Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje. Pričenjam z nadaljevanjem 11. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednja poslanka in poslanci: Eva Irgl, Janez Janša, Vili Trofenik, Miran Györek, Milenko Ziherl, Miro Petek, Jožef Jerovšek, Ljubo Germič, Roberto Battelli in Jakob Presečnik. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 22. IN 23. TOČKO DNEVNEGA REDA. Po dogovoru na Kolegiju predsednika Državnega zbora bomo v okviru 22. in 23. točke dnevnega reda opravili skupni uvodni predstavitvi o Dopolnjenem predlogu proračuna za leto 2010 in Dopolnjenem predlogu proračuna za leto 2011. Dopolnjena proračuna je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev dopolnjenih predlogov proračunov. Besedo ima dr. Franc Križanič, minister za finance. Prosim.
Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani predsednik Državnega zbora. Pred vami sta dopolnjena predloga proračunov Republike Slovenije za leti 2010 in 2011. Pripravljena sta v skladu s 159. členom Poslovnika Državnega zbora. Glavne razloge in razlike v dopolnjenih predlogih proračunov bom sicer pojasnil kasneje, saj bi na začetku želel poudariti nekaj makroekonomskih kazalcev, ki so bili podlaga za pripravo obeh proračunov in njuno dopolnitev. Zadnje makroekonomske napovedi mednarodnih institucij za letos predvidevajo upad bruto domačega produkta pri večini naših najpomembnejših trgovinskih partneric. Ključni dejavnik letošnjega padca gospodarske aktivnosti so posledice finančne krize, ta se je preko zaostrenih posojilnih pogojev, dražjih posojil ter padca zaupanja med gospodarskimi subjekti prenesla v druge sektorje gospodarstva in povzročila občuten upad mednarodne menjave, nanjo pa je v pretežnem delu vezano naše gospodarstvo. Stabilizacija gospodarskih razmer na nekaterih večjih razvitih gospodarstvih nakazuje izhod iz recesije, podobno velja tudi za slovensko gospodarstvo. Skupaj smo z aktivno fiskalno politiko dosegli povečanje povpraševanja in upamo, da bo to povrnilo tudi gospodarski optimizem in stabilnejšo gospodarsko rast. Kljub vsemu je ta rast za enkrat še krhka, negotova in tako tudi za leto 2010 predvidevamo, da bo treba še naprej voditi aktivno fiskalno politiko, z državnim dolgom spodbuditi gospodarsko rast, in ko bo očitno, da bodo privatne investicije začele zopet poganjati povpraševanje, bomo začeli tudi z intenzivnimi izhodnimi strategijami. Zaradi začasne narave večine protikriznih ukrepov ter pričakovanega zamika v prilagajanju trga dela naj bi bila gospodarska rast v državah evrskega območja leta 2010 sicer precej skromna. Tu je strah še največji, da bi prišlo do državno spodbujene oblike gospodarske krize v črki W zaradi umika nekaterih spodbud pri povpraševanju po avtomobilih. Ko se bodo ukrepi, ki so spodbudili rast povpraševanja po novih avtomobilih, umaknili, lahko sledi vsaj začasno poslabšanje gospodarske dejavnosti, ki bo sorazmerno močno zadelo tudi slovensko kovinsko in predelovalno industrijo. V večini naših trgovinskih partnerjih iz jugozahodne in vzhodne Evrope se letos pričakuje upad bruto domačega proizvoda in postopno okrevanje, ki naj bi se začelo šele leta 2010 in 2011. Diverzifikacija našega izvoza, od katere smo pričakovali sorazmerno stabilnost povpraševanja za Slovenijo, se je v razmerah sodobne finančne in globalne krize vendarle pokazala kot omejena, se pravi, omejenega dometa, ker je na vseh relevantnih trgih, ne glede na to, kako različni so, prišlo do hkratnega upada povpraševanja. Od tod tudi naši problemi z gospodarsko rastjo, zaposlenostjo in na koncu tudi z javnofinančnim ravnotežjem. V našem zadnjem uradnem poročilu o primanjkljaju k dolgu, kjer opredelimo oziroma napovedujemo finančna gibanja celotnega sektorja "država", so predvideni primanjkljaji nekoliko drugačni od tistega, kar načrtujemo danes. Tako danes ocenjujemo, da bo primanjkljaj sektorja "država" v letu 2009 znašal 5,9% bruto domačega proizvoda, v letu 2010 bo za desetinko nižji in bo znašal 5,8% bruto domačega proizvoda, v letu 2011 pa bo kar za eno odstotno točko BDP nižji in bo znašal 4,8% BDP. To je primanjkljaj vseh javnih blagajn. Treba se je zavedati, ko bo prišlo do preobrata in bo kriza ostala za nami, bo proračunski primanjkljaji še vedno visok zaradi pretiranega znižanja davčnih stopenj v letu 2006. Takrat bo potreben dodaten fiskalni napor, da se primanjkljaji zmanjšajo, tako z uvedbo nekaterih novih davkov in še zlasti z omejitvijo trošenja na način, da bomo do leta 2013 prišli pod 3% primanjkljaj v bruto domačem proizvodu, v primeru konjunkture pa že tudi v presežek, odvisno seveda od razmer na trgu v tem obdobju. Kljub težki gospodarski makroekonomski in javnofinančni situaciji, v kateri se je z ostalimi državami v Evropi in tudi drugje znašla Slovenija, smo uspeli najti soglasje za večino odprtih vprašanj oziroma problemov že pri pripravi osnovnega predloga državnih proračunov za naslednji dve leti. Zelo pomembno se mi zdi, da zaenkrat še ni treba posegati v že pridobljene pravice posameznikov, ampak se omejujemo samo na valorizacijo, in sicer se bodo v letu 2010 plače, pokojnine in ostali prejemki posameznikov oziroma pomoči posameznikom valorizirale s polovico predvidene valorizacije. V letu 2009 smo pripravili naš prvi in nato še drugi rebalans proračuna, to sta bila prva proračuna te vlade. Prvi rebalans je bil popolnoma protikrizni rebalans. Vključeval je vse potrebne ukrepe za blažitev in preprečitev nadaljevanja krize. Rezultati se bodo pokazali verjetno v ocenah oziroma statističnih podatkih o bruto domačem proizvodu za tretje in potem četrto četrtletje. Že v drugem četrtletju pa smo zaobrnili gospodarsko rast iz upadanja v počasno, recimo, stagnacijo. Zaradi dodatnega poslabšanja že v drugem četrtletju pa smo "zaobrnili" gospodarsko rast iz vpadanja v počasno, recimo, stagnacijo. Zaradi dodatnega poslabšanja gospodarskih razmer, bolj kot so sprva napovedovali strokovnjaku Umarja, smo morali zelo hitro pripraviti tudi drugi rebalans, ki pa je bil še vedno protikrizni, vendar naravnan tudi varčevalno, saj nam napovedani nižji prihodki niso dopuščali odhodkov na nivoju iz prvega rebalansa. Naše napovedi, da ne bo potreben še tretji rebalans, so se izkazale za pravilne. Naše zadnje ocene prihodkov so na ključnih davčnih prihodkih celo nekoliko višje od tega, kar imamo načrtovano v zadnjem rebalansu. To pomeni, da smo bili pri načrtovanju prihodkov konservativni, kar se mi zdi v redu in pravilno. Proračuna za naslednji dve leti smo pripravili v razmerah, ko se napovedi gospodarskih oziroma makroekonomskih kazalcev precej in tudi hitro spreminjajo. Praktično so razmere tako volatilne, tako gibljive, da je zelo težko z nekimi matematičnimi metodami kolikor toliko natančno napovedati, kakšno bo dejansko stanje čez nekaj mesecev, zlasti, recimo, čez tri četrtletja ali več. Se pravi, izrazita nestabilnost in spreminjanje strukture je značilnost sedanjega časa. Ministrstvo za finance nima svoje analitske službe, ki bi ocenjevala in pripravljala makroekonomske napovedi. To dela vladni urad Umar. Ministrstvo za finance je sledilo tem napovedim in jih upoštevalo že pri pripravi osnovnega predloga obeh proračunov. Kot sem poudaril, v kolikor se bodo te napovedi oziroma kazalci spremenili na bolje ali na slabše, bomo v naslednjem letu pripravili nov rebalans, kar v tako izjemnih okoliščinah ni nič nenavadnega. Podobno velja za proračun 2011, ki ga bo treba brez dvoma dodatno predelati in predstaviti v ustreznem proračunskem načrtovanju, ki ga bomo začeli sredi prihodnjega leta. Kot rečeno sta dopolnjena predloga proračuna Republike Slovenije, ki sta pred vami pripravljena v skladu s 159. členom Poslovnika Državnega zbora. Glavni razlog za pripravo dopolnjenega predloga proračuna za leti 2010 in 2011 je dogovor, do katerega je prišlo s sindikati javnega sektorja in se nanaša na plače v javnem sektorju. Tako se zaradi splošne uskladitve osnovnih plač s 1. 7. 2010, odprave tretje četrtine plačnih nesorazmerij s 1. 10. 2010, uskladitve regresa za letni dopust ter uskladitve dodatnih premij kolektivnega dodatnega pokojninskega zavarovanja odhodki državnega proračuna povečujejo za 26,3 milijona evra. To povečanje se seveda nanaša samo na tisti dela plač, ki jih plačujemo iz državnega proračuna. Gre za neposredne proračunske uporabnike in tiste posredne proračunske porabnike, ki prejemajo sredstva za plače iz državnega proračuna. Prav tako se skladno z istim dogovorom vsem proračunskim porabnikom, ki so za leto 2010 načrtovali pravice porabe za plačilo redne delovne uspešnosti, finančni načrt za celoten znesek načrtovane redne delovne uspešnosti otežuje v skupini višini 11,4 milijone evrov. Upoštevaje navedene spremembe je bilo za plače v državnem proračunu treba zagotoviti dodatnih 15 milijonov evrov. Glede na to, da je prišlo do dogovora o polovični eskalaciji plač, se je Vlada odločila in dopolnila interventni zakon tudi na področju transferov posameznikom, in sicer se bodo zdaj vsem kategorijam, ki so zajete v interventni zakon, pravice za 2010 usklajevale s polovico predvidene uskladitve. Tudi zaradi te spremembe je bilo treba odhodke proračuna za leto 2010 povečati za 8,9 milijona evrov. Ker pa se je Vlada odločila, da zaradi navedenih sprememb, ki prinašajo višje odhodke državnega proračuna, ne bo zviševala proračunskega primanjkljaja, ampak je določene odhodke v dopolnjenem predlogu proračuna za leto 2010 znižala, proračunski primanjkljaj ostaja na nivoju iz osnovnega predloga državnega proračuna, in sicer 5% bruto domačega produkta, to je tisti, ki se nanaša samo neposredno na izvajanje proračuna države. Nominalno pa je celo za 7,6 milijonov nižji, kot je bilo prvotno. Najbolj so se znižali odhodki za izdatke za blago in storitve, in sicer kar za 19,3 milijona evrov. Vsi vladni proračunski uporabniki so še enkrat preverili vse načrtovane odhodke in z dodatno racionalizacijo in varčevanjem, predvsem pa z zamikom nekaterih projektov zmanjšali odhodke za 35 milijonov evrov. Izdatki za blago in storitve so tako v primerjavi z letom 2009 povišujejo za 29,2 milijona evrov, v primerjavi z letom 2008 pa za 30,7 milijonov evrov. Tukaj bi želel poudariti, da je v okviru izdatkov za blago in storitve tudi veliko projektov in da niso to samo tako imenovani materialni stroški, kar se velikokrat uporablja. Treba je vedeti, da je v okviru ekonomskega namena, tudi kar nekaj enkratnih projektov, kot je na primer popis kmetijstva v vrednosti 1,2 milijona, razstava EXPO oziroma naše sodelovanje na tej razstavi na Kitajskem v višini 3,1 milijona evrov in drugo. Vse omenjene izjeme so vključene v ekonomski namen, 40.20 pisarniški material in storitve, ki se v okviru izdatkov za blago in storitve tudi najbolj povečuje in sicer za 20 milijonov evrov. Če primerjamo z letom 2009 in za 10 milijonov, če primerjamo leto 2008. Posledica zniževanja odhodkov se seveda odraža tudi pri skoraj vseh pomembnih politikah. Še enkrat bi želel posebej izpostaviti štiri, ki se mi zdijo za razvoj še posebej pomembne. Politika spodbujanja podjetništva in konkurenčnosti se v dopolnjenem predlogu nekoliko, za 822 tisoč evrov, znižuje. Kljub temu pa se v primerjavi z letom 2008 povečuje za več kot 100 milijonov evrov ali za 38,2%. Zakaj primerjava z letom 2008? Zato, ker so bili izdatki v letu 2009 zaradi protikriznih ukrepov prav v tem segmentu zelo povečani. Kljub temu dejstvu, pa se obseg sredstev v okviru te politike tudi v primerjavi z letom 2009 povečuje za 12,5 milijonov evrov ali 3,3%. Se pravi, znižuje se samo glede na prvotno predlagan proračuna, v dopolnjenem proračunu je ta politika nekoliko nižja. Visoko šolstvo, znanost, tehnologija in informacijska družba se v dopolnjenem predlogu proračuna za 2010 povečuje za 1,7 milijona evrov, v primerjavi z letom 2008, pa je povišanje nekoliko manjše od 50%. Je pa to politika, ki je za nas zelo pomembna, zato je tudi povečanje v primerjavi z letom 2009 kar 10%. Te primerjave se nanašajo samo na odhodke Državnega proračuna A. bilanca. Poleg tega je v tej politiki treba omeniti še nekaj, in sicer da so to dodatno zagotovljena sredstva v tako imenovani B. bilanci, kjer se bo preko javnih skladov, na primer Slovenski ekološki sklad, Slovenski podjetniški sklad, 50 milijonov evrov namenilo za kredite in garancije podjetjem na področju tehnološkega razvoja, še posebej z vidika brezoglične družbe, in novih tehnologij. Na ta način se bo s povratnimi sredstvi omogočal ob ugodnih okoljskih učinkih tehnološki razvoj slovenskih podjetij na področju brezoglične družbe na primer obnovljivi viri energije iz biomase, geotermalne sončne energije in podobno in drugih pomembnih novih tehnologij ter s tem povezanih investicij podjetij. Politika trga dela se v primerjavi z letom 2008 povečuje kar za 184%, kar je seveda posledica protikriznih ukrepov za ublažitev posledic krize. Velik del izplačil iz leta 2009 se bo zamaknil v leto 2010, zato se odhodki povečujejo tudi v primerjavi z letom 2009, in sicer za 64 milijonov evrov ali 14%, se pa v letu 2011 znižujejo, in sicer za 25%, kar je logična posledica ugašanja protikriznih ukrepov. Še zadnja politika, ki bi jo želel posebej izpostaviti v tem uvodu, je politika prometa in prometne infrastrukture. V zadnjih letih, po moji oceni, je bistveno preveč zapostavljeno področje predvsem področje železniške infrastrukture. Vlada se je kljub težkim časom odločila, da je treba dodatno investirati predvsem v železniško infrastrukturo. V dopolnjenem predlogu proračuna za leto 2010 se sredstva te politike sicer znižujejo glede na prvotni proračun za 9,8 milijonov evrov, kljub temu pa se v primerjavi z letom 2009 povečujejo za 42% in bodo znašala 820 milijonov evrov za celotno politiko. Kot že povedano, se proračunski primanjkljaj v letu 2010 zaradi potrebe po dodatnem povečanju odhodkov, zaradi dogovora s sindikati in dopolnitve interventnega zakona pri transferih posameznikov ne povečuje, ampak celo znižuje za 7,6 milijona evrov. Zadolževanje državnega proračuna se prav tako minimalno znižuje, in sicer za 1,2 milijona evrov in bo v letu 2010 znašalo 3,6 milijarde evrov. Tu so tudi reprogrami kreditov oziroma povračilo že zapadlih terjatev vključeni, od tega 1,7 milijarde evrov za odplačilo dolga in 1,9 milijarde evrov za izvrševanje proračuna. V dopolnjenem predlogu proračuna za leto 2011 se proračunski primanjkljaj ne spreminja in ostaja tako nominalno kot delež BDP-ja na enaki ravni kot izhaja iz osnovnega predloga proračuna, in sicer bo v letu 2011 proračunski primanjkljaj znašal 1 milijarda in 550 milijonov evrov ali 4,08% BDP. Ko govorimo o letu 2011, bi rad poudaril, da je v tako negotovi gospodarskih razmerah leto 2011 še relativno daleč. Po vsej verjetno se bodo gospodarske napovedi za 2011 še spremenile, upamo seveda, da na bolje. Poleg tega smo v Državni zbor že posredovali predlog strukturnih reform, ki bodo vsekakor vplivale tudi na javne finance tako na prihodkovni in odhodkovni strani. Dejstvo je, da bomo v skladu z veljavnim Zakonom o javnih financah jeseni 2010 pripravili spremembe državnega proračuna za leto 2011, ki pa bodo že morale vključevati predvidene reforme, ki bi stopile v veljavo z letom 2011. Verjetno se bo struktura državnega proračuna za leto 2011 ob pripravi spremembe tega precej spremenila. Kot sem že večkrat povedal, v tako turbulentnih časih to ni nič nenavadnega. Tudi spremembe, ki se nanašajo na leto 2011, so predvsem posledica dogovora, ki je bil sklenjen s sindikati javnega sektorja in ima finančne posledice tudi v letu 2011. Finančno največja obremenitev in posledica tega dogovora je odprava plačnih nesorazmerij, in sicer s 1. 10. 2010 tretja četrtina in 1. 10. 2011 četrta četrtina. Odhodki državnega proračuna se zaradi omenjenega dogovora povečujejo za 120,4 milijona evrov. Tako kot se je za leto 2010 skladno z istim dogovorom vsem proračunskim uporabnikom, ki so za leto 2011 načrtovali pravice porabe za plačilo redne delovne uspešnosti, finančni načrt za celoten znesek načrtovane redne delovne uspešnosti znižal za 11,8% pri teh uporabnikih. Skupaj so se tako sredstva za plače v državnem proračunu za neposredne proračunske uporabnike in tiste posredne proračunske uporabnike, ki dobivajo plače iz državnega proračuna, povečale za 108,6 milijona evrov. Skupni obseg odhodkov v letu 2011 ostaja enak in znaša 10,4 milijarde evrov, saj se je Vlada odločila, da bo nekatere odhodke z dodatno racionalizacijo in varčevanjem tudi v letu 2011 še dodatno znižala. Prav tako ostajajo na enakem nivoju tudi proračunski prihodki in posledično se ne spreminjajo proračunski primanjkljaji, ki tako ostajajo na nivoju 4,1% bruto domačega proizvoda oziroma milijarde 550 milijonov evrov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dopolnjen predlog proračuna je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku mag. Antonu Ropu za predstavitev poročila odbora.
Lepo pozdravljeni! Najlepša hvala, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, spoštovani predstavniki Vlade! Odbor za finance in monetarno politiko je dopolnjena predloga državnih proračunov za leti 2010 in 2011 kot matično delovno telo obravnaval na svoji 16. nujni seji. Odboru je bilo posredovanih 42 amandmajev poslanskih skupin SDS, SLS in SNS k dopolnjenemu predlogu proračuna za leto 2010 in 32 amandmajev poslanskih skupin SDS in SLS k dopolnjenemu predlogu proračuna za leto 2011. Ob začetku skupne razprave o obeh dopolnjenih proračunskih predlogih in vloženih amandmajih je bilo poudarjeno, da se temeljne makroekonomske in finančne predpostavke glede na prvotni predlog proračunov za leti 2010 in 2011 niso bistveno spremenile. Dejstvo je, da zaradi posledic mednarodne gospodarske in finančne krize letos pričakujemo realen padec bruto domačega proizvoda, investicij, izvoza, uvoza in zasebne potrošnje, kar seveda pomeni poslabšanje ekonomskih, javnofinančnih in zaposlovalnih ter socialnih razmer v državi. Pomembno pa je, da praktično vse mednarodne institucije za leti 2010 in zlasti leto 2011 napovedujejo umirjanje recesije v mednarodnem okolju in ponovno ter postopno naraščajočo pozitivno gospodarsko rast. Ta rast omogoča in bo omogočila postopno izboljšanje gospodarskih in socialnih razmer tudi v Sloveniji. V naslednjih dveh letih lahko tako postopno pričakujemo naraščanje izvoza, v prvem letu predvsem izvoza, in v letu 2011 tudi naraščanje investicij ter temu ustrezno povečanje bruto domačega proizvoda. Najpočasnejše izboljšanje razmer se zaradi specifičnosti in kompleksnosti pričakuje na področju, kjer bi si želi najhitrejše izboljšanje, to je na področju trga dela. Zato bo na tem področju v naslednjih dveh letih vloga države in Vlade še posebej pomembna in odgovornost Vlade posebej pomembna. Ponovna gospodarska rast, njena zadostna kvaliteta in vzdržnost, višja konkurenčnost in višja na znanju temelječa dodana vrednost slovenskega gospodarstva in celotne državne uprave in javne uprave, mora v naslednjih dveh letih biti ključen cilj Slovenije in njene vlade. Oba predloga proračunov za leti 2010 in 2011 sta temeljni predpostavki za vzpostavljanje možnosti za takšno usmeritev, zato sta pomembna in na nekaterih področjih lahko celo odločujoča. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Ob obravnavi dopolnjenih predlogov proračunov za leti 2010 in 2011 na Odboru za finance in monetarno politiko so nekateri razpravljavci izrazili kritičen odnos do dopolnjenih proračunskih predlogov. Ključni kritični poudarki iz razprave so bili naslednji: dopolnjen predlog proračuna za leto 2010 je predvsem posledica interventnega zakonskega predloga v zvezi s protikriznimi ukrepi. Vlada naj ne bi zadosti upoštevala pozivov nekaterih zainteresiranih delovnih teles Državnega zbora. Izrecno so bili omenjeni sklepi Komisije za nadzor javnih financ, ki je v okviru obravnave proračunskega predloga med drugim opozorila tudi na nujno potrebno znižanje primanjkljaja na ravni 3% BDP in v zvezi s tem pozvala k omejitvi tekočih odhodkov države in neproduktivnih investicij, ki ne vplivajo na gospodarsko rast. Kritični so bili razpravljavci na odboru tudi v zvezi s pozivom Evropske komisije, da naj se primanjkljaj postopno znižuje oziroma približuje 3% BDP. Poudarjeno je bilo, da bi se zlasti na področju varčevanja dalo storiti več. Vprašljiva naj bi bila tudi programska naravnanost proračuna. In nekateri so predlagali, da bi v zvezi s tem pridobili mnenje Računskega sodišča. Kot najbolj očitna hiba pri pripravi dopolnjenega predloga proračuna je bilo s strani opozicije omenjeno dejstvo, da je za razvojne investicije namenjenega manj denarja, manj sredstev kot znaša primanjkljaj in se torej le-ta uporablja tudi za financiranje tekoče proračunske porabe. Razpravljavci iz vrst pozicijskih, koalicijskih strank so nasprotno menili, da je znesek primanjkljaja sicer res velik, a ni primerljiv s predhodnimi primanjkljaji, ker je treba v letošnjem proračunu upoštevati pomembne dodatne javnofinančne odhodke, ki so nastopili zaradi populističnih predvolilnih ukrepov in obljub prejšnje vlade. Gre zlasti za izpad prilivov iz naslovov davka na izplačane plače in davka na dobiček. Ob tem je bilo sicer izraženo mnenje, da je Vladi moč očitati predvsem to, da ni imela zadostnega poguma, da bi odločneje posegla na področje neustreznih ukrepov prejšnje vlade. Kriza naj bi prispevala tudi k resnejšemu razmisleku o kvaliteti investicij, ne glede na to, ali so financirane iz domačih ali evropskih sredstev. V razpravi je bila izražena tudi kritična ocena o tem, da v proračunu niso podrobno razvidni namenski prihodki proračuna in njihova poraba. Zastavljeno je bilo tudi vprašanje, ali bo Vlada prevzela odgovornost za postavke v načrtu razvojnih programov, bodisi iz naslova domačih ali evropskih sredstev, za katere se bo izkazalo, da ne temeljijo na zakoniti podlagi. Oddan je bil predlog, da Vlada do pričetka obravnave dopolnjenih predlogov proračunov na seji Državnega zbora posreduje podatke o načrtovanih zbranih in porabljenih sredstvih na področju vodnega sklada. V nadaljevanju seje se je odbor opredelil do vloženih amandmajev. Največ pozornosti je bilo v tem delu razprave namenjeno amandmaju opozicijskih poslanskih skupin za zmanjšanje podprogramov pri različnih proračunskih uporabnikih. Z amandmajem je predlagano znižanje tekočih odhodkov proračuna v višini 800 milijonov evrov in znižanje primanjkljaja na 3% BDP. S strani predstavnikov predlagatelja amandmaja je bilo ponovno opozorjeno na pretirano odhodkovno naravnanost dopolnjenega proračunskega predloga, naraščanje neproduktivne porabe odsotnosti iskanja rezerv, drastičen poseg v zadolževanju države in povečanje primanjkljaja precej nad dovoljeno ravnjo. S strani koalicijskih strank pa je bilo izraženo stališče, da amandma ni selektiven in zato ne predstavlja resnega predloga, saj stremi le k zmanjšanju primanjkljaja, kot tak je populističen in posega v že uzakonjene obveznosti, zlasti na področju sociale, kjer pa so v krizi potrebe še večje kot sicer. Tudi če je idejo mogoče oceniti kot dobro, je realizacija takšnega amandmaja brez ustreznih sprememb posameznih zakonov nemogoča. Odgovorno znižanje sredstev lahko pripravi le Vlada, zato je obžalovati, da tega ni storila v okviru priprave dopolnjenega predloga proračuna. Tako opozicijske poslanske skupine kot Poslanska skupina Zares so namreč k predlogu proračuna vložile amandma za zmanjšanje odhodkov pri različnih proračunskih uporabnikih, ki pa ga je Vlada zavrnila. Odbor v nadaljevanju ni podprl nobenega izmed amandmajev k dopolnjenima predlogoma proračunov za leti 2010 in 2011. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, temeljna značilnost predlogov proračunov za leti 2010 in 2011 je iskanje ustreznega, optimalnega razmerja med po eni strani nujno potrebnim proticikličnim ukrepanjem države in Vlade, ki mora in nedvomno tudi želi zmanjšati vpliv svetovne gospodarske krize na slovensko gospodarstvo, podjetja in državljane, in na drugi strani nujno potrebnim zagotavljanjem javnofinančne stabilnosti in vzdržnosti. V tem smislu sta predloga proračunov za leti 2010 in 2011 posebej pomembna in izjemna. Predlagam, da ju podpremo. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Vili Rezman, v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem! Kot član Poslanske skupine DeSUS bom predstavil stališče Poslanske skupine, ki ni povsem enotno. Kasneje bom razložil, v čem se razlikujemo in kako bomo glasovali. In sicer bi rad povedal, da ne bomo glasovali vsi za ta proračun, ki je predlagan, iz v izhodišču dveh razlogov. Prvi je v tem, da sta si proračuna, ki ju sprejemamo, in koalicijski sporazum deloma vsaksebi, ne korespondirata tako, kot bi mi želeli. Drugi razlog pa je v tem, da sta še bolj vsaksebi program stranke DeSUS in predlagana proračuna. To sta dva glavna načelna razloga, zakaj ne bo vseh glasov. Kako bo vsak posameznik glasoval, bo v razpravi imel priložnost povedati. V današnjem dnevu bomo najbrž slišali številne statistične informacije, razprava bo o primanjkljaju, o dolgovih, o vseh štirih blagajnah, o maastrichtskih kriterijih in ne vem o čem še vse, tako da se mi zdi, da je bolje, da ne navajam tega kar imam v spominu, in svoj čas prihranim in omogočim konkretne razprave. Nekoliko bolj konkretneje pa je bila poslanska skupina enotna v tem, da bo spoštovala dogovor o tem, da ne bi z mnogimi posamičnimi interesi in amandmaji "preferirali" tistega predloga, ki ga je Vlada pripravila, zato smo se tudi odrekli nekaterim omenjanjem, v naši poslanski skupini DeSUS, amandmajem, ki bi šli v korist popravljanja proračuna v smeri izpolnjevanja koalicijskega sporazuma in programa stranke DeSUS in pri tem tudi ostali. Nismo vlagali amandmajev in jih tudi teh, ki so danes predlagani, večinsko ne nameravamo podpirati. Podprli pa bomo, večinsko zopet, ponavljam, sam predlog proračuna. Zelo nas čudi, kako da ni bilo nekaterih skromnih ambicij iz Poslanske skupine DeSUS in iz koalicijskega sporazuma uresničiti v zvezi s starostniki, v zvezi z zagotavljanjem sredstev za tiste, ki so najbolj prizadeti tudi v času krize, da ni bilo moči, da bi zbrali nekaj milijonov letno za to, da bi zgradili tudi kak dom starostnikov, v katerem bi bile cene bistveno nižje, kot so v tistih, ki so s koncesijo ali pa v zasebnih. Zelo nas čudi, da ni videti v predlogu proračuna niti takšnih drobnarij, kot je ustanovitev urada za starostnike, ki jih je preko pol milijona, pa nimajo tovrstne institucije, imajo pa nekatere druge skupine prebivalk in prebivalcev v Sloveniji, ki morebiti nimajo tako izrazite potrebe, kot jo imajo prav starostniki. No, ampak mi nismo govoril samo o slabostih v predlogu proračuna, nekatere stvari smo tudi pohvalili, če nismo mogli pohvaliti odnosa do stanovanjske gradnje pri nas, če nismo mogli pohvaliti odnosa do vod pri nas in še cela vrsta je takšnih primerov, ki bi jih lahko naštevali, pa smo zelo zadovoljni, da se je dramatično, vsaj po investicijskih zneskih, ki so obljubljeni, spremenil odnos do mladih. Cela vrsta po vsej Sloveniji novih mladinskih domov se bo zgradila in to mi podpiramo, podpiramo zato, da bodo tudi mladi dobili materialne, finančne in druge pogoje, da bodo lahko svoje specifične interese uresničevali in s tem kažemo tudi na to, kar smo sicer nekoč pisali v predvolilno geslo, da smo so za vse generacije. Zelo smo veseli, da je moč ugotoviti, da se bodo gradili tudi študentski domovi, ne samo obnavljali. Če se že ne bodo gradili, se bodo pa vsaj kupili. Imam zagotovilo v pisni obliki, da sicer to, kar smo mi želeli v projektu Univerzijada Maribor 2014 narediti, ne bo šlo, tam smo zahtevali 11,6 milijonov za študentske domove, da pa se bodo našla druga sredstva in po drugi poti, kljub temu preko 8 milijonov za študentske namestitvene kapacitete v Mariboru. Tega smo veseli in to podpiramo. Verjetno do takrat, ko se bo izvajala Univerzijada, več kot tri leta še manjka, je možno tudi tiste manjkajoče tri milijone še zagotoviti v naslednjih treh proračunih Republike Slovenije, ki bodo namenjeni študentom. Ker sem že ravno pri tem, sem zadovoljen in najbrž tudi vsi poslanci Poslanske skupine DeSUS, ki so mi dajali podporo pri teh ambicijah, da se je našla postavka v proračunu Republike Slovenije za univerzijado, sicer v "infuzoričnem" znesku 100 tisoč evrov, pa vendarle postavka je in jo je v skladu z 21. členom Zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije, 3. in 4. točko, mogoče spreminjati, če bo seveda pripravljenost na strani ministrov za to. Je tudi nekaj razlogov, da se veselimo. Eden izmed takšnih razlogov je, da je minister obljubil ponoven sklep Vlade, ki sicer še ni realiziran, pa najbrž bo, sklep Vlade, ki zagotavlja za investicije in za delovanje za pripravo Univerzijade v Mariboru tudi v letih 2010 in 2011. Naj torej po tem kratkem uvodu sklenem na ta način, da še enkrat povem, da Poslanska skupina DeSUS bo večinsko, ne pa z vsemi glasovi, podprla predlagana proračuna.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Radovan Žerjav, v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane ministrice, ministri. Kolegice in kolegi. Leto 2009 je skoraj že za nami. Če poskušamo na kratko povzeti iztekajoče leto, vidimo, da ga je oblikovalo eno dejstvo, torej svetovna finančna in gospodarska kriza. Ta kriza je seveda povzročila velike posledice tudi v Slovenskem gospodarstvu in v Slovenskih javnih financah. Če pogledamo rezultat te krize vidimo, da bomo letos imeli 7,3% realni padec BDP. Upad BDP je predvsem posledica močnega upada izvoza, ki se bo letos krčil za 18%, torej upada investicij v osnovna sredstva in opremo v višini 21%. Kar se kreditne aktivnosti bank tiče, lahko na žalost ugotovimo le, da kreditni potencial iz državne jamstvene sheme ostaja neizkoriščen. Ob vsej energiji, ki se je vlagala v Slovenski bančni sistem konec leta, na žalost ugotavljamo, da je kreditna aktivnost podjetij pri domačih bankah na višini ene desetine iz sprejemljivega obdobja lanskega leta. Nasprotno pa je zadolževanje podjetij pri tujih bankah za slabo šestino večje kot v primerljivem obdobju lanskega leta. Jamstvena shema za fizične osebe, ki je bila sprejeta s tankim pompom nihče sploh ne omenja več. Tudi razmere na trgu dela se poslabšujejo in se bodo še poslabševale, z zamikom seveda. Septembra smo dosegli 9,4% registrirane brezposelnosti, kar je 88 tisoč 366 brezposelnih oseb. Proračunski primanjkljaj bo dosegel 5,1%. Tudi napovedi, na katerih temeljita Predloga proračuna za leti 2010 in 2011, niso ravno najbolj rožnate. V prihodnjem letu pričakujemo gospodarsko rast, ki ne bo presegla 1% v predpostavkah počasnega oživljanja tujega povpraševanja in ohranitve naših tržnih deležev pričakujemo povečanje izvoza za 4%, tudi padanje investicij naj bi se upočasnilo, vendar se še ne pričakuje njihovega povečanega obsega. Tudi razmere na trgu dela naj se ne bi izboljšalo. Pričakuje se celo povečanje brezposelnosti na število 102 tisoč s tem, da so tveganja za uresničitev teh napovedi v smeri nižje gospodarske rasti od napovedane seveda tudi visoka. V takih razmerah sta pred nami predloga proračunov za leti 2010 in 2011. Ključni problem, s katerim se bo morala soočiti politika v naslednjem obdobju, kako zmanjšati obseg javnega porabe in kako razporediti razpoložljiva javno finančna sredstva, da bi dosegli čim večjo konkurenčnost in gospodarsko rast. Poglejmo, kako se je Vlada lotila prve naloge torej zmanjševanje obsega javne porabe. Po moji oceni slabo. Javna uprava mora deliti usodo slovenskega gospodarstva, pa naj nam bo to všeč ali ne. Grozljiva je ugotovitev, da se pravzaprav izdatki za blago in storitve, torej javna poraba, iz proračuna v proračun povečujejo. Če odštejemo sredstva, ki so bila odvzeta Ministrstvu za obrambo za namen oboroževanja, hitro ugotovimo, da se neto poraba javne uprave povečuje. Po eni strani bomo Slovensko vojsko spravili na kolega, javni sektor pa se obnaša, kot da živi v drugem času na drugem svetu. O številkah, s katerimi bom podkrepil to moje izvajanje, pa v nadaljevanju, ko se bom oglasil v svojem imenu. To je po našem prepričanju nedopustno, predvsem pa tudi neodgovorno. Zelo nazoren je tudi Zakon o interventnih ukrepih zaradi gospodarske krize. Nedopustno je, da se ob povečanem trošenju državne uprave poskuša varčevati na račun socialno najšibkejših slojev. Reševanje javnih financ z neusklajevanjem oziroma polovičnim usklajevanjem socialnih transferov, kot so otroški dodatek, dodatek za nego otroka, dodatek za veliko družino, pomoč ob rojstvu otroka, starševski dodatek, socialna pomoč, nadomestilo brezposelnim, nadomestilo za invalidnost, dodatek za pomoč in postrežbo, štipendije in tako dalje, v teh razmerah enostavno ni primerno. Nadalje je za Slovensko ljudsko stranko nedopustno, da se javne finance rešujejo na račun mladih družin in otrok, ko bi se z malo dobre volje veliko večja sredstva dalo prihraniti na drugih področjih porabe, predvsem državne uprave in njenega aparata in tudi na investicijah, javnih razpisih. V mislih imam predstavitev začetka izvajanja sprememb in dopolnitev Zakona o vrtcih, ki določajo, da se iz državnega proračuna vrtcem zagotavljajo sredstva za sofinanciranje plačil staršev za otroka, ki je dopolnil starost treh let, v višini 50%. Pa naj še povem, kako v Slovenski ljudski stranki ocenjujemo vladne poskuse razporejanja razpoložljivih javnofinančnih sredstev z namenom doseganja čim večje konkurenčnosti in gospodarske rasti. Bojimo se namreč, da bo ob takšnih uspehih slovenske vlade, ko imamo letošnji proračunski primanjkljaj v višini 5,1% in tudi za leto 2010 naj ne bi bil dosti drugačen bolj težko sploh karkoli še kam usmerjati. Ugotovili smo, da sta ključni razlog za takšen BDP upad izvoza ter upad investicijske aktivnosti. Vsi dobro vemo, da na prvi razlog lahko kakorkoli direktno vplivamo. Naš izvoz je pač odvisen od gospodarske "klime" in potrošnje v državah, kamor največ izvažamo. Torej, se bo povečeval, ko se bo gospodarska "klima" v evropskem merilu stabilizirala, razen če posamezna podjetja z iskanjem novih trgov ne bodo sama kaj storila na tem področju. Po drugi strani pa na investicijsko aktivnost lahko vplivamo, in sicer preko investicij javnega sektorja in investicij zasebnega sektorja. Glede na stanje javnih financ se vsi strinjamo, da so investicije javnega sektorja dosegle nevarno visoko mejo glede na dane okoliščine, maksimum, če hočete. Preostaja nam torej le še razmišljanje o tem, kako spodbuditi investicije zasebnega sektorja, investicije, ki bodo zagnale slovensko gospodarstvo in na daljši rok zagotovile večjo gospodarsko produktivnost in tudi rast. To pa je področje, kjer je bilo premalo storjenega. Kaj torej lahko naredimo? Nujno je treba slovenskemu gospodarstvu dati spodbudo, da se bo pričelo z investicijami oziroma se bo investicijsko aktivnost spodbudilo; samo te namreč, po našem mnenju, v tem trenutku lahko preobrnejo tok dogodkov, kakršen je. V Slovenski ljudski stranki smo poskušali s konstruktivnimi predlogi zakonov, ki bi dali začasno spodbudo vsem vrstam investicij, da se to kolo ponovno začne vrteti, a seveda nismo bili uslišani. Naj se v tem kontekstu dotaknem še evropskih sredstev. Na žalost, kljub vaši neizprosni kritiki o neuspešnosti črpanja evropskih sredstev v času ministrovanja dr. Žagarja, lahko ugotovimo le eno: na tem področju se pod vašo taktirko nič ne dogaja, razpisov ni. Zanima me, kako bomo izkoristili predvidena sredstva, ki ležijo na pladnju pred nami. Za junij 2009 je bilo, na primer, napovedano, da bo peti javni razpis v zvezi s koriščenjem sredstev za razvoj regij pripravljen. Danes je konec leta, ostalo je približno 290 milijonov evrov od približno 600, ker niso razdeljena oziroma za njih ni bil pripravljen razpis ali poziv. Prejšnja vlada z ministrom dr. Žagarjem je v svojih štirih letih naredila šest razpisov, dva iz prejšnjega obdobja in štiri razpise za obdobje 2007-2013. Na ta način se je razdelilo približno 330 milijonov evrov. Leto dni je okrog in tega razpisa še vedno ni. Še huje, projekti se pravzaprav ustavljajo in problem, ki nastaja, je, da ne bodo realizirani tako, kot so razvojni projekti bili zastavljeni. S tem razpisom, spoštovane gospe in gospodje, odpremo ponovno kar nekaj novih delovnih mest prav na področju, kjer je brezposelnost največja, kjer je največ sredstev namenjenih prav za najmanj razvita območja in najmanj razvite regije. V vaših govorih in predstavitvah pa ves čas poslušamo o protikriznih in strukturnih ukrepih ter nujnih institucionalnih prilagoditvah. Medtem ko imate sredstva in ukrepe na dosegu, pa jih ne zmorete izkoristiti. Ukvarjate se z nadvse pomembnimi strukturnimi spremembami, na primer, z novimi pristopi k oblikovanju proračuna. Na tak način spodbujate natančnejše določanje ciljev in bolj uravnotežen razvoj Slovenije, rezultat bi pa moral biti večja učinkovitost. Večja učinkovitost še nikoli ni bila rezultat lepih besed, še manj bolj uravnotežen razvoj Slovenije. Edino, kar ste dosegli z novim pristopom oblikovanja proračuna, je njegova nepreglednost in posledično neprimerljivost s preteklimi proračuni. S tem, ko ste proračunske postavke zaključili na nivo podprogramov, se izgublja vsakršna preglednost porabe proračunskih sredstev. V Slovenski ljudski stranki smo nezadovoljni s takšnim proračunom, ki je pred nami. Iz vseh zgoraj naštetih razlogov ga tudi ne bomo podprli. V svojih individualnih razpravah vam bomo to našo odločitev še dodatno pojasnili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Zmago Jelinčič Plemeniti v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, prosim.
Lep pozdrav vsem skupaj! Ta dva proračuna, ki smo jih dobili v obravnavo, sta na odhodkovni strani še vedno potratna, ne glede na stanje, kakršno je v državi. Dejstvo je, imata na voljo manj denarja oziroma sta si izborili enako ali manj proračunskih sredstev kot v preteklosti samo dve ministrstvi. Pa vendar se nam zdi, da ta proračun ne more biti drugačen glede na to, kako so ga sestavljali, glede na to, da javna uprava postaja vedno bolj požrešna in glede na to, da "premier" ne upa zaustaviti te požrešnosti, ta oba proračuna nekako še vendarle vzdržna, če lahko pogledamo na vse skupaj. Dejstvo je, da bi lahko bilo še slabše, to je težko reči, lahko bi bilo še slabše in s tem opravičevati neke proračune, kajti človek bi pričakoval, da bi glede na visoke besede in na izjave našega "premierja" morali imeti proračun, ki ne bi v letu 2010 imel 1,8 milijarde izgube in v letu 2011 1,6 milijarde izgube. Pa vendar mislim, da je tudi ta razmislek, o tako majhni izgubi, prenizek. Prepričan sem, da bo izguba v letu 2011 precej višja od dveh milijard evrov in da se bomo že v letu 2010 približali dvema milijardami evrov izgube. Dejstvo je, da razmere ne kažejo na dobro in v Sloveniji lahko pričakujemo naslednje leto še hujši udarec na področju recesije kot letos. Ukrepi, ki jih je država sprejela in sprejemala, niso zadostni, predvsem so pa napačni, nikakor se ne loti, nihče se ne loti sociale, kjer bi bilo možno marsikaj prihraniti. Glede na to, da imamo cirka 100 tisoč brezposelnih, lahko rečemo, da jih je od teh 100 tisoč zagotovo 50 tisoč lenuhov, ki pa dobivajo socialno podporo. Socialna podpora znaša toliko in toliko mesečno. Če pogledamo, da namesto teh lenuhov zaposlujemo tuje delavce, njihove plače tudi znašajo toliko in toliko. Glede na to, da smo z večino držav podpisali zakone o preprečevanju dvojnega obdavčevanja, tudi tista sredstva odhajajo iz države. Če to vse skupaj seštejmo pridemo na letni ravni zagotovo na številko okoli 700 milijonov evrov, ki bi jih lahko prihranili, seveda pa bi morali zategniti zadevo in lenuhe udariti po prstih, ne pa jih "ujčkati" še naprej s tem, da naj bi obdržali nekakšni socialni mir. Socialni mir se ne obdrži na ta način, da se "futra" lenuhe, ampak se obdrži z drugačnimi sistemi. Prav gotovo, zaradi tega lahko pričakujemo nemir v vrstah tistih, ki delajo, ki plačujejo davke in od katerih dobiva država tudi določen denar, s katerim polni proračun. Vedno več bo seveda stavk, vedno manj se bo delalo. Glede na to, da nismo sprejeli nobenih ukrepov, ki bi razbremenili gospodarstvo v tej meri, da bi gospodarstvo vlagalo in širilo tisto, kar je potrebno, tehnološki razvoj, novi programi, ekologija in podobno, kjer je denar, tja notri nismo vlagali in ne bomo vlagali, kajti sociala je v prvi vrsti najbolj, bi rekel, najbolj primerna za to, da "premier" lahko govori o izboljšanju, o ne vem čem še vse in o tem, kako se skrbi za malega človeka, kot temu pravi. Zaradi tega smo vložili celo vrsto amandmajev skupaj z obema opozicijskima strankama, ki pa seveda ne bodo sprejeti. Jasno, da ne bodo sprejeti, kajti jemljejo tam, kamor država največ daje, to je, javna uprava. V javni upravi so nenasitni. Samo poglejmo sodnike, ki jim nikoli ni dovolj denarja za delo, ki ga v bistvu ne opravljajo, potem pa jokajo in "jamrajo" po raznih televizijskih oddajah, da je politika kriva za to, da niso priljubljeni. Le, kako bo nekdo priljubljen, ki glede na to, da še ni nič naredil, šele pride na sodišče pa se mu bo zvišala plača za 700 evrov in to ne letna plača, ampak na mesec za 700 evrov, ko še nič ni naredil. Do smrti bi sedal v tistem svojem stolčku in ga grel in se ne bo od tam premaknil, poleg tega bo pa še sčasoma karierno napredoval in, ko bi moral iti v pokoj, ne bo šel v pokoj, ker mu zakon to dovoljuje. Nima pa nobene odgovornosti, prav nobene odgovornosti. Lahko sodi, kakor se mu dozdeva, in edino kar reče: "Ja, motiti se je človeško", niti opravičil se ne bo za krivdne sodbe, ne bo mu žal za nič in ne bo tako kot avstrijski ali nemški sodnik kazensko ali pa finančno odgovoren za svoje slabe, neustrezne, zgrešene ali podkupljene sodbe. Skratka, čudno se vrtijo finančni milini v Republiki Sloveniji. Tonili bomo vedno globlje in tonili bomo še naprej. Pa vendar ne vem, če je smiselno nasprotovati temu proračunu, konec koncev gre za to, da izberemo manj škodljivo stvar od dveh škodljivih stvari, kajti, če bosta proračuna sprejeta, bo še vedno možen rebalans, morda se bo Vlada v tistem vmesnem času "zbrihtala", začela razumevati fiskalno politiko in obračanje denarja drugače, kot to razume zdaj. Morda se lahko zgodi kakšen preblisk in se bo kaj uredilo. Če pa proračuna ne bosta sprejeta bomo zavezani na financiranje po dvanajstinah, kar še bolj onemogoča kakršnekoli razvojni projekt. Človek bi pričakoval povečanje vsote denarja za kakšne dobre projekte, za razvoj, za kaj novega, pa vendar se sredstva za tehnološki razvoj manjšajo, na obrambi za pol milijona evrov, na gospodarstvu za 1,3 milijona evrov. Kakšen bi rekel, ni veliko, vendar za kakšne nove propulzivne programe je to ogromen denar, ki lahko prinese mnogokratnik vloženih sredstev, ampak je tako, Vlada tega ne razume. Naš finančni minister je enkrat izjavil, da je dobro, če smo "zapufani" in da dolg v višini 1,8 milijarde evrov pomeni spodbudo k boljšemu delu. Jaz mislim, da če bi pripeljal sem noter v Državni zbor 10 gospodinj, bi gospodu ministru z lahkoto razložile, da imeti "puf" v domači blagajni ni dobro, kajti treba je vrniti, kar si dolžen in ne samo tistega denarja, treba je vrniti tudi obresti in to ni lahko. Če že nič nimaš, le kako boš vračal iz tiste ničle. Ali tako, da se boš še bolj zadolževal? To je sicer ena od ekonomskih teorij, ampak ta ekonomska teorija gre v slepo ulico in na koncu se ugotovi, da tukaj ni dobrega izplena, ampak, takšna teorija je že poznana in takšna teorija je že prinesla negativne rezultate, razen če ne bomo začeli tiskati svojega denarja ali pa kakšnih ponarejenih evrov in s tistimi poskusili rešiti finančno situacijo v Sloveniji. Pa tudi takšne rešitve so že poznane iz zgodovine, pa tudi te niso prinesle nič dobrega. Če vzamemo še eno drugo zadevo pri "prevenciji", pri zdravstveni preventivi, ugotavljamo, da se povsod finančna sredstva kršijo in manjšajo. Ne vem, zakaj. Zdravje je kljub vsemu največja dobrina. Če nimamo zdravja, se tudi državni finančni sistem obremenjuje še bistveno več kot drugače. Pa vendar to ni pomembno. Ministrstvo oziroma Vlada bo naredila po svoje in Vlada bo to, kar je pripravila, seveda tudi izpeljala. Sprašujem se, zakaj se na nekaterih področjih ne sprejmejo ukrepi, ki jih je tudi predlagala Slovenska nacionalna stranka. Morda zato, ker je pretežko prebrati tisto, kar napišemo, ali pa morda zato, ker se pogleda napis, od kod je kakšen dokument prišel, in se ga enostavno vrže v koš, kajti to je najbolj enostavno. Le zakaj bi se mučili in zakaj bi komu drugemu delali reklamo, kljub temu, da gre za skupno dobro. Mislim, da se Vlada še ne zaveda, da smo v skupni ladji, v isti, in plujemo, izgleda, proti čerem. In te čeri lahko to ladjo tudi potopijo. Pamet, ki bi jo morali zbrati skupaj, je razpršena po Sloveniji in v manjši meri najdena v Vladi Republike Slovenije. Bistveno več je je naokoli, vendar je nihče ne posluša. Morda bi bilo dobro, da se Vlada kdaj pogleda v ogledalo in ugotovi, kaj dela narobe. In se zapre za 14 dni v nek prostor, kamor kamere nimajo dostopa, se skrega do konca, in na koncu ugotovi, kaj je treba narediti. Morda "premier" ni ravno pravi, da bi udaril s pestjo po mizi. Morda bi moral biti to kdo drug, vendar to je v vladni domeni. Oni naj se zmenijo, kako in kaj. Res pa je, da Vlado čaka še marsikaj neugodnega. Sodniki so dobili svoje, zdaj bodo svoje zahtevali zdravniki. In ko bodo zdravniki dobili svoje, bodo svoje zahtevali šolniki. In kaj naprej? Vse skupaj obremenjuje tiste, ki res delajo, tiste, po domače rečeno, "fabriške" delavce. Ampak oni ne bodo več mogli "futrati" nenasitne pošasti, ki se ji reče "javna uprava". Ampak javna uprava se kljub temu še širi. V letošnjem letu preko 1.800 novozaposlenih v javni upravi, ki zagotovo ne prinašajo financ v državni proračun. Na ministrstvih do danes, od leta 1992 naprej oziroma od naslednjega mandata od leta 1996 še nismo doživeli nobene čistke v nobenem ministrstvu, pa vendar bi bilo dobro zmetati na cesto vsaj pol ljudi, ki danes sedijo v ministrstvih in to brez izjeme, v vseh ministrstvih. Seveda na način, da se na cesto vrže tistega, ki ne dela, ne pa in se ne obdrži tistega, ki ministru nekam leze, ampak se obdrži tistega, ki zna, hoče in tudi dela, ampak to je pretežka zgodba. Ta zgodba zahteva trden karakter, ki bi to izpeljal. Ravno tako ne moremo računati na kakšno izboljšanje na gospodarskem področju. Rekel sem že, da lahko pričakujemo v naslednjem letu še večje "pufe". Lahko pričakujemo še novih 50 tisoč brezposelnih v letu 2010 in še kakšnih 20 do 30 tisoč novih brezposelnih v letu 2011. Ti podatki niso spodbudni. Glede na takšna proračunska izhodišča in glede na take predloge proračunov za 2010 in 2011 ne moremo upati, da se bo karkoli izboljšalo. Prav gotovo amandma, skupni amandma treh opozicijskih poslanskih skupin, ne bo sprejet, čeprav bi bil dober, je dober in ravno na javni upravi reže perutničke tistim, ki so sedaj poleteli v višave. Vendar, treba je vedeti, kdor visoko leta, nizko pade. In bojim se, da se bo to zgodilo še prej kot na naslednjih volitvah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Borut Sajovic, v imenu Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo. Kolegice in kolegi. Najprej tudi pozdrav ministru za finance in pa ministrici ter vsem ostalim ministrom in pa njihovim sodelavcem. Kaj povedati na začetku? V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo oba proračuna podprli. Da smo prišli do tega rezultata, ki ga imamo danes na mizi, je bilo treba veliko dela, veliko usklajevanja, predvsem pa razumevanje duha, časa in seveda, če bomo razdelili v enem letu več kot 10 milijard evrov in bomo to porabili v korist naših ljudi, potem je to zagotovo zadeva, ki zasluži tudi kakšno pozitivno misel in pa obravnavo. Je zagotovo proračun, ki ni idealen, je pa v teh časih, v katerih smo, realen. Kajti, proračuna za leto 2010 in 2011 še vedno močno zaznamujeta gospodarska kriza. Po letih konjunkture smo se že v letu 2009 znašli v velikih težavah tudi z javnofinančnega vidika. Te težave pa se bodo zagotovo nadaljevale tudi v prihodnjih dveh letih. Vsakokratna razprava o proračunih se vedno odvija na vprašanju, ali je proračun razvojno ali nerazvojno naravnan, pri čemer nikdar in nikoli nihče natančno ne pojasni, zakaj je nek proračun razvojen drugi pa ravno obratno. Mnogi so že v predhodnih proračunskih razpravah o proračunu grmeli, da se izhajajoč iz proračuna v naslednjih letih uvajajo nove davščine, nove takse in podobno, a se v istem trenutku in isti sapi zavzemali za boj proti okoljskim spremembam, za zagotovitev socialne države - za visoke socialne pomoči, za polno usklajevanje transferov in za dodatna sredstva, ki na strani proračuna pomenijo nič drugega kot odhodek. Enostavno je prišel čas, da si nalijemo čistega vina in povemo, da v naši državi, ki je tudi po ustavi socialna država in zagotavlja visoke socialne pravice iz proračuna, da hkrati iz proračuna, v isti sapi, ne more zagotavljati enormnih sredstev v tem času tudi za razvoj. Seveda isti ljudje ob povečanih razvojnih sredstvih hitro dodajo, da se nezaslišano povečuje zadolževanje. Vse te izjave so si medsebojno nasprotujoče, zato naj o njih razmislijo predvsem tisti, ki jih širijo. Resnica je ta, da Vlada poskuša z racionalizacijo stroškov na področju davkov, da poskušamo sistemsko urediti npr. področje nepremičnin, kjer naj bi več plačevali tisti, ki več imajo, in ne tisti, ki so najbolj ranljivi. Zato v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije ocenjujemo, da gredo koraki zagotovo v pravo smer, vprašanje pa je, če so vedno dovolj dolgi in odločni. Po našem mnenju je proračun zagotovo razvojno naravnan, kolikor je v teh okoliščinah mogoče, kajti hkrati zagotavlja visoko stopnjo socialnih pravic, ki v teh kriznih in turbulentnih časih še toliko bolj pridejo, in morajo priti, do izraza. Je pa pogled seveda na takšne proračune zelo odvisen od tega, ali je nekdo v poziciji ali opoziciji. Takšnega ga vidimo - politika. Mislim pa, da je naša naloga, vseh skupaj, da ga sprejmemo takšnega za ljudi, ki bo v prvi vrsti vsem omogočal preživetje, bo varčevalen, racionalen in je namenjen del tudi za investicije, tega pa namenjamo tja, kjer mislimo, da bo od tega za jutri ostalo največ. Nekaj pa smo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije zagotovo prepričani - v tej dvorani ni poslanca, ki ne bi pritisnil na glasovalno tipko za več razvojnih sredstev. Zelo redki pa so tisti, ki bi tudi iskreno, ne pa samo verbalno in populistično pritisnili na tipko "za" krčenje določenih pravic. Ampak proračunska vreča je samo ena in z višino sredstev močno omejena. Če smo za rebalans proračuna za leto 2009 govorili o kriznem in protikriznem proračunu, lahko za predloga proračunov za leti 2010 in 2011 označimo, da sta proračuna realna, zagotovo pa ne idealna. Idealnih stvari pa tako ali tako v življenju ni veliko. Vseeno pa smo mnenja, da sta proračuna nek sprejemljiv kompromis, tako med razvojem, kot na drugi strani med prepotrebno socialno državo. Makroekonomski okvir za naslednji leti je po napovedih sicer rahlo optimističen, saj bo leta 2010, ob predpostavki umirjanja recesije v mednarodnem okolju, gospodarstvo zabeležilo rahlo pozitivno realno rast bruto družbenega proizvoda v višini 0,9 %. V letu 2011 pa ob predpostavki globalnega oživljanja pričakujemo, da naj bi se gospodarska rast leta 2011 že nekoliko okrepila, in ocene so, in tega si želimo, zaslužimo in potrebujemo, ustavile pri številki 2,5 % bruto družbenega proizvoda. Pomembna karakteristika teh dveh proračunov je tudi njegova ciljna usmerjenost oziroma razrez proračuna po strukturi razvojne klasifikacije. Že uredba iz prejšnjega mandata je določala, da je proračun treba pripraviti na način, da se bo omogočalo merjenje učinkov na podlagi vnaprej znanih kazalnikov. V to nalogo je žal zagrizla šele sedanja vlada, ki je pripravila okvir, ki takšno merjenje omogoča. To je zagotovo eden od ciljev, čeprav se marsikomu, predvsem tisti, ki že po službeni dolžnosti razmišljajo kritično, zdi, da ta struktura razvojne klasifikacije ne prinaša ničesar bistveno novega, pa se glavna dodana vrednost skriva v ozadju: v drobovju načrtovanja posamezne razvojne politike ter v samem merjenju učinkovitosti z uporabo matrike logičnega okvirja. Tarča k ciljem usmerjenega proračuna je, da se načrtovanje izdatkov neposredno poveže s cilji in dejavnostmi za doseganje teh ciljev. V Sloveniji, tudi tukaj v Državnem zboru, smo vse prevečkrat priča diskusijam o povečanju denarja na tem in onem programu, podprogramu, povečanju in zmanjšanju odhodkov za ta ali oni projekt. V Liberalni demokraciji Slovenije pa smo že opozarjali in tudi tokrat želimo posebej izpostaviti, da se mora razprava izgovora o količini sredstev, ki jih potrošimo, preusmeriti na razpravo o sredstvih, ki jih investiramo za posamezni namen ter kakšni so učinki. Javni, to je proračunski denar, mora biti obravnavan enako skrbno kot zasebni denar in ne kot neke vrste "potrošni denar", temveč sredstva, ki se investirajo, plemenitijo, ki dosegajo tudi multiplikativne učinke - ne nazadnje za projekte, predvsem za tiste, ki bodo generirali novo dodano vrednost. V povezavi s tem dejstvom smo v Sloveniji komaj začeli diskusijo o spremljanju, koliko finančnih sredstev je bilo porabljenih za posamezen program in kaj smo s tem programom v praksi tudi pridobili; še vedno se premalo se govori o racionalizaciji, ocenjevanju učinkovitosti in uspešnosti. In priprava tovrstnega proračuna je prvi, a zelo pomemben korak za naprej. Ta proračun ni zaključek priprave, kvečjemu nasprotno - proračun pomeni začetek. Načrtovanje, spremljanje in ocenjevanje razvojnih politik je dinamičen, kontinuiran, pa tudi dolgotrajen proces. Zmotno so prepričani tisti, ki mislijo, da je ciljno usmerjen proračun tisti, ki si za cilj postavi npr. povečanje BDP za 4 % letno in mora potem dejansko to tudi uresničiti. To je veliko bolj kompleksna materija že zaradi dejstva, ker proračun samo delno lahko uravnava rast BDP-ja, v praksi pa seveda to uravnavajo še številni drugi ukrepi. Zato v LDS poudarjamo, da je z dejavnostmi na področju merjenja učinkovitosti treba intenzivno nadaljevati, za to ustrezno usposobiti ministrstva in ostale proračunske porabnike, da bodo ustrezno razumeli logiko k ciljem usmerjenega proračuna. Na koncu, nič manj pomembno, pa moramo priti tudi do ustreznih mehanizmov, kako bomo tudi kakšen podprogram ukinili in sredstva investirali v bolj učinkovite programe. In to naj bi se dogajalo relativno avtomatično, na podlagi izmerjenih rezultatov, brez velikih medresorskih prerivanj, kdo kaj dobi in koliko dobi. Zagotovo bo treba veliko še narediti na povezovanju določenih programov, vzpostavljanja sinergij in podobno. Druga pomembna novost značilnosti proračunov je tudi tako imenovano fiskalno pravilo, ki trenutno določa, da višina integralnih proračunskih sredstev ne sme presegati višine iz leta 2009. S tem se v času krize pomembno določa maksimum, koliko denarja je sploh na voljo, in s tem tudi stabilizira javne finance, saj vnaša več discipline ter tudi neko prisilo, da je denar treba najbolj racionalno potrošiti. V tem smislu je za ta proračun značilno, da se domača proračunska sredstva po politikah glede na predhodno leto relativno znižujejo. To je ne nazadnje dokaz, da je Vlada pri racionalizaciji učinek krize vzela resno in ga v tem dokumentu tako tudi obravnava. Ker so se prihodki iz naslova davščin že v letu 2009 občutno znižali, pomeni, da ima država veliko manj manevrskega prostora za usmerjanje tako imenovanih prostih razvojnih sredstev. Zato je še toliko bolj pomembno, da je proračun načrtovan tudi s ciljem povečevanja koriščenja evropskih sredstev. Ta so namreč edini velik nominalni vir sredstev, ki ga kriza ni odnesla, nam je v Bruslju zagotovljen, za nas rezerviran, seveda če bomo postorili tisto, kar nam je postoriti treba. Je pa pomembno poudariti, da moramo črpanje teh sredstev izpeljati najprej na področju velikih projektov, pospešiti koriščenje sredstev, to pa je bilo v letu 2009 dobro kot še nikoli v zgodovini samostojne Slovenije. Zagotovo je proračun obarvan s precejšnjo razliko med prihodki in odhodki. Tako bodo prihodki v predlogu proračuna za leto 2010 znašali tam nekje 8,5 milijarde evrov, odhodki pa okrog 10,5 milijarde. Izboljšana slika se nakazuje v letu 2011, ko načrtovani odhodki znašajo okoli 10,3 milijarde evrov, prihodki pa se zvišajo na 8,8 milijarde evrov. Razlika se izkazuje v povečanem zadolževanju, ki pa je glede na trenutne razmere nujno. Proračuna, ki sta predlagana, sta odraz nekega ravnotežja med socialno varnostjo v kriznih časih in razvojnimi aktivnostmi, ki bodo zagotovile dolgoročen razvoj v prihodnosti. Če pa preidemo na razpravo o razvojnih politikah, ki so glavnega pomena za usmerjanje razvojnih sredstev v letu 2010, se na politiki pospeševanja podjetništva in konkurenčnosti sredstva namenjajo na enaki ravni kot v preteklem letu, povečujejo se sredstva za izboljšanje podpornega okolja za podjetništvo in konkurenčnost in v tem okviru tudi sredstva za izgradnjo gospodarsko-razvojno-logističnih središč, ki se financirajo iz skladov Evropske unije. V letu 2010, 2011 pa se sredstva za to politiko rahlo znižajo, ki so posledica manjšega obsega sredstev Evropske unije za razvoj turizma, saj je bila glavnina dodeljenih sredstev Evropske unije za ta namen porabljena v letih 2007 – 2010. V Liberalni demokraciji Slovenije smo mnenja, da je pomembno, da se sredstva za te namene ohranjajo na enakih nivojih, kljub temu da je v kriznih časih izredno težko zagotoviti. Še posebej pomembno je, da zagotavljamo sredstva za spodbude za mala in srednje velika podjetja - npr. preko spodbud Podjetniškega sklada, saj kot sedaj že vsi dobro vemo, so ta podjetja eno izmed glavnih gonil nadaljnjega gospodarskega razvoja. Druga po vrsti pomembna politika je zagotovo politika znanosti in tehnologije. V povezavi s prvo se moramo zavedati, da le s tehnološkim prebojem ter vlaganjem v raziskave in razvoj lahko tudi bistveno povečamo konkurenčnost slovenskega gospodarstva. To v praksi pomeni, da začnemo proizvajati take produkte, ki bodo plod lastnega, slovenskega razvoja, ki bodo končni produkti in jih bomo lahko prodajali pod lastnimi blagovnimi znamkami. Tudi v tem segmentu je proračun zagotovo razvojno naravnan, saj se v letu 2010 višina teh sredstev povečuje za 10,2%, in sicer prav iz naslova konkurenčnosti podjetij in raziskovalni odličnosti. Ta dinamika se povečuje in ohranja tudi za leto 2011, in sicer za izobraževalno infrastrukturo organizacij, kot so visokošolske institucije, javni raziskovalni zavodi, institucije za promocijo in popularizacijo znanosti ter drugi javni zavodi, ki delujejo na področjih, ki so povezani predvsem in izključno s potrebami gospodarstva. Še več pa moramo v Sloveniji narediti na področju povezovanja znanja. Tudi v Sloveniji smo priča temu evropskemu paradoksu, kjer se v najboljših raziskovalnih centrih generira vrhunsko znanje, ki pa se neučinkovito prenaša v gospodarstvo. Da imamo za to seveda vse možnosti in pa vse potenciale, smo se poslanke in poslanci lahko prepričali ob nedavnem obisku na Institutu Jožefa Stefana. Če smo predhodno govorili predvsem o politikah, ki pospešujejo gospodarski razvoj, pa proračun vsebuje tudi, in mora vsebovati, močno socialno komponento. Prav zato bi lahko v našem poslanskem klubu proračun označili za razvojno-socialen. Kajti na razvojni politiki trg dela se v letu 2010 višina sredstev povečuje kar za 8%, kjer se sredstva povečujejo predvsem za spodbude za zaposlitev brezposelnih oseb, za javna dela, za enake možnosti, za socialno vključenost ter za transfere brezposelnim. Na področju interventnih ukrepov zoper gospodarsko krizo se načrtujejo sredstva v višini 90 milijonov evrov, v letu 2011 pa ocenjujemo, da tolikšna količina sredstev zaradi izboljšanja gospodarskih razmer ne bo potrebna. Politiko trga dela na socialnem področju dopolnjuje tudi politika socialnega in zdravstvenega varstva, kajti v letu 2009 smo v kriznih časih pristopili naproti tistim najšibkejšim in uvedli posebni dodatek za socialno ogrožene. Da ta vlada daje poudarek socialni varnosti, priča tudi dejstvo, da sredstva za razvojno politiko, socialna varnost in zdravstveno varstvo v proračunu za obdobji 2010 in 2011 predstavljajo več kot 25 % vseh odhodkov tega proračuna. Znotraj te politike je še posebej pomembno področje zdravstva, kjer je močno povečan obseg sredstev za investicije. Na področju prometne politike se z dopolnjenima predlogoma proračunov za leti 2010 in 2011 močno povečujejo tudi sredstva, saj se načrtovana sredstva za investicije v prometno infrastrukturo glede na leto 2009 povečujejo, in sicer za 80% v letu 2010 ter 58% v letu 2011. Najbolj pomembna, zelo pohvalna novost na področju prometa je zagotovo pospešitev modernizacije železniškega omrežja, saj se tam močno povečujejo sredstva. Končni cilj in pa dodano vrednost vidimo predvsem na področju večje gospodarske učinkovitosti. Torej jo podpirajo ekonomski kazalci, ni pa zanemarljiv tudi okoljski vidik te zgodbe. Močno relativno povečanje sredstev je opazno tudi na energetski razvojni politiki, kjer je za leto 2010 namenjenih več kot 23 milijonov evrov, kar je za 70% več, kot v letu 2009. Enako velja za leto 2011. Še pomembneje pa je, da je največ sredstev namenjenih za obnovljive vire energije in povečanje energetske učinkovitosti ter na proizvodnji energije, saj nam je že do sedaj vsem jasno, da visokoogljična družba, ni družba v kateri želimo dolgoročno živeti oziroma moramo precej storiti, da bomo kot človeštvo sploh lahko mirno in dostojno preživeli. V okviru kmetijske razvojne politike je največ sredstev namenjenih za ukrepe razvoja podeželja, kar je potrebno in pa pohvalno. Predvideni ukrepi dajejo pozitivne in nujno potrebne spodbude kmetijstvu ter dopolnilnim dejavnostim na kmetiji. Vsekakor pa moramo več storiti še na administrativni poenostavitvi in pridobivanju teh sredstev. Na področju kmetijstva je prav, da opozorimo na problematiko slovenskih gozdov, ki je velikokrat zapostavljena. Ker so gozdovi zaradi svojih ekonomskih, socialnih pa tudi ekoloških funkcij v velikem javnem interesu, je znotraj kmetijske politike vedno znova treba poudariti, da je skrb zbujajoče, da se najmanj sredstev, 0,8%, namenja prav temu področju. Po mnenju Liberalne demokracije Slovenije bi bilo pereči tematiki v prihodnjih letih treba posvetiti bistveno več pozornosti. Pomembna je tudi politika na področju okolja in urejanja prostora za Slovenijo kot majhno in zeleno državo. Zato se v proračunu za leto 2010 namenja približno 6,9 % več kot v letu, ki je bilo za nami. Glavnina teh sredstev se namenja za financiranje investicij okoljske komunalne infrastrukture. Prednost imajo oskrba s pitno vodo, odvajanje in čiščenje komunalnih odpadnih in padavinskih voda ter še tam, kjer beležimo velik zaostanek - področje ravnanja s komunalnimi odpadki. Tako povišanje je posledica predvsem dodatnih evropskih sredstev iz naslova kohezijskih projektov. V letu 2011 pa se v proračunu ta sredstva zmanjšujejo, kar je posledica usklajene zmanjšane dinamike sredstev slovenske udeležbe pri pripravljenih projektih. Znotraj okoljske problematike in politike je tudi pomembno področje tudi področje obnovljivih virov energije in predvsem učinkovite rabe energije, kjer se povečujejo sredstva prav tako v letu 2010. V tem letu smo bili priča tudi zapletom pri podeljevanju subvencij za reševanje stanovanjskega problema mladih družin. Zato je spodbudno in pomembno, in to bi želeli posebej poudariti, da se upoštevajoč trende v letu 2010 in 2011 zagotavljajo dodatna sredstva za ta namen, za rešitev stanovanjske problematike mladih družin. Ker je pravna država temelj zdravega družbenega, gospodarskega in vsesplošnega razvoja je zelo pomembno, da je ta vlada temu namenila posebno pozornost in tudi sredstva. Kajti, sedanja vlada si je namreč pravilno postavila prioriteto na področju preprečevanja in sankcioniranja gospodarskega kriminala. Tako se v okviru sredstev, ki ostajajo na enaki ravni kot v preteklosti, preko optimizacije procesov pozornost namenja krepitvi celotnega pristopa k omejevanju specifičnih oblik kriminalitete, kot so organizirane oblike gospodarskega, finančnega kriminala ter korupcije. K temu na pomembno mesto zagotovo sodi razvoj programov kriminalne preventive, ki zoper različne oblike odklonskega vedenja poudarja preventivne programe in ne zgolj represivnih ukrepov države. Z novimi dejavnostmi in podprogrami se uvaja alternativno reševanje pravosodnih sporov, program preprečevanja in zatiranja kriminalitete, vzpostavitev in krepitev obravnave najhujših oblik finančne kriminalitete, reševanje družinskih sporov v okviru reforme družinske zakonodaje ter nadzor s področja notranjih zadev, policije, zasebnega varovanja in detektivske dejavnosti. Ministrstvo je tu naredilo velik korak naprej, kar nam dolgoročno prinaša širše družbene pozitivne učinke, obenem pa tudi finančne, prav zaradi učinkovitejše obravnave najhujših kaznivih dejanj s področja finančne kriminalitete. Znotraj razvojne politike, nacionalne varnosti, obrambe in zunanjih zadev želimo v Liberalni demokraciji Slovenije še posebej poudariti pomen vlaganja sredstev za izvajanje temeljne policijske dejavnosti, za nadgradnjo in vzdrževanje registrov upravno-notranjih zadev ter njihovo opremo, za realizacijo projekta TETRA in gradnjo Centra za forenzične preiskave ter ostale investicije. Posebej pomemben dosežek pa je tudi vzpostavitev nacionalno-preiskovalnega urada za obravnavo najhujših oblik finančne in gospodarske kriminalitete. Ministrstvo za notranje zadeve lahko pohvalimo prav na tem področju, kajti dokazuje se in manifestira preprosto dejstvo, da če se je v preteklosti veliko govorilo, se danes predvsem veliko dela in konkretno ukrepa. Za konec naj povemo še, da smo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije zadovoljni s predlaganima proračunoma, ki sta seveda daleč od želja. Kljub krizi, predvsem tam, kjer jo najbolj občutijo prav državljani, pa je bilo veliko narejenega. Zagotovo si želimo še več, a se hkrati zavedamo, da v času in trenutku, v katerem smo, več preprosto ni izvedljivo. Z veliko mero socialnosti in uravnoteženo mero razvojnosti sta ta dva protikrizna proračuna dobra osnova za nadaljnje ravnanje. V prihodnjih tednih, mesecih in letih pa moramo nacionalno razpravo dvigniti tudi na drugo raven. Manj se moramo obtoževati in kritizirati, ampak odpreti ključne razvojne dileme. Na primer, še vedno nismo odgovorili na nekatera temeljna vprašanja, kakšno družbo si želimo, ali želimo biti družba, kjer se malo in neučinkovito dela, a lahkotno živi, ali se želimo postaviti ob bok najbolj razvitih. V Liberalni demokraciji Slovenije ocenjujemo, da realnega nacionalnega konsenza žal še ni. Visokoleteče besede o vrhunskosti, odličnosti, konkurenčnosti in še čem imamo zapisani vsi v številnih strateških dokumentih, a njihova izvedba v praksi še vedno šepa. Kot liberalci in napredno usmerjeni ljudje se zavzemamo za to, da prehitimo evropsko povprečje, a to bo od nas zahtevalo korenite spremembe. Menimo, da naše mnenje pri tem vprašanju zagotovo delijo vse politične stranke, a zato nas čakajo naloge prestrukturiranja gospodarstva, ki bo omogočilo višje plače in nova, predvsem kakovostnejša delovna mesta z večjo dodano vrednostjo. Treba je prinesti tudi znanje v podjetja, davčno jih razbremeniti, spodbuditi zasebna vlaganja, znanje in razvoj. Da bomo lahko te razbremenitve uresničili, nas slej ko prej čakajo pomembne reforme na področju zagotavljanja javnih storitev, kjer smo premalo učinkoviti za sredstva, ki se za to namenjajo. Čaka nas zagotovo še zdravstvena reforma, pa še bi lahko naštevali. Za prihodnost so besede zagotovo odveč, kljub temu da so resnične, da smo v času svetovne konjunkture, ko smo imeli visoko rast, naredili zelo malo za odpravljanje strukturnih težav slovenskega gospodarstva. To nas čaka sedaj. Ključ do uspeha je manj vlaganja v zidove, več pa v ljudi, kajti človeški kapital, izobraževanje, raziskave in razvoj, doseganje tehnološkega preboja, vse to so ciliji, ki pa jih mora spremljati močna, čvrsta socialna mreža, ki poskrbi za tiste, ki so v tej državi najbolj ranljivi. Zagotovo si ne želimo družbe bogatih in revnih, varnih in nevarnih, uspešni in neuspešnih, temveč skladnega evropsko primerljivega napredka in razvoja. Zato je naš cilj in zgled skandinavski tip razvoja, vendar tudi ob poudarku, da ni treba, da vidimo samo lepe stvari, ne sprejemamo pa tega, kaj je za to treba prilagoditi, spremeniti, reformirati in žrtvovati. Proračunska sredstva za doseganje cilja večje družbene blaginje sicer predstavljajo veliko kamenčkov v nekem velikem, širokem mozaiku, a samo to zagotovo ne bo dovolj, da dosežemo tako življenjsko potreben raziskovalni razvojni preboj. V mnogo pogledih bomo morali prilagoditi tudi odnos do stvarnosti, do globaliziranega sveta, ki s seboj prinaša številne pozitivne, na žalost pa tudi nekaj negativnih posledic. Da zaključim. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo ta dva proračuna potrdili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima László Göncz v imenu Poslanske skupine narodnih skupnosti. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovana ministrica, spoštovani gospod minister, spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi. Narodne skupnosti, tako madžarska kot italijanska, se zavedata položaja, v katerem smo se znašli v zadnjem letu pod izredno neugodnimi vplivi finančno-gospodarske krize. Ni dvoma, da bo do določene mere nastala situacija vplivala na življenje in razvojne možnosti celotne družbe, kamor sodimo tudi pripadniki narodnih skupnosti. Zavedamo se, da v takšnih okoliščinah predstavlja poseben izziv priprava in sprejemanje proračuna, še toliko bolj, če se želi pripraviti tako imenovani programsko usmerjeni proračun. Ko smo v okviru narodnih skupnosti ocenjevali predlagani proračun za leti 2010 in 2011 s tega zornega kota, smo ugotovili, da je Vlada v precejšnji meri upoštevala obljubo, da v primeru avtohtonih narodnih skupnosti proračunske postavke nominalno ne bodo zmanjšane. Upoštevanje tega načelnega pristopa je vsekakor hvalevredno, treba pa je k temu dodati, da v predlogu proračuna za naslednji leti beležimo tudi nekatere nedoslednosti, ki bodo nedvomno povzročale precejšnje težave pri izvajanju dejavnosti na področju ohranjanja in razvoja narodnih skupnosti. Treba je jasno poudariti tudi to, da so zneski, ki so nominalno skorajda enaki proračunoma za leti 2008 in 2009, razen nekaterih odstopanj, žal, bodo realno v naslednjih dveh letih zagotavljali precej manjše možnosti delovanja, kot je bilo z identično podporo mogoče postoriti lani oziroma v tekočem letu. V primeru tako maloštevilnih, nedvomno zelo ranljivih narodnih skupnosti, kot sta madžarska in italijanska skupnost, je ta vidik še posebej pomemben, na kar so v fazi obravnave predloga proračuna posebej opozorile organizacije obeh skupnosti. V okviru predstavitve stališča narodnih skupnosti bom omenil zgolj nekatera področja, kjer so omenjene nedoslednosti oziroma težave prisotne tudi v dopolnjenem predlogu proračuna. Na področju kulture, na postavki Osnovna kulturna dejavnost narodnih skupnosti sta italijanska in madžarska skupnost zaradi specifičnosti dejavnosti, predvsem v prid kontinuirane količine in kvalitete programov, predlagali minimalno povišanje sredstev v obsegu nekaj procentov, kar pa ni bilo upoštevano, kot tudi ni bil upoštevan amandma poslancev italijanske in madžarske narodnosti v zvezi s tem še v prvotni fazi. Celo za leto 2011 je predvideno za dobrih 21.000 evrov manjši znesek kot za leto 2010, kar je sicer splošen odstotek upadanja pri vseh tovrstnih programih. Pričakujemo, da se bo ta minimalna razlika v okviru ministrstva v skladu z dogovori sanirana v že napovedanem rebalansu za leto 2011. V okviru predlogov proračuna za naslednji leti je z vidika narodnih skupnosti največ težav na področju zagotavljanja nemotenega izvajanja narodnostnih RTV programov. S tem smo imeli težave tudi v tekočem letu. V okviru razprave o rebalansu proračuna za leto 2009 smo se dogovorili, da bo pri pripravi proračuna za naslednji dve leti ob našem sodelovanju veljalo za izhodišče višina proračuna za leto 2008. Predlagali smo v zvezi s tem tudi temeljite pogovore med Vlado, vodstvom RTV in narodnimi skupnostmi o uskladitvi deležev oziroma razmerja med neposrednimi proračunskimi sredstvi in zneskom, ki se zagotavlja iz RTV naročnine. Do pogovorov pred pripravo novega proračuna, žal, ni prišlo, zato smo morali to vprašanje odpirati na Komisiji za narodni skupnosti Državnega zbora ter v poznejših dogovorih. Omenjeni pogovori so bili z vidika narodnih skupnosti le delno uspešni, saj smo, bom rekel, uspeli zagotoviti denarnih sredstev v višini, ki je bila dosežena za tekoče leto, žal pa nismo dosegli nujno potrebovane ravni, ki je bila z dodatnimi sredstvi zagotovljena v letu 2008. Upamo, da bo omenjeno, zmeraj problematično razmerje sredstev glede zagotavljanja denarja iz RTV naročnine in državnega proračuna od sedanje zelo ohlapne zakonske določbe dosti bolj določeno in opredeljeno v okviru novih predlogov spremembe zakona o RTV. Razen tega pa je še enkrat treba poudariti, da bo treba o zagotovitvi optimalnih denarnih sredstvih za izvajanje narodnostnih RTV programov še razpravljati. Podobno velja tudi na področju zagotavljanja gospodarske osnove narodne skupnosti, kjer beležimo veliko težav. Ker pa je v zvezi s tem odprtih veliko vsebinskih vprašanj, želimo k reševanju teh ob konstruktivnem sodelovanju Vlade pristopiti sistemsko. V zvezi z osnovnimi programi na področju vzgoje in izobraževanja, na osnovi zagotovljenih sredstev v proračunih za leti 2010 in 2011, naj ne bi bilo posebnih težav. Ni pa situacija tako ugodna na področju investicij, kjer so kljub korektnemu pristopu pristojnega ministrstva ter nekaterim uspešno izvedenim projektom v primeru obeh skupnosti odprta nekatera pomembna vprašanja, na primer šola z italijanskim učnim jezikom in dvojezični vrtec v Dobrovniku. V zvezi s programi, ki se izvajajo v sodelovanju z Uradom za narodnosti pri Vladi Republike Slovenije, kot so delovanje narodnih skupnosti, financiranje nekaterih ustanov za potrebe obeh skupnosti in tako naprej, smo uspeli obdržati dosedanjo raven financiranja oziroma v določeni meri smo v predlogu proračunskih postavk realizirali skupaj ugotovljene nujne korekcije. Na koncu bi še rad poudaril, da v celoti nismo zadovoljni z vključevanjem narodnih skupnosti v priprave predlogov proračunov za leti 2010 in 2011 predvsem iz razloga, ker bi v primeru programsko usmerjenega proračuna lahko bilo neposredno sodelovanje že v zgodnji fazi zelo koristno. Zato priporočamo Vladi, da to našo pripombo v prihodnje jemlje resno, ker bomo marsikatero konfliktno vprašanje lahko rešili pravočasno in morda tudi obojestransko bolj uspešno, ne pa na "ad hoc" način v zadnjem trenutku. Kar se tiče splošnih smernic in obsega predlaganega proračuna, ugotavljamo, da je bil manevrski prostor Vlade zaradi aktualnih razmer zelo omejen, kar je pogojevalo, da upoštevanje dejanske programske usmerjenosti v celoti pač ni bilo mogoče izvesti. Nedvomno bi lahko bile določene postavke tudi drugačne, morda na odhodkovni strani drugače razporejene, vendar v glavnem s pristopom in s predlagano verzijo se strinjava, kljub določenim nekaterim opazkam in pripombam glede na to, da je Vlada večino naših stališč pri pripravi predlaganih proračunov upoštevala, bova s kolegom poslancem italijanske narodne skupnosti predloga proračuna podprla, do predlaganih amandmajev opozicije se pa bova opredeljevala parcialno, odločala bova o kvaliteti našega glasu na osnovi konkretne presoje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Bojan Kontič v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Ministrica, minister, sekretarka, sekretar, kolegi in kolegi! Večina ljudi, ki jih je kriza najhuje prizadela, še ne občuti tega, da se je recesija v Sloveniji in Evropski uniji končala. Sedaj se začenja obdobje okrevanja. Zaradi začasne narave nekaterih protikriznih ukrepov ter pričakovanega zamika v prilagajanju trga dela naj bi bila gospodarska rast v državah evrskega območja prihodnje leto še precej skromna. Kljub večjemu padcu BDP Slovenije v letu 2009 je rast BDP-ja Slovenije dvakratna v letu 2010 glede na evro in EU-območja, vendar pa bi bila brezposelnost in padec gospodarskih rasti v letu 2009 večja, če ne bi bilo vladnih protikriznih ukrepov. Tudi Evropska komisija je mnenja, da so vladni ukrepi primeren odziv na gospodarski upad, na podlagi prostora za fiskalni manever, ob zmerni višini primanjkljaja in dolga v krizi. Po mnenju Evropske komisije so protikrizni ukrepi pravočasni, ciljno usmerjeni in delno začasni. Vsekakor pa jih je treba v letu 2010 nadaljevati, ker so v letu 2009 omogočili ohranitev približno 20 tisoč delovnih mest. Z ekspazivno fiskalno politiko je Vlada delovala v letu 2009 proticiklično in preprečila še večji padec gospodarske rasti, ker je gospodarska rast po mnenju Evropske komisije v letu 2009 višja za 1,1% bruto domačega proizvoda zaradi fiskalnega impulza. V letu 2010 je treba ohraniti pritokrizne ukrepe za ohranitev delovnih mest. Prav tako pa bo Vlada v letu 2010 nadaljevala proticiklično politiko, ki bo pospeševala gospodarsko rast. Predlog proračuna za leto 2010 je prvi proračun, ki ga je pripravila ta vlada. Proračun za leto 2010 temelji na pozitivni gospodarski rasti in je pripravljen na podlagi kompromisa med varčevanjem, razvojem, protikriznimi ukrepi in, kar je tudi zelo pomembno, socialno varnostjo. Varčevanje temelji na podlagi socialnega sporazumevanja med socialnimi partnerji in prinaša zmanjšanje obveznosti v proračunu za leto 2010 v višini 400 milijonov evrov. Predlagano varčevanje, navedeno v Zakonu o interventnih ukrepih, je bilo potrebno zaradi gospodarske krize za sprostitev sredstev za izvajanje protikriznih ukrepov in za izvedbo razvojnih projektov. Potreba po tem varčevanju je nastala zaradi stanja, ki ga je pustila prejšnja vlada na podlagi plačne reforme ter povečanja zaposlovanja za več kot 6 tisoč zaposlenih v javnem sektorju, ker se je s tem izjemno povišala celotna masa sredstev za bruto plače iz blagajn javnega financiranja. Masa sredstev za plače se je namreč v letu 2008 povečala kar za 300 milijonov evrov ali za 0,9% bruto domačega proizvoda, v letu 2009 pa kljub vladnim ukrepom še za 226 milijonov evrov ali dobrih 0,6% bruto domačega proizvoda. Pri tem je treba poudariti, da je Vlada na tem področju že v letu 2009 začela zniževati število zaposlenih v celotnem javnem sektorju za številko 224 - primerjava december 2008 - avgust 2009. To je prva vlada, ki je začela omejevati javno porabo z uvedbo fiskalnega pravila, ki bo zamrznil integralni del odhodkov v proračunih za leto 2010 pa vse do leta 2013 na ravni z leta 2009. S tem bo na enak način zmanjševala javnofinančni primanjkljaj, kot so to delale nekatere druge evropske države. Na podlagi fiskalnega pravila se bo z višanjem gospodarske rasti tudi hitreje zmanjševal javnofinančni primanjkljaj. Zaradi tega je to prva vlada po osamosvojitvi, ki ne bo vsako leto višala proračunskih odhodkov. Je pa višina primanjkljaja v letu 2009 in 2010 na gospodarsko situacijo primerna za protikrizno delovanje in je v okviru povprečja članic Evropske unije. Zaradi tega so kritike glede stanja javnih financ s strani opozicije dokaj neresne. Dejstvo je, da bi bili prihodki brez izvedbe davčne reforme preteklega mandata v letu 2010 višji za 1,6 milijarde evrov. Res je sicer, da je bilo z davčno reformo razbremenjeno gospodarstvo in v manjši meri tudi prebivalstvo, vendar pa so imeli od te davčne reforme največ najbogatejši in tako imenovani tajkuni, ki jih je soustvarjala prejšnja vlada. Seveda pa ni problem v tem, da je davčna reforma razbremenila gospodarstvo, problem je v tem, da niso bili v prejšnjem mandatu sorazmerno znižani javnofinančni odhodki. Rast odhodkov konsolidirane bilance javnega sektorja za 34% do leta 2008 glede na leto 2004 in naraščanje zakonskih obveznosti je precej zmanjšalo manevrski prostor za delovanje te vlade v času krize. Zadnje poročilo Evropske komisije glede stanja javnih financ kaže, da je prejšnja vlada pustila slabše stanje javnih financ, kot ji je bilo predano v letu 2004. Zaradi tega je treba poudariti, da prejšnja vlada ni izkoristila dobrih časov za izboljšanje stanja javnih financ, še več, zapravila je to priložnost. Presežek v prejšnjem mandatu bi moral biti vsaj milijardo evrov, namesto tega pa je prejšnja vlada nominalo povečala javno konsolidirani dolg države skoraj za 1 milijardo evrov oziroma za več kot 13%, več kot podvojila dolg Darsa oziroma ga dodatno zadolžila za dodatne 1,4 milijarde evrov glede na stanje v letu 2004. Žal ni bila sposobna ustvariti presežka širšega sektorja države niti v enem letu svojega mandata. Glede zadnjega opozorila, glede postopka presežnega primanjkljaja, je treba potrditi, da to opozorilo kaže le potrebo po zagotavljanju vzdržnosti javnih financ na srednji in dolgi rok. Zaradi tega je Vlada v letu 2009 začela z varčevalnimi ukrepi in to nadaljuje v letu 2010 tudi z interventnim zakonom. Prejšnja vlada je opozorila glede dolgoročne vzdržnosti javnih financ zavračala, srednjeročnemu cilju javnih financ pa se je do konca mandata odpovedala. Glede toliko opevanih dosedanjih konstruktivnih predlogov s strani opozicije pa lahko rečemo le, da so to populistični ukrepi, ki bi povzročili zlom javnih financ, pa še spodbujanja gospodarske rasti ne bi povzročili v letu 2009! Zaradi tega se teh ukrepov ni posluževala večina evropskih držav, niti jih ni Evropska komisija priporočila. Pri tem pa je treba opozoriti, da bi lahko radikalni predlogi opozicije o rezanju javne porabe povzročili upad gospodarske rasti in novo recesijo. Zaradi tega je primerneje zamrzniti javno porabo. Seveda pa je Vlada pri zmanjševanju javne porabe omejena, ker zakonske obveznosti že presegajo 80% državnega proračuna. S spremembami Zakona o izvrševanju proračuna je prejšnja vlada prikrivala te dodatne obveznosti, ker ni pripravila sprememb proračuna za leto 2009. Dodatne zakonske obveznosti v letu 2009 pa so nastale zaradi predvolilnih in ostalih sprememb, ki jih je prejšnja vlada sprejela in znašajo skoraj 400 milijonov evrov. Zaradi tega je bil sedanji Vladi na voljo manjši manevrski prostor za protikrizno delovanje, kot je bil na voljo v letu 2004. Ta vlada pa ne misli zmanjševati socialne varnosti, tudi ne pokojnin in ne sredstev za ostale javne storitve, tudi za občine ne. [[Nemir v dvorani.]] Predsednik, še vodite sejo?
Ja, gospod Kontič, nadaljujte, prosim.
Motijo glasovi z desne, kot običajno.
Prosim, upoštevajte željo gospoda Kontiča in ne komentirajte njegovih izjav.
Priprava razvojnega proračuna že potrjuje spremembo razmišljanja pri pripravi proračuna. Ta proračun je razdeljen na 16 prioritet in ne upošteva deljenja proračunskega denarja glede na ministrstva, kot je bila dosedanja praksa. Ta proračun odgovarja na vprašanje, katere so razvojne prioritete. Zaradi tega je proračun za leto 2010 usmerjen v razvoj, varčevanje in socialno varnost. Proračuna za leti 2010 in 2011 sicer še ne upoštevata strukturnih ukrepov, ker so ti predmet socialnega sporazumevanja, vendar pa predlogi strukturnih ukrepov kažejo resnost pri izvedbi potrebnih ukrepov. V prejšnjem mandatu bi bilo te ukrepe lažje izvesti, vendar pa niso bili izvedeni. O nujnosti izvedbe strukturnih ukrepov smo tudi v prejšnjem mandatu opozarjali skupaj z Evropsko komisijo in Mednarodnim denarnim skladom. Če bi jih izvedli v obdobju visoke gospodarske rasti, bi lahko bili ti ukrepi blažji. Žal pa je z vsakim letom odlašanja treba izvesti korenitejše reforme. Zaradi tega bo morala ta vlada narediti večje fiskalne napore v težjih časih za zagotavljanje vzdržnosti javnih financ. Seveda je v proračunu konflikt med vzdržnostjo javnih financ, spodbujanjem gospodarske rasti in ohranjanjem socialne varnosti. Vendar je treba omeniti, da socialna varnost skupaj z zdravstvenim varstvom ostaja ena pomembnejših prioritet v proračunu. Sredstva za to razvojno politiko so v predlogu proračuna za leto 2010 načrtovana v višini skoraj 2,6 milijarde evrov, kar predstavlja 24,8% vseh odhodkov proračuna. Prva naloga pri razvojni politiki socialne varnosti in zdravstvenega varstva je ohranitev dosežene ravni socialne varnosti, vendar hkrati povečati preglednost, učinkovitost in pravičnost pridobivanja socialnih prejemkov. V letošnjem letu smo namreč sredstva za transferje brezposelnim v primerjavi z lanskim letom povečali za več kot 81%, na več kot 180 milijonov evrov. Stopnja brezposelnosti je v septembru v Sloveniji sicer narasla na 5,9% delovno sposobnih ljudi, kar pa je še vedno četrta najnižja brezposelnost v evroobmočju, kjer je v povprečju brezposelnih kar 9,6% delovno sposobnih ljudi. Primerjava napovedi rasti brezposelnosti za leto 2009 po državah Evropske unije kaže, da bo Slovenija na šestem mestu po najnižji stopnji brezposelnosti in naj bi bila na devetem mestu po najnižji stopnji brezposelnosti v letu 2010. Ker pa je to socialnodemokratska vlada, ta ne bo zmanjševala sociale. S strukturnimi reformami bomo omogočili le zmanjšanje potreb po socialnih pomočeh. Pri zmanjševanju brezposelnosti bo ključno vlogo prevzela razvojna politika trga dela. V razvojni politiki trga dela so bila v letu 2008 sredstva v višini 186 milijonov evrov in so se z drugim rebalansom v letu 2009 povečala na 465 milijonov evrov. V letu 2010 pa se višina sredstev glede na rebalans 2 za leto 2009 še dodatno povečuje na 530 milijonov evrov. Sredstva se povečujejo predvsem za spodbude za zaposlitev brezposelnih oseb, za javna dela v višini 14 milijonov evrov, za enake možnosti, socialna vključenost 10 milijonov evrov, za transfere brezposelnim 42 milijonov za jamstveni in preživninski sklad za pravice brezposelnih 5 milijonov, za spodbujanje zaposljivosti 16 milijonov, za enake možnosti socialna vključenost 10 milijonov, ter za konkurenčnost in zaposljivost 15 milijonov. Pomembnost politike trga dela je bila poudarjena na evropskem vrhu o zaposlovanju v maju 2008, 2009, katerega osrednje sporočilo je bilo, da je v času gospodarske krize, ki vpliva na trg dela pomembno: prvič, ohranjati in ustvarjati nova delovna mesta; drugič, povečati dostopnost zaposlitev predvsem za mlade in tretjič, nadgraditi znanja in kompetence, ki bodo ustrezale potrebam trga in spodbujala mobilnost. Aktivna politika trga dela se mora v času krize še hitreje odzivati na potrebe delodajalcev in še povečati vključenosti brezposelnih in zaposlenih v programe politike zaposlovanja, ki jim bodo povečali zaposljivost. Tega se aktualna vlada zaveda, ker sta bila v paketu protikriznih ukrepov pripravljena Zakon o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa in Zakon o delnem povračilu nadomestila plače. Cilj obeh zakonov je bil blažiti posledice gospodarske krize in preprečiti množična odpuščanja delavcev zaradi trenutnega zmanjšanja števila naročil in posledično obsega poslovanja podjetij. Po ocenah ministrstva je bilo z obema ukrepoma ohranjenih približno 20 tisoč delovnih mest. Zaradi potrebe po nadaljnjem ohranjanju teh dveh protikriznih ukrepov se v letu 2010 za interventne ukrepe na področju trga dela planira 90 milijonov evrov. V letu 2011 pa ocenjujejo, da interventni ukrepi na področju trga dela ne bodo potrebni. Bo pa Vlada izvajala strukturne ukrepe na področju trga dela z uvedbo malega dela ter bo spodbujala zaposlovanje mladih, in kar je tudi pomembno, trajno brezposelnih ljudi. Prav tako je treba poudariti, da Vlada ne zanemarja mlajše, šolajoče se generacije. Pripravljena je bila sprememba Zakona o štipendiranju, s katero so na ministrstvu z dvigom cenzusa za pridobitev državne štipendije povečali število upravičencev in na osnovi katere bo predvidoma podeljenih 4 900 štipendij več, kot je bilo načrtovano. V primerjavi z letom 2008 so v letu 2009 sredstva, namenjena štipendijam, s 95 milijonov evrov povečali kar na 112 milijonov evrov. V letu 2010 se sredstva za štipendije še dodatno povečujejo na 120 milijonov evrov. Kljub velikim obveznostim za socialno varnost je posebej treba poudariti, da Vlada ohranja razvojno naravnanost proračuna. Pri tem pomemben del razvojne komponente odpade tudi na investicije, ki se bodo v letu 2010 izvajale in so sredstva za njihovo izvedbo zagotovljena v državnem proračunu. V letu 2010 je v predlogu proračuna zagotovljeno 1,7 milijarde evrov, kar pomeni 4,6% bruto domačega proizvoda in 16% celotnega državnega proračuna. Povečanje sredstev za investicijske odhodke s 495 milijonov evrov v letu 2009 na 740 milijonov evrov v letu 2010 in za investicijske transferje s 732 milijonov evrov v letu 2009 na 934 milijonov evrov bo pomembno vplivalo na spodbujanje gospodarske rasti. Pri tem je treba izpostaviti razvojno politiko prometa in prometne infrastrukture, ki se najbolj povečuje od vseh razvojnih politik v primerjavi z letom 2009, in sicer za 243 milijonov evrov v letu 2010 glede na leto 2009, kar je posledica hitrejšega financiranja obnove oziroma izgradnje železniške infrastrukture. Opazno je tudi povečanje sredstev za avtoceste, ker se sredstva v letu 2010 povečujejo s 57 milijonov v letu 2008 na 113 milijonov v letu 2010. Če pokažemo oziroma pogledamo razvojno politiko podjetništva in politiko visokega šolstva, znanosti, tehnologije in informacijske družbe skupaj, je za namen razvojnega preobrata v letu 2010 namenjeno več kot eno milijardo evrov ali 3,1% bruto domačega proizvoda. V letu 2008 je bilo za ta isti namen realizirano 777 milijonov evrov ali 2,1% bruto domačega proizvoda. Z letom 2010 se sredstva, namenjena razvoju znanosti, tehnologiji, spodbujanju podjetništva in konkurenčnosti in visokemu šolstvu, povečujejo za več kot 330 milijonov evrov ali 1% bruto domačega proizvoda. Na področju energetike si Vlada prizadeva za razvoj modela javno-zasebnega partnerstva, kjer bodo povečali tudi vlaganje v raziskave za ugotavljanje potencialnih zalog energentov in razvoj tehnologij, za izkoriščanje obnovljivih virov energije in učinkovite rabe energije. Kljub prizadevanju modela javnega partnerstva pa se opazno povečujejo sredstva za energetiko. V primerjavi z letom 2008 se sredstva celo potrojijo. Sredstva za energetiko so sicer bila v letu 2008 le 10 milijonov evrov, v letu 2009 pa 19 milijonov evrov, v letu 2010 pa bodo v višini 32 milijonov evrov. Večino teh virov je namenjenih za spodbujanje obnovljivih virov energije. Sredstva za razvojno politiko izobraževanja, športa in kulture v letih 2010 in 2011 so namenjena izvajanju nalog in programov za področje formalnega in neformalnega izobraževanja, športa, kulture ter urejanju sistema podporne dejavnosti in za administracijo na omenjenih področjih. Kar 90% vseh odhodkov je namenjenih za fiksne zakonske obveznosti, in sicer za plače, tekoče transferje javnih zavodov s področja izobraževanja in kulture ter za socialne transferje. Sredstva za razvojno politiko kmetijstva, gozdarstva, ribištva in prehrane naraščajo s 460 milijonov evrov v letu 2008 na 481 milijonov evrov v letu 2009 ter na 497 milijonov evrov v letu 2010 in na 500 milijonov evrov v letu 2011. Velik pomen v okviru razvojne politike ima program Varna hrana in Veterinarstvo, za katerega v dopolnjenem predlogu proračuna za leti 2010 in 2011 ni bilo sprememb. V primerjavi z zadnjim sprejetim proračunom za leto 2009 je v letu 2010 več sredstev zagotovljenih predvsem za monitoring živil in krme, odstranjevanje odpadkov živalskega izvora, nadzor povzročiteljev zoonoz ter inšpekcije. Glede razvojne okoljske in prostorske politike je treba omeniti, da mora okoljska politika predstavljati okvir, ki bo omogočal trajnostni razvoj in prehod v nizkoogljično, okoljsko učinkovito družbo. V sklopu te politike so prioritetno izpostavljena področja podnebnih sprememb, narave, biotske raznovrstnosti, voda, odpadkov in industrijskega onesnaževanja z namenom zvišanja kakovosti življenja. Pri doseganju ciljev na področju trajnostne rabe naravnih virov in preprečevanja onesnaženja okolja imajo pomembno vlogo predvsem investicije na področju oskrbe prebivalstva s pitno vodo, odvajanje in čiščenje komunalnih, odpadnih in padavinskih voda in ravnanja s komunalnimi odpadki, zagotavljanja neprofitnih stanovanj, spodbujanja aktivne zemljiške politike in projekti za učinkovito rabo prostorskih potencialov ter ustvarjanje kakovostnega grajenega okolja. Za doseganje ciljev okoljske in prostorske politike so proračunska sredstva v obdobju 2006-2011 dokaj konstantna in se gibljejo v obsegu 147 milijonov evrov v letu 2006, po predlaganih 267 milijonov evrov v letu 2010 ter 226 milijonov evrov v letu 2011. Tudi predloga proračunov za leti 2010 in 2011 sta glede na leto 2009 stabilna, saj je v letu 2010 predvidenih skoraj 17% več sredstev, v letu 2011 pa nespremenjen finančni okvir glede na leto 2009. Znižanja sredstev z dopolnjenima predlogoma proračunov so minimalna, zmanjšanje v višini 1,5 milijona evrov v posameznem letu, in je ob tem dan poudarek na programih EU s področja trajnostnega upravljanja z naravnimi viri ter urejanja sistema okoljske in prostorske politike, saj se EU sredstva za te programe glede na leto 2009 povečujejo za 38,5% v letu 2010 in 10,3% v letu 2011. Glede razvojne politike nacionalna varnost, obramba in zunanje zadeve je treba omeniti, da bo osrednja naloga na področju obrambe postopna izgradnja zmogljivosti Slovenske vojske za izvajanje nalog kolektivne nacionalne obrambe ter sodelovanje v mednarodnih operacijah in misijah. Na področju nacionalne varnosti bo posebna pozornost namenjena trajnemu in kvalitetnemu omejevanju organizirane gospodarske in finančne kriminalitete ter korupcije, reformam na področju nadzora nad policijo, zasebnem varovanjem ter detektivske dejavnosti. Vlada si bo prizadevala za dvig standardov na področju azilne politike in imigracije beguncev in tujcev. Na področju zunanjih zadev bo vladna prednostna naloga povečati učinkovitost gospodarske diplomacije. Z uresničevanjem ključnih programov, določenih v nacionalnem programu varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami bo Vlada izboljševala pripravljenost in odzivnost sil za zaščito, reševanje in pomoč na nesreče, ki jih povzročajo podnebne spremembe. Razvojna politika, upravljanje sistema javne uprave ima tri glavne cilje. Ti so: racionalizacija javne uprave, vzpostavljena in delujoča e-uprava ter smotrno ravnanje s stvarnim premoženjem. Razvojna politika, krepitev institucij pravne države, svobode in varnosti ima tri ključne naloge: razbremenitev sodišč, vzpostavitev in delovanje nacionanega preiskovalnega urada ter izboljšanje razmer v zavodih za prestajanje zapornih kazni. Seveda pa proračuna za leto 2010 in 2011 še ne predvidevata strukturnih reform, ki jih bo Vlada pripravljala v naslednjih dveh letih. Priprava strukturnih reform bo v naslednjih dveh letih ključna za povečanje vzdržnosti javnih financ in za povečanje konkurenčnosti gospodarstva. Strukturne prilagoditve v naslednjih dveh letih bodo potekale na naslednjih štirih področjih. Nujne institucionalne prilagoditve na področju upravljanja javnih institucij, spodbujanje podjetništva, konkurenčnosti in preglednosti trga dela, prilagoditve v prometni in energetski infrastrukturi za učinkovito okoljsko in podnebno politiko in prilagoditve sistema socialne varnosti in zdravstvenega varstva. V prvi skupini pomembnih institucionalnih prilagoditev, gre za šest ukrepov, ustanovitev Javne agencije za upravljanje podjetij v državni lasti in preoblikovanje Kapitalske ter Odškodninske družbe, ustanovitev Javnega sklada za ravnanje z nepremičnim premoženjem države, okrepitev institucij nadzora finančnih storitev, prilagoditev nadzora na področju mrežnih storitev, komunikacij, energetike in prometa, kjer je predlog, da se opravi razmislek in do leta 2010 začne postopek, da bi se nadzorne institucije na področju telekomunikacij, energetike in prometa med seboj povezale. Zaradi vsega naštetega v Poslanski skupini Socialnih demokratov ocenjujemo, da je Vlada kljub težkim razmeram pripravila dobra proračuna za leti 2010 in 2011 in ju bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov podprli. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Andrej Vizjak bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Spoštovani, podpredsednik. Spoštovana ministra. Državni sekretarji. Lepo pozdravljeni. Kolegice in kolegi. Seveda so za pripravo slehernega proračuna, še posebej pa dvoletnega proračuna, pomembna predvsem izhodišča, na katera se polagata ta dva proračuna in tudi predvidevanja, kaj se bo v prihodnje zgodilo, da se znajo oceniti tudi realni prihodki in seveda potrebe po odhodkih, zato mi dovolite uvodoma, da podčrtam nekaj izhodišč, ki jih je ta vlada imela na podlagi javnih financ in stabilnosti javnih financ v preteklosti in seveda izzivov, s katerimi je soočena ob kreiranju teh dveh dokumentov. Naj podčrtam tukaj še enkrat in bom verjetno tudi še naprej skozi tekst, da gre za dva proračuna, ki sodita in ciljata v osrčje mandata te vlade. Gre za ključna izvedbena dokumenta te vlade, iz katerih se seveda ilustrira v številkah tudi vse tisto, o čemer piše in govori ta vlada v svojih strateških in načelnih dokumentih. Če se ozremo nekoliko na stanje javnih financ in tudi odgovorimo na to kritiko, ki se jo rada poslužuje koalicija, češ, da je Slovenijo dobila v nezavidljivem položaju glede stabilnosti javnih financ, bi podčrtal nekaj pomembnih statističnih podatkov in dosežkov ob prelomu mandatov obeh vlad. Najprej poglejmo, čeprav rast bruto domačega proizvoda ni zadostni pogoj za blaginjo v državi, je pa pomemben, potreben pogoj za blaginjo. Brez ustrezne rasti in brez ustreznega bruto domačega proizvoda blaginje ni. Seveda pa ni to zadosti, treba je marsikaj postoriti. Če pogledamo rast bruto domačega proizvoda, jo predstavlja ta graf, ki je povzet iz statističnih podatkov, Slovenija je narisana s plavim, povprečje Evropske unije pa z rdečim. Če pogledamo, lahko ugotovimo, da je praktično v celem preteklem mandatu slovenski bruto domači proizvod rasel za približno 3% točke hitreje od Evrope, zato smo tudi zmanjševali razvojni zaostanek. Mi smo prišli v štirih letih iz približno 75% razvitosti Evrope na dobrih 90%. In to je gotovo dobro prvo izhodišče. Mimogrede se ustavimo tudi ob napovedih za naprej. Naprej nam kažejo ti isti podatki, da bomo padali hitreje, kot padajo druge države članice Evropske unije in da bomo v letošnjem letu dosegli tudi rekordno nezavidljiv padec minus 7,3% bruto domačega proizvoda. Pomembno je, da je prišlo ob menjavi vlad in ne nazadnje tudi ob pripravi teh razvojnih dokumentov do enega zasuka v miselnosti pripravljavcev, češ, po dolgi rasti bomo padali do sprijaznjenja s tem, kar mislim, da ni najbolj prav. Poglejmo drugo stvar, poglejmo primanjkljaj države oziroma posledično javno dolg. Vključno za leti 2007 in 2008 je uspelo javno porabo omejiti do tega, da se je izšel saldo pozitivno, to se pravi, da nismo več beležili primanjkljaja, ampak smo govorili lahko o presežku. Tako v letu 2007 kot v letu 2008 je imel proračun presežek. To je ugotovila tudi aktualna vlada in smo tudi ob obravnavi zaključnega računa še pred nedavnim, ki ga koalicija ni potrdila, sama Vlada pa ugotavlja, da je imel državni proračun približno 65 milijonov evrov presežka. Uspelo je konsolidirati javne finance na tak način, da smo kljub znižanim davkom, to je priznal tudi predgovornik v imenu Slovenski socialnih demokratov, da smo uspeli, kljub temu da smo davčno razbremenjevali gospodarstvo in gospodinjstvo, to se pravi prebivalstvo, da je kljub temu uspelo odhodke spraviti pod prihodke, kar pomeni, da je bilo prihodkov več kot odhodkov v državni proračun. In s tem je nastal proračunski presežek, da ne govorim tudi o javnofinančnem presežku, ki je bil nesporen v letu 2007. Tudi s tega naslova je uspelo zajeziti odhodke države, kljub razbremenitvam, in ohraniti prihodke, čeprav so bili nekateri davki znižani. To je dobra popotnica za konkurenčnost slovenskega gospodarstva in če razbremenjujejo ljudi, je tudi dobra popotnica za dvig kakovosti življenja in za blaginjo. Posledično se je zniževal javni dolg, ker ni bilo primanjkljaja, nasprotno, bil je celo presežek, zato je javni dolg v letu 2007 padel na 21,5% bruto domačega proizvoda in je skozi pretekli mandat padal, kot je razvidno iz prve polovice tega grafa, padel je s približno 25% bruto domačega proizvoda na 21,5% bruto domačega proizvoda. Javni dolg se je zmanjševal. Mimogrede, poglejte napovedi za prihodnja leta, ki pravijo da bo javni dolg drastično zrasel, že v letošnjem letu krepko presegel 30% bruto domačega proizvoda in v letih 2010 in 2011, torej v letih, ko govorimo o tem proračunu, dosegel praktično 40% oziroma tudi presegel 40% bruto domačega proizvoda. Medklic, lahko je neobvladovati odhodke, lahko si je privoščiti trošenje in nevarčevanje na račun tega, da obremenjujemo skozi javni dolg prihajajoče, ne le generacije, vse delovnoaktivne v prihodnje ali pa recimo produktivno delovnoaktivne, to je tiste, ki ustvarjajo dodano vrednost in posledično polnijo proračun in bodo tudi servisirali ta javni dolg. Lahko je trošiti, dokler je še kaj trošiti, dokler se da zadolžiti. In tisti, ki govori o zapuščini, bi moral reči, kapo dol, da imamo v kriznih letih prostora približno 40% bruto domačega proizvoda za zadolževanje. 40% od 21,5 do 60, kolikor je po Maastrichtu dovoljeno, je 40% bruto domačega proizvoda, kar je reci in piši okoli 13 milijard evrov. Še več, sem se zmotil. To je krepko preko te cifre, če vemo, da je bruto domači proizvod približno 36 milijard evrov. Če pogledamo drugi parameter stabilnosti ali pa neke osnove, na kateri se da graditi, je seveda delež javne porabe v bruto domačem proizvodu; ta je vseskozi padal. Delal se je stabilen sistem, ustvarjalo se je več, kot se je za javno porabo porabljalo. To je pravzaprav po moje ena izmed osnov neke zdrave ekonomije, da se ne troši več, kot se ustvarja v državi, še posebej pa ne za delovanje javnega sektorja. In poglejte posledice: brezposelnost se je drastično zniževala in je dosegla rekordno nizke ravni, 65.000 brezposelnih je bilo ob koncu mandata. In lahko pogledamo tudi številke o delovni aktivnosti. Vse več ljudi je reševalo svoj problem oziroma svojo socialno pozicijo v delu, ne pa v transferjih. Dovolite mi, da tu še enkrat ponovim, da za blaginjo ljudi, za kakovost življenja v državi, rast bruto domačega proizvoda in vse številke, ki sem jih povedal, niso zadosten pogoj, so pa potreben pogoj. Brez rasti bruto domačega proizvoda, brez obvladovanja javnih financ ni mogoče izvajati tudi politik za blaginjo ljudi. In tudi ta dva proračuna podedujeta nekatere ukrepe, ki jih je prejšnja vlada sprejela tudi za zagotavljanje blaginje ljudi. Vsi ukrepi, kar se tiče dijaške prehrane, so bili ciljani v to, ukrepi glede brezplačnega otroškega varstva so bili ciljani v to. Tudi ukrepi glede plač v javnem sektorju so odpravili neko mantro javnega sektorja iz zgodovine, ko so se plače drugače usklajevale z javnim sektorjem, z dogovorom, da bo prišlo do uskladitve, da bo prišlo do odprave plačnih nesorazmerij in do nekaterih krivic v javnem sektorju. Tudi reforma plač v javnem sektorju je bila del tega, da se nekomu zagotovi tisto, kar mu je v preteklosti šlo, seveda v socialnem dogovoru in socialnem dialogu. Pa še številni drugi ukrepi so bili sprejeti v preteklosti, od vinjet do odprav raznih birokratskih ovir, vse s ciljem, ki jo je omogočala javnofinančna pozicija države takrat, torej s ciljem kako zagotoviti posledično zaradi te situacije tudi blaginjo ljudem. Res je, spoštovani, da so bili začeti določeni procesi, s katerimi tudi sam kot član Vlade takrat nisem bil zadovoljen. Eden izmed teh je tudi to prestrukturiranje gospodarstva. Res je, da smo šele začeli stopati po poti na znanju, na inovacijah, na tehnološkem razvoju temelječega gospodarstva. In res je, da je to proces. Jaz upam, da bo ta proces delno nadaljevala tudi ta vlada, vendar ne verjamem, da bo v obdobju te vlade zaključen, ker to je desetletni proces, ki je zelo kompleksen in ni samo stvar neke politične volje, ampak tudi spremembe vrednot in širšega pristopa podjetij in državljanom. Iz povedanega velja sklepati, da stabilnost javnih financ in trendi so bili ob nastopu te vlade in ob načrtovanju razvojnih politik te vlade dobri. Res pa je, da se je zgodila kriza, ki ni imela izvora v Sloveniji, ki ni bila začeta iz Slovenije in ki je Slovenijo potegnila vase kot odprto ekonomijo in kot del Evrope in ne nazadnje tudi sveta. Poslujemo namreč s številnimi, ki jih je ta kriza zadela in zato je prišlo do ogromno težav, upadanja naročil, zgodilo se je veliko nezaupanje v finančnih inštitucijah, posledično kreditni krč in tako naprej. Vendar v slovenskem gospodarstvu in ne nazadnje tudi v slovenskih javnih financah je bila dobra osnova za reševanje tudi teh prihajajočih in nakopičenih težav. Zato je Vlada na odhajanju že takrat sprožila in zadolžila Urad za makroekonomske analize in razvoj, da sugerira kaj storiti ob prihajajoči kriz in takrat je urad za makroekonomske analize in razvoj povedal dva možna scenarija, to je bilo jeseni leta 2008. Prvi scenarij, da Vlada takoj začne z ukrepi za prebroditev kreditnega krča in razbremenitev gospodarstva, da omogoči naprej gospodarsko aktivnost, sicer verjetno v nekoliko zmanjšani obliki, vendar gospodarsko aktivnost, ki bi ne bila takšna, če ne bo teh ukrepov in s tem se ublaži padec Slovenije v brezno, tako imenovani "prosti pad", kot tudi rad uporablja sam premier. Urad za makroekonomske analize je sugeriral nekaj ukrepov v tej smeri, kako torej ohraniti gospodarsko aktivnost kljub krizi, vendar v nekoliko zmanjšanem obsegu. To so bili ukrepi za davčno razbremenitev gospodarstva, za aktivnejšo vlogo Vlade in tudi države pri finančnem sektorju v smislu poroštev in ostalih ukrepov za sprostitev kreditnega krča. To so bili tudi ti kenezijanski ukrepi v smislu investicij v tisto razvojno infrastrukturo, ki je ne bodo potrebovali samo v času krize, ampak ki jih bodo generacije potrebovale tudi naprej: to so energetska, prometna, informacijska infrastruktura. Seveda pa je Urad za makroekonomske analize navedel tudi drug možni scenarij. To je, da se ne zgodi nič, da počakamo, da zapademo v zastoj ali celo hud padec gospodarske rasti in potem rešujemo iz nekega stacionarnega stanja, iz nekega totalnega zastoja gospodarstvo naprej. In zgodilo se je to slednje. Žal. Evropske institucije nam niso napovedovale tega. Še konec lanskega leta so bile za Slovenijo napovedane spodbudnejše cifre, celo takšne, da ne bo recesije oziroma negativne večmesečne ali večkvartalne negativne rasti oziroma padca bruto domačega proizvoda. Zakaj? Zaradi tega, ker so tudi drugi ocenjevali situacijo v Sloveniji takšno, da se lahko temu z ustreznimi ukrepi izognemo. Vendar do tega ni prišlo. Ne bi rad ponavljal, da je že prejšnja vlada sprejela nekaj ukrepov, ki so pozitivno vplivali in jih je tudi nova vlada povzela. To je predvsem ukrep glede jamčenja za vse vloge slovenskih državljanov v bankah, to je neomejeno jamstvo države in poroštva v višini 12 milijard evrov za slovensko gospodarstvo s strani države. Nekaterih ukrepov, ki jih je predlagala prejšnja vlada, pa aktualna vlada ni povzela. Gre predvsem za ukrepe v smislu davčne razbremenitve, znižanje davčnih stopenj v Sloveniji. Znižanje davčnih stopenj v Sloveniji res lahko prinese na zelo kratek rok tudi znižanje prihodkov v proračunih iz naslova tega davčnega vira. Vendar gotovo lahko znižanje davkov aktivira gospodarstvo in posledično prinese že na srednji, če ne na kratek rok, več prilivov. In v to smo takrat verjeli, da lahko razbremenitev gospodarstva ohrani gospodarsko aktivnost in posledično celo več prilivov v državni proračun, kot pa če pustimo, da se gospodarstvo sesede. Žal se je to zgodilo. Minus 4,3% gospodarska rast v letošnjem letu je posledica ne samo finančne in globalne in evropske krize, temveč vsaj polovica te cifre je posledica neustreznega in nepravočasnega ukrepanja te vlade. Ta nova vlada se je soočila ne samo s to davčno reformo prejšnje vlade, ki je znižala davke. Soočila se je tudi z nekaterimi zakoni, ki so želeli odpraviti določene krivice in dvigniti standard ljudi v smislu, kot sem že povedal, brezplačne dijaške prehrane, otroškega varstva in tako naprej. Če bi Vlada menila, da si tega v času krize ne sme privoščiti, bi v okviru rebalansov v preteklem letu lahko prišla tudi s paketom intervencijskih zakonov, in rekla, v redu, gospodje, v času konjunkture je bilo to prav in možno, ne nazadnje smo tudi sodelovali pri podpori v parlamentu tem ukrepom. V času konjunkture je čas tudi za deliti. V času recesije moramo pa nekatere stroške obvladovati in zato se odpovedujemo temu. Vendar tega niste storili. Vedno in znova pa očitate prejšnji vladi, da je povzročila te pritiske na odhodkovno stran proračuna in posledično težavo v kateri ste. Zato mislim, da bi morali v preteklem letu štartati s politiko na treh ključnih točkah. In to smo tudi v Slovenski demokratski stranki predlagali, žal, pa ni bilo sprejeto. Prvi ukrepi so sprostitev kreditnega krča. To se da narediti na eni strani s poroštvom, na drugi strani pa z aktivno vlogo države kot največje lastnice v obeh nacionalnih finančnih inštitucijah oziroma bankah. Naravnost škandal je, da ste politično izbirali predsednika uprave Nove Ljubljanske banke več kot eno leto. Banka je bila brez glave, brez vodstva in brez ustreznih ukrepov za prebroditev kreditnega krča oziroma servisiranje gospodarstva, ki ga je gospodarstvo v času krize še najbolj potrebovalo. Namesto da bi bilo prvo merilo za izbiro predsednika uprave Nove Ljubljanske banke to, kako se bo učinkovito spopadel s kreditnim krčem, kako bo zagotovil prepotreben denar slovenskemu gospodarstvu in ljudem, ste se ukvarjali s tem, iz katere politične opcije bo. In na koncu je zmagal gospod Veselinovič, ki je kot izvoljen poslanec zasedel ta prestol. Podobne kadrovske kalvarije so se dogajale seveda tudi v Slovenskih železnicah in še v marsikaterem drugem podjetju, vendar o tem ne bom govoril. Vidi se, kaj je bilo v ospredju Vlade v času najgloblje krize. Kako deliti volilni plen, kako si razkosati interesne sfere slovenskega gospodarstva, ne pa, kako odgovarjati na izzive krize. In zato smo tukaj, spoštovani, kjer smo, in zato imamo milijardo 800 milijonov ali pa dobrih milijardo 800 milijonov primanjkljaja predvidenega že za naslednje leto in podobno tudi za naprej. To je to. Zato sem naredil ta uvod, da preidem sedaj na ta dokument, ki kaže žalostno sliko in žalostne napovedi za javne finance v prihodnje. Ta dokument naj bi težil k rezultatom usmerjenih k proračunu. Ampak jaz, spoštovani, sprašujem retorično, kaj so rezultati, kaj želite, da bo rezultat na koncu, ker je k rezultatom usmerjen proračun. Če bi želeli imeti določene prioritete, bi si morali postaviti neke cilje, neka merila in reči, v redu, k rezultatom usmerjen proračun bo sledil cilju, ne vem, da je do konca leta 2010 za 20% manj brezposelnih, da je dodana vrednost za zaposlenega toliko in toliko večja, če govorite o tehnološkem preboju, itd. Teh ciljev ni in tudi meril za ocenjevanje teh ciljev ni. Gre za bolj ali manj prepisane prioritete iz strateških dokumentov, ki pa se ne vidijo v številkah, tudi se ne vidijo v nobenih drugih dejanjih, kot le v leporečju. Če že govorite o nekem novem pristopu, bi morali, prvič, spremeniti zakon, ki sploh ureja pripravo proračuna. Ta proračun temelji na starem Zakonu o javnem financah, ki v 11. ali v 10. členu določa način, kako se pripravi proračun po proračunskih porabnikih, itd., ne pa po prioritetah, kot vi govorite, da je ta pripravljen. Vendar, kakorkoli, bil je tukaj neki poizkus. Ogromno ljudi je zapravilo čas in delo. Seznanjen sem, da so bile oblikovane številne delovne skupine po različnih resorjih, da so na koncu pripravili do te faze, da je vzelo Ministrstvo za finance v svoje roke in pripravilo proračun na starih osnovah pravzaprav v rekordno kratkem času. Torej, nič, spoštovani, od tega, da bi bil to k ciljem usmerjen proračun. Pa vas sprašujem: ali niso po vaši oceni v letošnjem letu, ko se borimo z naraščajočo brezposelnostjo, ključni cilj nova delovna mesta? Zapisali bi, ker gredo silni milijoni evrov za razne razvojne projekte, kot pravite, koliko delovnih mest boste ustvarili s tem proračunom v letu 2010 in koliko delovnih mest v letu 2011, koliko boste povečali dodano vrednost na zaposlenega v slovenskem gospodarstvu s temi ukrepi, ko govorite, da boste vlagali v tehnološki razvoj in tako naprej. Nič od tega, žal, v teh ciljih ni. To, kar je povedal predsednik Odbora za finance, nekdanji predsednik Vlade in finančni minister, je največja hiba tega proračuna, tako proračuna za leto 2010 kot za leto 2011. To, da je razvojnih investicij v tem proračunu manj, kot je pa primanjkljaj, kar pomeni, da se del primanjkljaja uporablja za tekočo porabo, razvojnih investicij je manj, kot je pa primanjkljaja. To je prvi indikator zloma javnih financ. Več kot očitno je, da Vlada kljub prizadevanju - ne morem reči, da tega prizadevanja vsaj navzven ne kaže - ne obvladuje odhodkov, da se odhodki v letu 2010 zvišujejo, prihodki pa zmanjšujejo. V letu 2010 je več odhodkov kot v letu 2010, celo za pol milijarde več, in podobno je tudi v letu 2011. So pa prihodki bistveno nižji, in sicer približno za 200 milijonov evrov je manj prihodkov v letu 2010, kot jih je pa v letu 2011. Več kot jasno je, če je manj prihodkov, da bi moralo biti drastično manj odhodkov. V Slovenski demokratski stranki smo tudi povedali, kako si to predstavljamo. Pa ne samo v Slovenski demokratski stranki, celotna opozicija je predlagala amandma, težak 800 milijonov evrov, ki bi ta primanjkljaj v višini dobrih 5% bruto domačega proizvoda oziroma nominalno v višini dobre milijarde 800 milijonov evrov spravil na še nekako obvladljiv maastrichtski kriterij 3% bruto domačega proizvoda. Kje smo jemali - jemali smo na tekočih odhodkih in neproduktivnih investicijah, torej tistih, ki ničesar ne prispevajo h gospodarski rasti. Mislim, da je s tistimi investicijami lahko počakati tudi kakšno leto. V javnosti so govorili o prenovah raznih kuhinj in dvigalih in tako naprej. Kje vidimo možnost zmanjšanja teh tekočih odhodkov? Več kot prepričan sem, da je kriza priložnost, da bi omejili zaposlovanje, ne zaposlovanje, tudi zaposlenost in strukturo državne uprave kot celote. Jaz mislim, da bi lahko debirokratizirali odločneje debirokratizirali to državo, kriza daje priložnost za to. Jaz sem bil vesel, če že nismo izkoristili na področju gospodarstva krize kot priložnost, da lahko pri reformi državne uprave pa to le naredimo. Po moji oceni bi lahko število ministrstev zreducirali na največ 6 do 8, po moje bi lahko ukinili vsaj polovico zavodov, skladov, javnih agencij, ostalo bi kar precej raznih direktorjev, to se pravi petelinov, na svojih kupih gnoja odveč. Tudi ljudje bi bil manj obremenjeni z razno raznimi soglasji, procedurami in opravili, ki jih neštetokrat doživljajo pred okenčki in tudi njim to odžira nek zaslužek, ker morajo nekje čakati in se z neko birokracijo ukvarjati, namesto da bi takrat kaj bolj koristnega počeli. Namesto tega beremo v strukturnih prilagoditvah, da bo Vlada ustanavljala nove agencije. Prej so bile omenjene neke nove agencije, ki bodo razpolagale s premoženjem države, z nepremičninami države, neke nove agencije, ki bodo obvladovale vsa javna naročila, ki bodo kompletno obvladovale ves nadzor v Sloveniji, se pravi vse nadzorne institucije. Želite narediti neko paradržavo v teh agencijah, paradržavo, ki bo seveda posredno v državnih rokah, vendar daleč od očitkov, ki se jim boste s tem izognili, vpliv pa imeli. Namesto da bi se obvladovali odhodki na tak način, se v državi uvajajo novi davki in povečuje se davčno breme ljudi. Poglejmo že v proračun leta 2010, kjer piše, da se bodo drugi davki na blago in storitve, to je predvsem davek na obremenitev okolja z emisijami CO2, dvignili za 120 milijonov evrov. Iz 30 milijonov evrov na 151 milijonov evrov. Jaz sem spoštovanega predsednika Vlade v svojem zadnjem ustnem poslanskem vprašanju vprašal: Spoštovani predsednik, katere dobrine, katere storitve se bodo v Sloveniji podražile in za koliko zaradi uvedbe tega 120 milijonskega davka? In sem ga vprašal: Ali ni to morebiti to, kar napoveduje direktor Direktorata za energetiko, da se bodo cene kurilnega olja približale cenam nafte? To se pravi, da se bodo podražile za 70%? Molčal je. Upokojencem, prejemnikom socialnih transferjev, torej tudi šolajočim, štipendistom, zmanjšujete način uskladitve plač oziroma pokojnin in prispevkov, po drugi strani pa uvajate nove davke, ki bodo drastično posegli v kakovost življenja ljudi. Pa to ni vse. V proračunskem memorandumu je zaslediti, da namerava Vlada v letu 2011 aplicirati davek na nepremičnine, ki bo prinesel pol odstotka bruto domačega proizvoda več prihodkov v proračune občin in države, kot je to doslej. Govorimo o približno 180 milijonih novih davkov. Potem pa, ko beremo tudi napovedi ministra oziroma generalnega direktorja za energetiko, gospoda Kopača, da razmišlja tudi o dajatvah na obnovljive vire in učinkovito rabo energije, potem lahko vidimo, da se bo ta davčni primež prihodnje leto povečeval. Tudi kar se tiče glob, teh glob, ki jih ljudje plačujejo na cestah, se obetajo hujši časi kot doslej. Tudi statistika kaže, da se povečuje pobiranje teh glob in kasiranje teh inkasantov na cestah. Jaz mislim, da postajamo država, kjer se bodo nekatere stvari, nekatere pridobljene pravice, ko govorimo o pokojninah, to je pridobljena pravica, to ni nek transfer, ki ga lahko tako ali drugače izbrišete, kjer se bo v to posegalo in posledično se bo tudi z druge strani davčni primež povečeval. Naj se nekoliko ustavim pri evropskih sredstvih. Res je, v tem proračunu planirate razmeroma ambiciozno črpanje evropskih sredstev, vendar niste sposobni objaviti najosnovnejšega razpisa za razvoj regij, od katerih si občine obetajo številne investicijske projekte, kjer bi lahko veliko ljudi dobilo delo in bi premaknili ne nazadnje tudi razvojni položaj Slovenije za kakšen korak naprej. Tega razpisa ni. Tudi drugod so zastali razpisi. In poglejte razpis za centre odličnosti, kamor so se prijavile številne vrhunske raziskovalne in tehnološko dobro podkovane institucije v državi, je dobilo nekaj ljubljanskih inštitutov. Od 26 projektov, ki so bili vrhunski, dobri, z vseh koncev Slovenije, so dobili denar zgolj izbranci. In če si tako predstavljate tehnološki preboj, potem ga opremite še, da bo to tehnološki preboj za izbrance. In ti primeri kažejo, da si lahko zelo malo obetamo od učinkovitejšega črpanja evropskih sredstev ali pač nas pozitivno presenetite. Poglejmo še te suhoparne, vendar katastrofalne številke. V obeh letih boste povečali primanjkljaj države oziroma bo sledil primanjkljaj države od 1,8 milijarde evrov v letu 2010 in 1,6 milijarde evrov v letu 2011, to je skupaj skoraj 3,5 milijarde evrov, kar je približno 10% BDP. 10% BDP v dveh letih bo samo manj ustvarjenega kot pridelanega v dveh letih samo v proračunu, kaj šele v vseh ostalih. Alarmantni podatki in zavestno kršenje maastrichtskih kriterijev. Obe leti sta namreč višja primanjkljaja kot govorijo maastrichtski kriteriji, ki si jih ni nekdo izmislil, ker hoče zagreniti birokratsko življenje držav, ampak ker so to neka osnovna merila za stabilnost javnih financ. Še ena stvar. Postavka servisiranja javnega dolga bo v prihodnjih letih enormno narasla. Če je bila v letu 2010 ta postavka servisiranje javnega dolga 2,9 oziroma 352 milijonov evrov, bo poskočila v letu 2011 na 670 milijonov evrov, kar pomeni, da bo s to razliko 320 milijonov zažrt investicijski razvojni del proračuna. Zakaj? Ker pravite, da ste uvedli fiskalno pravilo enakih odhodkov. In če bodo morali odhodki za servisiranje javnega dolga za 320 milijonov več kot v letu 2009, potem ne bodo bili namenjeni investicijam. Zato bo ta proračunska postavka ena izmed najbolj pomembnih proračunskih postavk v državi. Naj vas, spoštovani, spomnim na sklepe komisije za nadzor javnih financ. Samo prvega bom prebral v zadnjem stavku: "Primanjkljaj državnega proračuna in javnofinančni primanjkljaj za leti 2010 in 2011 znatno presegajo višino maastrichtskih kriterijev in so v neskladju s priporočili pakta stabilnosti in rasti, zato bistveno ogrožajo stabilnost javnih financ v Republiki Sloveniji." Zaradi tega in zaradi številnih drugih razlogov v Slovenski demokratski stranki teh dveh dokumentov ne bomo podprli, če ne bo podprt opozicijski amandma glede obvladovanja odhodkov tega proračuna.
Hvala. Gospa Cvetka Zalokar Oražem bo predstavila stališče Poslanske skupine Zares.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Pred letom dni je bila imenovana ministrska ekipa in vladna koalicija je prevzela odgovornost za to državo. Mandat je nastopila v času, ko je svet zajela gospodarska in finančna kriza, zato smo bili prisiljeni sprejeti kar dva rebalansa proračuna za leto 2009. S prvim sprejetim pomladi, zaradi učinkov protikriznih ukrepov se je primanjkljaj povečal na 3,4% BDP-ja. Sprejetje drugega rebalansa sredi poletja je bilo potrebno predvsem zaradi nižjih proračunskih prihodkov ter prilivov v pokojninsko in zdravstveno blagajno. Javnofinančni primanjkljaj pa se je povzpel na 5,5% BDP-ja. Zaradi premagovanja in blažitve posledic finančne in gospodarske krize smo bili primorani k sprejetju in izvajanju ukrepov, namenjenih pomoči finančnemu in podjetniškemu sektorju ter prebivalcem v vrednosti preko 10 milijard evrov. Sprejeti ukrepi so še posebej pomagali pri ohranitvi številnih delovnih mest in zagotovili pomoč socialno šibkim. Kriza se je namreč odrazila v povečanju brezposelnosti, s povečanjem obsega socialnih transferjev ter zmanjševanjem davčnih prihodkov pa je vplivala tudi na proračun. Nedvomno smo bili v omenjena rebalansa primorani tudi zaradi slabe dediščine prejšnje vlade. Ta se je najbolj očitno pokazala že v državnem proračunu za leto 2009. Prav ta proračun je bil osnovan na nerealnih temeljih, izračuni zanj pa so bili narejeni brez pokritja. Skupno naj bi po seštevku na strani prihodkov in odhodkov negativne dediščina znašala okoli 1,6 milijarde evrov. Z njimi je bilo treba pokriti predvolilne obljube, slabo izpogajano povišanje plač v javnem sektorju in zagotoviti sredstva za številne prenapihnjene investicijske projekte, ki so mnogokrat končali kot poplačilo strankarskih uslug bivše koalicije. Naj omenim, da je tudi Računsko sodišče ugotovilo, da državni proračun za leto 2008 ni beležil 65 milijonov evrov presežka, temveč 43 milijonov primanjkljaja. Poleg tega je prejšnja vlada tudi s spremembami zakonodaje na področju nabav vojaške opreme prikrila dejansko stanje proračuna, saj bi primanjkljaj državnega proračuna, če ne bi bili sprejeti novi predpisi, znašal 65 milijonov evrov več oziroma skupno kar 108 milijonov evrov. V Poslanski skupini Zares smo izpričane nepravilnosti do neke mere pričakovali, saj je že revizija zaključnega računa za leto 2007 pokazala številne nepravilnosti, pri delovanju Janševe Vlade, ki je ravnala s sredstvi davkoplačevalcev precej po domače. Domnevni presežki državnega proračuna, ki jih je prikazala Janševa vlada, so kot Potemkinove vasi, namreč služile so le za olepševanje njene javne podobe in Janši ter njegovim ministrom dajali možnost, da so obdobje svojega vladanja opisovali po navedbah enega od bivših ministrov kot zlato dobo. Danes se izkazuje, da je bivša vlada v času "debelih krav" in obilne letine pustila za seboj prazne kašče oziroma da je cesar gol. Opozoriti pa velja tudi, da njegova vlada kljub ugodnim štirim letom, ki jih je imela na razpolago, ni izvedla niti ene strukturne reforme, medtem ko je ta vlada v obravnavo v bistveno bolj zaostrenih časih že ponudila dve potrebni reformi: pokojninsko in zdravstveno, o katerih že poteka javna obravnava. Kriza je pokazala, da Slovenija potrebuje večje prilagoditve. Načrtovane prilagoditve so narekovale tudi povsem nov pristop pri pripravi proračuna. Programska proračuna za leto 2010 in 2011 sta prvič ciljno usmerjena. Vpeljana je nova klasifikacija proračunskih odhodkov, in sicer klasifikacija po razvojnih politikah, razvojnih programih in razvojnih podprogramih. Proračunska sredstva torej po novem ne bodo več razporejena po posameznih ministrstvih temveč po razvojnih politikah. V Poslanski skupini Zares smo zadovoljni, da ta vlada daje neprimerno večji poudarek pomembnim razvojnim investicijam, ki so bile doslej zapostavljene, še posebej na področju železniške in energetske infrastrukture. Ocenjujemo, da bosta proračuna za leti 2010 in 2011 ključna proračuna tega mandata. Gre za leti, ko bomo krizo najbolj občutili. Primorani bomo k strukturnih prilagoditvam in opredelitvi razvojnih politikih, ki bodo ne samo skušale ohraniti gospodarski potencial, temveč ga bodo in naj bi ga povečevale in zagotavljale tudi proračunsko vzdržnost. Sliši se kot misija nemogoče, a to mora biti izziv za to vlado in to koalicijo. In ne smemo obupati, da se ne da nič narediti. Strukturne reforme bodo nujne, če želi Vlada uresničiti ta dva proračuna, s tem pa bo posegla na področja, ki so bila doslej večinoma nedotakljiva. Pravi trenutek, da se sprejmejo strukturne reforme, ki bi peljale k učinkoviti državi in h konkurenčnemu gospodarstvu, je bil in je predvsem v časih, ko vlada visoka gospodarska rast in so splošne razmere za življenje ugodne. Žal smo mi to zamudili. Ker niso bile strukturne reforme storjene takrat, jih moramo delati danes, v času krize. Zato je nekorektno, da koalicija očita Vladi počasnost in neodločnost, saj je danes težje kot pred štirimi leti. Poleg popolnoma nepripravljenega javnega sektorja in k potrošnji, porabi ter prerazporejanju naravnani državi je bil tudi realni sektor gospodarstva vrsto zadnjih let naravnan po volji številnih posamičnih interesov menedžerjev zgolj k zagotavljanju sredstev za lastniške prevzeme podjetij. In temu so neodgovorno sledile tudi banke, tudi banke v pretežni državni lasti. Namesto da bi denar namenjali za prestrukturiranje, novo opremo, izobraževanje delavcev in tudi višje plače delavcev oziroma zviševanju dodane vrednosti zaposlenega, so ta sredstva žal izpuhtela na borznih trgih. Ta koalicija se je kljub temu lotila potrebnih strukturnih sprememb. In to je pozitivno. Pri tem pa se ne ustvarjajo nove razlike med socialno državo in razvojem, saj z ukrepi delujemo v obe smeri. Vlada ocenjuje, da sta proračuna za leti 2010 in 2011 še sprejemljiv kompromis protikriznega, razvojnega, socialnega in še vedno tudi varčevalnega proračuna. Vlada in ta koalicija sta s sprejetjem dopolnjenega predloga proračuna poenotili v zadostni meri in ugotovili, kaj so prioritete in kaj so razvojne politike, ki bodo Slovenijo v nadaljnjih letih potegnile naprej. V Poslanski skupini Zares pozdravljamo napore Vlade, da je s socialnimi partnerji dosegla dogovor o počasnejši rasti transferjev za socialne namene in pokojnine ter tudi počasnejši rasti plač javnih uslužbencev. To pomeni, da bodo pokojnine naraščale za polovico rasti plač, plače javnih uslužbencev pa za polovico inflacije, tako kot tudi socialni transferji. Dokončna uskladitev plač javnih uslužbencev je po novem predvidena v začetku oktobra leta 2011. V tem času bo med drugim omejena rast regresa, javni uslužbenci pa prav tako ne bodo dobili dodatka delovno uspešnost. To so neprijetni, vendar nujni ukrepi. Na ta način smo razbremenili javnofinančni primanjkljaj in morda našli nekaj prostora tudi za investicije in protikrizno ukrepanje. Pozdravljamo tudi povečanje sredstev za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo ter za trg dela. Da bi bil proračun čim bolj razvojno naravnan, je Vlada za področje znanosti in tehnološkega razvoja namenila dodatna sredstva, s katerimi bi lahko pomembno prispevali k večji intenzivnosti tehnoloških projektov v razvojnih centrih podjetij. Povečuje se tudi podpora gospodarstvu in podjetništvu. V Poslanski skupini Zares smo zadovoljni tudi z zagotavljanjem sredstev za investicije v zdravstvu in ohranjanje sredstev na področju osnovnega in srednjega šolstva. Prav tako pa bi bili še bolj zadovoljni, če bi ta vlada zmogla dovolj napora in zmanjšala sredstva za, po naši oceni, ne nujne investicije na področju obrambe. V Poslanski skupini Zares pa Vlado opozarjamo, da bi se morala v dopolnjenem predlogu poračuna odločiti, ali bomo še naprej in še bolj stisnili oziroma zategnili pas. Žal nam je, da ni poskušala bolj zmanjšati nekaterih proračunskih odhodkov v letih 2010 in 2011. Poslanska skupina Zares je v koalicijskih usklajevanjih izrazila pričakovanja, da se znotraj proračuna znajde oziroma najde in poišče vsaj 50 milijonov evrov prihrankov oziroma investicij, ki niso nujno potrebne v teh kriznih časih in ki so se v proračunu znašle oziroma so v njem brez ustrezne pravne podlage in dediščina pretekle vlade iz preteklih let. Poslanska skupina je namreč temeljito prečesala kar nekaj proračunskih postavk in razvojnih programov in Vlado opozorila, kaj ne sodi med prioritete. Kaj je potrebno in kaj ne, pa bi se morala Vlada dokončno odločiti sama, saj Poslanska skupina Zares ne razpolaga z vsemi potrebnimi dokumenti in podatki. Žal nam pri tem ni uspelo. Vlada je sicer našla dodatne prihranke za znižanje materialnih stroškov ter prestavitvijo nekaterih načrtovanih investicij za leto dni, a končna bilanca privarčevanega je po naši oceni zdaleč prenizka, znaša le okoli 10 milijonov evrov, kar pa ni dovolj. Glede na napovedi, ki niso rožnate, bo namreč vzdržnost javnih financ na veliki preizkušnji. V poslanski skupini Zares opozarjamo tudi po naših ocenah na prevelika pričakovanja glede priliva evropskih sredstev v letu 2010, teh naj bi bilo 1,1 milijarde evrov, v letu 2011 pa je ocena podobna. Vlado opozarjamo, da so največja tveganja za slabšo realizacijo od načrtovane in pričakovane v proračunih prav na sredstvih Evropske unije. Poslanska skupina Zares opozarja, da je v proračunu še vedno kot dediščina prejšnje vlade ostala cela vrsta projektov in investicij, ki so bile vanj uvrščene nezakonito, mimo javnih razpisov in brez pravne podlage, ne da bi izpolnjevali zahtevne pogoje. V želji, da bi izvedli čim večje število projektov, je takšna trhla podlaga lahko tudi zelo nevarna, po naši oceni tvegana in zanjo v Poslanski skupini Zares ne želimo prevzeti odgovornosti, zato na to tudi tokrat javno opozarjamo. Členi Odbora za lokalno samoupravo so namreč na eni od sej že izrazili nezadovoljstvo nad vladnim poročilom o črpanju sredstev kohezijske politike. Tudi naš poslanski kolega Vili Trofenik je že večkrat opozoril na omenjene probleme. Žal pri teh opozorilih ostajamo bolj ali manj osamljeni. Ob tem poudarjamo tudi, da evropska sredstva v prihodnjih proračunih predstavljajo največji delež investicijskih sredstev, zaradi česar bo škoda, če se nam karkoli zgodi tudi zaradi nezakonitih in na trhlih pravnih osnovah v proračunu uvrščenih projektih, še večja, saj država teh sredstev ne bo uspešno črpala. Pri tem opozarjamo, da je za finančno obdobje 2007-2013 treba realizirati predvsem projekte, ki so skladni s predpisi in so že v teku, za preostale pa bo treba oceniti, ali zadoščajo zahtevam Evropske unije in bo za njihovo izvedbo zagotovljeno izplačevanje povračil iz proračuna Evropske unije. Kljub tem izraženim pomislekom v Poslanski skupini Zares predlog proračunov za leto 2010 in 2011 podpiramo in k njima ne vlagamo in nismo vložili dodatnih dopolnil.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. S tem prekinjam skupno predstavitev stališč poslanskih skupin pri 22. in 23. točki dnevnega reda. Nadaljujemo samo z 22. točko dnevnega reda - obravnavo dopolnjenega predloga proračuna za leto 2010. Prehajamo na razpravo o dopolnjenem predlogu proračuna. Razpravljali bomo o posameznih delih dopolnjenega predloga proračuna in vloženih amandmajih. Kot posamezni deli štejejo: splošni del, posebni del in načrti razvojnih programov. Prehajamo na obravnavo splošnega dela dopolnjenega predloga proračuna, ne še o amandmajih, ampak samo na obravnavo splošnega dela. Sprašujem, ali želi kdo razpravljati. Prijava za razpravo teče. Gospod Pukšič, izvolite. Imate besedo.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi, ministrica, državna sekretarka. Razprava o splošnem delu proračuna Republike Slovenije za 2010 je pravzaprav, kar se mene tiče, ena izmed težjih razprav po 14 letih, kar sem v Državnem zboru. Ena izmed težjih zato, ker se že z rebalansom, ki je bil sprejet leta 2009, trend zadolževanja enostavno nadaljuje in drvi v katastrofalne razmere. Če začnemo pri prihodkih in odhodkih za leto 2010. Prihodki 8,6 milijarde evrov, od tega davčnih 7,4 in še nekaj, odhodki pa 10,4 milijarde evrov. Od tega če odštejemo oziroma pogledamo, kolikšni so tekoči odhodki in tekoči transferi, 8,3 milijarde. Če pogledamo ti dve številki med davčnimi prihodki, to pomeni to, kar poberemo, in med tekočimi odhodki in tekočimi transferi to je to, kar porabimo. Od 7,4 pa do 8,3 je 11% minusa. To pomeni v tem letu 2010, ki ga načrtujemo, bomo porabili za 11% več, kot smo zaslužili. Po domače povedano, vsako gospodinjstvo bo porabilo za 11% več, kot pa v gospodinjstvo pripelje. 11% pomeni, da gre takšno gospodinjstvo ali takšno gospodarstvo proti stečaju. Se spomnite petkove razprave v Državnem zboru, ko vladna koalicija ni glasovala za zaključni račun iz leta 2008? Kakšno je bilo tam razmerje med pobranimi davki in med tistim, kar smo porabili. Za 7,7 milijarde evrov smo pobrali in za 7 milijard smo porabili. Ali drugače: 10% nam je ostalo. Torej gospodarstvo ali gospodinjstvo ali podjetje je porabljalo 10% manj, kot je pridelalo. Torej delovalo je na plus 10. Ne bom zdaj govoril o devetki, ker devetka teče, pa bom tudi kasneje naredil to primerjavo, ampak to, česar ni vladajoča koalicija sprejela, ni sprejela zaključnega računa, ki je slonel na tem, da se je več dajatev oteklo, kot se je porabilo. Sedaj pa ta ista vladajoča koalicija predlaga proračun za leto 2010 in ker je samo leto 2010, ne bom o letu 2011 govoril, torej za leto 2010 predlaga, sprejmimo proračun, kjer pa bomo za 11% več porabili, kot bomo dobili. Gremo naprej. V osemnajstih letih, od leta 1990 do konca leta 2008, torej tisto, kar v petek niste potrdili, smo v tej naši ljubi domovini pridelali približno 8 milijard evrov zadolženosti. Dobro. Tu so sanacija bank, sanacija železnic, gradnja avtocest in tako dalje. Pa vendar. 8 milijard evrov v osemnajstih letih. To je bilo na leto na prebivalca, če nas je 2 milijona, nekaj čez 200 evrov na leto na prebivalca. Kaj nam pa ta proračun 2010 daje, kakšno zadolžitev na prebivalca? 1,88 milijarde, skoraj 2 milijardi. Koliko nas je? Manj kot 2 milijona. To pomeni 1.000 evrov na prebivalca na leto. S štirikratno hitrostjo, glede na to, kar smo prej v osemnajstih letih pridelali. In govoriti o 5%. Veste od česa 5%? Od 40 milijard, od celotnega BDP je ta zadolžitev, in to nam predlaga ta Vlada. Ne 5% od, ne vem, prihodkov ali 5% od odhodkov. In glede na to, da to izkušnjo imamo, ker nam je v letu 2009 pripeljala 1,8 milijarde ali pelje nam z 1,8 milijarde do konca dodatne zadolžitve. Ali malo bolj enostavno povedano - 8 milijard smo v 18-ih letih postali dolžni. Če bomo vsako leto nadaljevali po 2 milijardi z dolgom, bomo, nekje sem celo prebral, leta 2014 prišli na cca 16 milijard evrov zadolžitve in mogoče še nekaj več, to je blizu 45 do 50% bruto domačega produkta. Danes je eden od razpravljavcev rekel, da je bilo narejeno veliko delo, da je treba razumeti duh v tem času in da si res zaslužimo eno veliko pohvalo, ker bomo razdelili 10 milijard evrov. Torej pozitivne miselnosti. Od teh 10 milijard pozitivne miselnosti razdeliti, je mene res strah. Strah me je za mlade in strah me je za upokojence. To, da so nekateri pred volitvami obljubljali med in mleko, tisoč evrov pokojnine in tako dalje, je tako ali tako bila bedarija. Ampak saj vemo, to je šlo samo za politične točke. Ampak s takšnim proračunom teh 200 kmetov, ki imate 170, 180 evrov pokojnine, in tisti, ki imate 300, 400 evrov pokojnine, leta 2014 ne boste imeli več tega, pol tega več ne boste imeli. Pol tega! To nam daje proračun, ki ga predlaga ta vladna koalicija za leto 2010. Katastrofa! Po drugi strani, če pogledamo, da v proračunu 2010 vladna koalicija pričakuje, da bomo dobili iz evropske skupnosti milijardo 150 milijonov evrov. Ali se spomnite, kaj smo govorili pred kratkim? Kako zanič je bila prejšnja vlada, kako ni pripravila projektov, kako se niso črpala evropska sredstva. Pa saj vemo, kako, na kakšen način se dobivajo evropska sredstva. Po končanih operacijah. In vse tisto, kar ste govorili, ni res. Me pa seveda skrbi, še kako me skrbi, kje bodo ta evropska sredstva prišla v naslednjem proračunu, ker enostavno ni razpisov. Ni bilo razpisov za gospodarska središča, ni razpisov za razvoj regij, razpisali ste samo za centre odličnosti. Ali se spomnite, da te centre odličnosti imamo samo tri, in to v Ljubljani. Mariborsko univerzo moramo zapreti. Ali res? To je popolnoma nesposobna ustanova. In ne vem, kaj sploh dela, zakaj troši javni denar. Po vašem seveda. Ali po Gregorju Golobiču. Ker je nova paradigma: Laži in vladaj. Po njemu. In to je bilo celo menda na kongresu pozdravljeno. Lepo vas prosim! In seveda posledica vsega tega je takšen proračun. Moj poslanski kolega Bogovič, ki je danes v zvezi s katastrofo na kmetijskem področju in kar se s kmetijstvom dogaja v Mariboru na okrogli mizi, ki jo organizira Kmetijsko-gozdarska zbornica, je v petek, mislim, da je bilo v petek, pozval, da bi za ključne zadeve vendarle bilo prav, da bi se usedli skupaj pozicija in opozicija in za to državo nekaj naredili. Pa narobe je kolegice in kolegi, če delate samo zato, da bi ostali še nekaj časa v sedlu na vladi. Ni dobro. Za državljanke in državljane ni dobro. Ker na koncu, veste, star slovenski pregovor pravi: "Trije rodi kmetijo naredijo, samo eden in zelo v kratkem času jo pa zapravi." Jaz poznam takšne kmetije, ker prihajam s podeželja. Resnično. Bili so tako bogati, da je sin te kmetije izjavil, ko je jedel salamo, da so tako bogati, da mu ni treba jesti kruha zraven. Danes te kmetije ni več. Res me je strah, da s to mojo državo to delate. Na konec koncev bom res rekel, da ni najhujše to, da nam je Pahor zapravil del slovenskega ozemlja in del morja, da bo še huje to, da je to državo "spravil popolnoma na kant." Povejte mi na kaj računate. Po 45-ih letih Jugoslavije smo pridelali za približno 20 milijard dolarjev dolga, to je 16 milijard evrov, recimo tako na okrog. Teh 16 milijard jih 8 že imamo pridelanih, naslednjih 8 pa boste vi pridelali v naslednjih štirih letih oziroma v petih letih do leta 2013. Ali ste na oblasti ali niste, sploh ni več važno. Važno je, da drvimo v stečaj in to prehitro. To je največji problem. Danes s strani nekaterih koalicijskih poslancev slišiš očitke prejšnje vlade, ok., ja, saj ni bilo vse tako, kot bi moralo, daleč od tega, ampak, hudiča, vsega pa tudi ni kriva, samo štiri leta je bila na oblasti v takšni ali drugačni kombinaciji, spoštovane kolegice in kolegi iz Liberalne demokracije, 34 LDS-ovih poslank in poslancev je sedelo tukaj notri, 34. Mislim, lepo vas prosim. In seveda SD, LDS, itd., ste bili vedno v vladni koaliciji. Tudi takrat, ko so "crkavali" Elan, TAM, Metalna, itd., in vse to ste dopustili, še več, spreminjali ste kazensko zakonodajo, da so tisti tatovi, ki so to spravili na kolena, bili obsojeni in niso sedeli niti ene minute, ker so bili botri, Uroš ali Jančič, Pavel, Koder, hočete, da govorim o imenih, hočete da govorim o sodnikih, Šubic in tako dalje. Kaj ste naredili v tem času? Z zakonodajo bi prišli in jih zaprli, ker si to zaslužijo. Ne, prišli ste s proračunom, ki bo v letu 2010, s tem, da ste 2009 odpeljali z 1,8 milijarde dolga, imel 29,5 ali 30% BDP, če računam, da je 40 milijard, mislim, da je manjše. Eden je rekel 36 ali koliko, po teh okroglih številkah, niti ni pomembno. Pomembno je, da nas takšen način in takšen proračun pelje v popoln propad. Koalicijske poslanke in koalicijski poslanci, župana in župani, poglejte ta proračun in ga primerjajte s svojimi lastnimi občinami. Saj se boste zgrozili, nekateri se. Ministrska ekipa, predsednik Vlade dajte nam 10 dni, brez ministrske ekipe, 15 županom in bomo mi sestavili proračun, iz koalicije in opozicije in boste videli, kako izgleda ta proračun [[.....]] [[Oglašanje iz klopi.]] Draga nekdanja županja, zato pa nisi več, ker tega nisi znala, bi ohranili delovna mesta, ohranili investicije [[...]]
Gospod Pukšič [[....]]
[[...]]potem bi imeli tudi socialni mir. Ne gre pa to s prevaro, draga moja nekdanja županja, to pa ne gre. [[....]] [[Oglašanje iz klopi.]] Halo, halo, kdo je začel. Jaz imam besedo [[...]]
Gospod Pukšič imate besedo, ampak bodite kulturni, prosim.
Podpredsednik, ja bom, nisem začel na tem nivoju. Začela je kolegica, ki je bila nekoč županja oziroma mi je skakala v besedo. Poglejte. 2008, zaključni račun, ki ga niste sprejeli, je imel investicijskih odhodkov, investicijskih transferov skoraj za eno milijardo, danes za proračun 2010 ima za 1,6 milijarde. Ampak od tega predvidevate v prihodkih samo 1,15 milijarde evropskih sredstev. To pomeni, da imate približno 400, 500 milijonov, to pomeni manj kot 5% celotnega proračuna za investicije odhodkov desetih milijard. To pomeni 500 milijonov evrov samo za investicije. Če bi bil normalen proračun, bi k tem evropskim 1,1 dodali vsaj eno milijardo, bi imeli 2 pa pol milijardi. In če bi imeli zadolžitve še 2 milijardi, bi imeli 4 milijarde investicijskih sredstev, če bi seveda imeli v tem proračunu presežek za 65 milijonov, tako kot je bil zaključni račun iz 2008, s katerim vseskozi primerjam proračun 2010. Ja, ko gremo v banko, dobimo kredit, potem moramo še poleg glavnice, če se ne ve, kdaj in kako jo boste odplačevali oziroma jo bomo, saj jo bomo državljanke in državljani, vsi. Tako, da seveda ne bo več ne za kruh in mleko, odplačevati tudi obresti. Že v tem proračunu imate več kot pol milijarde, to pomeni več denarja namenjenega za plačevanje obresti kot pa za investicije. Več. Tisti, ki sestavljamo že leta in leta proračune, se seveda nad takšnim proračunom resnično zgrozimo. Kaj so razvojne politike tega proračuna ključnega za 2010 in potem 2011 te vlade? Kje je tukaj razvojna politika? Enostavno je ni, razvojna politika, ki nas pelje do minus 50% BDP zadolževanja. Jaz sicer ne vem, na kakšen način se bo dalo to v naslednjih 20-ih letih, ko bo seveda tega konec, sanirati. Ampak, kolegice in kolegi, prepričan sem pa, da s tako vlado, ki bo znala, prvič, znižati davke ne pa tako kot zdaj delate vsaki dan z nekimi zakoni, še v petek smo sprejemali dodatno obdavčevanje, kjer bo znala ob znižanih davkih povišati tudi plače, kjer bo znala javno porabo znižati definitivno, urediti zdravstvo, tisto kar je zasebno, naj bo zasebno, kar je javno, naj bo javno, ne pa, da se iz javnega polnijo zasebni žepi pri doktorjih. To dobro veste, zelo dobro pa na tem nič ne naredite. Tisti, ki bodo znali nameniti sredstva tudi za zadolževanje v investicije. Ni narobe, če gre v investicije in potem seveda to vrača. Tudi izgradnja avtocestnega križa, tudi če bi šli v zadolževanje, torej javni dolg za to, da bi gradili železnice, bi se, potem preko gospodarskih subjektov to vračalo, to ni narobe, ker se bi odplačevalo. Na ta način gre, vendar tega tukaj sedaj ni. Amandma, ki smo ga pripravili, je, bom rekel, nekaj milega, vsaj malo zaustaviti to drvenje vlaka v popolni prepad oziroma drvenje proti betonskemu zidu, kjer se mora enostavno vse razleteti, tako kot se je razletela Jugoslavija. Res, ne gre drugače, ampak ne nas siliti v to oziroma ne siliti teh državljank in državljanov, da bodo šli v tej smeri brez tega amandmaja. Seveda proračuna niti slučajno ne bom podprl.
Hvala. Besedo ima gospod Žnidaršič, prosim.
Lepa hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana ministrica! Nobenega dvoma ni, da je proračun Republike Slovenije za 2010 v določenem obsegu tudi del tistega, kar smo se dogovorili v koalicijskem sporazumu ob vstopanju v to vladno koalicijo. Moja opozorila še pred pripravo tega proračuna, da stvari ne tečejo po dogovoru, so izzvenela v prazno. Prisotni, drugi iz naših logov so bili tiho, ni bilo odgovorov, ni bilo komentarja. Pa vendar, ker se koalicijski sporazum ne uresničuje po lastni krivdi, ta vlada najeda njeno lastno verodostojnost in odgovornost. Mi smo namreč naše volivce po sprejemu koalicijskega sporazuma obvestili o tem, kaj smo izpogajali in pričakovali, da bo del tistega zagledalo luč sveta v proračunu za leto 2010, denimo, dodatek za upokojence, urad za starejše, varuh bolnikovih pravic, več denarja za domove starejših, prenos upravljanja Kada na ZPIZ in tako dalje. Pa poglejmo, kaj se je zgodilo. Dodatek namesto 60 milijonov je bil realiziran v obsegu 15 milijonov, seveda ne samo za upokojence, pač pa tudi za vse druge, ki težko živijo, kar je prav, vendar le za tiste, katerih dohodki so izpod 320 evrov, drugi niso dobili nič, kakor da s 325 evri lahko shajajo ne glede na krizo. Denarja za približno dva domova za starejše v tem proračunu ni. Nismo ustanovili urada, ki sploh ne bi bil posebno velik strošek, ni dovolj sredstev za pomoč na domu, strategija varstva starejših ni podprta s financami, z varuhom bolnikovih pravic ni nič, čeprav vemo, kako težko bolniki pridejo do svojih osnovnih pravic pri uresničevanju potreb iz naslova zdravstvenega varstva, upravljanje Kada teče prav mimo koalicijskega dogovora. Mogoče so bila naša pričakovanja prevelika, ker je kriza in vsega objektivni ni mogoče uresničiti, vendar ni mogoče mimo nuje, da bi se v takšnem primeru morali pogovoriti o tem, kaj je še ostalo od dogovorov, ki so jih slišali državljani in volivci, da bi lahko odgovorili na vprašanje, zakaj nismo uresničili posameznih stvari in dogovorov ter kaj je tisto, kar pa vendarle bomo ne glede na krizo uresničili. Pa takih razgovorov ni bilo. Moj predlog, da bi to naredili, je izzvenel v prazno, in ne samo to, doživel je vrhunsko ignoranco v tem smislu, da ni bilo nobene besede o tem. Najbrž se s koalicijskim sporazumom nismo hecali, kot bi preprosto dejal. Poglejte, glasovanje o ločitvi župana in poslanca, če grem na dogovor, ki ni bil naš predlog, ampak imamo tudi mi v svojem programu, da se to naredi. In smo se osmešili pred slovensko javnostjo in volivci, ko smo napisali v koalicijski sporazum, da bomo storili vse, da se to uredi in reši na način, kot mislimo, da je prav. Podpisali smo sporazum, pozabili nanj in se ne sprašujemo, ali smo še tista koalicija, ki je nekaj podpisala, in ali smo še tista koalicija, ki je resno mislila takrat, ko je oblikovala to vlado. Če se vrnem k proračunu, res je razvojno naravnan, ampak ob nespornih možnostih za krčenje proračuna, ne nujnih postavkah, nekaj deset tisoč, denimo, za Urad za starejše ali za ustanovitev instituta varuha bolnikovih pravic ne bi smel biti problem. Ob tem seveda, da je naša stranka pristala na nižji nivo usklajevanja pokojnin, s čimer je prihranila nekaj desetkrat več, kot bi stalo vsaj nekaj tistega, za kar smo se dogovorili, pa v tem letu ne kaže, da bo tudi uresničeno. Tudi kar zadeva evropska sredstva in velika pričakovanja po črpanju, moram reči, da je prav tragično, da sloni to pričakovanje na nezakonitih projektih, na tržnih temeljih na eni strani, na drugi strani pa lastna udeležba občin ni pokrita in sloni na prezadolževanju občin, kar seveda ni dobro. Mnogi pa so prijavili projekte, ne da bi vedeli, kam jih bodo postavili, ker nimamo prostorskih načrtov in so tam tudi velike zamude. Glede na to, da je stranka Zares predlagala, da se vendarle, za dopolnjen predlog proračuna, ponovno pogleda, kje bi lahko zmanjšali investicije, je uresničitev dogovora, da se bo to zgodilo, bila absolutno preskromna. Tam je bilo prihranka približno 10 milijonov, lahko bi ga bilo vsaj trikrat, štirikrat toliko. Kar mene zadeva je izjemno težko pričakovati, da bi takemu dopolnjenemu predlogu dal svoj glas. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Luka Juri.
Najlepša hvala. Po kar nekaj mesecih priprav smo doživeli dopolnjen predlog proračunov, proračunov za 2010, ki je tema sedanje razprave, in 2011 bo tema naslednje in to ob makroekonomskem položaju, ki ni zavidljiv. V makroekonomskem položaju, kjer lahko opazimo močan izpad izvoza v letu 2009, za skoraj 20% nižji izvoz in ne glede na to, je tej koaliciji, ki je vedno poudarjala in ni nikoli skrivala, da je socialna, uspelo brezposelnost obdržati na skoraj nespremenjeni ravni. V letu 2009, ne glede na skoraj 20% izpad izvoza, se je, se bo brezposelnost povečala za približno 2%. Dosti manj v letu 2010 in še manj v letu 2011. Ne glede na to, nas izpad izvoza spominja na dejstvo, da slovensko gospodarstvo potrebuje razvoj, potrebuje nadgradnjo v smer razvoja industrije, ki bo proizvajala končne, končane izdelke. Kajti dosedanja fokusiranost na delne izdelke, nas močno veže na izvoz in seveda na povpraševanje s strani drugih držav. Vemo, da v času krize države in industrije najprej režejo pri uvozu, torej pri nakupih drugod. Če konkretiziramo. Avtomobilska industrija iz Nemčije in iz drugod, je seveda najprej rezala pri dobavah iz Slovenije in potem komaj pri dobavah doma. Kar pomeni, da moramo razvijati naše gospodarstvo tako, da bo čim več proizvodov takšnih, da bodo namenjeni neposredno trgu, da jih bomo lahko plasirali neposredno na trg in seveda na tak način bili bolj neodvisni, ko se bomo morali kosati z gospodarskimi krizami. Koaliciji in Vladi je to uspelo tudi ob dobrih protikriznih ukrepih. Mnenje Evropske komisije, če jo citiram: "Ukrepi so primerni odzivu na gospodarski upad glede na podlago prostora za fiskalni manever ob zmerni višini primanjkljaja in dolga v krizi. Mnenje je, da so ukrepi pravočasni, cilji usmerjeni in delno začasni." Torej, pozitivna ocena, ki dodatno nadgrajuje že pokazano oceno. Ob takšnem stanju in ob dejstvu, da se Slovenija mora soočati in se mora kosati z javnimi financami, ki niso bile podedovane takšne, da bi bile zdrave. Konec koncev ciklično prilagojen saldo države je bil vsako leto in vedno negativen, tako da ne moremo pričakovati odličnega stanja ob prevzemu javnih financ. Pa tudi drugi podatki so bili takšni, ki so postavili kar pod velik vprašaj, kako in na kakšen način se bo oblikoval proračun. Na primer državna uprava, prejšnja koalicija je obljubila, da bo vsako leto zmanjšala zaposlenost v državni upravi za 1%. Kakšen pa je bil rezultat? 6 tisoč več zaposlenih v državni upravi. 6 tisoč več, glede na to, da se obljubi vsako leto 1% manj torej 4% v štirih letih, je pa vendarle odstopanje od tistega, kar je bilo napovedano. Ne glede na to, da sta koalicija in Vlada začeli najprej s postavitvijo rigoroznega fiskalnega pravila, od katerega si lahko nadejamo, da tudi v naslednjih letih ne bo povišanja potrošnje. Bistvenega pomena ob tem fiskalnem pravilu, da ga Vlada postavi tako rigorozno, je, da je ta proračun izrazito socialen, za kar 150 milijonov evrov se povečujejo izdatki in sredstva za politiko socialne varnosti in zdravstvene varnosti. Je varčevalen, sami veste, koliko je bilo že privarčevano v tem proračunu na odhodkih, ki niso nujni za državo, in predvsem je razvojen. Ne glede na to gospodarsko stanje namreč beležimo povečanje sredstev za investicijskega odhodke iz 494 milijonov evrov v letu 2010 na 740 milijonov evrov v letu 2010, za skoraj 300 milijonov več. Ne glede na že omenjeno stanje beležimo povečanje investicijskih transferjev iz 700 in nekaj milijonov na 933 milijonov evrov. In še zadnji podatek glede razvojne usmerjenosti. Ne glede na stanje, ki ga imamo, se sredstva, ki gredo v tehnološke razvojne projekte, s 23 milijonov evrov v letu 2008 povečujejo na 96 milijonov evrov v letu 2009 in 188 milijonov evrov v letu 2010. Če to pogledamo v odstotkih, vidimo, kako so se v preteklih treh letih sredstva za razvojno politiko zmanjševala z 1,5 na skoraj 1%, konstantno so padala. No, v zadnjih dveh letih, ne glede na gospodarsko stanje, se je močno povečalo. Leta 2009 smo prišli na skoraj 2% za razvojne politike in leta 2010 na 2% za razvojne politike. Če ni to razvojni preobrat, kaj je?! Na drugi strani slišimo kritiko zaradi povečane potrošnje oziroma neobvladovanja odhodkov. Pa saj je prav ta opozicija, ki zdaj to kritizira, še pred meseci predlagala povišanje državne potrošnje s tako imenovanimi interventnimi protikriznimi zakoni. Saj je ta opozicija predlagala, naj se poviša potrošnja, zdaj pa očita, da ni bilo premalo krčenja odhodkov. S predlaganim zakonom o spodbujanju zasebne potrošnje se je povečevalo tudi državno potrošnjo, kajti subvencije so državna potrošnja. Hkrati slišimo predlog, da naj se znižajo davčne stopnje. Zdaj pa moramo nekaj razjasniti. Ni mogoče hkrati nižati davčnih stopenj, hkrati manjšati katerokoli obdavčitev in pričakovati, da bomo imeli nižji deficit. Ni mogoče. Tudi pravljica o tem, da ko se zmanjšajo davki, se v bistvu povečajo davčni prihodki, je stanje, ki se le redko uresniči in se uresniči takrat, ko je davčna obremenitev res zelo visoka. Sprašujem se, kako bi lahko zmanjšali davčno obremenitev ob tem, da je že prejšnja vlada, in to vsi ugotavljamo, to krepko znižala. In glede na odstotek obremenitve ni beležila bistveno višjega prihodka. Torej, lahko pričakujemo, če bomo nadalje nižali davčne prihodke, bomo beležili nižje davčne prihodke, torej, če bomo nadalje nižali davčno obdavčitev, bomo beležili nižje davčne prihodke. To lahko realno pričakujemo. Tako imenovana Laferjeva krivulja je v primeru Slovenije očitno že na svojem spodnjem delu. In če bomo nižali davke, bomo imeli enostavno manj prihodkov. Seveda, vse lepo in prav, ampak potem se moramo zavedati, da bomo lahko tudi izvajali manj državnih storitev, da bo lahko država manj skrbela za varnost, za zdravje, za izobraževanje, za razvoj, za pokojnine in tako naprej. Če je to odločitev, naj opozicija to pove. Naj pove, da želi majhno državo, da želi takšno stanje, kot je v Združenih državah, kjer si mora vsak sam plačati zdravstveno zavarovanje, in če si ga ni plačal, ga iz bolnice enostavno zbrcajo ven, da si mora vsak sam plačati pokojnino in če si ni plačal pokojnine, je pač nima. Če opozicija želi to, naj pove, če je to pot, za katero si želi, da jo začrtamo. Ampak to ni pot te koalicije. Vlada se je jasno odločila, da bo državo postavila na mesto za to, da bo lahko hkrati spodbujala razvoj in ohranila primerno stopnjo socialne, zdravstvene, pokojninske varnosti, ob tem pa spodbujala znanje in izobraževanje. Slišali smo tudi očitek, da se povečujejo tudi prihodki s strani glob. Seveda, to je slabo, a ne zato, ker bi bili naši prekrškovni organi preveč učinkoviti. Strmeti moramo k temu, da bodo čim bolj učinkoviti. Slabo je če ugotovimo, da se na nekem področju povečujejo prekrški, ampak vsak prekršek mora biti po zakonu kaznovan. Ampak vsi moramo plačati za prekrške, tako, da ne razumem, zakaj bi temu nasprotovali. Konec koncev pa, in s tem zaključujem, če je opozicija in SDS tako zaskrbljena z deficitom, jo vabim, naj vrne tisti denar, ki naj bi ga iz naslova korupcije pri aferi Patria, tako trdi finski preiskovalec, dobila, naj ga vrne državi. Konec koncev je ta denar iz te korupcije šel s strani Ministrstva za obrambo in bo s tem prispevala, da zmanjša državni deficit. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Žerjav, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi. Danes bomo najbrž še velikokrat slišali o tem, kako je proračun razvojno naravnan - s strani koalicije, kako ni razvojno naravnan - s strani opozicije. Sam ne bom razpravljal o tem, ker že samo dejstvo, da imamo predviden takšen primanjkljaj, kot je, milijardo 800 za leto, milijardo 500 v 2011, pravzaprav težko govorimo o razvojnosti obeh proračunov. Sam se bom skoncentriral predvsem na varčevalnost oziroma nevarčevalnost, kot sem mojo analizo, ki sem jo pripravil, predstavil tudi na Odboru za finance, bi želel to analizo prestaviti tudi danes in potem naj si vsak posebej naredi svojo sliko o tem, kako sta oba proračuna varčevalna ali pa tudi ne. Sam sem proračun za leto 2010 primerjal s proračunom za leto 2009, torej z zadnjim proračunom, ki ga je pripravila stara vlada, v kateri sem tudi eno leto sodeloval. Naredil sem analizo med posameznimi porabniki, nevladnimi in vladnimi proračunskimi porabniki, tako je bilo v tistem proračunu, ki ga je pripravila prejšnja vlada, in kakor je v predlogu proračunu za leto 2010. In prišel sem do zelo zanimivih številk, ki bi jih želel tudi predstaviti. Če se dotaknem nevladnih proračunskih porabnikov, so pravzaprav samo trije takšni, ki imajo indekse nižje od 100. Zagotovo vodi v tem kabinet predsednika Vlade, ki ima indeks 79 v primerjavi s proračunom. Torej, še enkrat poudarjam, proračun 2010 in 2009 proračun, ki ga je sprejela stara vlada. Predsednik republike ima indeks 93 in Državni zbor, če se tukaj malo pohvalimo, ima indeks 87. To so trije proračunski uporabniki, ki so svetle izjeme med vsemi proračunskimi porabniki. To je treba posebej poudariti. Če se dotaknemo Državne revizijske komisije in indeks 110, informacijski pooblaščenec indeks 108, Državni svet indeks 107, Slovenska akademija znanosti in umetnosti indeks 109, Ustavno sodišče indeks 121, Varuh človekovih pravic 118 in Komisija za preprečevanje korupcije indeks 234. Torej, do 11 porabnikov, če izvzamemo tri prve naštete, je pravzaprav samo eden takšen in to je Računsko sodišče, ki ima indeks 95. Če se dotaknem nekaterih vladnih proračunskih porabnikov, je slika zelo zelo podobna. Protokol Vlade Republike Slovenije ima indeks 72, kar je pohvalno; Urad Vlade za komuniciranje indeks 106; Urad za narodnosti 102; Urad za enake možnosti 147; Generalni sekretariat Vlade 107; Urad Vlade za verske skupnosti 115; Urad za varovanje tajnih podatkov 143; Carinska uprava 108; Urad za preprečevanje pranja denarja 112; Urad Republike Slovenije za javna plačila, eden redkih, ki ima indeks nižji, 98; Davčna uprava indeks 111. Sam si ne znam predstavljati, kaj počnejo ti direktorji, če so direktorji vodje teh uradov in tako naprej, skratka vodje teh uradov, ki se očitno ne zavedajo, da je Slovenija v hudi finančni in gospodarski krizi. In da bi se temu primerno morali obnašati tudi oni, ki vodijo te pomembne urade in te pomembne inštitucije. Dotaknil se bom še ministrstev, in res samo ministrstev, pa bom izpustil službe Vlade. 15 ministrstev imamo, od tega so indeksi približno takšni: Ministrstvo za delo, družina in socialne zadeve 137, Ministrstvo za okolje in prostor 122, Ministrstvo za finance 115 in tako naprej. Če bi seštel razliko v porabi 15 ministrstev po proračunu 2010 v primerjavi s tisto porabo, ki jim je bila dodeljena, predvidena skozi proračun 2009 s strani stare vlade, je razlika milijarda 300. Če razmišljamo naprej in rečemo družina in socialne zadeve ima v tem času ogromno za opraviti s socialo, skratka z ukvarjanjem s krizo, najbrž tudi finance, najbrž tudi gospodarstvo, govorim o ministrstvih, kmetijstvo, visoko šolstvo. In če ta ministrstva odštejemo pridemo do grozljive razlike 300 milijonov, ob upoštevanju, da je razlika v plačah 80 milijonov, tako kažejo številke, pridemo še vedno do 237 milijonov razlike, to je po moji oceni. Na osnovi te analize nevladnih, vladnih proračunskih porabnikov in delovanja ministrstev, med katerimi sta pravzaprav samo dve ministrstvi takšni, ki imata indeks nižji od 100, to sta obramba in javna uprava, ministrica za javno upravo je v tem primeru vedno bila prva in najbolj se je očitno zavedala tega, da je treba tudi kaj privarčevati, vsi ostali se očitno tega ne zavedajo. Še več, mislim, da predvsem predsednik Vlade, ki bi v tem trenutku moral delovati kot direktor, kot krizni menedžer in krizni menedžerji se v takšnem primeru v takšnih časih lotevajo problemov, v katerih se je družba znašla takrat, ko so problem plače, ko je problem zagotavljanje finančnih sredstev, kreditov in tako naprej, takrat direktorji režejo stroške po dolgem in počez in takrat ni možno kupiti računalnika ker denarja ni, ker ga je treba najprej zaslužiti, da se lahko ta računalnik kupi oziroma še prej je treba najbrž delavcem izplačati plače. Ampak nekateri proračunski uporabniki se očitno tega ne zavedajo, v kakšni situaciji je slovensko gospodarstvo in se več kot očitno na osnovi te analize obnašajo tako kot se. Treba pa je povedati, da je bil tisti proračun za leto 2009 pripravljen v popolnoma drugem času, v popolnoma drugačnih okoliščinah, takrat, ko je bila gospodarska rast, kot smo sami večkrat dejali, previsoka, ko je prihajalo do pregrevanja gospodarstva in tako naprej in tako dalje. Da ni varčevanja oziroma, da se s tem očitno nihče sistematično v Vladi ne ukvarja, kaže tudi ta članek v Financah v prejšnjem mesecu. Od januarja do septembra 1.800 več zaposlenih v javni upravi. Jaz upam, da je ta podatek točen, da si ga niso v Financah izmislili. Skratka sam bi pričakoval, da bi direktor tega podjetja, torej v tem primeru predsednik Vlade, postavil vsem svojim podrejenim, torej ministrom, jasne okvire, jasna navodila, kako se morajo v takšnem času, v takšnem trenutku obnašati. Tega več kot očitno ni bilo. Če primerjam še tudi materialne stroške ali pa stroške blaga in storitev glede na oceno realizacije za letošnje leto, kjer bi naj bilo 865 milijonov pa še nekaj zraven, bomo imeli v proračunu za 2010 celo povečanje za 3,5%. Ko bi človek pričakoval, da bi iskali rezerve, da bi iskali skratka možnosti, da razbremenimo, torej, da znižamo javno porabo, se dogaja ravno obratno. Jaz upam, da me bo seveda v teh razmišljanjih in v teh analizah kdo demantiral, da je ta analiza zgrešena, da je napačna, da sloni na napačnih predpostavkah. Ampak bojim se, da ne. Tudi zaradi tega amandma, ki smo ga tokrat spisale vse tri opozicijske stranke, predvideva znižanje postavk predvsem zato, da bo to jasno opozorilo, da je treba konje preprosto ustaviti. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Bevk.
Hvala za besedo gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! V skladu s Poslovnikom Državnega zbora Republike Slovenije in Zakonom o javnih financah je Vlada 1. oktobra v Državni zbor poslala državna proračuna za leti 2010 in 2011 skupaj z vsemi potrebnimi dokumenti. Za primerjavo. Leta 1997 smo državni proračun sprejeli šele novembra istega leta, ko je bil praktično že porabljen. Na izredni seji v oktobru sta proračunski memorandum in proračuna za naslednji dve leti predstavila predsednik Vlade Borut Pahor in finančni minister, dr. Franc Križanič. Tej predstavitvi so sledile obravnave na pristojnih delovnih telesih, proračuna pa bosta, če seveda ne bo kakšnega presenečenja, sprejeta še v tem tednu, čeprav smo danes slišali, da dva člana koalicija proračunov ne bosta podprla. To sta prva državna proračuna, ki ju je v celoti pripravila nova vlada. Osnovni proračun za tekoče leto 2009 je bil plod prejšnje vlade in je bil sprejet že pred dvema letoma, je pa zaradi finančne in gospodarske krize v letošnjem letu doživel kar dva rebalansa. Prvi rebalans je bil izrazito protikrizno naravnan, zaradi slabšanja gospodarske situacije doma in v tujini pa mu je hitro sledil še drugi rebalans, ki je vključeval tudi vrsto varčevalnih ukrepov. Opozicija je sicer napovedovala še tretji rebalans, kar pa je bila seveda zgrešena napoved. Hitro poslabšanje stanja javnih financ v letu 2009 ni bilo samo posledica pešanja gospodarske aktivnosti, temveč tudi ukrepov fiskalne politike prejšnje vlade v preteklih letih. Samo davčna reforma Janševe vlade je v letu 2006 davčne prihodke državnega proračuna na letni ravni znižala za milijardo 600 milijonov evrov, čemur pa ni sledila reforma odhodkovne strani proračuna. Podvojila je dolg Darsa in ga dodatno zadolžila za milijardo 400 milijonov evrov, glede na stanje leta 2004. Poleg tega so bile v letu 2008 pred državnozborskimi volitvami sprejete še nove in dodatne pravice, ki so bistveno obremenile državne proračune za naslednjih nekaj let. Dediščina, ki jo je podedovala vlada Boruta Pahorja, ni bila spodbudna. Predsednik Vlade Pahor je na oktobrski izredni seji Državnega zbora izpostavil, da zadnje makroekonomske napovedi mednarodnih institucij v letošnjem letu še vedno predvidevajo upad BDP v večini naših trgovinskih partneric, od katerih je odvisno naše izrazito izvozno naravnano gospodarstvo. Stabilizacija gospodarskih razmer v nekaterih razvitih gospodarstvih sicer nakazuje izhod iz recesije, ki pa bo po prevladujočih napovedih postopen. Spodbudno je tudi to, da v drugem četrtletju tudi v Sloveniji beležimo 0,7% gospodarsko rast. Urad za makroekonomske analize in razvoj za letošnje leto napoveduje 7,3% padec bruto domačega proizvoda, ki je predvsem posledica močnega padca v izvozu za skoraj 18% in investicij v osnovna sredstva za 21%. Kljub temu se ocenjuje, da bo v prihodnjem letu naše gospodarstvo beležilo rahlo pozitivno rast. Pričakuje se tudi povečanje izvoza, gospodarska rast pa se bo v letu 2011 še nekoliko okrepila. Žal pa se razmere na trgu dela še vedno poslabšujejo, čeprav bi bilo brez interventnih ukrepov Vlade in Državnega zbora letos še za 20 tisoč več brezposelnih. Cilj Vlade je, da je treba zaustaviti negativne trende, kar velja tudi za javnofinančni primanjkljaj, ki v prihodnjem letu ne bo presegel 5,6%. Leta 2011 pa bo še za dober odstotek nižji. Na splošno lahko rečemo tako, kot za zadnji rebalans 2009, da sta proračuna za leti 2010 in 2011 hkrati razvojno, protikrizno in tudi varčevalno naravnana. Značilnost obeh proračunov je tudi programska usmerjenost in uvedba tako imenovanega fiskalnega pravila, ki določa zgornjo mejo proračunskih odhodkov iz leta 2009 za celotno obdobje do leta 2013. Na začetku bi najprej izpostavil dve zelo razvojni politiki, in sicer politiko spodbujanja podjetništva in konkurenčnosti ter politiko visokega šolstva, znanosti, tehnologije in informacijske družbe. Samo za slednjo se sredstva v primerjavi z letom 2009 povečujejo za 63 milijonov evrov in kar za 228 v primerjavi z letom 2008. Sredstva za spodbujanje podjetništva in konkurenčnosti se bodo v letu 2009 povečala za 13 milijonov evrov, vendar je to kar za 110 milijonov evrov več, kot je bilo realizirano leta 2008 v času Janševe vlade. Za celotno področje bo prihodnje leto tako namenjenih 400 milijonov. Za namen razvojnega preobrata bo tako v letu 2010 namenjenih več kot 1 milijarda evrov, kar je za skoraj 330 milijonov evrov več, kot je bilo to leta 2008 v času prejšnje Janševe vlade. Za politiko prometa in prometne infrastrukture je v proračunu za leto 2010 namenjeno 820 milijonov evrov ali okoli 8% celotnega proračuna. Tako se sredstva za ta pomemben segment v primerjavi z letošnjem letom povečujejo kar za 243 milijonov evrov. Seveda pa bo za realizacijo teh projektov potrebna tudi sprememba zakonodaje z namenom, da se pospeši umestitev infrastrukturnih projektov v prostor. Naj omenim samo težave, ki jih imajo na tretji in na četrti razvojno-prometni osi. Na primer določitev trase četrte razvojne osi na odseku Cerkno - Gorenja vas, ki se vleče že od leta 2006, ali pa težave, ki jih imamo s škofjeloško obvoznico. Upam samo, da bodo investicije oziroma umestitve tras za obvoznice Spodnja Idrija, Godovič, Hotedršica in Kalce, potekale bistveno hitreje, kot je to na drugih trasah. Največji del proračuna bo šel za politiko socialne varnosti in zdravstvenega varstva, in sicer 2,5 milijarde evrov, kar pomeni 7,1% bruto družbenega proizvoda ali 25, skoraj 25% celotnega proračuna. V primerjavi z letom 2009 se sredstva za ta namen povečujejo za 150 milijonov evrov. V primerjavi z letom 2009 se za razvojni program zdravstveno varstvo in varstvo obolelih v letu 2010 povečuje kar za 63%, predvsem na račun investicijskih projektov na področju zdravstvenega varstva. Na področju trga dela so se sredstva za ukrepe aktivne in pasivne politike zaposlovanja povečala že v letu 2009. V letošnjem letu je bilo tako ohranjenih 20.000 delovnih mest. Tako je v predlogu proračuna za leto 2010 za to področje zagotovljenih 528 milijonov evrov, ali 1,5% BDP. Se bodo pa ta sredstva v letu 2011 zmanjšala, saj se predvideva okrevanje gospodarstva. Za primerjavo naj povem, da je bilo leta 2008 za ta namen realiziranih zgolj 186 milijonov evrov. V zvezi s plačami javnih uslužbencev je bil v dialogu s socialnimi partnerji oktobra sklenjen dogovor, da se predvidena 10,3% rast v letu 2010 zniža za 3,1%, kar znaša 354 milijonov evrov. Virantova plačna reforma, ki je bila dogovorjena in deloma že izvedena v začetku leta 2009 za okoli 250 milijonov evrov, v takšnih gospodarskih časih in razmerah ne more biti izvedena v celoti, ker tega javnofinančna situacija danes ne dopušča. Seveda pa bo vzporedno v naslednjih letih treba izvesti tudi več strukturnih reform, kar pa bo Državni zbor v naslednjem obdobju še obravnaval. Proračuna za leto 2010 in 2011 bom podprl. Hvala lepa.
Hvale lepa. Želi še kdo razpravljati o splošnem delu dopolnjenega predloga proračuna 2010? Odpiram prijavo. Besedo ima gospod Franco Juri. Prosim.
Hvala. Imam le 49 sekund, bom zelo kratek. Bilo je večkrat povedano, da imamo na mizi pravzaprav predlog proračuna, ki izhaja iz realnih okoliščin. Ne more biti v teh časih idealnih proračunov, tega se zavedajo vsi, tako koalicija kot tudi opozicija, ampak prav tak realni proračun bo verjetno omogočil tej vladi, da bo na koncu prikazala zanesljive zaključne račune, ne pa takih, kot smo jim priča v zadnjih dveh letih in za katere se moremo vedno pogajati, ali ima Računsko sodišče prav ali ne. Konec koncev je tak proračun edini možni. Seveda bo veliko razprave o konkretnih postavkah tega proračuna, ampak dejstvo je, da bomo še enkrat priče predvsem raznim poizkusom preračunavanja s to vlado, ki nastopa, in to opozicija dobro ve, nastopa v zelo težavnih okoliščinah in kljub temu poskuša obdržati v strukturi tega proračuna vse tiste postavke, ki jih v koaliciji razumemo kot socialno in tudi razvojno naravnane. V teh dneh, prav ko bo veliko govora o proračunu, bomo tudi priče raznoraznim odkritjem, ki bodo še enkrat dokazala, da v tistih časih, ko je bilo možno opraviti temeljitejšo javno razpravo in tudi ponuditi boljše pogoje ter boljša izhodišča za preživetje v tako težkih časih, te razprave in teh odločitev ni bilo. Zato moramo razpravljati o prizadevanjih Vlade realistično, zavedajoč se, da idealnih rezultatov tu ne bo, da bodo nekatere kategorije tudi sila nezadovoljne. Konec koncev so se Vlada in ministri pogajali s tistimi družbenimi sektorji, ki so nekako razumeli, še zlasti javni sektor, da smo s krizo v vojni vsi. Prav zaradi tega moramo dosledno to upoštevati in se tudi primerno ravnati. Torej, še en poskus, da bi državo pripeljali do boljših okoliščin z realnim proračunom. Poskrbeli bomo, in Vlada skrbi za to, da bo hudih posledic socialne krize čim manj. Dejstvo je, da tudi proračun, o katerem bomo razpravljali pri naslednji točki, je podobno naravnan. Torej, kot je bilo povedano, Poslanska skupina Zares, pa tudi posamični poslanci Zares, ta proračun z nekoliko kritično distanco podpiramo. Ta kritična distanca pa izhaja iz dejstva, da nismo uspeli uveljaviti vseh tistih omejitev, ki bi jih lahko, kajti, kot je bilo že večkrat izpostavljeno, navsezadnje tudi v sami razpravi, ki je pripeljala, žal, do klavrnega rezultata o nezdružljivosti funkcij, smo ob vsakem proračunu soočeni tudi s parcialnimi in lokalnimi interesi, ki vlečejo sem pa tja to pogačo. Torej, realistično naprej. Mi bomo skušali čim bolj tvorno in z realizmom razpravljati tudi o posamičnih postavkah in opozicijo vabimo k treznemu in korektnemu delovanju in k manjšemu izkoriščanju težkih gospodarskih in finančnih okoliščin za to, da bi obračunavali čisto iz političnih in ideoloških pozicij. Verjetno bomo v naslednjih dneh seznanjeni tudi z nečednimi posli, ki so nastajali v prejšnjem mandatu. Beremo že danes, da naj bi vladajoča stranka prejšnjega mandata dobila, in če bo to dokazano, naj bi dobila veliko denarja, kar močno obremenjuje legitimnost katerekoli kritične obravnave korektnih prizadevanj te vlade, da pod streho spravi korekten proračun.
Hvala lepa. Gospod Tanko, izvolite. Želite?
Postopkovni predlog imam.
Prosim.
Spoštovani gospod predsedujoči. Razumem vso možnost širine razprave tudi pri tej točki dnevnega reda, vendar to, kar govorita gospoda Jurija, eden in drugi, mlajši in starejši iz SD in Zares, nima popolnoma nobene zveze s proračunom za leto 2010 in proračunom za 2011. To razpravo, če so že mislili, bi lahko odprli pri zaključnem računu 2008, ko smo jo imeli na dnevnem redu. Lahko pa odpremo tudi razpravo o njihovem bratu, o kampu na Ježici in podobne zgodbe. Tudi to sodi k nekim zgodbam, ki so se zgodile v Državnem zboru. Morda bi bilo razumno, spoštovani predsednik, da razpravo omejimo na temo, na področje, tudi lahko malo širše, vendar mora biti v nekem kontekstu. O insinuacijah, o namigovanjih, o teh zadevah pa mislim, da je popolnoma brezpredmetno, da se karkoli govori, še posebej, ker niso ravno vzorni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Tema tega prvega dela je res široka. Težko je opredeliti, vendar bi prosil, če se v nadaljevanju te razprave res držimo splošnega dela dopolnjenega predloga proračuna. Prosim gospod dr. Luka Juri, želite? Postopkovni predlog. Prosim.
Predlagam, da v razpravi spoštujemo ženski in moški spol. Jaz imam sestro, ne brata, zato predlagam, da govorimo o sestri in ne o bratu. Hvala lepa.
Gospod Silven Majhenič, imate besedo. Prosim.
Hvala za besedo gospod predsedujoči. Spoštovana ministrica! Srečujemo se z zaostrenimi gospodarskimi razmerami, v katerih so je resničen problem likvidnost, plačilna nedisciplina, investicije, ohranjanje zaposlenosti in rast kapitala. Pri izhodu iz krize je vsekakor treba upoštevati, da je med 300 največjimi podjetji v Sloveniji več kot 20% podjetij v tuji lasti. Upoštevati je treba tudi drugačen odnos naših podjetij od tujih do vseslovenskega problema, kjer pa ima slovensko gospodarstvo odločilno vlogo, na področju izhodne strategije in na vseh spremljajočih področjih, ki nas trenutno pestijo v teh časih recesije. Zato mora biti poudarek na reševanju krize slovenskega gospodarstva, ki pa bo tudi porok za izhod iz krize. Vlada poudarja, da se predloga proračuna razlikujeta pri prvotno vloženem interventnem predlogu zakona, čemur botruje dogovor s socialnimi partnerji. Povišujejo se sredstva za plače, zmanjšujejo pa se sredstva za delovno uspešnost, kar je skregano s samo logiko, saj s tem stimuliramo nedelo in lenuhe. Tisti, ki pa so do sedaj delali dobro in ustvarjali presežke, pa bodo za to kaznovani. Povišujejo se tudi sredstva za socialne transfere, pokojnine pa se bodo postopoma zmanjševale. Tu ni nobene logike. Med upokojenci pa bo še več revežev. Zaradi povečanja odhodkov za plače, Vlada znižuje odhodke, ki se nanašajo v pretežni meri tudi na investicijske projekte. To je zelo slaba poteza. Finančna kriza nas je zelo globoko prizadela, vendar iz slabosti, ki nam jo je razkrila, se nismo prav nič naučili. Imamo nizko dodano vrednost na zaposlenega, gospodarstvo in celotna družba pa slonita na izvozu, trg pa je zmeraj bolj zaseben in konkurenčen. Glede na vse težje razmere in vse večjo konkurenco pa je poudarek na socialnih transferih. Poleg tega pa imamo in podpiramo še neučinkovitost javne uprave, ki pa je absolutno predraga. To pa je tisto, kar je za učbenike "Kako se ne sme delati." Neproduktivnih investicij je preveč, ki zavirajo gospodarsko rast. Opozarjate tudi na neresnost direktorja direktoratov, ki se ne zaveda resnosti krizne situacije. Pretirana odhodkovna naravnanost dopolnjenega proračunskega predloga, naraščanje neproduktivne porabe, neiskanje rezerv, dodatno zadolževanje države in povečanje primanjkljaja precej nad dovoljeno raven nas mora strezniti pred sprejetjem tega proračuna. Populistične poteze s socialnimi transferji ne prinašajo rešitve. Zagotavljajo le socialni mir, ne odražajo pa dodane vrednosti na vložena sredstva. Jamstvena shema in poroštva ne delujejo. Banke so vse bolj previdne, pa tudi vse dražje, ker se povečuje tveganje. Premajhna je podpora razvoju in naložbam. Treba bi bilo odpraviti birokratsko-zakonske ovire za pripravo investicij, ki so v načrtu, priče pa smo tudi počasnemu odvajanju starih navad in nedojemljivosti za spremembe. Razpisi strukturnih skladov so togi in neživljenjski. V gradbeništvu se pričakuje finančna otoplitev, saj so povečini v brezizhodnem položaju, plačali so davke in prispevke, ostali pa brez plačila za opravljeno delo. Velike težave imamo glede pravne države in učinkovitosti tožilstva in sodstva. Preveč je interesa po izčrpavanju državne blagajne. Tožbe sodnikov, tožilcev in pravobranilcev, izbrisanih, razni sodni spori, ki so trajali predolgo ali pa so padli na sodiščih, da ne omenjam stečajnih upraviteljev in raznih predsednikov uprav, ki se jim izplačujejo bajne nagrade, seveda vse po zakonu. Kot vidimo, je tega veliko, a vendar sem omenil le delček tistih, ki so na spisku izčrpavanja proračuna. Na koncu se lahko vprašamo: Kaj pa je še ostalo malim? Nič! In zopet se bomo zadolžili za naslednjih 50 let. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi in kolegice, spoštovana ministrica in državna sekretarka! Kakšen akt imamo pred sabo, pove že to, da so nekateri koalicijski poslanci zelo eksaktno našteli, v katerih delih ta proračun ni usklajen s koalicijsko pogodbo oziroma koalicijskim sporazumom. Temeljenje določbe, ki so vsebovane v koalicijskem sporazumu in ki so vodilo za ravnanje koalicije v enem mandatu, v eni periodi, v enem srednjeročnem obdobju, se ne spoštujejo. Pred dnevi ste podrli zakon, ki bi uredil nezdružljivost funkcionarskih funkcij, sedaj imamo tukaj tudi razprave o tem, da v tem proračunu, v načrtih za dve leti v naprej, v načrtih razvojnih programov ni nekaterih pomembnih temeljnih zadev iz koalicijskega sporazuma. Kolega Žnidaršič je povedal, da so v celoti prizadete in bodo prizadete nekatere skupine, predvsem starejše, ker ni ustrezno zajeto v proračun financiranje nege na domu, ni ustrezno zajeto področje varstva starostnikov oziroma gradnje domov za starejše, niso urejena denarna nadomestila oziroma se niso realizirale tako, kot je bilo zapisano v koalicijskem sporazumu, ali bi to moralo biti že v prvem mesecu letošnjega leta. Januarja 2009 bi morali ta del, ta transferni del urediti. Uredili ste ga po mnogih pritiskih tudi potem, ko smo v SDS dvakrat vložili ta zakon, šele na četrtino višini tistega, kar ste zapisali v koalicijski sporazum. Toliko, da vemo, o katerih vsebinah lahko tukaj govorimo. Opozorila, koalicijskih poslancev so na mestu in so argumentirana in stojijo. Dejstvo je, da so ti koalicijski poslanci do proračuna, ki ste ga predložili, bolj kritični kot opozicijski poslanci, mnogo bolj kritični, mnogo bolj ostri, mnogo bolj radikalni. Mislim, da to ni dobra popotnica za obravnavo tega akta. Druga stvar kar je, je to, da je Vlada govorila, da je ta proračun narejen drugače, kot so bili proračuni do sedaj. Da je narejen na osnovi šestnajstih prioritet, šestnajstih področij in ne več po ministrstvih. Ko pogledamo dejansko proračun, je narejen popolnoma enako, kot je bil dosedanji. Še vedno imamo ministrstvo in stroškovna mesta ali pa programe znotraj ministrstev. Še vedno imamo upravne enote, vsako posebej kot potrošnike. Še vedno imamo vsako sodišče posebej in še vedno imamo tisoč stvari narejenih popolnoma identično, kot so bili v proračun za leto 2008 ali pa v vaših rebalansih v letošnjem letu, s katerim smo popravljali te zadeve. Navsezadnje tudi Zakonodajno-pravna služba, ki je pripravila pojasnila, kako se vlagajo amandmaji k temu novemu konceptu proračuna, je zapisala: "Proračunska predloga pa sta še vedno pripravljena na način, kot ga določa veljavna zakonodaja, torej po strukturi programske klasifikacije." Nič drugače! Tri mesece smo poslušali predsednika Vlade, ministra za finance in mnoge po vseh medijih in tudi v Državnem zboru, kako se je zgodil nov koncept in nov preobrat pri pripravi tega proračuna. Ni se, popolnoma identično, če ne verjamete, si preberite mnenje Zakonodajno-pravne službe s 6. oktobra 2009 - 6. oktober, tukaj spodaj, na drugi strani to piše. Toliko o teh zadevah in o tem, kako delamo drugače, boljše, bolj konceptualno, bolj programsko, kot smo v preteklem mandatu. Nič drugače se ni zgodilo v tem mandatu in očitno je to, kar govorijo najvišji predstavniki izvršne veje oblasti, na čelu s premierjem Vlade, zgolj pravljica in nima nobene realne podlage v aktu, ki ste ga predložili. Drugo, kar je pomembno povedati pri teh proračunih, je to, da sta oba akta vložena na osnovi neusklajenih zadev, neusklajenih podatkov. Vlada je predložila proračuna za 2010 in 2011 in tudi Zakon o izvrševanju proračuna za omenjeni leti in tudi tisti intervencijski zakon - neusklajen s socialnimi partnerji. Tu smo, 19. oktobra mislim, da je bila ta zadeva, imeli priložnost poslušati predsednika Vlade in finančnega ministra, ki je govoril o tem, na kakšen način je ta proračun pripravljen. Intervencijski zakon je bil vložen oziroma dan v postopek v Državnem zboru in dan na voljo poslancem dva dni kasneje, kot so bili vloženi ostali akti in tisti finančni zakon je pokrival 500 milijonov evrov. Da zadeva ni usklajena kaže tudi to, da ste zamenjali intervencijski zakon v postopku po 19. oktobru, ko sta predsednik Vlade in pa minister za finance tu imela predstavitev proračunskega memoranduma. Spremenili ste intervencijski zakon, vzeli ste ga iz procedure in nadomestili z novim, ne da bi ga Državni zbor sploh obravnaval. Težko me bo kdo prepričal, da je to nov koncept, da je to nova paradigma, kaj takšnega se v Državnem zboru, pa sem 9. leto poslanec, tudi 9 leto obravnavam proračun, še ni zgodilo, da bi vlada predložila temeljni akt, neusklajen s socialnimi partnerji. In potem se je zgodil tako imenovan proces usklajevanja, kjer se je več ali manj socialne partnerje, sindikate in tudi upokojence izsililo, da so pristali na neke radikalne spremembe, samo zato, da je ta finančni proračun ostal na milijardo 800 primanjkljaja. To je neverjetno. Na milijardo 800 - na 5%, in zato je bilo izpeljanih nešteto teh interpretacij in še ne vem česa. Skratka, stvari potekajo bistveno drugače, kot bi bilo normalno za nek tak akt, ki je potreben za to državo. Dogajajo se tako imenovane modernizacije. S tem, ko ste vi v tem hodu priprave proračuna po 19. oktobru dejansko uskladili in izsilili spremembe, ste izvedli modernizacijo - modernizacijo plačnega sistema, kajti sindikati so pristali na mnoge koncesije, ki so bile prej izpogajane in tudi upokojencem ste odrekli mnoge pravice. Usklajevanje je pravzaprav za pol manjše, kot bi sicer moralo biti, in to je argument, s katerim lahko zatrdim, da ta akt ni tak in nima takšne kvalitete in nima takšnega soglasja v slovenski družbi, kot ga Vlada, kot ga predsednik Vlade želi tudi predstaviti. Naslednja stvar, kar je treba tu reči, je, da je Slovenija slabše izpadla v tem mednarodnem primerljivem okolju, kot bi sicer lahko. Kolegi so že povedali, in tudi sami dovolj dobre veste, da je bila Slovenija ena od tistih članic Evropske unije, ki je imela krepko nadpovprečno gospodarsko rast. Zdaj smo samo po enem letu med tistimi članicami, ki krepko zaostajamo za gospodarsko rastjo drugih evropskih držav in za povprečjem Evropske unije. Tu smo se radi postavili in pohvalili, da smo boljši kot druge srednjeevropske članice Evropske unije, ki so prišle izza železne zavese v Evropsko unijo, kot so, recimo, Češka, Poljska, tudi Slovaška. Vse te države so imele nižjo gospodarsko rast leta 2008. Sedaj imata ti dve članici bistveno manjši padec kot Slovenija. Imata padec za 2, 3%, Slovenija za 12 do 14%. Z minus 6 smo strmoglavili na minus 2, pa kljub temu da je Češka imela relativno velike težave in jih najbrž še ima s stabilnostjo vlade. Kajti, volilno telo in njihov dom, ki o tem odloča, je pač tako sestavljen. Kljub temu da niso bile stabilne razmere, imajo bistveno manjši padec gospodarske rasti kot Slovenija. Razlika je samo v tem, očitno, da so njihove vlade sprejemale ustrezne gospodarske predpise, ustrezne akte za to, da se je omogočila gospodarska rast, da se je omogočilo investiranje, da se je omogočil gospodarski razvoj, pri nas pa teh ustreznih ukrepov ni bilo. Mi smo čakali in še čakamo na to, kaj bo odločila Angela Merkel v Nemčiji. Mi se hvalimo s tem in pričakujemo od tega največje ukrepe. Tistega, kar bi morali storiti sami v tem obdobju, nismo storili. Kar zadeva bilanco lahko na grobo ugotovimo, da imamo to prihodkovno stran približno tako, kot je bila leta 2008. Ni nič bistveno manjša kot leta 2008, čeprav ste zablokirali črpanje evropskih sredstev, se pravi, to črpanje se je precej omejilo, zato ker ni razpisov, pa tudi čeprav se mnogi izogibajo plačilom davkov, celo nekateri vladni funkcionarji, ker imajo firme registrirane v tujini, v conah, kjer so davki bistveno nižji, in lahko s tem tudi prikrivajo zadeve. Posledica tega je tudi odreditev preiskovalne komisije, ki se bo ukvarjala s preiskavo nekaterih zadev. To je zanimivo! Tu ne vidi noben koalicijski partner, noben poslanec koalicije nobenih težav, da je karkoli narobe, da se to utajuje, da je karkoli narobe, da se skriva, da je več firm, celo morda nekaj več kot deset, razvrščenih po takih oazah, in solastnik tega je pomemben vladni funkcionar, ki ne plačuje davkov, čeprav dobi tu, pri nas plačo. Po drugi strani pa se srečujemo s problemom, da odhodki neverjetno rastejo, preko vseh meja, in tu ni nobenega fiskalnega pravila na tem področju. Če bi bilo fiskalno pravilo, bi najbrž ti odhodki rasli bistveno počasneje, bolj uravnoteženo, bi bil proračun manjši in tudi struktura proračuna bi bila najbrž bistveno drugačna, kot je sedaj. Vendar, ker je to fiskalno pravilo samo za publiko, tako kot je bila zgodba o drugačnem konceptu proračuna, ta zgodba ne drži in je šel proračunski primanjkljaj preko vseh meja. Če bi se eventualno zadolževali za nove investicije, za nove programe, za stvari, ki imajo za posledico nova delovna mesta, potem bi to še nekako razumeli. Vendar se poraba proračuna, odhodkovna stran, uporablja za mnoge druge stvari, ki nimajo z gospodarsko rastjo, z vlaganjem v nova delovna mesta in investicije nobene povezave ter ne prinašajo nobenih pričakovanih učinkov, kvečjemu le še nove in dodatne stroške. Tudi podatki o tem novem zaposlovanju iz prejšnjega torka v Financah temu samo pritrjujejo. Kljub omejitvi, ki je zapisana v koalicijski pogodbi, se zadeve na področju zaposlovanja v javni upravi odvijajo tako, kot je povedala gospa Irma Pavlinič Krebs na tisti znameniti seji Vlade, nič drugače, točno tako. Rast za 1.800 poteka točno po dinamiki, po formuli, po konceptu, po načinu, kot je bila tam na nek neformalen način sporočena javnosti; to smo pač imeli priložnost slišati. In tudi druge politike najbrž potekajo na zelo podoben način. Na eni strani ne dobimo denarja za investicije, na drugi strani omejujemo upokojence pri njihovih pravicah, na tretji strani ni nobenega problema, da za 1,5 povprečne pokojnine povečamo plače sodnikom in za ne vem koliko dodatnih bremen prevzamemo tudi na nepravi način izpeljano urejanje področja tako imenovanih izbrisanih. Tam bodo posledice še zelo, zelo hude. S čim smo se soočili v tem času, ki je kot podlaga za ta proračun? Imeli smo dva rebalansa proračuna, imeli smo tri svežnje ukrepov. Nobena od teh stvari ni "prijela": ne akti, ki smo jih sprejeli v Državnem zboru, ne rebalansi, ne svežnji. Danes že težko dobimo analizo oziroma tudi ne vem, ali je narejena, kako so ti svežnji ukrepov pravzaprav "prijeli", pa kje so "zagrabili", če po drugi strani ugotavljamo - in tudi javno se govori, tudi predsednik Vlade in finančni minister to povesta -, da je najbolj "zategnjeno" tam, kjer bi moralo biti najbolj popuščeno, to pa je na področju financiranja, kreditiranja gospodarstva. Tam je še vedno finančni krč, čeprav je minister Križanič že meseca maja v Odmevih in tudi na tiskovni konferenci povedal, da je čutiti, da kreditni krč že popušča. Od maja, ko je to čutil, pa do sedaj se ni popolnoma nič spremenilo. Torej, če nekako poskušamo ugotoviti, kje bi se dalo dejansko kaj urediti in kaj prihraniti, bi se zagotovo dalo na področju javnih naročil. Vendar je tudi to področje tako, kjer pravila za vse ne veljajo enako. Že na tej seji Državnega zbora smo se soočili s popravkom Zakona o cestnini, kjer smo sprejeli neko potrditev zakona, ki bo stekel po skrajšanem postopku, in ta zakon bo omogočil nadgradnjo cestninskega sistema brez javnega naročila. Namesto da bi ta sistem, ki je zastarel, ki dela na neevropski frekvenci, nadomestili z novim in ga dobili po javnem razpisu, Vlada predlaga zakon, da bo to izpeljano z nadgraditvijo. In ker gre za nek sistem, ki je unikaten lahko samo na tak način, da se bo zgodilo tudi finančno zidanje, nadgradnja cestninskega sistema. Mislim, da tak pristop enostavno ni dober, ni pravilen in je nezakonit. Žal se srečujemo v zadnjem času čedalje večkrat s temi floskulami, kako Vlada nekaj predlaga, kako bo nekaj storila, v praksi pa predlaga popolnoma diametralno nasprotno rešitev. In podobno je pri marsikateri drugi investiciji. Skratka, nobene potrebe ni, da govorimo tu o zadevah, ki bi morale biti urejene, ker so to zakonske podlage, če na drugi strani Vlada vsake toliko časa prinese zakon, s katerim na izjemen način, na poseben način, na privilegiran način ureja - v tem zadnjem primeru področje telekomunikacij oziroma področje cestninjenja. Zanimivo, najbrž bomo o tem še večkrat imeli priložnost slišati. Žal še prevečkrat slišimo o tem, kako spoštovani predsednik Vlade poziva koga k razmisleku o nekaterih zadevah, saj ostaja le pri razmišljanju. Zanima me, kaj je razmislil gospod Kramar o svojem milijonu. Ali je predsednik Vlade dobil kakšen odgovor ali oba samo še razmišljata? Mi smo poskušali ta proračunski akt nekoliko preurediti. Predlagali smo amandma, s katerim bi spravili proračunski primanjkljaj na dovoljenih 3%, vendar se to očitno ne bo zgodilo, ker Vlada pač take rešitve ne podpira. Mislim, da bi bilo primerno, da na tem področju naredimo pomemben in ustrezen korak, zato da se bodo finančni odhodki proračuna uskladili s prihodki na neki dopustni ravni in da potem poskušamo tudi znotraj dopustnega poiskati tiste rešitve, ki so pomembne za gospodarsko rast. Teh se najbrž da poiskati nekaj, zagotovo so med njimi, kajti veliko manevrskega prostora je na področju infrastrukture, veliko ga je še na področju investicij, vendar se očitno tu kaj veliko ne bo zgodilo, kajti nekateri javni porabniki rabijo denar za to, da bodo to zadevo potrošili. Zanimivo je, da je pri vseh teh obrazložitvah, tudi pri tem največjem amandmaju, zapisano pri vsaki podpostavki, pri vsaki postavki, s katere predlagamo jemanje, napisano "tako zmanjšanje ni možno, zmanjšanje sredstev v okviru podprogramov ni sprejemljivo." Skratka, dobili smo nek šablonski pristop Vlade, kjer samo ugotavlja, zakaj na neki predpostavki ni mogoče nekaj odvzeti in dati na neko produktivno investicijo, ne pove pa nikjer pravzaprav, zakaj bi tisto bilo potrebno, da bi, recimo, spremenili namen porabe od stroškov k investicijam. Za investicije ne najde nekih ustreznih utemeljitev, ukvarja pa se samo s tem, zakaj nek strošek v okviru materialne porabe materialnih stroškov ni mogoče znižati. Mislim, da je tak pristop pravzaprav zelo slab, nekonceptualen in od Vlade, ki veliko razmišlja, in tudi od predsednika Vlade, ki veliko razmišlja, pa ne samo o kavicah, tudi o drugih stvareh, bi pričakoval bolj produktiven pristop in tudi akt, ki bi bil bistveno boljši; ne samo za poslance, ki sedimo v opozicijskih klopeh, ampak tudi za poslance, ki so v koaliciji in ki ugotavljajo vse te pomanjkljivosti, kot smo jih tudi nekatere že sami omenili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Matevž Frangež.
Najlepša hvala za besedo. Ta nastop mojega predhodnika je trajal 25 minut. Meni se je zdelo, kot da je minilo kakšnih štiri, pet dni in priznam, da glede na to, da sem še mlad, da znam v življenju početi še kaj drugega, se pri takih razpravah res vprašam, če mi je mesto sedeti v tem parlamentu. Med drugim je govoril tudi o inovativnosti financ. Glede na današnje članke v slovenskem časopisju, se mi res zdi, da SDS obvlada inovativne finance. Jaz sem vesel, da ta koalicija želi predvsem vzdržne finance in zakonito finančno poslovanje. Veliko je bilo v tem parlamentu že povedanega in prav gospod Tanko, ki je prej klical k temu, dajmo govoriti o proračunu pa še kakšna razprava iz opozicije prej je na dolgo in široko govorila o briljantnosti dediščine. No, mislim, da ni nobena skrivnost, da je gospodarska in finančna kriza v tej državi razkrila vse strukturne slabosti naše nacionalne ekonomije, pravzaprav vprašanje kako slabo so betonirani temelji nacionalne ekonomije. Imamo nizko produktivnost gospodarstva, ki je tehnološko nezahtevno, premalo inovativno in vse to je povzročilo velik upad gospodarske aktivnosti. Do tu lahko ugotovimo, da so naše ocene enotne. Pri tem opozicija zelo rada pozablja na to, da so bili oni v času svojega vladanja soočeni z verjetno v zgodovini neponovljivim zlatim časom mednarodne gospodarske konjunkture in da je ta vlada soočena, upajmo, prav tako z neponovljivim virom in globino te gospodarske in finančne krize. Ta upad gospodarske aktivno se danes pozna v sistemu socialne varnosti, kjer imamo v vseh blagajnah socialnih transferjev - socialnega in zdravstvenega zavarovanja, pokojninskega zavarovanja - velike težave, vidimo, da trg dela slabo deluje, da mu slovensko šolstvo daje zelo šibak človeški potencial za ustvarjanje enega konkurenčnega preboja. No, prejšnje obdobje pa je gotovo zaznamovalo tudi to, da sta človek in njegove ustvarjalne sile in dostojanstvo bile povsem razvrednoteni in da je privatizacijski model pripeljal do koncentracije lastnine v rokah ozkega kroga elit z nizko stopnjo industrijske demokracije in delavskega delničarstva. Obsežen in zapleten državni aparat, skozi katerega pa bi danes vse te nakopičene težave v naši skupnosti morali reševati, pa s svojimi neživljenjskimi pravili predstavlja eno resno oviro na poti do gospodarskega okrevanja. To zahteva od te vlade, da resno analizira vzroke, zakaj se je v slovenski gospodarski realnosti zgodilo to, kar se nam je zgodilo v zadnji četrtini leta 2008 in v celotnem letošnjem letu, in da korenito prelomimo z napačnimi razvojnimi vzorci in sprostimo to državo, da se bodo sprostili ustvarjalni potenciali naših ljudi in končno tudi Slovenijo pripeljali na pot razvojnega preobrata. Zame je zato pri obravnavi tega proračuna ključno naslednje: ali proračun podpira ambicijo po zahtevnem gospodarskem prestrukturiranju v smeri večje konkurenčnosti gospodarstva, boljših in zaključenih proizvodov in storitev z višjo dodano vrednostjo ter močnimi blagovnimi znamkami, ki bodo ljudem, ki te proizvode in storitve ustvarjajo, zagotavljali tudi višjo blaginjo in več varnosti? Drugič. Ali vsebuje proračun zadostna sredstva za protikrizno ukrepanje predvsem za blaženje socialnih posledic krize in za zagon gospodarske aktivnosti? In tretjič. Ali vsebuje ustrezno finančno podlago strateško pomembnim politikam, kot sta izboljšanje šolskega sistema in transformacija Slovenije v družbo znanja in okoljsko prestrukturiranje v smeri nizkoogljične družbe za učinkovit spoprijem z izzivi, ki ga pred nas postavljajo grozeče podnebne spremembe? Gotovo imam tudi sam, tako kot so imeli tudi mnogi kolegi iz vrst koalicije, kakšno pripombo, kašno idejo o tem, da bi kje dali manj sredstev, pa kje ojačali svoje prioritete. Jaz sem vesel, da smo za Maribor uspeli ojačati nekatere stvari in nekatere programe umestiti v ta proračun. Gotovo in verjemite, da mislim isto o vsakem izmed nas, pa bi si želel za kakšno od posamičnosti v tem proračunu večji poudarek. Ne glede na to pa vendar mislim, če odstranimo ta naša lokalna zavzemanja, da vendarle danes moramo tukaj ugotoviti, da ta proračun glede na zelo ozek manevrski prostor možnosti, daje nek optimalen presek na poti do naših strateških stremljenj. Naj to ilustriram s številkami. Za razvojni preobrat dajemo skoraj 230 milijonov evrov več kot v letu 2008; letu 2008, ki je zadnje leto vladanja nekdanje oziroma bivše vlade, ko so za to politiko dali 770 milijonov evrov, ta proračun daje kar milijardo evrov sredstev za različne oblike razvojnega preobrata. 110 milijonov evrov glede na leto 2008 je več sredstev za spodbujanje podjetništva in konkurenčnosti. Skupaj 400 milijonov. Plus 253 milijonov evrov na skupaj 830 milijonov evrov, kar pomeni več kot četrtino poudarjena prioriteta na področju razvoja prometa, pri čemer se ta vlaga prioritetno v razvoj trajnostnih oblik mobilnosti. Socialna varnost - plus 150 milijonov evrov, ukrepi aktivne politike zaposlovanja - plus 63 milijonov evrov na skupaj 528 milijonov evrov. V uvodni predstavitvi stališč Poslanske skupine SDS je bilo rečeno, da je primanjkljaj proračuna za leto 2010 večji, kot so investicije. To je res, vendar samo, če investicije gledamo kot investicije v cesto ali zid. Tisto vlaganje, ki ga je strateško primanjkovalo v tej državi v celotni zgodovini dvajsetih let, je vlaganje v ljudi in tega vlaganja in ko seštejemo ene in druge investicije, kot ključne pa investicije v ljudi, vidimo, da je ta znesek bistveno, bistveno presežen. To je tisto ključno vlaganje, ki ga potrebuje ta država, če hoče povečati svoje konkurenčne sposobnosti in se bolje soočiti z globalnimi tržnimi razmerami. Kar se tiče ciljne usmerjenosti proračuna. Jaz sem zelo vesel, da se je Vlada odločila za ta bistven korak. Se pa strinjam s tistimi, ki menijo, da ta ciljna naravnanost proračuna v tem prvem proračunu še morda ne zažari tako, kot bi si vsi skupaj želeli. Zato Vladi priporočam, da okrepi mehanizme za nadzor nad uresničevanjem ciljev in predvsem da še ojača metodologijo, kako priti do pravih ciljev pri snovanju prihodnjih proračunskih politih. Mi nikoli nismo trdili, da smo najboljši, da smo brez napak, nikoli nismo dejali, da kakšne stvari ne bi mogli narediti bolje, prav tako nismo trdili, da je samo naša vlada ključ do narodove odrešitve. To je točno tista drža, ki jo lahko vsak dan vidimo v tem parlamentu na strani opozicijske SDS. Takšna neobjektivnost bi bila zelo nevarna za našo vlado. In ker hočemo rešiti nakopičene težave te države, jih moramo najprej prepoznati in nato kritično ocenjevati svoje delo, da vidimo, kaj lahko naredimo še bolje, kaj lahko naredimo na bolje, kje naši ukrepi ciljajo v prazno, kje moramo dati večji poudarek zato, da povečamo učinkovitost naših politik. To delamo zavestno in to je ključ, da bomo čez tri leta volivkam in volivcem položili račune za njihovo zaupanja, ko so nam zaupali to državo, da jo upravljamo odgovorno za spremembe. In te spremembe prihajajo. In velik del teh sprememb se vidi tudi v proračunih za leti 2010 in 2011, ki predstavljata jedro tega mandata. Drža opozicije je povsem drugačna: prej je bilo vse dobro, danes je slabše od slabšega. In če bi bili tako naivni, da bi nasedli tej nedržavotvorni drži SDS, potem bi bilo povsem jasno, da lahko samo Janez Janša jamči naši državi javnofinančno stabilnost, četudi jo izposluje z računovodskimi triki in izsiljevanjem; da lahko samo Janez Janša jamči naši državi gospodarsko rast, četudi ta temelji na panogah z nizko dodano vrednostjo in kronični odsotnosti razvojnega prestrukturiranja, samo Janez Janša jamči za pravno državo, če ne drugače pa z dirigiranjem dela tožilstva in razvrednotenjem celotnega pravosodnega sistema. Samo Janez Janša jamči za demokratičen razvoj družbe, če ne drugače pa z okupacijo javne RTV in političnim mešetarjenjem največjimi mediji v državi in samo Janez Janša jamči za pravo rešitev mejnega vprašanja, četudi sklene zato sporen dogovor v Haagu, s katerim ogrozi vitalne nacionalne interese. In končno, samo Janez Janša jamči za varnost naše države, četudi to varnost naših ljudi in naših vojakov podredi financiranju svoje stranke za zmago na volitvah. Hvala bogu, da slovenska javnost ni tako naivna in prav je, da so ljudje kritično do te vlade, v tem pa črpamo nujno spodbudo in zavezo za to, da delamo bolje kot smo delali doslej. In priporočam opoziciji, ne podcenjujte naših ljudi, ker se tako poceni ne dovolijo naplahtati. Gospod Vizjak je zadnjič v odgovoru na mojo razpravo ob zaključnem računu dal simpatično prispodobo o tem, kako sem kot "mlad razvojni smrkač", kot me je poimenoval, nasledil dobro kmetijo in sedaj jamram, ker v malhi ni dovolj za zapravljanje in zapitek. "Mlad razvojni smrkač" je namreč ugotovil, da za lepo fasado kmetije, olepšano s krediti in kmetijskimi subvencijami, raste samo koruza za pitanje prašičev, pri tem pa za pitanega prašiča dobim manj kot za gujdeka. Na tej kmetiji ni ne novega traktorja [[beri: novih tehnologij]] in tudi ne znanja, da bi kmetijo iz ostarelega živinorejskega vzorca preusmeril v pridelavo ekološke hrane z višjo dodano vrednostjo in manjšim okoljskim davkom. Kar se sveti kot dobra dediščina, se tako hitro izkaže za prekletstvo, s katerim še tako dober novi gospodar ne more narediti nič pametnega. In enako je z državo. Svetleča gospodarska rast je temeljila na panogah z nizko dodano vrednostjo in na visoki inflaciji, namesto razvojnega prestrukturiranja se je barantalo in tajkuniziralo lastništvo, očitno kar v pisarni bivšega premierja, visoka zaposlenost zaradi mednarodne konjunkture pa je silila več kot polovico ljudi, da delajo za mizerne plače, ki komaj zagotavljajo življenje nad pragom revščine. Šolski sistem je bil samo eden od talcev političnih botrov desnice za njihove načrte za privatizacijo šolstva, ne pa za sposobnost skupnosti, da poveča svoje znanje za razvojni preboj. Razlika med časom krize in konjunkture je zato očitna. Prepričan sem, da je tisto, kar je res dobro v teh dveh proračunih, ta strateška usmeritev v drugačno politiko, v novo politiko. Med drugim tudi v to, da se v tej koaliciji jasno zrcali drugačna politična kultura. Mislim, da ne boste našli enega primera, ko bi se tolikšna javna sredstva prelivala v blagajne strank, kot lahko to vidimo zaradi plenilske logike in logike zmagovalcev nad javnim interesom in nad interesi države, kot je to bilo očitno videno v prejšnjem mandatu. Z vso pravico mi lahko odrečete objektivnost pri tej politični in proračunski analizi, prepričan pa sem, da bo Vlada tudi in predvsem zaradi teh dveh proračunov, ki predstavljata jedro njene politike v tem mandatu, z zmago ali porazom na volitvah, gor ali dol, Slovenijo za seboj pustila boljšo. In če bi imeli dobre namene, če bi tej državi res želeli dobro vsi skupaj, potem bi moralo za to iti v slovenski politiki, ne pa za oblast za vsako ceno in ne glede na žrtve.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Odpiram prijavo, o splošnem delu, seveda. Gospod Gvido Kres, izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Sicer sem v življenju vajen delati malo drugače, kot se danes tule pogovarjamo. Če se že pogovarjamo o proračunu, se pogovarjajmo o proračunu in potem prekladajmo številke in postavke sem ter tja ter poskušajmo priti do nekega zaključka. Vendar se bom tudi sam na enak način vključil v to razpravo. Moram reči, kolikor je bilo do zdaj v razpravah povedano, je pač treba skrbeti za socialno stabilnost države. Treba je poskrbeti za ljudi, ki so ostali brez službe. Gotovo ne želim, da bi bila naša država nekje poravnana ali primerljiva z Ameriko, in mi ni do nikakršne amerikanizacije ali kitajizacije. Lahko bi se pa pri tem vendarle pogovarjali o tem, da tiste pozitivne trende, ki so jih nekatere države kljub vsemu vzpostaviti, to pa je bistveno zmanjšanje gospodarske rasti, bi bilo treba privzeti, pa ni pomembno, iz katere države prihajajo, seveda ne na račun sociale. Ogromno gre za povečanje osebnih dohodkov oziroma za odhodke v javni porabi. Pa vendar bi se vprašal, ali so tu tudi kakšne rezerve. Lahko bi se pogovarjali o rezervah. Poglejte, smo ena redkih držav oziroma ena od držav, ki imajo ogromno bolniških izostankov. Ti bolniški izostanki pridejo na 8,6 dneva na zaposlenega, samo še Hrvaška jih ima več. Pa nimamo nobene kontrole nad tem. Ocenjeno je, da je letno v Sloveniji izgubljenih od 750 do 800 milijonov evrov, samo v breme delodajalcev pa od 235 do 250 milijonov evrov. Če bi število izgubljenih dni zaradi bolniških staležev zmanjšali na 10%, bi zdravstveni blagajni prihranili 50 milijonov evrov, pa bi bilo verjetno tudi na ta način lažje pomagati Ministrstvu za zdravje, da prebrodi to krizo. Seveda je pa to tudi obratno. Če se pa bolniške povečajo, bo pa še večja izguba. Tako, bi bilo treba iskati rešitve tudi izven tega, da se samo išče rešitev v samem proračunu in potem temu tudi primeren minus državnega proračuna. Mi smo se v tem času tudi veliko pogovarjali o povišanju plač nekaterim v tej državi. Jaz sem že takrat bil na stališču, da če se proračun toliko in toliko procentov slabše polni kot se je, naj bi se temu primerno tudi plače v javnem sektorju in v podjetjih, katerih je država lastnik, zmanjšale, seveda do tistega socialnega minimuma preživetja, za katerega se bomo zmenili, da mora biti, ostalo je pa čisto vseeno. Pri tri tisoč evrih plače na mesec, tudi če je 10% manj, zaradi tega bomo vseeno živeli in delali tudi mi. Govorilo se je tudi o zdravi prehrani, o ekoprehrani in o tem kako naj se vlaga v kmetije. Veste, dokler ne bo kupna moč v tej Sloveniji boljša in večja, ljudje tudi ne bodo kupovali zdrave prehrane in ekoprehrano in tukaj si moramo natočiti čistega vina. Dokler ne bomo standard naših državljank in državljanov poboljšali, tudi v tem primeru nimamo priložnosti in možnosti najti premik. V tej debati danes so potekale tudi debate o predvolilnih dogodkih in o tej strašni patrii. Vsi pa pozabljamo, da se je enkrat v tej državi zgodil tudi eden zelo neracionalen nakup, falcon. Ta falcon še sedaj bremeni državo na raznorazne način in problem imamo vseskozi. O tem pa ni nihče spregovoril v današnji razpravi. Skratka, če se hočemo obmetavati, se lahko obmetavamo en na drugega, en drugemu nekaj pripisujemo, pa mislim, da to ni prava pot. Potem, ko se pogovarjamo tudi o taki veliki luknji v invalidsko-pokojninskem sistemu, ali se je kdo danes vprašal, kaj pa Steklarna nova, neplačani prispevki za delavce. Ti delavci bodo "ta kratko" potegnili in tudi država ob tem. Ne vem, če je to dobro, tudi tukaj je treba iskati rešitve. Pa naj bom še jaz malo, ne ravno najbolj konstruktiven. Poglejte, Viator&Vektor, v katerega spada Sistemska tehnika, pa ne bi zdaj govoril še o osebi, ki to firmo vodi tudi ogromno prispevkov, ki niso bili plačani. Tukaj noter je ogromno rezerv, ta denar je treba izterjati in sem prepričan, da bo tudi ta proračunska luknja lahko bistveno manjša. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Andreja Rihter.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Še dobro, kolega, da je tolikokrat zvonil telefon, da ni bil moten. Ampak, ko danes poslušam to razpravo o proračunu za prihodnje obdobje in ko poslušam o vsemogočnih zakonih, ki ne nazadnje še niso niti doživeli pravega postopka, ko poslušam vsepovprek, sem in tja in potem tudi očitke, kako eni razpravljajo in kako razpravljajo drugi, se seveda vprašujem, kaj od tega bodo imeli Slovenci oziroma tisti, ki se jih ta proračun tudi tiče. Poslušam tudi zgodbo o tem, kaj je koalicija zapisala v svoj sporazum, kako to uresničuje in tako dalje. In mogoče naj spomnim, da je to vlado skupaj sestavila Socialna demokracija, s predsednikom Pahorjem na čelu in zaradi tega se nismo izneverili našemu glavnemu poslanstvu, ki seveda temelji na socialnem sporazumevanju med socialnimi partnerji in ki prinaša zmanjšane, ravno zaradi socialnega sporazumevanja, v tem proračunu oziroma proračunu za leto 2010 kar 400 milijonov evrov prispevka. Seveda, v odgovor enemu izmed razpravljavcev pred nami, da ni bilo doseženo socialno partnerstvo oziroma ni bilo razgovora. Daleč od tega. Naj ob tem mogoče tudi spomnim, da smo vsako leto razpravljali o proračunu in da je ta proračun za razliko od ostalih sestavljen po vsebinah - ravno tistih vsebinah, ki prinašajo stabilnost za vse generacije - in se posveča še posebej generacijam starejših in mladih. Seveda ne gre za astronomska povečanja pokojnin, ampak gre za stabilnejšo socialno varnost in da se pokojnine ne zvišujejo tako, kot bi bilo zaželeno zaradi stanja, v katerega smo šli, in da se sredstva ne na račun javnih storitev in ne na račun občin zmanjšujejo v tem proračunu. Zanimivo je tudi to, da je v proračunu zelo jasno povedano in razloženo o šestnajstih vsebinah, ki se temu tudi posvečajo, in da ob tej razpravi, ko poslušam posebej kolege iz opozicije, ne slišijo dobro. Ne slišijo dobro o tem. Ravno kolega pred menoj je razpravljal o zdravju vsepovprek, pri tem pa vemo pa celo na Odboru za zdravje smo si bili vsi enotni, tako pozicija kakor opozicija, da je tako veliko povišanje sredstev za zdravstvo resnično odraz dogovoru koalicije za prihodnost. Tudi veliko povečanje sredstev za investicije na področju zdravstva in s tem seveda tudi predpisana vsa zakonodaja, ki temu tudi sledi, zaradi velikih odločitev, nepravilnih odločitev, posebej pa tudi nepravilnosti, ki so se na tem področju tudi odvijale. Namreč, zdravstvo in socialna varnost sta ena od najpomembnejših prioritet v proračunu, jasno in glasno zapisana v našem koalicijskem sporazumu in tega se tudi držimo. To obveznost smo ne nazadnje našim volivcem na zadnjih volitvah tudi dali in to bomo tudi uresničili. Tako se sredstva za to razvojno politiko v predlogu proračuna za leto 2010 v višini 2 milijona 594 milijonov evrov povečujejo in predstavlja to že kar 4,278 odstotka odhodkov proračuna. In prva naloga v tej razvojni politiki in v tem razvojnem proračunu je ravno zaradi tega ohranitev socialne varnosti in zdravstvenega varstva na doseženi ravni do sedaj. Ampak pri tem smo dodali, da je vse to na račun večje preglednosti, učinkovitosti in pravičnosti pridobivanja socialnih prejemkov. Naj seveda spomnim tudi, da bi bilo mogoče dobro ob današnji razpravi, jutrišnji razpravi in posebej tudi, ko se bomo odločali in glasovali o proračunu, prevzeti ne nazadnje tudi to odgovornost, kar je zapisano in kar nekateri govorite, spoštovani kolegi in kolegice, da je v proračunu zelo jasno, da so zagotovljena sredstva za ohranjanje in ustvarjanje novih delovnih mest, za povečanje dostopnosti predvsem za mlade in nadgraditev znanja in kompetenc, ki ustrezajo potrebam trga in seveda tudi spodbujanje mobilnosti. Vse to je zelo jasno, zelo transparentno vidno iz predlaganega proračuna in iz zelo široke debete, ki jo je Vlada in posamezna ministrstva tudi v teku razprave pojasnila in tudi argumentirala. Zato je zastiranje oči nepreglednostjo za zelo slab proračun v fazi, v kateri smo lahko rečem, neresnica ali pa tudi zavajanje javnosti. Naj na koncu mogoče samo še omenim eno izmed vsebin, ki so me tudi nekako zmotile. Vseskozi govorimo o zaposlovanju in o sredstvih, ki jih namenjamo za zaposlene v javnem sektorju. Sama se spominjam, da smo že leta 2003 ob koncu leta sprejeli odločitev, da se zaposlitve, posebej v državni upravi, zmanjšajo za 1% in da je tovrstna odločitev veljala tudi v prejšnjem obdobju prejšnje vlade, vendar številke kažejo drugače. Tukaj ne bom navajala, ker so prav tako tudi zapisane v proračunu oziroma jih verjetno tudi sami dobro poznate, pa si sami poglejte, kako so bili ne nazadnje izvajani ti sklepi o zmanjševanju števila zaposlenih, te številke, predvsem pa o sredstvih, ki so bila porabljena za nove zaposlitve in novozaposlene v prejšnjem obdobju. Danes v tem proračunu beremo že, da je v obdobju enega leta bilo 224 manj zaposlitev, in prepričana sem, da se bo ta številka o racionalnosti in iz dogovora, kar je tudi zapisano, zmanjšala v celotnem javnem sektorju. Naj omenim ob koncu, da je splošna razprava o tem proračunu za mene zelo resna debata, saj gre za proračun za dveletno obdobje, ki pomeni obdobje izhoda iz gospodarske in finančne krize. Zaradi tega je sprejemanje odločitev za proračun, ki je vsebinski in ki namenja ne nazadnje sredstva v proračunu za tiste vsebine in vitalnosti, ki pomenijo gospodarsko rast, spodbujanje novih gospodarskih programov in tudi novih zaposlitev, zelo veliki transferji v investicije iz državnega proračuna, dober. Seveda, če pa kdo misli obratno - in moram reči, da je pozicija tukaj v celoti tudi enotna-, pa lahko samo obžalujem, da niste ali nismo v preteklosti, ko je bila gospodarska rast veliko višja in predvsem ko so bile možnosti tudi v preteklem obdobju glede črpanja evropskih sredstev naravnane tako, da bi se lahko počrpala in da bi se pripravljali projekti za črpanje sredstev v preteklih dveh letih, pa se to ni zgodilo. Naj povem, da mi je zaradi tega proračun zelo blizu, zelo vsebinski in te vsebine, ki so zapisane, predvsem spremljajo vse številke, ki so v proračunu tudi zajete. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Bogdan Čepič. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Žal bom verjetno nekatere podatke ponovil, ki so bili danes v različnih razpravah že povedani. Moj namen ni, da bi se samo ponavljali, ampak sprejeli dejstvo, da je treba večkrat ponoviti, da je proračun za leti 2010 in 2011 nastajal v izjemno težkem, lahko bi rekli tudi kriznem času. Po podatkih o planirani rasti bruto domačega proizvoda v letu 2010 jo načrtujemo samo za 0,9% in šele v letu 2011 nekoliko bolj optimistično, 2 in pol %, ob tem da imamo v letu 2009 negativno rast BDP-ja za 7,3%, da je do višine BDP-ja v letu 2008, ki je bila v višini 37,14 milijarde evrov, kar dolga pot, ocena za leto 2009 je namreč 35,9 milijarde in v letu 2010 v višini 36,4 milijarde. Ko je bila stopnja registrirane brezposelnosti leta 2008 6,7% in da je v letu 2009 verjetno 9,1%, da je planirana v letu 2010 celo 10,6% in leta 2011 skoraj 11%, to je dodaten pritisk na proračun, saj smo priča povečanju številu brezposelnih, ki potrebujejo oziroma jim bo po naši zakonodaji pripadalo nadomestilo za čas brezposelnosti, po tem času pa tudi razne oblike socialnih nadomestil oziroma pomoči. Ko davčna reforma in posamezne davčne olajšave, ki smo jih sprejemali v Državnem zboru, kot protikrizne ukrepe in so se začeli izvajati v letu 2009 in se nadaljujejo v letih proračunskega načrtovanja, prihodke v proračunu zmanjšujejo za slabih milijard0 200 milijonov evrov. Ko sta Vlada in Državni zbor v letu 2009 sprejela mnoge protikrizne ukrepe, predvsem za realni sektor, ki ima delno finančni učinek pri zmanjševanju davčnih prihodkov, delno predvsem na področju socialne politike pa pri finančnih transferjih direktno v podjetja. V mislih imam subvencioniranje krajšega delovnega časa, subvencioniranje čakanja na delo ter dodatnih prekvalifikacij. Vse to se bo delno izvajalo tudi v letih 2010 in 2011, ko bo še trajala, upajmo, da v nekoliko milejši obliki, gospodarska kriza in tudi socialna. S tem proračunom pa se zagotavlja minimalna socialna varnost za vse, tudi tiste, ki so izgubili delo ne po svoji krivdi. Zagotovo lahko ugotovimo, da bi bila kriza na področju zaposlovanja brez protikriznih ukrepov še mnogo večja. Že v začetku poletja bi verjetno presegli število 100.000 brezposelnih. Ob tem pa je treba izpostaviti tudi socialni dialog s sindikati javnega sektorja, ki so pristali na to, da se usklajevanje plač z novo plačno reformo, ki je nastajala sicer dolgo, dobrih 7 let, a v mnogi boljših gospodarskih razmerah, da se dokončna realizacija te reforma prestavi za kakšno leto ali dve in pri tem odpravijo tudi napake, ki so se pojavile pri izvajanju le-te. Prav tako je izjemno pomemben dogovor o usklajevanju pokojnin. Torej, proračun je dejansko nastajal v izjemno težkih, kriznih časih, tako za gospodarstvo, ki dejansko bije za preživetje in še vedno zagotavlja s svojo dodano vrednostjo sredstva za delovanje države, kot tudi na drugi strani pritiski vseh tistih, ki so v težki socialni stiski in s prihodki, ki jih dobivajo kot socialne transferje, ali še huje, pri tistih, ki s svojim poštenim delom ne zaslužijo dovolj, da bi živeli človeka primerno življenje. Zato je ta proračun dejansko krizni proračun. Vlada, ki je pripravljala predlog proračuna za leti 2010 in 2011, je bila pred težko odločitvijo. Lahko bi sestavila proračun, ki bi bil z minimalnim primanjkljajem ali pa celo brez njega sestavljen tako, da bi povečal davke, ki jih je pred tem ukinila ali ta ali prejšnja vlada, zmanjšala socialne transferje, ukinila razne subvencije za pospeševanje gospodarskega razvoja, omejila sredstva za razvoj, ustavila večje investicije, predvsem v železniško infrastrukturo, odpovedala tudi sredstva Evropske skupnosti, neselektivno zmanjševala število zaposlenih v javni upravi. In kaj bi s tem storili? Gospodarska kriza bi se nadaljevala, mnoga podjetja dodatnih davčnih obremenitev ne bi preživela, nezaposlenost bi rasla mnogo hitreje, verjetno nad 150.000 ali še več. Vse to bi bilo verjetno možno, a zagotovo bi se vprašal, ali je to tudi moja vlada, ki bi naj imela čut tako za razvoj kot tudi za socialno politiko do vseh nas. Torej, vlada, ki skrbi za razvojno in socialno politiko v tej državi. Na srečo Vlada ni predlagala takšnih preproščin, in ni sledila strogim maastrichtskim kriterijem in se ni ustavila pri primanjkljaju samo minus 3% BDP-ja. Odločila se je, da bo proračun preoblikovala v razvojne politike, začrtala cilje posameznih razvojnih politik, jih napravila tudi pregledne, ne glede, v katerem ministrstvu se določena razvojna politika izvaja. S spremenjenim proračunom se bo doseglo naslednje: večja preglednost proračunskega procesa, večja odgovornost in disciplina posameznika za rezultate, večja preglednost in usklajevanost posameznih razvojnih politik. Ob sorazmerno velikem primanjkljaju v višini 1,8 milijarde in dobrih 5% BDP-ja pa je Vlada uvedla še fiskalno pravilo, ki je vezano na višino odhodkov, vezanih na financiranje iz integralnih proračunskih virov. To je dobro. Vlada v naslednjem letu ne sme popustiti pritiskom po povečanju odhodkov, ki zagotovo bodo. Le tako bo imelo to fiskalno pravilo svoj učinek in bo dolgoročno vplivalo na stabilnost javnih financ. Proračun, ki ga imamo danes pred seboj, je razvojni. Naj povem z nekimi številkami v primerjavi z razvojnimi politikami, v primerjavi z letom 2008, ko je BDP rastel v višini 3,5%. Moja ocena je, da je pravo razmerje med letom 2008 in 2010, saj je dejansko leto 2009 bilo krizno, kjer smo z dvema rebalansoma proračuna, prvim poskušali nekoliko strukturo proračuna spremeniti, z drugim pa dejansko možnosti proračuna uskladiti z dejanskim stanjem. Pa poglejmo razvojno politiko, spodbujanje podjetništva in konkurenčnosti. V letu 2008 je bilo za to razvojno politiko namenjenih 286,5 milijonov evrov, leto 2010 397 milijonov evrov ali dobrih 110 milijonov evrov več. Ob tem je največje povečanje ravno pri spodbujanju tujih investicij, razvoju turizma, spodbujanju konkurenčnosti na regionalni ravni in temu je namenjeno več kot skupno 320 milijonov evrov. Visoko šolstvo, znanost in tehnologija leta 2008 smo namenili 490,5 milijona evrov, za leto 2010 planiramo 719 milijonov ali dobrih 230 milijonov evrov več. Ob tem je največje povečanje na postavki tehnologija in informacijska družba Podpora tehnološko razvojnim projektom skoraj 150 milijonov, ob tem pa se sredstva za financiranje študijskih programov in ostali programi povečujejo sorazmerno malo. Torej, tehnološkemu razvoju je tako skupno namenjeno več kot 400 milijonov evrov. Promet in prometna infrastruktura leta 2008 - 621 milijonov, leto 2010 - 830 milijonov ali za slabih 200 milijonov več. V promet in prometno infrastrukturo se bo vložilo 733 milijonov evrov, saj to so dejansko investicijska sredstva. Velik delež je namenjen sektorju železniškega prometa, ki je bil v preteklosti zagotovo podcenjen, in tudi zaradi slabih vlaganj v železniško infrastrukturo imamo danes nekoliko več težav na tem področju, tudi strukturnih. Politika kmetijstva leto 2008 -460 milijonov, leto 2010 - 498 milijonov ali za 38 milijonov evrov več. Ob tem je namenjeno skoraj polovica sredstev za ukrepe razvoja podeželja v skupni višini okoli 210 milijonov evrov. Torej, tudi to je denar, ki je namenjen razvoju. Okoljska in prostorska politika. Leta 2008 - 171 milijonov, leto 2010 - 262 milijonov ali dobrih 90 milijonov evrov več. Večji delež sredstev se namenja trajnostnemu upravljanju z naravnimi viri v skupni višini 175 milijonov evrov, urejanju stanovanjske politike pa nameni le slabih, žal le slabih 8 milijonov. Zagotovo bi si Socialni demokrati želeli, če bi bilo mogoče, da se ta delež poveča, predvsem pa, da se uredi nekako razmerje med najemnimi in lastniškimi stanovanji, ki je v Sloveniji verjetno eno najslabših v Evropski uniji. S tem bi dosegli, da bi mnogi mladi, predvsem mladi, prišli do kvalitetnih urejenih stanovanj. Če samo to seštejemo, lahko ugotovimo, da je Vlada namenila za razvoj in investicije več, kot dejansko je primanjkljaj v višini 1,8 milijarde. Torej ne drži trditev nekaterih poslancev, da je primanjkljaj večji kot je predviden investicijsko-razvojni vložek v tem proračunu. Kljub kriz in znižanju BDP-ja se je Vlada odločila, da je treba vlagati tako v razvoj kot tudi investicije in tudi na ta način pomagati gospodarstvu v Sloveniji, zato lahko mirno brez slabe vesti trdim, da je ta proračun tudi razvojni kljub krizi. Je pa ta proračun tudi socialno naravnan. Poglejmo razvojno politiko, socialno varnost in zdravstveno varstvo, ki je najvišja ovrednotena razvojna politika v tem proračunu. V letu 2008 je bilo namenjenih dve milijardi 178 milijonov evrov, v letu 2010 2 milijardi 585 milijonov evrov ali slabih 734 milijonov več. Zelo so se povečala sredstva za socialne transfere, nekatera sredstva za izvajanje kriznih ukrepov ter sredstva za izvajanje aktivne politike zaposlovanja. Okoli 25% proračuna je namenjeno prav socialni varnosti in zdravstvenemu varstvu. Vlada se zaveda, da je v krizi treba skrbeti tudi za socialno ogrožene skupine ljudi. Vse to je vpliv trenutne gospodarske in lahko bi rekli tudi delno socialne krize predvsem za tiste, ki so se ne po svoji krivdi znašli v situaciji, ko ne morejo več preživeti. Upam, da se bodo sredstva, predvsem za socialne transfere, pravično razdeljevala. Treba bo dokaj hitro vzpostaviti sistem nadzora nad prejemanjem raznih socialnovarstvenih dodatkov, da ne pridemo v situacijo, da bodo nekateri ugotovili, da je biti bolje nezaposlen in prejemati socialno pomoč iz različnih virov in imeti tako višje prejemke, kot da bi delali. To ni dopustno in bo treba hitro pristopiti k sistemski rešitvi nadzora nad socialnovarstvenimi prejemki. Zato lahko govorimo tudi o socialno naravnanem proračunu in takšen proračun, ki ga je sestavila ta vlada, bom tudi podprl. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Dejan Levanič.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Moram reči, da kar z zanimanjem poslušam današnjo razpravo in ponovno vidim, da veliko članic in članov tega parlamenta želi krizo spremeniti kot očitek za slabo delovanje te vlade, predvsem pa z nekimi populističnimi izjavami v bistvu spreminjati javno mnenje, da bi bilo še bolj negativno kar se tiče delovanja aktualne vlade. Leto dni je od tega, kar je trenutna politika prevzela vodenje oblasti, leto, ki je bilo zaznamovano z gospodarsko in finančno krizo. Protikriznih ukrepov je bilo veliko, nekateri so bili uspešni, drugi spet nekoliko manj uspešni. Toda dejstvo je eno: razmere so se spremenile. Vse tisto, kar je bilo ambiciozno zapisano pred prevzemom oblasti, se je moralo oziroma se bo moralo nekoliko prirediti in na nas vseh je, da bomo videli, kako bomo iz te krize izšli, mogoče nekoliko močnejši ali pa bomo lahko naredili tisto, kar je realno. Bistveno je, da smo uspeli stanje v današnji situaciji stabilizirati, kar pomeni, da kriza ne bi pustila še večjih negativnih posledic. Ohranili smo veliko delovnih mest, z veliko protikriznimi ukrepi, ki so bili že sprejeti. Vendar je kljub temu, recimo, treba ohraniti v naših mislih neko dejstvo, da so bile v celotni zgodovini Slovenije storjene velike sistemske napake, ki se pa niso reševale dolgoročno; reševale so se ad hoc ali pa so bile pometene pod preprogo, kar pa ni prineslo nobenega razvoja. In v enem letu čudežev pač ni moč pričakovati. Tudi daleč od tega smo, da bi lahko izjemno pozitivno ocenjevali delo trenutne vlade. Čaka nas še težko prihajajoče leto. Niti približno nismo iz tega, da bi lahko rekli, da je kriza za nami in da bo sedaj vse lepo in prav. Velik problem bo brezposelnost in na tem področju je treba pogledati, kaj konkretno se v proračunu dogaja. Cilj pa je, ne glede na vse, v Sloveniji ohraniti socialno varnost, prekiniti prakso izkoriščanja delavcev, ki krizo ta trenutek čutijo v največji meri, in postaviti neko novo razvojno paradigmo. Strukturnih reform v preteklosti ni bilo. Čeprav so bile marsikatere vlade polna usta tega, kaj je treba narediti v prihodnje, kako je treba strukturno spremeniti našo družbo, kako pomagati gospodarstvu, da bo delovalo bolje, je vse to ostalo le pri besedah. Ni napredka v smislu prestrukturiranja gospodarstva, tega nismo doživeli. Dobra podjetja so bila izčrpana in zato nepripravljena na soočenje z veliko krizo. Danes je trenutek, da naredimo korak naprej. Prihajamo v drugo obdobje, ko bodo, recimo, tiste stvari, ki so začrtane v proračunu, lahko realno odsevale, ali bodo prinesle nek napredek ali ne. In res je, koalicijska pogodba predvideva veliko stvari, ki še niso bile uveljavljene. Razlogi so pač razmere, v katerih delujemo. Morda vsega ne bo možno uresničiti, naša ambicija pa kljub temu ostaja, da naredimo čim več. Zanima me, kako bi ravnali v tej situaciji tisti, ki so imeli priložnost, da naredijo nekaj dobrega, pa mogoče niso imeli dovolj volje za to, kako bi ravnali v tem položaju. Lepo je biti pač na neki točki pameten, ko opazuješ stvari iz ozadja. Še enkrat. Situacija niti približno ni enaka. V prejšnjem mandatu, v času gospodarske rasti, in vladati danes v času krize, je sigurno ena velika razlika. In to si moramo vsi dopovedati. Če nekomu, ki je vladal v gospodarski konjunkturi, v gospodarski rasti, ni uspelo narediti plusa v državnem proračunu, ko so bili pogoji idealni in visoka gospodarska rast od nas oziroma od te vlade se pa pričakujejo v času krize veliki čudeži. In to je v bistvu tisto, kar je dvolično, ko govorimo o soočanju z gospodarsko krizo. Veliko stvari je bilo že narejenih. Če pogledate samo protikrizne ukrepe, jaz bom omenil samo eno stvar, da ne bom predolg, to je štipendijski zakon. Prej sem slišal od marsikaterega poslanca iz opozicijskih vrst, da ga skrbi za mlade, za prihodnost mladih. Kaj ste pa delali takrat, ko je bilo mogoče mladim nekaj resnično dati, nekaj več dati? Ko ste sprejemali štipendijski zakon, ko je 17 tisoč prosilcev ostalo pred vladi, ker se v cenzusu za štipendijo upošteval tudi otroški dodatek, tudi pokojnina, če jo je kdo prejemal po očetu, itd. To so vse zadeve, ki jih niste hoteli videti ali želeli spreminjati v preteklem mandatu. Mi smo spremenili štipendijski zakon. Ocenjuje se, da bo 5 tisoč več štipendij v novem šolskem letu. Ustanovljen je bil Svet Vlade za mladinska vprašanja, pododbor za mladinska vprašanja v Državnem zboru. V usklajevanju je zakon o javnem uresničevanju interesa na mladinskem sektorju, ki ima podlago za nastanek nacionalnega programa, kaj točno želimo narediti na sektorskih politikah, od stanovanjske politike, ki je velik problem, zaposlovanje, ki je velik problem, dostop do izobraževanja, ki je velik problem, vključevanje mladih v proces odločanja itd. To so zadeve, ki so ostale nedorečene. Spet ena izmed sistemskih napak, ki ni bila rešena. Če bo kdo moral pokazati nekaj na tem področju, potem bo sigurno to ta vlada, ki bo, po tem ocenjevana ob koncu tega mandata. Dejstvo ostaja tudi eno. V letu 2009 smo bili priča hitremu poslabšanju stanja javnih financ. To je tako rekoč prišlo skoraj čez noč, čeprav so nekateri to napovedovali. Nasprotno, s strani SDS je bilo še novembra 2008 jasno povedano, da krize ne bo in da bojazni za tako sprejemanje ukrepov v Sloveniji ni. Tudi sprejeti ukrepi fiskalne politike v preteklih letih so pomembno prispevali k slabemu stanju javnih financ. Višje zadolževanje v letu 2009, kar je bil eden izmed očitkov, kaj ta vlada dela, je hočeš nočeš tudi eden izmed protikriznih ukrepov. Ta denar smo namreč vezali pri bankah in jim na ta način tudi pomagali zagotoviti boljšo likvidnost oziroma sveži denar za nove kredite. Konkretno mogoče. Vlada je namreč začasno deponirala iztržek nekaterih izdaj obveznic, govorim o 1,6 milijarde evrov ali 4,4% bruto domačega proizvoda pri bankah. In to je pomemben ukrep. In največji delež iz tega pa gre za povečanje kapitalskega deleža v finančnih institucijah oziroma dokapitalizacije Nove Kreditne banke Maribor in Nove Ljubljanske banke v višini 460 milijonov evrov. To so finančna sredstva, ki jih je morala Vlada od nekod vzeti, rezervirati in naložiti. Javnofinančni primanjkljaj, o katerem je veliko govora, je sigurno velik, ne odstopa veliko od evropskega povprečja. Dejstvo je, da v prihodnjem letu ne bo presegel 5,6%, v letu 2011 pa bo za dobro odstotno točko nižji. Javni dolg naj bi se povečal največ do 40% bruto domačega proizvoda, to pomeni, da kljub kriznim časom v prihodnjih letih sledi politika, ki bo razbremenila javne odhodke, ki bo razbremenila zadolženost in ki bo postavila zadeve v kolikor toliko normalne okoliščine. Če gledamo naprej, moramo vedeti, da je gospodarska rast od začetka leta 2005 temeljila na povečanjem zadolževanju. In očitek tej vladi, da je šele zdaj začela zadolževati Slovenijo, je žal nerealen. Že leta 2005 se je začel proces zadolževanja, najbolj izrazito se je bruto zunanji dolg povečal v letu 2007 za dobrih 10 milijard evrov, kar pomeni, da je 6,8% rast bruto domačega proizvoda bila zgrajena na nerealnih temeljih. Celotni zunanji dolg se je v mandatu prejšnje vlade poveča iz 15 milijard evrov na 39 milijard evrov, se pravi, da se je v celotnem mandatu Janševe vlade Slovenija zadolžila v tujini za skoraj isti znesek, kot se je Slovenija zadolžila od osamosvojitve do konca leta 2004. Da se razumemo, jaz verjamem, da je imela prejšnja vlada dobre namene s tem in da je dala v bistvu vse od sebe. Vse le ni bilo tako rožnato s prejšnjim proračunom in je treba vedeti, kakšno je bilo realno stanje. In da se nam to več ne ponovi, potrebujemo popolnoma drugačno proračunsko politiko, potrebujemo proračun, ki bo spodbujal večjo produktivnost, večjo gospodarnost, učinkovitost oziroma uspešnost pri proračunskih uporabnikih. In bistvo je v tem, da je treba načrtovanje izdatkov neposredno povezati s cilji in dejavnostmi za doseganje teh ciljev, se pravi, da bomo vedeli kaj želimo narediti, ne samo, da bomo rezervirali znotraj proračuna nekatere postavke za nekatere projekte. Mi moramo vedeti, kaj bomo iz teh projektov dobili, moramo uvesti evalvacijo, moramo imeti konkretne cilje, kako bo to vplivalo ne samo na gospodarstvo temveč tudi na naše ljudi, ki so tam zaposleni. Pomemben del razvojne komponente, dimenzije v tem proračunu odpade na investicije. V letu 2010 se bodo te investicije konkretno izvajale in so sredstva za njihovo izvedbo zagotovljena v državnem proračunu, ki je pred nami. V tem proračunu je zagotovljenih 1,7 milijarde evrov za investicije, kar pomeni 4,6% bruto domačega proizvoda in 16% celotnega državnega proračuna. To pa bo, hočeš nočeš, pomembno vplivalo na spodbujanje gospodarske rasti. Za namen razvojnega preobrata je v letu 2010 namenjenih več kot milijarda evrov, kar je 330 milijonov evrov več kot leta 2008. In to so pomembni premiki znotraj tega proračuna, za katerega marsikdo lahko nameni veliko kritik, ampak žal z malo argumenti. Naslednje področje: visoko šolstvo, znanost, tehnologija, informacijska družba. Sredstva se povečujejo za 63 milijonov evrov v primerjavi z letom 2009 in kar za 228 milijonov evrov v primerjavi s tem, kar je bilo realizirano leta 2008. To kaže na to, da se zavedamo pomembnosti tega področja, da se zavedamo, da je prihodnost v inovacijah, znanosti, tehnologiji, ki bo pripeljala to družbo naprej. Če pogledamo suma sumarum, vse skupaj, vidimo, da je v predlogu državnega proračuna za leto 2010 za to področje namenjenih oziroma zagotovljenih 720 milijonov evrov. Politika prometa, o kateri je bilo danes veliko govora in tudi nekaj kritičnosti. V železniško infrastrukturo v preteklosti nismo vlagali nič ali pa skoraj nič. Zato pa smo pri razvojnih potencialih železniške infrastrukture tam, kjer smo. Če pogledamo, recimo, konkretne podatke, se najbolj povečuje točno ta del, torej 243 milijonov evrov v letu 2010 glede na leto 2009, kar je posledica ravno tega, in to je financiranje v izgradnjo železniške infrastrukture. Velika težava, s katero smo že soočeni in bomo soočeni v prihodnjem letu, je ravno problem brezposelnosti. Sredstva na področju trga dela in razvoja tega so se, če jih primerjamo z letom 2008, povečala s 180 milijonov evrov na 530 milijonov evrov. Želel bi, da imamo, ko govorimo o teh številkah, vedno v mislih, da je kriza prizadela naš proračun za 800 milijonov evrov. To je velik primanjkljaj, veliko sredstev manj priteka v proračun, toda kljub temu smo uspeli najti neka sredstva, ki bodo zagotavljala boljši razvoj. Če pogledamo ekonomsko strukturo odhodkov, bodo transferji posameznikom v letu 2010 prejeli 1,4 milijarde evrov ali 3,7% BDP, kar konkretno pomeni 314 milijonov evrov več kot leta 2008 in 71 milijonov evrov več kot leta 2009. Ministrstvo je okrepilo tudi ukrepe na področju aktivne politike zaposlovanja. Namenjena sredstva se povečujejo za dobrih 33 milijonov evrov na več kot 109 milijonov evrov. Konkretno govorimo, kaj bo takšna politika pripomogla k izboljšavam, je sigurno omogočila 17.000 neposrednih prehodov brezposelnih oseb iz programa aktivne politike zaposlovanja v trajnejše zaposlitve, skupaj pa kar 44.000 vključitev v različne ukrepe. Ta trenutek sem naštel zgolj nekatere stvari, ki so zajete v proračunu. Nekatere pozitivne stvari, ki bodo odsevale nek razvoj in nek napredek. Dejstvo obstaja, da populistične izjave, da bo Slovenija bankrotirala, da prodajamo oziroma odvzemamo Sloveniji ozemlje in da spravljamo to državo na kant, so ta trenutek neresne razprave, ker ni argumentov, kako soočiti ukrepe, ki jih sprejema ta vlada, politiko, ki jo izvaja ta vlada, s tem, kar se je dogajalo v preteklosti. Upam, da se motite, da bodo rezultati pokazali drugače. Nekateri rezultati so že pokazali pozitivno politiko. Verjamem, da se bo pozitivna politika kazala predvsem na dolgi rok, kjer sistemske spremembe kažejo predvsem to in boste kasneje mogoče, čeprav dvomim, priznali tudi kakšno dobro potezo tej vlade, ki se že kaže. Je pa dejstvo, da je pred nami še dolga pot in še zdaleč ne moremo biti zadovoljni s stanjem, ki je v naši državi. Hvala lepa.
Besedo ima mag. Branko Grims.
Vsem lep pozdrav. To je prijeten trenutek, ko vsakokratna obravnava proračuna postavi na nek način tudi luč in zrcalo pred obstoječo koalicijo in vlado. Spomnil bi, da pred samo letom dni, nekateri ste to napačno interpretirali, kot da gre za SDS, ampak konec leta 2008, že v začetku obdobja vlade in koalicije, ki je sedaj na oblasti, je bila s strani evropskih institucij popolnoma enotna ocena, da bo kriza zadela Slovenijo mnogo manj kot katerokoli drugo državo in da bo torej Slovenija imela mnogo manj posledic, ker ima tako dobro štartno osnovo. To lahko preberete v katerikoli izjavi, ki so jo dajali takrat, od ocen Evropskega parlamenta, Evropske komisije, finančnih institucij EU. Takrat je bila ocena glede tega enotna. Oni pa ene stvari niso vedeli. Niso vedeli, da bo edina lastnost, po kateri bi lahko merili to koalicijo, njen napuh, s katerim zavrača vse predloge, ki jih daje opozicija, kategorično, se norčuje in zasramuje sogovornike takrat, kadar ji zmanjka argumentov, sama pa pravih predlogov ne daje in jih ne sprejema. Tega pa te evropske institucije niso mogle vedeti za sedanjo koalicijo, zato je po letu dni tukaj podoba koalicije na mizi. Imenuje se proračuna za naslednji dve leti. Na nek način bi lahko tukaj spet kot izhodišče uporabili kar tisto najbolj varovano skrivnost, ki jo je nekoč razkril minister Križanič. Ko je rekel, "ja, saj pod sedanjo vlado je šlo že vse narobe, kar je narobe lahko šlo. To je Murphyjev zakon. Vse, kar gre lahko narobe, bo narobe tudi šlo. In s tem je razkril kateri zakon je pravzaprav edini, ki velja za vladajoče. In potem poznate vsi tudi naslednji Murphyjev zakon: da je naravni razvoj stvari iz slabega na slabše. To se pravi, po obeh rebalansih je na nek način naravno, da koalicija predlaga taka proračuna, kot sta sedaj na mizi. Nerodno je samo, kako to počne. Počne tako, da pri tem na vse načine poskuša preusmerjati pozornost od edinega dejanskega, vsebinskega, življenjskega problema, ki ga ima ona sama, in ker je ta koalicija na oblasti, je to tudi vseslovenski problem. Nestrokovnost in nesposobnost za soočanje z gospodarsko kriz in neskončno izživljanje v notranjih sporih v koaliciji. To je edino, po čemer jo ljudje pravzaprav lahko prepoznajo. Zdaj jo bodo prepoznali lahko čedalje bolj tudi po dejanjih. Ne samo po tistih vse daljših vrstah čakajočih na zavodih za zaposlovanjem, ampak tako po prihodkovni kot po odhodkovni strani proračuna. Oba sta problematična. In da se to ne bi opazilo, kaj počne koalicija? Vrže v javnost eno kost za drugo kostjo. Enkrat je to nezdružljivost funkcij, drugič je to govor, kdo naj bi kje koga financiral, čeprav tisti, ki to rečejo, vedo, da je to laž, tisti, ki potem o tem naprej sprašujejo, vedo, da je to laž in vedo, da je oni, ki je izrekel to laž, in sprašujejo tiste, ki ravno tako vedo, da je to laž in, da oni vedo, da je to laž, pa še to še vedno počnejo. Ker so pač za to plačani, imajo tako navodilo. In to sem danes, mimogrede, moral odgovarjati celo dopoldne, pa vsakemu sem odgovoril isto. Z dobro voljo, veste. To je zgodba, na koncu katere kos zavije čokolado. Saj vsi poznate tisto reklamo, ko na koncu, ena pravljica je taka, čisto za lase prevlečena, na koncu svizec zavije čokolado. Tukaj imamo pa v praksi doživljano isto zgodbo, isto pravljico, popolnoma izmišljeno v slovenskih razmerah in na koncu pač neka druga žival, konkretno kos, zavije čokolado. Ista zgodba. Lahko bi tudi eno lepo risanko po njej posneli. Da gre res samo za to, da na koncu kos zavije čokolado, se lahko prepričate glede na to, da ste nekateri zelo konkretno napletali. Če bi vsaj prej pogledali na internet, bi vedeli, da je bilo ob 14.11 objavljena izjava Björqvista za STA: "Absolutno nobenih dokazov nimamo, da bi denar iz Patrie končal v SDS in da je to v celoti napačna informacija." Jaz samo upam, da bodo vse dosledno preiskali. Tudi v zvezi s to napačno informacijo, ki je že v celoti zanikana, gospe in gospodje, pa ste se nanjo sklicevali prej v svojih govorih. Saj veste, na koncu bo kos zavil čokolado. Upam, da jo bodo preiskali zato, ker veste, tisti, ki širi laž, stori s tem kaznivo dejanje. In nekateri ste direktno z besedami dokazovali tisto staro resnico, ki je znana že iz zgodb o drugi svetovni vojni, da ima mati Partija vedno dve hčeri - eno je debela Laž, drugo pa grda Kleveta in obe sta problematični. Ampak, nekateri se tega svojega sorodstva nikakor ne odpoveste, pa to je vaša pravica, noben problem zaradi tega. Žalostno pa je, da je takšna politična kultura v Sloveniji. Je pa nerodna stvar, če govorite o prihodkovni strani proračuna in nam očitate jemanje kreditov. Jaz ne vem, ali naj nekaterim zaželim spet dobro jutro ali kaj. Morda je stvar v tem, da nekateri vidite kot zgled, aha, nek lažnivec bo zdaj nagrajen z enim dobro plačanim mestom v Evropski uniji. Ampak veste, to ne bo zaradi tega, ker je ta človek vedno zavestno manipuliral in skupaj dajal tisto, kar je javnega dolga, za katerega garantirajo davkoplačevalci z javnim denarjem, in tisto, kar je zasebni kredit, ki je zasebno tveganje tistega, ki kredit jemlje, in tistega, ki kredit daje. In z davkoplačevalci nima absolutno nobene zveze, zato gre to za zavestno manipulacijo in laž, če se potem to kar uporablja kot neko javno zadolženost, kot nekaj, s čimer se seje strah. Tisti, ki bo nagrajen, zdaj ni nagrajen zato, on bo nagrajen zaradi te zgodbe, na koncu katere "kos zavije čokolado". Da se ne bi slučajno varali tisti, ki mislite, da boste za širjenje dodatnih laži nagrajeni z dobro plačanimi mesti v Evropski uniji. Ne boste, na koncu boste samo brezposelni lažnivci. To bo vaš problem. In zato, lepo prosim, nikar tega ne delajte, dajmo se skupaj potruditi za to, da ljudem nalijemo čistega vina. In čisto vino v tem primeru je to - porast javnega dolga, veste, je v enem samem letu z 22% družbenega bruto proizvoda na 33% družbenega bruto proizvoda. To pa je tisti dolg, za katerega se jamči iz denarja davkoplačevalcev. V enem samem letu je ta koalicija in njena vlada uspela za polovico povečati dolg, ki so ga skupaj pred tem ustvarile vse vlade - Peterletova, vse Drnovškove, potem Bajukova, Janševa in Ropova skupaj! Za polovico ste ga v enem samem letu povečali, gospe in gospodje. In vi si upate tukaj širiti laži o tem, kdo zadolžuje to državo. Vi uničujete substanco še za naslednje generacije v tem trenutku. Če bi ta denar šel v neke dobro premišljene projekte, ustvarjanje novih delovnih mest z visoko dodano vrednostjo, oprostite, sem jaz tudi prvi za to, da bi vas podprl. Ampak vi s tem denarjem zgolj premoščate, kupujete čas, to je v resnici vsa politika, ki je tudi točno v tem proračunu in v tistem za naslednje leto. Vi samo kupujete čas in čakate, da bo francosko ali nemško gospodarstvo potegnilo ta voz naprej in da se boste zraven "prišlepali", ker sami nimate nobene ideje, nobenega projekta, nobenega koncepta - nič! To je povedal vaš predsednik Vlade nedavno tega, ko je v parlamentu odgovarjal na poslansko vprašanje - da se pač čaka, da bo nemško in francosko gospodarstvo - zanimivo, da oboje vodijo desnosredinske stranke, to samo malo za šalo - potegnilo evropski voz naprej. In takrat računate, da bo tudi tukaj nekaj boljše, kot je. To je čisto napačna logika. Namesto da bi sami iskali razvojne poti, da bi jih vtkali v ta dva proračuna, sta proračuna v resnici, ko gremo pa na odhodkovno stran, izrazito protirazvojno naravnanja, v enem delu celo v nasprotju s temeljnimi človeškimi vrednotami, nečloveška. Bom kasneje, ko bomo pri amandmajih, več govoril o teh stvareh, ampak kako lahko rečete, da je razvojno naravnan proračun, če je že iz sprejetih proračunov v minulih letih zdaj v tem proračunu iznenada izginila za naslednje leto postavka, ki bi omogočala zgraditev enega krožišča, ki je na izjemno nevarni točki, na regionalni cesti, in zajema tisoč oziroma potencialno celo 2 tisoč ljudi, podjetnikov, gospodarstvenikov, otrok, zaposlenih. To je kar ven padlo. Ampak denar za izbrisane pa bo, ja, to pa ja! Tukaj se vidi, kaj je za vas prioriteta. Razvoj zanesljivo ni, kupovanje volivcev pa zagotovo. Podobno je, da ne bi kdo mislil, da je ta trditev neosnovana, ko sem rekel, da je nečloveško, ven je padel oziroma za pet let je zamaknjen projekt izgradnje ceste, ki bi odpravila najhujšo črno točko v Sloveniji. Gre za minimalen 3 kilometrski odsek ceste, ki ima zdaj žalosten rekord po največjem številu ponesrečenih otrok, ker gre tam regionalna cesta čez vasi, v celotni Sloveniji. In ta projekt ste lepo kar zamaknili za določeno število let, ker vam očitno politično ne paše. Imate druge prioritete. Pri prihodkovni strani je ta proračun odraz temeljnega slovenskega problema, to je gospodarska neuspešnost sedanje vlade, pomanjkanje kakršnekoli iniciative, pomanjkanje idej, pomanjkanje koncepta in obenem neznansko kreditiranje, dejansko kreditiranje, ki ga bodo plačevali še naslednji rodovi v Sloveniji, zato da bi premostili to obdobje in na nek način hitro izkoristili ta čas za kupovanje določenih slojev. Saj veste, omogočili ste povišanje plač določenim strukturam v sodni veji oblasti, imate probleme s tem, kako zdaj vse to usmeriti v korist izbrisanih, in tako dalje. Tu so točno določeni sloji, ki jih nagrajujete, in obenem drugi sloji, ki jih očitno kaznujete oziroma prikrajšujete. Tudi takrat, ko gre za vprašanje varnosti otrok, kot v primeru, ki sem ga prej navedel, kar bi ja morala biti temeljna vrednota, vtkana v samo izhodišče tega proračuna. In potem se dogaja celo še to, ko je, recimo - ker je imel prvi osnutek proračuna, ki je prišel v parlament -, izpadel je celo obsežen ekološki projekt za celotno Gorenjsko. In potem, ko sem pač poskrbel, da je iz tega nastalo nekaj javne polemike - in hvala tistim novinarjem, ki so zmogli toliko hrbtenice, da so to podprli in to temo sploh odprli -, je en del tega prišel nazaj v končni predlog proračuna. Seveda niste sprejeli amandmaja, ki sem ga vložil, pač pa enega od koalicijskih poslancev, da se zdaj po prsih tolče, kaj je naredil. Lepo vas prosim! To je projekt, ki je bil že prej, v prejšnjih proračunih, ki jih je sprejela še vlada pod vodstvom Janeza Janše, na našo iniciativo. Vse to ste vrgli ven, potem ste pa del tega vrnili, ker torej niste pokvarili čisto vsega za Gorenjsko, kar smo mi že pripravili, ampak ste pokvarili samo del in je to zdaj dosežek. No, fenomenalno, moram reči, to je pa res dosežek, da bi se človeku kar solza utrnila. Na prihodkovni strani bi se dalo storiti veliko, gospe in gospodje, če bi malo stopili preko tega svojega okopa napuha, ki vam preprečuje - že kar nek tak pogojni refleks imate, samo da nekdo nekaj predlaga, ste že proti. Naj navedem samo en primer. Kako je mogoče, da toliko najbolj temeljnega računskega znanja ta vlada ni imela, da bi čez poletje malenkost obrzdala svoj apetit pri trošarinah in bi bilo gorivo malenkost cenejše, kot je v sosednjih državah, ko potem ne bi vsi tujci tekmovali, kdo bo s polnim tankom prišel čez celo Slovenijo, tako kot v resnici so in so o tem celo objavljali navodila na spletnih straneh eden drugemu ter podatke, koliko je, recimo, dizelsko gorivo v Avstriji, koliko je na Hrvaškem in koliko je v Sloveniji, to je kako priti čez Slovenijo, ne da bi v Sloveniji tankal. To je samo en tak primer. In ta ogromen tranzit pomeni bistveno več, kot ste morda izmolzli iz Slovenk in Slovencev ter slovenskega gospodarstva in ga tako dodatno obremenili in oškodovali s temi previsokimi trošarinami. Tam bi lahko zajeli ogromno tiste tranzitne mase, ki bi vse to ne samo odtehtala, ampak bi še dodala neko vrednost. In na to ste bili opozorjeni, ker sem poslansko vprašanje postavil. Bile so pobude s strani mojih kolegic in kolegov, ki so vas na to zelo jasno opozorili. Gospod Križanič je v nekem trenutku rekel, "ja, saj o tem pa še nismo razmišljali." Pa bi lahko, ker ste bili opozorjeni. Toda na koncu niste storili ničesar. Raje še naprej obremenjujete lastne državljanke in državljane, kot da bi ukrepali tako, da bi na prihodkovni strani izkoristili vsaj tisto, kar se vam samo ponuja; tega znanja, sposobnosti ali pa preprosto politične volje očitno ni. In potem seveda ne čudi, če je taka, kot je, tudi odhodkovna stran. Spet gre samo za premoščanje, izrazito protirazvojen tekst imamo pred sabo. Protirazvojen, to je nekaj, kar bo bremenilo vse nadaljnje vlade, razvojne projekte v daljšem obdobju. In žal je to tekst - kot sem že z nekim primerom lahko zelo jasno pokazal, lahko pa še katerega navedem, če želite -, ki je celo v nasprotju s temeljnimi občečloveškimi vrednotami. In lahko samo obžalujemo, da je tako vse skupaj s sprejemanjem tega proračuna. Na žalost spominja na neko drugo zgodbo. Toda, poglejte, kako naj človek v takem trenutku nalije čistega vina, če po eni strani imamo Vlado, ki je prvič v zgodovini za deset dni prepovedala objaviti uradne rezultate UMAR-ja, ker so bili tako uničujoče negativni, porazni za to vlado in koalicijo, ker so na mnogih elementih, v času, ko drugje že zaznavajo okrevanje, še vedno beležili izrazito negativne trende. In ko so ti izidi, ki jih overovijo evropske institucije in so verodostojni, končno objavljeni, samo nekaj ur zatem "slučajno" sledi morje aretacij. In celo gospodarstveniki, s katerimi sem govoril, so vsi vedel, kdo je bil aretiran, kakšna je njegova zgodba, kdo je pri aretaciji zraven, nihče pa ni vedel, kako katastrofalne gospodarske rezultate je izmeril UMAR za minulo obdobje. Perfekten trik in zgolj slučajno, seveda, saj je vse slučaj, kar se v politiki dogaja. In samo za to v resnici gre - za to, da ja ne bi stvari prišle v javnost. In v ta isti kontekst mirno lahko damo tudi novi predlog zakona o RTV, kajti tam je predlagana dvostopenjska ukinitev prenosov. Vi se ne bojite tega, da bi kdo nas videl, meni je vseeno, če nas ne vidi, problem je, da mora vas videti, kaj vi v resnici govorite in kaj potem v resnici naredite. To je problem. In tega vas je na smrt strah. Saj meni je jasno, v čem je problem. In to je problem, vas je treba pokazati, kaj tu govorite in kaj potem naredite, ko pritisnete na gumb. Zato imajo ljudje pravico videti. To je tisto zadnje okno, kjer se ne vidi zgolj podoba, tako kot se jo hoče ustvarjati, ampak se vidi, kaj v resnici kdo predlaga in s kakšnimi argumenti in na kakšen način to zagovarja, kakšni so njegovi dejanski cilji in kakšna so njegova resnična dejanja. Zato je to demokratična vrednota in zato hočete to spraviti čim prej stran od nacionalne televizije, da s tem najprej razvrednotite, potem boste pa že varčevalno ukinili, saj je ,jasno za kaj v resnici tukaj gre. Da se ob naslednji takšni priložnosti nihče ne bi mogel iz prve roke seznaniti, kaj je v resnici ta koalicija dosegla, ko bo predložila naslednja dva proračuna, za katera se bojim, da ne bosta nič boljša od teh dveh, ki sta danes pred nami. Ravno nasprotno, bojim se, da bo Murphyjev zakon, da je naravni razvoj stvari od slabega na slabše ves čas vaše vlade še vedno prisoten. In zato naj končam s tisto prispodobo, ki sem jo že prej hotel reči, vse skupaj malo spominja na tisto anekdoto, ko je v Arabiji Kalif se hvalil, kaj vse je on naredil za ljudstvo, pa mu je zmanjkalo, pa je rekel: "No, in v času moje vlade ni bilo kuge." Pa se je nekdo iz množice zadrl nazaj: "Ja, že, ampak zato, ker je bog tako dober, da nam ne pošlje hkrati tebe pa še kugo." Ampak, žal mi pa imamo to oblast, pa še gripo zraven.
Besedo ima gospod mag. Sajovic. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči za besedo. Jaz moram reči, da lepa misel, lepa beseda in pozitivno razmišljanje premaga marsikakšno oviro in kakšno težavo. Sodbo o razpravah današnjega dne si bodo volivke in volivci ustvarili sami. In če nekje verjamemo v tisto, da vsaka misel pomeni na nek način tudi neke vrste energijo, želim, da bi iz tega prostora šlo več tistih dobrih, pozitivnih, tistih, ki želijo rešitve. Sam se bom uvrstil na stran tistih, ki želimo, da ta proračun, ki ni idealen, je pa realen, danes sprejmemo, kajti če sprejmemo tega in tistega za leto 2011, potem bomo delali, gospodarili in ravnali lahko bolj načrtno. Kadar so krizni časi, to je tako, kadar se v družini gradi hiša, tisto leto, ko se zida, ali pa v tistih letih, kar smo dali tisti, ki smo jih gradili več, skozi, takrat ne kupuješ avtomobilov, ne hodiš na morje, na počitnice in še kaj. Takrat se varčuje ciljno za en projekt. V času krize in recesije moramo Slovenke in Slovenci najprej preživeti. Tudi tisti, ki so po spletu žalostnih okoliščin izgubili službo. Tudi za tiste je potrebno poskrbeti za socialne pravice, za zdravstvo, za pokojninsko reformo. Meni osebno se zdi, da je ta proračun zelo socialno naravnan. Če bomo v prvih korakih najprej omogočili preživetje, potem bo tudi v boljših časih prišel čas, ko bomo lahko skupaj dolgoročno in načrtno več ustvarili. Velikokrat se kot župan srečam z različnimi kritikami in razmisleki. In sem se naučil, da najprej razmišljam, kdo kritizira. Če je tisti, ki kritizira, nekdo, ki je v življenju uspel takrat, ko je imel mandat, probleme rešil, potem vzamem kritiko res osebno in skušam zadeve popraviti. Če pa kritizirajo tisti, ki so v življenju malo ustvarili, če se v državne, občinske ceste spuščajo tisti, ki imajo že 30, 40 let makadam na dvorišču, ki dneve preživijo v kritiziranju, v raznih javnih objektih, kjer strežejo osvežilne pijače, kavo in še kaj, takrat si pa mislim, človek, saj ni treba, da se zaradi tega, ker ne moreš, mečeš ob tla. Če recimo nekdo zgodbo proračuna kritizira zaradi nekih preteklih orožarskih afer, jaz moram reči, da mu bom dal prav. Vesel bi bil, če denar, ki je bil zapravljen ali izgubljen v zgodbah o Patrii, raznih trgovinah z orožjem, od osamosvojitve naprej, bi bil neskončno vesel, če pride nazaj v proračun in ga lahko razdelimo med gospodarstvo, med ceste in otroke. Milijoni in milijoni evrov so ga bili oziroma takrat so bile še marke. Če nekdo govori o kakšnih cestah, krožiščih, pa recimo lokalnih pokrajinskih ekoloških projektih, pa takrat, ko je bil štiri leta poklican za to, da jih reši, ni nič storil, potem se usmerim in gledam k drugim ciljem. Se pa pri takih projektih, ki so izpadli iz proračuna, na eni strani zato, ker za vse ni denarja, na drugi strani pa tudi zato, ker kljub temu bi pa morali biti v teh projektih, pa niso, me pa večkrat nanese na razmislek, da je določenim garnituram na ministrstvih, ki pa žal niso bile uvrščena v tisto rubriko kadrovskega števca, da jim je to v interesu, da se nam kakšna taka zgodbica zakuha. Ne morem razumeti, da se je nek nivo na nekem ministrstvu tri, štiri leta ukvarjal z okoljskim projektom, pa ni nič pomembno, ali je gorenjski, ali je čista Ljubljanica, ali novomeščanski, ali pa vodovod v Pomurju, da ga je sedaj, ko so bili ključni momenti, pozabil uvrstiti v proračun. V vseh zadevah ni šlo za naključje. Eden osnovnih očitkov, ki se mu do neke mere lahko tudi sam pridružim predvsem s skrbijo, je skrb, zakaj proračun bistveno več troši, kot pa ima, in to stisko zapira z zadolževanjem. Če bomo z zadolževanjem rešili marsikateri evropski projekt na področju vodovoda, kanalizacije odpadkov, potem je to za to državo koristno in dobro, kajti jemljemo 1 evro kredita, v prispodobi povedano, zato da bomo iz Bruslja dobili 2. Če pa se zadolžujemo za luksuz, prireditve, reprezentanco, potem je pa s tem nekaj narobe. Tudi tisto, kar se nam velikokrat očita, da bi morali več vlagati v gospodarstvo, da bi potem hitro dobili ta evro, dva nazaj iz gospodarstva, s tem razmislekom se strinjam, je resničen, je realen, vendar ima časovni okvir, ki zadevo podaljšuje, kajti vsi ti ljudje, ki čakajo na to in bodo odvisni od tega, morajo ta čas živeti in preživeti. V proračunu iščem bolj svetle točke. Vesel sem, da je ta proračun tako imenovani ciljni proračun. Marsikdo, ki razmišlja o tem slabo, teh ciljev ni zasledil. Če si na področju sodstva, v reformi in v proračunu zadamo za cilj, da bomo sodili v krajših intervalih, hitro, pošteno, učinkovito in za manj denarja, je to v redu. Če imamo željo reorganizirati vojsko, policijo, da bo ta hitra, učinkovita in pa preventivna, da se bodo storilci za tista dejanja, ki so najhujša, znašli za zapahi, potem ocenjujem tudi dobro. Tej vladi pripisujem v dobro tudi to, da je znala potegniti pod črto in pri tem izkoristila tudi krizo, da se je v delu zgodbe lahko naredil obračun s tajkunskimi zgodbami. Saj tajkuni niso od leta 2006 oziroma 2008, ko smo prevzeli mandat. Številne tajkunske zgodbe se sučejo od osamosvojitve in pa še kakšnih let naprej. In tej vladi, tej ekipi štejem v čast, da smo zadeve presekali, postavili tja, kot je treba. Počakati je treba še, da svoje opravijo sodišča. V luč njihovih odločitev se ne bom spuščal. Odločili bodo tako, kot mislijo, da je prav in po zakonu. Ampak tajkuni v temu mandatu zagotovo ne odpirajo šampanjcev. In to štejem za enega pomembnih dosežkov te vlade. Vesel sem, da se končuje avtocestni križ tudi na tistih odsekih, na katerih bi se moral že zdavnaj končati, pa se ni. V temu mandatu bo to storjeno, pogled usmerjamo k železnicam. Slovenija seveda obnovo železniške infrastrukture še kako potrebuje iz gospodarskih, finančnih in ekonomskih vidikov, da bo Luka Koper res okno v svet, da si bodo želeli takšno luko imeti tudi naši sosedje iz sosednjih držav, ki so vezani na transport iz te luke in pa da ohranimo slovenske ceste v dobrem stanju in da potrošimo manj goriva, da gre tudi z okoljskega vidika prevoz po cestah. Vesel sem, da je v temu proračunu veliko sredstev za socialne transfere, za zaposlovanje. Da imamo na eni strani rekorden obseg javnih del. To se mi zdi ta trenutek v redu in dobro. Vesel sem tudi, da smo na področju stanovanjske problematike za mlade družine tudi naredili korak naprej in da se v tej družbi zavedamo, kako pomembno in dragoceno je, da vlagamo tudi v znanost, razvoj in v raziskave. Prejšnji teden je bila objavljena lestvica. Od tisoč evropskih podjetij po količini sredstev, ki jih vlagajo v razvoj, sta bila na tej lestvici samo dva uspešna. In jaz mislim, da je to lep model. Poslanke in poslanci, ki smo obiskali inštitut Jožef Stefan, smo videli, da imamo v Sloveniji res znanost, ki dobro, lepo ime v tej državi nese tudi širom sveta in pa Evrope. Da imamo tam res ljudi, ki so tisto znanstveno idejo pripravljeni in jo znajo prenesti v gospodarstvo. In vesel sem, da tudi zato namenjamo več sredstev in pa več denarja, da nas bodo po svetu in po Evropi poznali ne samo po odličnih športnikih pač pa tudi kot dobre znanstvenike, raziskovalce in pa gospodarje. Veliko več stvari v temu proračunu se mi zdi pozitivnih, dobrih, vrednih podpore, zato bom v tej podpori sočasno ob razmislekih, kako proračun pa še izboljšati, nadgraditi in popraviti ter tako kot vsi poslanci poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bom tudi ta proračun, za katerega še enkrat povem, da je realen, ni pa idealen, z veseljem podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa dr. Andreja Črnak Meglič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospa državna sekretarka s sodelavkami in pa kolegice ter kolegi! Verjetno še nobena vlada do sedaj ni bila soočena s tako težko nalogo, kot ta vlada pri pripravi proračunov za leti 2010 in 2011. Ne le svetovna gospodarska kriza in posledice, ki so se odražale v slovenskem prostoru, ne le neprestrukturirano gospodarstvo, ki nas je zateklo v neljubi situaciji, da je probleme še toliko težje reševati, pač pa tudi izziv, da se z oblikovanjem proračuna spoprime na nekoliko drugačen način, kajti vemo, da pretežni del proračuna vendarle je zacementiran, da tako rečem, z zakonodajnimi rešitvami in da pravzaprav manevrskega prostora za manevriranje ostane zelo malo. To je jasno prejšnjim vladam in pa tudi sedanji vladi. Sama ocenjujem, da je oblikovanje proračunov za obe leti dokaj uspešno, kajti vlada se je pri tem soočala tudi z zasledovanjem treh ciljem. Prvi je ta, da oblikuje anticiklično politiko in na ta način pravzaprav omogoči, da se gospodarski zagon prej začne, socialne posledice pa ostanejo manjše. Na drugi strani, da pospeši razvojno politiko, in na tretji strani, da ostane realna. Skratka, da vse te ukrepe vpne v ekonomske zmožnosti te države. Sama bi se še posebej pozitivno izrazila o ukrepih, ki so na področju socialne politike. Tako vidni ekonomisti kot tudi gospodarstveniki so že do sedaj zelo pozitivno ocenili ukrepe vlade na temu področju. Zato imamo v Sloveniji eno najnižjih stopenj brezposelnosti v Evropi. Na drugi strani pa naj opozorim, da prav ta vlada snuje celo vrsto sistemskih sprememb, ne samo na zdravstvenem, pokojninskem področju, ampak tudi na področju zaposlovanja, socialnega varstva in tako naprej. Novi sveži pristopi, kako učinkoviteje upravljati s tem delom naše države. Za socialne transferje bo namenjeno kar 3,8% bruto domačega proizvoda, pa vendarle je tudi mene zaskrbelo, ko sem se soočila s Predlogom Zzkona o interventnih ukrepih, kaj bo ta poseg pomenil za socialno ogrožene skupine. Prvo izhodišče, da pravzaprav nikomur nič ne jemljemo, nobene socialne pravice, je ostalo v bistvu realizirano. Pri tej drugi situaciji pa se srečujemo pravzaprav z realnimi možnostmi naše ekonomije, vendar pa bi želela nekoliko demistificirati to črno sliko, ki jo želijo prikazati naši kolegi. Že prejšnja vlada je socialne transferje razdelila v dve veliki skupini, in sicer pokojnine, ki se valorizirajo skladno z rastjo plač, in pa druge socialne transferje med katerimi, žali bog, so se zatekle tudi nekatere pravice iz dela, kamor tja ne sodijo: porodniške, nadomestilo za brezposelnost in pa bolniške. To niso socialne pomoči, ampak so socialne pravice in bi analogno pokojninam veljalo razmišljati o enakem načinu valorizacije. Ampak to se pač ni zgodilo. Vse se je zmetalo v isti koš, samo upokojenci so bili dovolj močni, da so iz zakona o usklajevanju transferjev posameznikov in gospodinjstev v Republiki Sloveniji izstopili, za vse ostale pa velja, da se njihovi prejemki valorizirajo z letno rastjo cen življenjskih potrebščin za obdobje januar - december. Če to pogledamo, pod velikim pritiskom je prišlo do spremembe tega zakona, tako te valorizacije potekajo dvakrat letno. Seveda je vprašanje valorizacije ključnega pomena tedaj, ko govorimo o visoki inflaciji. V tem primeru lahko rečemo, da praktično že celo leto beležimo minimalno oziroma skoraj ničelno inflacijo, da se ne pričakuje kakšno bistveno povečanje te inflacije, zato pravzaprav polovično usklajevanje z rastjo življenjskih stroškov na osebnem računu posameznika ne bi pomenilo več kot evro na mesec manj prihodka. Pri pokojninah je ta razlika nekoliko večja, vendar tudi v nadaljevanju se ne bomo srečali več s tako intenzivno rastjo plač, kot smo se srečali pač v preteklem letu kot posledice usklajevanja rasti plač v javnem sektorju, zato verjetno tudi pri pokojnini 500 evrov pač tisto, kar naj bi nekako jemali iz žepov upokojencev, ne bo znašalo več kot 2,5 evra na mesec oziroma 30 evrov na leto, ob predpogoju, da se bodo plače povečevale približno 1% na leto. Treba je biti realen: kaj je možno in kaj pravzaprav to res pomeni. Ne pa ljudem slikati hudiča, ker dejansko za to ni nobene potrebe. Treba pa se je zavedati, da se gibljemo v nekih realnih okvirjih, iz katerih moramo izhajati. Druga stvar, o kateri bi želela spregovoriti, je vprašanje izdatkov za javni sektor oziroma tudi za zaposlene v javnem sektorju. Moram reči, da je Vlada pač zelo uspešno odigrala simultanko s sindikati javnega sektorja, vendar v tej točki bi jaz bila nekoliko kritična. Ena izmed koalicijskih zavez je bila, da bomo zagotovili prenos posameznih aktivnosti izven javnega sektorja in ga pravzaprav prenesli na nejavni sektor. In da se popolnoma razumemo, edini partner, ki za mene tukaj pride v poštev, so neprofitni izvajalci. Dejstvo je, da je bila to izjemno uspešna strategija, ki so jo že v sedemdesetih letih, ko so se soočale z gospodarsko krizo, uporabljale zahodne družbe in je prinesla izredno ugodne rezultate. To se pravi boljše obvladovanje javnofinančnih odhodkov na tem področju in pa tudi izboljšanje zadovoljevanja potreb prebivalcev. Žal mi je, resnično mi je žal, da nobena vlada do zdaj ni spoznala tega velikega potenciala, potenciala te strategije, o kateri so bile napisane debele knjige. Naj na koncu zaključim s tem, da opozicija ima veliko, veliko idej, kako reševati in zapreti poračune, vendar pa me ta zgodba zelo spominja na nekega modreca, ki je kmeta učil krmiti kravo. "Krmil jo je po navodilih tega gospoda, na koncu pa je krava crknila." Jaz se bojim, da je tako tudi z vašimi nasveti, zato verjamem v to, da kar je pripravila Vlada, je dobra podlaga za oblikovanje proračunov za naslednji dve leti, če se pa ne bo vse izšlo tako, kot je treba, je pa še vedno čas za popravke in za rebalanse. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lista je izčrpana. Želi še kdo v okviru splošne razprave? [[Da.]] Odpiram čas za prijavo. Prijavite se, prosim. Besedo ima gospod Anton Kampuš. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovane strokovne službe, kolegice in kolegi, hvala lepa za besedo. Tudi jaz moram reči, da je razvidno, da je proračun razvojno naravnan, država s proračunom gre v smeri, da si za sebe vzame nekaj odstotkov manj, namenja pa več za znanost, tehnološki razvoj, gospodarsko spodbujevanje, za okolje, investicije in tako naprej. Razvidno je tudi, da je smer nova, kar je bilo razbrati že iz drugega rebalansa proračuna, v letošnjem letu se je povečal razvojni delež proračuna, kar je ob krizah, in še posebej ob finančni in gospodarski krizi običajno. Proračun 2010-2011 je nastavljen tako, da je jasno razvidno, da proračun še vedno zajema vse protikrizne ukrepe, kar je v tem trenutku pomembno. Usmerjen je v varčevalne ukrepe in tudi priporoča varčevanje. Poseben poudarek je dan stabilizaciji javnih financ, kar je osnova ob kriznih ukrepih. Šele po teh treh alinejah je vselej usmerjen v spodbujanje in dolgoročni razvoj gospodarstva in prestrukturiranja. Kar je pa zelo zanimivo, je razmerje znotraj tega proračuna, torej za leto 2010 bom najprej predstavil, in sicer, da je v tem trenutku cca 20% namenjeno za razvoj, prešli smo od 17% na 20%. 17% je bilo pred nekaj leti nazaj, v tem trenutku pa imamo 48% namenjenega za socialo, to je trg dela, razvoj človeških virov, zdravje in tako naprej, 32% za državne institucije: vojska, policija in vse ostalo. Največji napredek se mi zdi prav v tem, in v tem trenutku je treba narediti napor, da mogoče ta procent, o katerem sem govoril, teh 20% za razvoj, mora biti vedno večji. In prav je, da gremo v to smer. Zakaj pa ta proračun prinaša ali je sestavljen nekoliko drugače, temelji na novih temeljih, vsi ste o tem že govorili, na novih osnovah, naslanja se na 16 razvojnih politik ali ima 16 ciljev, ne pa tako, kot je bil do zdaj, po ministrstvih. Ve se, kakšna je bila praksa. Ministrstvo je dobilo svoj delež pogače in samostojno gospodarilo in ga uporabljalo. Sistem, ki smo ga uvedli, je naredil korak naprej, sicer v tem smislu, da bo točno razvidno, za kaj bodo namenjena sredstva uporabljena in kaj se bo investiralo. To je na nek način neka razlika. Pomembna novost je tudi, ki odlikuje ta proračun ali pripravo proračuna, da nujno povezuje razvojne politike. To strokovnjaki dobro poznajo. Zato bo prisilila vse k medresorskemu usklajevanju, kar je bila do zdaj velika slabost, zaradi katere je bila poraba javnih sorazmerno neučinkovita, cilji pa so velikokrat ostali samo na papirju, torej neuresničeni. Danes največ besed leti na primanjkljaj. Kakšen je primanjkljaj, zakaj je do njega prišlo. Skoraj sem dobil občutek, da sem na nogometni tekmi, da bi vsi navijali, da bi bil ta primanjkljaj čim večji. Vsak bi si želel, da je ta primanjkljaj čim večji. Takšen občutek sem dobil. Jaz pa pravim prav obratno, tudi opozicija ima za cilj, da je primanjkljaj čim manjši. Tudi opozicija. Vsi skupaj moramo imeti cilj, da je primanjkljaj najmanjši. Ker pa je primanjkljaj, to vsi poznate, strokovnjaki še posebej, je sestavljen iz velikega števila parametrov, ki pripomore k temu, da je primanjkljaj manjši ali večji. Kritike ki letijo na sedanjo vlado, so v neki smeri tudi neupravičene. In tudi bivša vlada je pripomogla k temu, da imamo v tem trenutku takšen primanjkljaj, kot ga seveda imamo. Samo tri parametre bom naštel in čisto na kratko. Pred nekaj dnevi smo obravnavali zaključni račun za leto 2008 in smo ugotovili: 43 milijonov evrov minusa. Ugotovili smo tudi iz sredstev EU bi lahko dodatno pridobili 64, in če to seštejem, je to okoli 110 milijonov. S tem bi lahko postorili marsikaj. Če že ne prestrukturirali gospodarstvo, zagotovili prihod novih firm, novih delovnih mest in mogoče tudi obdržali pri življenju Muro in še kakšne druge firme, ki so na račun tega šla v stečaj. To sta smo dva tista pomembna. Kolegi so našli še veliko drugih. Kot tretjega bom pa omenil to, kar sam nekako ne morem prezreti in ne morem doumeti, da se v letih nazaj to ni zgodilo. Reforme, ki jih je bivša vlada načrtovala in ki jih je tako zagovarjala, potem pa je naletela na malo nasprotovanje sindikatov ali koga drugega, da so takoj vrgli puško v koruzo. To je nekaj neverjetnega. Tudi ta parameter, če bi reforme, ki so bile načrtovane v prejšnji vlade bile tudi izvedene vsaj v minimalnem smislu, bi danes imeli manjši primanjkljaj. Saj to je verjetno vsem jasno. Če bi želel polemizirati okoli teh reform, je tudi to res, da smo takrat živeli v dobri svetovni konjunkturi. In prišlo je do tega, da smo takrat izčrpavali gospodarstvo, namesto da bi ga v tistem ugodnem trenutku v času za reforme tudi izvedli. Takrat je bil čas za reforme. Jaz sicer ne morem reči, ali so se teh reform ustrašili, ali niso imeli volje, niso imeli kadrov, ali kaj drugega. V bistvu pa je bil dan poseben poudarek, da v jasnosti se pa daje vtis, kot da se reforme izvajajo, kot da tečejo in tako naprej. V bistvu pa se v smislih teh reform ni zgodilo nič. Pri teh reformah je treba reči, da dober gospodar, kmečka logika, velikokrat sem to tudi slišal, v času debelih krav varčuje in preudarno ravna za takrat, ko ni tako dobro. Upam si celo dati oceno, da je prioriteta bivše vlade bila vodenje EU, zanemarili pa so izvedbo nujnih in prepotrebnih reform v Sloveniji. Trije bistveni argumenti, ki so pripomogli k temu, da imamo danes primanjkljaj takšen, kot ga imamo. K temu primanjkljaju je treba z logiko vzeti tudi gospodarsko in finančno krizo, ki ni prevzela samo Slovenije, ampak je prizadela celotno Evropo, celotni svet. In tudi tu imamo posledice. Zaradi tega bi pričakoval, da smo znotraj tega proračuna po moji oceni, predvsem strokovne službe, ki so ga pripravljal, imeli vse te parametre pred seboj in ga pripravili v čim boljši meri, da bomo lahko v naslednjem letu in še v letu 2011 doživeli hitrejši razvoj, da smo usmerili sredstva v prave razvojne politike, ki bodo prinesle hitrejši razvoj in pa dolgoročno prestrukturiranje našega gospodarstva, kar nam prinaša nova delovna mesta in bolj kvalitetna delovna mesta. Ne to, da bodo ljudje delali za 400 evrov. Ampak to, za kar se tudi danes sindikati zavzemajo, za 600 evrov in še več. To je naš cilj in jaz ocenjujem, da proračun za leto 2010 in leto 2011 gre v to smer in nam to prinaša. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. K razpravi sem se javila pravzaprav zaradi tega, ker že celo dopoldne poslušam pričakovano črno-belo slikanje proračunov, ki sta pred nami, in če postavim to v kontekst tega, da naj bi bili vendarle za padec gospodarske rasti, za zvečanje brezposelnosti in še za kakšnega od očitnih znakov recesije krivi samo tisti, ki so dobili zaupanje volivcev lansko jesen, potem se mi zdi neodgovorno od politike, da ne zna povezovati vzrokov in posledic in nekajkrat je bilo že povedano, kako bi bilo treba ravnati takrat, ko je konjunktura in, da bi se potem tudi v času recesije stvari vendarle z nekoliko hitrejšo in uspešnejšo ali aktivnejšo vlogo lahko urejale. Ampak kakor koli že, nekaj proračunskih razprav sem že poslušala v Državnem zboru. Če temu dodam še tiste ob rebalansih, nikoli nisem slišala, da bi opozicija priznala koaliciji, da je pripravila dober proračun. Tisto, kar se v tem kontekstu spreminja, so samo okoliščine in vprašanje je, ali lahko preslikavamo razmere iz let 2004 na razmere v letih 2004, 2008, razmere 2009, 2012 in po nekaj letih bo šele mogoče ugotoviti, kakšne so bile dejanske politike, s katerimi se ukvarjajo tudi številke v proračunu in ki kažejo na prioritete te vlade. Sama sem natančneje spremljala obravnavo proračunov v nekaj delovnih telesih in k tej črno-beli razpravi bi rada vendarle dala nekaj barve in povedala, da je bila v Odboru za kulturo, šolstvo, šport in mladino pa ocena predlaganega proračuna vendarle drugačne, kot jo poslušamo zdaj in je dobil proračun podporo poslank in poslancev. Pomeni, da so v okviru danih možnosti poslanke in poslanci prepoznali prioritete te vlade na teh področjih, kot tiste, ki jim lahko dajo soglasje, in želeti bi si bilo, da bi bilo takšnih področij še več. Posamične rešitve so vendarle takšne, da imajo svoje korenine v prejšnjih zakonskih podlagah, zato sama nekaterim posebnim delom proračuna, tistim, ki zadevajo zlasti šolstvo, lahko rečem, da je pač škoda, če je tistega denarja, s katerim je mogoče v resnici vse razvojne funkcije zagotavljati, manj kot tistega, s katerim se pokrivajo obveznosti, ki izhajajo iz zakonskih določil. Kljub vsemu pa upam, da bo proračun, ki je, po moje, vendarle drugače oblikovan, kot so bili proračuni do zdaj, pokazal toliko trdnosti, da bo z rebalansom mogoče, morebitnim rebalansom, mogoče popraviti tisto, kar se bo čez čas pokazalo, kot nujno potrebno. Jaz bom seveda proračun podprla. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Andrej Vizjak se je opravičil. Gospod Srečko Prijatelj, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Danes je bilo slišati, da protikrizni ukrepi na evro območju doživljajo pozitivne trende. Temu je moč pritrditi, seveda, minimalni pozitivni trendi so vendar zaznani. Načrtovana javna finančna vzdržnost za leto 2009 je minus 5,9 milijarde in za leto kasneje predvidena za nekoliko manj, 5,8 milijarde. Ko govorimo za vso to negativno stanje in krizo na sploh v gospodarstvu, državi, za številčno nezaposlenost, ki bo ob koncu leta dosegla številko 100 tisoč, kot smo že mi napovedovali na začetku leta, kriva svetovna gospodarska kriza, je seveda to slab izgovor, kajti kriza je lahko tudi možnost in priložnost za nove projekte, nove izzive in to je pred nedavnim, ko smo govorili o rebalansu, za to govornico povedal tudi sam "premier". Vendar, od tega se ni zgodilo nič. Kar mene moti, moti me to, da ko govorimo o plačah tistih, ki proračun polnijo, lahko ugotovimo, da se bodo te plače usklajevale po novem za eno polovico povišice glede na revalorizacijo, eno polovico rasti bodo doživele od tistega, kar bi moralo biti zlasti pri pokojninah, ker gre za minulo delo, bi moralo biti to vsaj na tem nivoju, kot je bilo do sedaj. V redu, Vlada se je odločila na tem področju, da bo to zadevo restriktivno prepolovila. Moti me to, da se nekaterim v tej državi plače enormno povečujejo. V mislih imam sodnike in menedžerje. In če govorimo o strukturi javnih uslužbencev, je zanimivo tudi to, če odpremo Zakon o delovnih razmerjih, da za javni sektor ne velja odpoved zaradi pomanjkanja dela, medtem ko za delavca v neposredni proizvodnji, ki pa je ustvarjalec davčne njive, ki orje, ki seje, ki gnoji, pa lahko odpoved naredimo tudi iz fiktivnih razlogov, se pravi trenutno ni dela, bomo odpustili toliko in toliko delavcev. Iz tega naslova imamo vsako leto več prirastka, če lahko tako rečem, na delovnem področju iz naslova javnega sektorja in ravno zaradi tega je tudi javnofinančna vzdržnost vedno slabša. Kajti, nekdo, ki ustvarja in dela, mora narediti toliko, zaslužiti tudi za tistega, ki uživa pokojnino in za tistega, ki je na tako imenovanem jalovem področju, se pravi javnem sektorju. Mi smo v naši stranki večkrat primerjali proračun z njivo, njivo preprosto je potrebno pognojiti, orati, sejati in potem šele žeti. Mi s te davčne njive samo žanjemo leta in leta, nismo nič pognojili, nič nismo zorali, nič nismo posejali. In tudi protikrizni ukrepi, če jih pogledate, spoštovane gospe in gospodje, so bolj stimulativno naravnani za financiranje v nedelo. Jaz sem, ko smo te ukrepe, seveda so pozitivni, sprejemali na matičnem delovnem telesu za delo in socialo in družino, večkrat pripomnil, da to ne gre. Če mi financiramo iz državnega proračuna podjetja, ki sicer danes doživljajo neko krizo, za pošiljanje ljudi na čakanje, in to financiramo iz državne blagajne, je trenuten ukrep že dober, če skrajšani delovni čas financiramo in s tem ohranjamo neko podjetje v dobri kondiciji, lahko rečemo, da je ta ukrep dober, vendar to vse stane milijone in milijone evrov. Ko pa govorimo o tem, da bi morali na novo odpirati delovna mesta, da bi morali dati mladim priložnost, ki imajo znanje, sofisticirano znanje, ki imajo željo po ustvarjanju novih dodanih vrednosti, ki imajo tudi hotenje in voljo za to, da resnično vnesejo v proizvodne procese nova tehnološka znanja, ki so jih pridobili tudi v tujini, takrat pa govorimo o podaljšanju delovnega časa in silimo ljudi, da delajo tja do 65. leta. Taka so namreč razmišljanja Vlade, da bi tudi tu naredili spremembo. Skratka, vse je na glavo postavljeno. Kje pa ima neka oseba toliko volje, da bi še inovativno delovala v delovnem procesu, ko pa vemo, da je že pri 60. letih sita sama sebe in komaj čaka vsak posameznik, da gre na zasluženi počitek in da dostojno uživa jesen svojega življenja. Ne pa tako, da bo vsako leto doživljal polovico povišanja tistega, kar mu pripada, pač pa da dobi toliko denarja v pokojninski kuverti, da bo dostojno živel. Vendar se to ne dogaja. Po eni strani imamo zaščiten javni sektor, po drugi strani na milost in nemilost prepuščeno delavstvo, govorimo pa o neki socialni vzdržnosti. Socialne vzdržnosti, spoštovani, v tej državi ni in primerno temu reagirajo tudi sindikati. Slej ko prej se bo zgodilo to, da bodo tudi sindikati to povedali na ulici, ker jih preprosto ne bo več moč zadržati, da tega ne bi povedali masovno, glasno in jasno, seveda. Kako je ta država pokvarjena, se vidi tudi v odnosu do podjetij, ki smo jih brez premisleka zaprli. Na tisoče ljudi smo zmetali na cesto in sedaj imamo, recimo, primer Mure, ko oživljamo mrliča, mu dajemo umetno dihanje in sprejemamo tu neke posebne zakone. Takrat, ko pa je bila država v polni opravilni sposobnosti, ko bi morala rešiti to podjetje, pa ni pomislila na to. Prepustila je, da je šlo na tisoče ljudi na cesto, sedaj pa to rešujemo. Enako je bilo na Primorskem, enako na Dolenjskem, Štajerskem in tako naprej. Povsod so se dogajale enake zgodbe. Nihče se ni vprašal, zakaj smo zaprli Kolinsko, nihče se ni vprašal, zakaj smo zaprli Drogo. Vse to so bila podjetja, ki so nosila svetovno blagovno znamko Slovenije, povsod, kamor si prišel, si lahko te proizvode videl. Niti toliko ni ponosa v nas, nacionalnega ponosa, da bi tisto, kar imamo uveljavljeno v svetu kot blagovno znamko, znali obdržati. Še več, vsi tisti, ki so pomagali demontirati slovensko gospodarstvo, so danes privilegirani. To so seveda od Bavčarja, Šrota, da ne naštevam teh znanih priimkov, še mnogo drugih tudi živalskih, volkovi so vmes in tako naprej, bi našli, ampak nič se ne zgodi. Država kot da molči, da to ščiti, kot da bi seveda imeli neko globoko zaščito ti gospodje pri vladnih krogih. In jaz verjame, da se tudi ne bo nič zgodilo. In zaradi tega govorimo o 5,9 milijardnem primanjkljaju v letošnjem proračunu in naslednje leto ga načrtujemo 5,8 milijarde. Zaradi takšnih zadev, to je vzročna povezava. In kot že rečeno, ker je v javnem sektorju; vsaj vsak minister je pripeljal kakšno garnituro pa nikogar ni s seboj odpeljal, ker se je v javnem sektorju nabralo toliko ljudi, jaz mislim, da vsako ministrstvo bi lahko bilo pripravljeno "riskirati" deset svojih strokovnjakov in bi se naredil nek tim, ki bi moral skrbeti za večje črpanje nepovratnih evropskih sredstev in tudi državni proračun bi moral nameniti sredstva za to, seveda bi pa lahko v prihodnosti pričakovali tudi kakšno delovno mesto več. Kajti mnogi projekti so, ki so dobri ampak, ker seveda posamezniki nimajo z lastno udeležbo, ker nimajo možnosti zagnati takšnega projekta, ker nimajo potrebne podpore za pripravo dokumentacije, ki je je danes, ne vem, bojda je treba spisati en kubični meter tega papirja za nek zahteven projekt, ostajajo ti projekti nerealizirani. In ker mladi ne dobijo služb, odhajajo masovno iz Slovenije, predvsem visoko šolan kader. In kje je tukaj Vlada? Jaz imam včasih občutek, spoštovani gospe in gospodje, da je naš Borut Pahor resnično, seveda vizualno sprejemljiv za predsednika, ampak zelo samovšečen in da, ne vem, ker ima zdrave zobe, je prešel samo na "kornglejks" in je opustil čokolino. Nobene moškosti ni v njem, nobene odločnosti. In to ocenjujejo tudi drugi, kar poglejte si v bistvu dekana Filozofske fakultete. Kaj je povedal? Točno to, kar jaz zdaj govorim. V temu kriznemu obdobju, seveda bi moral nekako udariti po mizi in razvijati tiste projekte, ki bodo popeljali ta voz iz krize, ne se samo ukvarjati s sosednjimi vprašanji. Koliko ur smo samo tukaj namenili za izbrisane, koliko ur smo namenili za Rome, da ne rečem cigane, koliko ur bomo še namenili za istospolne partnerske zveze. Saj samo to razpravljamo v Državnemu zboru! Koliko ur smo pa namenili za socialno politiko, za reveže, za brezposelne? Zelo malo v primerjavi s tem, kar sem zdaj naštel. Se mi zdi, kot da bi bili zastopniki, ne vem marginalnih skupin tukaj v Državnemu zboru in da nam lastni problemi sploh, ne vem, saj se ne smemo z njimi ukvarjati, če kaj rečeš, imaš že sovražni govor. Skratka, javni sektor, mi smo ob priložnosti, ko je bil gospod minister za pravosodje v naši poslanski skupini, njega povprašali, kdaj bo naredil spremembo Zakona o delovnih razmerjih in naredil zaposlene enake pred zakonom? Kdaj bodo lahko ti javni uslužbenci, torej vsi po vrsti, deležni odpovedi zaradi pomanjkanja dela? Kdaj? Nikoli? V tem mandatu, v tem kriznemu obdobju bi se to moralo zgoditi takoj, sedaj. Ampak tu je pravna praznina in verjetno se to ne bo zgodilo. Kar se tiče tega, da bo na področju sociale financirano tudi tisto, kar nikoli ne bi smelo biti financirano, to je nedelo in pa kot je predsednik dajal danes v predstavitvi, moj predsednik, stališča poslanske skupine, da se iz proračuna financira lenuhe, to bo imelo katastrofalne posledice tudi za tiste, ki jim jasno sporočamo, naj vendarle zategnejo pas. Zakaj pa bi nekdo delal, če je lahko na zavodu in dobi več kot pa tisti, ki dela? In kaj se dogaja? Dogaja se to, da tudi po osmih mesecih, ko nekateri ne dobijo plače za svoje pošteno delo, pride nek pogrebnik, ki ga strokovno imenujemo, ne vem, direktor podjetja v stečajnem postopku in si prvi izplača na stotine tisoč evrov. Tisti delavec, ki je pa seveda zaslužil 8 ali pa 9, 10, 12 plač, pa tega nikoli ne dobi, ker je še 30 ljudi pred njim v vrsti čakajočih, In temu mi rečemo socialna država. Seveda to ni prav in iz tega naslova bi morali iskati tudi odgovorne. Vsaka napaka ima seveda tudi nosilca, naloge, ki je to nalogo naredil narobe. Jaz bi pričakoval, da enkrat poiščemo tudi krivca. Ni vse posledica krize. Veste, Droga je dobro delala, Kolinska tudi, kot že rečno, mesnopredelovalna industrija ima danes program v Italiji, ki se ga pelje naprej in stežka bomo uveljavili to blagovno znamko. Jaz sem enkrat tudi povedal v Državnem zboru, da je to sramota za "premieja", ker bi lahko vsaj to tovarno rešil, ki je na njegovem območju. Če bi bil jaz namesto njega, bi tega Volka poklical k sebi in mu podal, da vsaj to tovarno naj reši, ker je imela program in vizijo, poslovno, podpisane pogodbe, ampak zaradi takih zadev je šla v stečaj - zaradi lakomnosti posameznikov. Kar pa mene najbolj moti, to sem pa tudi že povedal, je pa, da v državnih podjetjih, ki so v večinski lasti države, direktorji prejemajo večje plače kot ministri in kot "premier" sam. Kje je tu logika? Kje je tu logika? Kako je mogoče, da se to dogaja? Nekdo, ki je seveda, ustanovitelje tega podjetja je država, nekdo, ki je seveda daleč pod ministrom ali pod "premierom", dobi kar dvakrat, trikrat več kot minister ali pa "premier" sam v kuverti mesečno. Ministrica jaz bi vas prosil, če mi lahko to poveste, do kdaj bomo to še gledali, to trpeli v državi, ker, če je kriza, naj bo kriza za vse in najprej bi morali tu poradirati in seveda narediti red. Moti me tudi to, da lahko nekateri nezakonito izplačajo sebi milijonske nagrade, vemo za koga gre, milijon evrov v minus državne blagajne si je privoščil in nihče mu tega ne more iztirjati. Iz tega naslova imamo tu 5,9 milijard evrov minusa. Tudi iz tega naslova. Ne nazadnje, želel bi vedeti, kdo bo kriv za slabo počrpana evropska sredstva. Mi vemo, da smo v preteklosti, to je tudi ocena te vlade, zelo slabo koristili nepovratna sredstva Evrope. Ta proračun je pozitivno naravnan v ta kontekst, da smo se nekoliko zganili na tem področju, ampak še vedno premalo, po moje. Celo že dobljena sredstva smo morali vračati, kar je svojevrstna sramota. Tu tudi lahko najdemo krivce, zakaj nismo konkurirali na vseh razpisih, ki so bili nam vsem vidni. Zakaj Slovenija v svoj proračun ni pridobila prepotrebnih na stotine milijonov evrov? Kar me pa posebej zanima je pa, kdaj bo pozicija začela konstruktivno razmišljati in poslušati tudi opozicijo. Mi smo sopodpisniki številnih amandmajev. Ta praksa v Državnem zboru se kar nadaljuje. Vse kar predlaga opozicija, za pozicijo ni sprejemljivo. In tudi ti predlogi ne bodo. To je slabo. V teh kriznih trenutkih bi morali najti skupno besedo in mogoče poslušati tudi pametne rešitve iz nasprotnega tabora. Jaz pravim, da proračun ne more biti zaradi tega večji, ker dejansko ne more biti, ker če smo predlagatelji predlagali nekaj, smo morali tudi povedati, kje bomo to vzeli. Na koncu bi se še vedno pogovarjali, da imamo za letos 5,9 milijarde evrov in za naslednje leto 5,8. Številka bi bila enaka, tudi če bi sprejeli te amandmaje. Ampak ne, iz "žlehtnobe", nevoščljivosti in prepirljivosti tega ne bomo storili, zato ker je to všečna modna muha že iz preteklosti. Komu na škodo se bo to dogajalo, ne vem. In še o največjih proračunskih porabnikih. Ceste se končujejo, je nekdo dejal, avtoceste, odpira se novo investicijsko obdobje na železnicah. "Premier" je sam napovedal, da bo vodil kolegij direktorjev enkrat na mesec na Slovenskih železnicah. Zanimivo, kaj bo pa potem delal prometni minister, če bo sam "premier" hodil na te sestanke. Ampak, nočemo o tem. Kdo bo odgovarjal, spoštovana ministrica, za slabo opravljeno delo na cestnem področju? Avtoceste so eno samo gradbišče. Mi smo dejansko zmetali skozi odprta vrata na milijone in milijone evrov, ki jih bomo danes zopet črpali iz proračuna, ker so dela slabo opravljena in ker v garancijskih rokih, ki pa to niso, ker v pogodbi niso bile opredeljene garancije zadosti dobro, zadosti kvalitetno, bomo morali to popravilo zopet financirati iz proračuna. No, in jaz bi prav rad vedel, zakaj bomo te stotine in stotine milijonov zopet vrgli na odprt ogenj in kdo bo za to odgovarjal? Ali bo to DARS ali bo to SCT ali bo to, ne vem kdo, da ne bom delal komu reklame. In bojim se, da se bo to isto zgodilo na železnicah. In milijarde evrov bomo investirali tja, izvajalca imamo že znanega, menda bo to GH Holding in če bo to res tako slabo opravljeno delo potem bolje, da se ne lotimo dela. Skratka, na teh nekaj vprašanj bi seveda želel dobiti odgovor in upam, da ga bom, da ne bo spregledano. Hvala lepa.
Gospod Tanko, proceduralno. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Zdaj, razprava bo o proračunu za 2010,se bo ravnokar zaključila četrta ura ali pa skoraj četrta ura razprave o proračunu, odprtih je bilo veliko tem, tako od koalicijskih poslancev kot opozicijskih poslancev, gospod Žnidaršič je imel marsikaj za vprašati in ugotavljam, da Vlada od teh predvidenih dveh ur ni porabila še niti ene minute, po štirih urah poslanskih razprav. Bi pa ob tem še posebej dodatno predlagal, da obrazložijo, kaj se dogaja pravzaprav s to zadevo Patria v letu 2009 v proračunu in kaj je predvideno za leto 2010? Kajti tukaj je bilo napovedano ob zaključku prejšnjega mandata, tako gospod generalni sekretar Vlade gospod Cvikl, da bo Vlada v primeru, da se bo ugotovil kakršen koli sum koruptivnih dejanj, takoj prekinila pogodbo s Patrio. Ugotavlja, da se v letošnjem letu to ni zgodilo, celo več, izvršil se je nakup, za leto 2010 pa je tudi postavljena neka postavka, sicer manjša kot je predvidena za realizacijo tega projekta, to se pravi za nakup tega oborožitvenega sistema. Jaz bi le prosil, da se Vlada vključi v razpravo. Da ne bomo spet poslušali, da so, ne vem, kršene takšne ali drugačne pravice komur koli, ki pride v to hišo in da je potem spet treba nekaj na silo mimo procedure, mimo Poslovnika, tako kot se je to zgodilo v petek, uvajati in ponovno odpirati razpravo. Jaz sem pravzaprav iz tega vidika razočaran, ker ob tako pomembnem dokumentu kot je proračun Republike Slovenije, tu ni skoraj nikogar od tistih, ki so kompetentni za razpravo o globalu proračunu, tudi o posameznih vprašanjih, ki se nanašajo na investicije na različnih področjih. Žal tu smo ponovno priča samo molčečim predstavnikom Vlade. Namesto, da bi dopolnjevali razpravo poslank in poslancev, argumentirali odločitve Vlade, tudi oponirali trditvam poslancev koalicijskih in opozicijskih strank, tu pravzaprav samo nemo spremljajo razprave poslancev in se občasno kdo komu samo nasmehne ob kakšnem dovtipu ali pa morda ob kakšni miselni kombinaciji, ki jo pač nehote ali pa hote tudi ob tej razpravi sproži. Predlagam torej, spoštovani podpredsednik, da se Vlada dejavno vključi v razpravo o tako pomembnih aktih kot sta proračuna za 2010 in 2011 in da tudi utemelji svoje razloge, svoje poglede, svoje argumente za to, da je bil tak proračun pripravljen in ne morda drugače. Slišali smo, da drugačen proračun sploh ni možen kot tak, pa sem prepričan, da se to da. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jaz sem prepričan, da je tudi Vlada tako kot mi ostali poslušala vaše sugestije. Jaz bi vas obvestil, da sta mag. Kamnarjeva in ministrica Irma Pavlinič Krebs že najavili svojo razpravo, predlagali pa, da jo opravita, ko bo konec razprave poslank in poslancev v splošnem delu. Vem, to je njuna pravica. Vi ste opozorilo dali. Prav gotovo, vam povem, da se bosta javili k razpravi. Zdaj pa sprašujem, ali se želita že zdaj prijaviti, mogoče kdo od ministrov? Povprašam še najprej za željo poslank in poslancev, da razpravljajo o splošnem delu proračuna. Prosim, odpiram še čas za prijavo poslank in poslancev. Gospod Ivan Grill, izvolite.
Hvala lepa. Ta današnja razprava je zagotovo izredno pomembna za državljanke in državljane Slovenije, kajti tukaj bi imeli možnost slišati, kaj se načrtuje za leto 2010, za 2011. Vendar se nekako ne morem znebiti občutka, da je bilo danes zopet v javnost "plasirano" nekaj, kar odvrača pozornost. Že navsezgodaj zjutraj so bile v Delu novice, da je zopet afera s Patrio dobila neke nove oblike, nove podobe, ki pa so bile seveda že demantirane. Ampak kakorkoli, to odvrača pozornost in prepričan sem, da to ni bilo slučajno, da so tisti akterji zopet na delu, ki skušajo pozornost odvračati od sprejemanja oziroma od obravnave in spremljanja tako pomembnega dokumenta, kot je proračun. Koalicija oziroma koalicijske poslanke in poslanci, pa tudi Vlada, eno leto je minilo, odkar ste na Vladi, odkar ste v vlogi, da vodite to državo, da spremljate rešitve, da bi se spopadali s problemi in težavami, ki jih vnaša v slovenski prostor gospodarska in finančna kriza iz ostalih delov Evrope in tudi sveta. Vendar, če danes pogledamo, kaj je bilo v tem času narejenega, verjamem, da niti vi sami še manj pa ljudje niso zadovoljni s temi učinki. Kljub temu, da je bila pred letom dni, kakorkoli se nekateri sklicujete, vendar pa to kažejo vsi kazalci, da je bila Slovenija v zelo dobri gospodarski kondiciji. Pa to ni samo trditev nas, opozicijskih poslancev, to je ugotovitev, podkrepljena s številnimi kazalniki mednarodnih ekonomskih in finančnih institucij. Ni bilo pričakovati, da bo Slovenija v tako globoki krizi, kot je danes. Pred letom dni smo imeli najnižjo brezposelnost v vsej zgodovini samostojne Slovenije. Danes, po letu dni, imamo to brezposelnost v samem vrhu, skoraj 50 tisoč več brezposelnih je v tem letu dni. Pred letom dni ste imeli koalicijski poslanci, pa tudi Vlada, priložnost ali možnost, da bi sprejeli tiste predloge zakonov, ki jih je pripravila Vlada v odhodu. Kar nekaj paketov zakonodaje je bilo, ki je bila neposreden odziv na prihajajočo krizo, poudarjam, na prihajajočo krizo, kajti takrat v Sloveniji krize še ni bilo. Se je pa lahko predvidevalo, da bo, kajti proti temu ni bila imuna nobena država. Vendar ste takrat vse predloge zavrnili, razen Zakona o poroštvu, ki je preprečil zlom bančnega sistema, da fizične osebe takrat niso v neki paniki dvigovale svojih prihrankov. Vendar ste nepremišljeno, z neko ošabnostjo, aroganco, sem prepričan, zavrnili dobre predloge, ki bi jih v primeru, da bi to koalicijo ali to vlado ponovno vodili isti ljudje, bi tiste zakone tudi obravnavali in sprejeli. Ponujali smo partnerstvo. Kajti, glejte, res je, da je običajno opozicija tista, ki je bolj kritična, ki skuša opozarjati, vendar mi nismo prevzeli ali pa želeli prevzeti samo vloge z neke kritične distance, pač pa smo se želeli konstruktivno vključiti v reševanje te situacije, kajti zavedamo se, da zdaj ni čas za prestiž. Do volitev so še tri leta, lahko bo sicer tudi manj, glede na nekatere napovedi s strani koalicije, ampak tukaj bi bilo treba strniti vrste že pred letom dni. Mi smo to partnerstvo ponujali, bilo je zavrnjeno. Mislim, da to ni bilo dobro. Če smo bili s prejšnjo vlado sposobni voditi Evropsko unijo, če smo bili sposobni Slovenijo pripeljati v sam vrh razvoja ali pa po BDP v sam vrh, sem prepričan, da bi skupaj s to vlado, z vašo vlado, z obstoječo koalicijo marsikakšen predlog zakona oblikovali in sprejeli, ki bi se v bistvu pravočasno odzival na razmere, ki so v Slovenijo vsak teden znova prihajale in slabšale gospodarsko kondicijo, ki so iz dneva v dan povečevale število brezposelnosti in iz dneva v dan so se zapirala uspešna podjetja. In danes se marsikdo potem tukaj sklicuje, da je v Sloveniji težka situacija, da je ta proračun tak, kakršen je, odziv na takšno situacijo, ki v Sloveniji je, res je, danes je situacija zelo slaba, ampak po nepotrebnem. Lahko bi bila veliko, veliko boljša, nobeden ne trdi, da bi bila takšna kot je bila pred letom dni, da bi bil BDP plus 5% ali še celo več, ampak zagotovo ne bi bilo minus 8. In v takšnih razmerah verjamem, da je proračun zelo težko pripraviti tak, ki bo nekako vlival vsem tudi optimizem. Tukaj se sedaj soočamo s številkami, s takšnim dolgovom že za leto 2010, pa tudi za 2011, 1,8 milijarde na leto, to je zelo veliko denarja in prepričan sem, da ga bo treba odplačevati več let, če ne generacij. In to ni dobro, to ni optimizem za naprej. Namesto, da bi se že danes začeli soočati s primernimi rešitvami ali pa iskati primerne rešitve, kako se izvleči iz vseh težav, pa ponovno prisluhniti predlogom, ki jih v opoziciji oziroma v SDS ves čas dajemo, še vedno iz dneva v dan tudi v razpravah poslušamo, da je vsega tega kriva bivša vlada Janeza Janše, pa čeprav sami, verjamem, da v to niti ne verjamete. Prioritete, ki ste jih takoj po prevzemu oblasti zapisali v koalicijsko pogodbo, predvsem pa kako ste jih izvajali, niso kazale pripravljenost, da se boste odzivali na razmere, ki so v Slovenijo prihajale. Za vas so bile prioritete: reševanje problematike izbrisanih, sodniških plač, odvetnikov, pa še raznih marginalnih skupin, to je že eden od predhodnikov povedal. Tukaj se sprejema neka zakonodaja, ki v bistvu ni potrebna in ne more pomagati pri reševanju gospodarskega položaja. Morali bi se ukvarjati izključno s takšnimi zakoni, ki bi skušali gospodarstvu omogočiti boljšo kondicijo. Samo gospodarstvo nas lahko potegne iz te situacije, nobena vlada, nobena politika. Mi jim moramo dajati pogoje, mi jim pa mečemo polena, oziroma vi jim jih mečete s svojimi dvigovanji davkov, s svojimi slabimi rešitvami jim v bistvu onemogočate razvoj. Podjetniki samo prosijo, dajte nam možnost, da bomo delovali pa bo vse bistveno lažje in boljše, seveda za njih. Sicer se zdaj po letu vlade, sliši s strani Vlade, koalicije, da so bili rezultati vrhunski, da ste zadovoljni s temi rezultati. Ampak tej hvali se nekako z nasmeškom, ampak to kislim nasmehom, smeje stroka, makroekonomisti. S kislim nasmehom se vam smejejo ali pa nasmihajo upokojenci, delavci, ki so brezposelni, podjetniki, lokalne skupnosti. Nikjer, nikjer v bistvu ni zaznati nekega navdušenja nad vsemi temi ukrepi, ki ste jih, pač to, kar predstavljajo ali pa predstavljate, da ste jih v bistvu kot dobre rešitve tudi predstavili. Tudi zakon, ki je bil o subvencioniranju delovnega časa. Bil je krona vašega mandata. Vam lahko povem in to sami dobro veste, da ni dajal tistih pričakovanih rezultatov. Poznamo podjetja, katerih lastniki so v seznamu stotih najbogatejših ljudi, ki so te subvencije tudi zlorabljali. Namesto, da bi ljudje, v narekovajih, odsotni z dela, so morali delati še nadure. Pomeni, bila je popolna zloraba tega. Dobivali so neupravičeno te subvencije z raznimi malverzacijami. Pa kakor koli. Ta zakon bo, ko bodo te subvencije minile, šele sprožil nov naval brezposelnosti. Namesto, da bi se v tem času ljudje, ki čakajo, kjer pač čakajo, prestrukturirali, so v bistvu v položaju, ko se bodo znašli na cesti eno leto starejši in verjetno že tudi za eno leto bolj obupani. Tukaj je bilo možno danes slišati s strani kolega Sajovica, da je v tem letu avtocestni program pred zaključkom. Res je, ampak ne se hvaliti s tujim perjem. Za avtoceste, ki se sedaj končujejo, govorim predvsem za dolenjski avtokratk, so bila sredstva zagotovljena v prejšnjem mandatu, ko smo glasovali za Zakon o poroštvu v koaliciji, takratna opozicija, sedanja koalicija je pa glasovala proti temu. Finančna sredstva so bila zagotovljena v prejšnjem mandatu. Ob tem smo se pa soočali predvsem s težavami z lastniki zemljišč, ki bi se s sprejemom zakona, ki ga je Vlada že tudi obljubljala, da bo te zaplete reševala, lahko reševali še hitreje. Se tukaj veliko poudarja, kako je ta proračun razvojno naravnan. Pa dajte mi povedati, kje je ta razvojnost razvidna. Očitno razpravljajo o tem nekateri, ki ne vedo, kaj je razvoj. Žal. Koliko sredstev je namenjeno za znanost in razvoj? Spoštovani, v Novem mestu Vlada ni dala soglasja, brez centa, brez centa za ustanovitev inštituta, ki bi ga soustanovila Fakulteta za informacijske študije, ki je državna fakulteta, pa iz prestiža ali žlehtnobe ni želela dati soglasja k temu. Amandma, ki smo ga vložili, da se ta ista fakulteta, ki ima vsa vpisana mesta zasedena, za 150 tisoč evrov, da bodo lahko šli v pripravo dokumentacije, da se bo gradil prostor, kampus, je bil zavrnjen. Za borih 150 tisoč evrov, tukaj se pa na veliko hvalite o stotinah milijonih, ki se jih namenja za raziskave in razvoj in razvoj visokega šolstva. Me prav zanima, kdo bo ta sredstva dobil. Tisti, ki jih očitno rabijo, seveda ne. Potem sredstva, ki smo jih v mandatu Janeza Janše imeli zagotovljena za okoljsko problematiko, so bila že v letu 2009 z rebalansom črtana, v 2010 črtana in sedaj se tukaj na veliko poveličuje, kako je ta proračun naravnan tudi okoljevarstveno. Za generalno regionalno odlagališče odpadkov je bilo v letu 2009 predvidenih 7 milijonov evrov za Dolenjsko, v letu 2010 tudi 7 milijonov, v 2011 tudi, danes pa vidimo, da je za 2009 0 evrov, za 2010 0 evrov. Kje je tukaj vaša razvojna naravnanost? Je ni. In opravičilo, da so se ta sredstva črtala? Ja, niso bili projekti dovolj ustrezno pripravljeni. Seveda ne, če jih uradniki na ministrstvu po navodilu nekaterih ne smejo niti pregledati in dati pozitivnega ali negativnega odgovora. Namenoma je to zavlačevanje. Verjamem, da nikjer v Sloveniji niso zadovoljni, predvsem s strani lokalne skupnosti, občin ali pa bodočih regij s tem proračunom, z razpisi, z vsem tem. To lahko pa zagotovo trdim za Dolenjsko. Nič se v bistvu ne kaže, da bi se lahko kakršnakoli pomembna sredstva vračala v ta del, kar je nujno potrebno. Ta proračun sam vidim kot izredno izredno slab, na prihodkih je videti vedno manjši delež, normalno, kajti podjetja - namesto, da bi se na novo odpirala, se zapirajo. Na odhodkih pa je videti vedno več stroškov, namesto, da bi se varčevalo tam, kjer bi se tudi lahko. Tako, da takšnega proračuna v nobenem primeru ne morem podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vidim še predloge za razpravo. Gospod Tanko, postopkovno.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Zdaj že več kot 4 ure razpravljamo o predlogu proračuna, o splošnem delu. In v teh 4 urah si vsi poslanci Državnega zbora, ne koalicijskih ne opozicijski, niso zaslužili, da bi kdorkoli z Vlade komentiral navedbe poslancev, trditve poslancev, ugotovitve poslancev. Jaz menim, da je prav, da Vlada Republike Slovenije na razpravi v Državnem zboru odgovarja in se aktivno vključuje. Smisel razprave v Državnem zboru je razprava, je pogovor o tem, ali trditve in navedbe in rešitve, ki jih predlaga Vlada, držijo ali ne držijo, ali trditve, ki jih govorijo poslanci Državnega zbora, stojijo, imajo podlago ali je nimajo. To je pravzaprav izhodišče, da lahko govorimo o tem, da bomo nekaj s tem proračunom naredili, kajti proračun najbrž ni idealen. Tudi po mnenju Vlade najbrž proračun ni idealen, je pač kompromis interesov, ki so izoblikovani v tej koaliciji. In zato bi bilo prav, da bi si predstavniki Vlade, ki so vneto preverjali vse te pripombe v teh 4 urah, na te pripombe poskušali odgovoriti. Jaz mislim, da ni nobene potrebe, da poslanci razpravljamo v prazno in na drugi strani ni sogovornika. Ni sogovornika. V Državnem zboru je temelj pogovor, je komunikacija. Te ni. Vse poteka samo enosmerno, v eno stran in jaz mislim, da pravzaprav, če Vlada ne želi odgovoriti, je treba zadevo prekiniti in počakati, da se bo Vlada "ekipirala", pripravila odgovore, da bomo potem lahko nadaljevali s sejo. Tak ignorantski pristop je neprimeren, ni dostojen za Državni zbor. In prav bi bilo, da tukaj dobimo neke konkretne odgovore na neke trditve tudi kolegov iz opozicijskih poslanskih vrt, glede afere Patria, glede zadev, ki so jih naslovili na drugo stran parlamentarnega prostora. Vlada je te zadeve dolžna korektno komentirati in dati ustrezne odgovore. Najbrž imamo zato današnjo sejo Državnega zbora - da govorimo o proračunu za 2010, o trditvah opozicijskih in koalicijskih poslancev. Zdaj, če Vlada ne želi odgovarjati, potem smo prišli v neko fazo, ko pravzaprav ni nobene potrebe, da sploh imamo sejo Državnega zbora, da si je Vlada najavila čas in tako naprej. Mi nismo zato, da Vlada na koncu naredi nek povzetek in potegne neko moralno zgodbo poslancem in jih poduči. Mi smo za komunikacijo. Tudi mi nimamo vedno prav, tudi naše trditve najbrž vedno ne stojijo, vendar, če hočemo to ugotoviti, je potrebna razprava. Ta je odsotna. In ponovno poudarjam, spoštovani podpredsednik, spoštovani predsedujoči, da Vlado pozovete, da končno začne odgovarjati na trditve in na predloge, ki jih dajo poslanci koalicije in opozicije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jaz sem trdno prepričan, da je Vlada tudi tokrat slišala vaš poziv. Vi pa dobro veste, da to ni bil proceduralni predlog. Vi dobro veste, da jaz nimam pravice zahtevati od Vlade, da se javlja ob določenem trenutku. Vlada ima na razpolago 120 minut časa in slišala je vaš poziv in jaz sem povedal, da sta se državna sekretarka in ministrica že priglasili za razpravo po koncu splošne razprave. Če vam to zadostuje, nihče od vas, tudi vi gospod Tanko, čeprav ste vodja poslanske skupine največje opozicijske stranke, nimate pravice zahtevati, kdaj in v katerem trenutku naj se oglasi Vlada. Ali želi Vlada zdaj razpravljati ali še vprašam za splošno razpravo. Gospa mag. Helena Kamnar, državna sekretarka Ministrstva za finance. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Najprej zakaj se oglašam šele zdaj. V vsej razpravi tekom današnjega dne, ni bilo pravzaprav nobenega konkretnega vprašanja, na katerega bi bilo treba odgovoriti. Zaradi tega Vlada ocenjuje oziroma jaz kot predstavnik Vlade in ministrica, da je za komentar in razlago tega, kar je bilo doslej povedano, dovolj, če to poveva na koncu. Grem po temah, ki ste jih odpirali, komentirali in o njih razpravljali. Kot prvo bi želela odpreti temo Slovenija v mednarodnih primerjavah. V vseh besedah doslej je bilo poudarjeno, kako smo s predlogom proračuna za leto 2010 in 2011 pa tudi z rebalansom proračuna za letošnje leto, bistveno slabši od drugih evropskih držav. Govora je bilo predvsem o stopnji gospodarske rasti oziroma o stopnji gospodarskega upada. Glede na to, da imamo razpravo o proračunu, se jaz ne bom omejevala na ključne gospodarske kazalnike, ampak na ključne fiskalne kazalnike. Če naredim primerjavo Slovenije z drugimi državami Evropske unije, je bila po višini proračunskega primanjkljaja v letu 2008 Slovenija na 16. mestu. V letu 2009 bo na 15. mestu po višini javnofinančnega primanjkljaja in v letu 2010 in 2011 na 10. mestu po višini javnofinančnega primanjkljaja, ocenjevanega po ESI95, to se pravi metodologiji, ki jo uporabljamo za presojo maastrichtskega kriterija. To so ocene, ki jih je pripravila Evropska komisija na podlagi programa stabilnosti, ki ga je Vlada predložila kot dopolnitev programa stabilnosti iz leta 2008 in informacije o predlogih proračuna za leti 2010 in 2011, skupaj s podatki iz proračunskega memoranduma, ki kažejo, kakšno bo stanje v drugih blagajnah javnega financiranja. To se pravi, če presojamo po enem ključnem kazalniku fiskalnega stanja v državi, potem težko rečemo, da je bistveno poslabšala svoje stanje. V vseh teh letih od leta 2008 do 2011 bo pod povprečjem javnofinančnega primanjkljaja, ki velja za sedemindvajseterico Evropske unije. To ni opravičilo za relativno visok primanjkljaj, kakršnega ocenjuje tudi Vlada. Mislim, da sta predsednik Vlade in minister za finance ob predstavitvi že prvotnega predloga proračuna in potem še enkrat ob dopolnjenem predlogu proračuna označila, da je to visok primanjkljaj, vendar v danih razmerah zagotavlja relativno dobro kombinacijo odhodkov za različne namene, za katere vlada ocenjuje, da je treba zagotoviti odhodke. S tem prehajam na drugo temo, ki je bila danes odprta; struktura proračuna oziroma proračunskih odhodkov. Struktura proračunskih odhodkov je v veliki meri pogojevanja s stanjem v tem trenutku v tej državi. Če želimo zagotoviti pravice za socialno varnost v obsegu, ki ga določa zakonodaja, potem se nam povečujejo odhodki za socialne prejemke v državnem proračunu za približno en odstotek bruto domačega proizvoda, primerjalno z letom 2008. Če želimo zagotoviti neokrnjeno izplačilo vseh prejemkov v pokojninski blagajni, potem se povečujejo ti izdatki za 280 milijonov evrov iz državnega proračuna v pokojninsko blagajno, ob že vseh ukrepih, ki so začrtani v interventnem zakonu. Če želimo izplačevati plače javnim uslužbencem, pa ne samo tistim, ki sestavljajo zaposlene v državnih organih, ampak tudi tiste, ki sestavljajo zaposlene v javnih zavodih, ki nudijo javne storitve, potem moramo za ta namen zagotoviti 247 milijonov dodatnih sredstev v primerjavi z letom 2008, ob tem, da ne bomo odpravili novih delov plačnih nesorazmerij, ki so bila izpogajana oziroma dorečena z zaposlenimi v letu 2007. Torej, breme, ki ga je treba zagotoviti znotraj proračuna, to, kar sem naštela, je približno 3% BDP. To breme ob siceršnjih strukturnih problemih državnega proračuna, vsi vemo, državni proračun nima samo problema z višino skupnih odhodkov, ampak tudi z njegovo strukturo. Tudi v obdobju konjukutre je ta državni proračun izkazoval strukturni primanjkljaj, to se pravi, primanjkljaj, ki ni bil pogojevan s cikličnim stanjem v državi. Če želimo zagotoviti te dodatne izdatke oziroma povečanje teh izdatkov, ki so pogojevani s stanjem v državi ali delovanjem, če hočete, avtomatskih stabilizatorjev, potem je seveda ob tem, da ne kršimo investicijskih vlaganj, nemogoče pristati na nižji skupni obseg in bistveno nižji proračunski primanjkljaj. To so dejstva, saj nam ravno tako na odhodkovni strani, ki ste jo v vaših razpravah tudi kritizirali kot zgrešeno politiko, zadeve tečejo bistveno drugače in niso problemi na tistih točkah, ki ste jih izpostavljali. Naš problem na prihodkovni strani je izdatnost davka na dodano vrednost in izdatnost davka na dohodek pravnih oseb. Davek na dohodek pravnih oseb se je razpolovil. In to je posledica spremembe v zakonodaji, bistveno bolj pa posledica tega, da je stanje gospodarstva, kakršno je, in če bi še toliko vzpodbud naredili konec leta 2008, v tem trenutku ne bi dosegli teh prejemkov proračuna na višji ravni. Tu gre za približno 600 milijonov evrov izpada, vi to dobro veste, in približno 300 milijonov evrov izpada pri davku na dodano vrednost. Takšno stanje v bilancah ne omogoča, da bi bistveno zmanjševali davčna bremena. Davčna bremena so se zmanjšala v letih 2007 in 2008, in ta vlada jih ni povečala na nobenem segmentu dodatno preko različnih olajšav, ki ste jih sicer ocenjevali za premajhne, kar je povzročilo izpad za približno 600 milijonov, upoštevaje tudi tisti izpad, ki bo nastopil v naslednjem letu zaradi drugačnega obračunavanja oziroma vračila davka na dodano vrednost. Vemo, da gre samo za zamik oziroma za samo prvi mesec delovanja v okviru tega instrumenta, ampak vendar, na letni ravni, gledano skozi način izkazovanja proračunskega primanjkljaja po denarnem toku, je to približno 300 milijonov izpada. Investicije. Investicije predstavljajo v tem proračunu skupaj z investicijskimi transferji približno milijardo 700. To je resda nekoliko manj od skupne zadolžitve, vendar ne pomembno manj, gre za približno 150 milijonov razlike, kar seveda kaže na to, da so investicije pomembno zastopane v tem predlogu proračuna. Če se spet ozrem na primerjave z evropskimi državami, struktura slovenskega proračuna, tako tega v tem trenutku kot tistega v prihodnjih letih, ki ga danes obravnavamo, kaže na to, da ima slovenski proračun v strukturi bistveno več elementov investicijske porabe kakor drugi proračuni evropskih držav. In če sodimo razvojno naravnanost po vlaganjih v investicije, potem verjetno ne moremo pristajati na sodbo, da tu razvojnih vlaganj ni. Varčevanje. Varčevalna naravnanost proračuna, tudi o tem je bilo govora in se dotika same strukture proračuna. Če se dotaknem kategorije, o kateri ste razpravljali in se nanaša na plačilo blaga in storitev. Poglejte, plačilo blaga in storitev je kategorija, izhajajoča iz ekonomske klasifikacije ali po domače povedano kontnega načrta, po katerem evidentiramo posamezne izdatke. Ta kategorija ne vključuje zgolj nabavo blaga in storitev za delovanje, po domače rečeno, administracije, državne administracije, ampak obsega tudi nabave blaga in storitev, ki so ekonomska kategorija znotraj posameznih projektov, ki se izvajajo. Če to razdelitev naredimo, potem vidimo, da se kategorija blago in storitev za administracijo ne povečuje, ampak v primerjavi z letom 2008 ostaja na ravni 98%. Bistveno se pa povečujejo istovrstni ekonomski izdatki, ki so vezani na posamezne projekte. Morate vedeti, da mi v tem proračunu prinašamo bistveno več projektov, ki se bodo financirali iz evropskih sredstev. Kljub temu, da ste sodili, da jih je premalo in da ste že vnaprej ocenjevali, da jih tudi teh, ki jih je premalo, ne bomo uspeli počrpati, tem bomo verjetno razpravljali ob zaključnem računu, ampak v letu 2008 je bila realizacija; pa ne pozabit, da je bilo to iztekajoče leto iz prve finančne perspektive in začetek druge finančne perspektive; je bila realizacija 500 milijonov, nekaj čez. Mi imamo za drugo leto v proračunih milijardo 100 evrov sredstev iz Evropske unije in na ta sredstva se vežejo projekti, ki seveda nimajo v ekonomskem smislu izključno samo izdatkov investicijske narave, ampak imajo tudi izdatke, ki so po ekonomskem namenu vezani na nakup blaga in storitev, recimo, različni programi izobraževanja brezposelnih in podobne zadeve. Ti izdatki se seveda povečujejo bistveno bolj in zato je skupni obseg povečanja tovrstnih izdatkov relativno visok. Ampak je treba vedeti, kaj je njihova vsebina in ta vsebina govori o tem, da smo skušali maksimalno varčevati na tistih delih, ki se nam niso zdeli tako pomembni za razvojno komponento tega proračuna. To bi bilo z moje strani zaenkrat vse. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Irma Pavlinič Krebs, ministrica za javno upravo.
Hvala lepa. Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci. Kot resorna ministrica sem seveda skrbno prisluhnila vašim razpravam in ni v moji navadi, da bi vprašanja, za katera bi ocenila, da sem za njih odgovorna in da so v moji pristojnosti, bi na temu mestu ostala neodgovorjena. Je pa res, da je splošna razprava o proračunu razprava o višini, se pravi, prihodkov in odhodkov in struktura torej obeh teh kategorij in je to bolj kot ne v kompetenci in pristojnosti Ministrstva za finance. Veliko je bilo danes v Državnemu zboru govora o javni porabi. Zmotno bi mogoče kdor koli, ki vam bi danes prisluhnil, misli, da se pogovarjamo samo o segmentu tega proračuna. Ti proračuni so javna poraba in vsi, ki ste danes razpravljali, da je treba zmanjšati obseg javne porabe, ste seveda imeli diametralno nasprotna si stališča, kar kaže, kako izjemno zahtevno je pripraviti uravnotežen proračun. Javna uprava mora deliti usodo gospodarstva, to je gospod Žerjav uvodoma poudaril in gospod Žerjav, jaz se absolutno z vami strinjam, to seveda drži. Javni sektor je, kot je bilo že rečeno, v pomembnem delu zmanjšal stroške, materialne stroške za svoje delovanje in kot je gospod Vizjak pravilno ugotovil, onesrečil javne uslužbence, ker je pomembno posegel na že dogovorjeno politiko plač v javnem sektorju. Dilema je bila pred to Vlado ali obdržati javnofinančni primanjkljaj bližje 3%, kar nas bi vse bolj razveselilo, ali vendarle z investicijami, kjer želimo predvsem potrošiti evropska sredstva, tam, kjer so projekti pripravljeni in jih nadaljevati. Nemalo ekonomistov je znalo svetovati tej vladi, da je v času krize, ko investicija v realnem sektorju pešajo, državni investicijski ciklus pravzaprav edini tisti, ki generira gospodarsko rast. Ti pomisleki so zagotovo bili na mestu in se nam ni zdelo primerno, da tistih projektov, ki so bili v teku, tistih projektov, kjer je dokumentacija že pripravljena, kjer je mogoče pričeti z investicijami, ne bi nadaljevali ravno zaradi teh pomislekov. Naslednje pomembno vprašanje je bilo, ali poseči v obstoječe zakonske pravice oziroma ali je lahko aktualna vlada v roku leta dni odpravila vse nepotrebne birokratske postopke in s tem zmanjšala potrebo po številu javnih uslužbencev, ali smo zmogli narediti v roku leta dni razmislek, ali so vse javne storitve, ki jih danes javni zavodi v pretežnem delu opravljajo - in tu se absolutno strinjam z gospo Megličevo, da preskok več programov javnih storitev dodeliti tretjemu sektorju v tem letu ni bil narejen, pa bi bilo zelo priporočljivo; torej, ali je v roku leta dni kdorkoli sposoben zmanjšati obseg javnih storitev. Vsi točno vemo, da je obstoječa regulacija in da so vse do sedaj obstoječe vlade zelo natančno izvrševale ustavno določbo, da je Slovenija socialna država. To je pomenilo, da je obseg storitev, ki jih izvajamo preko javnih služb, torej v obliki javnih zavodov, gospodarskih služb, izjemno, izjemno velik. Katerih od teh ne bomo več izvajali v javnem sektorju, to je relevantno vprašanje, ki bo dolgoročno definiralo manjši obseg potrebnih sredstev za javno potrošnjo. In to je pomembno vprašanje, ki je izjemno zahtevno. Vsi, ki ste razpravljali, ste poudarili, da ne smemo posegati v obstoječe pravice, ki na Slovenskem danes so. To pomeni, da smo v začaranem krogu, to pomeni, da razvojnih sredstev, tako kot si jih vsi želimo, kot jih hočemo, kot želimo pomagati gospodarstvu, ni več kje vzeti. Zgolj 15% integralnih proračunskih sredstev, vsi vemo, to ni neznanka, je samo še na razpolago za razvoj, vse ostalo so zakonsko definirane obveznosti in pravice, ki jih je Državni zbor v različnih mandatih sprejemal in kljukal in želel, da vsi prispevajo k blaginji Slovenk in Slovencev. In drži, gospod Vizjak, da ukrepi te vlade, pa če rečem ukrepi, ki smo jih pripravili na Ministrstvu za javno upravo in ki sem jim botrovala jaz kot pogajalec s sindikati javnega sektorja, ne zagotavljajo blaginje javnih uslužbencev. Zagotavljajo vzdržnost javnih financ in velika nezadovoljstva med javnimi uslužbenci. Lepo ste povedali, mi smo uspeli ob dolgotrajnih pogajanjih v socialnem dialogu dokončati plačno reformo, mi smo torej krivi, ker je ne izvajamo. Prevzemam to odgovornost, gospod Vizjak, imam natančno napisano, da ste napisali, da ne zagotavljamo blaginje ljudi, ker nismo odpravili krivic v javnem sektorju in nismo dali uslužbencem tega kar jim je v preteklosti šlo. Zaradi tega nima prav vaš kolega Grims, ki je rekel, da je politika, ki jo izvajamo, namenjena temu, da posameznim skupinam dajemo več. Če bi temu bilo tako bi mi, bi vsaj jaz, če bi želela biti politično spoznana kot prijazna in dobra ministrica, enostavno javnim uslužbencem razdelila oziroma zahtevala, da se plačna reforma realizira v celoti. Pa bi si želela, da je tako. Uslužbenci pošteno opravljajo svoje delo in si zaslužijo ustrezno plačilo. Obljube vaše vlade niso realizirane. Plačan reforma je ostala na polovici in zaradi vzdržnosti javnih financ so javni uslužbenci drugič v letu 2009 pristali na zmanjšanje pravic, ki jim gredo. Vsi namigi, ki kažejo na to, da nismo prijazni, da ne želimo blaginje ljudi, seveda tu niso na mestu. Enostavno si trošenja in ne varčevanja v javnem sektorju zaradi razmer v gospodarstvu nismo mogli privoščiti. Več vas je poudarilo, da je bilo nedopustno, da se v teh dveh proračunih povečujejo plače sodnikom. Lahko, prosim, kdo pokaže proračunsko postavko za leto 2010 in 2011, iz katere bi bilo razvidno povečanje sredstev za plače sodnikom iz naslova odprave protiustavnega stanja. S spremembo in novelo Zakona o sistemu plač v javnem sektorju smo neustavno stanje odpravili, s soglasjem sodnikom pa odpravo neustavnega stanja zaradi finančne krize odlagamo s finančnim učinkom v letu 2011. Pa še takrat ob pogoju zmanjšanja sodnikov, kot je politika Ministrstva za pravosodje, ne bo dodatnih finančnih posledic. Tako teh sredstev v teh dveh proračunskih ni. Niti tolarja za povečanje plač sodnikov, razen v okviru dogovorjenega usklajevanja z inflacijo in ne nazadnje sodniki imajo že od aprila 2009 znižane osebne dohodke plače za 4%, tako kot poslanke in poslanci in ministri, ker oni so funkcionarji. Gospod Jelinčič je predlagal čiščenje na ministrstvih za 50 %. Poglejte, točno veste, v času prejšnje vlade se v štirih letih število državnih uradnikov na ministrstvih ni zmanjšalo, v upravnih enotah je bilo za 140 uslužbencev manj ljudi - govorimo o administraciji. Tudi mi z enakim tempom državno administracijo zmanjšujemo. Vendarle na ministrstvih za 50 % zagotovo ni odvečnih javnih uslužbencev. Če je prejšnja vlada v štirih letih ocenila, da zmore svoje delo opraviti brez 200 administracije, torej toliko manj v vseh štirih letih, potem je ta vlada, ki se mora soočiti poleg izvrševanja programskih zavez še s krizo, so takšna pričakovanja za 50% zmanjšanje števila zaposlenih, seveda, absolutno prevelika. Gospod Žerjav je povedal, da je Ministrstvo za javno upravo zmanjšalo svoj proračun in stroške za administracijo. Drži. Za 3,4 milijone evrov, hkrati pa smo povišali, povečali razvojni del našega proračuna. Tako kot so to počeli vsi moji kolegi na ministrstvih, in sicer na račun črpanja evropskih sredstev, s spremembo operativnih programov in smo želeli z razvojem izboljšati javno upravo. Kam so ta sredstva šla? Skoraj za 10 milijonov so se povišala sredstva za bolj učinkovito in uspešno javno upravo, predvsem za podporo informatizaciji poslovnih procesov Ministrstva za delo z oblikovanjem enotne vstopne točke in Ministrstva za gospodarstvo za enotno kontaktno točko. Gre za implementacijo storitvene direktive. Tako primerjanje indeksov pri posameznih ministrstvih in s tem videnje, ali so ministrstva varčevala ali ne, zaradi nove strukture proračuna dejansko ni na mestu. Tako je tudi ta videz varčevanja Ministrstva za javno upravo na mestu na točki, kjer zmanjšujemo stroške za naše delo, kjer se samoomejujemo, večamo pa stroške za delo, za projekte, ki so pomembni za izboljšanje konkurenčnosti gospodarstva. Želela bi odgovoriti še na vprašanje gospoda Prijatelja, pa mogoče v drugem delu, ko bo tu. Hvala lepa.
Želi še kdo? Gospod Uroš Krek, državni sekretar na Ministrstvu za obrambo. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Rad bi odgovoril na neposredno vprašanje gospoda Tanka glede nadaljevanja oziroma usode projekta Patria. Najprej bi na začetku rad rekel, da ne govorimo o nabavi patrie, ali solunov, kot se zdaj imenujemo, ampak v proračunu za 2010 in 2011 je napisano, da je oblikovanje srednje bataljonske bojne skupine ključna prioriteta za razvoj Slovenske vojske. Pogodba, kot veste, je pripravljena za 135 vozil za 278 milijonov evrov do leta 2014. V letu 2008 bi moral biti izveden prevzem trinajstih vozil, vrednost je okrog 30 milijonov evrov, kar zaradi tehničnih težav ni bilo izvedeno. V letu 2009 smo namesto 39 vozil prevzeli 13 vozil v vrednosti 30 milijonov evrov. Nabava srednjih kolesnih oklepnih vozil je predvidena tudi v proračunu oziroma finančnem načrtu 2010 in 2011, in sicer v okviru postavke Temeljni razvojni programi. Temeljni razvojni programi so po zakonu predvideni do višine 105 milijonov evrov letno. V letu 2010 je za Temeljne razvojne programe namenjenih 45 milijonov evrov in v letu 2011 30 milijonov evrov. Del teh sredstev je predvidenih tudi za nabavo srednjih kolesnih oklepnih vozil. In kot vidite, tudi na tem področju Vlada racionalizira nakupe in tudi varčuje. Ministrstvo za obrambo za Vlado pripravlja izhodišča za pogajanja s pogodbenim partnerjem za zmanjšanje števila vozil, ker vojska z novimi cilji sil ne potrebuje več tolikšne količine vozil, za spremembo nadgradnje, ki bi omogočala doseganje v letu 2005 načrtovanih zmogljivosti, česar s to nadgradnjo zlasti z vidika bojne moči in s tem tudi bojne zaščite ne dosegamo, za podaljšanje rokov dobave, kar je v skladu z racionalizacijo finančnih sredstev, in tudi za manjšo vrednost pogodbe, kar je tudi temeljni cilj racionalizacije, kar je bilo danes tudi rdeča nit celotne razprave. Seveda, pogodba je v veljavi. V primeru dokazane korupcije bo pogodba prekinjena. V primeru uspešnega pogajanja, glede na to, kar sem prej povedal, bo pogodba nadaljevana, med tema dvema poloma pa je tudi nekaj drugih možnosti. Hvala lepa, gospod podpredsednik.
Hvala lepa. Želi še kdo od predstavnikov Vlade besedo? [[Ne.]] Besedo za razpravo dajem gospodu Grimsu. Izvolite.
Hvala za besedo. Vsekakor bi se zahvalil predstavnikom Vlade, da smo po približno petih urah vendarle dobili sogovornika, kar je majhen korak naprej, morda majhen za ta parlament, vsekakor pa velik za Vlado. Tisto, na kar bi bilo treba opozoriti, je pravzaprav tisto, na kar ni bilo odgovorjeno. Pa pojdimo po vrsti. Gospa, ki je govorila o vidikih, na katerem mestu smo po višini javnega dolga v Evropi, je povedala majhen del, pozabila pa je ključno, tisto, o čemer smo govorili ostali, in zato bom vsakič formuliral konkretno vprašanje, upam, da bo potem tudi lažji konkreten odgovor. Kako je mogoče, da je prišlo pri rasti gospodarstva do absolutno rekordnega nazadovanja Slovenije v celotni evrski skupini? Pred tem pa smo bili dajani več let kot zgled v Evropski uniji, kot tisti, ki najhitreje napredujemo. In kako je mogoče, da je nazadovanje v Sloveniji bistveno večje kot v večini sosednjih držav - recimo, Avstriji, Italiji in tako naprej? Bistveno večji je katastrofalen padec rasti slovenskega BDP, ki je izhodišče za oblikovanje tega proračuna. Temu ste se pač izognili zelo na daleč. Kako je mogoče, da se hkrati poveča v deležu BDP-ja javni dolg z 22 na 33 % - se pravi, približno za polovico - in obenem za polovico zraste število nezaposlenih s 60 na 90 tisoč, kar sta ključna kazalca gospodarske uspešnosti ali pa neuspešnosti vsakokratne vlade? Kako je to mogoče? Kajti, temu ste se pa izognili. Seveda ste povedali, da v deležu javnega dolga še ne dosegamo nekaterih evropskih rekorderjev, tukaj se popolnoma strinjamo. Ampak veste, kaj ste s tem v bistvu povedali? S tem ste v bistvu potolkli vse koalicijske poslance, ki so prej kategorično zanikali, kakšno kvalitetno zapuščino ste prevzeli od Vlade pod vodstvom SDS oziroma predsednika Janeza Janše. Prej ste vsi govorili, da o tem ni sledu. Zdaj pa ste sami povedali točno to, seveda je tako, zato ker je bilo izhodišče tako kvalitetno, ampak to ste v enem samem letu za polovico poslabšali pri tistem javnem dolgu, za katerega dejansko pač garantirajo davkoplačevalci s svojim denarjem, za polovico ste poslabšali nezaposlenost, ki se je iz rasti, ki je bila značilna za zadnja leta, sprevrgla v prav katastrofalen padec, v strahotne vrste nezaposlenih in se bo še nekaj let povečevala nezaposlenost, kot smo zadnjič lahko slišali tako od napovedi Umarja, Vlade same kot evropskih institucij. Kako vam je to v enem letu uspelo, če vemo, da je še konec leta 2008, že v času vaše vlade, gospe in gospodje, Evropska unija imela enotno oceno vseh institucij, da bo kriza manj prizadela Slovenijo kot nekatere njene sosede?! Na to bi veljalo odgovoriti, ker to je izhodišče za ta proračun. Pojdimo naprej. Postavlja se vprašanja, kako lahko rečete, da ne kupujete posameznih skupin, obenem si pa poglejte, že samo ravnanje Vlade, ki je določenim ljudem znotraj vladne garniture, za nekatere visoke funkcionarje v državni upravi blizu Vlade, dvignila plačo za pet razredov, v času, ko je sicer na veliko govorila o varčevanju. In, če to ni dovolj, kako je lahko posameznim funkcionarjem v pravosodju dvignila začetno plačo za sedem razredov, kot smo se lahko prepričali na eni od sej v prejšnjem obdobju. In tja prelila ves tisti denar, ki je bil namenjen odpravljanju sodnih zaostankov, zato formalno ni šlo za neko povečanje vsote, namenjene za plače, ampak za bistveno prestrukturiranje, za neto plače je šlo vse, kar je bilo namenjeno za spodbude za zmanjšanje sodnih zaostankov. V tem je bila vsa igra tiste zgodbe. Naslednje vprašanje - ko govorite o evropskih sredstvih. Tukaj se mi osebno postavlja vprašanje, kako je mogoče, da so potem nekatere postavke iz prejšnjega proračuna enostavno izginile, pa so bile že sprejete in gre prav za tisto, kar omogoča sploh start na evropska sredstva. Konkretno, da ne bom govoril samo nekonkretnih stvari. Gorenjski projekt kanalizacije in izgradnje čistilnih naprav Gorki in vodovoda, vključno s krvavškim vodovodom. To je bilo vse v proračunih, vse je izginilo ven. Dobili so, potem, ko smo poskrbeli za nekaj javnih vprašanj preko medijev, župani teh občin iz spodnjega konca Gorenjske neko megleno zagotovilo, da naj bi bila ta sredstva nekako upoštevana v končnem predlogu proračuna, nihče pa ni čisto prepričan, ali je to sedaj v celoti upoštevano, ali delno in kako in kaj v resnici sploh iz tega bo. Če pa želite stvari narediti transparentne in če je verjeti vašim besedam, da podpirate projekte, kjer je mogoče startati na evropska sredstva, sem prepričan, da boste to dokazali z glasovanje za amandma za Gorki, za gorenjski sistem kanalizacij in čistilnih naprav v rednosti 17 milijonov in pol, pa še za krvavški vodovod dodatna dobra 2 milijona in pol - skupaj 20 milijonov. Pa bodo vaše besede skladne z vašimi dejanji. Vendar bi to, odkrito rečeno, zelo rad videl, vsekakor pa bi še rajši videli volivci in javnost, ki nas sedajle zagotovo še kako spremljajo, saj gre za njihova življenja. In ker gre za življenja, ki naj bi bila ključna vrednota, in ker je med nami tudi minister za promet in zveze, imam še zanj zelo konkretno vprašanje. Namreč, iz proračuna je izginil oziroma bilo za pet let zamaknjen, projekt izgradnje ceste, ki je znana po tem, je slaven rekord, žalosten rekord, da je, prvič, projekt najdlje v izgradnji, to je od leta 1981 - šlo je za nek zaplet s komasacijo, zaradi katerega je bilo cel kup sodnih postopkov in zato ni bil končan. In na tistih ubogih treh kilometrih je bilo toliko povoženih otrok in toliko hudo ranjenih, trajno invalidnih otrok kot nikjer drugje v Sloveniji. In za to cesto je bilo v času prejšnje vlade, ne s strani vlade, gospe in gospodje, s strani občin v prvi vrsti Šenčurja in kranjske občine zagotovljen ves potreben material, vsi potrebni akti, vse je bilo postorjeno - tisto, kar bi sicer Vlada morala postoriti. In ravno tako za krožišče, ko govorite o gospodarskem razvoju v Šenčurju, o čemer sem tudi prej govoril, da je na cesti Brnik avtocesta - gre torej za strateško povezavo - in vse to je že bilo v proračunu, v prejšnjem proračunu, še v zadnjem rebalansu proračuna ste to imeli, sedaj je iz proračunov za naslednje leto to izginilo oziroma je bilo zamaknjeno za dolgo vrsto let brez kakršnekoli potrebne [[...]]Tukaj ne gre za to, da je nekdo pozabil, kot je prej vodja Poslanske skupine LDS pomotoma rekel. Tukaj se ni nič pozabilo, razen če je on pozabil, da je tudi Gorenjec. Problem je v tem, da se očitno noče pomagati naprej peljati projekte, ki so izjemno pomembni z vidika varnosti, z vidika ohranjanja človeških življenj. Sprašujem se, kako je to mogoče. Tam je bilo s strani občin za vse poskrbljeno, kar bi morala storiti država: vsa soglasja so bila pridobljena, en del odkupov je bil izveden, vsi akti so bili sprejeti, vse je v osnovi financirala občina, del je kasneje, potem ko je bila že postavljena pred dejstvo, prispevala tudi država; pač to je prišlo v proračune, se je začelo to sofinancirati. In vsa sredstva za dokončanje te izgradnje, za dokončanje odkupov, ki že potekajo na obeh teh projektih, in za dokončanje gradnje - ker je neproblematično, to je en majhen delež tistega denarja, ki ga zdaj "frčkate" čez okno za izdajanje tako imenovanim izbrisanim tistih končnih upravnih odločb. Pa bi poskrbeli za varnost konkretnih ljudi, ohranili, bogvedi koliko življenj, ohranili bogvedi koli družin. Ali si predstavljate, kakšna tragedija je za družino, ki doživi nekaj zaradi žalostne usode svojega otroka? In o tem, o teh konkretnih stvareh govorimo. In kako je to lahko zletelo ven iz proračunov, to meni ni jasno. Če v zadnjem rebalansu ste vi, tudi vaša vlada to imeli v proračunu. Zdaj je to zamaknjeno, tam nekje po letu 2014 so predvidene večje vsote v enem primeru, v drugem primeru pa po letu 2010. Vmes pa, glej čudo, so lokalne volitve. In zaradi tega ne verjamem, da je kdo na to pozabil, ampak gre za politikantsko preračunljivost, ki se v tem primeru igra z varnostjo konkretnih ljudi. In to je nedopustno! Zato sem prej govoril, da je, očitno, v nekaterih delih ta proračun celo v nasprotju s temeljnimi človeškimi vrednotami. In tudi vprašanju s tem v zvezi ste se izognili na en kilometer. Vse to so vprašanja, ki se postavljajo, in vse to so tiste stvari, zaradi katerih jaz verjamem, da Vladi ni lahko. In cenim tiste, ki ste tukaj, in sem žalosten, ker tistih pravih sogovornikov zdaj v prvi vrsti tukaj ni, ki bi jih rabili, predvsem ministra za finance in predsednika Vlade, saj je on v osnovi predlagatelj proračuna. To so odprta vprašanja, zaradi katerih verjamem, da ste več ur molčali, ker ste vedeli, da nanje ne boste mogli korektno, konkretno odgovoriti. Vsekakor pa so to tudi tisti razlogi, zaradi katerih se stalno preusmerja pozornost. Tudi tisti zgodbici, o kateri sem prej govoril in ki je bila zdaj kost zadnjih 24 ur, pa je že v celoti postavljena na laž, o tem, kdo naj bi koga, ne vem na kakšen način, financiral. Saj veste, na koncu pa, kot smo rekli, svizec oziroma Kos zavije čokoladico, pa je pravljica popolna. Vsekakor samo upam, da pri vseh teh zgodbicah - in žal mi je, ker bi želel tudi od ministra za pravosodje zagotovilo, da se ne bo več peljalo teh stvari po načelih, ki so veljala nekoč za lastninjenje slovenskega gospodarstva, in da bodo vse te stvari čim prej preiskane in preiskane v celoti in doživele sodni epilog. Tudi tam, kjer niso neposredno vezane na nas, samo upam, da se niso Finci že preč naučili pri nekaterih v Sloveniji, recimo, pri kakšnem sodniku, ki je pisal toliko časa odločbo, da je še tista zadeva zastarala, kjer je že bila izrečena sodba. Namreč, vse skupaj se zdaj vleče že tako dolgo, da že smrdi po tem, da se želi stvari zavleči toliko časa, da ne bo več možno potem tožiti vseh lažnivcev za odškodnine, da ne bo več možno kazenske ovadbe dati za vse, ki so blatili Slovenijo in ljudi v njej, konkretne ljudi doma in v tujini, kajti vse to bi bilo potrebno zato, da se kaj takšnega nikoli več ne ponovi. Blatiti Slovenijo z lažmi v tujini, oprostite gospe in gospodje, je nepojmljiv zločin, veliko hujši od vsega, kar se sicer govori v tem parlamentu. In tisti, ki so zavestno počnejo, bi morali za to tudi odgovarjati. Jaz samo upam, da bodo prej ali slej. Konec koncev se morda to ne zdi tema, ki je povezana z današnjo temo, ampak njo ste odpirali nekateri v koaliciji sami, dopoldne, ko še niste vedeli za tisto vest, ki sem jo potem citiral, da je finski preiskovalec v celoti zanikal, da bi imel kakršnokoli informacijo o kakršnemkoli financiranju. In samo upam in ga bomo držali za besedo, da bo res preiskavo o kompletni celi zgodbi, o vseh namigih, ki so bili, pripeljal do konca; tudi v tem delu, kdo je te namige pošiljal. Kajti, gospe in gospodje, kriva ovadba, lažniva ovadba, klevetanje je tudi kaznivo dejanje. In če to stori nekdo o lastni domovini v tujini je to nekaj kar je tako žalostno, da zasluži že zaradi razvoja politične kulture pravosodni epilog. S tem bi tudi končal, upam pa, da boste pri glasovanju o amandmajih imelo srečno roko in da boste z dejanji potrdili lastne besede.
Hvala lepa. Gospa Kamnarjeva je prosila za besedo.
Hvala lepa. Spoštovani dr. Grims, mislim, da ste narobe razumeli moje govorjenje ali pa me niste poslušali. Govorila sem o primanjkljaju sektorja države po metodologiji ESA, vi ste pa rekli, da sem govorila o dolgu; to sta dve zelo različni kategoriji, zelo, zelo različni. Primanjkljaj je zgolj prirast dolga vsako leto posebej, pa še kaj drugega je zraven. Torej, nisva se razumela, nisem govorila o tistem, o čemer ste vi govorili, javni dolg se je pa povečeval iz več razlogov in povečevati se je začel že v letu 2008. Prvič zaradi tega, ker je bil primanjkljaj sektorja države - spet bom govorila o kategoriji, izraženi po isti metodologiji, torej po ESA-95 -, primanjkljaj sektorja države v letu 2008 je znašal 1,8% bruto domačega proizvoda, ker je bil prirast k tistim 21% javnega dolga, o katerem ste govorili. Primanjkljaj sektorja države v letu 2009 bo znašal po vsej verjetnosti okoli 5,8% bruto domačega proizvoda, zopet merjeno po tej metodologiji, in bo nadaljnji prirast k temu dolgu. To so tiste kategorije, zaradi katerih se bo javni dolg povečal. Treba je povedati še nekaj. Metodološke spremembe so lansko leto uvrstile med sektor države tudi stanovanjski sklad, ki se je v lanskem letu in letošnjem letu zadolžil. Kad in Sod svojih obveznosti nista plačevala s prodajo premoženja, ampak z dodatnim zadolževanjem, in zdravstvena blagajna se nahaja zaradi nižjih prispevkov, ki so posledica manjše prispevne osnove, v primanjkljaju. To so spet tisti dejavniki, ki pripomorejo k povečevanju dolga sektorja države, ni zgolj proračun ta kategorija. Hvala.
Hvala lepa. [[Oglašanje v dvorani.]] To bi bila replika na repliko. Boste, gospod Grims, dobili besedo, saj imamo še splošno razpravo. Zdaj ima besedo najprej Irma Pavlinič Krebs, gospod Patrick Vlačič, gospod Vizjak je še pred tem prosil zanjo, gospod Sajovic. Takšen je vrstni red. [[Oglašanje v dvorani.]] Boste prišli na vrsto, gospod Sajovic. Tudi ministri se imajo pravico vključiti, kadar želijo, gospod Vizjak je pa res prosil za besedo, preden so ministri dobili besedo. Gospa ministrica Irma Pavlinič Krebs.
Hvala lepa. Gospod Grims, včasih ne vem, ali se pravzaprav norčujete iz mene. Vprašali ste, zakaj je Vlada dvignila sodnikom plače za sedem razredov, pa je bila v Državnem zboru razprava, kjer sem se zelo potrudila in na vsako vašo dilemo skušala odgovoriti jasno in glasno kar sproti. In zdaj mi vi po vsej tej razpravi, potem ko je Ustavno sodišče referendumsko pobudo, ki ste jo vložili, da bi plače sodnikov bile na referendumu, in me vprašate, zakaj smo v letu 2009 povišali plače sodnikov za 7 razredov. Prvo, kar je: v letu 2009 učinkov spremembe plačne politike sodnikov ne bo, niti jih ne bo vse leto 2010; in to točno veste. Sami ste namreč priznali, da veste, da ni šlo za povečanje mase sredstev, ocenjujete pa, da je šlo za prerazporeditev, ki je po vaši oceni nedopustna. Zakaj smo to morali storiti v roku šestih mesecev v letu 2009? Že drugič je Ustavno sodišče odločilo, da to, kar ste vi storili v prejšnjem mandatu, ni v skladu z ustavo, da ne morete sodnikov, ki so po ustavi funkcionarji, definirati kot javne uslužbence. In ravno to je na predlog bivšega ministra Viranta Državni zbor dvakrat storil in dvakrat Ustavno sodišče reklo: "To ni v skladu z ustavo." Zato smo morali to neustavno stanje odpraviti in tudi odpraviti spor med izvršno in sodno vejo oblasti, ki je že presegla vse meje zdravega okusa. To smo tudi storili in brez finančnih posledic v letu 2009 in 2010. Ministrstvo za pravosodje glede na politiko zaposlovanja pravosodnih funkcionarjev zatrjuje tudi, da teh posledic ne bo niti v letu 2011. Da pa ni več dodatkov za redno delovno uspešnost, za povečan obseg dela, za dodatke, kot jih imajo javni uslužbenci, je pa dejstvo, kateremu so se sodniki odpovedali sami. Kot veste, smo dosegli dogovor. In tak položaj, kot ga imajo danes sodniki v Sloveniji na podlagi te reforme oziroma novele, ki jo je predlagala Vlada in sprejel Državni zbor, ima večina sodnikov tudi v državah članice Evropske unije. Vlada visokim funkcionarjem ni povečala plač za pet plačnih funkcionarjev. Politika funkcionarjev te vlade v letu 2009 je sledeča: pravosodnim funkcionarjem smo znižali plačo za 4%, tudi poslanci kot funkcionarji zakonodajne veje oblasti ste se temu našemu zakonu pridružili in imate nižjo plačo za 4%, ministri imamo nižjo plačo, to smo funkcionarji izvršne veje oblasti, za 8%. To je vse in to je tisto, kar smo naredili.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Patrick Vlačič.
Hvala, predsedujoči. Gospod Grims, kako ste uspeli vi izbrisane in državne ceste povezati, to bo za mene ostala misterija, ampak prav. Poglejte, v državi imamo 6 tisoč kilometrov državnih cest in vi ste pod vašim mandatom začeli eno zgodbo na državnih cestah, ki jo jaz podpiram, to je, da se je preneslo veliko sredstev na državne ceste. To vašo odločitev, ki se mi zdi dobra, vodim naprej, vendar pa teh sredstev ni toliko, kot bi si jih želel. Dal sem predlog Vladi, ampak veste, da zaradi omejenih razlogov je polnjenje proračuna slabše. Slišali ste že večkrat te razlage, da smo morali nekatere projekte nekoliko zamakniti časovno. Ta ni edini, ki smo ga. Strinjam se z vami, da je vsaka infrastruktura, ki je nevarna, takšna, da mora biti čim prej popravljena. Tukaj ni dileme. Zato, ker je teh državnih cest tako veliko, sem se odločil za eno stvar, za katero se mi zdi, da bo v prihodnje dobro rešila takšno vprašanje, ki ste mi ga vi postavili. Gre za to, da bomo pripravili nacionalni program izgradnje in obnove državnih cest, kjer se bo po vnaprej znanih kriterijih določalo kaj, kje in kdaj se bo obnavljalo. Ker zdaj, veste, toliko časa ste že v parlamentu, da veste, da je odločitev sicer posledica neke strokovne presoje služb na ministrstvu in potem - predlog ministra vladi in vlade poslancem, ampak ni dovolj transparentnosti pri tem. Moja želja je, da ko bomo pripravili ta državni program, to bo v prvi polovici naslednjega leta, bo možno natančno, po kriterijih, ki so lahko vnaprej znani, kot je število vozil, kot je, recimo, nevarnost za šolske in predšolske otroke, kot je aglomeracija, kamor ta cesta vodi in tako naprej. Se pravi, po vnaprej znanih kriterijih določiti, kaj je bolj pomembno, kaj je manj pomembno, da odpravimo arbitrarnost pri obnovi in izgradnji cestne infrastrukture, tako da to pa podpiram. V toliko vam lahko odgovorim, da bomo predvsem poskrbeli, da bo to v naprej čim bolj transparentno.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Vizjak, prosim.
Hvala lepa. Uvodoma sem v imenu poslanske skupine želel poudariti, da vsaka vlada pripravlja proračun ali pa proračuna v okviru razmer in okoliščin, kakršne vladajo. Zato je težko tudi primerjati številne poteze in ne nazadnje tudi zakone in uzakonjene obveznosti v preteklosti s sedanjostjo. Vendar imajo pa ti proračuni iz preteklosti in ti, ki jih imamo na mizi, eno skupno lastnost, pa ne bi smela imeti te skupne lastnosti, to je ta odhodkovna predimenzioniranost. Prejšnja vlada si je lahko privoščila številne projekte, tudi številne nove zakonske obveznosti, ker je tudi v danih okoliščinah poskrbela, da je bistveno bolj pozitivno odstopala od povprečja Evropske unije. Naj še enkrat spomnim, da smo rasli za 3% točke hitreje kot povprečje Evropske unije, da smo zmanjševali razvojni zaostanek, da smo kljub znižanju davkov uspeli zagotavljati prilive v proračun zaradi gospodarske rasti, ki je bila večja od načrtovane in predvidene v preteklosti. Torej, to so bile osnove, delili smo pa isto evropsko okolje kot nekatere druge države, recimo sosednja Italija, ki je komaj kaj rasla v tem času - in smo torej lovili te države z ustreznimi politikami. Pričakovali bi od sedanje vlade, da to isto počne, da se prilagodi in svoje politike, proračune, ukrepe prilagodi razmeram in da je učinkovitejša od primerljivih držav, pa temu ni tako. To je problem, na katerega smo ves čas opozarjali tudi skozi to proračunsko diskusijo. Tu poslušamo očitke ljudi, predvsem mlajše, z nasprotne, koalicijske strani, češ da nismo v času debelih krav dovolj privarčevali, zato da bi se zdaj lažje ukvarjali in polnili te odhodke, ki so neobvladovani. Ja, ni res, spoštovani! Še enkrat: vsakoletno trošenje države je treba prilagajati situaciji in razmeram in tistim, ki polnijo te odhodke. Tu moram reči, da se v bistvu lahko tak očitek večno pojavlja, nikoli ni dovolj privarčevanega, postlanega za nekoga, ki pride in ima velike oči. Tudi ni res, da ni bilo v preteklosti plusa. Državna sekretarka je prej govorila o javnofinančnem primanjkljaju in jasno kot beli dan je, da je država imela v letu 2007 javnofinančni presežek v višini pol procenta bruto domačega proizvoda. Res je, da so z nastopom krize v tem širšem sektorju države, kar vse zajema evropski standard, po katerem se določa dolg, da zajema tudi določene družbe, kot sta Kad, Sod, ki nista za izpolnjevanje svojih obveznosti prodajala naložb, ker je bil njihova tržna vrednost ti drastično nizko in je bila pod neko vrednostjo, zato sta najemali posojila. Normalno, tako se v takem času dela in normalno je, da se je kot posledica krize začel ta javnofinančni dolg povečevati. Tudi verjetno ni bilo izpeljanih nekih številnih napovedanih racionalizacij v vseh sektorjih države in posledica je naraščajoči pritisk na odhodkovno stran. V taki situaciji se je treba, resno krizno lotiti teh odhodkov, ne z nekimi, bi rekel, lepotnimi posegi v višini nekaj milijonov evrov. Na tak način se taki krizi, ki je zmanjšala prilive v državni proračun za stotine milijonov, enostavno ne da parirati. Spoštovani, to je ključni, glavni očitek opozicije, na eni strani. Drugi očitek je ta, da Vladi ni uspelo še pravočasno, kljub sugestijam opozicije, predlogom opozicije preprečiti tako drastični padec gospodarske aktivnosti. Mi smo predlagali, da je v tistem času, to se pravi ob nastopu krize. Lani jeseni in letos spomladi, da je bilo treba dajati gospodarstvu pozitivne signale: investirajte, damo vam olajšave - ker gospodarstvo je bilo sredi investicijskega cikla - investirajte, tu imate servis finančnega sektorja, kredite. Krediti so se blazno podražili, ogromna zavarovanja so za njih potrebna še danes in pravzaprav tako dragih kreditov normalni gospodarski projekt sploh ne prenese, tudi zato je posojilni krč tudi. Vsega tega ni bilo in normalno je, da so se stvari praktično sesedle. Želim poudariti, da je Vlada prejela v upravljanje državo v nekih spremenjenih situacijah, vendar z dobrimi osnovami, ki so bili. Ena izmed dobrih osnov, ki jo bom še enkrat poudaril, pa danes ni bila še izrečena, je ta, da je imela za 300 milijonov evrov rezerve pri trošarinah na pogonska goriva. 300 milijonov evrov ste ljudem pri naftnih derivatih vzeli in jih dali v proračun, ker ste bili ob nastopu na minimalni ravni trošarin, glede na predpise EU, zdaj ste pa na maksimalni ravni trošarin. Torej, tudi ta rezerva, ki je pravzaprav odtehtala skoraj ves izpad davka od dohodka pravnih oseb kot posledice krize, je bila še rezerva kot zapuščina preteklosti. To se pravi, ni tako hudičevo narobe in slabo bilo ob nastopu, da bi lahko vse in vedno sprevračali za nazaj. Spoštovana koalicija, prosim vas, ne po enem letu vladavine iskati krivcev in razlogov za neučinkovitost, za neko slabo statistiko in popotnico te države v tistem, ki je pred enim letom sestopil z vlade, ampak verjetno je treba kdaj pa kdaj pogledati tudi v zrcalo. In vsi ti vaši očitki za nazaj so vse manj prepričljivi. Vidim, da se jih Vlada pravzaprav ne poslužuje več, ker sama čuti, da se bolj ali manj zatekajo k temu določeni poslanci, ki očitno ne razumejo, da postajajo neprepričljivi. Še nekaj bi omenil, potem pa morda še kakšno vprašanje. Ko želimo spodbujati gospodarstvo oziroma delati gospodarstvu neko naklonjeno politiko, imamo praviloma dva možna sklopa ukrepov. Prvi sklop je ta, da se ustvari okolje za vse, se pravi, za vse gospodarstvo prijazno okolje, recimo, da se znižajo davki, administrativno-birokratsko se država razbremeni, s tem je povezanih cela kopica ukrepov tudi na trgu delovne sile, s tem povezanih, in tako naprej. Torej, ustvarja se neko gospodarsko okolje, ki je naklonjeno razvoju gospodarskih projektov in razvoju gospodarstva nasploh. Lahko je pa drug pristop, da se skozi državno intervencijo - torej, imamo malho denarja, razpise, in se skozi državno intervencijo dodeljuje denar tistim, za katere misli država, da so vredni spodbude, ostalim pa ne. In če pravilno razumem, se je Vlada odločila, da ne bo spodbujala podjetniškega okolja na način, da bo zniževala davke, da bo debirokratizirala državo, in se je odločila bolj za to, da bo evropska sredstva, ki so na voljo, preko operativnih programov, ki so, mimogrede, izpogajani pred kakimi štirimi leti, namenila za določene razpise bolj intenzivno kot sicer. Del tega proračunskega denarja je pravzaprav tako ali tako že razdeljen, je posledica že sprejetih odločitev, komu gre denar, ker je bilo to v preteklosti narejeno. Mimogrede, kompletna turistična infrastruktura, ki je v letih 2010 in 2011, je bila pravzaprav alucirana že v letu 2008 oziroma nekaj že tudi v 2007. Kaj je dobro in kaj je narobe. Ni dobrega pa ni slabega v tem, ima pa vsak izmed teh pristopov slabe in dobre strani. Zato se je slabo opirati samo na enega. In sedaj Vlada tukaj govori o silnih milijonih, ki jih namenja za podjetništvo. In kam pridejo ti silni milijoni? Tu je pravzaprav podatek o razpisu, ki ga je Ministrstvo za gospodarstvo preko izvedbene inštitucije namenilo za spodbujanje gospodarstva oziroma za gospodarske investicijske projekte. Tu je šlo, recimo, za delitev 15 milijonov evrov. Edini kriterij tega razpisa je bil vrstni red prijav. In zgodilo se je, da je prišlo 220 vlog in je bilo 50 prvih rešenih, vse ostalo ne, in še sedaj se niso upali izdati teh negativnih sklepov. Kje je ocena, kaj je uspešen, inovativen, tehnološko dovršen projekt? Edini kriterij je bil vrstni red te prispele vloge. To so pravzaprav podatki o tem razpisu, ki se neslavno še ni zaključil, ampak je bil kar precej javno kritiziran - še enega demantija Ministrstvo za gospodarstvo oziroma drugih v zvezi s tem nisem slišal. Želim povedati, da ta razpisna sredstva, prvič, če niso res dobro ciljana, težko zadenejo cilj; drugič, povzročajo veliko birokratiziranja tako na strani države kot na strani podjetij. In tretjič, nikoli se človek ne more znebiti občutka, da so pristranska ali celo po kakšnem drugem kriteriju kot je vsebinski kriterij, dodeljena. Zato želim povedati, da vsa alokacija evropskih sredstev za namen spodbujanja gospodarskega razvoja dvakrat pod velikim vprašajem. Prvi velik vprašaj je, ali boste kljub vsem tem problemom, ki jih imate s črpanjem evropskih sredstev sploh "zalufali" in počrpali ta denar. Drugič je pa učinkovitost tega razdeljenega denarja, ki bi se moral pokazati, in je veliko vprašanje, če bodo v prihodnje taki razpisi, kot je ta, ki sem ga omenil, si lahko malo obetamo od te učinkovitosti. Zdaj pa še na eno polje, ki sem ga uvodoma izpostavil, pa tudi enega odgovora še nisem dobil, pa verjamem, da me gospa Kamnarjeva posluša iz vladne sobe in mi bo odgovorila na ta vprašanja. To so davki. Namreč, kot sem že omenil, je Vlada v tem letu dni za približno 300 milijonov evrov povečala trošarine na letni ravni za toliko več se steče. To se pravi, to je bil en prvi resen udarec ne samo ljudem, temveč tudi gospodarstvu, ker so se s tem povečali življenjski stroški ljudi in stroški poslovanja gospodarskih subjektov. Izplen, še enkrat, 300 milijonov evrov, to je slab procent bruto domačega proizvoda. To je prva stvar. Druga stvar je, napovedujete oziroma ne napovedujete - v drugem branju je bil uzakonjen spremenjen zakon o davku na motorna vozila, s katerim se davki zopet zvišujejo, pod krinko neke ekološke naravnanosti se bodo celemu srednjemu razredu, ki kupuje avtomobile nižjega srednjega razreda, avtomobili praktično podražili. Podražila se bodo tudi motorna kolesa. Tretjič. Vprašal sem in še enkrat sprašujem Ministrstvo za finance, to je namreč diskusija o proračunu leta 2010. V proračunu leta 2010 Vlada predvideva za približno 121 milijonov evrov več prihodkov iz naslova dajatev za onesnaževanje okolja z emisijami CO2. 121 milijonov več prihodkov na prihodkovni strani, s sedanjih 30 na 151 milijonov v 2010. Sprašujem, katere storitve, katere dobrine, kaj torej konkretno se bo podražilo v Sloveniji na račun uvedbe oziroma na račun drastičnega povečanja te dajatve? Ali bo to podražitev kurilnega olja kot tako imenovanega starega energenta, ki onesnažuje okolje s CO2 ali je tu zadaj kaj drugega? Pojasnite ljudem! Predvidevate torej za 120 milijonov več prihodkov iz tega naslova, to je treba pobrati. Kje boste pobrali, komu boste pobrali? Če bodo obdavčena, ne vem neka luksuzna prevozna sredstva ali kakorkoli - povejte; če bodo obdavčena letala - povejte; če bo obdavčeno kurilno olje - povejte, če bo obdavčeno kaj drugega - tudi povejte, da bodo gospodarski subjekti vedeli, kaj jih čaka naslednje leto. In ne samo gospodarski subjekti, seveda tudi ljudje. Napovedujete skozi diskusije tudi dvig določenih drugih dajatev, to se pravi prispevek za obnovljive vire in prispevek za učinkovito rabo energije. Približno vem, kam cilja prispevek za obnovljive vire. Ta cilja na dvig tega prispevka, ki ga vsakdo od nas plačuje ob položnici, ko plačujemo električno energijo. S tem prispevkom se namreč zbira namenski denar za obnovljive vire. Jaz vem, da je investicij v obnovljive vire več, kot je tega denarja, in vem, da bo treba ta prispevek dvigniti. Povejte mim za koliko ga boste dvignili in koliko bo to povzročilo oziroma kakšne posledice bo to imelo za položnico. In še nekaj. Če nameravate skozi dajatev za onesnaževanje okolja z emisijami CO2 dvigniti ceno kurilnega olja, morate avtomatično vedeti, da vam bodo številna gospodinjstva prešla na ogrevanje z električno energijo, ker bo to verjetno cenejši način ogrevanja kot pa s kurilnim oljem, glede na energetsko vrednost in stroške, še posebej, ker imamo pri električni energiji tudi nižjo tarifo. In posledično vas sprašujem, ali je to vzdržno in normalno, da je ta energent, ki je dvakrat posredno pridobljen in so pri njemu proizvodni stroški največji, tudi tisti optimalen, ali nameravate posledično tudi dvigniti ceno elektrike in spet - za koliko. Tako je vprašanj ob tem dokumentu, ki bodo udarili po žepu ljudi, kar precej. Vlada ob proračunskih dokumentih predvideva še nekaj - da bo ta žep nekoliko bolj plitev oziroma tanjša denarnica - kje? Način usklajevanja pokojnin in socialnih transferov. Mimo dogovora s socialnimi partnerji! Zakaj, seveda, ker socialnih partnerjev v tem praktično ni, reprezentativnih. Še enkrat retorično vprašanje - s kom se je Vlada usklajevala, ko je upokojencem zamrznila za polovico rast pokojnin za naprej, v letu 2010 in naprej. S kom se je uskladila?! S katerim reprezentativnim združenjem upokojencev?! S kom, razen s koalicijskimi strankami. Samo ti so bili tisti, s katerimi so se. To se pravi, če je socialni dialog Vlade, da se sama s sabo uskladi, potem nam bog pomagaj. In s kom se je Vlada, s katerim združenjem prejemnikov socialnih transferjev - govorim o otroških dodatkih, o celi kopici drugih - se je Vlada uskladila, ko je znižala usklajevanje teh socialnih transferjev. In potem, ker vidim, da je takšno poznavanje tega socialnega dialoga med koalicijskimi partnerji, me tudi ne čudi stališče neke gospe, ki je prej rekla, da so pokojnine socialni transferji. Ja, za boga! Pokojnine so denar, ki je izplačan tistim upravičencem na podlagi pokojninskega in invalidskega zavarovanja, to je zaslužen denar, prigaran denar in to ni socialni transfer. Je pa res, da gre marsikateri odhodek iz blagajne ZPIZ-a, tudi takšen, ki nima nobene zveze z delovno dobo, torej privarčevanim denarjem iz naslova zavarovanja. To je pa tudi res. Tukaj pozdravljam namere, ki jih navajate, da jih bo sledila vaša pokojninska reforma, da boste otrebili tega ZPIZ-a oziroma pokojninske blagajne vseh izdatkov, ki nimajo nobene zveze z zavarovanjem. Teh je kar nekaj. In to dajte raje na državo in država naj pravzaprav to krije. Nekaj vprašanj, ki sem jih navedel, so bila izpostavljena že v uvodnem govoru, ko sem govoril v imenu poslanske skupine, pa žal res nobenega odgovora nisem dobil. Državna sekretarka nam je tukaj dopovedovala, da primanjkljaj javnega sektorja oziroma primanjkljaj širše države, kakor tudi proračunski primanjkljaj ni nič groznega, da smo na 10. mestu znotraj Evropske unije in da bomo že kako. Ne vem. Mislim, da je primanjkljaj samo en del te zgodbe, primanjkljaj je grozen in bo v dveh letih znašal več kot 3,5 milijarde evrov oziroma več kot 10 % bruto domačega proizvoda. 3,5 milijarde je približno za 10 % bruto domačega proizvoda in toliko bomo - govorim samo o proračunskih izdatkih - več porabili, kot bomo ustvarili. To je za mene alarm v javnih financah in daleč od tega, da bi lahko brezbrižno zamahnili z roko. Je pa res, da je za Vlado, ki nima ambicij nekega dolgoročnega pogleda, verjetno cilj, bomo že kako do leta, ne vem, 2012. Res je, bomo že kako. Namreč, prostora v zadolževanju te države je tudi zaradi nizkega javnega dolga, ki ga je Vlada podedovala, veliko. Prostora je podedovanega od približno 22 % do 60 %, to je veliko, približno slabih 40 % je prostora. In če nekdo misli, da je Slovencem vseeno, kako bo hitro prišel iz teh 22 % na 60 % in govoril, da smo dobri, da ni to noben problem, se moti. Ta javni dolg bo treba enkrat plačati in plačalo ga bo edino lahko gospodarstvo, za katerega kreativnost ali pa za katerega pogoje poslovanja se pa bo bore malo poskrbelo, vsaj ko gledamo zavrnjene predloge opozicije na tem področju. Veliko vprašanj, malo nekih ogovorov, seveda pa nisem pričakoval toliko, kako bi rekel, nepoznavanja od nekaterih koalicijskih poslancev, ki so govorili o tem, sprevračali številke in bili do situacije, v kateri smo, brezbrižni ter hvalili dokument, ki je v zgodovini Slovenije verjetno unikaten. Tako slabih podatkov in tako slabih številk verjetno ne bomo dočakali. In prav zanimivo bo spremljati izvrševanje tega proračuna. Prepričan sem, da bodo številke pri izvrševanju tega proračuna povsem drugačne, kot so pa te, ki so sedaj zapisane.
Hvala lepa. Najprej bomo dali besedo mag. Borutu Sajovicu - ne bo -, potem dr. Patricku Vlačiču in Irmi Pavlinič Krebs. Dr. Patrick Vlačič, ste se javili? Prosim.
Hvala, predsednik. Poslancu Vizjaku bi odgovoril samo glede trošarin, v tistem delu, ki se tiče gospodarstva, povedal, da je Slovenija ena izmed treh najbolj priljubljenih točk v Evropi za tankanje goriva za tovornjake ravno zaradi ugodnega trošarinskega sistema. Po besedah prodajalcev goriva, s katerimi sem se pogovarjal, je Slovenija z učinkovitim sistemom in sistemom vračanja goriva cestnim tovornim prevoznikom postala ena izmed treh najbolj priljubljenih točk za tankanje. Tako da, vsaj kar se gospodarstva tiče, ta vaš očitek ne drži, zato ker se praktično država popolnoma odreče trošarini.
Hvala lepa. Besedo ima Irma Pavlinič Krebs, ministrica za javno upravo.
Hvala lepa. Samo odgovor, ki vam ga znam dati. Vprašali ste, ali je Vlada vršila tudi socialni dialog s predstavniki upokojencev. Sama sem prisostvovala sestanku, na katerem so bili predsednik Vlade, minister za finance, minister Gaspari in predstavniki Društva upokojencev Slovenije ter vsi organi tega spoštovanega društva. Želeli smo argumentirati, tako kot tudi sindikatom javnega sektorja, makroekonomske razmere, probleme na področju politike plač v javnem sektorju. Zato sem bila zraven in lahko vam povem, da smo v večurnem pogovoru ta dialog, ta pogovor z njimi opravili, jih seznanili z zares hudo situacijo na področju javnih financ. Vprašanje strinjanja je seveda drugo vprašanje, ampak očitek, da socialnega dialoga s predstavniki upokojencev ni bilo, moram zanikati, ker sem sama temu prisostvovala.
Prosim, mag. Andrej Vizjak, razprava.
Čisto na kratko. Lahko da ste opravili pogovor in predstavili videnje društvu, vendar se socialni dialog verjetno vodi med reprezentativnimi predstavniki enih in drugih strani. Ali je društvo ali pa Zveza društev upokojencev reprezentativno združenje upokojencev v tej državi? Če ni, zakaj potem niste povabili tudi, recimo, kluba seniork in seniorjev naše stranke k tej razpravi? Tudi oni imajo združenje upokojencev oziroma teh, ki imajo podobne interese in se zavzemajo za pravice upokojencev in starejših. Ali pa podobne asociacije, katere koli druge v tej državi? Zakaj samo ene? In ste tiste deklarirali kot reprezentativne. Želim samo podčrtati, da je bil ta ukrep narejen pravzaprav mimo uskladitve socialnih partnerjev. Vsaj tukaj se lahko poenotimo. Mimo uskladitve. In sem vam tudi olajšal, da verjetno res, ker tudi socialnega partnerja, vsaj kar se reprezentativnosti tiče, na temu področju ni. Tudi to sem vam olajšal. In ne vem, čemu mi potem replicirate, ampak to sem povedal samo zaradi tega, ker je napačna navedba. Napačna navedba, da je bil ta interventni zakon usklajen s socialnimi partnerji. V usklajevanju lahko, usklajen pa ni bil.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branko Grims. Prosim.
Hvala. Najprej naj dam prednost nežnemu spolu, ker se to spodobi. Obe predstavnici Vlade sta dokazali, da s svojim šarmom in retoriko sta naravnost briljantni uresničevalki edine politike Vlade, ki jo lahko prepoznamo kot dosledno v vsemu tem obdobju, to je preusmerjanju od gospodarske uspešnosti Vlade k nepomembnim stvarem, ko gre za pozornost javnosti. In če odgovorim najprej gospe Kamnarjevi, ki je rekla, da se nisva poslušala. Zelo dobro sva se in tudi ona zagotovo zelo dobro ve, da sva govorila o istih stvareh, le da je ona govorila o zbirnih kazalcih, o absolutni vrednostih teh zbirnih kazalcev, jaz sem pa govoril o relativnem premiku, o trendih. To se pravi o padcu ali rasti posameznih ekonomskih kazalcev. Prvi del, torej tisti, o katerem je govorila gospa Kamnarjeva, kot zbirni kazalec v bistvu govori o neki absolutni gospodarski uspešnosti posamezne države v določenem obdobju. Recimo v Sloveniji lahko kar od osamosvojitve do danes, ker vsebuje v bistvu rasti ali padce, hitrejšo, šibkejšo rast v vsem tem obdobju. In to je neka točka v temu prostoru, ki jo potem lahko primerjamo s sosednjimi državami. Govori o absolutni vrednosti, jaz sem pa govoril o zadnjem letu dni in o spremembah pri teh kazalcih, ali je šlo za hitrejšo rast ali za hitrejši padec. To pa govori o uspešnosti ali neuspešnosti posamezne vlade. In oba sva govorila resnico in oba sva imela prav. Zanimivo pa je, da je v teh dveh najinih podatkih, ki sva jih osvetlila vsak s svojega zornega kota, v resnici vsa, ne nek način združeno v enem stavku vse bistvo uvodnega dela splošnega dela proračuna. Namreč, kaj imamo, s čim mi operiramo. Imamo očitno dobro državo, z veliko zelo uspešnimi gospodarstveniki, zlasti malih in srednjih podjetnikov, in imamo očitno zadnje leto dni zelo slabo vlado. To ti kazalci zelo jasno povedo. Eni in drugi skupaj, če jih seštejemo, torej govorijo o dobri državi, z veliko uspešnih posameznikov, sposobnim gospodarstvom in slabo vlado v zadnjem letu dni. To je vse in to je izhodišče za ta proračun. Drugo. Ko je gospa Krebsova navajala Ustavno sodišče. Jaz sem navedel tisti dve izjemi. To se pravi, ko je bilo največ govora o varčevanju celo s kavicami in smo o tem brali neke solzave zgodbice še v ženskih revijah, je Vlada nekaterim lastnim uslužbencem dvignila za 5 plačilnih razredov, tistim, ki jih je sama pred tem postavila, za 5 plačilnih razredov njihove izhodiščne plače. Kje pa je tukaj varčevanje? Tukaj je očitno šlo za eno skupini, ki predstavlja izjemo. In potem enako, ko sem govoril o plačah sodnikov, pri čemer je tudi to obrnila. Jaz sem povedal samo, kaj se je zgodilo. To je dejstvo. Ona pa je potem to obrnila na sodbo Ustavnega sodišča. Že, že, ampak, spoštovana gospa Krebsova, tudi o tem sva se že takrat pogovarjala. Ustavno sodišče ni presodilo, da je treba to uresničiti natanko na tak način. Način uresničitve odločbe Ustavnega sodišča je bila suverena odločitev vaše Vlade, ki je pač odražala politiko vaše vlade na tem področju, in je na ta način pač nekaterim, konkretno sodnikom začetnikov, za 7 plačilnih razredov povečala izhodiščne plače. Mimogrede, odločbo Ustavnega sodišča bi uresničil tudi amandma, ki ga je predlagala SDS, pa ste ga zavrnili, pa je ta amandma tudi dovoljeval neko zvišanje osnovnih plač, da bi bilo zadoščeno odločbi Ustavnega sodišča in obenem je pustil še dovolj prostora za spodbujanje odpravljanja sodnih zaostankov, kar je temeljni problem slovenskega pravosodja. Ampak to ste pač zavrnili. In čisto za konec še gospodu Vlačiču, da ne bo nesporazuma. On je sicer navedel, da se bodo s posameznimi projekti na področju urejanja regionalnih oziroma državnih cest v celoti poslej soočali na osnovi ustreznih aktov, ki bodo sedaj sprejeti v približno pol leta. Če povzamem njegovo sporočilo. Sam osebno mislim, da je to dobro, da se stvari naredijo transparentne. Vendar opozarjam, da projekta o katerih sem prej govoril, nista neka nova projekta. To so projekti, ki se že izvajajo, ki se že dve leti izvajajo in so bili že v celoti predvideni v proračunih za minulo obdobje in ste jih tudi vi imeli še v zadnjih rebalansih v celoti predvidene za financiranje v naslednjih dveh oziroma treh letih. Zdaj se je pa to iznenada vse prevrnilo. Pa ne gre samo za varnost ljudi, čeprav sam osebno mislim, da je to vrednota, ki je vendarle na prvem mestu. Ampak je treba vedeti, da eno je cesta, ki pomeni povezavo od avtoceste do letališča, ki pa je projekt strateškega pomena, razvojni projekt strateškega pomena za Slovenijo ni je tak opredeljen v temeljnih aktih te države, zato je tudi urejanje infrastrukture za ta razvojni projekt strateškega pomena in zagotovo sam po sebi ravno tako strateški razvojni projekt. Drugo pa je cesta, ki predstavlja en majhen del ceste, ki povezuje Slovenijo in Avstrijo v resnici in tudi vse občine na tem območju z mestno občino Kranj in je torej regionalnega in celo meddržavnega pomena. In gre tudi v tem primeru za strateški razvojni projekt, seveda pa z opombo, da je tukaj primarna varnost. Varnost, kot rečeno, sem trdno prepričan, da je vrednota, ki mora biti v vseh naših odločitvah vendarle na prvem mestu.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o splošnem delu dopolnjenega predloga proračuna? Prosim, gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo. Jaz bi le prosil, da mi kdorkoli od vladnih predstavnikov komentira zadeve Patria, to se pravi, kaj se dogaja s projekti, ki so uvrščeni tako v proračun za leto 2009 kot v proračun za 2010 in 2011. Vlada oziroma generalni sekretar Vlade in tudi Vlada je že takoj na začetku mandata povedala, da se bo ta projekt prekinil, če se bo le pojavila senca dvoma o tem, da so se dogodila nekatera recimo temu koruptivna dejanja, pa vidimo, da se na tem področju ne dogaja nič, kljub vsem tem velikim zgodbam, v katere so vpleteni tudi nekateri pomembni predstavniki Vlade, sedanje vlade, recimo generalni sekretar je imel na tem področju veliko za komentirati, je Vlada v tem mandatu v letošnjem letu kupila določeno kvoto teh vozil in tudi v nadaljevanju za leti 2010 in 2011 je ta postavka v proračunu Republike Slovenije. To je eno vprašanje. In tega odgovora, kljub temu da sedaj že tretjič, četrtič razpravljam na to temo, še nismo dobili v Državnem zboru. Je pa pomembno vprašanje očitno, ker so tudi nekateri koalicijski poslanci na to temo zelo intenzivno razpravljali in kazali s prstom na nekatere v tem Državnem zboru. Zelo rad bi konkreten odgovor. Druga stvar. Mi smo vložili sistemski zakon o železnicah, o razvoju železniškega omrežja. Glede na to, da je tu minister za promet, me zanima stališče Vlade do projekta, do razvoja železniškega omrežja in tudi do konkretnega, lahko mu rečem, kar sistemskega predloga Poslanske skupine SDS na tem področju, ki predvideva v obdobju od 2012 do 2025 temeljito obnovo železniškega omrežja. Nekaj je vključeno že v ta proračun. Za ta proračun smo vložili tudi nek amandma, ki pač na nekem segmentu nekatere zadeve rešuje, predvsem pa z zakonom, ki je vložen, se te zadeve sistemsko urejajo. In v primeru, da Vlada ta zakon podpira, bo potreba tudi ustrezna reakcija v NRP-jih v predlogu nacionalnih razvojnih projektov od 2010 do 2014 ali 2015, kot je ta tabela dolga. Vsaj del tega bi bilo treba že tam zaobjeti. In še splošen komentar. Tu zelo veliko govorimo o tem, kakšne izjemne priložnosti ali ugodnosti je imela prejšnja vlada, ker je imela to srečo, da je delovala v času ugodne gospodarske rasti. Tako priložnost so imele vse evropske vlade. Vse evropske vlade v prejšnjem mandatu so delovale v obdobju visoke gospodarske rasti in ugodnih razmer. Vendar vse niso imele visoke gospodarske rasti. Vse niso imele za najmanj 3% višjo gospodarsko rast, kot je bilo povprečje EU. Tudi sedaj, ko je drugačno obdobje, ko je obdobje recesije, niso vse države enako prizadete in nimajo vse enakega padca gospodarske rasti, pa delujejo vse v približno enakih okoliščinah. Tu se ne moremo sklicevati, da ste bili vi prej v boljših okoliščinah, sedaj smo mi v slabših okoliščinah. Tisti, ki smo prej imeli vlado, ki smo prej vodili to državo, smo res delali v boljših okoliščinah, vendar smo tudi izjemno dobro izkoristili te okoliščine, te priložnosti, ki jih je nudila gospodarska rast. Sedaj ko je predsednik Vlade pred nekaj meseci, mislim, da je bilo to ob prvem rebalansu proračuna, izjavil, da je tudi kriza priložnost, pa ugotavljam, da vse evropske države, vse vlade niso enako dobro izkoristile krize kot priložnosti. Pri nas tega ustreznega odziva ni bilo. In naša vlada zagotovo ni reagirala tako, da bi ta situacija, ki je zadela vse evropske države, na Slovenijo vplivala manj negativno, kot je na ostale evropske države. Dvakrat bolj je vplivala. Ne vem, ali zaradi tega, ker Vlada dobro dela, ali zaradi tega, ker Vlada na tem področju ni ustrezno odreagirala. Tu je potreben nek korekten odgovor. Zagotovo se tu soočamo z mnogimi potezami, ki so diametralno nasprotje, če uporabim terminologijo našega predsednika Državnega zbora. Na eni strani se govori o varčevanju, o kavicah, o zmanjšanju plač funkcionarjem, tudi štirim odstotkom oziroma enemu plačnemu razredu funkcionarjem Državnega zbora. Na drugi strani smo videli spisek približno 25 uradnikov v kabinetih ministrstev, ki so napredovali za pet plačilnih razredov. Če smo tukaj privarčevali 90 plačilnih razredov, je na drugi strani Vlada s svojim lastnim ukrepom zapravila 125 plačilnih razredov. Govori se eno, ravna diametralno nasprotno. Podobno tudi pri marsikaterih drugih ukrepih. Tudi v teh konkretnih resorjih, ministrstvih, ki jih tukaj predstavljajo ministri, se je to najbrž zgodilo. Če kdo dvomi, bom šel iskat spise, pa bomo to čitali. Bi pa, spoštovani predsednik Državnega zbora, še na eno zadevo opozoril. Pred seboj imamo najpomembnejši akt te države v tem letu. To je proračun za leto 2010. Jutri bomo imeli najpomembnejši akt te države za prihodnje leto. To bo proračun za leto 2011. In Vlada, ki ima 17 ministrov, ne uspe v najboljšem primeru spraviti skupaj za to sejo več kot 3 ministre. V najboljšem primeru so sedaj tukaj trije ministri, prej sta bila dva, še prej eden in tako naprej. To kaže tudi odnos Vlade Republike Slovenije do akta, ki ga predlaga, do presoje, kakšno težo ima ta akt za to državo. Jaz mislim, da govorimo in lahko sodimo, da ta vlada odnosa do tega akta, do proračuna in tudi do Državnega zbora, ki ta akt sprejema, nima ustrezno balansiranega, Neustrezen je odnos Vlade do tega akta. In morda se potem čudimo, da so včasih tudi kakšne razprave kritične. Jaz mislim, da bi morali vi kot predsednik Državnega zbora sami prekiniti sejo Državnega zbora in pozvati Vlado Republike Slovenije, da zagotovi primerno udeležbo na obravnavi tako pomembne točke, kot je proračun Republike Slovenije za leto 2010. To možnost vam daje tudi poslovnik. Ker Vlado zastopajo, tam ste napisali spisek, kdo vse zastopa Vlado, tam so napisani prav vsi ministri in tudi prav vsi državni sekretarji, pa imamo tukaj tri ministre in enega državnega sekretarja. Govorimo pa o različnih področjih, o vseh področjih, o vseh proračunih posameznih resorjev v tej državi. Tukaj so pa trije, ki lahko samo segmentno pokrivajo svoje področje, samo segmentno. Tistih z generalnim pooblastilom za zastopanje proračuna v Državnem zboru, razen ministra za finance v uvodu, danes tu ni bilo. Mislim, da to pove vse o odnosu koalicije do proračuna, o odnosu koalicije do Državnega zbora. S takim ravnanjem, spoštovani predsednik, bi morali slej ko prej prekiniti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Samo komentar k temu, kar je bilo na koncu rečeno. Predsednik Vlade je odsoten, je v tujini. Vsi ministrice in ministri so bili vabljeni. Vsako ministrico in ministra, ki je tu, smemo šteti kot predstavnika Vlade, ki mora biti sposoben zagovarjati proračun v celoti. S tega vidika ni nobenega razloga, da bi sejo Državnega zbora prekinjali zaradi premajhnega števila ministrov. Želite proceduralno? Prosim, gospod Tanko, proceduralno.
Hvala, spoštovani predsednik. Proračun je narejen tako, da je vsako ministrstvo zastopano s svojim poglavjem. Ni narejen programsko, da bi lahko tu kar nekdo govoril o vseh programih, ampak je narejen po resorjih. In tu imamo predstavnike resorja za javno upravo, za promet, za kulturo, za pravosodje in sedaj se nam je pridružila še državna sekretarka za finance. Ostali resorji, ki bi morali danes tu odgovarjati dejansko zelo detajlno, kot so, recimo, visoko šolstvo, Slovenci po svetu, zunanje zadeve, notranje zadeve, obramba in tako naprej, tu ni nikogar. In ni čudno, da že tri ure čakam na odgovor, kaj se dogaja v zvezi z nabavo oklepnikov Patria, kaj se dogaja na tem področju. Ne dobimo ustreznih odgovorov. In mislim, da bi se morala seja prekiniti, dokler ne pride relevanten sogovornik in se poda konkretno stališče do tega, da bomo poslanci vedeli, za kaj gre. Sedaj pa vsi čakajo, da bo ta čas, ki ga imamo na razpolago za razpravo, se iztekel. Na tričetrt vprašanj ne bo odgovorjeno, ker resornih ministrov ni tu. In potem bomo vsi veseli, ker se je razprava zaključila. Tudi koalicija je očitno že izgubila voljo, ker razen treh poslancev največje koalicijske stranke ter enega ali dveh predstavnikov ostalih strank nikogar več ni tu. [[Oglašanje v dvorani.]]
Prosim, mir v dvorani!
Spoštovani kolega Kontič, hvala vam za to motenje in za to [[...]]
Brez polemike [[....]]
[[...]]polemiko [[....]]
Jaz opozarjam in vzdržujem red v dvorani.
Mi bomo v naši poslanski skupini sami poskrbeli, da bomo tisti, ki bomo razpravljali tukaj in tudi spremljamo razpravo. Vi pa tudi poskrbite za to, da bo še kaj drugega razen neprimerne diskusije. Jaz predlagam, spoštovani predsednik, da v primeru, če sedaj ne dobim ustreznih odgovorov na to, kar zadeva področje vprašanja Patrie, da sejo prekinemo in da se zagotovi ustrezen sogovornik, ki bo dal pravilne ali pa ustrezne odgovore na to vprašanje. Vprašanje je pomembno, odpira se tema, zjutraj so jo odprli nekateri koalicijski poslanci, ki so imeli zelo veliko pripomb na to temo, sedaj, ko sprašujemo, kaj je na tem področju, odgovorov ni. In predlagam prekinitev seje, dokler ne dobimo odgovora na to, kaj se dogaja s to Patrio. Hvala lepa.
Spoštovani, gospod Tanko! Najprej, kot sem rekel, predstavniki Vlade so tu, vabljeni so bili vsi, vsak minister lahko govori o proračunu v celoti, ne samo o svojem delu. Nekateri so to tudi storili. Predstavniki Vlade, ministri in državni sekretarji, ki dobijo vprašanja v okviru te razprave, niso dolžni odgovoriti na to vprašanje, če tega ne nameravajo. Kar zadeva Patrie bi rekel to, da je to vprašanje bilo postavljeno, da je bilo vsaj po mojem mnenju v okviru proračunske razprave v zvezi s Patrio in proračunom kar nekaj že povedanega, jaz verjamem, da vas to ne zadovoljuje, pristojni državni sekretar je tu in mislim, da bo odgovoril. Če vas bo ta odgovor zadovoljil ali ne, tega ne vem. Vsi pogoji za normalno delovanje in potek seje so tu, zato bom zdaj dal besedo dr. Patricku Vlačiču, da odgovori na vprašanje ali komentar, ki je prišel iz opozicijskih vrst.
Hvala, predsednik. Spoštovanemu poslancu Tanku bi samo povedal, da smo za leti 2010 in 2011 dali, za leto 2010 nekaj manj kot 300, za leto 2011 pa nekaj več kot 300 milijonov evrov za železniško infrastrukturo, kar je bistveno več kot je bilo v prejšnjih proračunih. Gre za približno 0,8% bruto družbenega produkta Republike Slovenije, kar je po moji oceni še vedno premalo, ampak bistveno več, kot je bilo v prejšnjem času, skoraj trikrat toliko, kot je bilo v prejšnjem času, ker je bil indeks približno 0,3% bruto družbenega produkta. Tako sledimo odločitvi, da se vlaga v železniško infrastrukturo in mislim, da številke v tem smislu govorijo same zase. Tam, kjer imamo zapuščino državnih prostorskih načrtov, tam pospešeno stvari spravljamo naprej, kjer tega ni, pa pustimo vzroke, ker niti to ni relevantno, pospešujemo to. Poslali bomo kot Vlada predpis v Državni zbor, ki bo še izboljšal ali pa še, bom rekel, pospešil umeščanje linijskih infrastrukturnih objektov v prostor. Tako bomo lahko še bolj sledili temu, kar ste vi predlagali, pravzaprav hitrejši izgradnji železniške infrastrukture.
Hvala lepa. Irma Pavlinič Krebs, potem Majda Širca.
Hvala lepa. Gospod Tanko, vi ste v dopoldanskem delu razprave izjavili oziroma povedali, da interventni zakon, problematizirali ste njegovo sprejemljivost za socialne skupine in njegovo vsebino. Kar se tiče vsebine interventnega zakona, ki se dotika plač javnih uslužbencev, je v temu delu s socialnimi partnerji, gospod Tanko, usklajen. Res je, da nima interventni zakon tudi glede javnih uslužbencev velikega soglasja v družbi, kot ste to povedali. To pa sami veste, zakaj ga ne more imeti. Plačna reforma, ki je bila po štirih letih usklajevanj v socialnem dialogu, gospod Tanko, končana v letu 2008, je bila samo zaključena v letu 2008. Zdaj vas želim vprašati, glede na vašo tezo, ki ste jo pa zdaj v popoldanskem delu izpostavili. Drži, da so vse vlade v letu 2008 delovale v obdobju gospodarske rasti. Tudi vaša je. In pravite, da ste vi to gospodarsko rast izjemno dobro izkoristili. Sprašujem se, zakaj potem po štirih letih usklajevanj s sindikati javnega sektorja, ko ste zapisali dogovor o uskladitvi plač v javnem sektorju, teh plačnih nesorazmerij tudi niste odpravili v letu 2008. Bila je gospodarska rast, sredstva v proračunu bi morali zagotoviti, polovico od teh sredstev, kolikor je bilo izpogajano, so javni uslužbenci dejansko v teh letih z odpovedovanjem usklajevanju in z inflacijo do polovice privarčevali sami. Zakaj ni bila plačna reforma torej v letu 2008 ne samo obljubljena ampak tudi realizirana. Realizacijo ste na podlagi dogovora obljubili v letu 2009 in dokončno, ne glede na makroekonomske razmere, v letu 2010. Vredna pa je petsto milijonov evrov in plačna reforma je padla v krizo. In hočem povedati samo to, da moramo vsi, ki v nekem trenutku v slovenskem prostoru predstavljamo oblast, moramo biti tudi na neki točki samokritični. Morali bi priznati tudi, da dediščina na posameznih področjih, ki ste nam jo položili v začetek prevzema mandata aktualne vlade, je bila na nekih točkah problematična. In ko na drugi strani očitate socialni dialog, ki je na koncu bil celo uspešen tako z javnimi uslužbenci kot z usklajevanjem s sodniki in celo z vzdržnimi javnofinančnimi posledicami, imam pa občutek pravzaprav, da ne vem, kaj očitate tej vladi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Majda Širca.
Seveda tudi jaz se sprašujem, na tistem delu, ko se sprašujete vi, gospod Tanko, glede temeljne vaše dileme, češ, če je bilo v času velike gospodarske rasti toliko lažje delati, zakaj se to ne nadaljuje še sedaj. Če bi ta vlada, ki je delala res v boljših pogojih, vaša, res tako dobro delala, potem se na Ministrstvu za kulturo ne bi soočali s padcem deleža sredstev za kulturo v luči BDP in celotnega deleža znotraj proračuna, ki se ni ustavil, ampak se je poglabljal in se je, zanimivo, začel dvigovati šele v času, ko so nastopile krizne razmere in ko je bilo vsem in nam je še vedno vsem težje. Šele sedaj se je zaustavil ta nebrzdani spust sredstev za kulturo. In če bi dejansko tista vlada, ki nam je sedaj pustila to dediščino in nas uokvirila v veliki meri, res tako dobro delala, potem se ne bi danes vsak dan soočali s poročilom Računskega sodišča, ki govori o nenamenskem trošenju sredstev in porabe v prejšnjem obdobju, še sploh v letu 2008. Če bi dejansko tako dobro delala, potem bi znala izkoristiti evropska sredstva, do katerih imamo vse več dostopa in do katerih naj bi se znali tudi že obnašati in jih tudi črpati. Pa ravno obratno, tudi tukaj Računsko sodišče pravi, da ne samo, da jih ni znala izkoristiti, ampak tistih nekaj, ki jih je izkoristila, so sedaj v nevarnosti, da jih bomo vračali, ker ni poiskala in zadostila tudi ciljem, ki se jim je zavezala takrat, ko je za njih zaprosila. In če bi dejansko bila tako uspešna, bi, o nadaljevanju lahko govorim, zaščitila Plečnikov dediščino, ne pa odtujila nacionalnega simbola državnega pomena in cele državne lastnine, kar nedvomno velja za Blejski otok. Če bi bila tako uspešna, ne bi delala dolgov v Lipici, s katerimi se sedaj srečujemo. Pa ne samo z dolgovi, ne samo s tovrstno finančno luknjo, ampak tudi z zastrupljanjem recimo kulturne dediščine, ki je tam živa, se pravi konjev, in ne bi vlagala sredstva v igrišča za golf, ampak v kaj drugega. Če bi bila tako uspešna, se sedaj Ministrstvo za kulturo ne bi srečevalo s fantomi v operi in z neskončno jamo, v katero se spuščajo sredstva, ker niso bila pravilno načrtovana na samem začetku. Tukaj je treba biti realen. Tukaj je nedvomno treba si nekaj peska iz oči tudi odstraniti.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati v okviru splošnega dela? Prosim gospod Krek, državni sekretar na Ministrstvu za obrambo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovanemu poslancu, gospodu Tanku, sem že odgovoril pred kakšno uro, pa če dovolite, bi ponovil odgovor na vprašanje, ki ga je postavil glede nadaljevanja celotne usode projekta Patria. Kot sem že povedal, mi govorimo o oblikovanju srednje bataljonske bojne skupine, kot ene ključnih zmogljivosti Slovenske vojske. Pogodba je bila sestavljena za 135 vozil v vrednosti 278 milijonov evrov. Prva vozila smo prevzeli v letošnjem letu, in sicer 13 vozil v vrednosti okrog 30 milijonov evrov. Za leti 2010 in 2011 so vozila v finančnem načrtu, in sicer v okviru postavke Temeljni razvojni programi. Zakonsko bi morali temeljni razvojni programi biti do 105 milijonov evrov. Višina v letu 2010 je 45 milijonov evrov, višina sredstev za leto 2011 je 30 milijonov evrov, del teh sredstev je namenjen tudi za srednjekolesna oklepna vozila. Ministrstvo za obrambo pripravlja izhodišča za Vlado glede nadaljnjih pogajanj s pogodbenim partnerjem za zmanjšanje števila vozil, kajti po novih ciljih sil Slovenska vojska ne potrebuje več 135 vozil za spremembo nadgradnje, kajti nadgradnja, ki je trenutno na vozilu, ni tista, ki je bila načrtovana v letu 2005 in potrebuje nadgradnjo, ki bo zagotavljala večjo bojno moč in s tem tudi boljšo zaščito slovenske vojske, podaljšali naj bi roke dobave glede na razpoložljiva finančna sredstva in pa racionalizirali oziroma zmanjšali celotno vrednost pogodbe v skladu z racionalizacijo v okviru državnega proračuna. Trenutno je pogodba v veljavi. Če bo dokazana korupcija, potem bo pogodba nična. Če se bomo uspeli pogajati o zmanjšani količini vozil, potem bomo ob nedokazani korupciji pogodbo nadaljevali, vmes so pa še različne opcije. Toliko gospod Tanko v tem trenutku.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jože Tanko.
Postopkovno imam, spoštovani predsednik.
Prosim, postopkovni predlog.
Jaz bi vprašal gospo Pavlinič, če ve slučajno, kdaj so bila pogajanja o plačni reformi zaključena. Ker mene sprašuje, zakaj tega nismo storili v letu 2008. Najbrž so bila pogajanja zaključena leta 2008, enkrat poleti. Uveljavitev plačnega sistema naj bi bila septembra 2008. Mislim, da bi bilo prav, ker ste prevzeli Vlado konec leta 2008, da bi lahko tudi z rebalansom določene stvari uredili. Ampak razmere so bile in ste te zadeve spremenili. Vlada, ki na volitvah ni več dobila mandata, tega ni mogla več urejati naprej z rebalansom, ker je bilo tisto prehodno obdobje po volitvah, dobro veste, od septembra naprej, ko ni več možno, da vlada izvaja določene konkretne ukrepe. Vaša bi jih pa lahko, ker je dobila mandat 21. novembra, in bi lahko to rešili z rebalansom. Gospa Širca, zaključni račun smo obravnavali prejšnji teden. Lahko bi se takrat vključili v razpravo. Zaključni račun ste zavrnili [[...]]
Cenjeni kolega Tanko [[...]]
Seveda, to je proceduralno.
Ne, ni. Proceduralna vprašanja ali predloge se naslavlja striktno na predsedujočega seje, ne pa [[...]]
Bom zaključil, bom s predlogom zaključil.
Pridobili ste si minuto in pol časa izven svoje poslanske skupine. Prosim, da zaključite, ker to niso proceduralni predlogi, ki morajo biti naslovljeni na predsedujočega ali predsednika.
Mislim, da predsedniku Državnega zbora nekako ne pritiče, da skače v besedo poslancem, ki razpravljajo v kontekstu tega, kar je bilo izrečeno, in proceduralno. Težko je sedaj tudi odpirati razpravo o zaključnem računu. Boste imeli pa vso priložnost, ker je zaključni račun zavrnjen, popravite zaključni račun. Tam so tudi zadeve glede EU-sredstev. Tudi vaša Vlada ni storila ničesar na tem področju. In ko smo že pri Plečnikovi dediščini, bi rad opozoril, da stadion ni zaščiten tako, kot bi moral biti, tudi Plečnikove tržnice niso zaščitene tako, kot bi morale biti, pa ste vi podpisali stvari, da se te zadeve rušijo. In tisto, kar je bilo morda preneseno na nekoga drugega, tisto bo morda obstalo. Za to pa je vprašanje, če bo. Najbrž ne bo. Kar zadeva Patrio, sem vprašal, zakaj pogodba še ni prekinjena, ker se kar naprej vrstijo neki sumi okrog teh dejanj. Kakšne enote boste vi formirali, je sekundarnega pomena. Ampak zakaj pogodba ni prekinjena, če se kar naprej pojavljajo sumi koruptivnih dejanj? Mislim, da bi to, če ste obljubili, najbrž morali storiti, ne pa da te zadeve nadaljujete. In, gospa Širca, še zadnja zadeva. Čakamo na filme. 20 jih je bilo obljubljenih letos, pa jih niste realizirali. In tudi v naslednjem proračunu najbrž ne bodo, v naslednjem proračunskem letu. Spoštovani predsednik, predlagam, da usmerjate razpravo ministrov, da bodo odgovarjali, ne pa da bodo spraševali. Tu so zato, da odgovarjajo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Cenjeni kolega Tanko, najprej moram še enkrat ponoviti, proceduralni predlogi se naslavljajo na predsedujočega zboru, ne pa na ministra ali ministrice in državne sekretarke in državne sekretarje v parlamentu ali kaj drugega. Kar zadeva vprašanja, ki so jih postavljali iz dvorane ministrom, ti lahko odgovorijo, lahko pa tudi ne, niso dolžni odgovoriti. Morate se zavedati, da so to splošna pravila, po katerih poteka naša seja, in ni nobenega razloga, da bi za to uporabljali proceduralni čas. Res je, predsedniku Državnega zbora ne pritiče, da bi skakal v besedo, vendar včasih nima druge možnosti kot to, da opozori razpravljajoče na poslovnik. Želi še kdo razpravljati? Irma Pavlinič Krebs in potem Zvonko Černač.
Hvala lepa. Gospod Tanko, to je bilo sprenevedanje. Če drži, da ste dobro izkoristili okoliščine visoke gospodarske rasti, je bilo ne moje vprašanje, moja teza, da bi morali odpravo plačnih nesorazmerij realizirati avgusta leta 2008 v celoti, ne pa določiti en obrok avgusta 2008, naslednjega 1. januarja 2009, pa naslednjega še v letu 2010 in še naslednjega proti koncu 2010, in se dogovoriti, da ne glede na makroekonomske razmere bodo javni uslužbenci dobili povečanje svojih plačnih razredov najkasneje v letu 2010. Hočem povedati, če bi ravnali skrbno, bi izplačali plačna nesorazmerja v letu, ko je bila konjunktura, ni bilo vprašanje, bil je moj odgovor. Da pa aktualna vlada, ki je nastopila mandat 21. novembra, ni mogla brez socialnega dialoga z interventnim zakonom plačne reforme ustaviti, pa veste točno tako, kot vem jaz, zato je rast plač v kriznem letu 2010 v javnem sektorju zaradi januarske odprave nesorazmerij kljub dogovoru še vedno 6%.
Hvala lepa. Imate možnost za razpravo. Replika, prosim.
Hvala lepa. Spoštovana gospa ministrica, prejšnja vlada se je s socialnimi partnerji dogovorila za višino uskladitve in za način uskladitve, za vso dinamiko uskladitve. Ta vlada pa ob predložitvi proračuna tega ni storila, je vložila na tej postavki neusklajen proračun, je vložila interventni zakon, da je pokrila 500-milijonsko luknjo v evrih in se šele potem začela pogajati s partnerji v postopku. In je prišlo do uskladitve tako s socialnimi partnerji, s sindikati in tistimi, ki so potem usklajevali pokojninski del. Naknadno. Zato ste tudi zamenjali interventni zakon že po tem, ko je delovno telo obravnavalo kompleten proračun z vsemi amandmaji, In ste zamenjali zakon šele potem, ko ste vložili v Državni zbor dopolnjeni predlog proračuna, ne pa prej. Postopek je bil bistveno drugačen in ni bil dogovorjen. Sedaj v tem delu pa ni bil, pa je bil izsiljen. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi se je javila mag. Helena Kamnar, potem Zvonko Černač.
Najlepša hvala za besedo. Mislim, da bi bilo prav, da pojasnim še enkrat, kako je bil predlog proračuna vložen v Državni zbor in v katerih točkah in kako je bil usklajen s socialnimi partnerji. Predlog proračuna je vseboval politike na področju plač, politiko na področju valorizacije pokojnin in valorizacije socialnih transferov. Vlada si je zastavila kot cilj, da bodo vsi prejemki, izplačevani iz javnofinančnih blagajn, deležni enakega tretmaja kar se tiče usklajevanja v naslednjem letu. Takšen predlog je usklajevala najprej s sindikati v okviru socialnega dialoga glede plač, kasneje pa še v Socialno-ekonomskem svetu, kjer je predstavila predlog proračuna. Ob tej razpravi je bilo socialnim partnerjem, ki so sodelovali v tej razpravi, pojasnjeno, da bo predlog proračuna šel v Državni zbor oblikovan na tak način, kot da bo sprejet interventni zakon, ki je ustavil oziroma onemogočil usklajevanje vseh prejemkov iz javnofinančnih blagajn, razen pokojnin, za katere smo že v interventnem zakonu zapisali, naj bi se usklajevale s polovično rastjo po zakonu. Vendar je bilo hkrati pojasnjeno, da ko bo socialni dialog končan, bo Vlada interventni zakon spremenila in ga prilagodila tistemu, kar bo dogovor s socialnimi partnerji. V tem smislu je nadaljevala dialog s socialnimi partnerji glede valorizacije plač. Ko je bil dialog končan, je zasledovala isti cilj, kot ga je imela uvodoma, kar pomeni tretirati vse prejemke iz javnofinančnih blagajn na enak način in zapisala interventni zakon na tak način, kot je bilo usklajeno s sindikati glede plač v javnem sektorju. Takšnega tretmaja so bili potem deležni tudi drugi prejemki iz javnofinančnih blagajn. Zato je zamenjala interventni zakon in tak zakon bomo jutri tudi obravnavali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Zvonko Černač. Prosim.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem. Danes je v tej razpravi ponovno veliko govora o dediščini in o tistem, kaj je zapustila prejšnja vlada. Človek, ko to posluša, ima občutek, da bi morala prejšnja vlada zapustiti nekaj 10 milijard plusa, da bi ga ta sedanja v svojem mandatu lahko kurila in se potem s tem bahala. Narobe svet! Narobe svet zaradi tega, ker je po vseh elementih in po vseh ekonomskih kazalcih, in to priznavajo tudi makroekonomisti, jasno, da je prejšnja vlada obdobje ugodnih ekonomskih okoliščin izkoristila v največji možni meri. V teh razpravah se tudi stalno pojavljajo trditve, kako sedanja vlada ni bila seznanjena s tem, kaj prevzema. Tukaj v rokah imam poročilo o delu Vlade Republike Slovenije v obdobju 2004 do 2008. Ne samo v tej publicirani obliki na nekaj manj kot 400 strani po posameznih ministrstvih, po posameznih elementih, z vsemi ekonomskimi kazalci, tudi v CD obliki. Tukaj notri je napisana dediščina. Na presečni datum je popisano vse, tudi tisto, kar ves čas zanikate, da je javni dolg leta 2008 znašal 21,5% bruto domačega proizvoda, da bo do konca letošnjega leta znašal že 32,5% bruto domačega proizvoda in da se bo v naslednjih dveh letih povečal na skoraj 50% bruto domačega proizvoda. Tukaj je tabela, ki lepo prikazuje, kako se je delež tega javnega dolga s cca. 27,2% zniževal na 21,5%. Da ne govorimo o zmanjševanju proračunskega primanjkljaja, ki je bil v letu 2007 oziroma v letu 2008 izničen in je sedaj v temu trenutku že blizu milijarde osemsto milijonov evrov. Se pravi podlaga za leto 2010 je že milijarda osemsto milijonov evrov minusa, kar pomeni, da je preko 5% BDP oziroma daleč nad tistim, kar je bilo sprejeto v paktu stabilnosti v okviru maastrichtskih kriterijev, k čemur se je obvezala tudi Slovenija. In v Slovenski demokratski stranki smo predlagali amandma, ki bi ta okvir zreduciral na sprejemljivih 3% in bi porabo zmanjšal za osemsto milijonov evrov. Bilo je očitano, da tega amandmaja ni mogoče sprocesirati oziroma izvesti. Seveda ne na takšen način, kot je sedaj proračun pripravljen za leto 2010, bilo pa ga bi mogoče izvesti, če bi se Vlada resno soočila z razmerami takrat, ko so nastajale, in če bi sprejela ponudbo, ki je bila s strani SDS predlagana, da skupaj iščemo rešitev za izhod iz težkih gospodarskih težav, in če bi pravočasno sprejela ukrepe, ki so bili predlagani, pa so bili vsi do zadnjega zavrnjeni. Jaz ne govorim, da so bili ti ukrepi edino zveličavni, predstavljali so pa temelj oziroma okvir za pogovor, predstavljali so tisto osnovo, na kateri bi bilo treba iskati konsenz, in v teh razmerah, ko je bila javnost na spremembe pripravljena, to je bilo spomladi letošnjega leta, narediti osnovo za spremembe oziroma za preboj v letu 2010 in 2011. O čem govorim? Govorim o strukturnih premikih na področju javne porabe, o tem, da bi bilo nujno vezati javno porabo na odstotek ustvarjenega, se pravi na odstotek bruto domačega proizvoda in se strogo držati teh omejitev. Tega seveda ni mogoče doseči brez ustreznega političnega soglasja in tega ni mogoče doseči brez ustreznega soglasja socialnih partnerjev. In k temu bi bilo treba težiti. Ker tega ni bilo, smo danes priča zelo slabemu scenariju za 2010 in za leto 2011. V okviru leta 2010 so bile že povedane nekatere številke, ki so zelo zaskrbljujoče. Ampak dovolite, da jih vseeno še enkrat ponovim. Ta primanjkljaj, ki ga v letošnjem letu beležimo v višini skoraj 2 milijardi evrov, se bo ponovil tudi v letu 2010, pri čemer ni zaznati, da bi bili sprejeti oziroma da bodo sprejeti kakšni ukrepi, ki bi omogočili pospešitev gospodarske rasti. Tisto, kar je zdaj v memorandumu in kar je zdaj v napovedi, je zelo slab scenarij in govori o tem, da bo Slovenija sama pri sebi kršila pravilo, ki si ga je postavila leta 2005, da bo rastla najmanj 3%, kot naše povprečje Evropske unije, kar je počela do leta 2009, torej bi po tej isti logiki morala zdaj v tem obdobju padati najmanj 2-krat počasneje in po tej logiki bi morala že v letu 2010 ta preskok ponovno zastaviti. Treba se je zavedati, da je še premier Pahor v Državnem zboru, ko je predstavil prvi rebalans proračuna za leto 2009, izhajal iz tega, da bo Slovenija letos beležila 0,6 pozitivno odstotno gospodarsko rast. To je povedal premier tukaj, ko smo sprejemali rebalans. Res pa je, da je na tisti dan prišla ocena Umarja, ki je govorila o 4,5% padcu, rebalans je bil, ne glede na to, sprejet ob predpostavki plus 0,6 in poraba se je veselo nadaljevala do sredi poletja, ko smo sprejemali drugi rebalans. Danes je napoved skoraj minus 8 za leto 2009. Tudi ta napoved ni zaobsežena v memorandumu za leto 2010, kar pomeni, da tudi to, kar sprejemamo zdaj, se kaže da ne bo realizirano oziroma da te številke niso realne. Ne glede na vse pa poraba, z nekaterimi redkimi izjemami, v 2010 narašča. In ko smo poslušali, da praktično nobeden od ministrov ni nezadovoljen s proračunom, je to v teh razmerah skrb zbujajoče. Spomnite se leta nazaj, ko so bile druge razmere, nihče ni bil zadovoljen s proračunom, zdaj pa so vsi zadovoljni. Se pravi, da je velik problem v tem, da se ta del, ki bi ga bilo treba v teh razmerah omejiti, ni omejil. Simptomatično pri tem je tudi tisto, kar kažejo statistika in uradni podatki, da se je del zaposlenih v javni upravi v letošnjem letu povečal in ne zmanjšal, ob tem da se je v gospodarstvu zaposlenost znižala za približno 30 do 35 tisoč ljudi. Težko je resno razpravljati glede na te številke, ki jih imamo danes na mizi. Težko je tudi podpreti to, da se v obdobju, ko vse države stremijo k temu, da se davčna bremena znižajo in da se tudi preko tega pospeši gospodarska rast, da se sprijaznimo s tem, da se s tem proračunom povečujejo davki na dveh bistvenih segmentih - na okoljskem delu, kjer se bojim, da je en del tega že zajet v tem davku na motorna vozila, ki smo ga nedavno tega obravnavali, in da bo ta del v glavnini zajel tiste najmanjše potrošnike. Če se bo uresničila napoved o izenačitvi cen kurilnega olja in nafte, to pomeni ravno to. Ljudje se ne morejo na hitro prestrukturirati. Potrebno jim je dati ustrezne ukrepe in pomagati pri tem, da bodo prešli na drugačen način ogrevanja in stimulativno peljati zadeve, istočasno seveda s postopno spremembo politike na področju cen energentov. In na drugi strani davki na nepremičnine, kjer žal ne zadovoljujejo tiste napovedi, ki govorijo o tem, da bodo ta bremena za večino ljudi približno taka, kot so danes, ker vidimo, da je predvideno približno šestkrat več prilivov na letni ravni iz tega naslova, to je 180 milijonov evrov več. To, da bo nekdo, ki stanuje na Obali, ker zadovoljuje lastne stanovanjske potrebe, plačal šest do osemkrat toliko davka kot nekdo, ki stanuje v Celju, to je nesprejemljivo. Tisti, ki živijo v območjih, ki so iz takšnih ali drugačnih razlogov cenovno bolj ugodna, niso krivi za to, ker tam živijo. In tisti, ki živijo v svojih nepremičninah, ne morejo zaradi tega, ker so na neki določi legi, plačevati samo iz tega razloga toliko več davka. To ni pošteno in ni prav, je pa očitno koncept, ki se predvideva na tem področju, tak. Dosti je bilo tudi govora o tem, kako prejšnja vlada ni znala gospodariti v različnih javnih zavodih, podjetjih in tako naprej. Jaz moram reči, da bi težko delil tako oceno. Lahko delim oceno, da se vedno da bolje gospodariti. S tem se lahko strinjam. Nikoli nobeno gospodarjenje ni najbolj optimalno. Vedno se da še kaj drugače narediti, da je še bolj optimalno. Da pa ni bilo to gospodarjenje dobro, se ne bi mogel strinjati. Kakšno je pa sedanje gospodarjenje? Poglejte, eno leto že stoji falcon. Samo kot primer navajam. Niti ni tako majhen po vrednosti. Cirka 2 milijona dolarjev je izpuhtelo v zrak po najbolj minimalistični varianti. Najemnina, ki jo je ta avion realiziral, je znašala 125.000 ameriških dolarjev na mesec. Se pravi, da je samo na račun najemnine, ki ni bila realizirana, izpuhtelo milijon in pol. Da ne govorim o vseh stroških, ki so ga spremljali, preden je to letalo pristalo v Sloveniji. Ni bilo zaznati neke operativnosti pri tem. Vedelo se je že lani, mislim, da novembra, da bo ta pogodba prenehala februarja in mislim, da bi bilo normalno, da bi se te aktivnosti, ki so potrebne za to, da se tak problem reši, tudi na ustrezen način odvile. Potem je bilo govora, kako znajo nekateri gospodariti, drugi pa ne. In naj kot primer navedem filmski sklad. Tam, kolikor sem zasledil, je negativno mnenje Računskega sodišča glede poslovanja. Predsednica sveta je bila v mandatu prejšnje vlade kar nekaj časa in je sedaj ponovno predsednica sveta stranke Zares. Ali je to njeno gospodarjenje bilo dobro ali ne, to bo morala oceniti pristojna ministrica. Na vsak način pa je tudi ta del tisti, ki govori o tem, da niso najbolj optimalne rešitve bile potegnjene, da bi se na ustrezen način gospodarilo s tistimi subjekti, ki na tak ali drugačen način predstavljajo del javne sfere. Trdno sem prepričan, da to, da se v okviru predvidevanj varčuje samo pri tistih, ki imajo najmanj in ki so že tako in tako na socialnem robu, ni prava usmeritev. Bilo je veliko govora o tem, kako se bo več zajemalo pri tistih, ki imajo največ. Tudi veliko napovedi o tem, kako se bo tistim, ki imajo največ po teh enormnih zaslužkih, nič od tega ni. V javnosti veliko besed, v praksi nobenih takšnih odločitev. Moram reči, da ne samo na tem področju, praktično na vseh področjih se kaže ta razkorak med besedami in med tistim, kar se potem dogaja pri odločanju. Nekaj se govori, premierjeva napoved, ki je bila pospremljena z aplavzom, da bo skrajšal plačilne roke obrtnikom, drugo pa se dela. Tega ni nikjer. In to je bilo večkrat ponovljeno, večkrat obljubljeno, nič od tega ni. Glede likvidnostnega krča ravno tako. Področje evropskih sredstev je bilo eno izmed tistih, ki bi ga bilo mogoče in je tudi za 2010 bilo tisto, ki predstavlja neko rezervo. Ampak na ta način, kot je sedaj v branju, in na ta način, kot sedaj stvari potekajo, se bojim, da tega ne bo mogoče izkoristiti v maksimalni višini. Samo en primer bo dal. V letošnjem letu ni bilo objavljenega tako imenovanega petega razpisa za spodbujanje regionalnega razvoja v višini 202 milijona evrov evropskih sredstev. Nobene potrebe ni bilo, da te objave ni bilo. Sredstva so na voljo, občine so pripravljene, celo prejšnja ministrica je pripravila ta razpis, da bi omogočal investiranje tudi na tistih segmentih, kjer prej ni bilo mogoče. Govorim o vrtčevskem varstvu in tako naprej. Kup problemov bi se skozi ta sredstva uredil. Pospešila bi se investicijska aktivnost, sami multiplikativni učinki, razpisa ni. 30. junija naj bi bil, potem 30. 11. sedaj slišim, da ga tudi sedaj ne bo. Se pravi, na tak način se tisti vir, ki je na voljo in bi ga bilo pametno izkoristiti, glede na to, da je prejšnja vlada od 4 milijarde in pol razpisala samo tretjino, milijardo in pol, se pravi je tukaj še tri milijarde na voljo, mislim, da bi bilo prav, da bi se ta sredstva v maksimalni možni meri operacionalizirala, in to v letih 2010 in 2011. To so ključna leta, glede katerih bi bilo treba te stvari opredeliti. Še za zaključek mi dovolite eno besedo glede tega, kar je bilo danes rečeno in po nepotrebnem problematizirano ob tej razpravi, ampak jaz sem državnega sekretarja dobro razumel. Glede Patrie govorim. Povedal je, da če bi bila ugotovljena koruptivnost pri tej pogodbi, bi bila pogodba preklicana. Pogodba ni preklicana, koruptivnosti ni ugotovljene, Slovenija je pa danes, kot ste lahko zasledili, dobila "slovenskega berglunda". Jaz samo upam, da bodo tokrat organi pregona naredili svoje in da bo ta "slovenski berglund" za vse klevete, natolcevanja in laži dobil primerno pravno satisfakcijo, kot se v pravni državi tudi temu pritiče. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati ob splošnem delu dopolnjenega predloga proračuna za leto 2010? Renata Brunskole, prosim.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni. Zelo zanimiva današnja razprava, ki na momente meji na eno, na enem od odborov sem tudi že povedala, da je nekako tako, kot da smo nekateri sedaj prišli morebiti z vesolja ali pa obratno. Prihaja do nekega konflikta mnenj, če zavrtimo samo dobro leto nazaj, je bila razprava popolnoma drugačna. Ampak to je žal tako. Tudi te razprave o tem, koliko, kot pravijo nekateri, vladne ekipe tukaj sedi in koliko ne, jaz mislim, če je tukaj državna sekretarka iz Ministrstva za finance glede na to, da je zadolžitev proračuna, priprava proračuna na strani vseh ministrstev, vendar je Ministrstvo za finance tisto, ki potem skupaj strokovno zadeve spelje. Tukaj sploh ne vidim pomisleka, da bi bilo kakorkoli narobe, vendar mislim, da je prisotnost s strani ministrstev več kot zadostna, tako da tukaj ne bi imela pripomb. Bi pa mogoče o tej uspešnosti iz preteklih let, ker je bilo tukaj zelo veliko te uspešnosti, neuspešnosti Vlade, ni ambicioznosti sedaj, češ, da ta vlada nima odnosa do tega akta, zaradi prisotnosti in tako dalje. Nekako človek res nima besed. Sem si pa kar pogledala statistične podatke. Med pomembnejšimi ekonomskimi kazalci od 1992 do 2011 je naveden tudi odstotek javnofinančnega primanjkljaja. Pa naj ga ponovim: v letu 2006 je znašal javnofinančni primanjkljaj minus 1,3%. V letu 2007, ko je bila situacija, kot pravimo, večkrat je bilo rečeno, obdobje debelih krav in tako naprej, ni bilo primanjkljaja, pa tudi ne presežka. Za leto 2008 pa je bil primanjkljaj minus 1,8%. Toliko vezano na določene razprave o javnih financah, o presežku in primanjkljaju v preteklih obdobjih. Obdobje recesije Slovenije in Evropske unije se je na nek način končalo in sedaj je obdobje, kot mu pravimo: obdobje okrevanja. Po mnenju evropske komisije, večkrat smo o tem tudi razpravljali, so vladni ukrepi, torej te vlade primerni odzivu na gospodarski upad, ta gospodarski upad se ne izraža, izkazuje samo v Republiki Sloveniji, temveč v celotni Evropski uniji in svetu, zatorej mislim, da tukaj tudi vse razprave v vseh negativnih konotacijah samo te vlade niso potrebne niti korektne. Po mnenju evropske komisije so protikrizni ukrepi pravočasni, ciljno usmerjeni in delno začasni, jih bo pa treba v letu 2010 nadaljevati, ker so v letu 2009 ne glede na razne razprave vseeno omogočili ohranitev 20.000 delovnih mest. Predlog proračuna za leto 2010, naj ponovim, ker vem, da je bilo že večkrat danes to poudarjeno, je prvi proračun, ki ga je pripravila ta vlada, proračun za leto 2010 temelji na pozitivni gospodarski rasti in je pripravljen tudi na podlagi kompromisa, o čemer smo tudi večkrat govorili tako na eni strani varčevalnih ukrepov, pa ne glede na to, ali je prav, če se začne pri kavici, ali ne, nekje je treba začeti, še najlepše je to, če se začne pri sebi. Nadalje je potreben tudi razvojni moment proračuna, kar menim, da je tudi upoštevano, pa tudi protikrizni ukrepi in tisto, kar od nas vsi tisti, ki nas pri razpravah poslušajo, pa mogoče nekaj je bilo tudi prej izredno, bi rekla, že skoraj demagoško predvolilnih razprav o tem, o naših upokojencih in vseh tistih, ki so danes na robu preživetja v smeri zagotavljanja socialne varnosti državljankam in državljanom Republike Slovenije. Seveda varčevanje temelji na socialnem sporazumevanju med socialnimi partnerji in tudi prinaša zmanjšanje obveznosti v proračunu za leto 2010 v višini 400 milijonov evrov. Predlagano varčevanje navedeno v Zakonu o interventnih ukrepih, je bilo treba zaradi gospodarske krize, za sprostitev sredstev za izvajanje protikriznih ukrepov in za izvedbo razvojnih projektov. Potreba po tem varčevanju je nastala zaradi stanja, ki ga je pustila, priznamo ali ne ali, kakorkoli ne želimo slišati ali nekateri ne želijo, je nekaj stanja tudi iz preteklega obdobja. Temu nimamo kaj dodati, niti si zatiskati oči. Seveda, na podlagi plačne reforme ter povečanja zaposlovanja za več kot 6 tisoč zaposlenih v javnem sektorju, ker se je s tem izjemno povišala celotna masa sredstev za bruto plače iz blagajne javnega financiranja. To je prva vlada, ki je začela omejevati javno porabo z uvedbo fiskalnega pravila, ki bo zamrznilo integralni del odhodkov proračuna v letih 2010 do 2013, na ravni iz leta 2009. S tem bo na enak način zmanjševala javnofinančni primanjkljaj, kot so to počele nekatere druge evropske države. Na podlagi fiskalnega pravila se bo z višanjem gospodarske rasti hitreje zmanjševal tudi javnofinančni primanjkljaj iz preteklih obdobij, o čemer sem že prej razpravljala. Višina primanjkljaja v letu 2009 in 2010 je glede na gospodarsko situacijo primerna za protikrizno delovanje in je v okviru povprečja držav članic Evropske unije. Tudi v povezavi z nekaterimi danes slišanimi kritikami, morebiti tudi dobronamernimi pripombami, pa so izzvenele kot kritike, od nekaterih kolegov iz opozicije, vseeno menim, da niso ravno korektne. Dejstvo je, da bi bili prihodki brez izvedbe davčne reforme v letu 2010 višji za 1,6 milijarde evrov. Z davčno reformo pa je bilo razbremenjeno gospodarstvo in v manjši meri tudi prebivalstvo. Ko smo pred nekaj meseci govorili o vračilu DDV in tako dalje, smo tudi ugotavljali, da nikoli ni bil pravi čas. V obdobju visoke gospodarske rasti, ko se mi zdi, da bi si lažje to nekako "priškrtnili" oziroma tudi to zadevo izpeljali enostavneje, se to ni izvedlo, bo pa to s 1. 1. 2010. Priprava razvojnega proračuna za leto 2010 potrjuje spremembo razmišljanja ob pripravi proračuna, ki je razdeljen na 16 prioritet, o čemer smo danes tudi že slišali. Ne upošteva deljenja proračunskega denarja glede na ministrstva in ta proračun odgovarja tudi na vprašanja, katere so razvojne prioritete proračuna za leto 2010. Usmerjen je v razvoj, varčevanje in socialno varnost. Proračuna za leti 2010 in 2011 še ne upoštevata strukturnih ukrepov. Ravno zato je bil ne še tako dolgo nazaj v razpravi podan ravno očitek v zvezi z upoštevanjem ali neupoštevanjem strukturnih ukrepov. Ker so ti predmet socialnega sporazumevanja, kažejo pa resnost pri izvedbi potrebnih ukrepov. V prejšnjem mandatu bi bilo tudi te ukrepe lažje izvesti, vendar žal niso bili izvedeni, kritika danes pa je velika. O nujnosti izvedbe strukturnih ukrepov so bila tudi v prejšnjem mandatu opozorila Evropske komisije in Mednarodega denarnega sklada. Če bi jih izvedli v obdobju visoke gospodarske rasti, bi lahko bili ti ukrepi blažji. Z vsakim letom odlašanja je treba, kot vemo, izvesti še korenitejše reforme. Zaradi tega bo morala ta vlada narediti večje fiskalne napore v zagotovo bistveno težjih časih za zagotavljanje vzdržnosti javnih financ. V proračunu je tudi neke vrste konflikt med vzdržnostjo javnih financ, spodbujanjem gospodarske rasti in ohranjanjem socialne varnosti. Vendar je zagotovo prva naloga pri razvojni politiki poleg varčevalnih ukrepov ravno socialna varnost. In tudi sama ocenjujem, da je ta vlada pri pripravi proračuna za leto 2010, zdaj smo pri 2010, jutri pri 2011, upoštevala vse navedeno. Tudi sama se zavedam, kot je tudi nekdo prej povedal, da nikoli proračun ne more biti tako dober, tako idealen, da ne bi mogel biti še boljši. Vendar verjamem, da tudi v prejšnjih vladah, ne samo prejšnjih, ampak tudi ostalih, je bila zagotovo razprava temu tudi podobna in v tej smeri tudi se je peljala. Zagotovo s strani koalicije v eni smeri, opozicije v nekoliko bolj kritični smeri, tudi pri razpravi o "koriščenju" evropskih sredstev, tudi sama, ko sem v zadnjem času kot članica odbora za promet poslušala te razprave oziroma si tudi sama prebirala določena dejstva, tudi o finančni perspektivi 2007-2013, mi je bilo žal, da se tudi na področju, ko govorimo o razvojnih oseh vezano na področje prometne infrastrukture, da se ni dokumentacija pripravljala hitreje v večji meri in da bi tudi to možnost in priložnost izkoriščanja evropskih sredstev v večji meri že v preteklosti, očitno tega ni bilo mogoče izvesti. Zatorej je sedaj za to vlado in to, če grem v področje prometa, zagotovo tudi delo toliko težje, še bolj pa zaradi časov, v katerih živimo, ko je tako opozorilo na eni strani s strani Pomurja, na razmere odpuščanja delavcev in brezposelnosti, nujno potrebo pomoči, tako je na drugi strani ravno tako v Beli krajini, o čemer sem imela priložnost tudi danes slišati veliko pripomb in mnenj in menim, da v povezavi s proračunom za leto 2010 vidim tudi pomemben "moment", ki se bo peljal v tem Državnem zboru, da se čim prej sprejmejo dopolnitve in spremembe Zakona o skladnem in enakomernem regionalnem razvoju ter tudi v tej smeri pomagamo vsem območjem v Republiki Sloveniji, ki so v danem trenutku pomoči najbolj potrebna na področju razvojnih "momentov" in pomoči gospodarstvu. Namreč, tudi danes sem imela priložnost slišati pripombo, ko je bila razprava tudi na primeru enega od belokranjskih podjetij kot je Danfoss, ki ima podjetje mater na Danskem in pravijo, da za njih postaja drugi dom Kitajska. To je zaskrbljujoče dejstvo, s katerim se ne sooča samo Republika Slovenija in gospodarstvo v Republiki Sloveniji, ampak cela Evropi in tudi pri takšnih momentih in vezano na razvojne "momente", pa tudi na nekatere očitke, pa tudi v povezavi s centri odličnosti, moramo tukaj biti korektni in ne vedno samo gledati, ali je prav samo nekomu ali nekemu območju, ampak je treba gledati globalno, strateško za celotno območje Republike Slovenije. Sama bom predlagani proračun za leto 2010 in 2011 podprla ter želela kooperativno delovati v smeri, da se tudi Republika Slovenija na nek način čim hitreje izpelje iz teh težavnih gospodarskih razmer in kriznih časov in da bodo naše državljanke in državljani Republike Slovenije lahko živeli tudi v miru v smeri mir, mislim tukaj na način preživetja, da ne bodo iz dneva v dan v skrbeh, kako preživeti svoje družinske člane in sebe. Zatorej menim, da vse razprave, ki peljejo v smeri, če je - če bo, dajmo peljati tako, da bo temu res tako in da bomo skupaj izpeljali, pa ne glede na to, iz katere stranke prihaja podpora ali iz katere stranke prihaja kateri od ministrov. In če je morebiti komu všeč, da imamo prvo vlado, ki ima tako veliko število ministric, to tudi sama osebno pozdravljam. Hvala.
Hvala lepa in res je. Ministrica Majda Širca ima besedo.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec gospod Černač, sami ste bili nekoč na čelu Lipice in veste, kako težko je pospravljati po hlevih in koliko je nerodnih situacij takrat, ko stvari tako daleč zabredejo, da ni ne angela ne boga na svetu, ki bi jih lahko v kratkem času uredil. Računsko sodišče je v primeru Filmskega sklada nedvoumno povedalo, da ni posloval v skladu s pravili ne v letu 2006, ne v letu 2006 in ne v letu 2008. Zato je težko urediti situacijo, četudi je na čelu še tako dobra poznavalka financ, kot je trenutno sedaj, v kratkem času. Tudi v luči tega, da sistemski gabariti za to niso dani in niso bili preučeni niti v preteklosti. In kot veste so tudi s spremembo Zakona o skladih čisto zadnjo sekundo prejšnje Vlade še bolj utesnili možnost za korektne popravke. Pa se vendar zaradi tega ni zgodil upad. Še več, na zelo pomembnem segmentu, ki ga prejšnja vlada, čeprav je bil zapisan v zakonu, ni spoštovala, se pravi, pri navodilih za sofinanciranje avdiovizualnih medijev, ki smo jih v tej vladi spoštovali, kljub temu, da je bila ta kriza in da smo se vsi morali soočati z bistveno težjo situacijo. In zato je nastalo mnogo več filmov, vendar pa je drugje nastal ponoven problem, da ti filmi niso, ker jih v preteklosti ni bilo, kljub temu, da jih direktiva zahteva, govorim o produkciji neodvisnih producentov, ki bi jih morala javna televizija v določeni meri zagotoviti, ker zakon tako pravi, in naše meritve trenutno pravijo, da jih ne, čeprav poročila nadzornega sveta RTV pravijo, da jih zagotavljajo. Kljub vsem tem težavam se vendarle določeni segmenti popravljajo in se bodo popravljali tudi naprej. Ampak Računskemu sodišču čez noč ni mogoče ugoditi, da bi za triletno vprašljivo delovanje, dokazano vprašljivo delovanje, lahko rekli - zdaj je pa konec. Še več, bojim se, da nam bodo napotki tožilstva naložili, da se odpravijo tudi tisti nepravilni primeri pri financiranju, plačevanju in neke nezdružljive funkcije, nekega visokega uradnika, ki zdaj trenutno varno sprvljeno ždi na Ministrstvu za kulturo in se ukvarja z drugimi stvarmi, ne pa s tistimi, ki bi mu jih delo narekovalo.
Hvala lepa. Pravzaprav ni replike oziroma imate prostor za razpravo, ker se nihče drug ni javil. Prosim? No, kakorkoli, imate besedo, vendar lahko govorite več kot je samo čas za repliko, ker je še vedno splošna razprava.
Hvala lepa. Čiščenje hlevov je prijetno opravilo v primerjavi s tistim čiščenjem nesnage, ki ga je treba včasih postoriti za funkcionarji, ki so tudi, žal, del vaše politične skupine. Jaz sem bil že v takšni priložnosti, in če lahko primerjam eno in drugo, bi raje počel prvo kot drugo. Drugače pa sem se z razmerami v Lipici, ker ste že to omenili, seznanil pred 13-im leti, to je bilo leta 1996 do 1997 in takrat smo v relativno kratkem času, do neke mere v čisto drugačnih razmerah kot danes, stabilizirali poslovanje tega javnega zavoda. Res pa je, da so se potem začele takšne in drugačne politične igrice, ki so trajale še do danes in bodo verjetno trajale še vedno, zaradi tega, ker je način delovanja tak, da te politične igrice omogoča. In, žal, ste se jih poslužili tudi vi, ko ste prišli na oblast. Kajti zavod je v preteklem mandatu posloval dobro, to mu priznava celo vaš strankarski kolega, ki je sedel v Državnem zboru, gospod Terčon, ki je zdaj župan Sežane, ki je povedal, da je pod direktorjem Pustom, ki ste ga odstavili na grob način, zavod delal dobro in da ga je postavil na prave temelje. Jaz sem govoril o Filmskem skladu, ne o Kobilarni Lipica. Pri Filmskem skladu pa ste sami povedali, da so bile težave leta 2006, 2007 in 2008, no v tistem obdobju 2006 in 2007 je bila gospa, ki je predsednica Sveta stranke Zares, bila tudi predsednica nadzornega sveta sklada. Prvič slišim, da je sposobna finančnica. Jaz mislim, da teh znanj nima. Je iz družboslovne usmeritve, ampak to ni tako bistveno. Bistveno je, da zaradi tega, ker stvari niso tekle dobro [[...]]
Kolega Černač, prosim, da ne kvalificirate [[...]]
[[...]]je takratni minister [[...]]
[[...]]drugih ljudi.
[[...]]je takratni minister zadevo spremenil. Prejšnja vlada jo je imenovala, Janševa vlada jo je imenovala, vašo predsednico Sveta Zares in jo je tudi odstavila, ker ni dobro opravljala svoje naloge. Vi ste jo zdaj ponovno imenovali - o tem sem govoril. Če mi dovolite, spoštovani predsednik, samo še eno besedo, ker se dostikrat pojavlja v razpravah, da se je 6000 ljudi zaposlilo v upravi v prejšnjem mandatu. Jaz ne vem, od kje vam te številke. Tam na spletni strani ministrstva je vse zapisano in v tem poročilu, ki sem vam ga prej pokazal, piše na strani 150: "Pretekli mandat je zaznamovalo zmanjšanje števila zaposlenih v civilnem delu državne uprave skladno s koalicijsko pogodbo. Število zaposlenih v civilnem delu državne uprave brez vojske in policije se je od decembra 2004 do 1. septembra 2008 znižalo za 399, kar pomeni znižanje za 2,21%." In tisto, kar mi danes pričakujemo, je, da se te usmeritve nadaljujejo tudi v 2010. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jože Tanko ima besedo.
Hvala lepa. Gospa ministrica je na "hiringu" izjavila, da bo posnetih 20 celovečernih filmov letno. Ta načrt v letošnjem letu ne bo izpolnjen. Zanima me, ali bo ta načrt realiziran leta 2010? Glede na to, da sprejemamo proračun za leto 2010, me zanima, kateri bodo ti celovečerni filmi? Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi ministrica odgovoriti? Prosim.
Nikjer na svetu ni ali vsaj v Evropi ni tako, da bi minister ali pa ministrica določala, katere nalove filmov se snema in tudi v tem mandatu ne bo tako. Upam, da bo Filmski sklad ali kakšna druga njemu podobna sorodna oblika, ki bo okvirjala bodoče delo filma oziroma avdiovizualne produkcije v Sloveniji, ponudila dovolj filmov. Verjamem, da bo tudi dovolj avtorjev, ki bodo to želeli delati, dovolj javno-zasebnih oblik sodelovanja, ampak zagotovo ne bo ministra, ki bo naslove filmov znal povedati, kar pomeni, da jih ne bo on določal, lahko pa z njimi soglaša in nadzoruje denar, ki ga država za to daje, to pa mora.
Hvala lepa. Prosim, gospod Tanko ima besedo.
Hvala lepa. No, zdaj, če je to, da minister ne pozna naslova filma, nekako opravičljivo, pa me zanima, ali jih bo 20? Ker glede na to, da mi sprejemamo proračun, sprejemamo tudi tisti del proračuna, s katerim se sofinancirajo projekti in najbrž, če sprejemamo proračun za 2010 vnaprej poznamo število in tudi kaj bomo sofinancirali v letu 2010. To je najbrž realno pričakovanje. In če ste dali obrazložitev za sofinanciranje, potem najbrž veste, kaj je tam zajeto. To bi pričakoval od resornega ministra, ki je postavil tako eksplicitno tezo, da bo letno 20 filmov, celovečernih filmov realiziranih in jaz bi pričakoval ustrezen odgovor ne pa takšnega izmikanja. Hvala.
Hvala lepa. Želite besedo? Prosim. Besedo ima Majda Širca, ministrica za kulturo.
Gospod Tanko, če bo dovolj avtorske potence v Sloveniji, in sem prepričana, da je bo, jih bo 20, lahko jih bo 30. Že letos jih je nastalo, seveda ne celovečernih, ampak druge vrste avdiovizualnih produktov, več kot 20, zaradi tega, ker je bilo že na postavki AV, avdiovizualna produkcija, narejenih precej. Koliko jih bo, ni odvisno samo, kot pravim, od kondicije avtorjev in producentov, zagotovo tudi od proračuna, ki, kot veste, danes je to tudi točka, ne zmanjšuje sredstev na tej postavki, kar pomeni, da bi jih moralo biti vsaj toliko, kot jih je bilo v preteklosti.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o splošnem delu dopolnjenega dela predloga proračuna za leto 2010? Ne vidim več rok. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Glasovanje o splošnem delu dopolnjenega predloga proračuna bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v sredo, 25. novembra 2009, v okviru glasovanj. Prehajamo na splošno obravnavo posebnega dela dopolnjenega predloga proračuna za leto 2010. Želi kdo razpravljati? Ne vidim prijavljenih k razpravi. Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo o vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 20. 11. 2009. V zvezi z amandmajem poslanskih skupin SDS, SLS in SNS vas želim opozoriti, da se nanaša le na zmanjšanje sredstev pri posameznih podprogramih v okviru različnih uporabnikov in ne vsebuje predloga za povečanje sredstev pri določenih podprogramih, zato se o tem amandmaju razpravlja v okviru prvonavedenega uporabnika, to je Predsednika Republike Slovenije. Torej odpiram razpravo k proračunskemu uporabniku 1111, Predsednik Republike Slovenije in drugi uporabniki. Amandma je kar obsežen, do strani 34, predlagatelji so SDS, SLS in SNS. Želi kdo razpravljati o tem amandmaju? Najprej ima besedo gospod Zvonko Černač, potem mag. Radovan Žerjav.
Hvala lepa. Prej sem v razpravi o splošnem delu že omenil ta amandma. Omenil sem tudi, zakaj je bil vložen. Gre za zmanjšanje na odhodkovni strani za približno 800 milijonov evrov, s čimer bi proračunski primanjkljaj pripeljali do nivoja, ki je določen s paktom stabilnosti v višini 3% bruto domačega proizvoda. Ambicija pri vložitvi tega amandmaja je bila seveda v tem, da se Vlada nad temi številkami, ki so v proračunu za leto 2010, pa tudi za 2011, zamisli in da v okviru časa, ki ga ima, preden pride ponovno v Državni zbor, preveri vse možnosti po racionalizaciji, tam, kjer ti odhodki niso nujno potrebni. Prej uvodoma sem pa povedal, da je dimenzija tega amandmaja in tega zmanjšanja seveda bistveno širša. Brez ustreznih strukturnih prilagoditev je jasno, da je nemogoče v kratkem času ta sredstva zmanjšati, vendar je bil žal ta čas, ki je bil optimalen za to po nepotrebnem zamujen. V kolikor ta čas ne bi bil zamujen v tistem obdobju, ko smo to predlagali, ko smo dajali pobude, da se usedemo skupaj, da preverimo vse te aktivnosti, ki bi pripeljali do tega, da se ta državni birokratski aparat v teh razmerah na ustrezen način reformira, da se skozi to dobi večjo učinkovitost, ki je nujna, da bo država v prihodnje delovala in da se tudi vse tisto, kar je potrebno v prihodnje sprejeti, preveri in preveri tudi stopnja političnega soglasja in širšega socialnega soglasja pri tem. Žal tega ni bilo. Ne glede na to ocenjujemo, da je poraba prevelika. Da je poraba na tistih segmentih, kjer ni nobene potrebe, da se troši enormno taka, da bi jo bilo treba nujno zmanjšati in da bi istočasno bilo treba seveda uvesti tudi določene racionalizacijske ukrepe. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Radovan Žerjav. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane ministrice, ministrov ni, kolegice in kolegi. Sam sem skozi svojo razpravo dopoldan razmišljal v smeri in dokazoval skozi analizo, ki sem jo pripravil, da preprosto proračuna, ki sta v obravnavi, torej proračun za leto 2010 in 2011 ne odražata varčevanja, ki bi jih v časih, v katerih smo, pravzaprav pričakovali. V Slovenski ljudski stranki smo vseskozi pri obeh rebalansih proračuna leta 2009 predlagali podobna amandmaja, kjer smo želeli zelo jasno opozoriti na dejstvo, da je treba v tej državi pričeti, nujno treba pričeti z varčevanjem in, da si slovensko gospodarstvo preprosto tako drage države, kot je ta, ne more več privoščiti, še posebej v teh poostrenih razmerah. Prav bi bilo, da bi se država, Vlada, če hočete tudi ta Državni zbor, na to dejstvo zelo resno odzvali. Pogovarjamo se o proračunih za leto 2010 - 2011, to pomeni, da bo v tem, ko bo v letu 2011 končano praktično tri četrtine mandata te vlade mimo, in človek bi glede na to dejstvo res pričakoval, da se teh dveh proračunov ta vlada tudi v luči strukturnih reform, ki so v razpravi, sicer žal samo v razpravi, da se teh dveh proračunov loti veliko bolj reso, predvsem resno v smeri zniževanja javne porabe, kot sem dejal. Namreč, slovensko gospodarstvo in ta družba si preprosto tako drage države ne more privoščiti. Zato danes ta proračun, se opravičujem, ta amandma, ki smo ga pripravili v vseh treh opozicijskih strankah, ki govori o znižanju porabe za približno 800 milijonov. S tem želimo ponazoriti jasen signal, da je treba v tej državi resno začeti tudi z varčevanjem na vseh področjih. Na področjih delovanja ožjih ministrstev, na področju delovanja različnih uradov, agencij in tako naprej. Ne more si namreč nihče v tej državi danes, ko direktorji, menedžerji posameznih družb iščejo možnosti, kako preživeti družbe, kako preživeti delavke in delavce, si ne more v tej državi nihče preprosto privoščiti brezbrižnega življenja in povečevati porabe posameznih proračunskih postavk, ne glede na to, kaj se v tej državi dogaja. To je neodgovorno in pričakoval bi, da bi skozi ta dva proračuna na nek način to zaustavili. Sam sem skozi analizo dopoldan s številkami dokazal, da je temu tako, jutri bom predstavil podobno za 2011. Pričakujem, da ta amandma ne bo sprejet, ker je to v zadnjem času že neka folklora, da se pravzaprav vse tisto, kar opozicija predlaga, preprosto ne upošteva. Vzemite pa to kot resno opozorilo za to, da boste začeli varčevati v tej državi. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo o amandmajih oziroma amandmaju k temu uporabniku? Vidim samo eno roko. Gospod Tanko, izvolite.
Hvala lepa. Če smo vrsto ur in pri vseh rebalansih poslušali, da opozicija predlaga samo rešitve, ki obremenjujejo javne finance, ki povečujejo primanjkljaj, imamo tokrat pred seboj, pa to sicer ni bilo res, ker smo predlagali samo uravnotežene amandmaje, take, ki prerazporejajo znotraj postavk v okviru predvidenega primanjkljaja, pa imamo tokrat pred seboj amandma, ki dejansko samo znižuje in to znižuje samo na materialnih postavkah. Zanimivo je, da Vlada pravzaprav ni našla med temi postavkami, ki jih predlagamo, nobene pozitivne argumentacije, da bi rekla, morda pa le v tem delu predloga, ki ste ga predlagali, vsi ti materialni stroški za koordinacijo služb, za administracije, za kopiranje, za koordinacije nalog niso potrebni oziroma so previsoki. Morda bi bilo, če bi se Vlada lotila tega amandmaja analitično, bi rekel sistemsko, z nekim resnim pristopom, bilo možno ugotoviti, da so na teh postavkah, na katerih predlagamo znižanje zato, da pridemo v okvir 3 % primanjkljaja, najti možne rezerve, zagotovo so rezerve. Jaz mislim, da bi se našlo marsikaj, kjer bi lahko znižali, racionalizirali bi delo marsikaterega kopirnega stroja, mislim, da to ne bi bil noben problem, racionaliziralo bi del in stroške marsikaterega delovnega mesta v javni upravi, vendar očitno je tukaj problem. Kajti zadaj imamo povečanje za 1800 zaposlenih in očitno je, da s tem amandmajem gremo popolnoma v nasprotju s trendi, ki so v tem trenutku prisotni na Vladi. Meni je žal, da je Vlada pravzaprav edina, ki ne podpira racionalizacije. Mi smo predlagali konkreten ukrep, Vlada pa je pri vsaki podpostavki, ki smo jo v okviru tega amandmaja napisali, napisala nekaj v smislu, da zmanjšanje ni možno. Pri drugem uporabniku zmanjšanje ni možno, pri tretjem prav tako zmanjšanje ni možno in tako naprej ali pa zmanjšanje ni sprejemljivo. Nobene vsebinske argumentacije ni za tem. Pričakoval bi, da bi se Vlada resnično resno lotila analize tega amandmaja, tudi resno lotila analize vse te javne porabe, ki je nenormalno visoka in na to opozarjajo tudi mnogi ekonomisti in da bi poskušali tudi s pomočjo tega amandmaja najti rezerve v javni porabi in s tem ustrezno, morda z modificiranim predlogom, ustrezno znižati primanjkljaj, ki je enormen in presega vse meje. Žal mi je, da Vlada tega koraka ni izvedla. Vsekakor pa mislim, da bi bilo smiselno, da se nad pristopom Vlade pri tem amandmaju in tudi pri vseh ostalih amandmajih, ki so vloženi, resno zamislimo. Imamo Vlado, ki je razsvetljena po božje, kajti niti eden izmed predlogov, ki je predlagan, pa jih je kar nekaj, ne ustreza kriterijem za kakršnokoli minimalno korekturo proračuna Republike Slovenije za leto 2010. To se najbrž še ni zgodilo v zgodovini te države. To bo prvič. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Anderlič.
Lahko bi rekli, da ste vložili veliko truda v ta amandma. Vendarle je precej neobičajen in težko zadane tisto, kar bi v tej fazi sprejemanja proračuna morali početi. Napisati amandma po, ne vem, desetinah postavk in sešteti na koncu znesek na 794 milijonov evrov je poskus, kako pokazati javnosti, da tisto, kar je Vlada naredila in kar je v fazi vseh usklajevanj vključno z razpravo na delovnih telesih v Državnem zboru pripravila, nima nobene vrednosti in šele z neko posplošeno, niti ne vem, ali ste vzeli uravnilovko, pa rekli, vsem vzamemo približno enako, ali ste to počeli selektivno. Vi točno veste, da na upravni enoti Škofja Loka glede na obseg dela, glede na zaposlenost, glede na vse tisto, kar je pač tam, lahko zmanjšate proračunske odhodke za 200.000 evrov. Vsi zneski so okrogli, so tako rekoč napisani na nek način, ne bom rekel populistično, ker verjamem, da vam je, kot tudi nam vsem do tega, da zmanjšamo javno porabo tam, kjer je to mogoče. Ko gledam obrazložitev Vlade pri tem amandmaju, ni tako skromna in ni res, da je zavračanje kar tako na počez, ampak je pri vsakem delu tega amandmaja pravzaprav utemeljeno, zakaj ne. Mene sicer moti, da je večina amandmajev v smislu nič ni mogoče, torej zavračanje delov amandmaja v smislu nič ni mogoče storiti. Jaz sam nisem zadovoljen s tem, da se je povečalo v letošnjem letu število zaposlenih za 1.800 pa verjetno se bo še kaj v javnem sektorju, kot tudi nisem zadovoljen s tistim podatkom, da se je prej povečalo za 6.000 pa nekje zdaj celo podvajajo te številke in tako naprej. Ampak smo v nekem realnem stanju. V splošnem delu se preprosto nisem hotel oglašati tudi zaradi tega, ker govoriti, kako je na eni strani nujno racionalizirati porabo, kako so viri omejeni, kako bodo tudi v prihodnjem letu oziroma v letu 2011 razmere še bolj zaostrene in bo polnitev proračuna še težje, še težje, je več ali manj vsem jasno in jasno je tudi to, da seveda ni mogoče sestaviti proračuna tako, da bodo vsi zadovoljni, kot tudi ni prav, če so vsi nezadovoljni. Spomnim se let, ko so bili vsi ministri in ministrice nezadovoljni s proračuni, pa so na koncu vsi zvozili, vsi so preživeli, nihče ni odstopil, vsi programi so bili realizirani do tiste točke, do katere se je pač, v narekovajih, izšlo. Toliko denarja, toliko muzike. To je pač tako in sedaj verjamem, da ne bo nič drugače. Jaz tega amandmaja preprosto ne moremo podpreti zaradi tega, ker pravim, toliko postavk, vi bi preprosto rekli, na vseh postavkah od 1 do 37 se linearno zmanjša za toliko ali pač kako drugače, ne pa, da nam dajete vtis, da se na nekaterih postavkah zlahka, ne vem, od 7, 10, 15 milijonov in tako naprej zmanjšajo določeni odhodki. Na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve vi rečete okroglo 15 milijonov evrov. Mi tukaj sprejemamo neke zakone, sprejemamo neke ukrepe, tudi interventne in podobno in pričakovanje je, da socialnih transferjev tudi z nekaterimi ukrepi, ki smo jih nedavno sprejeli, kar tako lahko zmanjšamo za petnajst milijonov evrov. Na eni strani je seveda potreba, jaz ne rečem, da znotraj tega ministrstva ni kakšna postavka, kjer bi lahko ali na materialnih stroških ali ne vem kje zmanjšali za določen del. Ampak, če vi mislite, da je samo z interventnimi ukrepi, na interventnih ukrepih, ki jih pa moramo sprejemati in če govorimo samo o Zakonu o Pomurju in nekaterih drugih stvareh, ki smo jih tukaj sprejemali, potem je od nekje treba zagotoviti denar. Ne razumem, kako je mogoče reči, petnajst milijonov evrov in zlahka boste interventne ukrepe izvedli na tem področju. Da ne govorim tudi o nekaterih drugih stvareh. Govorite, kako je pomembna varnost, kako slabo se na nekaterih področjih dela, recimo Slovensko obveščevalni varnostni agenciji, za katero sem slišal neštetokrat vprašanje, kako to, da ni nobenih podatkov, kako da ne vemo, kaj se dogaja in tako naprej. Tukaj zlahka predlagate zmanjšanje za sedem milijonov evrov in seveda na podprogramu obveščevalno varnostno dejavnost, torej na osnovni dejavnosti. Ne vem, mogoče je to lahko, mogoče se za določen čas reče, te službe ne rabimo. Jaz vem, da je tudi kakšna služba pa še zdaj si izmišljujemo kakšne urade, agencije, komisije in tako naprej, ki mogoče jih res ni treba v temu trenutku in bi lahko ta dela nekdo drug opravil. Ampak na način, da dobim na mizo pravzaprav amandma za osemsto milijonov evrov in pravite, da boste s tem prepolovili predviden primanjkljaj, malo manj, ker je 1,85 milijarde evrov predvidenega. Ampak seveda servisiranje dolga, saj servisiranje dolga je tako rekoč permanentna naloga, ampak to nastaja že takrat, ko smo bili zadolženi malo pa smo, spomnim se tukaj nastopov v prejšnjem mandatu gospoda Bajuka, kako je bil navdušen nad tem, da je denar na trgu poceni in dajmo se zadolževati. In mi še enega dela niti ne obravnavamo tukaj, tisti del, ki ga bomo najbrž še enkrat deležni v javnem dolgu države in to je tisto kar sedaj vodimo izven to avtocestno zadolžitev, ki je več kot problematična z vidika obveznosti države. In če se bo samo za toliko povečala ta obremenitev na segmentu servisiranje javnega dolga, kot je to predvideno, je zagotovo vzdržno po predvidevanjih. Jaz verjamem, da bomo, ko bomo obravnavali proračun za leto 2011, videli, da naj bi ta trend začel padati. Pravzaprav bi na koncu postavil neko vprašanje: Ali ste s tem amandmajem res mislili, da je mogoče ob tako restriktivnem proračunu, zagotovo verjamem in me boli, da gremo v delu porabe državnega proračuna, ko govorimo o plačah, materialnih stroških in tako naprej, v zvišanje procenta, upam, da ne bomo prišli do 60% kot nekateri govorijo in da bo za investicije in drug del ostalo 40 ali še manj procentov, to bi bilo po moje slabo. Jaz verjamem, da na tem delu tega z enim zamahom ni mogoče narediti. V to sem trdno prepričan, sploh zato, ker so vse številke zapisane na okroglo, milijon, pet milijonov, 700.000 in tako naprej. Koga želite prepričati s tem? Ali javnost, da vladajoča koalicije ne zna pripravljati proračunov, da ne znamo gospodariti, ali karkoli drugega, to je drugo vprašanje. Ampak kakšen je pravzaprav tak cilj takega amandmaja, ki napiše spisek po vrsti in reče, na koncu pod črto pride toliko in toliko, to je velik denar 800 milijonov evrov. Zato, kot rečeno, ker ne vidim iz tega tistega temeljnega sporočila, pa bi se sam takoj pridružil vsaki konkretni utemeljitvi enega privarčevanega evra na kateremkoli področju, ki ga tukaj omenjate. Verjamem, da je Urad za preprečevanje pranja denarja, kot ga imate tu notri, in nekatere druge stvari, da je, tako slišim tiste, ki se ukvarjajo s tem, da je celo podhranjen v tem delu, da bi bil usposobljen tako materialno z opremo, kot tudi kadrovsko, da bi lahko ali pa lažje odkrival potencialne utajevalce ali pa kar utajevalce ali pralce denarja, kakorkoli jih že imenujete, da o nekaterih drugih službah niti ne govorim. O Slovenski obveščevalno varnostni agenciji sem pa tako ali tako že nekaj rekel. Zato bi lahko o tem amandmaju na široko govorili. Ko bom pa slišal, kaj je temeljno poslanstvo, verjamem da gre za varčevanje, ampak, če postaviš številko 800 milijonov evrov z enim zamahom, ne verjamem več, ker tega se ne da vgraditi znotraj različnih postavk tako, kot ste jih vi opredelili, na način, da bi zagotovili izvajanje nalog in da bi tudi ta svoj cilj dosegli.
Hvala. K besedi se je javila gospa ministrica Pavlinič Krebs.
Hvala lepa. Kljub temu bi želela odgovoriti in jemati ta amandma kot dobronamernega, se načelno z opozicijskimi poslanci, ki pledirajo na zmanjševanje obsega sredstev za delo javne uprave in širšega javnega sektorja, na zmanjševanje stroškov za plače v javnem sektorju, absolutno strinjam, imam pa problem z lahkotnostjo, ko razpravljamo o tem zahtevnem vprašanju. V dopoldanskem delu, ko sem želela razpravljati o tem težkem družbenem vprašanju, sem želela opozoriti, da nas v letu 2010, če se bo kriza še nadaljevala, čaka resno vprašanje, s katerim se bomo morali soočiti pravzaprav vsi državljani te države. Kolikšen obseg javnih storitev, koliko pravic, koliko birokracije, če hočete, si še zmoremo privoščiti. To ni enostavno vprašanje. Veste, da sprejemati zakonodajo, ki nalaga nove obveznosti administraciji, ki nalaga nove standarde javnih storitev, boljše standarde v šolah, v predšolski vzgoji, v bolnišnicah, to je želja nas vseh. Kako se organizirati, s kolikšnim številom ljudi opravljati te storitve, da ne bo čakalnih vrst, to je pa temeljno vprašanje, ki trka na duri vsake vlade. In bolj kot ne moramo priznati, da se s tem zahtevnim vprašanjem spopadamo, pa nismo najbolj uspešni ne eni ne drugi. Ob tem amandmaju, ki smo ga skrbno proučili, glede zmanjševanja sredstev za delo upravnih enot, bi želela pojasniti sledeče. Prav je ugotovil poslanec gospod Žerjav, da smo, Ministrstvo za javno upravo skupaj z upravnimi enotami, varčevanje v okviru svojih pristojnosti vzeli zelo resno. Indeksi višine sredstev za naše delo, za naš obstoj, so zelo nizki, smo pa za spremembo operativnih programov dosegli povečanje sredstev za 10 milijonov evrov na področju boljše in informacijsko podprte javne uprave, vse z željo izboljšati konkurenčnost našega gospodarstva, in v delu povečali sredstva za zmanjševanje administrativnih bremen, ta proces bomo vodili s pomočjo tretjega sektorja. Ampak upravne enote so v predlogu proračuna za leto 2010 pridobile za svoje delo samo milijon evrov sredstev več, kot so teh sredstev porabile v letu 2008. Večina teh sredstev gre za delno realizacijo plačnih nesorazmerij še iz avgusta 2008, s posledicami tudi v letu 2009 na področju materialnih stroškov. Na področju malih investicij pa se stroški znižujejo s skrbnim pregledom, kje je možno varčevati, in tistim obsegom sredstev, ki dejansko ne pomenijo povečevanja sredstev, glede na obseg sredstev, ki jih upravne enote imajo za delo zagotovljene za leto 2009, tako na področju plač, tako na področju materialnih stroškov in ostalih storitev. Po resnem pogovoru z načelniki upravnih enot, ki izražajo skrb, da zaradi morebitnih povečanj povpraševanj po nekih javnih storitvah ne bodo zmogli s takšnimi proračuni proračunskega leta 2010 preživeti. Vaš amandma, ki ste ga predlagali, se pravi ta obseg sredstev za upravne enote znižuje za 15 milijonov evrov. Se pravi, 14 milijonov manj, kot so nesporno upravne enote porabile v letu 2008. Pa so to tudi edini segment državne administracije, kjer se je število javnih uslužbencev zmanjševalo in se je danes ustavilo, po moji oceni, bolj kot ne na optimalni ravni. Ob sprejemu takšnega amandmaja bi upravne enote, ki so dekoncentrirane izpostave resornih ministrstev, pravzaprav vseh, Ministrstva za notranje zadeve, okolja in prostora, Ministrstva za kmetijstvo - to so dejansko uslužbenci teh ministrstev, ki delajo neposredno z državljankami in državljani - opravljajo storitve teh ministrstev na terenu, na tem delu bi ta amandma pomembno okrnil delovanje upravnih enot. Delovanje ministrstva pristojnega za javno upravo. Za delovanje administracije, zmanjšujemo sredstva celo na realizacijo tega ministrstva v letu 2008, ko ta aktualna vlada ni bila še na oblasti. Smo pravzaprav zmanjšali stroke prav na vseh področjih. Amandma, ki ga vlagate zmanjšuje teh trinajst milijonov, torej gre za manj sredstev kot je bila realizacija v letu 2008, za pet milijonov evrov, kar pomeni pravzaprav, da bi ne zmogli opravljati niti teh svojih nalog več kot ministrstvo. Enak problem vidim pri amandmaju, ki cilja na zmanjšanje namenskih sredstev namenjenih za opravljanje in vzdrževanje službenih in najemnih stanovanj za 2 milijona evrov. Kot veste gre tu za namenska sredstva, kot veste je politika aktualne vlade na področju upravljanja s službenimi stanovanji po večih letih stagnacije in po pomembnem sporočilu Računskega sodišča krenila v smer, kjer se nepotrebna stanovanja vseh treh fondov, Ministrstva za obrambo, notranje zadeve in Ministrstva za javno upravo, ki v imenu Vlade regulira ta fond, gre v smeri, smo šli v smeri in so bila stanovanja, ki se ne rabijo, prenesena v upravljanje Republiškega stanovanjskega sklada, z ostalimi stanovanji enostavno v okviru samo namenskih sredstev, ki jih pridobimo z odprodajo nepotrebnega premoženja, v skromnem delu obnavljamo ta fond. Povpraševanje državnih uslužbencev po stanovanjih pravzaprav skorajda več kot desetkrat, dvajsetkrat presega zmožnosti države, da jim ponudimo stanovanja. Nenazadnje sredstva za zagotavljanje prostorskih in drugih pogojev za delo državnih organov naše ministrstvo zagotavlja in skuša zagotavljati ustrezne pogoje za delo tako na sekundarni ravni, to je na ravni ministrstev kot na primarni ravni, to je na terenu. Gre za skromna sredstva, 14 milijonov evrov, gre za enako višino, kot je bila realizacija v letu 2008. Vi predlagate, da se ta sredstva zmanjšajo za osem milijonov. Kot sami veste, več upravnih enot deluje v prostorih, kjer so inšpekcije že izrekle ukrepe skorajda izselitve zaradi tega, ker država ne uspe sanirati nekih nevzdržnih prostorskih pogojev. Gre za neka zatečena stanja in ta skromna sredstva za nivo vseh ministrstev, za nivo vseh državnih organov, razen občin, na terenu dejansko zagotavljajo samo gašenje požarov, samo obnavljanje tistih najnujnejših vzdrževalnih del, opravljanje teh del, da so ti prostorski standardi tam, kjer so najbolj problematični, kolikor toliko poservisirani, da ni nevarnosti. Tu je treba vedeti, da stranke obiskujejo te urade in te malomarnosti si država ne more privoščiti. V strategiji upravljanja z nepremičnim premoženjem je želja države, sprejeli smo jo v letu 2009, da bi drage najeme nadomestili s postopnim odkupom teh prostorov. Ta proračun absolutno ne omogoča realizacije tovrstnih ambicij, tako da smo obsojeni na plačevanje dokaj visokih najemnin, najemodajalci se zavedajo, da država s takšnim aparatom, kot ga ima, rabi prostore in v postopkih zniževanja najemnin nismo bili, tako uspešni, kot bi želeli. V letu 2009 smo izpogajali nižje najemnine z najemodajalci v skoraj večini primerov, nekaj ministrstev se bo preselilo na lokacije, kjer so najemnine manjše, ampak da bi zagotavljali prostore v lasti države z izgradnjo, je videti glede na krizo in pravzaprav obseg sredstev, ki ga imamo zagotovljenega, pravzaprav res nemogoče. Tako da, ti amandmaji imajo seveda legitimen cilj, ampak na primeru proračunskih postavk, ki jih zagovarjam sama, enostavno kažejo na to, da bi res ohromili delovanje vsaj dela, ki ga pokriva naše ministrstvo. Hvala lepa.
Hvala. Vidim še roke. Gospod Černač, izvolite.
Hvala lepa. No, tukaj se mora država v tej situaciji zgledovati po gospodarstvu. Kaj je storilo gospodarstvo, ko so se začele krizne razmere? A mislite, da gospodarstvo ni zelo hitro ravnalo, v podjetjih so se na hitro usedli, krizni menedžerji so se usedli, uprave so se usedle, pogledali so, kaj se dogaja, kjer so in kaj se bo v letu 2009 zgodilo, da ne govorim o 2010, mi zdaj govorimo o 2010, ampak že za 2009 za letošnje leto, tisti, ki so želeli preživeti, so morali sprejeti ustrezne ukrepe. Jaz vam moram povedati, da ne poznam skoraj podjetnika, s katerim sem se pogovarjal, ki ni znižal v letošnjem letu stroškov za manj kot 15 %. Ga skoraj ni. Tam nekje do 30, 40 % se je znižalo vse, glede na to, kar je bilo napovedano in nekaj podobnega se obeta za naslednje leto, da se bo preživelo in da se bodo lahko aktivnosti odvijale. Tukaj govorim o 10 %. 800 milijonov evrov pomeni približno 10 % proračuna. 10 %, to ni 20 in ne 30 %, to je 10 %. Ni nobene realne osnove za trditev, da tega ni mogoče storiti, če se hoče in če se želi. Ni. Vendar se očitno tega ne želi storiti. Na eni strani se nam povečujejo odhodki in znižujejo prihodki, razkorak je milijardo 800 in to v vseh treh letih; 2009, 2010 in 2011 in poslušamo o tem, kako se ne da na segmentu uporabe narediti nič. Zadnjič smo brali v Financah, po opravljenih delovnih urah, po statistiki Ajpesa v prvih devetih mesecih leta, 1802 več zaposlenih v upravi kot lani. Toliko je bilo več plačano, ob tem, da se v gospodarstvu število zaposlenih znižuje, da jih je 78 tisoč tistih, ki ne vedo, ali bodo še lahko prišli nazaj ali ne. Ne vedo. Ali bo ta ukrep začasnega subvencioniranega delovnega časa oziroma čakanja na skladu dela uspešen ali ne bo. V tem primeru, ko gre za državo, pa teh ukrepov ni. Očitno je kriza samo za nekatere, za to vlado in za ta proračun je ni. Kajti, ko govorimo o krizi, jo čutijo na svojih plečih predvsem tisti, ki ustvarjajo. Vsi ostali očitno, kot da te krize ne čutijo. Kriza, če je, je za vse in tisto, kar je najbolj narobe je, da ja najbolj čutijo na svojih hrbtih tisti, ki so že tako in tako zaradi razmer najbolj prizadeti. Bilo je dosti govora o takih, bom rekel relativno majhnih segmentih, kot so stanovanja, najem, odkupi, prodaja in tako naprej. Ampak ne glede na to, glejte - smo v relativno neugodnih razmerah in država kupuje stanovanja, ob tem, da jih ima na stotine praznih. Za vsako od teh praznih smo slišali, da državo stane na leto 1000 evrov. 1000 evrov stane vsako prazno stanovanje državo, prazno, ki nima nič od njega. Jih je pa zanesljivo okoli 1000. Če izračunamo te številke in jih združimo skupaj, je to nekaj milijonov evrov. In ne govorite tega, da se tega ne da narediti, da že prejšnje vlade niso tega naredile, res je, ta problem v enem delu se vleče skozi več vlad, ampak zdaj, če so razmere drugačne, če ni več prihodkov, ki bi jih bilo treba uporabiti za servisiranje javnih financ, potem je treba poseči po vsem tistem, kar država ima in ne se sklicevati, kaj se je delalo prej. Zdaj bi bilo treba ukrepati in se glede tega odločati na hitro, tako, da bi se na eni strani zapolnila prazna stanovanja, dobivala najemnina, zmanjševali stroški, prodalo tisto, kar ni potrebno, ne pa da se ob nekaj sto stanovanjih, ki so prazna, kupujejo druga stanovanja za javne uslužbence. Bilo je rečeno, da si za potrebe uprave ni mogoče privoščiti, da bi zamenjali drage najeme s postopnim odkupom teh objektov. Seveda, to bi bila tudi napaka, ampak še večja napaka pa je bila storjena tisti trenutek, kot je bilo v primeru policijske stavbe, ko se je financiranje nakupa s strani državnega podjetja, Družba za svetovanje in upravljanje je v 100% lasti države, ta pogodba se je prekinila, se pravi najemnina, ki bi se plačevala bi bila v bistvu najemnina samim sebi in ti prostori bi bili čez 15 let ali ne vem čez koliko časa last države, niti en evro najemnine se ne bi zgubil. Namesto tega se je ta pogodba odpovedala, pribilo na križ bivšega notranjega ministra, da je takšno pogodbo podpisal, ob tem da je država podpisala pogodbo z družbo za svetovanje in upravljanje, ki je v 100% lasti države in ki je ta objekt gradila samo zaradi tega tako, da ni to dodatno bremenilo javnih financ, ampak efekt na koncu bi bil: zagotovljeni prostori, sicer plačevanje najemnine države sami sebi, in po 15-ih letih - prostori last države. Kaj se pa zdaj dogaja? Zdaj se pa najemajo nepremičnine na trgu od privatnikov, in to ne s končnim odkupom, pač pa na tak način, da vsi ti stroški gredo v nič. Kar nekaj primerov je bilo tudi že v preteklosti, ko se je ugotovilo, da je bila v sedmih letih skozi najemnine ta nepremičnina izplačana. Seveda, lahko je tako graditi, vsak bi bil tak podjetnik, če je na drugi strani država, ki gre v takšna razmerja. Tako je, žal, tudi v tem obdobju bilo kar nekaj odločitev, ki so skregane z neko pametno logiko. Te kažejo na eni strani na nek revanšizem po nepotrebnem, namesto da bi se dejansko pristopilo optimalno, pogledalo, kako se da racionalizirati poslovanje, in tudi tam, kjer so zadeve sedaj mogoče na nek bogat način zastavljene, stvari zracionalizirati. Ampak to so relativno majhni primeri, ki so bili omenjeni, vsak po sebi pa nekaj pomeni, vsak po sebi pomeni to stanje duha, ki govori o tem, da dokler se bo država lahko zadolževala, zanje krize ni. To je ta logika. In ta logika lahko deluje nekaj let, na dolgi rok je pa katastrofalna in pomeni bankrot države, tega si pa, verjamem, nihče ne želi. Zaradi tega je bil dan ta predlog, zaradi tega, da se te stvari resno pregledajo, razmislijo in če že ne zdaj, vsaj za 2011 bi bilo mogoče narediti spremembo, ker je mogoče v tem obdobju kar nekaj rešitev sprejeti, ki bi imele pozitivne učinke.
Hvala. K besedi se javlja gospa ministrica. Izvolite.
Zadeva z DSU-jem se sliši zelo dobro, gospod Černač. Na proračunski postavki Ministrstva za javno upravo se v skladu z zakonom zagotavljajo sredstva za zagotavljanje prostorskih in drugih pogojev za delo državnih organov. To je na ministrskih in na primarni ravni. 14 milijonov glede na potrebe ministrstev, ne samo Ministrstva za notranje zadeve, tudi pravosodnih organov, tudi, če hočete, Ministrstvo za šolstvo, za visoko šolstvo, ni bilo uresničljivo, po oceni tudi, verjetno, vaše vlade, s povečevanjem teh sredstev v okviru integralnega proračuna. DSU je bil ustanovljen, DSU nepremičnine d.o.o. kot "bypass", preko katerega je vaša vlada - po mnenju Računskega sodišča nepravilno, ampak ne želim se ukvarjati s tem vprašanjem, z oceno Računskega sodišča - zagotovila prostorske pogoje za nekaj ministrstev in nekaj sodnih organov. Danes poslujejo v boljših delovnih pogojih. Veste, kje se to pozna? Pri višini najemnin. Kajti, najem s postopnim odkupom, veste, ste ekonomist, ima pač to izgradnjo v najemnino lepo vračunano. Nič hudega. Dolgoročno bo država postala lastnica teh prostor in tako naprej in če ne bi bilo mnenja Računskega sodišča, da ker so bile te izgradnje brez javnih razpisov opravljene, je seveda tak način, to je način zagotavljanja prostorskih pogojev z najemom s postopnim odkupom, zapisan tudi v resoluciji te vlade. Tako smo tu na istem bregu. Priznajte, da pač je bil uporabljen ta "bypass" in ministrstva, ki imajo te nove prostore, plačujejo izjemno visoke najemnine, ker je ta strošek izgradnje vračunan v to, kar je popolnoma normalno, in potem nas isti poslanci skozi poslanska vprašanja sprašujejo, mislim, da sem že na pet odgovorila, zakaj ne uspemo zmanjševati najemnin, ki jih plačujemo za delo državnih organov. Zato, ker so v te najemnine marsikje vgrajeni tudi stroški izgradnje prostorov za delo državnih organov. Tako smo tu na isti valovni dolžini, ampak potem imamo povečanje materialnih stroškov za delo državnih organov in je tam problem, ko se naslavlja na državne organe, zakaj materialnih stroškov ne znižajo - ker so fiksni, ker je tak najem s postopnim odkupom dolgoročna pogodba in je treba to odplačati. Namesto države je gradil tretji in ta gradnja je seveda stala. Tu se z vami strinjam, najem s postopnim odkupom - da, ampak mora biti skozi javna naročila, da je stvar transparentna. Gospodarstvo je ukrepalo na način, da je zmanjšalo obseg proizvodnje. Saj v tem je problem, in o tem problemu sem dopoldne govorila. Ko je kriza, se običajno od države pričakuje več, več angažmaja javnih uslužbencev. Poglejte zaposlene na Ministrstvu za delo, na zavodih za zaposlovanje, ko je kriza, se pričakuje na vseh področjih optimalno opravljanje javnih storitev. Imate prav, takrat bi morali reči, tisto sekundo bi morali doseči družbeni konsenz. Ta kriza bo očitno trajala. Na področju javnih storitev bomo zmanjšali obseg le-teh, znižali standarde, znižali normative, kaj drugega se v enem letu ne da narediti. Plače smo dejansko ustavili. Vse ostalo, ko smo gledali zaposlovanje, budno ga mesečno spremljamo. Po podatkih AJPES-a, točno vsi vemo, kakšna je metodologija, spremlja se število ur, ki se opravijo v javnem sektorju, in Vlada je vsem, ki v javnem sektorju delajo, zapovedala varčevalne ukrepe, ne samo na področju materialnih stroškov, ampak tudi na zniževanju števila zaposlenih. Do meseca avgusta 2009 - mi pač izhajamo iz decembra 2008 - je bilo opravljenih ur 156.381. In, mimogrede, vi prej niste javnosti seznanjali s temi podatki, ampak ste govorili samo o podatkih državne uprave v ožjem smislu. Dejansko pa na področju politike plač na podlagi Zakona o sistemu plač v javnem sektorju je treba gledati sektor v celoti. Tega sektorja ne obvladuje naše ministrstvo. Način zaposlovanja je v domeni vseh mojih kolegov ministrov. Ampak smo sprejeli ukrepe, ki naj bi se jih držali vsi, in mesečno spremljamo, kaj se nam dogaja. Še v mesecu avgustu 2009 je bilo z 241 zaposlenih opravljenih manj ur v javnem sektorju. V mesecu septembru se je ta številka povečala na 157.239. Torej toliko več ur v javnem sektorju je bilo opravljenih. Mi delamo zelo natančno analizo in vam bomo tudi postregli s podatkom, kaj pravzaprav ta podatek pomeni. Ko smo pa gledali, kje se število zaposlenih v tem obdobju veča, kje manjša, se veča, poglejte na primer na področju socialnega skrbstva. Tudi v času mandata vaše vlade ste investirali v gradnjo novih domov za starejše. V tem letu je bilo dano kar par domov v Sloveniji v uporabo. Ni verjetno kdo pričakoval, da ne bomo dovolili, da se tu ustrezni ljudje zaposlijo, da začne dom funkcionirati. Ne nazadnje te stroške plačajo uporabniki v pomembnem delu sami. In povišanje zaposlenih na področju javnega sektorja gre v pomembnem delu pripisati torej odprtju teh novih domov, tudi odprtju nove pediatrične klinike, posodobiti prostorov Kliničnega centra v Ljubljani. To so pač stvari. Tudi nabava opreme, to kjer se generalno očita, da se porablja. Veste, opremo za te prostore je bilo treba kupiti, tudi naprave za zdravljenje bolnikov. Minister za zdravje je ob rebalansu proračuna 2009, ko smo razpravljali, zakaj se povečujejo materialni stroški bolnišnic, zelo natančno povedal, da gre za to napravo, za te postelje, za drugo napravo in to so pač razlogi, ki jih vsak minister, vsak zase, pač skrbno pregleda, preuči. Prepričana sem, da vam bodo znali vsi odgovoriti, da ne gre za prekomerno trošenje in da bomo zmogli obseg javne porabe zmanjšati, ko bomo dosegli nov družbeni konsenz, drugače ne bo šlo. Moja osebna ocena je, da bi do 5%, maksimalno 10% res z restriktivnimi posegi znali narediti, to tudi smo v letu 2009 in 2010. Kot vidite se gibljemo v pomembnem delu na nivoju porabe leta 2008 vsaj naše ministrstvo, vsaj naše upravne enote. To pomeni, da ob povišanju cen elektrike, energentov in tako naprej, moramo varčevati in zmanjševati. Tudi števila uslužbencev ne moremo večati. V državni upravi se število uslužbencev v tem administrativnem delu absolutno znižuje. To ni vprašanje. To imamo pod kontrolo. Tako da hitro znižanje v roku leta dni po nastopu mandata, torej kot v gospodarstvu, kjer pa, morate priznati, so se javna naročila zmanjšala. V večini se je obseg javnih naročil zmanjšal za državno upravo in za javni sektor v celoti. Morate priznati, da se je obseg potreb po javnih storitvah ni zmanjšal, se je povečal. Pritisk na ukrepanje države je bistveno višji, kot je bil v preteklosti. Tako tovrstne primerjave takega podobnega ukrepanja v javnem sektorju so manj primerne. Se pa absolutno in v celoti strinjam, da bi za kak procent več še lahko, ampak v tem primeru smo zasledovali potrošno pravilo države, kjer vendarle tam, kjer so projekti bili pripravljeni, skušamo z državnimi investicijami krepiti tudi slovensko gospodarstvo.
Hvala. Gospod Žerjav, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Ne želim z nikomer polemizirati, tudi ne z vami, gospa ministrica. Očitno se pogovarjamo o dveh različnih zadevah ali pa nimamo enakih številk, kot jih imate vi pred sabo. Pa vas spoštujem, zato ker ste pri varčevanju definitivno kot ministrica za javno upravo storili največ. Ampak še vedno trdim, za pripravo tega proračuna za leto 2010 in 2011 ni bilo jasnega okvira, v katerem se morajo posamezni proračunski uporabniki gibati. Ni bilo navodil, ni bilo strategije ali pa, če hočete, še najbolj trdo, ukaza: znižati moramo stroške za toliko in toliko odstotkov. Pika! Denarja nimamo. In to bi moral storiti predsednik Vlade, ob dejstvu, da vsi vemo, kako so se do sedaj proračuni sestavljali - na osnovi indeksacije. Pa je prišlo do konca leta, tako kot smo sedaj, in takrat so vsi proračunski porabniki na veliko trošili, da so prišli do svoje porabe in na osnovi te porabe z indeksacijo za naslednje leto. Kako mi lahko razložite zakaj, denimo, Urad za varovanje tajnih podatkov - ne vidim nobene povezave s krizo, nobene povezave z ne vem čim - kako ima lahko indeks 143 v primerjavi s sprejetim proračunom za 2009? Kje je tu varčevanju? Ali pa, če hočete, Urad Vlade za verske skupnosti indeks 115. Dopoldan sem vam indekse naštel, koliko jih želite. Kje je tu zniževanje stroškov? Kje je tu varčevanje? Govorili ste o materialnih stroških, spoštovana gospa ministrica. Ali nimava istih številk? Realizacijo za letošnje leto ste ocenili na 865 milijonov. Govorimo o stroških blaga in storitev. V proračunu za 2010 je številka 895, torej povečujemo to postavko za 3,3%, ko pa natančno dobro vemo, da smo v času krize, kjer bi človek pričakoval, da je cena storitev ali cena blaga nižja, če že želimo nabaviti, kupiti isto količino. Čeprav ocenjujem, da bi bilo prav, da bi kupili manj, tudi vsi ti direktorji, ne bi želel biti krivičen do direktorja Urada za varovanje tajnih podatkov. Kako si lahko privošči večjo porabo, kot je bila predvidena za leto 2009? Ali menite, da s tisto predvideno vsoto denarja ali s tistim predvidenim proračunom, ki je bil predviden za 2009, v letu 2010 ne bi preživeli? Še kako bi preživeli. In takih uradov je cela vrsta, pa žal ravno zaradi tega - to, kar trdim, da ni bilo jasnih navodil, ni bilo jasne strategije, ni bilo strategije, kar pravzaprav želimo s tem proračunom. Ne bom sedaj razpravljal o razvojnosti ali nerazvojnosti tega proračuna, govorim o tem, ali smo naredili vse in še več tega, kar bi morali: da varčujemo, da razbremenimo na ta način gospodarstvo. To gospodarstvo si ne more privoščiti tako drage države. Ali nimamo enakih številk? Hvala lepa.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Samo en odgovor sem dolžna. Stroški blaga in storitev, kolegica Kamnarjeva je v dopoldanskem delu zelo lepo pojasnila, da se tu v delu ta odstotek povišuje, ker smo s spremembo operativnih programov povečali črpanje evropskih sredstev in kot veste, kohezijska sredstva v 85% črpamo sredstva iz evropskega proračuna, 15% moramo zagotoviti ministrstva sama. V teh primerih se ta integralna sredstva ministrstev izkazujejo tudi pod proračunsko postavko Blago in storitve. In zgolj iz tega razloga je na tej točki povišanje v globalu, pa mislim, da je državna sekretarka povedala, da je indeks 98% v pomembnem delu državnih proračunskih uporabnikov. Gospod Černač, odgovor sem vam, žal, še dolžna glede nakupa stanovanj. Sami točno veste, da gre za namenska sredstva in da so se ta stekla na proračunsko postavko Ministrstva za javno upravo oziroma so se stekala od prodaje nepotrebnih in nezasedenih stanovanj, ki so na lokacijah po vsej Sloveniji in ni bilo nobenega interesa za zasedo le-teh ali pa so v kakšnih primerih tudi popolnoma neuporabna. V štirih letih, od 2004 do 2008, se je nateklo toliko sredstev, da lahko ministrstvo kupi teh nekaj stanovanj in da so se trije fondi letos odločili, da bodo to potrošnjo naredili, je zaradi tega, da bi pomagali tudi gospodarstvu, kajti na trgu je ogromno praznih stanovanj. Teh sredstev na podlagi obstoječe zakonodaje ni mogoče porabiti popolnoma za nič drugega kot za obnavljanje stanovanjskih fondov. In, mimogrede, na razpis, ki ga je imela Vlada za najem državnih neprofitnih stanovanj v letu 2009, se je prijavilo, mislim, da nekaj manj kot 200 prosilcev za 20 praznih stanovanj. Za vsa ostala stanovanja, kjer pravite, da so prazna in so neizkoriščena - jaz ne trdim za fond, ki ga upravljamo na Ministrstvu za javno upravo, da neizkoriščenih prostorov. Prenesli smo jih bodisi občinam, v njih so najemniki, ki plačujejo profitno najemnino, kadar ni bilo potrebe državnega uradnika. Gre za stanovanja, ki se nahajajo širom po Sloveniji in so podedovana - gre za podedovano stanje iz še osamosvojitvenih časov. Se pa strinjam, gospod Žerjav, z vami na točki, da bi mogoče lahko za kakšen procent več še zmanjšali v globalu sredstva.
Besedo ima gospod Černač, izvolite.
V bistvu imam repliko na gospo ministrico. Tukaj se kaže ta način razmišljanja: sredstev, ki so prišla iz naslova prodaje, ni mogoče porabiti za kaj drugega kot za nakupe. Se pravi, potrošiti moramo, da ne bo slučajno kaj ostalo. Saj je vendar Vlada tista, ki kreira zakonodajo, jo določa in jo spreminja in v teh razmerah tukaj ne sme biti noben problem. Tisoč stanovanj je praznih. Po izjavi visokega državnega uradnika iz maja meseca letos plača država tisoč evrov na leto za prazno stanovanje, ki ga je treba vzdrževati, upravljati, se pravi, milijon evrov vsako leto odfrči, da ne govorimo o izgubljenih najemninah - nekaj milijonov evrov. O tem sem jaz govoril in vemo, kako je z javnim naročanjem, ko gre za pravne osebe, ki so v 100% lasti države, in glede teh nabav, o katerih ste govorili. Moram pa reči, da tistega, kar ste utemeljevali, nisem ravno dobro najbolj razumel. Družba za svetovanje in upravljanje je pravni subjekt v 100% lasti države in DSU nepremičnine je v 100% lasti tega subjekta, se pravi v 100% lasti države. Vsi prostori, ki bodo na ta način pridobljeni, bodo v 100% lasti države. In tudi če bo plačanih sto enot preko najema, bo na koncu to ostalo kot vrednost premoženje države. Če bo pa za nek drug, privaten najem plačanih osemdeset enot, ne bo od tega ostalo nič, niti ene enote premoženja, ker bo to še vedno premoženje tistega, ki bo te prostore dajal v najem, država pa je plačevala najemnino. In vse, kar je plačala kot najemnino, je šlo za najemnino. To je razlika. In kaj ste naredili vi, ko ste prevzeli oblast? Spremenili ste to oziroma razveljavili ste to pogodbo, ki bi omogočala državi pridobitev lastništva, sicer poplačilo te kupnine, ampak ti prostori bi bili v lasti države. Ok, mogoče bi bilo to še razumeti, če bi vi rekli, da ne potrebujemo tega, da ta policija ne potrebuje tega. Ampak na drugi strani pa istočasno iščete najemnika oziroma najemodajalca, privatnega najemodajalca, kateremu pa boste plačevali najemnino brez končnega odkupa. Se pravi, na koncu bo država za vso to najemnino prikrajšana. To ste naredili vi in potem pravite, da se strinjate z menoj, da je to dobra pot, ki smo jo zastavili mi. Zakaj ste potem to naredili?
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Da ne bo ostalo neodgovorjeno. To ni niti moja zadeva, niti jaz te pogodbe nisem prekinila. Je pa nesporno ne glede na pravni položaj te družbe, vaše družbe, ki ste jo ustanovili, je ta opravila ta pravni posel brez javnega naročila. In v čem je problem? Veste, država, če želi [[...]] [[Oglašanje s klopi.]] [[...]]seveda, zato pravim, da je to "bypass". Računsko sodišče je opozorilo, da gre za nezakonite pravne posle, zato je ministrica za notranje zadeve ukrepala, kot je ukrepala. Način pridobivanja poslovnih prostorov za delo državne uprave, najem z odkupom pa je rešitev, ki je prava. O tem sem govorila. Ni tisoč stanovanj praznih. Potvarjate te podatke. Vsak mesec spremljamo na stanovanjski komisiji Vlade stanje stanovanjskega fonda, ki ga upravlja naše ministrstvo, mi nimamo praznih stanovanj.
Hvala. Želite repliko? Izvolite, gospod Černač.
929, da bo številka bolj točna, je praznih stanovanj. Ta podatek je bil objavljen maja meseca letos. 929 državnih, gospa ministrica. Mislite, da če so pod ingerenco ministrstva za obrambo, potem to niso državna stanovanja, potem to niso stanovanja te države? Ne, seveda so! To je vse javno premoženje in je malo čudno, da na tak način razpravljamo. Pravite, da bi moral biti javni razpis za nabavo od družbe, ki je v 100% lasti države. Ko je gospod Janković kupil 800 stanovanj, je bilo potrjeno, da za to ni potrebno javnega razpisa.
Hvala. Gospod Žerjav.
Hvala lepa za besedo. Želel bi samo preveriti, ali sem prav slišal, ko ste, gospa ministrica, govorili o indeksu 98 ali 89. Skratka, tu imam cel kup primerov, kjer to zagotovo ne drži. Pa če se dotaknem Urada za varovanje tajnih podatkov, pa mi je krivo, ampak tega imam prvega napisanega. Ta je imel predviden proračun za leto 2009, tistega, ki smo ga sestavili še mi, 364.000 evrov. Drugi rebalans za 2009, torej proračun, ki ga je sestavila že ta vlada, je predvidel 420.000 evrov. In za proračun 2010 predvidevate 521.000 evrov. Še primer: generalni sekretar. Za našo vlado je imel predvidenih skoraj 15 milijonov, 14 milijonov 980, drugi rebalans mu je namenil 15 milijonov 700, in proračun za 2010 mu predvideva 16 milijonov in 88.000 evrov. Zakaj? Zakaj, če smo v krizi? Čemu? Pa vam lahko takih primerov naštejem cel kup, ne enega, dva, tri - deset, če želite!
Hvala. K besedi se je javil gospod Tanko.
Hvala lepa. Rad bi opozoril, da je obrazložitev tega amandmaja izredno skromna, izredno skopa, da se ta obrazložitev začne šele na 3. strani amandmaja, pri Generalnem sekretariatu Vlade, da so vse predhodne obrazložitve izpuščene. Rad bi tudi opozoril, da je maksima te vlade varčevanje, da pa je praksa oziroma dejstvo drugačno, kajti poraba, odhodkovna stran je enormna, enormno raste in tudi razlika je izredno velika. Rad bi tudi opozoril, da so nekatera delovna telesa - recimo, Komisija za nadzor javnih financ, pa tudi komisija, ki jo vodi gospod Kumer in v kateri ima koalicija večino - sprejela priporočilo, da se javna poraba oziroma javnofinančni primanjkljaj zniža na 3 %. Skratka, trend je bil zastavljen dobro. Dejstvo pa je, da je ob tem, ko je izginilo veliko število delovnih mest, to se pravi, se je izredno povečalo število ljudi na zavodu za zaposlovanje, da se je izredno zmanjšalo število tujcev, ki delajo po delovnih pogodbah, se pravi, tudi za 61 tisoč, da jih je cel kup, nekaj 10 tisoč na subvenciji. Vlada pa v tem času, ko so vse te omejitve, zaposluje in število povečanih obremenitev je za 1800 zaposlenih. Mogoče je sprejeti tudi kakšen ukrep, recimo, mogoče je zmanjšati tudi postavko servisiranje javnega dolga - to smo v prejšnjem mandatu tudi počeli, kajti minister Bajuk, ki je tako kritiziran od kolegov danes, je uspel kredite zamenjati za cenejše kredite in s tem so se tudi zmanjšale posledično obremenitve oziroma stroški servisiranja javnega dolga. Stroški obresti so bistveno padli. Pa še nekaj. V sklopu teh administrativnih ukrepov, ukrepov raznih koordinacij, katerih predlagamo zmanjšane, so tudi razne svetovalne pogodbe, podjemna dela, pisanje zakonov, razne pogodbe za svetovalcev v ministrstvih, kot, recimo, gospod Isajlović in podobni. Prepričan sem, da je na teh postavkah mogoč bistven prihranek. In tudi te pogodbe s piarovskimi agencijami v situaciji, v kakšni smo, najbrž niso najbolj nujno potreben strošek za funkcioniranje Vlade. Ta amandma zajema vrsto teh stroškov in prav bi bilo, da se Vlada posveti tudi analizi in znižanju teh postavk. Skratka, ocenjujem pa, da ne vseh tistih postavke, za katere ni obrazložitev, pa je mogoče dejansko znižati vse materialne stroške. Tako sledi iz te obrazložitve. Vsaj to bi lahko Vlada predlagala, in tega je nekaj 100 milijonov evrov. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo o amandmaju k tem uporabnikom? Ne. Prehajamo na stran 34 pregleda amandmajev za proračun 2010. In sicer prehajamo na uporabnika: Urad Vlade Republike Slovenije za Slovence po zamejstvu in po svetu. Imamo samo en podprogram: Podpora Slovencem v zamejstvu in tujini in amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k temu podprogramu. Želi kdo razpravljati? Ne? Gospod Anderlič, izvolite.
Podobno kot pri prejšnjem amandmaju je pravzaprav zanimivo, da se jemlje na isti postavki, kjer se že jemlje, torej na pravosodju, koordinacija Vrhovnega sodišča in delovanje sodišč. Tam se je v prejšnjem vzelo 10 milijonov evrov, zdaj milijon. Kaj mislite, da bo še ostalo za delovanje na tem področju? Jaz bi želel, da gre ta milijon, kot je predvideno v amandmaju, ampak preprosto jemati - včasih je bilo popularno jemati iz obrambnega resorja. To pri SDS-u ni bilo nikoli v modi, ker so imeli drugačne predstave o tem. Danes dopoldne ali če ves dan je bilo veliko govora o tem, ker so razumeli globalne velike številke in znotraj tega tudi velike manevre ali tudi ugibanja javnosti, kaj se s tem denarjem dogaja in tudi ukvarjanje določenih organov s temi zadevam; zdaj se vi spravljate na pravosodje. Na eni strani kritika, kako je neučinkovito, kako se podaljšujejo ali vsaj ne zmanjšujejo sodni zaostanki, kako se krši pravica sojenja v razumnem roku in podobno; ampak: evo, ista postavka dodatno k 10 milijonom, kot je bilo pri prejšnjem amandmaju, se tukaj še en milijon jemlje kar počez. Všečen amandma, rade volje bi ga podprl, vendar zaradi načina, da se s te postavke še dodano jemlje milijon, pač ne morem tega amandmaja podpreti.
Hvala. Še kdo želi besedo? [[Ne.]] Prehajamo na uporabnika Ministrstvo za finance, kjer imamo dva amandmaja. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Prehajamo na uporabnika Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, kjer imamo pri dveh različnih podprogramih pri vsakem po en amandma. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Prehajamo na naslednjega uporabnika, in sicer na Direkcijo Republike Slovenije za ceste. Tu imamo 16 amandmajev. Vidim dve roki. Gospod Petan, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo. Spoštovani! Danes že ves dan poslušamo o razvojno naravnanem proračunu. Seveda so različni pristopi, pa tudi različni pogledi ter različno razumevanje, kaj je razvoj in kaj pogojuje razvoj ter kaj je pogoj za razvoj. Dejstvo je, da razvoj v nobenem primeru ni mogoč brez različne prometne infrastrukture, kot je cestna, železniška, letalska in podobno, pa tudi brez komunikacijske ni možno. V Slovenski demokratski stranki smo predlagali - omejil se bom na amandmaje pod številko 3, 4 in 5 - in za to skušamo dobiti tudi podporo. Ti projekti so prav gotovo takšni, ki omogočajo razvoj. Dejal bi, da so temelj razvoja in da brez takih objektov sploh ne more biti razvoja v 21. stoletju. Govora je seveda o cestni infrastrukturi, o objektih cestne infrastrukture, križiščih in krožiščih. Nikakor ne moremo pričakovati turističnega razvoja, ne moremo pričakovati tujcev, ki so vajeni dobre infrastrukture, lahko bi rekel, da so kar razvajeni v dobri infrastrukturi. In naše turistično gospodarstvo je že dolgo preveliko samo za domače goste, zato rabimo tuje goste in cestna infrastruktura je tu eden od pogojev. In če govorimo o razvojno naravnanem proračunu, potem smo prav gotovo pri pravi zadevi. In za katere objekte tu gre? Gre za objekte na magistralnih cestah. Preden jih predstavim, bi dejal na splošno samo še to, da cestna infrastruktura niso samo avtoceste. Seveda je dobro, da smo zgradili ceste tako daleč, verjetno pa bomo morali še kar nekaj narediti. Zato je gotovo prav, da bomo zgradili še tisti del avtocestnega križa ali podkriža, če lahko tako rečem, vendar pa tudi magistralne ceste so tiste, ki bodo pripeljale turiste na določeno destinacijo. Brez teh cest tudi avtoceste ne bodo imele tiste popolne vloge, kot si jo želimo. Kateri so sedaj ti trije projekti, o katerih mislim govoriti? Gre za objekt, to je krožišče v Zrečah. Ob tem delu, kjer bo to krožišče, je nastalo novo naselje. Iz prej trikrakega je sedaj nastalo štirikrako in problem je velik, ker gre za neke vrste stanovanjsko naselje. Potem gre za rondo, to je na magistralni cesti Celje - Maribor, odcep za Zreče in za Roglo, kjer se je zgodilo veliko nesreč in je to črna točka, še posebej v smeri iz Zreč na glavno cesto, kjer je potrebno posebno previdna vožnja. In križišče na relaciji Slovenske Konjice - Poljčane v Tepanjah na izstopu z avtoceste, kjer ob malo večjem prometu, ne ob konicah, ampak ob malo večjem prometu praktično ne moreš ali se ne da priti z avtomobilom z avtoceste in obratno. In sedaj še tisto najpomembnejše: to niso novi objekti, za katere bi želeli, da bi se uvrstili na novo v ta seznam želenih in nujnih objektov, ampak to je infrastruktura, ki je že pripravljena. Pred dvema letoma so bili uvrščeni v program izgradnje, ta izgradnja naj bi bila končana v letu 2010 in 2011. Priznam, da objekti niso bili črtani iz seznama, ampak se je prolongirala njihova izgradnja v leto 2012 in 2013 in po letu 2013. To pomeni, da so dani na stranski tir. S temi amandmaji samo vračamo tista sredstva, ki so v tem trenutku še dana, zato ker ta proračun še ni sprejet, ta proračun jih odmika. Vse je pripravljeno, treba je samo začeti graditi in s tem amandmajem bi to želeli. Danes smo že vsaj tridesetkrat slišali, vsaj jaz, zakaj tega ni naredila prejšnja vlada. Tu lahko rečem, da je naredila veliko, ker so projekti pripravljeni, zemljišča so odkupljena, tudi razpisi so narejeni, sedaj pa se odmika sama izgradnja. Rekli boste, zakaj pa še zgradili niste. Ja, potem mi pa morete povedati, za koliko naprej bi morala prejšnja vlada narediti, ali za 10, ali za 20, ali za 30, ker vedno se lahko postavlja vprašanje, zakaj pa še ni naredila. In še enkrat poudarjam, nič ni novega. Vse tisto je v bistvu še v sedanjem programu, ampak s tem novim proračunom bo pa zadeva odmaknjena za nekaj let in če kje, potem gre tu prav gotovo za razvojne projekte, za razvojno naravnane projekte. Tu pričakujemo tudi podporo, da se bodo ti objekti lahko zgradili tako, kot je bilo predvideno. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Grims, izvolite.
Hvala za besedo. Dva projekta sem že prej omenjal, oba naj zdaj malo bolj natančno predstavim. V resnici gre za dva problema, ki jih vsi zelo dobro poznate, samo morda nekateri med vami niti ne veste, da ste se z njima že srečali. Prvi - oba projekta, med nami rečeno, sta v bistvu zanemarljive vrednosti v primerjavi z večino stroškov v državnem proračunu, kajti večji je za dobra 2 milijona evrov, manjši pa niti ne dosega enega milijona evrov, 971.000 evrov, če sem precizen. Oba sta vezana pravzaprav na komunikacije med avtocesto v spodnjem koncu Gorenjske in ostalimi občinami. Prvi se začne v Mestni občini Kranj in v njej tudi poteka del in potem sega do Hotemaž v občini Preddvor. Vsi poznate zgodbo, ko se zapeljete proti Brdu in se iznenada cesta konča, tako da se konča v kupu peska in je treba pravokotno odviti, da ne končate še vi v tistem kupu peska. Če se pripeljete z druge strani, z Jezerskega dol, je zgodba v Hotemažah popolnoma identična. Vmes manjka približno 3 kilometre ceste. Zgodba se vleče v resnici še iz leta 1981 in je v marsičem rekordna. Gre namreč za najstarejši nedokončan cestni projekt v državi Sloveniji. Ta podatek lahko mirno preverite. Končan ni bil zato, ker je takrat potekala neka komasacija, ljudje so se sprli, ker je vmes posegala partija, zlasti eden je bil zelo aktiven pri tem, in vse se je končalo s sodnimi postopki. Zato se takrat s tem projektom ni nadaljevalo. Potem pa se ga je odlagalo in odlagalo in odlagalo in odlagalo. V tem času se je zgodilo - kaj? Promet se je postopno povečeval. Cesta, ki je bila nekoč zgrajena, še v času 2. svetovne vojne za nekaj vozov in mogoče za eventualno kakšen avto ali kamion, je začela požirati ne samo promet v celotni tej regiji, ampak celo meddržavni promet, saj v podaljšku ta cesta vodi na mejni prehod Jezersko. Ker se tam med Hotemažam in Britofom te tri kilometre promet stisne v vasi, kjer je cesta prirejena nekemu predvsem drugemu času, ne glede na to, da je zdaj asfaltirana, opremljena, marsikje s pločniki, je to absolutno preozka cesta, predvsem pa so tam direktni izhodi za pešce. In kaj se je dogajalo? Neštevilno - lahko preverite, koliko je primerov posameznih družinskih tragedij, zlasti izjemno veliko število povoženih, smrtno poškodovanih ali pa trajno invalidnih otrok. Znan je primer samo nekaj let nazaj - mislim, da je osem, devet let zdaj že tega-, to je bila prava tragedija, ko je nekdo "pokosil" naenkrat skupino petih otrok, v eni sami nesreči in tako dalje in tako naprej. Teh primerov je tam, kolikor hočete. Na ubogih treh kilometrih ceste! Ta cesta je zanimiva zato, ker ni tam nobenega podvoza, nobenega večjega križišča, nobenega predora, ničesar. Dovolj bi bilo samo malo dobre volje, stroje, odkup zemljišč, sprejeje aktov -in se zadeva lahko v hipu uredi. Mala malica. In, kaj se je zgodilo v času prejšnje vlade? Zgodbo sem forsiral od začetka. Srečal sem se s pripombami ljudi iz uprave: Veste, priprava aktov traja. Štiri do pet let traja, da bo država to uredila. Mi ne moremo to urediti, to ni tako enostavno, kot si vi predstavljate. Povezal sem se z župani občin. Ne boste verjeli, Mestna občina Kranj najprej in potem - ključni del, bistveni del, osrednji del - občina Šenčur sta poskrbeli na svoje stroške, zase, za vse akte, poskrbeli sta za vsa dovoljenja, vse je uredilo v neverjetno kratkem roku. Če je volja in če se združijo moči, je to način. In v proračunih za naslednji dve leti so bila zagotovljena sredstva za izgradnjo ceste. Odkupi so v temu času že potekali, oba ključna problema, namreč, dve hiši sta zrasli na trasi bodoče ceste, sta že rešena, tam se pogodbe že podpisujejo. In kaj se je zgodilo še v temu letu? Še v drugem rebalansu proračuna je prišlo do manjše prerazporeditve, da ni bilo več vsega denarja v dveh, ampak je bil razporejen na tri leta, kar v bistvu ni problem, ker vsi poznamo to zgodbo, da se da prej opraviti določena dela in se jih naslednje leto plača, pa je zadeva še vedno uresničljiva v najkrajšem možnem roku. Zdaj je to iznenada odmaknjeno na obdobje tam nekje od leta 2014 do 2017 in podobno. Skratka, dobesedno v posmeh celotni gorenjski regiji; vsem, ki so tam doživljali osebne tragedije; vsem, ki so računali na to cesto zato, da dajo nov zagon razvoju v temu delu, tudi turizmu. Konec koncev Jezersko brez tega dela ceste je še vedno sorazmerno odmaknjen del Gorenjske, pa Preddvor tudi, ki je pravi neodkriti dragulj; in še bi lahko našteval. In iznenada varnost ljudi ni več prva, iznenada je nepomembno, da gre za razvojni projekt, da gre tudi za strateški projekt saj je vendar to povezava s sosednjo državo, iznenada je vse to odmaknjeno nekam v svetlo prihodnost zaradi tega, ker je takšna politična odločitev vladajoče koalicije. Osebno upam, da je dovolj Gorenjcev tukaj, da bodo pretehtali to odločitev in da se bo ta amandma vendar podprlo. Kot rečeno, gre za minimalna sredstva, ki jih lahko že znotraj samih postavk tega ministrstva zlahka pridobimo. Če pa kdo misli, da ni ustrezno najdena rešitev virov, pa lahko Vlada z uskladitvenim amandmajem, kadar hoče, v primeru, da je ta amandma izglasovan, seveda poišče tudi druge vire sredstev, pa ni nobenega problema več. Podoben problem je drugi amandma, to je tretji s seznama. Namreč, tam gre pa, preprosto povedano, za izgradnjo krožišča v Šenčurju. Vsi ste se peljali z avtoceste proti Brnikom, veste, da je tam v sredini cesta kar z neko plastiko pregrajena in da se nonstop tovornjaki in veliko število vozil kar čez nek makadam vključuje na cesto oziroma zdaj se je asfalt začasno položil tam čez. Ni pa mogoče niti oboje smerno zavijanje in seveda zadeva je izrazito nevarna, ker je tam praktično nepregleden prostor. Tudi tam je poskrbljeno za vse akte, tudi tam je celo občina prispevala del zemljišča, poskrbljeno je za odkupe, vse je urejeno, samo iznenada je nekdo premaknil izgradnjo, ki je bila seveda po že sprejetih aktih predvidena za naslednje leto, nekemu čas po letu 2010. Zgolj slučajno so vmes lokalne volitve pa župan je član SDS, to je seveda čisto naključje in meni je tudi jasno, za kaj v tej zgodbi gre. To je problem, ki se bo odprl tudi javno. Ne vem, zakaj je treba te stvari urejati na takšen način. Konec koncev vsi prisegate na razvojno naravnanost tega proračuna, gre za že zdaj okoli tisoč zaposlenih ljudi, v kratkem jih bo dva tisoč in gre za varnost vseh, ki potujejo na relaciji avtocesta- letališče Brnik. Letališče Brnik, skupaj s pripadajočo, strukturo predstavlja strateški razvojni projekt Slovenije. To se pravi, je jasno, da je tudi urejanje infrastrukture za ta projekt enakega pomena, torej je tudi izgradnja tega krožišča strateškega razvojnega pomena za Gorenjsko in tudi za celotno Slovenijo, saj je samo letališče Brnik z infrastrukturo državni strateški razvojni projekt. To se pravi, ni nobenega razloga, da se to stvar odmika nekam spet v prihodnost. Predlagam, da potrdite amandmaje, s katerimi zgolj vračamo nazaj tisto stanje, kot je bilo v drugem rebalansu proračuna, ki ste ga vi sami predlagali in potrdili v temu istemu letu. Zadeve so uresničljive zlahka in gre torej zgolj za vprašanje politične volje. Bo pa tudi zanimivo videti, kako bodo pri teh vprašanjih glasovali poslanke in poslanci, pa bomo videli, kdo je Gorenjec in kdo to v svojem srcu ni.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana poslanca, bom še enkrat ponovil, kar sem že prej povedal. V tej državi imamo 6.000 kilometrov državnih cest, od tega jih je približno polovico v slabem stanju. Vi ste v prejšnjem mandatu namenili velika sredstva za državne ceste, ta vlada nadaljuje s to politiko, ker se mi zdi dobro, kot sem že prej povedal. In nobenega projekta nismo črtali, niti enega projekta nismo črtali! Samo nekateri so se odmaknili v prihodnost. Še enkrat bom povedal, da bi želel transparentnost pri tem, katere odseke graditi, katerih ne. Večkrat ste apelirali na gorenjske poslance. Vi ste poslanec celotne Slovenije, ne samo gorenjske regije. To piše v ustavi. Jaz sem tudi minister za celotno Republiko Slovenijo in tako tudi poskušam ravnati. Ko smo morali zmanjšati sredstva, smo morali nekatere projekte nekoliko odmakniti v prihodnost. Zavzemal se bom pa za to, da bomo državno prometno infrastrukturo, ne samo avtoceste, ampak državne ceste, čim prej izboljšali. Ampak, malha je tako velika, kot je. Mogoče uro, dve nazaj ste napadali kako velik proračunski primanjkljaj imamo. Če bi te milijone, preko 200 milijonov, za državne ceste umaknili, bi bil državni proračun boljši, bi imel manj primanjkljaja. Smo pač lovili ravnotežje med tem, kar je mogoče in kar ni mogoče. Kar bomo naredili naslednje leto, pa v prejšnjem mandatu vi niste, je pa to, da bomo naredili transparentno obnovo državnih cest. In transparentna obnova pomeni, da imaš kriterije, ker danes nimamo kriterijev. Vi, recimo, zastopate neko regijo in govorite, kako so pomembne te ceste. Kaj pa tista regija, ki nima poslancev tukaj? Recimo, neko večje območje nima svojega poslanca in njihov glas v Državnem zboru ni zastopan. Ali tiste ceste niso pomembne ali kaj? Seveda so pomembne! Ampak če nimamo kriterijev, potem ne bomo mogli priti do tega vrstnega reda, ki je ključen, in ta trenutek se vrstni red dela po najboljši strokovni moči mojih sodelavcev. Jaz jih potrdim, tako kot mi ga predlagajo. Verjemite pa, da bodo v naslednjem letu kriteriji zelo transparentni in jasni.
Hvala. Gospod Sajovic.
Hvala lepa. Moram reči, da se s stališči, ki jih je pravkar minister povedal, povsem strinjam. V tej državi je treba narediti to zgodbo enako transparentno za vse, določiti merila, ponderje, realno oceniti, katera cesta je realno najpomembnejša, ne katera ima politično največjo podporo. Sem pa zgrožen, kajti v rebalansu proračuna za leto 2009 so bile ravno te ceste notri, ampak so jim tisti, ki jih danes zagovarjajo, takrat nasprotovali in rebalansa proračuna za 2009 niso podprli. Očitno gre samo za politično nagajanje in pa sprenevedanje.
Hvala. Gospod Tanko. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister. S temi amandmaji se javnofinančni primanjkljaj ne povečuje, ampak se zadeve samo prerazporejajo od materialnih stroškov na investicije. Jaz tudi predlagam en amandma za regijo, ki nima poslanca. Namreč, predlagam obvoznico Stari Log z občino Kočevje. Gre za projekt, kjer se ni zadeva dokončala, staro približno 20 let, in mislim, da je prav, da se ta odsek dokonča. Druga stvar, drugi amandma, ki ga predlagam pri cestah, pa je, to so pa sredstva na 3.a razvojni osi, na tako pomembnem odseku, kot je odsek na Škofljici, obvoznica Škofljica. To je dejansko eden največjih zamaškov v Republiki Sloveniji. Vsi tisti, ki poslušate jutranji program, vedno poroča o omejitvah. Žal je prejšnja koalicija amandma, na katerega je obesila vse dodatne projekte in vse dopolnilne programe v nacionalnem programu izgradnje avtocest, točno ta amandma obrezala z Naturo 2000. Mislim, da bi bilo prav, da koalicija to napako popravi, zagotovi dodatna sredstva in aktivnosti na izgradnji tega odseka, ki pobere toliko kot en avtocestni odsek, ena tunelska cev na Malem vrhu, da to zadevo tudi zgradimo. In: sprejmete ta amandma.
Hvala. Gospod Grims, izvolite.
Samo v enem stavku, gospod Vlačič. Izgradnja razvojnega centra na letališču je vseslovenskega pomena, povezava z državo Avstrijo je vseslovenskega pomena in predvsem varnost otrok kot najvišja vrednota je po mojem trdnem prepričanju tudi vseslovenskega pomena.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o tem uporabniku? Gospod Anderlič, izvolite.
Spet gre za isto zadevo. Jaz razumem in verjamem, da je marsikakšna zadeva narejena tako, kot je gospod Grims ali pa gospod Tanko govoril. Iz nerazumljivih razlogov. Recimo, da jaz že nekaj desetletij te stvari spremljam in mi iz leta v leta ni jasno, kako se kar nekaj zgodi, nekaj se pa ne more zgoditi leta in leta. Tukaj se popolnoma strinjam. So konkretni ljudje, ki to rišejo, pišejo, ki rečejo vsako leto, da ni projektov, potem pa rečemo, dajte naročite v tem letu projekte, pa pridemo do drugega leta, rečejo spet, da ni projektov, in tako naprej; ali pa še kakšen drug izgovor. Seveda, na tej postavki pa v okviru tega porabnika nikoli ne bo dovolj denarja in tudi nikoli ne bomo zadeli po vseh kriterijih, prometna varnost, gospodarski interes in celo vrsto stvari, da bi rekli, to je pa najbolj prav, da je ta na prvem mestu in naprej. Ampak, prav bi pa bilo, da se vsi ti parametri uskladijo. Seveda me moti spet ista zgodba. Materialni stroški na postavki pravosodje in praktično vsi ti amandmaji - razen enega, ki je iz Ministrstva za finance, vsi ostali so iz pravosodja. Ni mogoče! Verjamem, da je kaj rezerv, kot prej rečeno, več ali manj so vsi iz pravosodja, ne govorim o amandmaju, o katerem ste vi, gospod Grims, govorili, ampak govorim o vseh teh [[...]] [[oglašanje iz klopi.]] [[...]]eden je, ne pa vsi. Eden je iz financ. Ampak, če gledate ostale, boste lahko videli: koordinacija Vrhovnega sodišča, potem imate koordinacija nekega drugega sodišča, višjega in tako naprej in to mene v teh debatah moti. Verjamem, da bi s tem, ko se tudi pri tej obravnavi ne bi fokusirali samo na to pravosodje, odpravili tudi en del tistega, kar nam, politikom, ne samo verjetno poslancem, tudi ministrom in drugim politikom, očitajo sodniki, sodniško društvo in ne vem kateri vse, kot češ, da prispevamo stalno k nekim razpravam o plačah, o njihovi požrtnosti, o njihovem nedelovanju, da prispevamo k nizkemu ugledu pravosodja. Tega ne želim in tudi s tem, ko se na nek način namiguje, da je denarja znotraj tega sistema tako ali tako preveč in se ga da zlahka prerazporediti na kakšno drugo postavko, se mi zdi, da je preenostano razlaganje in utemeljevanje. Zato teh amandmajev, ki na ta način posegajo in prerazporejajo, kljub temu da verjamem, da se da kaj iz kakšne postavke tudi prerazporediti, ne verjamem pa, da toliko, kot je, in na ta način, kot je to v teh amandmajih zapopadeno. Zato ne morem podpreti teh amandmajev.
Hvala. Želi še kdo o uporabniku Direkcija Republike Slovenije za ceste? Želite, gospa Brunskole? Izvolite.
Hvala lepa. Zelo mi je všeč, da vezano na tretjo razvojno os, južni del, sedaj obstaja tako velika podpora s strani vseh kolegov. Namreč, v zadnjem času sem se predvsem jaz največkrat oglašala kot tista, ki se imam tudi priložnost dnevno voziti po ne tretji razvojni osi, ampak po državni cesti v Belo krajino. Očitno je sedaj ob sprejemanju proračuna za leto 2010 na nek način, očitno, tudi dosti všečno, da se sedaj ta zadeva na ostro predlaga in omenja. Menim pa, da iz vsega, kar je s strani Vlade Republike Slovenije bilo že povedano, s strani resornega ministra dr. Patricka Vlačiča, je izredno jasno, da se projekti tretje razvojne osi, južni del, pripravljajo in da zagotovo bo tukaj, tudi glede na sklepe Vlade in poenotenje južnega dela tretje razvojne osi, torej z Dolenjsko, Belo krajino - in kot sem večkrat rekla, ne samo da je problem Bela Krajina, tudi Dolenjska, ki ima močno gospodarstvo, tudi največjega slovenskega izvoznika Revoz, nima kvalitetne, tako rečeno, obvoznice. Oziroma - na vseh ostalih velikih mestnih središčih so v proračunu še iz prejšnje vlade bili umeščena oziroma predvidena sredstva za še dodatne obvoznice. Tako v nekaterih mestih sem skoraj v dilemi, ali je toliko dogovarjanja potrebno, ampak strokovnjaki to že vedo najboljše. Vendar, žal mi je, da takrat moji kolegi, ki so sedaj v opoziciji, niso takrat v večji meri izražali te podpore, ker sem namreč tudi takrat, ko je sedanja opozicija bila v vladi, na to zadevo opozarjala - vsi trije belokranjski župani. Moram tukaj reči, da je moj kolega poslanec, gospod Radovan Žerjav imel tukaj zagotovo posluh za belokranjske probleme in nas je tudi vse tri belokranjske župane takrat sprejel, naročil kolegom, da se pripravlja dokumentacija. Priznavam, gospod Žerjav, vidim, da me slišite in vendar zadeva, žal, ni šla dalje, na eni od sej ste mi to tudi zelo, tako bi rekla, malo bolj emocionalno poudarili, da vi, kar ste imeli, kar je bilo v vaši moči, je šlo, ste storili. To vam priznavam, vendar žal zadeva ni šla dalje. Sedaj sem pa zaskrbljena v toliko, ker se evropska sredstva morebiti ne bodo koristila v toliki meri, vendar ne more biti za vse to kriva ta vlada. Mi je pa žal, da niso kolegi takrat v večji meri, ko je bilo dosti denarja, podprli to zadevo v večji meri. Mislim, da se kolega tam, ki je odšel, ki je bil tudi v resorju Ministrstva za promet, z menoj strinja. Zatorej sama menim, da je tukaj treba biti korekten in realen. Zagotovo pa podpiram, da se tretja razvojna os, južni del, čim prej izpelje, predvsem zaradi poenotenja tako politike in gospodarstva. Danes je bila prva debata vseh gospodarstvenikov Bele krajine in politike, tretja razvojna os, južni del, to pravijo, da naj tudi sama še ponovno poudarim tukaj v Državnem zboru - nisem vedela, da bom že danes o tem lahko ponovno govorila. Podpiram, da se projekt tretje razvojne osi pelje, vendar zaupam tudi Ministrstvu za promet, Vladi Republike Slovenije in Ministrstvu za finance, da bodo te zadeve tako izpeljali, da bodo finančni okviri primerni, hkrati s časovno komponento priprave dokumentacije. Zatorej tu ne bi le demagoško in všečno želela, da se neki amandmaji vlagajo samo zaradi tega, ampak da so tudi realni, v skladu s časovnim terminom priprave dokumentacije, odkupa zemljišč in tako naprej. Bodo pa še tudi rebalansi proračuna in če bo treba, verjamem, da bo tu tudi podpora s strani opozicije, kar me veseli, da bomo to izpeljali. Hvala.
Hvala. Še kaj o cestah? [[Ne.]] Prehajamo na uporabnika Direkcije za vodenje investicij v javni železniški infrastrukturi, in sicer imamo amandma k podprogramu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želi kdo razpravljati? Gospod Tanko, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana kolegica Brunskole, poleg verbalne je potrebna tudi fizična podpora. Je pa premalo, da samo eden na tipko pritisne, je potrebnih še kar nekaj zraven. Ker imate večino, upam, da boste zagotovili ustrezno podporo. Kar zadeva železnico, to je proga Grosuplje-Kočevje. Del jo je v izgradnji do Ortneka. Žal so bila sredstva s te postavke znižana in s tem amandmajem samo vračamo na ta projekt sredstva, ki so bila že zagotovljena s prejšnjim proračunom in tudi z Zakonom o pospešeni izgradnji železniških prog v letu 2006. Bi pa rad tu povedal, da tudi s tem amandmajem, ki smo ga vložili, predlagamo, da se ta proga obnovi potem naprej tudi do Kočevja, da se usposobi za potniški in tovorni promet na relativno visokih hitrostih, do 120 kilometrov. Predlagamo pa tudi, da se, gospa Brunskole, ta proga iz Kočevja naveže na Črnomelj, tako da dobimo nek krog in da se dejansko ta proga postavi v pravo funkcijo. Upam, da boste tudi ta projekt podprli v koaliciji. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o tem uporabniku? [[Ne.]] Prehajamo na uporabnika Ministrstvo za okolje in prostor, in sicer imamo podprogram Izboljšanje stanja okolja. Tu imamo 10 amandmajev, in sicer 5 amandmajev predlaga Slovenska ljudska stranka in 5 Slovenska demokratska stranka. Želi kdo razpravljati? [[Da.]] Gospod Verlič, imate besedo. Izvolite.
Hvala lepa. Želim obrazložiti amandma, ki je naveden pod številko 8. S predlaganim amandmajem, ki smo ga predlagali v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke, predlagamo povečanje sredstev v višini 10 milijonov evrov za tako imenovani projekt odvajanja in čiščenja komunalnih odpadnih voda na povodju srednje in zgornje Ljubljanice, in sicer je to projekt Čista Ljubljanica. Pravzaprav smo s tem sledili pozivom županov s tega področja, in sicer županom in občinam Borovnice, Brezovice, Cerknice, Logatca, Pivke, Postojne, Škofljice in Vrhnike. Vse te občine so namenila že ogromno sredstev za projekte in tudi časa. S temi projekti se občine ukvarjajo že več kot tri leta, gre pa tudi za črpanje evropskih sredstev v višini 60%. Kako bodo te občine pomagale izpolnjevati zakonske obveznosti glede izvedbe komunalne infrastrukture, kako bodo dodatno priključile prebivalce, če tega denarja ne bo, mi ni jasno. S tem projektom je do leta 2015 prizadetih kar 14 tisoč novih prebivalcev, ki ne bodo priključeni na ustrezno komunalno infrastrukturo. Toliko bolj me čudi, ker na Odboru za okolje in prostor, kjer je sodeloval državni sekretar gospod Kus, sem takrat še v okviru razprave o proračunu postavil to isto vprašanje, ker so se župani velikokrat obračali direktno na Ministrstvo za okolje in prostor in od tam dobivali tudi pozitivne signale in odgovore, in o tem je danes tudi lep članek v Žurnalu, in sem dobil kratek in jedrnat odgovor, ki me je razveselil. Dovolite, da ga citiram: "Sestanki na to temo so potekali, tako da smo seznanjeni s tem, da je to na nek način izpadlo. In prav je, in bomo seveda pretehtali, kaj in kako se glasi ta amandma, da bi se pač ustrezno to vključilo v proračun." Toliko na kratko glede tega. In - nič. Projekt je izpadel, projekt je v celoti izpadel. In če smo prej, ko je minister za promet, ki je žal že odšel, govorili o teh relacijah med župani in poslanci, gre tukaj res za župane, ki bi jim lahko rekli, da ne pripadejo vsi opciji, ampak pustimo to, ker je znotraj tudi občina Cerknica, in vemo, da ima župana, ki je kandidiral na listi Socialnih demokratov, ampak kakorkoli. 14 tisoč prebivalcev bo brez projekta, in to evropskega projekta, za katerega se je vložilo veliko sredstev in za katerega je državni sekretar zagotovil projektu ustrezno podporo na Odboru za okolje in prostor. Kako to? Kako to, da sedaj tega projekta ni? Zakaj ga ni? V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlagamo, da vsaj evropske projekte za izgradnjo komunalne infrastrukture podpremo, ker gre za resen problem. Vendar je zdaj, ko to predlaga Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, pač na oni strani malo več smeha. Ne vem, razložite vsaj županu Cerknice, če že ne morete razložiti sicer. Vseeno računam tudi na to, ker je državni sekretar vendar človek, ki predstavlja Vlado in ki najbrž kredibilno nekaj pove na odboru, da bo vsaj ta napaka odpravljena, če je že rekel, da bo to ustrezno popravljeno v proračunu, povodje zgornje Ljubljanice res lahko nosilo ime Čista Ljubljanica in da bodo prebivalci teh občin lahko evropski projekt izvedli. Pozor, gre za osem občin! Predlagam, da amandma podpremo.
Hvala. Imate proceduralni predlog, gospod Tanko? Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Poglejte, prišli smo do razprave o amandmajih po posameznih področjih. Že prej minister za promet ni pravzaprav z ničemer utemeljil amandmaja, ki smo ga dali k železniškemu projektu. Sedaj obravnavamo amandmaje s področja okolja in prostora, pa v Državnem zboru ni nikogar s tega področja, ki bi sodeloval pri obrazložitvi in poslanski skupini utemeljeval, zagovarjal ali pa povedal, da teh amandmajev ni mogoče sprejeti. Mislim, da nadaljevanje razprave o amandmajih na tak način, kot je sedaj, ko tudi predstavnikov Vlade ni, minister za finance pa najbrž nima odgovorov na vse detajle, tudi strokovne, zaradi katerih so ti amandmaji predlagani, predlagam, da zagotovite, da ustrezni predstavniki Vlade iz posameznih resorjev pridejo in da se o amandmajih, ki so vloženi, izpelje ustrezna razprava, da se soočijo argumenti za in proti, da se pove, zakaj nekaterih amandmajev ali sploh nobenih, kot vidim iz tega, ni mogoče sprejeti - pa v ničemer ne povečujejo javnofinančnega primanjkljaja, v ničemer ne poslabšujejo stanja ali porabe v letu 2010. Gre pa za pomembne premike iz postavk, ki pomenijo potrošnjo, na postavke, ki pomenijo investicije. Tudi v teh konkretnih primerih s področja okolja. Kolega Verlič je lepo povedal, da imajo občine pripravljen denar, da imajo projekte in da so na nek neutemeljen način pravzaprav izpadli iz nekih zadev. To bi bilo zelo zanimivo povedati in slišati razloge ministra za okolje in prostor ali njegovega državnega sekretarja, zakaj se to dogaja in zakaj na tak način ni možno pristopiti k projektom s področja okolja. Zakaj ne?! Jaz mislim, da z nekim splošnim odgovorom, kot je tukaj napisan v dveh treh stavkih, na to ni mogoče odgovoriti. In spoštovani podpredsednik, jaz predlagam, da to točko v tej fazi prekinemo, da jo prekinete za 15 minut in da zagotovite, da pridejo sem predstavniki Vlade, ki so na vrsti za obrazložitev posameznih amandmajev in tudi za opredelitev do posameznih amandmajev. Tu imamo še recimo Ministrstvo za visoko šolstvo, Ministrstvo za šolstvo, imamo Ministrstvo za zdravje in nikogar od predstavnikov teh resorjev ni tu. Jaz mislim, da je zelo nehigiensko, da [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]poslanci razpravljamo, utemeljujemo razloge, na drugi strani pa ni nobenega sogovornika. Predlagam 15 minutno prekinitev in da se zagotovijo ustrezni sogovorniki z vladne strani. Hvala lepa.
Hvala. To, da ustrezni ministri niso prisotni, to kaže na odnos Vlade do parlamenta, ki vemo, skozi vse mandate, kakšen je. Gospod minister za finance pa je prisoten in lahko v imenu Vlade tudi nastopa. Imate besedo, izvolite gospod minister.
Hvala lepa. Visokemu zboru moram reči, da je projekt sanacije vodooskrbe v porečju Ljubljanice ena od prioritet in se bo izvajal v skladu in upoštevajoč predvideno dinamiko pričetka izvajanja teh investicij in glede na ustrezna lokacijska in gradbena dovoljenja. Če bodo ta vzpostavljena, bo preko konkurence na ustreznih projektih za evropska sredstva tudi vključen v financiranje. In če bi se pokazalo, da je zrel, če lahko uporabim ta izraz, če se bo pokazalo, da ima vsa ustrezna dovoljenja, potem bo v tem okviru tudi prioriteta pred tistimi, ki še nimajo določenih dovoljenj. Ministrstvo za okolje in prostor do neke mere niha med parcialnimi izvedbami posameznih odsekov modernizacije vodooskrbe in celotne izvedbe v enem zamahu. Mislim pa, da bo ravno zaradi zapletov pri umeščanju posameznih projektov v prostor vendarle potrebno izvajati tudi posamezne krajše odseke. Tudi če ne bo celoten projekt dosegel ravni gradbenega dovoljena, pa bo na določenih odsekih, kjer je smiselno, moč gradnjo tudi začeti. Ni problema, da tega ne bi izvajali, čim bo to možno.
Hvala. Proceduralni predlog, izvolite.
Upam, da imam besedo. Spoštovani predsedujoči! Jaz moram povedati ponovno, da predlagam, da to sejo prekinemo za 15 minut, da pridejo ustrezni sogovorniki Vlade in da na postavljena vprašanja in na argumente poslancev, ki so predlagali posamezne amandmaje, tudi dobimo ustrezne obrazložitve. Mi pri točki okolje ne moremo razpravljati o odsekih cest ali pa česarkoli drugega, kot je zdaj odgovoril spoštovani minister za finance. Mi se pogovarjamo o okoljskih problemih, o okoljskih vsebinah in predlagam, da prekinete sejo in da pridejo ustrezni predstavniki posameznih resorjev, ki bodo lahko obrazložili, ustrezno obrazložili detajle, na katere se posamezni amandmaji tudi nanašajo. Mi se z nekimi splošnim odgovori ne moremo zadovoljiti. Splošno razpravo o posameznih zadevah smo opravili. Takrat spoštovanega gospoda ministra ni bilo, bil je samo na uvodu in kasneje nič več. Sedaj pa razpravljamo o konkretnih zadevah. O konkretnih zadevah lahko govorimo in razpravljamo samo z ljudmi, ki te konkretne zadeve poznajo. Jaz ne morem z ministrom za finance razpravljati o tem, ali je potrebno nekaj sredstev za jezero v Kočevju, kot je amandma, ali ta sredstva niso potrebna. Govorili bomo lahko o vsebini, o namenu, o razvoju projekta, o sanaciji projekta, ne pa o nekih, ne vem, nekih tretjih zadevah. In zato tudi predlagam, da zagotovimo ustrezno komunikacijo s poslanci, ki so te amandmaje predlagali. Naš predlog je več kot utemeljen. Vlada je za vsako področje v proračunu predlagala ekipo po resorjih, ministra in državnega sekretarja, in predlagam, da se tako pri teh konkretnih zadevah tudi zekipiramo. Tisti splošni del razprave lahko odgovorijo ministri tako, kot mislijo, da je prav, ampak v teh konkretnih zadevah pa želimo dejansko dobiti konkretne sogovornike, da bomo dobili prave odgovore. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, želite besedo. Izvolite.
Hvala lepa. Visokemu zboru moram povedati, da imamo dva taka primera. Poleg sanacije vodooskrbe v območju Ljubljanice je to tudi pomurski vodovod. V obeh primerih gre za razmerje, kjer je pretežni del investicije v stanju, ki je še ni mogoče začeti, bodisi da ni lokacijskih dovoljenj, gradbenih dovoljenj, bodisi da ni ustrezne projektne dokumentacije. Ta dokumentacija se pripravlja. Tam, kjer na nekem področju ta dokumentacija je, na nekem krajšem delu tega vodovoda taka dokumentacija ali če je treba urediti kakšno zajetje vode, v tem primeru pa se evropska sredstva za ta namen v skladu z ustrezno regulativo lahko sprostijo. Se pravi po razpisih in tako naprej. Tu ni noben problem. Drugič. Mnenja Vlade k amandmajem so zapisana, vsak jih lahko prebere. Če pa želite, še dodatno, jih jaz lahko seveda tudi dodatno prekomentiram.
Gospod minister, vaš odgovor je bil res daleč od problematike, ki jo tudi jaz poznam, zato prekinjam sejo za 15 minut in prosim, da se, če že ne minister za okolje in prostor, vsaj gospod Zoran Kus, državni sekretar, ki je nekje v bližini, nam pridruži. Sejo bomo nadaljevali ob 21.10.
Odmor je potekel. Nadaljujemo sejo. Smo pri uporabniku Ministrstvo za okolje in prostor, podprogram Izboljšanje stanja okolja. Želi kdo besedo? Prosim, gospod državni sekretar Kus.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Projekti kohezije so zelo zahtevni projekti in jih je zelo veliko. Zato je seveda pri pripravi proračuna bilo treba resno pretehtati, katere projekte lahko damo v proračun za leti 2010 in 2011 in kateri projekti niso v takšni stopnji pripravljenosti, da bi jih lahko že v tej fazi vključili v proračun. Naredili smo resen pregled in resno selekcijo in vključili maksimalno število projektov že z razvojnimi programi za leti 2010 in 2011. Zdaj smo pravzaprav v takšni fazi, da novih dodatnih projektov na nek način ni možno vnašati med NRP-je za leti 2010 in 2011 in čakamo, da bodo dosegli tisto stopnjo pripravljenosti, da bi jih lahko tudi naknadno med letom vključili v proračun. Med takšnimi projekti je tudi projekt čiste Ljubljanice, ki je sicer že v zelo visoki stopnji pripravljenosti, vendar zaenkrat v proračun ni vključen, vključili ga bomo in bi ga takoj, ko bo med letom pripravljen do faze, ko ga lahko vključimo. Med letom se tudi pojavlja, da se nekateri projekti potem odvijajo hitreje, nekateri počasneje. In ravno zaradi te dinamike ni možno 100 % natančno planirati. Ta je v tisti fazi, v tistem delu priprave, ko ga bomo takoj vključili, ko bo stopnja pripravljenosti takšna, da ga lahko med letom vključimo z dodatnim NRP-jem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima minister za finance dr. Franc Križanič.
Pri koordinaciji priprave proračuna, pri meni, je bilo povsem jasno odrejeno, da je projekt Čista Ljubljanica vključen v proračun, odvisno od tega, kot je rekel gospod državni sekretar, kako je pripravljen za možnost začetka gradbenih del. Mi bomo jutri še enkrat proučili, skupaj z odgovornimi na Ministrstvu za okolje in prostor, kako je s tem projektom, ali bi bila kakršnakoli pravna ovira za takojšen začetek del, ko bo projekt zrel, se pravi, ko bo imel ustrezna gradbena dovoljenja. Če se bo pokazalo, da je ta amandma celo potreben, potem bomo pri glasovanju na to opozorili in amandma podprli. Vlada bo amandma podprla, če se bo pokazalo, da je potrebno. Mislimo pa da ni, ker kakor smo dali odredbo, bi to moralo biti že v proračunu.
Hvala lepa. Proceduralno, izvolite gospod Verlič.
Hvala lepa. Jaz ne razumem tega odgovora gospoda državnega sekretarja na ta amandma, glede na to, na obrazložitev, glede stopnje pripravljenosti posameznih projektov. Tukaj bi jaz prosil, da mi zdaj predstavniki Vlade natančno pojasnijo, morda bi bilo dobro. Govorimo o visoki stopnji pripravljenosti projekta, o neki stopnji pripravljenosti, o fazi stopnje pripravljenosti projekta, ker je to zelo pomembno, vas sprašujem: Kako je možno [[...]]
Verlič [[...]]
[[...]]da je lahko čistilna [[...]]
[[...]]boste dali proceduralni predlog?
Ne, to gre [[...]]
Do zdaj ga še nisem slišal.
Jaz bi prosil, da mi predstavnik Vlade pojasni, ker se to nanaša na amandma, ki ga poslanska skupina vlaga.
To ni proceduralni predlog. Vi imate pravico do razprave in lahko v okviru razprave poveste svoje mnenje. Samo vprašanje ni proceduralni predlog.
Poglejte, jaz bi prosil, da se seja vodi tako, da jaz na zastavljena vprašanja dobim odgovore. Gospod predsedujoči, gre za ključno vprašanje, gre za to, da je Vlada amandma označila, da je takšen, da ga ne sprejema zaradi različne stopnje faz usklajenosti postopkov. In jaz bi prosil, če vi omogočite, da dobim odgovor na ključno vprašanje. To je namreč nemogoče, namreč če ima [[...]]
Gospod Verlič [[...]]
[[...]]Logatec [[...]]
[[...]]vsebina odgovora ni odvisna od mene. Jaz bom vsakemu predstavniku Vlade dal besedo [[...]]
Glejte [[...]]
[[...]]nimam pa pravice od njega zahtevati, [[...]]
Glejte, če ima [[...]]
[[...]]da vam odgovori točno to, kar vi želite.
[[...]]če ima, če ima neka naprava, če je čistilna naprava v Logatcu, ima gradbeno dovoljenje in je operativna, kako to, da to še ni za črpanje evropskih sredstev. Ali to ni najvišja stopnja faze pripravljenosti? Gospod predsedujoči, ne vem, mislim, da najmanj, kar je, je treba vsaj opozoriti predstavnike Vlade, da vendarle odgovorijo na vprašanja, ki so ključna, ki so ključna tudi za ta amandma. To pa najbrž kot poslanci imamo pravico vprašati v tej proceduri. Hvala.
Hvala lepa. Želi predstavnik Vlade besedo? Dr. Franc Križanič, minister za finance.
Kot rečeno, bomo to proučili. Obstaja možnost, da bo Vlada ta amandma dejansko podprla.
Odpiram razpravo o Ministrstvu za okolje. Gospod Grims, izvolite.
Hvala. Želim samo ponuditi gospodu ministru, da podpre še en amandma, saj gre za stvar, ki je zagotovo pomembna za vsaj enako število ljudi, posredno pa tudi za Ljubljano, in je zagotovo pripravljena bolj, kot je za tisto, o čemer smo ravnokar govorili. Gre za amandma v zvezi s projektom Gorki oziroma ureditvijo kanalizacije in čistilnih naprav ter nekaterih vodovodov na Gorenjskem. Opozoril bi, da je ta amandma delno povezan tudi z amandmajem, ki je sicer za naslednji proračun in bo obravnavan jutri. Gre namreč za skupno okoli 20 milijonov evrov, 17,5 jih gre za konkretno ta del, 2,5 je pa še dodatno za vodovod v občini Cerklje, se pravi za ureditev krvavškega vodovoda, po domače rečeno. Gre za tisti delež, ki je nujen, da se potem pridobijo bistveno večja evropska sredstva. Vsi vemo, da so kohezijska sredstva v bistvu enkraten projekt, ki ne bo trajal neomejeno dolgo, ampak žal zelo kratko obdobje, zato je to seveda strateškega pomena. Vsi ti projekti so se pripravljali na Gorenjskem skozi daljše obdobje, so vezani na praktično vse občine in so bili tudi že zajeti v proračunih za minulo obdobje, tudi v zadnjem rebalansu smo jih lahko še vedno videli. Zdaj je vse to izginilo. Ko smo zadevo javno odprli, se je pa pojavila informacija v dopolnjenem osnutku oziroma predlogu proračuna, da je smiselno to upoštevati, karkoli že to pomeni. Osebno se samo bojim, da se bo to na koncu izrodilo v tisto, kdo je vaš, pa kdo je naš, pa kateri projekt, da pa kateri ne. Zato opozarjam, da projekt Gorki kot celota, se pravi, ureditev kanalizacije, vodovodov in čistilnih naprav, je v interesu ne samo celotne Gorenjske, ampak tudi Ljubljane, ker Sava teče skozi Ljubljano in s sabo prinese vse z Gorenjske, lepe in nelepe stvari, in potem še naprej, vse do hrvaške meje. S tega razloga je ekologija naše največje ključne reke še toliko pomembnejša. Gre pa tudi za vprašanje odnosa do okolja in odnosa do kvalitete življenja ljudi. Iz tega razloga smo predlagali amandmaje, da se tisti nujni delež, ki je potreben za pridobitev teh evropskih sredstev, ponovno zagotovi nazaj v NRP-jih, tako kot je bilo to že predvideno v že sprejetih, v že potrjenih v minulem obdobju. Stvari so bile dolgo časa v pripravi. Kolikor je meni znano, to sem dobro preveril, so praktično v celoti pripravljene. Zato je še toliko večje negativno presenečenje vseh, od Jesenic, Cerkelj do Ljubljane, ker so iznenada te postavke iz samih načrtov izginile. Žal pa mi tudi ni jasno, kako naj bi se to naknadno dopolnjevalo. Gre za sorazmerno velike vsote denarja, kar bi seveda pomenilo, da bi morali operirati z več rebalansi proračuna, zato osebno ne verjamem zelo v realnost tega početja, zato je še toliko bolj upravičeno pričakovanje, da se spoštuje okolje in ljudi, ki tu živijo, na celotnem območju reke Save, in da se ta dva amandmaja potrdita.
Hvala lepa. Gospod Kus, izvolite.
Najlepša hvala, podpredsednik, za besedo. Želel bi dodati samo to. K velikemu številu projektov na področju kohezijske politike je treba povedati to, da s številom presegamo celo razpoložljiva sredstva. Zato smo resno pretehtali, katere projekte lahko damo in katere ne moremo dati v proračun za leti 2010 in 2011. Strinjam se z gospodom ministrom Križaničem, da smo na nekaterih sestankih govorili, da bi bilo treba resno razmisliti, ali projekt čiste Ljubljanice lahko damo v proračun za leti 2010 in 2011. Tudi na eni izmed sej Odbora za okolje in prostor Državnega zbora smo o tem govorili. Takrat smo se zavezali, da bomo te stvari pogledali. Jaz bi sedaj, da bi se izognili nesporazumom, želel nadaljevati s tem, kar je minister pravzaprav, končati, da bomo resno pogledali in bi jutri potem lahko dali dokončen odgovor glede tega. Hvala lepa.
Gospod Tanko, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Kratka obrazložitev sedmega amandmaja. Predlagam, da se v amandma, da se za leto 2010 uvrsti nov projekt, ureditev rudniškega jezera v Kočevju. Gre za vsebino, ki je pomembna. Gre za reševanje okoljskega problema, gre tudi za projekt, ki ima velike razvojne potenciale. In mislim, da ne bi smel biti noben problem, da se zagotovijo ta začetna sredstva 50.000 evrov za začetek dela na projektu. Mislim, da za resno vlado to ne more biti nikakršen problem. S tem pa bi se zadeva odprla in omogočilo občini Kočevje, ki tu danes nima poslanca, da bi začeli delati na neki okoljski in razvojni možnosti, ki je zaenkrat še popolnoma neizkoriščena. Hvala lepa.
Gospod Tanko, boste pripravili pisno predlog? Kateri amandma je to?
Amandma številka sedem.
Sedem? Hvala. Želi še kdo razpravljati? Gospod Grims, izvolite.
Proceduralni predlog, gospod predsednik. Ali lahko prosim sejo vodite tako, da vsaj zaprosite prisotne predstavnike Vlade, naj odgovorijo na postavljena vprašanja. Postavil sem konkretna vprašanja o nekem projektu, pa tudi kako bodo sploh uresničevali svojo napoved o tem, da je to smiselno upoštevano in kako bodo to dopolnjevali v okviru proračuna, ko bi to zahtevalo nove in nove rebalanse. Potem je bil odgovor v zvezi z Ljubljanico, o čemer zanesljivo nismo v temu času nič govorili, ampak je bil to že prej en drug odgovor, ki je bil že dan. Dajte jih prosim pozvati naj odgovorijo na tisto, o čemer smo govorili, ker z vsem dolžnim spoštovanjem do Ljubljanice je Sava še vedno najpomembnejša slovenska reka, tudi teče, mimogrede, skozi Ljubljano, če kdo ni opazil.
Hvala lepa, gospod Grims. Želi predstavnik Vlade besedo? [[Ne.]] Predstavnika Vlade ne želite besede, gospod Grims, jaz jih v to ne morem prisiliti, vi enako ne. Gospod Tanko, kaj bo vaš proceduralni predlog? Povejte ga za začetek, ne na koncu. Prosim.
Spoštovani predsedujoči! Jaz bi tudi rad odgovor na svojo obrazložitev k amandmaju številka sedem. Gre za odprtje novega projekta, kot sem že prej v obrazložitvi povedal, za projekt ureditve rudniškega jezera v Kočevju, gre za zalitje dnevnega kopa v Kočevju, kjer je večji del tega področja okoljsko neurejen, je v zaraščanju, je v degradaciji. Predlagal sem, da bi zagotovili vsaj ta začetna sredstva za novo proračunsko postavko, s katerim bi zagotovili po eni strani ureditev tega jezera, ki je relativno veliko, in s tem tudi omogočili dodaten razvoj na tem področju. Zdaj žal predstavniki Vlade ne poslušajo, zato moramo, ko ni več možnosti, da bi dobili odgovor na redna vprašanja, se poslužiti proceduralnih vprašanj in proceduralnih predlogov, da potem dobimo odgovor na zastavljena vprašanja. Jaz mislim, da petdeset tisoč evrov za odprtje nove proračunske postavke ni noben problem, da bi se s tem začela ta inicialna dela v letu 2010 za pripravo dokumentacije, ureditev, za potrebne razpise in druge potrebne zadeve. Jaz mislim, da bi v koaliciji po moje takšen amandma morali podpreti z levo roko. To ne bi smelo predstavljati nobenih vsebinskih, postopkovnih ne drugih težav. Razvoj nekega območja ni samo zato, da imamo nekega poslanca nekje, ampak [[...]]
Gospod Tanko, to ni več proceduralni predlog, ampak vsebinska razprava.
Seveda je, ampak očitno prej vsebinske obrazložitve niso poslušali, zato tudi ni bilo nobene [[...]]
[[...]]ste vsebinsko pojasnili [[...]]
[[..]]ni bilo nobenega odgovora in sedaj, če želim proceduralno zahtevati od njih odgovore, moram vsaj ponovno obrazložiti zadevo, da bom lahko pričakal ta potreben odgovor. Jaz predlagam, spoštovani predstavniki Vlade, gospod minister in gospod državni sekretar, da se opredelite do tega predloga. Jaz mislim, da tak pavšalni pristop, kot ste ga ubrali pri obrazložitvah za vse amandmaje, ki so vloženi ne zdrži. Treba se je opredeliti do vsebine, do konkretnega problema in pogledati. ali je zadeva s predlogom, kot je bil posredovan, rešljiva ali ne. Moje mnenje je, da je to možno. Zdaj pa pričakujem tudi utemeljitev predstavnika Vlade o tem, ali je amandma sprejemljiv ali ne in predvsem kaj bodo potem storili naprej v nadaljevanju pri tem projektu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Tanko, jaz si želim, da bi odgovor dobili takšen, ki vas bo zadovoljil, vendar proceduralnega predloga niste postavili in ste v tem delu prekršili poslovnik. Gospod minister, izvolite.
V tej fazi načrtovanja proračuna lahko rečem za oba, tako za ta manjši projekt kot za tega večjega sanacija porečja Save oziroma vodooskrba in odvod komunalnih voda v porečju Save, da bo to treba vključiti v načrtovanje za proračune v naslednjih letih. Za leto 2011 bomo tako intenzivno morali začeti delati že po aprilu, po prvem poročilu fiskalnega sveta. Jaz mislim, da je to zdaj prvi korak, da se to vključi naprej in da se kasneje te stvari tudi sanirajo.
Želi še kdo besedo? [[Ne]] . Prehajamo na razpravo o uporabniku Agencija Republike Slovenije za okolje, podprogram Načrtovanje, varstvo in urejanje voda. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na uporabnika Ministrstvo za zdravje, podprogram Zdravstvo na demografsko ogroženih območjih. Želi kdo besedo? Prosim, gospod Grill.
Najlepša hvala. Slovenska demokratska stranka je že v rebalansu proračuna 2009 vedno znova opozarjala na problem na demografsko ogroženih področji, da se tam sredstva v bistvu nižajo oziroma črtajo iz proračuna, kajti ta področja so že tako ali tako prizadeta zaradi finančne gospodarske krize in bi bilo zelo, zelo za njih neprijetno, da se jim sedaj črtajo še sredstva, ki jim zagotavljajo boljšo zdravstveno oskrbo. Ker Vlada za leto 2010 ni predvidela nobenih finančnih sredstev, Slovenska demokratska stranka vlaga ta amandma, da se ljudi, ki so že tako ali tako prizadeti, sedaj ne omejuje še pri zagotavljanju zdravstvene oskrbe, ki je več kot nujno potrebna ravno na takih območjih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister Križanič.
Spoštovani! Dovolite, da preberem. V okviru podprograma 17012702, Zdravstvo na demografsko ogroženih območjih, je v preteklosti dejansko obstajala proračunska postavka "demografsko ogrožena območja", ki je bila oblikovana za zagotavljanje dopolnilnih sredstev za nemoteno delovanje dežurne in reševalne službe na demografsko ogroženih območjih. Dopolnjevala je financiranje pravilnika nujne medicinske pomoči iz leta 1996. V letu 2008 je bil sprejet nov pravilnik o službi nujne medicinske pomoči, ki je uredil organizacijsko in finančno področje nujne medicinske pomoči na območju Republike Slovenije. Za izvajanje nujne medicinske pomoči v skladu z novim pravilnikom so bila s splošnim dogovorom v letu 2008 zagotovljena še dodatna finančna sredstva v višini 2 milijona 600 tisoč evrov, ki so zagotovljena tudi v nadaljevanju za leto 2009. Iz navedenega izhaja, da je služba nujne medicinske pomoči sedaj ustrezno in stoprocentno financirana, zaradi česar proračunska postavka "demografsko ogrožena območja" ne odraža več svoje prvotne namembnosti.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Zaključujem razpravo. Prehajamo na uporabnika Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, Visokošolsko izobraževanje. Želi kdo besedo? Gospod Ivan Grill.
Najlepša hvala. Prej nisem hotel replicirati gospodu ministru ob prejšnjem amandmaju, ker bi mi zmanjkalo časa za tega. Tu je pa sedaj v bistvu dokaz tega širokoustenja Ministrstva za visoko šolstvo in tudi koalicije, koliko sredstev se namenja v proračunu za leto 2010 za znanost in razvoj ter razvoj visokega šolstva. Amandma, ki smo ga vložili v Slovenski demokratski stranki, v znesku borih 150 tisoč evrov, ta znesek bi bil namenjen za pripravo dokumentacije, ki bi zagotavljala, da se začne v Novem mestu, kjer imamo državno fakulteto, urejati prostorska situacija, kar pomeni pripravo določenih projektov, ki bodo zagotavljali v nekem daljšem obdobju tudi prostore, ki jih razvoj visokega šolstva potrebuje. Večkrat je bilo slišati, zakaj nismo tega zagotovili v prejšnjem mandatu. V prejšnjem mandatu smo takoj ustanovili fakulteto, ko so bili za to ustvarjeni pogoji, kar se tiče vsebine. Ko je bila vsebina akreditirana, smo ustanovili tudi fakulteto in pričakovali, da se bo v tem mandatu ta razvoj peljal naprej. Bilo je tudi podpisano v prejšnjem mandatu pismo o nameri med Mestno občino Novo mesto in tudi Ministrstvom za visoko šolstvo, kjer bi se skupaj skušala zagotoviti zemljišča, komunalno opremljena zemljišča in pa tudi infrastruktura za razvoj te fakultete in tudi vseh tistih, ki bodo še prišle. In ravno sedaj je bilo v dogovoru z dekanom, da bi teh 150.000 evrov zadoščalo, da bi se v naslednjem letu lahko začela pripravljati dokumentacija, ki bi v naslednjih letih omogočala, da se tukaj ta infrastruktura, ki je več kot nujno potrebna, tudi gradi. Vendar tukaj je v obrazložitvi napisano, da je to neupravičeno, da sedanje razmere oziroma prostorske razmere, glede na število vpisov študentov, to omogočajo, vendar to zdaleč ne drži. Vsa vpisna mesta, ki jih je v letu 2009 ta fakulteta razpisala na treh stopnjah, so bila popolnjena. Če bi bila vpisna mesta, bi jih bilo še več. Pomeni, da se v bistvu sedaj s prostorskimi omejitvami omejuje tudi vpis študentov, kajti v tem delu Slovenije je takšen študij informacijskih tehnologij več kot obetaven, perspektiven, zato mislim, da bi bilo prav, da tukaj Vlada prisluhne in zagotovite minimalna sredstva, 150.000 evrov ni veliko sredstev, da se omogoči, da gremo v pripravo dokumentacije, da bo prišlo do teh potrebnih prostorov. Upam, da bo koalicija, predvsem pa tudi Vlada soglašala, da se ta amandma tudi podpre. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister za finance, dr. Križanič.
Spoštovani visoki zbor! Dovolite, da preberem odgovor. K predlogu odloka o ustanovitvi samostojnega visokošolskega zavoda Fakultete za informacijske študije v Novem mestu z dne 8. 5. 2008 je bilo navedeno, da je začasno omogočeno ustrezno izvajanje pedagoškega procesa s souporabo objekta šole Grm, Novo mesto, Center biotehnike in turizma v Novem mestu. Nato pa se prostorska problematika lahko dokončno uredi v okviru načrtovanja izgradnje univerzitetnega kampusa Novo mesto, ki ga načrtuje Mestna občina Novo mesto. Ker priprava projekta izgradnje univerzitetnega kampusa Novo mesto še ni bila predstavljena in dogovora o sodelovanju med Vlado Republike Slovenije in Mestno občino Novo mesto še ni, se ocenjuje, da projekt še ni v takšni razvojni fazi, da bi bilo realno mogoče že v letu 2010 pristopiti k pripravi dokumentacije za zagotovitev lastnih prostorov Fakultete za informacijske študije v Novem mestu, zato tudi ni bilo mogoče oceniti stroškov. Gradnja novih prostorov javnih visokošolskih zavodov se financira v skladu s programom investicij, pri čemer se upošteva tudi vrstni red glede na možnost oziroma potrebno zagotavljanje ustreznih prostorov. Pregled vpisnih številk študentov rednega študija na Fakulteti za informacijske študije v Novem mestu pokaže, da gradnja novih prostorov Fakultete za informacije študije v Novem mestu še ni upravičljiva oziroma da so javni visokošolski zavodi s precej večjo prostorsko stisko, ki jo je treba reševati prednostno. Sredstva za visokošolske knjižnice so dodatno, načrtovana za financiranje univerzitetne knjižnice Univerze na Primorskem, ki je v nastajanju. Svet Republike Slovenije za visoko šolstvo je k nastanku druge članice Univerze na Primorskem že dal pozitivno mnenje, zato teh sredstev ni možno zmanjšati. Hvala lepa.
Gospod Grill, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister. To kar so vam pripravili na Ministrstvu za visoko šolstvo, seveda ne odraža dejanskega stanja. Kot podžupan mestne občine Novo mesto sem zelo dobro seznanjen, v kakšni fazi so priprave dokumentacije za kampus. Že pet let se ta zadeva pripravlja. Res je, da je nekoliko zastalo predvsem zaradi volitev v lanskem letu in zamenjave oblasti. Bilo je podpisano pismo o nameri, bilo je tukaj veliko dogovorov, da bi se skupaj pristopilo k izgradnji kampusa in tudi študentskega doma. Zato mislim, da bi teh 150 tisoč evrov zdaj več kot upravičeno lahko tukaj prispevali, če bodo razmere to narekovale, da se začne prav natančno ta dokumentacija tudi pripravljala. Kar pa se tiče ugotovitve, da so sedanja vpisana mesta nekje primerljiva s temi potrebami, glejte, število mest vpisanih je v bistvu omejeno glede na prostorske možnosti, ki jih imamo. Če bi bilo več prostorskih možnosti, bi bilo tudi vpisanih več. Ta amandma, verjemite, je utemeljen in pričakujem da bo s strani Vlade in koalicije podprt. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Zaključujem razpravo o tem amandmaju. Prehajamo na uporabnika Ministrstvo za šolstvo in šport, podprogram Vrtci. Vložena sta dva amandmaja. Želi kdo besedo? Gospod Tanko, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Jaz mislim, da smo si precej edini v Državnem zboru, tako v koaliciji kot opoziciji, da voditi razpravo na tak način, kot je zdaj, pravzaprav nima nobenega smisla. Jaz pričakujem, da bo vodstvo Državnega zbora za jutrišnje nadaljevanje seje zagotovilo kompetentne sogovornike za ta splošni del proračuna za leto 2011 tudi za razpravo o amandmajih. Jaz mislim, da ni nobene potrebe, da nam kdor koli bere vladne obrazložitve amandmajev dobesedno tako, kot so napisane. Jaz mislim, da moramo tu odpreti razpravo. In v primeru, da vodstvo Državnega zbora, tu apeliram na predsednika Državnega zbora gospod Gantarja, ne bo sposobno zagotovit kompetentnih sogovornikov za jutrišnjo razpravo, predlagam, da ta del seje prestavimo na nek primernejši termin, ko bodo predstavniki Vlade imeli voljo, ambicijo in pa tudi čas, da bodo prišli v Državni zbor in nam poslancem, ki se pač po svoje trudimo, obrazložili, zakaj neke stvari niso možne, zakaj so neke druge možne in tako naprej. Jaz predlagam, spoštovani predsedujoči, da storite vse, kar je v vaši moči, da bo dejansko razprava potekala tako, kot je za Državni zbor potrebno, tako kot je za ta visoki zbor, kot pravi predsednik Vlade, tudi primerno. Jaz mislim, da morajo biti na nasprotni strani pač tisti sogovorniki, ki zastopajo posamezne resorje, ki poznajo vsebino in detajle, da lahko sploh na nek način opravimo razpravo. Mi z nekimi pavšalnimi odgovori se zagotovo pri amandmajih, ki urejajo konkretno ali pa posebno področje, ne moremo zadovoljiti. In najmanj kar je, je to, da zagotovite ustrezen nabor ministrov, državnih sekretarjev, tistih, ki jih je Vlada pooblastila. Mislim pa, da ni resnično nobenega smisla, da se Državni zbor in Vlada Republike Slovenije na tak način dajeta v zobe državljanom, ki so nas izvolili, kajti na tak način Državni zbor sploh ne more opravljati svoje naloge, ki jo ima. Se pravi, da opravi kvalitetno razpravo o vladnih gradivih, da pride v tem Državnem zboru do soočenja mnenj, ne samo tistih, ki so znotraj v koaliciji, ampak do soočenja mnenj tudi tistih, ki na drugi strani pravzaprav nimamo predhodne možnosti sodelovanja pri oblikovanju proračuna. Če tega ne boste zagotovili, potem je bolje, da daste predhodno počitnice Državnemu zboru. Če pa boste to nadaljevali, potem pa vsaj predlagam, da boste poklicali Vlado iz izgnanstva ali iz, ne vem, kjer koli že je, da pride sem in razlaga in komentira ter zagovarja stvari, ki jih je pripravila. Hvala lepa.
Gospod Tanko, hvala lepa. To je predlog. Jaz prosim gospoda dr. Križaniča, da o tem obvesti predsednika Vlade. Gospod predsednik Državnega zbora je tukaj in je vaš poziv slišal. Prav gotovo bo v imenu Državnega zbora opozoril, da so pričakovanja, da se v okviru vodenja proračunske razprave v čim večji meri prisotni predstavniki Vlade, ki bi lahko dajali ustrezne odgovore. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Prehajamo na podprogram Osnovno šolstvo. Vložena sta dva amandmaja. Želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Prehajam na podprogram Srednje šolstvo. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na uporabnika Ministrstvo za kulturo, podprogram Investicije na področju kulture. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. S tem zaključujem tudi razpravo o vloženih amandmajih k posebnemu delu proračuna. Želi še kdo razpravljati o tem delu? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Glasovanje o amandmajih, o posebnem delu dopolnjenega predloga proračuna bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v sredo, 25. novembra, v okviru glasovanj. Prehajamo na razpravo o načrtu razvojnih programov. Želi kdo o načrtu razvojnih programov razpravljati? [[Ne želi.]] Ke ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Glasovanje o načrtu razvojnih programov bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v sredo, 25. novembra 2009, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam 11. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Hvala lepa.