično do nepotrebnih podvajanj dejavnosti, stroškov, kar zagotovo ne sme biti v interesu ne državnega podjetja, zagotovo pa ni v interesu zasebnega, da mu nekdo posega tako na trg. Vendar zelo malo je pravzaprav takšnih primerov v Sloveniji, kjer bi lahko do tega prišlo. Ne nazadnje tudi sam predlagatelj govori o tem, da so celo kapacitete obstoječih žag v Sloveniji, v zasebni lasti, neizkoriščene. Torej je ta potencial na razpolago in v kolikor bi prišlo do aktiviranja te možnosti, da se organizirajo predelave preko tega podjetja je to smiselno samo tam, kjer ni zasebnega interesa, sicer tudi sam ocenjujem, da je to povsem nepotrebno. Hkrati pa želim tudi opozoriti, da država že ima podjetje v državni lasti, znotraj katerega je organizirana predelava. Torej ta sistem že funkcionira in je toliko manjša potreba, da bi tudi prišlo resnično v perspektivi še do kakšne oblike poslovanja. Lahko pa tudi povem, da to podjetje ima seveda enake pogoje kot vsa ostala podjetja in ne odstopa pri tem, kako dobiva surovino od drugih, ki ravno tako poslujejo recimo s skladom. To, kar pa želim izpostaviti in kar menim da je tudi vsaj po mojem mnenju razlog, da ne bom podprl ta amandma je pa v tem, ker po mojih informacijah bo ali pa že celo je, naprodaj celuloza v Krškem, Torej, gre za predelavo lesa in v kolikor se v Sloveniji ne izkaže interes zasebnikov, da bi šli v odkup tega objekta se mi zdi, da je izjemno smiselno ni potrebno, da država odreagira in vstopi v to lesno verigo na način, da odkupi od tujega vlagatelja, ki je sicer postal lastnik te celuloze v Krškem tisti delež in se ohrani predelavo lesa v Sloveniji. Namreč celuloza je ena od tistih dejavnosti, kjer v veliki meri omogočiš prav za manj kvaliteten les, da dobi višjo dodano vrednost in seveda vse to ostane potem doma in tudi nove delovna mesta in marsikaj se od tega da lahko razviti naprej. Torej, so primeri v Sloveniji kjer ni smiselno odreagirati v kolikor ni zasebnega interesa in če to izključimo iz zakona potem seveda tudi to podjetje tega angažmaja ne more izvesti. Torej, ravno zaradi takšnih primerov ocenjujem, da je prav, da besedilo v zakonu ne spreminjamo in zato tega amandmaja ne bom podprl. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Horvat, izvolite.
Hvala gospa predsedujoča, spoštovani gospod minister, s sodelavkami, sodelavci, drage kolegice in kolegi. Namesto uvoda, midva z gospodom Dejanom Židanom se izjemno dobro razumeva, sva na nek način rojaka, če pa seveda imava kdaj različne politične poglede pa naju to ne moti. To ne govorim zaradi nekega opravičila, zaradi zagovarjanja našega amandmaja, morda zaradi pojasnila, da ne bi kdo napačno razumel, da gre za osebne obračune, bognedaj, živimo samo nekaj let na tej zemlji. Seveda smo zelo skrbno premislili v Novi Sloveniji, ko smo spisali amandma k 10. členu nismo pa edini. Lahko rečete, kaj bo ta poslanec Horvat na sedežu številka 90, na zadnjem sedežu, njega lahko "skenslamo" [[…]]Lahko, lahko. Imate vso svobodo, živimo v svobodni državi ampak tukaj je Računsko sodišče in predvsem to nas je spodbudilo da smo vložili ta dodatni napor in v obrazložitev tudi natančno pojasnili naslednje: V kolikor bo družba Slovenski državni gozdov ustanavljala nove lastne obrate za predelavo lesa, žage in podobno bo to po našem mnenju predstavljalo nelojalno konkurenco obstoječim žagarskim in drugim obratom. menimo da bo družba, ki razpolaga in uporablja z državnimi gozdovi imela drugačne, jasno da boljše pogoje pri nabavi surovine saj bo hkrati lastnik lesne mase in predelovalec te iste lesne mase. In na podlagi ankete žagarjev, ki jo je izvedla sekcija lesnih strok pri Obrtni zbornici Slovenije imajo slovenski žagarski obrati okoli 50 % prostih kapacitet. Poglejte, Kolegice in kolegi mi smo v Evropski uniji. Morda ima kdo informacije, da bo s 1. julijem Evropska unija razpadla, morda, in potem bo vse malo bolj po balkansko tako kot je že včasih bilo. Kar se pa tiče evropskega pravnega reda je pa ta izjemno rigorozen, ko gre za svobodo trga, ko gre za zakonitosti na trgu. Zdaj, se opravičujem, moram še enkrat pokazati program Nove Slovenije in krščansko demokratska ekonomska politika, dvopičje socialno tržno gospodarstvo in tri vrednote, pravičnost, svoboda, svoboda trga seveda tudi in varnost. Lahko se smejite, lahko karkoli, lahko vam je bolj všeč neka nostalgija in tako dalje in tako dalje. Nočem niti na ta, na to raven ampak nas močno skrbi mnenje Računskega sodišča in evropska zakonodaja. In poglejte računsko sodišče kot rečeno moti 10. člen. Računsko sodišče se je spotaknilo ob 10. člen pa tudi ob drugih ne samo ob tega, kar ob nekaj členov se je spotaknilo. In, če spoštujete to državo potem morate spoštovati tudi institucije te države. Računsko sodišče Republike Slovenije je institucija te države. Lahko ga zamenjate sestavo, lahko najbrž pred mandatom kakorkoli že ampak spet to ni zdaj tema 10. člena oziroma amandmaja. Torej Računsko sodišče nasprotuje 10. členu predloga Zakona o gospodarjenju z državnimi gozdovi, ki med dejavnostmi družbe Slovenski državni gozdovi d.o.o. navaja zlasti vzpostavljanje gozdno-lesnih verig z visoko dodano vrednostjo, zlasti. Ni pa jasno kaj pomeni pojem visoka dodana vrednost. Bo morda državno podjetje odkupovalo lastniške deleže obstoječih podjetij v gozdno-lesni panogi. Bo ustanovljeno nova podjetja, to se ne ve. Bo samo predelovalo les in prodajalo lesne izdelke, se sprašuje računsko sodišče. Zakon tudi predvideva, da bo lahko družba za vzpostavljanje gozdno-lesnih verig najela do 20 milijonov evrov kredita s poroštvom države. Vi boste glasovali za to poroštvo, zakon o poroštvu pride v Državni zbor in boste pritisnili gumb za, za to poroštvo, za 20 milijonov pa ne boste vedeli kam bo šel denar in tukaj bo računsko sodišče najbrž, jaz toliko ne poznam Zakona o računskem sodišču ampak računsko sodišče bo po službeni dolžnosti tukaj moralo postaviti ročno. Ampak boste se najbrž pofučkali na mnenje računskega sodišča in boste rekli mah to je brezzobi tiger, ali res. Toda, ker pojem vzpostavljanje gozdno-lesnih verig ni natančno opredeljen tudi ni jasen namen kradita za katerega bo država izdala poroštvo. Vi boste glasovali za. Lahko bi torej govorili naprej o biancu poroštvu, o tem jasno opozarja računsko sodišče. Država namerava za zagon družbe Slovenski državni gozdovi zagotoviti kot rečeno 20 milijonov evrov denarnega vložka toda iz obrazložitve predlaganega zakona pa izhaja, da bo družba svoje poslovanje za naložbe v 6 skladiščni prostorov za les v poslovne prostore, nakup računalniške opreme in mehanizacija za delo v gozdu ter za obratni kapital v resnici potrebovala 35,3 milijona evrov. Kapital je, kapital je za financiranje vseh teh naložb prenizek ugotavljajo na računskem sodišču, kapital je prenizek. Sprašujejo se tudi ali je smotrno, da družba nakupuje stroje in opremo za strojno sečnjo, vlaga denar v žage ali ne bi bilo bolje, če bi tovrstne storitve najela po postopkih javnega naročanja. Res je malo narodno, da država kupuje stroje, motorne žage. Ali je kolegice in kolegi to poslanstvo naše države Republike Slovenije. Nisem ravno prepričan, nisem ustavni pravnik ampak nisem ravno prepričan. Jaz poslanstvo države razumem kot nekaj drugega. In s tem ja, s tem zakonom vi dejansko brutalno posegate na trg, na svoboden trg. In izmaličili boste zasebno iniciativo, ker te žage in druga podjetja so, so tudi seveda ali pa predvsem v zasebni lasti. Tukaj imamo mi problem. In tukaj gre pravzaprav tudi za šolski primer državne pomoči. Tukaj bo pa Evropska komisija se oglasila. Dajmo to razčistiti preden bomo spet jezni, da je prišla šiba božja iz Bruslja. In zelo zanimivo razmišljanje o tem državnem podjetju ima tudi direktor Zavoda za gozdove Slovenije gospod Damjan Oražem, ki ga skrbi predvsem počasen postopek spreminjanja sistema gospodarjenja z državnimi gozdovi, saj bo morala biti nova družba operativna že [[...]]Kdaj? 1. julija 2016. In takrat to državno podjetje, kot pravi ta gospod, direktor, potrebuje natreniranega, zelo ogretega atleta, ki bo dobro štartal in dejansko tudi uspešno prišel do cilja. Torej imamo dejansko dve zadevi, sedaj povzemam, ki nas zelo motita pri 10. členu. Prvič, brutalen poseg države v svobodo trga in drugič, seveda posledično, prišlo bo do nezakonite državne pomoči, če bo Državni zbor izglasoval Zakon o poroštvu, 20 milijonov. Ne vemo, kam bo šlo. To bo nezakonita državna pomoč, ki ne gre v okvir državnih pomoči kot jih definira evropski, torej tudi naš pravni red. in zato je povsem normalno, da kot avtorji tega amandmaja, bom seveda ta amandma podprl. Razmislite.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnik Vlade, minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, mag. Dejan Židan.
Hvala predsedujoča. Spoštovane poslanke in poslanci, vsem lep pozdrav! Bom zelo kratek, samo mogoče kot pojasnilo. Zlasti zato, da se čim bolj zmanjšajo tveganja, ker to gre za naravno bogastvo, je Vlada oziroma ministrstvo predčasno v preventivni pregled poslala zakon Računskemu sodišču. Računsko sodišče se je odzvalo, pokazalo je kje so tveganja in zato je tudi bilo toliko amandmajev, zato da se tveganja odpravljajo. Del tega je tudi tole kar je bistveno, samo poroštvo, ki v prvi verziji zakona ni bilo definirano, bilo je pa tudi dano v naprej, samo podpis finančnega ministra je bil potreben, se vrača nazaj v državni zbor in tudi definicija zakaj bi bilo potencialno potrebno, je napisana. Tako, da v bistvu tukaj več tveganja ne vidim. Ob tem pa bi rad še nekaj poudaril. Jaz mislim, da večkrat smo povedali, da v nobenem primeru za to družbo, ki jo bomo ustanovili, če bo takšna vaša volja, ne želimo in ne bomo konkurirali slovenskim žagam in ne bomo konkurirali slovenski gozdno-lesni verigi, ki že obstaja. To je bilo napačno, to ni smisel tega zakona. Smisel je ravno zato, da jim količine nabavimo. Je pa notri ena varovalka in ta varovalka je tista, da v kolikor se pokaže potreba, da s kakšnim odpadnim delom iz gozda ali karkoli podobno, kar ni druge rešitve v Sloveniji in se vidi rešitve, se lahko potem išče drugačno rešitev, ampak tako potem, kakor in sedaj je tudi predlog, rešitev se išče ponovno skozi Državni zbor. In po mojem mnenju se tveganje bistveno zmanjša in predvidevam, da tudi zaradi tega je, to pa bodite spoštovane poslanke in poslanci pozorni, imeli smo zelo temeljito razpravo o tem zakonu v Državnem svetu, ker so predstavniki gospodarstva, ker so predstavniki delodajalcev in vsi ostali in so bili izraženi dvomi in na tej razpravi je na koncu Državni svet sam zakon podprl z 21 proti 7. To mislim, da je dober znak in res je, ta zakon je v bistvu takšen kakršen je, ker so bila usklajevanja. Mislim, da [[nerazumljivo]]je boljše kakor je bil pred tem, da pa so tveganja, ki jih Računsko sodišče, pa še enkrat opozarjam, to bi rad povedal, Računsko sodišče smo mi vprašali v naprej, zato da nas opozori na tveganja, da na tveganja pravilno tudi odreagiramo in v veliki meri mislim, da pravilno smo na tveganja na katera smo bili opozorjeni, tudi dobro v tem osnutku zakona odgovorili. Pa ko sem pri besedi, in tako so ne naučile strokovne službe tega Državnega zbora, da mogoče je tudi sedaj primeren čas, da prosim, da v kolikor bo takšna vaša volja, da se tudi tretja obravnava tega zakona realizira na tej seji. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o 10. členu ter amandmaju Poslanske skupine NSi. [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 10.a člen ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Ivan Škodnik. Izvolite.
Lep pozdrav še enkrat vsem. Bom se vrnil nazaj h gozdno-lesni verigi, potem pa k temu amandmaju k temu 10.a členu. Jaz bi samo to povedal, da zakon je bil seveda prvo, ko je bil predlagan s strani Socialnih demokratov, kasneje smo seveda to nekako sodelovali vsi, lahko rečem cela koalicija in seveda tudi Vlada. In seveda ta predlog, ki je bil, nekako res v prvi vrsti ta zakon nekako prikazan po modelu Avstrije do, spravilo lesa in pa seveda gojenje z gozdovi ali pa delo v gozdu in pa spravilo do gozdnih cest, to se pravi do hlodovine. Ampak, ker smo takrat nekako prišli do spoznanja, da je zdaj priložnost po 20-ih letih, ko se pravzaprav koncesije nekako prenehajo, da vendarle naredimo nekaj za preboj lesne industrije v Sloveniji, smo se nekako s skupnimi močmi lotili tega, da smo ta zakon nekako dodelali z dodatnimi členi ali kakorkoli, pomenim, da smo nekako postavili to gozdno-lesno verigo. Jaz mislim, da do tega smo morali priti, ker če ne bi prišli do gozdno-lesne verige, o kateri smo nekako ta zakon zastavili, nadgradili, bi seveda nič ne naredili, ker mi vemo, da bi se zopet samo trgovalo z lesom nazaj v Avstrijo. Vsi pa vemo in vsi, kadar nekako razpravljamo od zunaj, govorimo, to se mora končati, les ne sme iti več čez mejo, saj ni šel samo v Avstrijo, šel je tudi na Hrvaško in Italijo. Ampak, če to tisti ljudje iz podeželja, ker vendarle se moramo zavedati, da so gozdovi, na podeželju niso v večjih mestih. Vedno govorimo, da je treba podpreti razvoj na podeželju. In zdaj vas prosim, dragi moji iz opozicije, kolegi, da vendarle nekaj tudi rečete, da sodelujete zaradi tega, ker velikokrat ste rekli, da moramo nekaj narediti za podeželje, da je treba nekaj narediti za hribovskega kmeta. Ravno v tem zakonu pa ima hribovski kmet neko dodatno možnost, da lahko se vključi tudi v sečnjo, velikokrat govorimo, da so ti kmetje izgubili neke stvari, zaradi izgube mlečnih kvot. Skratka, veliko stvar je tukaj, največ pa je seveda pomembno to, da bomo s tem zakonom v naslednjih 10-ih, mogoče več letih pridobili nova delovna mesta. Mi vemo, da smo v zadnjih 20-ih in več letih izgubili preko 30 tisoč delovnih mest. To pa ni tako malo. Jaz verjamem, da to, da s skupnim delom lahko v naslednjih 10-ih, 15-ih letih pridobimo najmanj 20 tisoč delovnih mest. To je pa cilj tudi te verige. Vrnil se bom nazaj k temu amandmaju, k 10. členu, ki ga predlaga Združena levica. Želijo, da se črta prvi odstavek tega člena. Mi tega seveda ne podpiramo. In sicer ta 1. člen se takole glasi: skupna višina poroštvenih obveznosti iz najetih kreditov obsega vračilo glavnice največ do višine 20 milijonov evrov, s pripadajočimi obrestmi, stroške najetja ter realizacijo kredita. Sem vesel, da je država končno spoznala, da je treba nekako pomagati pri preboju te gozdno-lesne verige oziroma pomoči, da je treba dati pomoč vsem tem, ki se trudijo, da vrnemo nazaj ime lesni industriji, ki ga je imela včasih. Glejte, v Avstriji se vse splača, čeprav je v Avstriji delovna sila skoraj dvakrat višja cena delovne sile, kot pa v Sloveniji, pa se pri njih splača. Pri nas se pa nič en splača. Seveda, velikokrat se govori, da mora država pomagati. S temi poroštvi zdaj prav gotovo je država nekako prisluhnila in jaz seveda se strinjam s tem in to podpiram. Zakaj? Če so to državni gozdovi, zakaj ne bi potem tudi bila državna podjetja. In jaz pravzaprav, to mi ni jasno, ko nekateri trdijo druge stvari. Mi jasno, da imamo privatna podjetja. Ampak bolj čudno bi bilo, če bi z državnimi gozdovi gospodarila privatna podjetja. To bi bilo bolj čudno. Veliko bolj logično in naravno je, da z državnimi gozdovi gospodari državno podjetje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Postopkovno, dr. Franc Trček, izvolite.
Hvala za besedo. Moram reči, da malo zgroženo opazujem dogajanje v tem parlamentu po novem letu in se včasih vprašam, kaj smo jedli, tako na strani Vlade kot zdaj tu. Da ne bom predolg, odvija se razprava o amandmajih in bi res prosil, predsedujoča, da malo fokusiramo to razpravo, ker drugače delamo norce sami iz sebe, pod A, pod B pa gre za neko prepomembno tematiko, da bi se jo na takšen način lotevali. Pod C pa smo se v Združeni levici tega resno lotili in amandmaje bo obrazložila kolegica, delno pa tudi jaz. Ampak prosim, da sejo vodite tako, da se fokusira. Bom pa rekel, da imamo tu nek problem, ki ga je pa, lahko rečem, zakuhal SDS – to sejo bi morala voditi podpredsednica ali podpredsednik iz opozicije, pa ga, žal, nimamo, zlasti glede na situacijo, ki jo koalicija ima okrog te zgodbe. Hvala za besedo.
Hvala lepa, dr. Franc Trček. Naslednji ima besedo mag. Dušan Verbič, pa lepo prosim, da se res držimo teh amandmajev, se pravi, zdaj smo pri amandmaju k 10.a členu Poslanske skupine Združene levice.
Hvala lepa za besedo, podpredsednica. Ministra ni. Ekipa ministra, lep pozdrav! Poslanke in poslanci! Kljub temu, da je bil podan proceduralni predlog, si bom dovolil, kajti menim, da imam enako pravico kot predhodniki, da bom malce tudi skrenil z bistva. Poroštvo. Dejstvo je, da 10.a člen govori o poroštvu. S poroštvom se porok zavezuje, za razliko upnikov, da bo izpolnil veljavno in zapadlo obveznost dolžnika, če ta tega ne bo storil. Iz te definicije nesporno izhaja, da je še kako pomembno, kdo je upravljavec. In ravno zaradi tega – moram priznati, da govorim v svojem imenu, da ne bo ponovno kakršnekoli pomote – je izvršilna veja oblasti v zadnjih 23 letih izredno slabo gospodarila z naravnim bogastvom, gozdom. Če se omejim na zadnja leta, trdim, da so v izkoriščanju gozdno-lesne verige bili predvsem vsi postopki izvedeni v korist vseh udeležencev, razen v korist države. Tovrstno zadevo nam je predočilo Računsko sodišče, in poslanec pred mano je tudi opozarjal na pomen Računskega sodišča v Republiki Sloveniji. In zaradi dobrega razumevanja tega slabega upravljanja z državnim premoženjem v zadnjih 23 letih je Računsko sodišče v letu 2012 ugotovilo naslednje: ocenilo je, da je bil nadzor nad izvajanjem teh del slab in da delež nedovoljenega poseka predstavlja dobro četrtino poseka, čeprav v državnih gozdovih izvajajo in so izvajali nadzor štiri državne institucije, se pravi, sklad, gozdarski zavod, inšpekcija in zavod za varstvo narave, kajti dve tretjini gozdov v državni lasti je v območju Nature 2000. Nadalje, revizorji Računskega sodišča so tudi izračunali, če bi sklad v letu 2009 koncesijske pogodbe povečal na 15 evrov s tedanjih 5,82 evra, bi ustvaril 16 milijonov na letnem nivoju več. Še prej, leta 2007, je tudi Komisija za preprečevanje korupcije ocenila, da je država zaradi koncesijskih pogodb na leto bila oškodovana za okoli 18 milijonov. Toliko v utemeljitev moje teze, ki sem jo izpostavil tudi na matičnem odboru, da dve desetletji upravljanja izvršilne veje oblasti za naravnim bogastvom gozdom ni bilo predvsem v interesu države. Zato zagovarjam, da je potrebno imeti nov pristop, se pravi poslovni model, da se upravljanje bi nekako prišlo na holding, Slovenski državni holding. Ker pa je danes v Državnem zboru tako imenovano časovna zanka se zavedam pomembnosti vsebine predloga tega zakona in dejstva na katere je opozorila tudi stroka in ta pravi, da je vsaka sprememba boljša kot pa obstoječe sedanje stanje upravljanja z državnimi gozdovi. Ker pa ne želim delovati v škodo države ne bom nasprotoval predlaganemu zakonu. Lahko pa povem, da sem ravno zaradi pomembnosti upravljanja same družbe, se pravi Slovenski državni holding, v Slovenski državni gozd in neposrednega vpliva politike na kadrovanje in njeno vodenje zelo zadržan. Vračam se na 10.a člen, lahko samo ponovim tisti kar sem predstavil tudi na matičnemu odboru v zvezi z tem 10.a členom, vsebinsko in smiselno ustreza zakonski podlagi za njegovo realizacijo, če bo poslovodstvo družbe ocenilo, da je to potrebno. Zagovarja vsebino vloženega amandmaja koalicijskih poslanskih skupin na tem matičnem odboru. Amandma Združene levice, ki pa je danes med nami pa zavračam. Če se vrnem še na poroštvo, po mojem mnenju je zelo pomembna katera oblika poroštva bo v tem primeru izvedena. Stroka opredeljuje dve vrste poroštva, subsidiarno in solidarno poroštvo. Sam menim, da ravno zaradi navedenega velikega poudarka na nosilcu opravljanja te družbe menim, da je še kako pomembno samo poslovodstvo in, da v tem primeru bi bilo potrebno, da se v statut zapiše subsidiarno poroštvo. Tudi to je moj razlog, ki velikokrat poudarjam, da naj bi se tovrstno upravljanje državnega premoženja izvajalo preko SDH, ker je večja verjetnost, da bodo dosledno izvajali principe korporativnega upravljanja v korist lastnika in to je države. Še vedno sem na poroštvu, tudi v politiki se moramo zavedati, da poslovni subjekti na trgu poslujejo s svojim denarnim tokom na način kateri vključuje tudi izposojena sredstva. In to praviloma velja tudi za slovenska uspešna podjetja, da ne bom govoril tudi multinacionalke. To pa omenjam predvsem zaradi tega, ker je bilo veliko izraženih pomislekov iz strani opozicijskih poslancev v razpravi na matičnem delovnem telesu, da je poroštvo države že znak, da bo prišlo do podobnih težav, zagat kot smo se soočili v primeru TEŠ 6. Moram priznati, da temu razmišljanju odločno nasprotujem kajti dano poroštvo v tem primeru Slovenski državni gozd menim, da je dobra popotnica za poslovodstvo družbe, nikjer pa ne zavezuje poslovodstva, da bo to tudi izkoristilo. To pač je odvisno od poslovnega načrta in strategije za doseganje ciljev družbe Slovenski državni gozd. Toliko za enkrat, hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima, gospa Violeta Tomić, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Jaz ne bom šla tako daleč nazaj, da bi razlagala zakaj so se nam zdele koncesije res slaba rešitev in koliko so pravzaprav občine iztržile tudi po dvakrat več v tistem času kot država. Vendar pa bi rekla, da je v dvajsetih letih od osamosvojitve zaradi te slabe ureditve v Sloveniji v tej branži so se zmanjšalo število zaposlenih približno iz 40 tisoč na 11 tisoč, ravno v temu času pa v Avstriji, kamor smo večinoma izvažali naš les, pa so se v tej panogi povečala delovna mesta iz 53 tisoč na 57 tisoč. Mi smo od vsega začetka do predloga tega zakona vendarle zadržani. Zakaj? Zato, ker je pol leta pred iztekom koncesij vlada predložila zakon, ki je le olepšana verzija tistega, ki so ga obravnavali že v Državnem zboru pred enim letom in je bil zavrnjen. Zakon uvaja državno podjetje v obliki d.o.o.-ja za katerega pa se je v preteklosti že izkazalo da gre za idealno obliko ugrabljanja države. Namreč neoliberalna ideologija, nevmešavanja države v gospodarstvo je privedla tako daleč, da ta državna podjetja, ki upravljajo z državno lastnino dobivajo denar iz državnega proračuna in milijonska državna poroštva, na koncu pa delujejo kot država v državi in so popolnoma nedotakljiva. Ravno pa tako menedžerji preko raznih svetovalnih pogodb izčrpavajo ta podjetja in na koncu seveda popolnoma izčrpana pristanejo v tujih rokah. In ravno tega se najbolj bojimo, nikakor ne, kot pravi gospod Škodnik, da državni gozdovi bi seveda logično morali biti v upravi državnega podjetja. Nihče tega ne zanika, seveda smo za državno podjetje ampak smo v Združeni levici predlagali amandmaje, ki bi preprečili odtekanje denarja iz teh podjetij in preprečili slabo usodo, ki smo jo doživeli pri mnogih slovenskih podjetjih. Kajti, če gozdove izgubimo potem je res hudič vzel šalo. In mislim, da tukaj delamo vsi v smislu dobrih rešitev. In naj se vrnemo k našemu 10.a členu, ki določa pogoje pod katerimi bo lahko novoustanovljeno podjetje dobilo državna poroštva. Skratka, pogoji pod katerimi katerokoli državno podjetje že danes lahko dobi državno poroštvo so znani. Skratka, sprejeti mora biti poseben zakon o državnem zboru. In, naj vas najprej spomnim, da v prvotnem predlogu zakona, ki je bil dan v javno obravnavo teh posebnih pogojev sploh še ni bilo. Ni jih bilo, ta so bila potem dodana dodatno kasneje med obravnavo na vladi. Tukaj gre torej za po našem mnenju popolnoma nesprejemljiv odstop od sistema podeljevanja poroštev, ki so v veljavi. Ampak to je toliko bolj nerazumno, če verjamemo navedbam ministra Židana o tem s kakšnim dobičkom naj bi poslovalo to podjetje. Kajti, pozor, za ustanovitev tega podjetja bo država namenila 20 milijonov evrov plus podjetje Snežnik. In podjetje bo potem imelo ekskluzivno pravico do gospodarjenja z državnimi gozdovi, ki presegajo 20 % vseh slovenskih gozdov. In, če bo potem to podjetje res takšen poslovni biser potem državnih poroštev sploh ne potrebuje, bo enostavno lahko pri bankah dobivalo kredite tudi brez teh poroštev. Že danes imamo vrsto državnih podjetij med katerimi je tudi prej omenjeni Snežnik, ki zelo dobro poslujejo in za svoje investicije najemajo kredite, po normalnih pogojih, brez državnih poroštev. In, če bi to podjetje zares potrebovalo neka državna poroštva jih lahko dobi samo po ustaljenem postopku tako kot to velja za vsa druga podjetja. Skratka, čemu torej koalicija, kljub negativnemu mnenju Zakonodajno-pravne službe še vedno vztraja pri teh poroštvih? In zniževanje meril in omilitev postopkov za pridobivanje poroštev je še toliko bolj neprimerno, če upoštevamo izkušnje pri izgradnji TEŠ 6. Tukaj je gospod Verbič prej navedel, da je seveda odvisno to od poslovnega načrta. V nadaljevanju boste slišali, poslovnega načrta ni. In ga še danes ni. In ne more biti nič vezano na ta poslovni načrt, ki ga ni. Skratka, pri T6 je šlo za zelo namensko odobritev poroštva, novoustanovljeno državno podjetje Slovenski državni d.o.o. pa bo poroštva dobivalo šele z vzpostavljanjem oziroma dopolnjevanjem gozdno lesnih verig. In te so v zakonu zelo široko opredeljene in v to lahko pade praktično karkoli, ker je v kakršnikoli navezi z lesom. Skratka, na to je tudi na seji odbora večkrat opozoril tudi predstavnik Računskega sodišča. Se pravi, ignorirate mnenje Zakonodajno-pravne službe in Računskega sodišča, ki ga seveda naš amandma tukaj upošteva. Skratka, tukaj nas skrbi, da se odpirajo možnosti za novo nenamensko izposojanje kreditov in to z državnimi poroštvi. Poleg tega moramo še enkrat opozoriti na mnenje Ministrstva za finance, ki je že v javni razpravi omenilo, da ustanovitev tega podjetja predstavlja veliko finančno tveganje za državo. Še toliko bolj pa je stvar zaskrbljujoča, če vemo, da celoten načrt državne investicije v novoustanovljeno podjetje obsega vsega eno stran A4 formata. Skratka, nevladne organizacije so o praktično istem predlogu zakona že lansko leto zahtevale poslovni načrt. Lansko leto je celo poslanec Zajc iz stranke SMC vezal svojo podporo zakona, če bo predložen poslovni načrt. Ampak tukaj vendarle ne morem mimo dvoličnosti države. Pred dvema letoma je Ministrstvo za kmetijstvo pri dodeljevanju sredstev iz naslova posodabljanja kmetijskih gospodarstev za naložbe, ki presegajo 50.000 evrov zahtevalo poslovni načrt. Se pravi, tukaj pa pri svojem projektu v katerega bo vloženih 20 milijonov pa mirno meni, da poslovni načrt ni potreben in da zadostuje kratka obrazložitev v nekaj odstavkih. Kar je najhuje je pa, poleg tega želijo še bianco menico za najemanje državnih poroštev. Skratka, koalicija nas sedaj prepričuje, da bo Državni zbor imel naknadno možnost odločanja o poroštvu, saj se bo tem sprejemal sklep, vendar to ni isto. Sklep o soglasju se namreč sprejema po enofaznem postopku. Se pravi, brez javne razprave. Poleg tega mora zakon za razliko od sklepa vsebovati podrobno razložitev razlogov za sprejem zakona. In kar je zelo pomembno pri poroštvih tudi oceno finančnih tveganj za proračun Republike Slovenije. Vidite, pri sklepu pa vse to ni potrebno. Zato smo v Združeni levici zelo dobronamerno prepričani, da je nujno potrebno 10.a člen, ki določa posebne pogoje za pridobivanje poroštev črtati. Seveda to ne pomeni, da firma Slovenski državni gozdovi ne bo mogla najemati kreditov, celo tudi s poroštvi Republike Slovenije, ampak za vsa ta poroštva morajo biti upoštevani standardi, ki veljajo tudi za vsa druga državna podjetja in za vse druge subjekte. Nikakor ne moremo pristati na to, da že v samem začetku, še preden se eno podjetje ustanovi, nam iz neznanih razlogov še vnaprej dobiva finančne odpustke. In tukaj, veste, se nam lahko zgodi, da si sami damo štrik za vrat in da se ujamemo v lastno past. Zato vas prosim, še enkrat razmislite, da se ta 10.a člen črta. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Danilo Anton Ranc.
Predsedujoča, hvala lepa za besedo. Ne glede na to, da sem že skoraj prej dobil opomin, bi si vendarle drznil malo širše razprave o tej tematiki. Sam namreč mislim,da parlament kot tak tematikam s področja gospodarstva namenja premalo časa, ampak bom vseeno upošteval vaše navodilo, ampak vendarle par besed na to. Najprej na temo poroštva in tega amandmaja, ki v nasprotju s stališčem kolegice Tomićeve mislim, da vsekakor ta amandma je sprejemljiv in da poroštvo v tem zakonu mora ostati. Zakaj? Predvsem zato, ker izhajam iz izkušenj iz branže in panoge, kjer je zadnjih 20 let nastalo 8,8 milijarde škode in dobesedno ministrstva in vse državne institucije niso prepoznale te velike priložnosti za Slovenijo, izkoriščanje tega naravnega vira, v industriji, kot je lesna industrija. Še posebej sem pa bil pozitivno presenečen, pazite, da je Ministrstvo za finance dalo ta predlog in sta ga z veseljem oba ministra sprejela, zakaj pa ne, če se celo minister Mramor odloči, da je vendarle prepoznal njegov resor - v vseh naših dokumentih pametne specializacije je strategija les je lep, strategija o razvoju lesne industrije – da je vendarle to panogo na nek način treba podpreti. Seveda, kaj pomeni teh 20 milijonov evrov proti 8,8 milijarde, to je drobiž praktično. Še posebej pa menim, da je bilo tudi kasneje stališče Ministrstva za finance jasno podano na odboru, da so vsa pravila črpanja tega poroštva v skladu z veljavno zakonodajo in predpisi Republike Slovenije. Tako je iz teh razlogov skrb opozicije, konkretno Združene levice in tudi Nove Slovenije, povsem odveč. Seveda bi pričakoval tudi številna prizadevanja levice za nova delovna mesta, za izkoriščanje priložnosti naravnih virov, da dejansko tudi sami razmislijo o tem in ta predlog amandmaja umaknejo. Skratka, mislim, je v nasprotju z njihovo osnovno usmeritvijo. Treba je poudariti, da bo ta skromna garancija omogočila razvoj gozdno-lesne verige na popolnoma transparenten način. Tako ni bojazni ali kakršnekoli nevarnosti, da bi ta sredstva bila porabljena netransparentno. Še posebej bi pa poudaril, da je zmotno prepričanje, da bi moral Državni zbor ali Odbor za kmetijstvo obravnavati poslovni načrt in se postavljati v funkcijo upravljavca te družbe. Konkretno je to naloga članov nadzornega sveta, ki s svojo odgovornostjo in osebnim premoženjem jamčijo za potrditev osnovnega načrta, ki ga pripravi uprava. Tako mislim, da tu malo mešamo politiko in korporativno upravljanje. Zakon namreč zgolj zakoliči smernice, to je neka ustava, neke nove poslovne priložnosti za vzpostavljanje gozdno-lesne verige, organi upravljanja v tej novi družbi so pa odgovorni in tudi strokovno usposobljeni, da bo ta poslovni načrt pripravljen. Kljub temu bi pa dal pojasnilo, da ne glede na to je bil pripravljen poslovni model za Vlado, ki ga je tudi dobila, to je ta dokument tule, in je tudi ocenila, da je dovolj dober poslovni model za kasnejšo pripravo poslovnega načrta, ki ga bo pripravila uprava nove družbe in potrdil nadzorni svet. Torej, na vsak način podpiram ta člen, ki opredeljuje poroštvo za to podjetje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ugotavljam, da so še želje po razpravi, zato prosim za prijave. Besedo ima gospod Zvonko Lah.
Hvala lepa, podpredsednica, za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, minister z ekipo! Tudi jaz bi nekaj povedal v zvezi s tem zakonom, ki nam je vzel že toliko časa. Namreč, rad bi povedal, da se ukvarjamo samo z dobrimi 18 % gozdov, ki jih imamo v Sloveniji, s tem zakonom na osnovi tega kar je bilo gospodarjenje zadnjih dvajset let slabo s temi gozdovi oziroma država, je premalo izplena dobila iz teh gozdov, da imamo pa še kar 80 % gozdov, ki so v zasebni lasti, nekaj v lasti občin. V državnih gozdovih se kljub temu, da je država malo dobila od tega, je posekalo skoraj toliko kot je priraslo, se pravi, da iz tega vidika je bilo gospodarjenje dobro. V zasebnih gozdovih oziroma drugih, predvsem pa v zasebnih gozdovih, pa le polovico ali še manj tistega, kar je prirastlo. To pa v 70 % vseh gozdov. Če bi bila država gospodarna, bi poskrbela tudi za to, da bi se iz teh gozdov posekalo toliko oziroma do boljše gospodarilo, ne glede na to kdo je lastnik, kdo pridobi določen dohodek iz teh gozdov, pa temu ni bilo tako. Ker je bilo nekega dne preprečeno, da bi kmetijsko-gozdarska zbornica organizirala gozdarsko službo za gospodarjenje s temi privatnimi gozdovi in s tem zasebne lastnike, kjer je lastništvo precej razdrobljeno, saj imamo približno 460 tisoč lastnikov gozdov, povprečna površina dobre dva hektarja na lastnika in je seveda gospodarjenje s tem obstalo. S tem se je godila škoda državi oziroma državljanom, vendar je to nekomu pasalo, ker bi posekan les iz teh zasebnih gozdov bil konkurenca lesu posekanega iz državnih gozdov. Seveda potem, ko se je ta tok izvoza hlodovine v sosednje države dobro utekel in dobro potekal in tudi zadosti prinesel koncesionarjem, je tako ostalo, vendar škodo v zasebnih gozdovih se je pa še vedno delala. To smo videli tudi v primeru žledoloma, ko se je v državni gozdovih še nekako saniralo, v zasebnih gozdovih pa ne. Posledice tega je bilo nenormalno razmnoževanje podlubnikov in posledice tega bomo šele čutili prihodnja leta. Se pravi, na nivoju države je za gospodarjenje z gozdovi, Zavod za gozdove Slovenije, ki ima približno 700 zaposlenih, od tega okrog 400 gozdarjev na terenu in 300 v službah, v pisarnah, se pravi, da to gospodarjenje ni bilo dobro, strokovno delo ni bilo dobro, kar bi verjetno država morala zaznati, da se z gozdovi dobro ne gospodari in pravilno potem organizirati, saj tudi kmetijsko-gozdarsko zbornico financira država v največji meri, le nekaj dobijo sredstev s članarino kmetov. In sedaj smo v situaciji, ko se končujejo koncesijske pogodbe. Po krovnem zakonu o gozdovih naj bi se ponovno sklepale pogodbe za dobo desetih let, vendar je država prišla oziroma Vlada prišla z zakonom, da se ustanovi novo podjetje za gospodarjenje z državnimi gozdovi, po mojem mnenju to ni potrebno, saj je sedaj gospodaril sklad kmetijskih zemljišč in bi s primerno prilagoditvijo lahko to opravljal še naprej. Sedaj se pa to delo jemlje skladu in se ustanavlja novo državno podjetje. Poleg tega pa ima sklad kmetijskih zemljišč še neke naloge iz preteklosti, ima približno 36 milijonov obveznosti do predvsem denacionalizacijskih upravičencev, ki jih bo moral nekako poravnati ali pa ne, bo zopet morala država, davkoplačevalci, seči v žepe in te dolgove poravnati. Temu zakonu zato nasprotuje tudi sklad kmetijskih zemljišč, ki je pod okriljem vlade, seveda. In zato sem jaz proti temu zakonu, ker ne rešuje še ene stvari, to kar je bilo danes že omenjeno – če bi imeli mi gospodarjenje z gozdovi dobro urejeno, če bi imeli organizirano gozdarsko službo pri Kmetijsko gozdarski zbornici in ta zbornica s svojo svetovalno službo delala dobro, za dobro vseh kmetov bi za vsakega kmeta, predvsem tistih gorskih kmetov, ki živijo in imajo v bližini tudi oziroma država ima v bližini svoje gozdove bi za preživetje teh kmetov morala svetovalna služba narediti nek program in tam bi se pokazalo, da lahko ta kmet preživi samo s tem, da gospodari še z gozdovi, s svojem in če ne more preživeti bi mu država lahko podelila koncesijo še za nekaj gozdov s katerimi bi opravljal, mogoče tudi kakšno dopolnilno dejavnost in s tem ustvarjal novo dodano vrednost, ki bi mu pomagala preživeti, če bi bilo tega pa več bi se pa lahko razvil tudi v podjetnika. Nekaj takšnih primerov tudi imamo. Vendar, ker te skrbi država očitno nima, je noče videti bomo zdaj šli v ustanovitev nekega podjetja, ki bo kar povprek dajal, razpisoval neke koncesije ali pa dajal na trg sečnjo in spravilo, kjer se bodo lahko pojavili tujci, ki bodo to opravljali za državo naši kmetje, katerim se je bistveno zmanjšala v tej novi kmetijski politiki subvencija, tudi za polovico, ne bodo preživeli. In zdaj se jaz sprašujem ali je v državi ali je nam poslancem mar za to, da nam podeželje preživi, da ti kmetje preživijo, da vztrajajo in vzdržujejo to kulturno krajino? Očitno ne. Da nekdo vidi samo dobiček od posekanih dreves in od hlodovine, ki jo bodo peljali čez mejo, ker drugega ne vidim. Govorjenje o tem, da bo pa to podjetje poskrbelo za razvoj lesno-predelovalne verige pa jaz iz tega zakona ne vidim nikjer. Mi imamo na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo ustanovljen Direktorat za gozdarstvo kjer, če preberete njihove naloge piše točno to in to je v drugem ministrstvu. zdaj pa v temu ministrstvu dajemo poroštvo za kredit, da se bo to ministrstvo šlo neke predelovalne funkcije oziroma bo ustanavljalo podjetje za predelavo lesa, ko vsi vemo, da imamo za posek lesa, ki priraste, približno 20 % kapacitet na zalogi in za žagarske kapacitete 50 % na zalogi. In me zanima za kaj bo namenjenih teh 20 milijonov, če za ti dve operaciji imamo zadosti kapacitet, katero bomo potem odprli? Ali res lesno volno kot izolacijski material ali bo to državno podjetje izdelovalo otroške igrače iz lesa ali ne vem, lesene jajčke pa prodajali pa ne vem kaj še vse, ali ni to nelojalna konkurenca kot je bilo že danes povedano ali nedovoljena državna pomoč? Jaz iz tega zakona oziroma v temu gradivu, ki nam je bilo poslancem predočeno ne morem razbrati, da gre za nekaj kar lahko primeš, kar lahko vidiš. Gre za nekaj vnaprej, bo že nekako. Tega mislim da imamo poslanci dovolj. In, če že gremo v gozdno-lesno verigo oziroma v pridelavo lesa, zakaj ne bi to delalo tisto ministrstvo, v katerem je ustanovljen direktorat in naloge točno napisane zakaj. Jaz mislim, da bi Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano, da je njihova funkcija do gozdne ceste pa nega gozdov, opravljanja z gozdovi, naprej pa je pristojnost nekoga drugega, če že mora država imeti roko na tem in zato mislim, da teh 20 poroštev za teh 20 milijonov ni potrebno, da je v zakonu, lahko se podeli poroštvo z zakonom, ki ga bomo poslanci potrdili, ko bo podjetje ustanovljeno in, če bo imelo program oziroma bo pokazalo s čim naj bi se ukvarjalo in pospešilo to gozdno-lesno verigo kjer pač podjetniki ne morejo na trgu, če je to rešitev. Ali bomo ustanovili tovarno celuloze ali ne vem česa vse nekih ivernih plošč ali nekaj drugega, ki bo dalo dodano vrednost. Potem že, v takem primeru kot je sedaj pa ne. Jaz sem prepričan, da bi lahko sklad kmetijskih zemljišč opravljal to nalogo naprej, ima 100 zaposlenih. Pri teh gorskih kmetih ne vem kako bo prišlo potem do pravega suporta tem kmetom, če ima sklad kmetijskih zemljišč kmetijsko zemljišče in gozdove zraven. Mogoče celo ena parcela, ki sega. Pri nas je primer, ko ima ena parcela 270 hektarjev, kaj pa, če je na tej parceli ne vem polovica travinje, polovica gozd. Eno bo opravljal sklad kmetijskih zemljišč, drugo bo opravljal pa državno podjetje z upravljanjem z državnimi gozdovi. Izključena pa je tista stroka, ki je plačana s strani države, to je pa kmetijsko svetovalna služba, ki je organizirana pri Kmetijsko-gozdarski zbornici ampak to, ta G, gozdarska, za tem imenom so samo trije gozdarji, ki pa jaz se sprašujem kaj delajo, če nimajo nobenih nalog, ki bi bile, ki bi bile napisane v delu Kmetijske-gozdarske zbornice saj poročilo, če gledate tega ni. Zakaj potem to ime, zaradi lepšega zato, ker imajo v drugih državah. In vse to kaže, da država je slabo gospodarila in, da tudi sedaj nima zastavljeno neko pravo politiko. Imamo kovni zakon, Zakon o gozdovih kjer je določeno, da koncesije potečejo takrat in takrat in za naprej se podpišejo oziroma se ponovno razpiše za koncesijo za 10 let. In zdaj Vlada vleti s tem zakonom notri, da neko salomonsko rešitev in kako bo po novem vse lepo in prav. Daleč od tega. Ponovno zakomplicirano, da določeno ustvari, ki bomo še težje rešili, ker je enkrat je bilo potrebno rešiti. Če Švicarji pravijo, da ni tako Švica bogata država, da bi se v njihovih gozdovih delala škoda in poskrbijo, da se dobro gospodari Slovenija je pa očitno je toliko bogata država, da lahko v 70 % vseh gozdov, ki jih imamo poseka le polovico lesa, ki priraste. To je dejstvo in tega nihče ne vidi. In, ko bo to državno podjetje začelo funkcionirati bodo razpisali koncesije za vse gozdove, tudi tiste hribovske, tiste gorske gozdove. Po drugi strani bomo pa ugotavljali čez 1 leto, da ti kmetje opuščajo vse dejavnost, da ne more preživeti, se selijo v mesta, v bloke ali računajo na socialne podpore, da bodo od tega živeli, če preživeti ne morejo. Nihče ne gleda celote in zato jaz sem proti takemu zakonu, ker me nihče do zdaj ni prepričal, da je to pa v smeri, da bomo rešili gospodarjenje z gozdovi. Govorim za vse gozdove, ki so v Sloveniji, ki jih imamo sedaj več, še enkrat več kot smo jih imeli pred sto leti ni smo izgubili 150 tisoč hektarjev kmetijske zemlje za pridelavo hrane, kakšno imamo samooskrbo? Se je kdo tukaj vprašal kaj je v tistih mestih 460 tisoč lastnikov zasebnih gozdov? Nihče, nikogar nič ne briga. Dvignili bomo katastrski dohodek pa bo država nekaj dobila pa če ne bo dosti bomo še davek na nepremičnine, ker je bil tudi za gozdove, pa malo dvignili pa bodo ti zasebni lastniki enostavno rekli, saj imam samo izgubo samo obveznosti s tem gozdom pa nič od njega, ga kdo vzame? Mogoče se bo pojavil kakšen tujec pa bo kaj dal za to? Jim bomo odtujili tako še gozdove, poleg vinogradov ob severni meji, ki so jih že pokupili tujci bomo prodali še gozdove. In, če bo sedež ob avstrijski meji bo pa še toliko lažje. Tako da, škoda besed, škoda da se utrujamo tolik, gospod Verbič je lepo opisal kakšno bo gospodarjenje do sedaj in jaz se popolnoma strinjam s tem ugotovitvam. Veliko smo jih že slišali ampak to, kar imamo sedaj na mizi ni rešitev. Ne bo. Potrebno bi bilo najprej popraviti zakon, krovni Zakon o gozdovih, kjer bi pod streho dali vse te gorske kmetije pa našli rešitev še za tistih vsaj usmeritev za tistih 460 tisoč lastnikov zasebnih gozdov, ker so naši, v večini primerov naših, nekaj jih je tudi iz Kanade, Avstralije pa ne vem kje še vse. Jaz sem prepričan, da cerkve s svojimi 6 % gozdov dobi na leto več kot pa država z 18. In kdo je potem dober gospodar? In, če bi 460 tisoč lastnikov bi bili tako dobri gospodarji kot je cerkev ali pa občine, koliko bi dodane rednosti ustvarili, koliko bi bil prihodek? Na 5, ne vem 6 milijonov kubikov posekanega lesa na leto, kar bi se ga lahko posekalo pa se ne. Tukaj se dajmo vprašati, kakšni gospodarji smo nad gozdovi, ki so nam edino naravno bogastvo. In zdaj na veliko izvažamo. Poslanci, člani odbora za kmetijstvo iz vojvodine se ukvarjajo s tem, kako ne bodo več koruzo izvažali, ker so drugi največji izvoznik v Evropi in so za primer povedali, da če izvažaš koruzo je isto kot če bi izvažal trobce. Za primer, kako naj se ne bi smelo delati, pri nas pa samo to delamo. Oni so se nam smejali in so povabili za pomoč strokovnjake iz Nizozemske, da bodo poskušali iz te koruze kaj več narediti kot da jo natovorijo na vagone in prodajajo, pri nas pa se ne moremo nič naučiti od Avstrijcev, sosedov, ki so najboljši gospodarji kar se tiče obdelave lesa in gospodarjenja z lesom, prvi v Evropi in verjetno tudi na Svetu. Samo Karavanke mejijo na to, na drugi strani Karavank pa anarhija in les propada v gozdovih. Dajmo se vprašati, gospe in gospodje, če smo za to tukaj v temu parlamentu, da se ukvarjamo s takšnim zakonom, ki ne bo prinesel nič. Ali se bomo enkrat vprašali pa začeli od temeljev reševati zadeve, zato, da bomo vsi v Sloveniji imeli kaj več in da ne bomo jemali kredite zato, da bomo lahko imeli minimalne oziroma 400 evrov penzije za 40 let trdega dela, če ne bomo sami ustvarili, tudi drugi nam tega ne bodo dali. Hvala lepa.
Besedo ima mag. Dušan Verbič.
Hvala za besedo predsednik. Samo o poroštvu; rad bi samo to omenil, ni vsako poroštvo dano za to, da se ga zlorabi. Res je, da je bilo velikokrat izrečeno, kar se tiče poroštva TEŠ 6, to je problem tistih, ki so v tem Državnem zboru to poroštvo dali soglasje. 10.a člen, glede na to, da spoštovana poslanka Tomićeva, ki je v neki smeri komentirala ta poroštva, poroštvene pogodbe in podobno. Če pogledamo 10.a člen, drugi odstavek, od točke, se pravi alineja 1 do 10 je zelo podrobno opisano in predstavlja vse tiste sestavine, ki so potrebne za izdajo poroštvene pogodbe in tisto, kar je pomislek, vsaj s strani predlagatelja tega člena, s strani Združene levice je odveč, kajti v 11 . točki pomeni, da je poroštvo lahko izdano šele takrat, ko je soglasje tega Državnega zbora. To se pravi, da resorni minister, minister za finance preprosto ne more kakorkoli stopiti v nek pravni odnos z zaupnikom brez soglasja tega Državnega zbora. Zato menim, da je kakršenkoli dvom ali dilema o tem kaj bo o tem poroštvu, odveč, kajti ta zbor bo o tem dajal soglasje. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Amandma k 10.a členu Poslanske skupine Združena levica menim, da ni potreben, ker smo to vprašanje rešili že na odboru za kmetijstvo, ko smo razpravljali tudi o vprašanju poroštva Republike Slovenije. Seveda se je ta razprava odprla tako zaradi stališča Računskega sodišča, kot tudi zaradi stališča Zakonodajno-pravne službe in seveda smo prišli potem do rešitev, pri katerih smo vztrajali pravzaprav poslanci. Namreč tudi Ministrstvo za finance je bilo na stališču, da bi bilo moč dajati poroštva tudi brez tega, da da soglasje Državni zbor. Temu smo nasprotovali in zato je v zdajšnjem 10.a členu, katerega Združena levica predlaga, da se črta, zapisano, poroštvo se izda na podlagi soglasja Državnega zbora Republike Slovenije. Seveda, akt, ki ga Državni zbor sprejme ko izdaja soglasje je zakon. Torej, na podlagi zakona, ki bo vložen, bo možno podati soglasje k poroštvu za konkretno zadevo, ki bo v tistem zakonu tudi obravnavana. Res pa je tudi, da smo na odboru bistveno izboljšali tudi pogoje, pod katerimi se lahko podeljuje poroštvo, tako da smo sledili vsem opozorilom in zato govorim o tem, da zdajšnji amandma ali pa črtanje tega resnično ni potrebno. Razen seveda v primeru, ko nekdo eksplicitno nasprotuje poroštvu, tudi če ga podeli Državni zbor na podlagi sprejetega zakona, s katerim podeli soglasje. Vendar ta varovalka, ki jo Državni zbor ima v tem primeru je zelo pomembna in je bila dosežena na odboru in mislim, da je prav, da tudi takšno rešitev ohranimo, kajti s tem ohranjamo nadzor nad tem kako se bodo porabljala sredstva, v katere namene in predvsem mislim, da lahko pri tej točki govorimo prav več o tistem, kar je bilo nekako povedano s strani kolegov pri prejšnjih točkah, kaj vse se želi in lahko se doseže skozi smotrno upravljanje s sredstvi, ki bodo na razpolago tudi za izgradnjo lesnih centrov in podobnih rešitev, ki so potrebne za to, da ponovno oživimo lesnopredelovalno verigo, ki je v Sloveniji v veliki meri porušena in nam predstavlja ta hip zagotovo enega od največjih izzivov, kako spodbuditi ponovno gospodarsko rast preko lesne verige, kako zagotoviti dodatna delovna mesta in kako ne nazadnje ustvarjati dodano vrednost s svojim naravnim bogastvom, ki ga imamo v obliki lesa. Torej, tega amandmaja ne bom podprl, ker smo problem poroštva, po mojem mnenju, ustrezno rešili s tem da bo Državni zbor dal zakon o soglasju na odboru. Hvala.
Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Bojan Podkrajšek.
Hvala, spoštovani predsednik za besedo. Kolegice in kolegi, predstavniki ministrstva. Danes govorimo o pomembnem zakonu. Zakon o katerem je bilo že veliko govora v letu 2015, veliko prelitega črnila. Naj na začetku povem, ob koncu lanskega leta je bila delegacija avstrijskega parlamenta v našem državnem zboru, predstavniki Odbora za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano smo bili tudi prisotni. Pri tem pogovoru smo izpostavili tudi vprašanje gozdov v sosednji državi, to je v Avstriji. Omenili smo tudi naše težave s katerimi se srečujemo na tem področju. Predvsem nas je pa zanimalo, kako oni gledajo na svoje gozdove, kako gledajo na les, predvsem pa kaj s tem lesom, ki zraste v sosednji Avstriji tudi storijo. Po več vprašanjih in daljšem razgovoru je bilo dejstvo, da pri nas to ne funkcionira, predvsem zaradi dveh razlogov, ker ni prave ekonomske logike, ker govorimo o zakonu o gozdovih, velikokrat ni tu zraven zdrave kmečke pameti. Moram priznati, da sem se kot poslanec in član Odbora za kmetijstvo na začetku tega zakona veselil, ker je nujno potreben. Ker vseskozi ugotavljamo, da nam te stvari na več segmentih šepajo. Da bom lažje razumljen, zelo težko je razumeti, da nekdo, ki seče v državnem gozdu plača 14 evrov, ta isti izvajalec, ki seče zasebniku ali kakšnemu drugemu podjetju, ki ima v lasti gozd pa mora plačati za to enkrat več. To je tisto, ko ekonomska logika naša ne deluje. Ko sem na začetku omenil tudi Avstrijo. Bojim se, da so čez mejo, tisti, ki delajo na tem področju že dlje časa v sosednji državi, strateško postavlja žage za razrez ne samo avstrijske hlodovine, tudi slovenske. Govorim zato, ker je ta zakon še toliko bolj pomemben. Vemo, da je veliko hlodovine šlo na takšen ali drugačen način čez mejo na tuje žage in tudi ta kvaliteten les, ki je prav gotovo, sedaj govorim kot nestrokovnjak, bistveno bolj kvaliteten kot v sosednji državi šel za zelo nizko ceno, pa pri tem velike količine. Ko govorimo eno leto že o tem zakonu danes ugotavljamo, že kar nekaj časa, da nam zmanjkuje časa, da bodo 1. 7. oziroma zadnjega v mesecu juniju potekle koncesije in da se nam mudi. Mene kot poslanca že vseskozi moti, da smo se tega zakona prav gotovo preveč politično lotili že na samem začetku. Da ne bom to govoril na pamet, je bil dokaz zadnji odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki je bil dan in pol oziroma seja v dveh dneh, se je videlo, da smo se tega zakona preveč politično lotili. Dejstvo je, da je v Sloveniji dosti stroke, ki znajo dobro delati na tem področju, ki poznajo problematiko lesa in gozda v Republiki Sloveniji že vrsto let. In tudi poznajo odgovore na tem področju za prihodnost slovenskega gozda, pa prav gotovo se pri tem zakonu ni dovolj blizu spustilo oziroma se jim ni zaupalo. Seveda, ko zakon diši po političnem, po politiki, največkrat ni dobro. Jaz moram omeniti, sem bil pozitivno presenečen vse skozi, dveh poslancev, največje koalicijske stranke, ki sta se res tega s srcem, znanjem predvsem preteklosti in dušo sodelovala pri tem zakonu vse skozi in kjerkoli smo se srečali, znotraj parlamenta ali zunaj, sta govorila pozitivno o tem zakonu, pa tudi pozitivno v prid slovenskega gozda, slovenskega lesa, predvsem pa slovenskega izdelka, ki bi lahko bil prodan tako v Republiki Sloveniji, pa tudi izven naših meja. Seveda ta zadnji odbor je pokazal, da te želje, tega srca pa te požrtvovalnosti, da bi bil ta zakon lahko zelo dober, je nekako splahnelo. Jaz ne bi danes iskal vzroka, predvsem imam pa kot poslanec zelo velike pomisleke, ko dajemo v državni zakon denar. Mnogo institucij je v tem letu znalo povedati, da ne rabi nobenega denarja, da je prisotno znanje, stroka, stroji, pa veliko slovenskih gozdov. Seveda ne smemo upoštevati samo državne, moramo upoštevati tudi gozdove, ki so v zasebni lasti. Vse to so gozdovi v Republiki Sloveniji. Zato se mi vsak dan postavlja večje vprašanje, zakaj dajemo denar, predvsem pa poroštvo. Dopoldan smo govorili o ljudeh v Republiki Sloveniji, ki živijo z minimalcem, se prebijajo iz dneva v dan, ne bom rekel iz meseca v mesec, iz tedna v teden, ni bilo posluha niti z malim kančkom. Seveda, ko pa govorimo o milijonih, da jih dajemo v neko državno podjetje, nimamo napisane strategije, pa je to veliko veliko lažje poslankam in poslancem. Sam bom temu zakonu seveda nasprotoval, ki ne gre v dobrobit slovenskega gozda, ne gre v dobrobit slovenskega lesa, pa tudi ne v dobrobit slovenskega izdelka iz lesa. Hvala.
Besedo ima gospod Tomaž Lisec.
Hvala predsednik za dano besedo. 10.a člen, črtanje člena, ki govori o poroštvu Republike Slovenije. Jaz sam imam probleme s poroštvi, zato sem tudi eden izmed tistih, ki sem nasprotoval oziroma bil proti vsem poroštvom za ta nesrečni TEŠ-6 pa verjetno še kakšen drug zakon. Zakaj? Ker se mi zdi, da s tem ustvarjamo neko nelojalno konkurenco, če seveda še vedno živimo v nekem tržnem kapitalizmu ali pa gre za neko državno pomoč. Sam osebno imam tudi problem, ker dajemo oziroma ustanavljamo neko podjetje, kjer namesto, da bi državo razbremenili neke službe, odgovornosti, jo povzdigujemo. In me je moram reči kar strah v teh dneh, tednih in mesecih, ko imam občutek, da na vseh področjih ministri le razmišljajo kako bodo ustanovili neko državno podjetje na nekem področju, dali bianco menico, v tem primeru 20 milijonov potem pa naj se javnost čez 5 let pa kakšen naslednji mandat Državnega zbora čez 5 let ukvarjata in sprašujeta kje smo zavozili, kdo je kriv, ki je bil šef takrat tistih podjetij in kam je šel ta denar. In sam osebno mislim, da bo tudi pri tem zakonu podobna zgodba. Niti ne vemo kje bo to podjetje, zadnjič sem prav moram reči, da kot opozicijski poslanec priznam užival v debati na odboru, ko so se poslanci koalicije kot pa naj mi bo oproščeno branjevke na tržnici obnašale kdo bi ponudil kaj in komu, da bi bil sedež pri njemu. In moram reči, da glede na to, da sem navajen parlamentarne demokracije pa tudi poročen sem je najlažje, če se dva zmenita doma potem pa povesta kam gresta na morje. To, ker ste se pa javno prepirali kam bi dali sedež podjetja in še več. Tisto se niso znali zmeniti, danes pa pričakujete od Državnega zbora bianco menico. In ja piše poroštvo se izda na podlagi soglasja Državnega zbora ampak, ko sem na odboru poslušal debato med SD in pa SMC glede tega zakona, jaz sem prepričan, da vsaj v tem mandatu nobenega poroštva ne bo izdanega, ker se ne boste znali zmeniti komu dati poroštvo. Še več kot je prej, gospa Tomić rekla zakaj bianco poroštvo. V 35. členu piše Vlada sprejema akte o ustanovitvi v 30 dneh od uveljavitve tega zakona in imenuje poslovodstvo, Vlada do imenovanja poslovodstva imenuje vršilca dolžnosti, 30 dni. Pa me zanima spoštovani predstavniki ministrstva so vsi akti takšni in drugačni že pripravljeni. Ali boste v naslednjih 30 dneh naredili ohoho na tem področju in jaz osebno pričakujem, da bi Vlada tisti dan, ko bo zakon sprejemala tudi povedala kdo bo vršilec dolžnosti, komu bomo dali 20 milijonov bianco državnih sredstev. Ali bo to Janez, ali bo Franci, ali bo Lojze, ali je to član SMC, ali je to član SD, ali boste verjetno našli celo kakšnega tujega strokovnjaka, ki ga boste po 3 mesecih nagnali pa rekli aha tujci so krivi za vse kar se dogaja v slovenskih državnih poroštvih. Sam sem celo prepričan, da preden bo ta fraza, les je naša naravna, les je naša nacionalno bogastvo, ki ga poslušamo vsakokrat v tej razpravi. In preden bo ta zakon zaživel bo ta fraza prevedena v nemščino, ker bo tudi slovenski les pripeljan v nemško govoreče. Ne samo države, predvsem pa podjetja, ki se s tem znajo in zmorejo ukvarjati. Skratka mene to, ta 11, 11 alineja poroštva se izda na podlagi Državnega zbora, soglasje Državnega zbora ne prepriča, da bi pa rekel ja, zadeva pa je rešena, ker Državni zbor pa bo že znal urediti to zadevo. Še več, če preberem mnenje Računskega sodišča in pa Zakonodajno-pravne službe glede tega poroštva je v bistvu povzeto tisto kar so predlagatelji, torej Združena levica predlagali v tem amandmaju. Nekaj državnega ampak spet nekaj pa malo po svoje naredimo, ker smo le strokovnjaki kako iz nekaj normalnega narediti nekaj abnormalnega. Državno poroštvo čez palec pa kar tako nekomu za lepše čase. Še bolj me je strah, ker očitno ta zakon prvi v letu 2016 sledili pa mu bodo verjetno zakoni iz drugih področij, dimnikarstvo bo verjetno državna služba, na področju zdravstva bomo kaj dobili, na področju okolja itak znamo doktorirati iz državnih podjetjih in tako naprej in bomo rekli ja, glejte saj smo dali že enemu podjetju poroštvo pa dajmo spremeniti še en zakon, da bomo nekaj novega naredili pa tudi tam bomo dali poroštvo ne vemo niti komu niti kam. To, o čemer danes govorim, je enostavna rešitev, sicer se tu Združena levica z mano ne bo strinjala – razprodaja državnega. Ampak ne razprodaja državnega tujcem, ki jih v Sloveniji tako sovražimo, ne, razprodaja dobrim lastnikom. In država je skoraj vsepovsod najslabši lastnik. Mi pa danes ustanavljamo novo državno podjetje, kot sem že prej rekel, da se bomo čez pet let spet kregali, kdo je zavozil in katera vlada je bila tista, ki je sprejela ta zakon, in kateri poslanci so bili tisti poslanci, ki so sprejeli. Uradniki, ki pripravljajo take zakone, so pa verjetno že na ministrstvo dolgo časa in potem pride minister in mora v sodelovanju ali pa nesodelovanju s koalicijskimi strankami sprejeti takšno ali drugačno odločitev. Še več, če država ne bi bila za to, da da najboljšim v uporabo državne gozdove, je imela pred sabo zelo preprosto rešitev – dvig koncesij, nagnati slabe koncesionarje in dobiti nekoga, ki je izrazil željo, da je pripravljen plačati tudi več, samo da bi prišel, da bi lahko delal. Imamo ogromno žag, imamo ogromno ljudi, ki se spoznajo na to področje, ampak ne, mi bomo ustanovili državno podjetje, kljub temu, da imamo Sklad kmetijskih zemljišč, do katerega sem sicer kritičen in mislim, da ne opravlja svoje naloge, imamo Zavod za gozdove, imamo GG-je. Ampak ne, mi ustanavljamo podjetje, pri čemer celo poslanec koalicije reče, ja, naslov naj bi bil tam na neki baraki. Poslanec je povedal vse – vuhmepiševski odnos celo poslanca vladne koalicije do tega zakona. Potem se bomo pa spraševali, kdo je kriv, da ta zakon ni zaživel v praksi. In še več, glede na prakso slovenskega parlamentarizma lahko čez tri mandate pričakujejo kakšno parlamentarno preiskovalno komisijo, kjer se bomo spraševali, kam je šlo teh 20 milijonov iz gozdov, pa če bomo rekli, da ta znesek ni ravno zanimiv za slovensko javnost, bomo pa še kakšno državno podjetje preiskovali, ki smo mu prav tako vrgli milijonček, dva, deset, sto, saj ljudje niti nimajo občutka, ko tako z lahkoto govorimo o milijonih. Vsak povprečen državljan verjetno veliko bolje ve, kaj pomeni 50 ali 500 evrov, ker ima občutek, ko dobi plačilno listo ali kaj drugega v roke, ne pa kot tu, kjer se nonšalantno obnašamo, 20 milijonov državnega pa še 20 milijonov potem, aha, saj bo Državni zbor nad tem bedel in bo vse super fino. Zanimivo je, da se je na odboru dogajala neka zgodba med enim in drugim delom koalicije, kam naj bi to državno podjetje šlo. Ko pa vprašaš poslance Stranke modernega centra, ali niste vi člani evropske skupine Alde, liberalci, saj bi morali a priori nasprotovati temu zakonu – ne, zakon nam paše, ampak še bolj bi nam pasal, če bi šel pa pod naše roke, tja, kjer Miro Cerar pravi, "ah, SDH mene itak ne zanima, nič nimam s tem, ah, seveda, no, preverite akt kakšne skupščine in kdo ima katerega človeka in kakšne so njegove dolžnosti." Tisto bi vam pa zelo pasalo, kajne. In to reče Alde, kot nek liberalna "wannabe" stranka oziroma vsaj slovenski del te stranke. Tako da resnično, če se že gremo nek trg, potem dajmo čim manj države na ta trg in ne, kar delamo s tem zakonom, dajemo celo bianko, da bo verjetno celo kakšna evropska institucija ugotovila nedovoljeno državno pomoč nekemu državnemu podjetju. Čeprav se morda lahko strinjamo, kot pravi minister, da nekdo drug ne bo za nič prikrajšan, bo pa nekdo imel, na žalost, nekaj od tega, in to je država. In glede na to, da je popolnoma zgrešena intenca zakona, ga še tako dober poskus amandmaja, kot ga predlaga Združena levica ne bo naredil niti malo življenjskega. Hvala.
Želi o 10.a členu in amandmaju Poslanske skupine Združena levica še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima mag. Dušan Verbič.
Hvala lepa predsednik, predsedujoči. Moram se oglasiti predvsem zaradi tega, kajti spoštovani poslanec, gospod Lisec, ki je razpravljal, mislim, da je velikokrat uporabil besedo bianco menico, vezano na 10.a člen. Moram se odzvati. Ne vem ali spoštovani poslanec ve, kaj je bianco menica in primerjava z 10.a členom. Ampak kljub vsemu si bom dovolil reči, bianco menica je prazni blanket, zgolj s podpisom izdajatelja. In ni nobena primerjava z 10.a členom, ko sem že tudi prej se vključil v razpravo, kjer je v desetih alinejah zelo jasno definirano tisto, kar je potrebno za tako imenovano poroštveno pogodbo in kar je še pomembnejše enajsti odstavek, ki zelo jasno pove, da je potrebno za veljavnost tovrstnega poroštva soglasje tega Državnega zbora. In v nobenem primeru se ne moremo pogovarjati o bianco menici. Hvala lepa.
Sprašujem, če želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 15. člen ter amandma Poslanskih skupin SMC, Desus in SD in dva amandmaja Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Janko Veber.
Hvala. Amandma, ki je vložen s strani koalicije k 15. členu pravzaprav ureja odločitev, ki je bila sprejeta na odboru. Tam je bila sprejeta odločitev, da se vključi v delovanje nadzornega sveta tudi opozicija in temu primerno je bilo potrebno seveda potem spremeniti tudi številčno sestavo nadzornega sveta in v amandmaju govorimo o 8-članski sestavi nadzornega sveta. Tako, da je nadzorni svet sestavljen iz 5-ih članov predlagateljev in sicer enega predlaga minister, pristojen za gozdarstvo, enega minister pristojen za gospodarstvo, potem minister pristojen za finance in minister pristojen za ohranjanje narave ter vsakokratna opozicija v Državnem zboru. Hkrati pa seveda so tudi trije predstavniki delavcev v nadzornem svetu, ki pa se imenujejo v skladu z zakonom, ki ureja sodelovanje delavcev pri upravljanju družb. Torej nadzorni svet se je razširil glede na odločitev na odboru, tudi na opozicijo in nenazadnje s tem tudi dajemo odgovor, da se s tem zakonom res jasno pove, da gre za zavedanje, da gospodarimo z naravnim bogastvom in da to ni projekt ene stranke, da to ni projekt enega ministra, ampak se dejansko vključujejo v delovanje tega podjetja vsi resorji, ki so vpeti bom rekel, v delovanje in gospodarjenje z naravnim bogastvom, kot je gozd in seveda tudi zaščita okolja ter nenazadnje navezave, zaradi ekonomskega interesa tudi na gospodarstvo. Vse to bo seveda imelo možnost nadzirati in oblikovati rešitve, tudi opozicija ob sodelovanju zaposlenih. Mislim, da je ta rešitev resnično izjemno pomembna in velika dodana vrednost, ki se je zgodila tudi v sodelovanju z opozicijo na odboru in zato je zakon po mojem mnenju ravno zaradi tega tudi bistveno kvalitetnejši kot je bil v samem trenutku vlaganja v proceduro. Hkrati s tem amandmajem urejamo tudi delovanje posvetovalnega organa, in sicer strokovnega sveta. Strokovni svet je posvetovalni organ poslovodstva družbe, ki ga sestavlja 10 članov. In sicer, dva predstavnika lokalnih skupnosti, potem organizacij civilne družbe s področja varovanja okolja ter 6 predstavnikov strokovnih organizacij in združenj s področja gozdarstva in lesarstva. No, tudi ta strokovni svet pravzaprav še dodatno vključuje širšo javnost v način delovanja podjetja, in tako lokalne skupnosti, kot tudi naravovarstvene organizacije in zopet kot zainteresirana gospodarska plat in javnost lahko oblikuje svoja stališča in jih predlaga poslovodstvu v obravnavo. Seveda je postopek tak, da se poslovodstvo zagotovo mora seznaniti s temi stališči, se opredeliti do teh stališč, je pa potem od nadaljnjih ukrepov odvisno v kolikšni meri bodo ti ukrepi tudi udejanjeni v praksi. Ampak, prav je da se odpre prostor za razpravo, znotraj podjetja v sodelovanju s poslovodstvom in tukaj v tem trenutku se tudi izognemo, po vsej verjetnosti polemikam, ki jih v veliki meri sprožamo v Sloveniji skozi medije in ne pride do tistega dialoga, prav v tistem mestu kjer je to potrebno. In s tem se ureja tudi možnost, da civilna družba sodeluje v delovanju tega podjetja, ne preko medijev, ampak neposredno kot poslovalni organ poslovodstva. To je, mislim da zelo dobro, predvsem v tem smislu, ker želimo resnično narediti en preboj na področju gospodarjenja z gozdom, ohranjanja narave in ne nazadnje tudi spet na področju ekonomske izrabe lesa, ki ga imamo na razpolago. Torej, amandma, po mojem mnenju, ki ga je vložila koalicija, bistveno izboljšuje vsebino zakona. Hvala.
Besedo ima gospod Franc Jurša.
Predsednik, hvala za besedo. Lep pozdrav ministru z ekipo, kakor tudi kolegicam in kolegom. Glede na to kako dolga je vsebina tega amandmaja, bi človek lahko hitro rekel, da to v zelo kratkem času tudi poveš svoje mnenje k temu amandmaju. Ampak, vseeno za sam uvod, čisto na kratko. Jaz mislim, da je bil ta zakon en najtrših orehov,ki smo ga trli v zadnjem obdobju, tudi znotraj koalicije in tudi na matičnih delovnih telesih. In prav je tako, da je skrb za državne gozdove in upravljanje z državnimi gozdovi tako pomembna zadeva, da smo se toliko časa s to zadevo tudi ukvarjali. Prihajalo je do različnih zaključkov, različnih stališč, različnih mnenje in seveda ta mnenja in stališča je bilo treba uskladiti. Jaz upam, da smo jih uspešno uskladili, kljub temu da je bilo kar nekaj dima in tudi nekaj ognja. Prvotna zamisel in prvotna ideja o tem koliko članov naj bi imel nadzorni odbor je bila drugačna kot ta, ki je zdaj predlagana. Tudi sam pa iskreno povem, da sem zadovoljen s tem, da znotraj nadzornega organa te nove družbe sodeluje tudi opozicija. Pa da ne bi to zgledalo moje umotvorstvo in da želim komu ugajati, ampak ne. V vsakem primeru je to koristna zadeva in seveda v vsakem primeru v tem organu morajo sodelovati tudi predstavniki delavcev. Sam strokovni svet, ki je sestavljen iz različnih institucij je lahko koristno telo, ki pomaga na nek način pri vodenju podjetja. Veste, saj marsikdaj se človek sprašuje ali je pametno ustanavljati neko podjetje, ki je v državni lasti. Poslušajte, vedno, vedno ocenjujem, da je to boljše, kot da imamo takšno stanje, kakršno imamo stanje že 20 let na tem področju. In najslabša varianta bi bila, če bi šli podaljševati koncesije. Je pa res, da pa tem koncesionarjem, ki imajo zaposlene delavce, predvsem slovenske delavce, da jim potem tudi omogočimo, da v tej zgodbi sodelujejo na takšen in drugačen način, seveda, v skladu s predpisi. Sam osebno, kakor tudi naša poslanska skupina, bomo predlog amandmaja, ki ga je pripravila koalicija, se pravi koalicijske stranke, bomo podprli. V veliki meri tudi soglašam s tem, kar je Združena levica predlagala, ampak vseeno mislim, da je tisti predlog malo preobširen. Glede na to, da bo samo osem članov nadzornega sveta pa to pomeni, da bo treba v statutu potem urediti kateri glas je pri neodločenem glasovanju prednosten. Verjetno bo to v vsakem primeru glas predsednika nadzornega sveta. Hvala.
Besedo ima Violeta Tomić.
Hvala za besedo, predsednik. V Združeni levici se nikakor ne strinjamo z amandmaji koalicije. Vsebina glede strokovnega sveta se nam zdi sicer v redu, ne moremo pa nikakor pristati na to, da je število predstavnikov delavcev v podjetju postavljeno na zakonski minimum. Po zakonu je lahko od ene tretjine do ene polovice. Zakaj ravno ta popolni minimum. Že na odboru smo povedali in še enkrat bom povedala to, da je število predstavnikov delavcev v podjetju postavljeno na ta zakonski minimum je za nas nesprejemljivo. Še posebej zato, ker takšen predlog prihaja iz ministrstva, ki ga vodi predsednik stranke Socialnih demokratov, ki se sicer zavzema za spodbujanje socialnega podjetništva, obvezno udeležbo zaposlenih pri dobičku in podobne stvari. To je na deklarativni ravni. Sicer moram priznati, da je minister že v uvodu v obravnavo zakona na odboru povedal, da nima nobenih problemov, če se naš predlog sprejme. Vendar kljub temu smo bili preglasovani. Pravzaprav je zato, da se število predstavnikov delavcev poveča na zakonski maksimum, to je na eno polovico članov, glasovala izključno samo Združena levica. Se pravi, jaz - io contra tutti, spet. Od SDS in Nove Slovenije, ki že po naravi je izrazito odklonilna do vsega kar diši po kakršnemkoli delavskem soupravljanju, tega nismo niti pričakovali. Vendar nismo pa pričakovali zavrnitve od Socialnih demokratov, stranke Desus in SMC, še toliko bolj, ker ste v koalicijsko pogodbo med ukrepe za trg dela uvrstili tudi krepitev ekonomske demokracije, ker da ta predstavlja enega od elementov izhoda iz gospodarske krize. Čemu je potem obseg sodelovanja delavcev v nadzornem svetu državnega podjetja, ki ga ustanavljamo, zreduciran na minimum in čemu našega amandma na odboru niste mogli podpreti? Še dlje, sedaj ste sami vložili amandma k 15. členu in spet ste tukaj zamudili priložnost, da bi to ekonomsko demokracijo o kateri govorite in pišete v svojih dokumentih udejanili. Seveda od zasebnih podjetij pričakujemo, da ne bodo število predstavnikov delavcev dali na zakonski maksimum, ampak zato moramo nujno, vsaj v državnih podjetjih, težiti k večji udeležbi delavcev pri upravljanju teh podjetij. Večjo soudeležbo delavcev poznajo tudi drugje v Evropi, na primer v Nemčiji v tako imenovani Montan industriji so večje soodločevalske pravice kot drugje. V Franciji velja nadstandard soodločanja, vključno v sodelovanju v organih podjetij, prav v državnih podjetjih. Delavcem je verjetno bolj kot komurkoli pomembno, kako deluje njihovo podjetje in od tega so odvisne njihove službe in preživetje njihovih družin. Seveda nekdo bi pomislil, pa kaj nekdo, ki žaga drevje ve o upravljanju podjetij, ampak to so dejansko zelo ponižujoči predsodki. Tudi nekdo, ki žaga drevje, verjemite mi, od tega živi in presneto želi, da podjetju gre dobro in da od tega živi čim bolje in čim dlje. Poleg tega imajo delavci tudi vedno možnost v nadzorni svet imenovati tudi koga drugega, zunanjega, ki bi zastopal njihove interese, lahko imenuje kakšne sindikaliste ali pa kakšne druge strokovnjake, ki jim delavci zaupajo. In poleg tega se nam zdi, da bo to nekako kar precej veliko podjetje, prevzeti bo moralo namreč delo, ki ga sedaj opravlja kar veliko zasebnih podjetij zato menimo, da delavci ravno ne bi imeli težav med seboj izbrati pet predstavnikov, ki bi jim zaupali in ki bi lahko mirno zastopali njihove interese. Zato vas pozivamo, da vsaj pri 15. členu ne glasujete za amandmaje koalicije ampak za amandma Združene levice. Določbe glede strokovnega sveta lahko v tretji obravnavi seveda še dodatno dopolnimo. Če pa vendarle bo sprejet amandma koalicije, tako kot po navadi, ko nas vedno preglasujete, potem že sedaj napovedujem, da bomo amandma o povišanju predstavnikov delavcev v nadzornem svetu družbe vložili tudi v tretji obravnavi in računamo na to, da bo koalicija vsaj takrat zmogla naš amandma tudi podpreti, saj vendarle uresničuje vašo koalicijsko pogodbo in vaše predvolilne obljube o krepitvi ekonomske demokracije. Prosim. Hvala.
Postopkovno gospod Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Jaz bi naprosil kolegico iz Združene levice, da ne zavaja na kakšen način Slovenska demokratska stranka glasuje po navadi, kadar je vprašanje delavcev in pa delavskih pravic. Rad bi vas samo opozoril na eno zadevo, da v času mandata Vlade Janeza Janše, leta 2008 je bil sprejet Zakon o delitvi dobička tudi med delavce. in s temi vašimi besedami zavajate in v takratni vladi je bila tudi Nova Slovenija. In mi smo vedno zagovarjali pravice delavcev, spoštovanje delavcev in vsega. Hvala.
Želi še kdo razpravljati? Prosim, da se prijavite. Besedo ima gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. No, glede amandmaja Združene levice je treba vendarle dodatno pojasniti naslednja dejstva: predlagajo 10-članski nadzorni svet, od tega pet predstavnikov zaposlenih in moramo vendarle upoštevati, da smo tudi na odboru sprejeli odločitev, da je v nadzornem svetu vključen tudi predstavnik opozicije. Torej, če imamo 10-članski nadzorni svet, ki je sestavljen iz 5 članov zaposlenih in 1 člana opozicije potem seveda postavljamo v vlado, ki pa je odgovorna za izvajanje tega zakona, ker je tudi skupščina, v zelo podrejeni položaj in če se zadeva ne bo odvijala ali bomo šli vprašati ali pa klicati na odgovorne zaposlene da nekaj ni v redu? Opozicija ima nalogo, da nadzira, nekako da prevzame odgovornost za odločanje je zagotovo na vladi, ki sestavlja skupščino. Torej, predlog Združene levice bi lahko pripeljal do tega, da bi se v popolnoma drugih zadevah lahko pogovarjali o temu podjetju ne pa o tistih, ki so začrtane tudi v obrazložitvi zakona in za katere je pravzaprav odgovorna ker je skupščina podjetja Vlada. Torej, v kolikor bi želeli imeti takšen odnos bi najbrž da bilo potrebno izčistiti tudi dodatno odgovornost zaposlenih in ne nazadnje tudi ali je opozicija pripravljena prevzeti odgovornost za odločitve, ki bi bile v nasprotju s tistimi, ki bi jih recimo predlagala Vlada. Tako da, iz tega razloga ne morem podpreti tega amandmaja in je veliko bolj operativen amandma koalicije, ki govori o 8-članskem nadzornem svetu in od tega 3 zaposleni, 1 opozicija, torej še vedno je sicer razmerje 4:4, da pa ne bi prihajalo do blokade pri odločanju bo moralo biti v aktu o ustanovitvi tega podjetja opredeljeno, da ima predsedujoči tudi odločujoči glas. S tem seveda postajajo podjetja bistveno bolj operativno in ni mogoče, da bi prišlo v situacijo, kjer ne bi mogli sprejemati odločitev pravočasno in seveda predvsem takšne odločitve, ki bi bile čim bolj učinkovite. Hvala.
Postopkovno, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Moj postopkovni predlog bi bil, da se končno v tem Državnem zboru latentno neha žaliti opozicija. Vemo, kaj je vloga opozicija in v državnih zborih in v takšnih organih, o katerih se pogovarjamo sedaj. In, da se seveda tudi neha nekako žaliti delavstvo, kar bi nekako iz tega, kar je gospod govornik pred mano izrekel lahko sklepali. Hvala za besedo.
Preden dam besedo komerkoli. Zdaj sta bile že dve postopkovni, pa bi "komot" bili v razpravi. Za to, kar je bilo zdaj povedano prej in kar je bilo povedano sedaj, je mesto v razpravi, če želite. Nikakor pa ne postopkovno izrabljati zato, da podaljšujete čas, o katerem razprava teče za pravzaprav, postopkovno ni za razpravo. Replika, gospod Janko Veber.
Hvala. Samo dodatno želim pojasniti, ker je očitno bilo napačno razumljeno moje izvajanje. Jaz sem govoril o odgovornosti in odgovornost, (saj bom takoj) končal in odgovornostjo pravzaprav [[…]]kljub vsemu [[…]]
Šteje v čas.
[[…]]karkoli gledamo na Vladi, da zagotovi izvajanje tega zakona. Ne moremo zaposleni v tem podjetju, tistim petim predstavnikom kot je predlagano reči, zdaj ste pa vi za vse odgovorni, ker tudi te moči nimajo izpeljane, potem kako bodo sploh to odgovornost lahko prevzemali na takšen način kot jo je mogoče želel razumeti ali pa jo razume kolega. Tako, da iz naslova odgovornosti je prav, da imamo razčiščen interes in možnost vplivanja na odločitve in zato menim, da je amandma koalicije boljši. Hvala.
Besedo ima gospod Simon Zajc.
Hvala, gospod predsednik. Ja, torej ta amandma koalicije je posledica v bistvu dogajanja, ki se je zgodil na seji odbora. Namreč kot je zdaj že vsem jasno Stranka modernega centra se je zavzemala za to, da s tem novim podjetjem upravlja seveda SDH, za kar je tudi ustanovljen, za vse kapitalske naložbe države imamo sistemsko ureditev. To je bila za nas prva in najboljša rešitev. Seveda se potem ni izkazalo, da uživa dovolj veliko podporo, tako kar se tiče naših koalicijskih partnerjev kot tudi opozicija. Očitno so vsi skupaj spoznali, da je še naprej bolje, da se politika čim bolj vpenja v upravljanje državnih podjetji. Razlogi so, nekateri seveda tehtni. Gre za podjetje, ki bo imelo široke cilje svojega delovanja in s tega gledišča lahko razumeš, zakaj je pod Vlado, lahko razumeš zakaj štiri ministrstva; gre tako za pomembno okoljsko vprašanje kot za gospodarsko vprašanje, seveda tudi finančno in pa kmetijstvo. Gre vendarle za gozdove. Torej sprejeta je bila na odboru druga po našem mnenju slabša rešitev [[?]] , ampak je bila sprejeta. In zdaj je ta amandma na mizi zato, da se to uskladi, da s tem podjetjem upravlja Vlada. In, če bi to, če bi to res bili te razlogi, da zaradi širokih ciljev, da zaradi tega, ker rabimo različna resorska ministrstva, da pokrivajo to podjetje, ker je treba te cilje si zagotoviti je potem v redu. Ampak potem se je že pri 16. členu pokazalo, da pa gre zares za politiko, ne gre za to, da politika hoče imeti svoje prste malo preveč mogoče vmes pri tem podjetju, saj se je pripeljalo notri tudi člana opozicije. Ampak dobro, to je zdaj pač bilo sprejeto za, kar se nas tiče, bo to pač sedaj moralo delovati in bo nadzorni svet sestavljen iz več člankov, to je bilo prvotno mišljeno. Sedaj pa, kar se pa tiče, da bi pa to povečalo še na deset članov nadzornega sveta, že tako temu podjetju pripenjamo milijon enih organov, enih stvari, v tem zadnjem trenutku, tudi strokovni svet mu pripeli, kar mogoče se bo izkazalo za dobro. Po mojem mnenju ima velik potencial, je pa vprašanje, lahko pa tudi hromi samo delovanje kasnejšega [[nerazumljivo]], ampak bomo videli kako se bo to izkazalo. Ampak dodamo pa sedaj še deset članov v nadzorni svet. Že tako jih je v bistvu osem kar veliko za tako podjetje, pa se nam zdi v Stranki modernega centra pa preveč. Menimo, da bo za interese delavcev, samo tremi, poskrbljeno dovolj dobro in uspešno. Poleg tega, če bo podjetje tako naraslo, da bo imeli res veliko zaposlenih, imamo potem tukaj še svet delavcev, ki tudi vpliva na vodenje in nadzor, skratka za to, da imajo delavci kontrolo in vpliv nad tem podjetjem, je po našem mnenju dobro poskrbljeno in v skladu z zakonodajo. Zato, kot sem rekel, bomo pač podprli koalicijski amandma k temu členu, ki je posledica dogajanj na odboru. Tega, ki ga predlaga Združena levica pa pač žal ne bomo mogli podpreti. Hvala.
Želi še kdo razpravljati? Nihče. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 16.a člen ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Bom dal prijavo. Besedo ima gospod Benedikt Kopmajer.
Hvala za besedo. Spoštovani kolegi iz Združene levice. Obveščam vas, da bom 16.a člen, amandma k 16.a členu podprl. Dovolite pa, da povem še nekaj zadev tudi o drugih amandmajih, ker se potem ne bom več oglašal. Zakon o gospodarjenju z gozdovi v lasti države, na novo ureja upravljanje državnih gozdov. Skoraj vsi smo enotni, da dosedanji koncesijski način iz različnih razlogov ni bil dober. Država kot lastnik gozdov je ugotovila, da iz svojih gozdov dobi premalo sredstev v obliki koncesijskih dajatev, da na domačem trgu za potrebe domačih lesarjev primanjkuje surovine, kvalitetnega lesa iz ravno teh državnih gozdov, in da je vedno manj delovnih mest tako v gozdarstvu kot v lesno-predelovalni industriji. Te pomanjkljivosti se skuša z novim zakonom odpraviti, seveda pa rešitve, ki jih ponuja, vsem ne odgovarjajo. Ne odgovarjajo pa tistim, ki želijo iz gozda in lesa takojšnji in čim večji dobiček, drugih koristi gozda pa ne vidijo in ti so v zadnjem času najbolj glasni. Dvomijo v uspešnost novega državnega podjetja, grozijo z odpuščenjem zaposlenih v gozdarskih podjetij zaradi pomanjkanja dela, pričakujejo državno pomoč pri reševanju tehnoloških viškov, trkajo na socialni čut države, čeprav ga, če smo pošteni v zadnjih dvajsetih letih, niso pretirano upoštevali. Prepričan sem, da je v slovenskih gozdovih, pa naj si gre za državne ali zasebne, dovolj dela za vse, seveda ob pravilnem pristopu in organiziranosti upravljanja gozdov. Predlog zakona, ki je v postopku sprejemanja, po mojem mnenju to tudi omogoča. Poudariti pa je treba, da se največja in najbolj pomembna novost, ki jo zakon uvaja, nanaša na prodajo lesa. V preteklih dvajsetih letih so les prodajali koncesionarji, v prihodnje pa bo to ena najbolj pomembnih nalog zaposlenih v novem državnem podjetju Slovenski državni gozdovi. Vsem nam je popolnoma jasno, da se posel, denar in dobiček ustvarjajo pri prodaji lesa, zato se bo uspešnost novega modela upravljanja državnih gozdov in s tem zakona presojala predvsem na osnovi učinkov prodaje lesa. In še na eno veliko prednost bi opozoril. Pristojnost novega podjetja, da prodaja les, odpravlja vrsto težav na trgu z lesom. Les iz državnih gozdov bo pod enakimi pogoji na voljo vsem v količinah in kvaliteti. Istočasno pa je na ta način zagotovljena zanesljivost dobave in možnost sklepanja dolgoročnih pogodb o dobavi lesa, poudarjam, domačim predelovalcem, domači lesno-predelovalni industriji. Prav zaradi tega sem kot državljan in poslanec stranke Desus zelo zainteresiran za dobre rešitve, ki jih bo nov Zakon o gospodarjenju z državnimi gozdovi prinesel. Ni nobena skrivnost, da so prav bližina avstrijske meje in lesno-predelovalne kapacitete na avstrijskem Koroškem magnet tako za gozdna gospodarstva in zasebnike, da prodajo najbolj kvaliteten les čez mejo, kjer so cene lesa, plačilni pogoji in odzivnost lesarjev bistveno bolje urejeni kot v Sloveniji. Opozoril pa bi še na eno pomembno dejstvo, ki v tišini spremlja nastajanje tega zakona. Ni samo Avstrija tista, ki čaka na slovensko hlodovino, ne smemo pozabiti na sosednjo Hrvaško, ki v neposredni bližini slovenske meje ob avtocesti Zagreb-Reka gradi oziroma dokončuje lesno-predelovalni center ogromnih kapacitet. Prav gotovo ni tam naključno in računa na slovenski les. V razmislek tistim, ki zakonu nasprotujejo ali so v negotovosti, ali zakon podpreti ali zavrniti. Prepričan sem, da bo nova ureditev gospodarjenja z državnimi gozdovi omogočala nov razvojni zagon povsod tam, kjer državni gozdovi ležijo, in s tem ustvarila pogoje za delo, nove zaposlitve ter enakopraven dostop do dela sedanjim in bodočim izvajalcem del. Nekajkrat sem že povedal, da na Koroškem vemo, kakšno je poslanstvo gozda in lesa. Nov zakon s sprejetimi amandmaji pa je korak, da to poslanstvo tudi realiziramo v obliki koroškega lesno-predelovalnega centra. Hvala.
Besedo ima gospod Ivan Škodnik.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav še enkrat vsem skupaj! Če se vrnem k amandmaju k 6.a členu, ki ga je predlagala Združena levica, moram reči, da ta amandma podpiram. Bi pa še nekaj povedal. Poslanska skupina Združene levice je amandma, ki je bil sprejet na odboru, ustrezno na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe popravila. Člen določa ostrejše pogoje, kot sicer veljajo za poslovne osebe po Zakonu o integriteti in preprečevanju korupcije, sicer pa se mi zdi dober. Ker se mi zdi, da se ta zadeva vendar nanaša na vodstvo bodočega podjetja, bi povedal, kaj mislim o tem. Od vodstva podjetja, ki bo gospodarilo z državnimi gozdovi, bo odvisen uspeh podjetja. Človek je vedno najpomembnejši faktor ali pa člen pri tem. Poleg strokovnosti in sposobnosti, ki se pri tem zahteva, bo moral biti tudi pošten, česar do zdaj v teh časih ni bilo. Prej je bilo vprašanje s strani opozicije, kje povečati potrošnjo lesa. Že prej sem nekaj navedel, pa bom še enkrat ponovil. Velika možnost je gradnja lesenih objektov, vrtcev, šol, turističnih objektov, lesene protizvočne zaščite namesto betona ob avtocestah, izolacija, oplaščanje javnih objektov, lesena okna in tako naprej. Bilo je vprašanje, kaj so to izdelki z visoko dodano vrednostjo. Bom zelo enostavno povedal, zadnjič smo sicer imeli tule še neke stvari, izdelke pri prvi predstavitvi, tudi lesenega metuljčka, no, danes imam pa leseno uro. Tako za tiste, ki vas zanima, kaj so to izdelki z dodano vrednostjo, to so prav gotovo tudi lesene ure. Tu notri je lesa komaj dober procent, vse ostalo je delo in znanje, in tu so dodana tista nova delovna mesta, če kdo tega ne razume. Bilo je seveda tudi vprašanje, kaj bomo delali izdelke, ko pa ljudje nimajo denarja. Jaz verjamem, da marsikdo nima denarja, ampak izdelki se kupujejo, če se ne bodo kupovali v Sloveniji, pa se bodo šli kupiti v Avstrijo, in bomo pač Avstrijcem dali zaslužiti. Ampak, mi moramo vendarle trženje oziroma to potrošnjo povečati doma. Glede denarja, saj mislim, da vemo, saj tudi dopust, ki si ga nekako privoščijo, pa včasih rečemo, saj eni komaj preživijo, dopust pa si privoščijo tudi drugje. Tako, da toliko. Hvala lepa.
Ja, Violeta, saj sem prej videl, da ste dvakrat stisnili, tako da dam takoj besedo. Torej, besedo ima Violeta Tomić.
Najlepša hvala, predsednik, za besedo. Jaz se bom čisto na kratko zahvalila vsem poslankam in poslancem, ki so podprli ta amandma in s tem pokazali dober namen, da zaščitimo to novo podjetje, ki ga ustanavljamo. Namreč, vsi vemo, da so državna podjetja po osamosvojitvi postala leglo klientelizma, da so nadzorniki in menedžerji večkrat izčrpavali ta podjetja z raznimi svetovalnimi pogodbami in podobno. Skratka, s tem amandmajem bomo poslovodstvu družbe, ki bo opravljala in razpolaga z državnimi gozdovi to čim bolj preprečili. Tako poslovodstvo ne bo moglo ustanavljati nekih slamnatih podjetjih, preko katerih bi izvažali posle ven iz tega podjetja ali kaj podobnega. Na ta način bomo kar najbolj omejili možnosti plenjenja državnega premoženja in menimo, da je to res en ključnih členov, ki bo brzdal osebne finančne apetite poslovodstva, zato se vam zahvaljujem za podporo pri tem amandmaju. Hvala.
Sprašujem če želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Janko Veber.
Predlagan amandma Združene levice podpiramo, kajti zagotovo mora biti v interesu, da poslovodne osebe ravnajo po zakonu, ki ureja integriteto in preprečevanje korupcije. In ne nazadnje lahko spomnim, da smo tudi v zadnjem obdobju, skupaj z opozicijo oblikovali dobre rešitve pri preprečevanju koruptivnih dejanj. Eno, pred časom, rešitev smo zapisali tudi v zakon o družbi za upravljanje slabih terjatev bank. No, danes lahko govorimo o tem, da tudi ta zakon izboljšujemo ravno s to določbo, da bodo člani poslovodstva zavezani k zakonu, ki ureja integriteto in preprečevanje korupcije. To je tudi pomembno sporočilo pri obravnavi tega zakona v drugi obravnavi v Državnem zboru in kot sem povedal bomo ta amandma podprli. Hvala.
Sprašujem če želi še kdo razpravljati? Nihče. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 29. člen ter amandma Poslanske skupine Nove Slovenije in amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Danilo Anton Ranc.
Spoštovani predsedujoči predsednik Državnega zbora dr. Milan Brglez, hvala za besedo. Pozdrav še enkrat ministru in ekipi. Tudi dvorana se je malo napolnila, me kar veseli, da se je takšno zanimanje postavilo ob, še enkrat poudarjam, obravnavi zelo zanimive gospodarske teme. Bi pa seveda, kot izziv mogoče, glasovom z leve ali desne, mislim, da smo tu nekje isto misleči in da bi bilo prav dobro, da bi o takšni gospodarski temi našli neko širšo, ne bom rekel, nadstrankarsko koalicije in to bi bila odlična priložnost ta zakon. Tako, da kar se tiče podpore zakona, bi na nek način povabil vse, da ga podprejo. Navsezadnje imamo na desni strani tudi kolega lesarja gospoda Tanka. Z njim se večkrat na hodniku srečujemo, tudi razpravljamo o gozdu in lesu in mislim, da je to mogoče neka priložnost, da se tukaj na nek način najdemo. Ta hodnik, ki nas loči nas včasih tudi poveže in mislim, da je tudi danes ta odlična priložnost zato. Da se dotaknem seveda amandmajev, kar se tiče amandmaja Nove Slovenije, gre za amandma, ki se ne zdi nepotreben, ker v bistvu govori o ogljičnem odtisu, ti pa na nek način kot opcija, ki jo lahko vključimo ali pa si jo tolmačimo kot možnost pogojev za trženje v 2. členu tega zakona. Tako, da tega amandmaja ne bom podprl. Kar se tiče amandmaja predlagatelja Združene levice pa tudi ga ne bom podprl, ker v bistvu so ta določila javnega naročanja določena v veljavni zakonodaji in ga ni potrebno eksplicitno tukaj ponovno izpostavljati in poudarjati, ker gre to na nek način pomenilo tudi neko omejevanje pri nekih poslovnih pobudah. Hvala lepa.
Želi še kdo razpravljati? Ja, pardon, pardon. Najprej ima besedo, gospa Iva Dimic.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Amandma k 29. členu smo v Novi Sloveniji vložili ravno iz naslova, ki ga zagovarja moj kolega, ki je pred mano govoril, ki je napovedal, da ga ne bo podprl in sicer zato, da bi se ta les iz slovenskih gozdov predelal v Sloveniji in to govori ravno naš amandma, ki se doda nova 4. točka: pri prodaji gozdno-lesnih asortimentov je potrebno upoštevati kratke transportne poti zaradi ogljičnega odtisa. Lesna masa iz slovenskih gozdov naj bi se predelala v Sloveniji. S tem ogljičnih odtisom bi se lahko motiviralo in stimuliralo firme, ki poslujejo, da bi še več lahko zaposlovale, da bi razvijale produkte in se mi zdi, da, da ne vidim smisla zakaj, zakaj, ko vsi govorimo, da je potrebno v Sloveniji zagnati proizvodno, ko damo mi amandma, da bi ta les resnično ostal v Sloveniji pa temu amandmaju kot kaže ni posluha. Predlog amandmaja ni v nasprotju s pravom v Evropski uniji glede prostega pretoka blaga in storitev zato se mi zdi iz tega vidika sem začudena nad izvajanjem kolegov poslancev. Rada bi še poudarila, da večkrat dobimo vprašanje kdo, kje se bo predeloval les tudi kdo ga bo. Tudi visokogorski kmetje so spraševali in to je tudi vezano na kratke transportne poti in seveda tudi na kratke proizvodne poti ali s pravilo lesa. Če bojo vendarle dobili kakšne koncesije ali bodo imeli prednost gorsko-višinski kmetje kot je bilo že pred leti obljubljeno v strategiji ministrica za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano pri podeljevanju koncesij v državnih gozdovih. Bojijo se, da ministrstvo ni pozabilo na ta dogovor in nenazadnje pričakujem mogoče tudi s strani ministrstva, da se opredelijo glede tega amandmaja in tudi glede mojega vprašanja. Vendarle, če niste pozabili na gorsko-višinske kmete. Hvala.
Besedo ima minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, mag. Dejan Židan.
Ja, hvala gospa poslanka za neposredno vprašanje. Tako, da vam neposredno tudi odgovarjam. Jaz sem vesel, da imam to možnost. Tovrstni členi so zelo koristni v državah, ki so velike, ker to pomeni, da bo potem surovina prodana v lastni državi. V državah kot so naše in če to predpišemo in če pogledate, kje so naši gozdovi predpišemo marsikje, da morajo les iz gozda odpeljati nekam drugam, ne pa v Slovenijo. To je zaradi geografske značilnosti Slovenije na ta način dobra misel, ki je absolutno primerna, bo dala lahko napačen učinek, zato sem zelo previden pri tovrstni obliki zapisa. Bodite pa prosim pozorni na posebno nalogo, ki jo Vladi nalaga ta zakon in to so merila. Pri merilih je pa jasno, bomo upoštevali ne samo ogljični odtis, ki ga tukaj navajate. Upoštevali bomo tudi v bistvu kompetence, upoštevali bomo tudi usposobljenost, upoštevali pa bomo, kar pa lahko, recimo tudi prodaji del, da tisti, ki imajo pogovor, da obvladajo tudi slovensko. Te stvari, ki jih pač nam primerljive države iz čisto razumljivih razlogov tudi uporabljajo. Hvala.
Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospa Marinka Levičar.
Hvala lepa. Vsebinsko predlog NSi zelo podpiram, ker se mi zdi prav, da upoštevamo ta čim nižji ogljični odtis, da so transportne poti čim krajše. Vendar pa mislim, da to ne sodi v sam zakon, ampak v pravila. Tako se sedaj navezujem na ministra in sem prepričana, da bo poslovodstvo to v pravilih zapisalo in da se bo potem to tudi izvajalo. Ta pravila namreč potem tudi potrjuje skupščina, to je Vlada in upam, da bo tam res to jasno zapisano, saj bomo na ta način dosegli dvojni učinek. Torej, okoljevarstvenega, pa tudi to, da bodo čim krajše transportne poti omogočale več dela, domači lesni predelovalni industriji in domačim izvajalcem. Torej, predlog NSi se mi zdi umesten in upam, da bo realiziran v pravilniku. Hvala lepa.
Besedo ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Ker imam kar nekaj časa, ker se na to temo še nisem oglašal, saj je to pri nas v glavnem pokrivala tovarišica Violeta z našimi super strokovci, bom si tudi sam dovolil nekoliko širine, čeprav se razpravlja o amandmajih, ker so si danes vsi vzeli. Govorili smo o zidanicah, o lesni volni in tako naprej. Začel bom pa tukaj, kjer je končal gospod Škodnik. Pokazal je leseno uro in je govoril o dodani vrednosti. Veste s čim je povezana dodana vrednost pri urah? S številom komplikacij. Jaz si ne kupujem drage ure in tako naprej, ampak toliko sem razgledan, da vem. Več komplikacij ima ura višja je dodana vrednost. Stoletni koledar, lune in tako naprej. Ta zakon o gozdovih je en tak lep primer komplikacij o katerem razpravljamo že nekaj časa. Osebno menim, da bi morali razpravljati še več časa. Veste, v kakšni državi sto dni resno razpravljajo o proračunu. Ker je dreznil ob celo vrsto interesov je seveda razprava takšna kot je. Tudi sam prihajam iz kakšne stroke, kot vsi vi, stroke niso monolitne. Tudi ko rečemo ljudstvo, ljudstvo ni monolitno. So različni interesi, kar se nekako lepo kaže tudi v pripravi tega zakona. Kaže se tudi, recimo, v dejstvu, da je tudi koalicija tu dostikrat delovala, bom uporabil mogoče malo neakademski izraz, razštelano. Cenim oba kolega s Koroške, ki s polno žara o tej zgodbi govorita. Sam sem se s kakšnim proholcem ukvarjal iz neke druge zgodbe lokalnega in regionalne razvoja, še preden sem kadarkoli sanjal, da bom končal v Mariboru, kaj šele, da bom končal v tej stavbi. Sedaj ta neka debata, ki jo tako načenjate, Avstrija, Avstrija, Avstrija, dragi moji, to je tam prej 30 kot 20 letni resni projekt, ki je vpet v celo vrsto zadev, ki preči celo vrsto ministrstev, ki je en krovnih razvojnih projektov s katerim zagotavljajo, da ljudje ostajajo na podeželju, da imajo tam dostojno življenje, na tak način tudi locirajo te lesno predelovalne obrate. Nekateri od njih še dan danes delujejo rahlo v minusu, pa se to nekako tolerira. Druga zadeva je, da moraš znati tudi nekaj z visoko dodano vrednostjo prodati. Že večkrat sem govoril tu v parlamentu na Bližnjem Vzhodu ima Avstrija ogromen logistični terminal za predvsem gradbene, lesne polizdelke in to je neka zgodba, ki jo jaz tukaj pogrešam. Vi tu, nekako smo rekli, ah bomo naredili gozdno predelovalno verigo, kot da se bo to samo od sebe rešilo. To se seveda ne da rešiti v par mesecih, to se ne da rešiti samo z 20 milijoni. Skratka, gre za neko zgodbo, ki jo je potrebno dosti bolj resno zagrabiti in peljati naprej. To je eno. Drugo, sama ta izvedbenost, kaj mene vedno bolj moti v tem parlamentu, dobro imamo to srečo, da je tukaj Združena levica v neki poziciji device, če se tako izrazim, vsi drugi ste že bili na oblasti ali ste zdaj na oblasti, da se vedno reče, kako se hiti, smo v časovni zanki, gor in dol. Mislim, koncesija je trajala 20 let. V zadnje ducatu let je pol časa na oblasti bila tudi desna sučna provenienca. Saj ste vedeli, saj od polovice trajanje koncesije, bi se lahko neke resne analize delale in pet let nazaj bi se lahko začela že ta debata, ki bi danes bila tukaj, kar bi se jaz rad pogovarjal, če že gledamo na Avstrijce. Isto je vedno, ko se pogovarjamo o evropskih zadevah. Tam je pa časovnica zelo jasna. Vedno se potem s tisto kohezijo hiti zadnje minute. In zdi se mi, da je to zelo neodgovorno od predhodnih sklicev, da je to zlasti neodgovorno recimo od nekih ministrstev, ker ministri več mandatov sedijo na teh stolčkih. Dajmo že enkrat nekako presekati tovrstno umetno ihto hitenja. Ker seveda potem se hiti, stroka nabija, gor in dol in potem vedno dobimo neke polrešitve. V Združeni levici smo nekako s celo vrsto amandmajev poskušali dodati neke resne varovalke, da se to novo državno podjetje ne ustanavlja, se jih ravno pretirano v tej državi ne bo sfižilo v smeri, kot so se nekatera dosedanja. Da se jih ne bo politično okupiralo, čeprav bodimo odkriti. V javnosti se govori, da bo pač to štalca SD. Govori se tudi, kateri gospod naj bi bil prvi direktor. OK, dobro, ve se, kdo, kot vi rečete v kvoti v koaliciji ima ta resor, to je seveda vaša odgovornost in boste seveda potem tudi odgovarjali tudi kazensko, če bo potrebno navsezadnje. In še ena zadeva, ker smo vseeno ekosocialisti, karkoli to že pomeni, belokranjski kolega Plut je to zelo lepo napisal, ampak prebrati 200 strani knjige zahteva en vikend, če ne drugega, da resno dojamete. Gozd ni le dobiček. Tukaj se govori samo o dobičku. Gozd je relativno krasen ekosistem, ki ga je potrebno seveda kot takega tudi razumeti in nekako upravljati. Veste, v tej luči lahko reče nek poslanec, aha v 6 % cerkvenih gozdov so oni ustvarili več dobička. Seveda, mogoče zato, ker so hoteli na gozd gledati bolj dobičkonosno kot nekje drugje, tudi to je neka tema za debato. Da se pa zdaj usmerim k tem 29. členu, kjer v predlogu zakona ni nikjer izrecno zapisano o javnih naročilih s strani hčerinskih družb, smo mi to nekako izpostavili. Saj poznamo kake druge zakone z energetike, kjer se je med eno in drugo verzijo prepisovanja izgubilo nekaj besed, pa so hčerinske družbe izpadle ven iz nadzora, to je pač eno od varoval, ki jih kot to, kar mora početi opozicija počnemo in upam, da boste ta naš amandma sprejeli. Hvala za besedo.
Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 30.a člen ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo še enkrat. En od poslancev koalicije je rekel tako imenovano Računsko sodišče. Zdi se mi, da je to že neka taka žaljiva dikcija. Računsko sodišče je pomemben organ v Republiki Sloveniji, sam osebno mislim, da bi mu morali dati še več pristojnosti. Med vikendi berem njihova poročila in včasih ob tem skoraj jokam in tudi ob teh amandmajih, ki smo jih pripravljali smo upoštevali tako priporočila in nasvete Računskega sodišča. To, da skoraj jokam ni smešno kolegica iz vladne ekipe. To je žalostno. Skratka, sam gospod minister je rekel, da so sami zaprosili Računsko sodišče za mnenje. Mi smo tudi ta mnenja izdatno prebrali, pri nas na obisku je bil tudi predsednik Računskega sodišča, smo tudi z njim, delno tudi to tematiko predebatirali in seveda danes smo imeli v Državnem svetu neko obletnico inštituta informacijske pooblaščenke oziroma pooblaščenca in smo upoštevali tudi to kar je ta institut povedal in v tem amandmaju dejansko hočemo samo to, da postane ta celota, zavezanec za posredovanje informacij javnega značaja kar mislim, da bi morala biti praksa vseh državnih podjetjih, pa osebno bi rekel, celo vseh podjetjih kjer država zadrži vsaj 25 % delež. Kdo bo rekel, da je sedaj to zakonsko šlamastika, da se mogoče tako ne bi dalo, ampak to je tista transparentnost s katero nekako v predvolilnem času vsi radi mahamo, potem pa, ko stopimo tukaj notri, se na njo prevečkrat pozablja. Amandma dejansko sledi nekim priporočilom instituta informacijske pooblaščenke in v smeri transparentnosti upam, da ga boste podprli. Hvala za besedo.
Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Simon Zajc.
Hvala gospod predsednik. Ja, torej kar se tiče pripomb Računskega sodišča, so bile upoštevane že z našim amandmajem, ki smo ga vložili kot koalicija na seji odbora in ureja to, da ima Računsko sodišče v vpogled tudi v hčerinska podjetja. Kar se pa tiče informacij javnega značaja, pa naj povem, da bi v tem primeru, če bi ta amandma podprli, bi šlo v bistvu do podvajanja. Namreč to že ureja Zakon o dostopu do informacij javnega značaja, ki določa, da tudi podjetja v katerih je država recimo večinska lastnica, da so podvržena temu zakonu in tega v ta zakon ponovno ni potrebno navajati. Seveda bi ga lahko, ampak ni potrebe po takšnem podvajanju. Zato pač v naši poslanski skupini tega amandmaja ne bomo podprli, ker je to že urejeno zakonsko. Hvala.
Želi še kdo razpravljati? Nihče. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 45. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Nihče. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 15. sejo Državnega zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 17.15. [[Seja je bila prekinjena ob 16.43.]]
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje. Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda – to je s prvo obravnavo predloga Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prispevkih za socialno varnost. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prispevkih za socialno varnost je primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – Krščanskih demokratov, mag. Matej Tonin.
Zakon o katerih se je danes dopoldne razvila zelo intenzivna debata je pokazal, da vendarle ta parlament razpravlja tudi o stvareh, ki so koristne za slovensko družbo. Zakon, ki je na razpolago daje temu Državnemu zboru tri različne opcije, tri možnosti, kako bi naredili korak naprej da bi ljudem ostalo več v žepih, torej da bi ljudje imeli več. Ena možnost je socialni copatek, druga možnost je razvojna kapica in tretja možnost nižja obdavčitev božičnice. V Poslanski skupini Nove Slovenije bomo glasovali za to, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo in mu s tem dali možnost, da se ga v drugi obravnavi dopolni, seveda v skladu z vašimi pričakovanji, v skladu z vašimi ideološkimi usmeritvami in tudi javnofinančnimi zmožnostmi. Kakor koli stvari obračate, danes se je pokazalo, da vsaj kar se tiče nižje obdavčitve božičnice da je zadeva nesporna in da ima praktično široko soglasje, pri ostalih dveh predlogih so bila mnenja deljena. In pri razpravi na pristojnem odboru se bo praktično pokazalo, katere so tiste rešitve, ki imajo večinsko podporo, da ta predlog zakona na koncu tudi postane zakon. Vse, ki so vas skrbele javnofinančne posledice naj povem, da je v predlogu zakona predviden datum uveljavitve 1. 1. 2018, kar pomeni, da zakon ni rizičen za že sprejeta dva proračuna ampak imamo do takrat še kar nekaj časa, da tudi javno porabo optimiziramo oziroma, da vendarle iz vseh ukrepov, za katere tudi na vladni strani trdite, da bodo prinesle določene pozitivne prihodke v državni proračun, kot so davčne blagajne in ostale stvari, da se to v prihodnjem letu in pol, dveh letih, vendarle izkaže, naj takšen način pokrijemo tisto, kar bi ljudem več pustili s temi ukrepi. Kot rečeno, Poslanska skupina Nove Slovenije bo glasovala, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica, Luka Mesec.
Hvala za besedo in lep pozdrav tudi z moje strani. V Sloveniji imamo v tem trenutku 50 % upokojencev, ki prejemajo pokojnine manjše od 500 evrov, imamo pokojninsko blagajno, ki jo je treba vsako leto iz proračuna dopolnjevati z več kot milijardo evrov in imamo 200 tisoč sodržavljank in sodržavljanov v vrstah v zdravstvu. To pomeni, da imamo zdravstveno in pokojninsko blagajno povsem izčrpani, da sredstev ni dovolj, da bi omogočali dostojno preživetje, da bi omogočali dostojno zdravljenje tistim, ki so ga potrebni. Predlog, ki so ga predlagatelji predlagali, pa bi iz teh blagajn vzel še skoraj dodatno milijardo evrov, oziroma 17 % njunih sredstev. Ker v Združeni levici seveda ne moremo podpreti kolapsa ali uničenja slovenskega zdravstva in solidarnega pokojninskega sistema, bomo seveda ta predlog zavrnili. Hvala.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SMC gospod Tilen Božič.
Hvala za besedo. V poslanski skupini ocenjujemo razpravo, ki je bila danes opravljena, kot pozitivno. Zavedamo se tega področja, da je treba nekaj na tem področju tudi narediti, skladno tudi z našim programom. Z vidika pristopa, ki je bil ubran, pa se z njim nekako ne strinjamo, se pravi z rešitvami. Zakaj? Zaradi neposrednih posledic za socialne blagajne. Govorimo o preko 300 milijonih učinka znižanja pri zdravstveni blagajni, preko 600 milijonov na pokojninski blagajni. Glede na to, da trenutni transfer iz proračuna v pokojninsko blagajno znaša približno milijardo in pol evrov, vidimo da so te blagajne že zdaj podhranjene. Zaradi tega bi, v koliko bi te ukrepe sprejeli, morali drastično poseči v košarico pravic, ki izhajajo od tam, morda tudi z udeležbo tistih, ki naj bi se jih dodatno razbremenjevalo. Se pravi, tisti, ki imajo najnižje dohodke, bi verjetno velik del storitev odslej morali plačevati, vsaj zdravstvenih, iz svojega žepa. Zdravstvene storitve pa so, kot vemo, zelo drage. Iz navedenih razlogov tega zakona ne bomo podprli. Se pa veselimo nadaljnjih razprav. Hvala.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SD gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Glasovali bomo proti predlogu sklepa, kajti vendarle se moramo vprašati ali je resnično v interesu ljudi, da imajo nižje pokojnine in da imajo nižji standard zdravstvene oskrbe, kar bi zagotovo bila posledica sprejetja zakona, ki ga predlagajo predlagatelji. Namreč, za 700 tisoč milijonov evrov se znižujejo prihodi v pokojninsko in zdravstveno blagajno, samo zato, ker bi v tem trenutku nekateri res imeli zato neto plačo višjo, vendar pozneje bi čutili posledice tega dejanja pri pokojninah in seveda v kolikor bi zboleli, tudi pri kvaliteti zdravstvene oskrbe. Mislim, da si ne moremo privoščiti, predvsem za vse tiste, ki imajo povprečne ali podpovprečne plače, da jih pripeljemo v situacijo, da bodo morali plačevati za to, če bodo želeli imeti ustrezno zdravstveno oskrbo iz lastnega žepa, ker zagotovo bodo tisti del neto plače, ki jo mogoče danes prejmejo, do takrat že porabili zaradi drugih nujno potrebnih življenjskih potreb. Tako, da predlagamo, tudi v prihodnje, da se pri zakonih, ki posegajo v tako pomembno področje kot je davčna obremenitev ali razbremenitev enega ali drugega segmenta, torej ali delodajalca ali zaposlenih, vendarle pogledali celovito, v kakšnih razmerah smo trenutno v Sloveniji. Ali je kapital resnično obdavčen tako, kot je primerljivo obdavčen v Evropski uniji. namreč, podatki kažejo, da gre zgolj za 3,7 % obdavčitev kapitala, na drugi strani pa tudi ugotavljamo, da je dobiček pri podjetjih v Sloveniji bistveno manj obdavčen, nekje 17 % v primerjavi z Nemčijo in drugimi pomembnimi evropskimi državami, ki jih štejemo kot najkonkurenčnejše pa je ta obdavčitev nekje okrog 30, 33 % in tudi sicer gre trend znotraj Evropske unije v smer, da bi vendarle poskušali poenotiti pogled obdavčitve davka tam nekje na 25 %. To so tista vprašanja, ki [[znak za konec razprave]] jih je potrebno analizirati preden gremo v spremembo zakona, ki pač posega tudi v položaj in status ljudi. Torej ta bi po našem mnenju status ljudi poslabšal in zato bomo glasovali proti sklepu. Hvala.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Desus, gospod Uroš Prikl.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi. V Poslanski skupini Desus seveda nikakor ne moremo tega predloga zakona podpreti. Po našem trdnem prepričanju ne gre v pravo smer, gre v nasprotju z načeli pravičnosti, z načeli solidarnosti in takšnih rešitev mi seveda ne, ne podpiramo. Trdno smo prepričani, da to prizadene tiste najbolj ranljive ciljne skupine, da je pa na nek način odpustek oziroma še dodatno privilegira tiste, ki že itak imajo preveč. Nesocialna kapica, ne tako imenovani socialni copatek nista rešitev, ki bi zadovoljila potrebe najbolj ranljivih ciljnih skupin izgovori, da ljudje bežijo v tujino, da mladi bežijo v tujino. Toda s temi in podobnimi ukrepi jih ne bomo rešili. Potrebno je celovito pogledati in zadevo osvetliti tako v kontekstu rešitev socialni politiki, družinski politiki, stanovanjski, fiskalni, ne pa iskati nekih parcialnih bom si dovolil na tem mestu reči rokohitrskih ukrepov. Seveda je naš, verjamem, da je naš iskren cilj vseh poslanskih skupin, da dejansko izboljšamo stanje predvsem tistih, ki pomoč najbolj potrebujemo, s temi ukrepi sigurno ne pridemo do tega. Dokler se bo Desus glas slišal v parlamentu in daleč naokrog takšne rešitve ne bodo gledali luč sveta. Hvala.
Še kakšna obrazložitev glasu? V lastnem, potem pa prosim za prijavo, ker vas je več. Obrazložitev glasu v lastnem imenu, gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Kolegice in kolegi. Glasoval bom za predlog sklepa zato, ker se veselim nadaljnje razprave in, če ne bomo glasovali za bo pri nekaterih velika žalost, ker razprave ne bo. Leta 2008 je Slovenija dosegla 82, 92, 92 % razvitost povprečne, povprečja Evropske unije. Danes smo za povprečno razvitostjo Evropske unije nekje 15 morda 20 %. Z isto poslovno politiko, ekonomsko politiko kot jo imamo doslej bomo imeli še več upokojencev, ne samo polovico, ki bodo težko preživeli mesec z isto ekonomsko politiko kot jo imamo danes bomo imeli še več ljudi kot samo 50.000 na minimalni plači in trend se povečuje. In tudi vedno več je upokojencev, ki težko preživijo. In kolegice in kolegi glasoval bom za tudi zaradi tega, ker razumem, da je kapital plaha ptica 8 od 12 najbogatejših Slovencev danes dela in živi, imajo podjetja zunaj. Naša podjetja grejo ven, grejo iz Slovenije in delati iste stvari in pričakovati boljše rezultate je definicija norosti po Albertu Einsteinu [[znak za konec razprave]] in zaradi tega bom glasoval za ta sklep in se veselim nadaljnje razprave v drugi obravnavi. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu mag. Matej Tonin.
Glasoval bom za, ker ta zakon prinaša ljudem z minimalno plačo 50 evrov vsak mesec več, ker je z dvojnim inženirjem prinaša večje plače in, ker vsem državljanom prinaša večje božičnice. Hkrati pa ta zakon ne zmanjšuje dostopnosti do zdravstvenih storitev, že danes imamo državljani enake pravice do zdravstvenih storitev ne glede na to koliko plačujemo za zdravstveno blagajno več ali manj vsi imamo enake pravice in ta sistem se ohranja tudi naprej in tudi ta zakon ne zmanjšuje pokojnin tistim z najnižjimi dohodki oziroma z minimalno plačo. Seveda pa ta zakon zahteva od države v prihodnjih dveh letih, da vloži precejšnji napor in sicer kakšen napor, da več ljudem zagotovi službo, tako da bo več ljudi odplačevalo v zdravstveno in pokojninsko blagajno. Zahteva napor od države, da začne učinkovito preganjati sivo ekonomijo in zahteva tudi napor države, da preganja delo na črno. Tukaj se zgodba obrne. Če je ta vladna koalicija vedno do sedaj nalagala te napore za javnofinančno konsolidacijo na stran ljudi oziroma gospodarstva z višanjem davkov, ta zakon obrne logiko in ljudem pusti več denarja, hkrati pa na drugi strani od države zahteva trdo delo, zato ta zakon podpiram.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, gospod Franc Jurša.
hvala za besedo, gospod predsednik. V samem začetku moram povedati, da ne bom glasoval, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo. Seveda bom pa spoštovane kolegice in kolege iz Nove Slovenije povprašal, kdo vam je pisal ekonomski program. Glede na poznanstvo vašega članstva, lahko z zagotovostjo trdim, da nekaj takega tudi oni ne bi sprejemali oziroma podpirali. Veste, da podpiramo tiste, ki imajo velike plače in delodajalce, je hudo narobe, saj v te večje plače štejem, če želite, pa to nerad povem, ker smo tudi poslanci dali svoj prispevek v času krize in recesije in še dajemo, da bi to potem pomenilo na nek način, da damo podporo poslancem, vladnim funkcionarjem, poslovodnim organom, visokim uradnikom, mogoče tukaj pa tam še kakšnemu inženirju, vsi ostali pa tega ne bi uživali. Ali se zavedate, da bi to bilo 600 milijonov evrov manj v pokojninsko blagajno in 300 milijonov manj v zdravstveno blagajno in še to, da vas spomnim, iz proračuna se mora v pokojninsko blagajno dati 1,4 milijarde evrov predvsem tudi zaradi tega, ker so v preteklosti nekoč zmanjšali prispevek delodajalcev v pokojninsko blagajno za polovico in smo unicum v Evropski uniji. Vse to me usmerja v smer, da takega predloga pa res ne morem sprejeti oziroma ga ne morem podpirati.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Predloga ne bom podprl. Na kratko ga lahko komentiram z nekim refrenom iz otroštva. Priletele sapice, niso vzele kapice, vzele so fantička. In ta fantiček po tem predlogu so in mladi in starejši. Spomnim se kako je Nova Slovenija, ko smo amandmirali proračun, amandmirala, ne bomo odplačevali dolgov. To mi je mogoče delno včasih bilo celo všeč kot združeno levičarju, pa ne vem, če je blazno odgovorno – zdaj njen mladi v Berlinu, EPP šolani lider pravi, ah kaj, saj to šele čez dve leti pride, ta milijarda, pravim med drugim, vsem državljanom bodo šle božičnice gor. Poglej, mislim kolega Tonin, večina državljanov božičnic nikoli videla ne bo, v sedanjem stanju. Strinjam se pa s poslancem, ki sedi na sedežu številka 90, da mi potrebujemo gospodarsko industrijsko politiko, ker brez nje bodo pokojnine še nižje, brez ne bodo tudi mezde poslank in poslancev nižje. Zelo po domače povedano, mi potrebujemo neke robne pogoje, ki bodo omogočili v naslednjem desetletju, da ne bo izgubljeno, da bomo dobili pol ducata [[nerazumljivo]]pa en ducat kolektorjev, če se vam zelo jasno izrazim, da bo še Nova Slovenija razumela. To pa seveda s takimi všečnimi predlogi ne bomo dosegli. Že večkrat sem v tem Državnem zboru rekel, da moramo preiti v neko bolj pametno obdavčevanje, da se moramo najprej vprašati zakaj neki davki in katere politike spremljajo. Dane zjutraj sem bral Gardian in notri lepo piše: Smrt padalki, to sta gotova dogodka. In dajmo se o pogrebni dejavnosti malo bolj pametno pogovarjati, pa tudi o davkih ne bi bilo škoda, da se začnemo nekoliko bolj pametno pogovarjati. Glasoval bom proti. Hvala za besedo.
Postopkovno? Sprašujem, če je še kakšna obrazložitev glasu? Obrazložitev glasu gospa Vojka Šergan.
Lepo pozdravljeni. Sama za predlog tega zakona ne bom glasovala zardi tega, ker je potrebno javne finance imeti uravnovešene. S tem zakonom pa posegamo v zdravstveno in pokojninsko blagajno. Zaradi tega se bomo v stranki oziroma se bom sama opredelila z ne. Hvala.
Obrazložitev glasu gospa Ljudmila Novak.
Jaz bom seveda glasovala za zakon. Tudi zaradi tega, ker slišim od gospodarstvenikov, kako so ti ukrepi nujno potrebni. In če mi prekomerno obdavčujemo srednji sloj oziroma mlade raziskovalce imajo naši podjetniki problem, ker ti gredo v druge države. In potem nam ostane samo tista nizko plačana delovna sila in ni dodane vrednosti. Mi pa potrebujemo kvalitetne, visoko tehnološke izdelke. Na drugi strani pogosto slišim bi izplačali božičnico, ampak od tega država polovico pobere. In iščejo druge možnosti, od pršutov do šampanjcev in tako naprej. Jaz pa mislim, da bi vendarle denar ljudem še kako prav prišel, seveda ne da ga tudi od tega potem polovico država pobere. V tujino odhajajo mladi izobraženi, ker so brezposelni, ker ne dovolimo, da bi pri nas podjetniki zaslužili nekoliko več in ponovno vložili v širjenje proizvodnje. To so delovna mesta in to so sredstva za penzije. Vi pa pravite, da samo mora država čim več v to blagajno penzijsko prispevati, seveda mora, ker penzionisti so zaslužili penzije, ampak največ bomo imeli v tem skladu, če bo veliko ljudi zaposlenih in bodo plačevali prispevke. Vi pa tega ne želite slišati. Jaz bom glasovala za ta zakon, ker mislim, da je to korak v prvo smer.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu gospod Tomaž Gantar.
Hvala lepa. Predloga seveda ne bom podprl, ker pomeni bistven poseg v sistem socialnih zavarovanj. Za zdravstvo samo pa pomeni katastrofo. Namreč, res je, na papirju imamo vsi enake pravice. Dejstvo je pa, da je treba te storitve nekje plačati. In z več sto milijoni manj v zdravstveni blagajni bo teh pravic seveda ustrezno manj. Na eni strani se ljudem res ponuja v žep dodatnih 50 evrov, kot trdi predlagatelj. Z drugega žepa se jim bo pa več sto evrov vzelo za socialne pravice. Zato, še enkrat, predloga ne morem podpreti.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu gospod Jernej Vrtovec.
Tokrat sem za to, da je Slovenija konkurenčnejša država, da privabljamo tuje investitorje in se tako tudi odpirajo nova delovna mesta, zaradi tega bom glasoval za ta zakon, ki pomeni nižje davke. Ljudje si pač to zaslužijo. S tem zakonom dobijo dve možnosti. Tisti, ki imajo najnižje plače, tisti, ki so tudi na socialne robu in s tem zakonom omogočimo, da ob koncu meseca dobijo 50 evrov več pri plači. To je prva stvar. Druga stvar, pomoč gospodarstvenikom in ljudem, da lahko izplačajo božičnico kot nagrado zaposlenemu in ta delavec je potem tudi bolj motiviran. Skozi razpravo so se pač pokazale razlike, predvsem v dojemanju konceptualne razlike v dojemanju kaj davki so, kaj davki niso. Težava pa nastane ob tem, ko se kaže, da nekateri tudi, predvsem iz političnega prestiža dobrih predlogov opozicije, ki predvidevajo boljše plače, boljše plače ne želite podpreti. In prav to skozi celotno to razpravo in tudi današnje glasovanje, tudi skozi današnje glasovanje obžalujem. Slovenija mora postati konkurenčnejša država na tem globalnem trgu in, če tega kaj kmalu ne bomo naredili nas bo čas povozil in vsi, ki pravite [[znak za konec razprave]] , da bi to pomenilo ta naš predlog zakona katastrofo za zdravstveno blagajno. Gospe in gospodje zdravstvena blagajna bo v katastrofi zaradi slabe demografske politike in demografskih kazalcev, klientelizma korupcije in tega, da tudi vladajoča koalicija odklanja zdravstveno reformo.
Še kakšna obrazložitev glasu? Ne. Potem glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 27, proti pa 54. [[Za jih je glasovalo 27.]] [[Proti 54.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda – to je z drugo obravnavo predloga Zakona o gospodarjenju z gozdovi v lasti Republike Slovenije v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 27. 1. 2016. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Nove Slovenije k 10. členu. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 10, proti pa 55. [[Za jih je glasovalo 10.]] [[Proti 55.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 10.a členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica, Violeta Tomić.
Ja, hvala za besedo. V Združeni levici menimo, da se naj 10.a člen, ki določa posebne pogoje za pridobivanje poroštev črta. Črtanje seveda ne pomeni, da slovenski državni gozdovi ne bodo mogli najemati kreditov, tudi ne s poroštvi Republike Slovenije vendar morajo biti za ta poroštva upoštevani standardi, ki veljajo tudi za vsa druga državna podjetja in druge subjekte. Če pogledamo primerjavo kriterijev za dodeljevanje poroštev, ki jih predlagajo za družbo SDG s kriteriji v Zakonu o poroštvih Republike Slovenije za financiranje investicij gospodarskih družb vidimo kar precejšnjo razliko. Namreč pri gospodarskih družbah je pri obrestih stroških najema kredita samo glavnica, torej brez obresti in stroškov na primer pri državnih gozdovih pa so vključeni v skupno višino poroštvenih obveznosti. Če pogledamo ročnost kredita za gospodarske družbe, ne sme biti krajša od 1 leta in daljša od 10 je pri državnih gozdovih ne sme biti krajša od 7 let in ne daljša od 25 let in tako naprej. Sporna je tudi 9. točka, ki pravi država bo izpolnila poroštveno obveznost v roku 10 delovnih dni po prejemu upnikovega poziva iz katerega je razvidno, da kreditojemalec navkljub njegovemu pozivu o dogovorjenem roku ni izpolnil zapadle obveznosti. Skratka država bo imela za preučitev upnikovega poziva samo 10 dni časa, da ugotovi ali je poziv upravičen ali je res ni kreditojemalec ni izpolnjeval obveznosti in tako naprej. Mislim oziroma še hujše je, v 10 dneh bo morala država poroštveno obveznost že izpolniti. Lepo vas prosim pozivam vas tudi pri TEŠ 6 je Državni zbor glasoval o poroštvih, pogoji so bili še hujši pa kljub temu so vas direktorji peljali žejne preko vode. Zato v izogib nadaljnjim parlamentarnim preiskavam, ki bi se lahko zgodile vas prosim, da še enkrat premislite in vas pozivam, da podprete naš amandma, ki pravi, da se 10.a člen črta. Hvala.
Glasujemo. Ops, pardon, prekinjam kdo se je. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SMC, mag. Dušan Verbič.
Hvala za besedo, predsednik. 10.a člen predloga zakona v drugem odstavku v alineji 1 – 10 zelo jasno opredeljuje vse tiste potrebne sestavine za poroštvene pogodbe, ki so potrebne. Dejstvo je, da na v deveti alineji tega odstavka je govora o subsidiarnem poroštvu. Menim, da vsi tisti, ki poznamo kaj pomeni subsidiarno poroštvo je popolnoma razumski rok, ki je naveden. V enajsti alineji tega istega odstavka pa je zelo jasno tudi zapisano, da ta poroštvena pogodba bo veljala, če predhodno dobi soglasje tega Državnega zbora. Ob tej priliki bi rad vseeno poudaril, da ta 10.a člen nikakor ne smemo enačiti s tako imenovano bianco menico. In ko so vse te procedure speljane potem šele sledi podpis poroštvene pogodbe z resornim ministrom, v temu primeru minister za finance. Zato vloženi amandma Poslanske skupine Združene levice Poslanska skupina modernega centra ne bo podprla. Hvala lepa.
Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 9, proti pa 55. [[Za je glasovalo 9.]] [[Proti 55.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanskih skupin SMC, DeSUS in SD k 15. členu pod številko ena. Če bo ta amandma sprejet postaneta amandmaja Poslanske skupine Združena levica k istemu členu pod številko 2 in 3 brezpredmetna. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti pa 18. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 18.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Ker je bil sprejet amandma Poslanskih skupin SMC, DeSUS in SD k 15. členu pod številko ena sta postala amandmaja Poslanske skupine Združena levica k istemu členu pod številko 2 in 3 brezpredmetna. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 16.a členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti pa 6. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Nove Slovenije k 29. členu pod številko 1. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 9, proti pa 52. [[Za je glasovalo 9.]] [[Proti 52.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 29. členu pod številko 2. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 9, proti pa 53. [[Za je glasovalo 9.]] [[Proti 53.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 30.a členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica, Violeta Tomić.
Hvala za besedo. V Združeni levici nas sicer zelo veseli, da je bil sprejet amandma s katerim se je dodal 30.a člen, ki govori o nadzoru Računskega sodišča. Tudi sami smo v zvezi s tem predlagali praktično isti amandma, le da smo v našem amandmaju poleg pomislekov Računskega sodišča k predlogu zakona upoštevali tudi pomisleke informacijske pooblaščenke. Po našem mnenju mora biti namreč družba slovenski državni gozdovi zavezanec za dostop javnega značaja. Od začetka obravnave tega zakona v Državnem zboru se je ta zakon v smislu zagotavljanja transparentnosti delovanja slovenskih državnih gozdov že precej izboljšal. Manjka pa mu še vedno pika na i, s katero bi ta družba postala tudi zavezanec za posredovanje informacij javnega značaja. Toliko. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 9, proti 49. [[Za je glasovalo 9.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 45. členu. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 10. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na so bili v drugi obravnavi sprejeti k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona in da je predstavnik predlagatelja predloga zakona že v razpravi vloženih amandmajih predlagal, da Državni zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklepa ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti 18. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 18.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v torek, 2. 2. 2016 ob 14. uri. Službe Državnega zbora bodo pripravile pregled v katerega bosta vključena sprejeta amandmaja in člena [[…]]v katerem bodo vključeni sprejeti amandmaji in členi, h katerim so bili amandmaji sprejeti. Amandmaje k tem členom lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji Državnega zbora. Prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo predloga Zakona o pogrebni dejavnosti ter upravljanju pokopališč, v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog Zakona o pogrebni dejavnosti ter upravljanju pokopališč ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, proti 6. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je Državni zbor sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo predloga Zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o medijih, v okviru rednega postopka. Državni zbor je v torek, 26. 1. 2016 opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je Državni zbor na predlog Vlade, kot predlagateljice predloga zakona, sklenil, da bo na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravil tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na seji matičnega delovnega telesa oziroma Državnega zbora v drugi obravnavi predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica, Violeta Tomić.
Hvala za besedo. V Združeni levici bomo pri glasovanju o noveli Zakona o medijih vzdržani. Razlogov za to je več. Po eni strani prinaša poskus ureditve sovražnega govora pri komentiranju na spletu, kar pozdravljamo in je vsekakor pomemben korak, hkrati prinaša tudi uskladitev pravice do popravka z odločbo Ustavnega sodišča. Glavno vprašanje pa so seveda kvote. Glede na to, da je šlo za njihov popravek, saj so že dolgo uzakonjene, smo v Združeni levici dvakrat predlagali dodatke, s katerimi bi kvote postale kaj več kot le administrativne ovire. Oba krat pa nismo bili deležni nobenega posluha. Do glasbenih kvot na sploh je treba v resnici imeti veliko mere skepse. Sprašujem se, če so res pravi način, da se glasbena scena razvije, da vzpodbudimo kakovostno in raznovrstno glasbeno produkcijo domačih ustvarjalcev, da spodbujamo mlade in manj uveljavljene ustvarjalce. Skratka, koalicija je večkrat spreminjala vsebino določb, vendar ji očitno ne gre za dejanski napredek kakovostnega glasbenega ustvarjanja. Predlagali smo, da se del kvot nameni mladim in neuveljavljenim glasbenikom, česar pač niste želeli sprejeti. Bili smo preglasovani. Država je nosilka javnega kulturnega interesa in je odgovorna za glasbeno kulturo in to v celoti, ne samo v javnih medijih. Vendar pa si očitno v tej vladi javni interes predstavljajo povsem drugače, napačno. Posledice zatiskanja ušes pa boste nosili ravno vi. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 2. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda ter prekinjam 15. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali v torek, 2. 2. 2016 ob 14. uri.