Sada ćemo krenuti na 2 točke koje trebamo danas raspraviti prva je: - Godišnje izvješće Hrvatske agencije za malo gospodarstvo, inovacije i investicije za 2017. godinu. Podnositelj izvješća je Hrvatska agencija za malo gospodarstvo, inovacije i investicije, temeljem članka 15. Zakona o poticanju razvoja malog gospodarstva. Raspravu je proveo Odbor za gospodarstvo, Vlada je dostavila mišljenje, želi li predstavnik podnositelja dati dodatno obrazloženje? Pretpostavljam da da, poštovani predsjednik uprave Hrvatske agencije za malo gospodarstvo, inovacije i investicije Vjeran Vrbanec, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovane saborske zastupnice i zastupnici. Evo ispred vas se nalazi izvješće o radu, odnosno, godišnje izvješće Hrvatske agencije za malo gospodarstvo, inovacije i investicije za 2017. g. koja je izrađena po svim onim metodološkim zahtjevima, propisanim zahtjevima i obuhvaća zapravo sve one ključne djelatnosti koje je HAMAG BICRO obavljao u 2017.g. za naše poduzetnike, prvenstveno na mikro, male i srednje poduzetnike, koje nazivamo onda zajedničkim nazivom malo gospodarstvo. I to zapravo po svim onim našim aktivnostima, a one se tiču financijskih instrumenata bespovratnih potpora i podrške razvoja jačanja kapaciteta krajnjih korisnika uz odgovarajuće financijsko izvješće. Pa krenimo redom, dakle, što se tiče jamstva HAMAG BICRO je nastavio aktivnosti i način rada kao što je to bilo u prethodnim godinama i kao što je to bilo u prethodnim izvješćima, dakle, prvenstveno kod jamstava su nastavljeni programi, svi oni programi koji su bili propisani i objavljivani u prethodnom razdoblju, a tiče se financiranja određenih aktivnosti, putem izdavanja garancija, odnosno, jamstava na prvi poziv, na koji način poduzetnicima se olakšava mogućnost i pristup izvorima financiranjima prvenstveno za investicije, njihove investicijske projekte, a koji se opet financiraju iz sredstava financijskih institucija, s kojima imamo zaključene sporazume i izvori financiranja za pokriće tih eventualnih gubitaka, po tim isplaćenim investicijskim kreditima preuzima državna agencija, odnosno, mi. Tijekom 2016. g. smo napravili određeni odmak od izvora financiranja te aktivnosti, na način da smo zajedno sa Ministarstvom regionalnog razvoja i fondova EU potpisali jedan od sporazuma o financiranju u kojem smo dobili jednu tada inicijalnu alokaciju od 150 milijuna eura iz europskih sredstava koji su bili namijenjeni za pokretanje određenih programa financiranja iz sredstava EU. Tako smo i alokaciju 58 milijuna eura iz tog paketa prenamijenili i preprogramirali u određenu odnosno konkretnu garancijsku shemu, tako da od 2017. godine bilježimo i uspostavu novog financijskog instrumenta kojeg smo nazvali ESIF pojedinačna jamstva, a u nekakvim brojkama, naša aktivnost u 2017. godini po pitanju ovog financijskog instrumenta su kako slijedi. Dakle, ukupno je iz nacionalnog garancijskog fonda zaprimljeno 161 zahtjev za jamstvo, 118 ih je odobreno, a od tih 118 to je volumenski 155 milijuna kuna. Iz ovog europskog dijela, zaprimljeno je 83 pojedinačnih zahtjeva, 62 ih je odobreno i ukupno je isplasirano u volumenu 241 milijun kuna. Zajedno kad sumiramo jednu i drugu brojku, dakle dolazimo do nekakvog rezultata od 396 milijuna kuna izdanih garancija, odnosno izdanih jamstava. U odnosu na 2916. godinu, a to je sve sadržano u izvješću, vidljivo je da je određeni pad u broju, količina pojedinačnih zahtjeva, ali u volumenu je on puno izdašniji. Drugi financijski instrument koji je uspostavljeni, odnosno koji je također uspostavljen u 2016. godini započeo je u provedbi koncem 2016. pa je svoj puni zamah dobio u 2017. godini su zajmovi, dakle, mi smo iz te ukupne alokacije inicijalne omotnice 150 milijuna eura namijenili 25 milijuna eura za mikro i male zajmove, dakle, to su u to vrijeme bili najjeftiniji izvori financiranja za investicije ograničeni je bio dakle iznos tog zajma na 50 tisuća eura, a cijena, odnosno trošak poduzetniku je bio zapravo samo kamata koja je bila od 0,5 do 1,5%. Taj instrument je pokazao nevjerojatni uspjeh kod poduzetnika pa smo već zapravo u prvih 6 mjeseci potrošili ukupno alokaciju koja je bila namijenjena za taj instrument pa smo onda temeljem dodataka sporazumu sa Ministarstvom regionalnog razvoja i fondova EU taj iznos dva puta povećavali, tako da smo mogli dobiti onu dinamiku povrata isplaćenih zajmova pa da se onda iz tog povrata financiraju nadalje nove aktivnosti. HAMAG i BICRO osim ovog dijela koji se bavi financijskim instrumentima, dakle garancijama i zajmovima, obavlja i poslove poslovničkog tijela druge razine, za operativni program konkurentnosti kohezija, dakle mi zajedno sa Ministarstvom gospodarstva, poduzetništva i obrta smo dva tijela koja sudjeluju u izradi programa, verifikaciji projektnih prijava, ugovaranju i provedbi svih onih projekata koji su namijenjeni financiranju malog gospodarstva. Na taj način smo zajedno sa Ministarstvom gospodarstva surađivali na poslovima vrednovanja i ugovaranja za 5 javnih poziva, a zapravo sve ugovore, a to ih je konkretnom brojkom bilo 1540 zaključenih u 2017. godini smo imali u provedbi. Na kraju godine kad smo soldirali isplate po zaprimljenim zahtjevima za nadopunu sredstava došli smo do brojke od 543 milijuna kuna isplaćenih bespovratnih sredstava 31.12.2018. godine smo došli do nove brojke od 2 milijarde. Zapravo kada se sumiraju u ovoj godini, a imao sam prilike i baš jučer predstavljati aktivnosti HAMAG BICRO na jednom forumu, došli do analitičkim pristupom i zbrajanjem svih vrsta potpora i u financijskim instrumentima i u dijelu koji se bavi bespovratnim potporama, došli smo do brojke od 9,2 milijarde investicija koje u protekle 2 godine potpomogla Hrvatska agencija za malo gospodarstvo. Dakle, osim ovih aktivnosti kojima se direktno financiraju poduzetnici, dakle radimo intenzivno i na razvoju podrške i jačanju kapaciteta i naših partnerskih institucija, to su sve ove razvojne agencije, Akcelerator i Inkubatori koji su registrirani na čitavom nizu gradova i općina u RH. I zapravo smo u 2017. godini aplicirali i dobili određeni iznos, dakle na razini milijun eura kao pilot-projekt da sve te razjedinjenje PPI-jeve odnosno poduzetničke potpune institucije po cijeloj Hrvatskoj, dakle da ih integriramo u jednu zajedničku mrežu, a upravo u cilju kako bi se poduzetnicima omogućilo i jeftiniji i kvalitetniji suport i u pisanju nekakvih projektnih prijava i u pripremi i u provedbi ugovora koji slijede nakon toga. Zapravo to je nekakav siže, kratki siže rada u 2017. godini. Kolegica Marijana Oreb i ja stojimo na dispoziciji za eventualna pitanja nakon završne rasprave. Hvala lijepa.
Hvala vam lijepo. Imamo jednu repliku, poštovanog zastupnika Žagara, izvolite.
Hvala potpredsjedniče HS-a. Uvaženi predsjedniče uprave. Imam više ovako pitanje. Naime, čini mi se za ovo izvješće je dobro radilo se tu podosta vidimo da nisu, vidi se i u ovom izvješću da RH nije jednako razvijena, to se vidi u aktivnosti poduzetništva. Čini mi se da novca ima, međutim prema prijavama prema ovom svemu u nekim slučajevima, postoje izuzeci gdje se javilo više, više nego što je bilo sredstava, međutim u generalno mi se čini da ima ipak više novca nego što ima ljudi koji se, poduzetnika, fizičkih osoba koji se i pravnih koje se prijavljuju. Što vi mislite što je tome uzrok? Niska razina educiranosti ili jednostavno problemi s kojima se poduzetnici susreću da se ne mogu jednostavno prijaviti zbog svojih poteškoća u poslovanju. Koji je uzrok zbog čega više nema takvih da kažem prijava i traženja sredstava?
Odgovor poštovanog predsjednika uprave.
Pa evo odmah da, da se referiram zapravo u onom dijelu, u onom dijelu Operativnog programa konkurentnost i kohezija za koji je zadužen Hamag Bicro i Ministarstvo gospodarstva, poduzetništva i obrta zapravo uvijek ima puno više prijava nego što ima predviđenog novca. Zbog, dakle upravo suprotno. Dakle, pretpostavljam da je to odnosno ne pretpostavljam nego znam dakle uzrok tome leži u činjenici što je programiranje tog operativnog programa bilo rađeno 2014., 2015. godine i zapravo je iskreno krivo planirano. Dakle, interes poduzetnika je podcijenjen. Dakle, mi smo na određenim stavkama i preko 300% prebacili nekakve planove i ja znam da i Vlada RH i ministrica Žalac i ministar Horvat intenzivno rade na prealokaciji [[Upadica: Hvala.]] ovih neutrošenih sredstava pa u drugim prioritetnim osima [[Upadica: Hvala.]] kako bi se napravilo dovoljno novaca da se poplate i izfinanciraju poduzetničke [[Upadica: Hvala lijepa.]] aktivnosti za koje postoje zahtjevi. Hvala.
Želi izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne, otvaram raspravu i prvi će u ime Kluba zastupnika HDZ-a govoriti poštovani zastupnik Žarko Tušek.
Hvala lijepa podpredsjedniče, evo kako je vidljivo poštovani …/nerazumljivo/… kolegice i kolege, ispričavam se, gospodine i gospođo iz Hamag Bicra, sve vas lijepo pozdravljam. Kako je vidljivo iz izloženog Godišnjeg izvješća Hrvatske agencije za malo gospodarstvo, inovacije i investicije, još jednom je potvrdila ona svoju ključnu ulogu u poticanju malog i srednjeg poduzetništva kroz programe financiranja putem bespovratnih potpora, jamstva i zajmova uz nepovoljnije kamatne stope na tržištu, kao i programe poticanja istraživanja razvoja i inovacija. Iz izvještaja je vidljivo kako je Hamag Bicro u prethodnom periodu ukupno potaknuo 7,2 milijarde kune investicija. Financijski instrumenti u provedbi su doživjeli svoju afirmaciju tijekom 2017. godine kao kvalitetni i atraktivni instrumenti. Pri tome prednjače ESIF mali zajmovi s potražnjom iznad svih očekivanja što je rezultiralo osiguravanjem dodatnih sredstava iz navedenih proizvoda. Iz analize vašeg izvještaja na stranici 11. i 14. može se zaključiti kako je Hamag Bicro u 2017. godini odobrio 180 jamstava u iznosu od 396 milijuna kuna. Ukupni iznos izdanih jamstva u 2017. godini iznosio je 338 milijuna kuna što je značajno više u odnosu na 2016. godinu kada je ukupan iznos bio 262 miliona kuna. Prosječan iznos izdanog jamstva u 2017. godini skoro je duplo porastao u odnosu na prethodnu 2016. godinu odnosno ostvareni volumen je značajno iznad prethodne godine. Razlog tome su ESIF pojedinačna jamstva čiji je minimalni iznos 150.000 EUR-a, Hamag Bicro je kroz financijske instrumente ukupno potaknuo gotovo 878 milijuna kuna novih investicija. S obzirom za nove programe ESIF zajmova koje je Hamag Bicro pokrenuo u 2016. godini i time mikro malim i srednjim poduzetnicima stavio na raspolaganje gotovo 45 milijuna EUR-a, u 2017. godini zaprimljeno je 1315 zahtjeva, obrađeno je njih 1089, a odobren je po meni velika brojka, ozbiljna brojka 631 zajam u iznosu od 175 milijuna kuna čime je potaknuto 205 milijuna kuna investicija. I da sad ne idem u ovu analizu iako sam se dosta detaljno pripremio, zaključno Hamag Bicro je u protekle 2 do 3 godine definitivno postavio neke nove standarde financiranja mikro i malih i srednjih poduzetnika i obrtnika, snižavajuće kamatne stope na razinu ispod 3 pa i do 0%. Vratimo se li u 2016. godinu tada još u svojstvu ministra poduzetništva i obrta, a danas ministar gospodarstva, poduzetništva i obra Darko Horvat upravo je ovu činjenicu naglasio kao jednu od ključnih gospodarskih mjera neophodnih za rast našeg gospodarstva i općenito neophodnih za jačanje njegove unutarnje, ali prije svega izvozne konkurentnosti. Inzistiranjem na upravo ovakvoj ulozi Hamag Bicra pokazan je put i ostalim financijskim institucijama kako se i na koji način služim hrvatskim gospodarstvom. No, dozvolite mi ipak još jednom mali osobni osvrt na cijelu ovu danas temu i na rad ove agencije, a ostalih potpornih financijskih institucija koje su važne za hrvatsko gospodarstvo, za hrvatskog poduzetnika i za hrvatskog obrtnika. Svima koji razumiju strukturne probleme hrvatskih poduzetnika i obrtnika ključni izazovi u procesu njihovog tehnološkog razvoja te jačanja konkurentnosti općenito jasno je da jedan od ključnih, njihovih ključnih problema, prije svega nedostatak razumijevanja i osjećaja domaćih financijskih institucija prema domaćem poduzetniku i domaćem obrtniku. Upravo zbog toga i zbog uspjeha aktualne Vlade iz godine u godine postiže na gospodarskom planu ozbiljne rezultate. Govorimo o suficitu državnog proračuna o kontinuiranom padu javnog duga, o kontinuiranom rastu izvoza i gospodarstva općenito, o kontinuiranom poreznom rasterećenju naših poduzetnika, kontinuiranom poreznom rasterećenju naših građana te općenito na konsolidaciji javnih financija i to svi zajedno vidimo u nikad izazovnijim gospodarskim uvjetima kada se neki od naslijeđenih duhova prošlosti nažalost upravo danas teme koje mora rješavati aktualna Vlada na gospodarskom planu poput koncerna Agrokor, Petrokemije, ogromnih dubioza koje imamo u hrvatskoj brodogradnji. Ali ipak za vrijeme koje je pred nama usudim se postaviti nekoliko pitanja koja su ipak još uvijek izazov i koja još uvijek nismo do kraja riješili, a na koja hrvatski gospodarstvenici, poduzetnici i obrtnici zasigurno traže odgovor u vremenu koje je pred nama. Pitanje kratko, retoričko za izvjestitelje iz HAMAG Bicra kojemu čestitam na radu i pohvaljujem ga, imamo li prostor kroz mehanizme HAMAG Bicra u partnerstvu sa HBOR-om još više i direktnije poticati hrvatsku proizvodnju i hrvatski izvoz? Može li HBOR u većoj i boljoj mjeri ispunjavati ciljeve svog postojanja? Može li ona još više, bolje i svrsishodnije raditi u interesu hrvatskog gospodarstva? Ne smijemo dopustiti da HBOR u niti jednom trenutku preuzme filozofiju klasičnih komercijalnih banaka. Njezina misija morala bi biti isključivo obnova i razvoj hrvatskog gospodarstva, hrvatske ekonomije u cijelosti, jačanje partnerstva sa hrvatskim poduzetnicima i obrtnicima u svim granama hrvatskog gospodarstva, micanje bilokakvih nepotrebnih administrativnih i financijskih barijera, što više operativnih programa i što veći izradni plasman u hrvatskom gospodarstvu. Ista tako morala bi biti politika HPB-a koju bismo morali ojačati vezivanje uz poslovanje hrvatskih institucija, javnih trgovačkih društva, lokalne i regionalne samouprave i usko je postaviti u partnerski odnos sa HBOR-om. Činjenica je naime da je rast od cca 3% u 2016. g. i koji do danas imamo u kontinuitetu, prvi puta u povijesti hrvatske ekonomije generiran prije svega povećanjem izvoza hrvatskih proizvoda i hrvatskih usluga. Ipak, struktura našeg BDP-a otkiva da je udio izvoza u BDP-u na razini tek 30-ak posto dok ekonomske prakse govore do uspješne male ekonomije poput Hrvatske i sličnih zemalja u EU-u trebaju postići razinu udjela izvoza u BDP-u u rangu od 70%. Budući da nam niz javnih kompanija poput HEP-a pokazuju izvanredne financijske rezultate i kreiraju dobit, možemo li barem dio njihova uspjeha prenijeti na proizvodne tvrtke koje ostvaruju novu dodanu vrijednost izvoza na strana tržišta te time pozitivno utječu na našu bilancu i na snagu našeg gospodarstva općenito. Ukoliko je cijena električne energije za gospodarstvo poskupila za 25 do 30%, kako to kompenzirati investicijama koje će zaposliti naše gospodarstvo, našu struku, naše inženjere, naše hrvatske domaće proizvođače i potaknuti ih da na domaćem tržištu vrate dio onoga što plaćaju javnim kompanijama te tako na neki način vrate dio vrijednosti koje su sami stvorili sa ciljem da budu konkuretniji i jači u onom djelu svojeg stvaranja i rada koji se odnosi na njihovu izvoznu komponentu? U fokusu rada naše gospodarske politike mora biti da sve raspoložive financijske resurse koje imamo investiramo u istraživanje, u razvoj, u inovacije, u start upove, te domaće gospodarstvenike, poduzetnike i obrtnike općenito. Činjenica je da jedino novostvoreni proizvod i usluga stvara dodanu vrijednost i omogućava razvoj cjelovitog društva. Upravo zbog toga osobno, a u ime gospodarske poslovne zajednice sa kojom svakodnevno komuniciram a budući da dolazim iz onog djela Hrvatske koji ima lokalni suficit od 50%, znači u kraju iz kojeg ja dolazim, 50% se više izvozi nego se uvozi, apeliram da se još više kreiraju takvi programi i takve mjere koje potiču stvaranje novih vrijednosti. isključivo stvaranje novih vrijednosti, stvaranje proizvoda kojeg netko na stranom tržištu želi kupiti, jedini je put prema boljem i kvalitetnijem životu i životnom standardu u Hrvatskoj u cijelosti. HAMAG Bicro je pokazao u proteklih nekoliko godina način kako se to može napraviti. To bi trebalo primijeniti dodatno i u još većoj mjeri na sve državne agencije, institucije, tvrtke i u tom smislu učiniti sve što je maksimalno moguće kako bismo hrvatskog gospodarstvenika, poduzetnika i obrtnika učinili konkurentnim na domaćem tržištu a onda i u njegovom izvozu. Zaključno, Klub HDZ-a vama kolegama iz HAMAG Bicra čestita na radu i podržava vaše izvješće. Hvala vam lijepa.
Hvala. Slijedeći Klub zastupnika je onaj HNS-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Božica Makar.
Hvala lijepa g. potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predsjedniče uprave g. Vrbanec sa suradnicom. Pa evo, zadaća Hrvatske agencije za malo gospodarstvo, inovacije i investicije je poticanje malog gospodarstva. Dakle, pomoć našim obrtnicima, našim malim poduzetnicima. Agencija to radi već više odnosno 20 g. Nekad s više, nekad s manje uspjeha ali i ona se razvija u korak s vremenom i vidimo prema podacima da ipak napreduje i sve više zadovoljava potrebe naših malih i srednjih poduzetnika. Ključna djelatnost HAMAG-a Bicro obuhvaća aktivnosti iz financijskih instrumenata i bespovratnih potpora kao i podršku razvoju i jačanju kapaciteta krajnjih korisnika. Kroz financijske instrumente pruža se podrška putem zajmova jamstava uz mogućnost subvencioniranja kamatnih stopa. Tako u 2017. g. objavljeno je ukupno 5 javnih poziva, provedeno 1595 poduzetničkih projekata, ukupne vrijednosti preko 5 milijardi kuna od čega je bespovratnih sredstava 1,9 milijardi kuna. Ono što je dobro je održavanje tih informativnih radionica jer stvarno naši poduzetnici vole da im se dođe, da im se prezentira ali da i mogu direktno postaviti pitanja što konkretno njih zanima u njihovom slučaju, ne samo da se informiraju preko web stranica, preko tih raznih poziva pa podržavamo to što je održano 19 informativnih radionica i 58 provedbenih radionica i to za one da dobiju informiranost korisnika koji su već prošli i radi se o samoj provedbi ugovorenih projekata jer i tu često ima dosta nedoumica. HAMAG Bicro je u 2017. g. odobrio 118 nacionalnih jamstava u vrijednosti 155 milijuna kuna. U 2016. g. bilo je izdano 220 nacionalnih jamstava ili 275 milijuna kuna. Čuli smo da je ovo smanjenje rezultat uvođenja novog financijskog instrumenta a to su ESIF jamstva. Radi se tu o pojedinačnim jamstvima kojih je u 2017. izdano 83 ili još dodatnih 241 milijun tako da je ukupno 396 dakle, ukupna jamstva izdana su u 2017. kako uzmemo ESIF i nacionalna više nego je to bilo u 2016. kada je izdano 275. Pozdravljamo i uvođenje kredita, ovih mikro i malih zajmova gdje je interes bio golem i gdje su odobrena još dodatna sredstva, možda su i sami uvjeti bili prilagođeni tako da su se mogli naši poduzetnici javljati, snaći u svemu tome, zadovoljiti uvjete i mislim da je to stvarno dobro. Najveći broj nacionalnih jamstava u 2017. godini odobren je za investicije u Splitsko-dalmatinskoj županiji. Dakle, većina odobrenih zahtjeva odnosila se na sektor turizma gdje u 2017. nije bila prevelika ponuda nekih potpora pa su upravo iz tog razloga naši poduzetnici išli na zajmove gdje su onda tražili određena jamstva. U 2017. godini pokrenut je i Nacionalni jamstveni program poljoprivrednici kako bi se olakšao pristup financiranju investicija u sektoru poljoprivrede. Svakako da poljoprivrednicima treba pomoći i svatko tko želi ulagati u poljoprivredu treba pomoć države. Jer investicije u poljoprivredu su investicije koje nisu, gdje se povrat ne očekuje kroz 2, 3, 5 godina. To su investicije gdje je povrat veoma dug. Međutim, jako je važno vidjeti same poslovne planove, same projekte jer evo, još uvijek smo svjedoci, onih jamstava koja su se odobravala, koje je država odobravala za kredite, za muzne krave, za izgradnju staja koje sada stoje prazne. Kada su ti poslovni programi rađeni, oni su rađeni na bazi zagarantirane cijene i oni su pokazivali svi da će biti isplativi. Međutim, situacija se bitno promijenila i ti ljudi su u stvarno teškom položaju. Banke od njih traže povrate, angažirana su, odnosno aktivirana jamstva koje je dala država, koja je, opet od njih onda dalje se očekuje da oni i dalje izvrše taj povrat. Ne znam koliko ćete uspjeti jer mnogi od njih djelatnost više ne obavljaju. Pa upravo ta jamstva izdana za te kredite koja su u 2017. protestirana, iznose 49 milijuna kuna. Najviše isplata izvršeno je prema HNB-u za obnovu i razvitak 22 milijuna kuna. Zapravo to i ne čudi. Jer kad su odobravani ti krediti upravo je HNB bila ta koja je financirala i najviše tih kredita odobrila jer poslovnim bankama u tom momentu to nije bilo toliko interesantno jer su oni već u tom momentu naslućivali određeni rizik ali HNB koji zapravo i služi tome da pomaže svim gospodarstvenicima, pa tako i poljoprivrednicima ušao je u tu priču i odobravao te kredite. Ono što je naplaćeno, odnosno vraćeno državi u 2017. ukupno tih protestiranih jamstava iz prijašnjih godina je 2,2 milijuna kuna. I stvarno, mislim da tu treba vidjeti i napraviti analizu koliko tih kredita je još uopće objektivno moguće naplatiti za ta protestirana jamstva jer uvjerena sam da većina tih poljoprivrednika više uopće ne funkcionira. Što se tiče samog izvješća ono je stvarno napravljeno pregledno, ne možemo i detaljno i da se sve iz njega iščitati. Čak je napravljena i komparacija 2016., 2017. što smo imali i primjedbe kada smo raspravljali u Izvješću za 2015. Vjerujem da će uskoro doći i Izvješće za 2018. pa da vidimo kakva je situacija ne samo što se tiče ovih jamstava i samih protestiranja, ... [[Govornik se ne razumije.]] tih jamstava i vraćanja nego i što je to da li imamo bitne napretke u 2018. godini. Ja znam da se mijenjaju financijski instrumenti, da je različita struktura, ali generalno kad sve skupa uzmemo u obzir vjerujem da će taj podatak biti bolji nego što je bio u 2017. a temeljem svih ovih podataka koje smo iščitali iz ovog izvješća. I što još reći, naravno da će klub HNS-a podržati ovo izvješće. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeći klub zastupnika je onaj Nezavisnih zastupnika u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Tomislav Žagar. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi predsjedniče uprave sa suradnicom, kolegice i kolege. Evo, nastojati ću u par riječi reći ono kakav je stav našeg kluba vezano za ovo izvješće. Izvješće je dobro, stručno napravljeno, dakle nemamo tu nikakvih zamjerki, čak štoviše u izvješću se da iščitati puno i dijagrama i podataka i slikovitih prikaza pa je onda jasnije vidjeti što se sve događalo. Istina je opet uvijek što nam je problem riječ je o 2017. godini, sada je 2019. ali to je jednostavno tako. Ali da ne duljim, da previše ne govorim o onome što se iz samog izvješća vidi, više ono možda što se meni čini da se može iščitati a što je indikativno posebno evo za područje iz županije iz koje ja dolazim, to je Virovitičko-podravska županija, to je jedna od 5 slavonskih županija i općenito županije koje su slabije razvijene, razvijene jer moramo se složiti oko toga da RH teritorijalno nije jednako razvijena, da postoje krajevi koji su razvijeniji i koji nisu. Ono što, i na početku da kažem, osim izvješća imao sam priliku, naravno i biti na nekim sastancima samoj agenciji. Agencija ima, netko je to spomenuo, mislim da je to kolegica u prethodnom raspravi spomenula 20 g. već 25, bila je prije, prije je bila Hrvatska garancija agencija. Dakle, u tom smislu, tradicije i iskustva ima dovoljno. Bilo je to naravno, s tim se suočio ljutne pojedinih poduzetnika, kada nisu mogli dobiti sredstva, jer su ljudi u agenciji koji su to profesionalno radili, kada su pravili ovacije, pa su vrednovali, rekli da to jednostavno nije isplativo, u tom trenutku je bilo određena ljutnja, međutim, pretpostavljam da u konačnici su ti ljudi i spašeni, ako nisu išli u projekte koji su neodrživi bolje je tako. Ono što je evo, recimo što je bitno, meni se to čini jako važno, na str. 61 vidimo, jedan dijagram, piše, pregled novootvorenih radnih mjesta po pozivu, e-inspuls 2645, kompetentnost i razvoj 2159 IKT 1524 itd. To je recimo jedan jako važan podatak. Što smo mi zapravo postigli? Koliko smo radnih mjesta svojim poticanjem otvorili? Druga stvar što je teže iščitati iz ovog izvješća a i pitao sam predsjednika Uprave i drago mi je da je odgovor bio suprotan od onoga što sam ja zapravo mislio, dakle, sredstava nema dovoljno s obzirom na interes u operativnom dijelu, dakle, mislim da se tu govori prije svega o nepovratnim sredstvima, mislim da je tu najveći, kada govorimo o financijskim instrumentima, ono ipak podliježu određenom riziku i treba, unatoč jamstvima, treba ipak, imati, isparljiv projekt i posebno kolegica u prethodno ime kluba govorila, da su to dugi rokovi nekada povrata novca i tu treba biti dosta obazriv. S jedne strane mi imamo problema sa povećanjem sredstava iz EU, jer tvrdimo i podaci pokazuju da nismo dovoljno efikasni, a s druge strane evo imamo interes poduzetništva i predsjedniče uprave, vaša rečenica, kada ste rekli, da treba sada, treba stvarno vidjeti da je podcijenjen taj poduzetnički kapacitet, treba sve učiniti da se malo i srednje poduzetništvo omogući pristup tim sredstvima, jer to je bitno na kraju i mislim da je to za RH put ka otvaranju radnih mjesta. Sve ove zablude i u ovom Domu smo puno puta čuli, velike investicije, investicijski nekakvi ciklus, ja mislim da je ključ rješenja o malom i srednjem poduzetništvu i kada tu ljudima damo mogućnost da se razvijaju, to će onda polučiti rezultate. A prema ovom izvještaju vidimo 2 stvari, kažem, nerazvijene županije, tu je manji broj projekata i druga stvar koju možemo vidjeti, čini mi se, nadam se da se varam, ali čini mi se da većina tih sredstava imaju u one sektore koji imaju problema, a koji su još uvijek nisko profitabilni, koji imaju manju dodanu vrijednost, … [[Govornik se ne razumije.]] prerađivačkoj industriji itd. Dok recimo informacijska komunikacijska područja, tu je manji broj projekata i tu bi trebalo vidjeti što napraviti, posebno i ovaj BICRO kada se spojio sa HAMAG-om, eto ako dozvolite da u ovoj raspravi kažem i to i sam sam bio inovator, čak sam pokupio i neke zlatne medalje, međutim, suočio sam se s tim da je dosta teško, teško je od ideje doći do gotovog proizvoda, to je jako teško i u tom smislu, mislim da agencija i druga nadležna tijela, tu su inkubatori, su sve ove ustanove koje se, potporne institucije, koje imamo na raspolaganju, moraju više napora učiniti da ljudima približe te mogućnosti, da ljudi imaju više informacija i da se prijavljuju i da se olakša taj pristup, ali ne na taj način da nam se dogodi da evo, kada govorimo o HBOR-u da se ne dogodi onda da se sredstva jednostavno ne vraćaju da imamo, da napravimo ljudima medvjeđu uslugu, omogućimo im sredstva oni ne mogu na tržištu ostvariti svoje ciljeve. Što se tiče startup-ova molim vas, ako možete samo malo objasniti, meni to nije najjasnije, kako je to, jel je to doista u RH moguće, s obzirom da smo mi mala zemlja, da imamo malo tržište i da je to omogućeno samo sa zemlje s velikim tržištem, poput SAD-a, Kine, ne znam, jel moguće doista u Hrvatskoj napraviti startup, a da to nije nekakvo, da se ne proširi na globalnu razinu, da, koliko sam ja shvatio to su poduzeće koja brzo rastu. Izvještaj ćemo podržati i najljepša vam hvala.
Hvala lijepo. Time bih ja zaključio raspravu. I glasovati ćemo kada se steknu uvjeti. Hvala vam lijepo.
Godišnje izvješće Hrvatske agencije za malo gospodarstvo, inovacije i investicije za 2017. podnositelj je Hrvatska agencija za malo gospodarstvo, inovacije i investicije, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskog matičnog radnog tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak, prihvaća se godišnje izvješće Hrvatske agencije za malo gospodarstvo, inovacije i investicije za 2017. Utvrđujem da je jednoglasno 80 za donesen zaključak kako ga je predložio matični saborski odbor.
Sada idemo na sljedeću točku a to je: - Prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o deviznom poslovanju, prvo čitanje P.Z. br. 355 Predlagatelj je Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e, na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točci dnevnog reda, primjenjuju se odredbe poslovnika, koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za financije i državni proračun. Vlada je dostavila mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da, vrijeme će podijeliti poštovani zastupnici Branimir Bunjac i kolega Ivan Pernar.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Uvažene kolegice i kolege, poštovani predstavniče Vlade, znači, danas, predstavljamo izmjene Zakona o deviznom poslovanju, koji su dio jednog šireg paketa, čiji je glavni cilj ukidanje tzv. valutne klauzule u financijskom poslovanju. Mi smo paralelno s ovim zakonom predali u proceduru i Zakon o obveznim odnosima, jer se ustvari ta dva zakona nadopunjuju i prvo što nam nije jasno zašto je danas u proceduru samo ovaj jedan dio zakona, znači polovica zakona, a da istovremeno druga polovica, koja je njegov integralni dio nije u proceduri. Tu na neki način, već u startu, na koji se način vladajuća većina odnosi prema zakonima oporbe, da ih u biti nije u stanju niti pošteno pročitat, niti shvatiti, a kamoli se onda kvalitetno na njih očitovati i raspravljati. Zašto je potrebno ukinuti valutnu klauzulu? Valutnu klauzulu je potrebno ukinuti prvenstveno iz razloga jer RH ima svoju vlastitu valutu, a to je kuna i trebamo težiti čim većoj monetarnoj suverenosti, znači, čim većoj korištenju te kune, a čim manjoj upotrebi stranih valuta. To je, ne samo odraz, znači, naše samostalnosti i suverenosti, nego je u biti trend unutar država EU jer ni druge države koje još nisu prešle na EUR-o jednostavno od toga EUR-a odustaju i sve više se oslanjaju na svoju vlastitu valutu. Ja bih podsjetio, recimo, na Češku, na Poljsku, na Rumunjsku, na Island koji doduše nije član EU, ali je član Europskog gospodarskog prostora, koji čak i imaju uvjete za EUR-o, ali ga ne žele uvesti i što je najbitnije od svega, javnost je isto kao i u RH velikom većinom protiv, dakle, strane valute. Ta valutna klauzula u biti je jedan od cijelog niza tzv. bankarskih proizvoda koji služe za to da se sav rizik poslovanja prebaci samo na jednu stranu, a to su, znači, potrošači i da se oni prevare u konačnici na način da plate više nego što je u početku bilo predstavljeno. Tu postoji cijeli drugi niz bankarskih alata koji prosječni građanin ne razumije, kao što su recimo razlike između anuiteta i rate, plaćanje u anuitetima i ratama, korištenje referentne kamatne stope npr. imamo Euribor i Nacionalnu referentnu stopu, preko fiksne i promjenljive kamate itd., ali ova valutna klauzula je u svakom slučaju prouzrokovala najviše zla građanima i mogli bismo reći da je doslovce stotine tisuća hrvatskih građana i desetine tisuće obitelji zavila u crno, stvorila duboku nepravdu u hrvatskom društvu koja nije razriješena čak niti danas nakon više od jednog desetljeća kako su se problemi pojavili. Naravno, tu prije svega mislim na problem švicarskoga franka, kredita u švicarskim francima i doista, ako građani nisu znali što im se sprema sa švicarskim francima, definitivno je to mogao i morao znati guverner HNB-a odnosno njegovi pomoćnici koji primaju plaće od oko 35.000,00 kn i čiji je jedini zadatak u stvari regulirati financijsko tržište. Oni su mogli i morali znati da je prevara sa švicarskim kreditom već jednom bila realizirana na jednom drugom kontinentu koji se zove Australija, gdje su također plasirani i krediti u japanskim jenima i to naravno prije svega, običnim građanima, konkretno poljoprivrednicima, koji su zbog toga upali u dužničko ropstvo iz kojega se ni na koji način nisu mogli izvući, a prijetio im je i gubitak cjelokupne njihove imovine uključujući i nekretnine u kojima su živjeli. Australskoj Vladi koja je puno sposobnija od naše, promptnija i kvalitetnija, trebalo je otprilike 10.g. da sve te kredite poništi, da vrati stanje na staro i da spasi, dakle, svoje vlastite građane od negativnih posljedica tih kredita, to se dogodilo 80.-tih godina prošloga stoljeća. Ono što se dogodilo u Australiji, prekopirano je u RH i u još nekim državama istočne Europe, znači, u državama gdje jednostavno ljudi nisu imali dovoljno iskustva i onda su im propagandom nametnuti ti krediti od, po švicarskim francima, koje su oni preplatili višestruko, višestruko, znači, netko je doslovce kredit od 50 000 švicaraca, na kraju morao platiti 150 000 švicaraca, što znači gotovo 200% od predviđenoga iznosa kako je bilo u početku dogovoreno. Za one koji imaju kratko pamćenje, ja znam da g. Šuker ima odlično pamćenje, to nije za njega kao bivšeg ministra financija, ovo je jedan novinski članak iz 2008.g., iz 2008.g. u Slobodnoj Dalmaciji kada je švicarski franak skočio sa 4,4 tečaj za kunu, 4,00 kn za 1 CHF skočio na 4,8, znači, skočio je za 0,40 kn ili za otprilike 10-tak% i u tom trenutku je počela panika među korisnicima kredita među štedišama i oni su masovno nahrupili u banke jer su morali platiti, dakle, 10% veće rata nego prošli mjesec. U tom trenutku banke su kupile, pretpostavljam da su kupile, cijeli niz novinskih članaka na naslovnicama kao što je ovdje slučaj u Slobodnoj Dalmaciji, gdje nam je, evo ovdje konkretno stručnjak direktor trgovanja prodaje Splitske banke, Zvonimir Akrap rekao da će se u roku 6 mjeseci tečaj švicarskog franka vratiti na stare razine i da je to oduvijek bila valuta utočišta i da će kao takva i ostati. Znači, do zadnjeg trenutka i nakon što je već postalo jasno da se sprema katastrofa, banke su putem medija, uz suradnju medija uvjeravale građane da se radi o samo, idemo reći tako nekakvoj sitnoj nus pojavi koja će vrlo brzo prestati. Tečaj franka, ne da se nije zaustavio na 4,8, ne da se nije zaustavio na 5,8, ne da se nije zaustavio na 6,8, nego se tečaj franka u jednome trenutku potpuno izjednačio sa eurom, što znači da je iznosio oko 7 kn i 30 lipa. I sad si vi zamislite kako je netko tko diže kredit po tečaju 4,4, se osjećao kad je isti taj kredit skočio tečaj na 7,3. Naravno da su banke još dodatno otežale situaciju dužnicima što su paralelno sa podizanjem tečaja dizale i kamate. Znači dizale su i kamate na kredite, za 1-2% i tako su jednostavno dužnici kojima se prethodno govorilo, evo u konkretno ovom slučaju da je švicarski franak valuta utočišta, doslovce bačeni na prosjački štap. Znači bačeni su na prosjački štap i mnogi su nažalost još uvijek na prosjačkomu štapu zbog tih kredita. Mnogi su, još dan danas ti ljudi i pod ovrhama i pod blokadama i poniženi i bez novca i mnogi su se morali iseliti, jedan dobar dio se iselio u Švicarsku da zaradi te famozne franke kako bi vraćao kredit, a nažalost bilo je slučajeva i to poprilično, da su se ljudi psihički razboljeli, izvršili samoubojstvo ili su neki jednostavno umrli. Znači umrli od šoka koji im je prouzročio taj, ja vas podsjećam recimo na slučaj mlade djevojke, 20 i nešto godina, Ivane Mandić, koja je tijekom razgovora u banci umrla, odnosno neposredno nakon toga. I jednostavno Vlada je, nije mogla žmiriti pred ovim problemima i onda su oni počeli post festum, znači posljedično uvoditi neke mjere koje nisu rješavale ovaj problem. Jedan je bio famozni balon koji je uvela tadašnja predsjednica Vlade Jadranka Kosor gdje se plaćao jedan dio glavnice, a drugi dio glavnice se kao ostavljao za kasnije, međutim za taj drugi dio glavnice su išle kamate i na kraju je opet ta glavnica taj neplaćeni dio glavnice vraćen u staru glavnicu, tako da se ljudima dogodilo da su 7, 8 ili 10 godina plaćaju ratu kredita i na kraju nisu otplatili niti jedan franak glavnice. Znači vi ste za 10 godina platili, ne znam 400 ili 500 tisuća kuna i na kraju ste imali istu takvu glavnicu kao što ste imali i prvi dan podizanja kredita. U konačnici onda se pojavio Živi zid koji je počeo radit pritisak ne samo oko švicarskog franka nego kod deložacija, ovrha, blokada i svega tako dalje, pojavila se vrlo vrijedna Udruga Franak, imali smo prosvjede velike, jedan ovdje ispred Markovoga trga i onda se nekako uoči izbora ministar financija Boris Lalovac ipak ohrabrio provesti konverziju u eure, međutim ta konverzija u eure je provedena prema stanju kredita na dan konverzije, a ne prema stanju kredita na dan uzimanja kredita. Tako su u biti građani eto, zaštićeni od nekih daljnjih problema, ali su i dalje ostali u gubitku za stotine i stotine tisuće kuna, odnosno za 10-ak pa i više milijardi kuna koje su banke nelegalno, nezakonito i nepošteno uz veliku asistenciju HNB-a i vladajuće većine njima oduzeli. Živi zid sada ovim prijedlogom izmjena zakona želi riješiti problem u korijenu. I želi u budućnosti spriječiti bilo kakav novi slučaj franak na način da se krediti mogu davati samo u kunama. Plaćati u kunama i da nema nikakvih potresa koji se mogu dogoditi na međunarodnim financijskih tržištima koji bi mogli previše oštetiti hrvatske građane. Tim prije jer bi prema brojnim najavama uskoro euro mogao postati novi švicarac. Znači nema nikakve garancije da će tečaj eura ostati ovakav kakav je, lijepo je to da on je sad stabilan već koliko, 20-ak godina, ali nema nikakve garancije jer vidimo da i Europska središnja banka štampa velike iznose eura, da europsko gospodarstvo nije u potpunosti stabilno, vidimo da se najavljuje promjena politike kamatnih stopa i u svakom slučaju, ako se te tečaj ili kamatne stope promijene za samo nekoliko postotaka, ponovno će hrvatski građani doći u poziciju da svoje kredite neće moći plaćati. Znači, ukratko, ovaj zakon ima za cilj zaštiti građane, zaštititi građane. A ne zaštititi banke. Jer valutna klauzula prije svega štiti financijske institucije, to je njima u korist, a ne građanima. Znači mi idemo za time da sada tu star izniveliramo i da su građani u fokusu, a ne da su u fokusu banke. Banke su znači ukrale 10, 20 milijardi kuna temeljem razlike u tečaju, sada je red na neki način da građani dođu na svoje i sada bi u stvari građani trebali biti ti, koji su, ne samo zaštićeni nego eventualno ti koji će čak i profitirati od izmjena zakona. Ja bih podsjetio ovoga recimo posebno gospodina Akrapa i sve pametnjakoviće koji su pisali ove plaćene članke, da još i dan danas, danas, evo 1. ožujka 2019. tečaj švicarskog franka 6,52. Podsjetio bih da još uvijek ima mnogih građana koji nisu konvertirali jer se i dalje su vjerovali da će tečaj franka pasti i da je najgore prošlo, ali kao što vidimo, nije. Kako Vlada odbija ovaj zakon? Znači dobili smo mišljenje Vlade koja odbija ovaj zakon. Vlada kaže između ostaloga, niste napravili procjenu učinaka propisa. Znači u ovom visokom domu, od 100 zakona koji se donesu, 98% njih nema procjenu učinaka propisa, npr. LNG terminal ili Zakon o zaštićenim najmoprimcima, a morali bi imati i onda to, taj argument, koji znači ne vrijedi za zakone parlamentarne većine, e taj vrijedi za zakone Živoga zida, čime se ova vlada dodatno sramoti i ustvari pokazuje da samo traži nekakav izgovor, nekakvu birokratsku začkoljicu, recimo to tako kako bi ovaj zakon odbila, čime se vladajuća većina legitimira kao predstavnik krupnoga kapitala i predstavnik stranih financijskih interesa. Iz tog razloga ja pozivam zastupnike da djeluju prema svojoj savjesti, da se služe argumentima u ovoj raspravi i da na neki način, ipak na kraju postignemo barem to, da ovaj zakon bude pošteno raspravljen i kao takav ode u drugo čitanje. Vjerujem da i sami pretpostavljate da bez obzira na ovu pustoš u Saboru, da vas hrvatska javnost gleda, da vas gleda 60 tisuća obitelji, koji su imali kredite u švicarcima i još stotine tisuće obitelji koji imaju kredite u eurima, odnosno, s valutnom klauzulom, a koje bi vrlo brzo mogli doći pod udar istih onih idemo to tako reći, manipulacija koje su se dešavale svojedobno 2007., 2008. i u onom periodu kada je 7 banaka davalo kredite u švicarcima. Toliko za sada od mene, hvala lijepo, prepuštam riječ zastupniku Pernaru.
Poštovani zastupnik Ivan Pernar.
Uvažene dame i gospodo, hrvatski narod nalazi se na nekoj vrsti prekretnice. Ta prekretnica znači sljedeće, može birati između toga, da bude samostalan i suvremen s jedne strane, to je onaj put kojeg mi zagovaramo i drugi put je da bude ovisan, podčinjen i u službi neke druge politike, nekih stranih sila, entiteta itd. Zašto je ovo pitanje bitno, odnosno, od presudne važnosti? Stvar je u tome, da se nas uvjeravalo cijelo vrijeme, da je u interesu naše zemlje, da se mi stavimo, odnosno, podčinimo EU. Međutim, što smo mi od EU dobili? Dobili smo usuglašenije statuta naše Centralne banke sa statutom europskim središnjih banaka i samim time smo izgubili vlast nad stvaranjem novca, odnosno, država se ne može izravno financirati iz Centralne banke. To je prva stvar, druga stvar je da sukladno sa tim direktivama raznim, smo raspoznali sve banke strancima, to je bio drugi korak gubitak monetarnog suvereniteta. Ali, treći i ključan korak je uspostava valutne klauzule. Znači da se krediti hrvatskim građanima i firmama pa čak i samoj državi računaju u stranim valutama. Takav model je doveo mnoge građane u probleme. Navesti ću samo primjer švicarskog franka. Ljudima su poskočile rate kredita, kasnije je država pokušavala to nekako riješiti, međutim, nije nikada obeštetila te ljude, to je drugi par rukavica i onda dolazi treći par rukavica. Dolazi sada do situacije sa RBA zadrugama koje su iz Austrije, koje su u Hrvatskoj poslovale bez odobrenja HNB-a, iako je to očito, čini se da će građani ipak na kraju, zbog rušenje Zakona o ništetnosti ugovora o kreditu sa neovlaštenim vjerovnicima iz inozemstva, čini se da će ipak na kraju građani, biti ovršeni odnosno, deložirani. Ono što Živi zid traži, je monetarni suverenitet, mi tražimo da HNB ima ulogu, na neki način državne riznice, da ona financira državu, izravnu, bez posrednika koji zarađuju na državi, novcem iz njene vlastite centralne banke, kao što je trenutno slučaj. Također želimo da su krediti u Hrvatskoj svi u kunama, da nisu u stranim valutama i izmjene Zakona o deviznom poslovanju kao i izmjene Zakona o obveznim odnosima, koje smo uputili u proceduru idu u tom smjeru. Zašto je ovaj zakon bitan? Zato jer je cilj uspostaviti kunu kao valutu. Vi ako obveze denominirate u stranim valutama, vi time zapravo se lišavate monetarnog suvereniteta i kuni uzimate ono što ona bi trebala biti, oduzimate njoj ulogu koja je namijenjena a to je sredstvo plaćanja i podmirivanja obveza. Neki misle da je trenutni status, koji kuna ima status quo, znači ono što je danas, tako će ostati i sutra, međutim, ne, ne, ne dragi ljudi. Cilj marionetske kvislinške vlade je u konačnici ukinut u potpunosti kunu i zamijeniti ju eurom. Znači vidite da ovaj put podčinjavanja strnoj volji, statuta našoj centralne banke, statutu europskih središnjih banaka, denominirane obveza koje naši građani imaju u eurima umjesto u kunama, prihvaćanjem nadležnosti Europskog suda, koji ruši hrvatske zakone i time stavlja, građane, zapravo na milost i nemilost RBA zadruga iz Austrije. Taj sustav podčinjavanja tuđoj volji, na način dovodi do toga, da strani entiteti, traže od nas da se odrečemo svoje valute, odreknemo nje, i da zapravo ju odbacimo i uzmemo euro. Znači uvođenjem eura, je konačni ja bi rekao, konačni čin jedne financijske drame, koja će hrvatske građane zavesti u crno, jer će im troškovi porasti, mnoge stvari će poskupjeti, a ništa neće pojeftiniti. Naravno Plenković objašnjava da će kava poskupjeti 2 lipe, to je recimo njegovo tumačenje. Međutim mi znamo da u zemljama da u zemljama u kojima je došlo do supstitucije lokalne valute EUR-om znači bilo njemačke marke ili talijanske lire je došlo trenutno do značajnog poskupljenja mnogih proizvoda i usluga, pa čak i u Sloveniji. E sa oni tvrde, je je kao poskupilo je radi inflacije, gledajte jedna je stvar inflacija iz godine u godinu, al ovdje mi ne raspravljamo o rastu cijena sa protekom vremena. Mi ovdje raspravljamo o iznenadnom rastu cijena nakon zamjene lokalne valute, stranom valutom odnosno EUR-a. O tome je ovdje dame i gospodo riječ. I u konačnici ukoliko se EURO uvede jasno je da ćemo mi izgubiti pravo odnosno mogućnost da sami upravljamo svojom monetarnom politikom odnosno da nju kontroliramo. Ukoliko se ovaj naš zakon ne prihvati, a po svemu sudeći Vlada ne samo da ne želi ukinut valutnu klauzulu na kredite, da su vaše obveze u stranim valutama, već u potpunosti želi ukinuti i našu valutu kunu. To je posljednji čin drame, koju je HDZ-ova vlast pripremila građanima koji nisu zapravo svjesni toga što ih čeka. Neki su doduše svjesni, većina građana je sukladno tome protiv uvođenja EUR-a i mi smo jedina politička stranka u ovom saboru, koja otvoreno i jasno govori da EURO ne bi trebalo uvesti da deviznu klauzulu odnosno valutnu klauzulu treba ukinuti, da građane treba zaštiti od deložacija koje provode strane kreditne institucije poput RBA zadruga iz Austrije, da treba mijenjat ovršni sustav na način da se smanje troškovi ovrhe itd., itd. Ono što je pitanje jest što će građani napraviti na dan izbora, hoće li građani prihvatit ovaj sustav, hoće li građani podržat politiku koja ih vodi u propast ili će se odlučit za promjenu. Taj izbor je samo isključivo na građanima, taj izbor ne možemo donijeti mi umjesto građana već samo građani, a mi možemo njihov izbor tek predstavljati. Izbori za Europski parlament, su zapravo izbori između dvije politike, politike sluganstva i posluha Bruxellesu, politike gubitka suvereniteta naše zemlje, politike monetarne okupacije i odbacivanja naše valute tobože boljom valutom, naših običaja i naše kulture tobože boljom kulturom i običajima. Odbacivanjem našeg sustava vrijednosti i prihvaćanjem tuđeg, odbacivanjem našeg jezika i prihvaćanjem stranog, a u konačnici na kraju krajeva znate i sami i zamjene naših proizvoda stranim proizvodima u konačnici kao što sam rekao i samom početku i uzimanjem naše valute i zamjene naše valute stranom valutom. To je program koji imaju stranke koje su poslušničke spram Bruxellesa. Živi zid ima jedan program suprotan tome i isključivo o građanima ovisi koja politika će se na duge staze voditi u našoj zemlji. Budući da svi ovi problemi nisu došli preko noći, a jasno je da niti ne mogu biti riješeni preko noći. Zašto? Ne zato jer mi nemamo političku volju da napravimo ono što želimo, već zato jer treba proći vremenski period da stranke koje su trenutno u većini budu u manjini, a one koje su trenutno u manjini budu u većini. Nažalost postoje mnoge političke stranke koje se predstavljaju od strane medija kao opozicija hrvatskoj javnosti, međutim hrvatska javnost bi se trebala zapitat, ukoliko mediji predstavljaju i guraju te stranke i kandidate da li možda su te stranke i kandidati koje mediji promoviraju u službi te elite koja nas mrcvari, da li te stranke kandidati zapravo izbjegavaju odnosno šute o ovim pitanjima o kojima sam ja sada govorio iz razloga što su poslušničke kao i one kojima trenutno da tako kažem pada politička moć. To je pitanje koje bi se građani trebali pitati, tko je iskrena opozicija, tko nije iskrena opozicija, tko je uistinu protiv sustava, a tko zapravo služi sustavu. Bojim se iz onog što sam vidio da ima mnogo građana koji misle da su tobože kontra sustava, a zapravo misle svoj glas dati opcijama koje taj isti sustav predstavljaju. Ponavljajući iste greške nećemo doći do drugačijih rezultata. Ljudi koji su nas doveli ovdje gdje se nalazimo ne mogu nas izvući iz problema, a samim time ni sustav koji nas je uvalio u ove sve probleme nije sustav koji će nas iz njih izvući. I zbog toga pozivam na promjenu stanja svijesti, na podršku birača Živom zidu na izborima za Europski parlament radi njihovog vlastitog dobra, jer ako se ova politika nastavi morat će se platiti cijena, a ta cijena će biti vrlo skupa. Hvala.
Hvala, imamo dvije replike. Prva je poštovanog zastupnika Stjepana Ćuraja.
Zahvaljujem podpredsjedniče evo još samo javnosti radi da možda kažem i drugu medalju priče, dakle ukoliko bi mi zbilja ukinuli valutnu klauzulu vratili bi se na primjer ako samo ne toliko u povijest krajem 80-ih u Jugoslaviji kada isto nije bilo valutne klauzule, kada smo '89. imali preko 2600% inflaciju i kada su građani sami već tada poslovali, radili sve moguće u njemačkim markama. Dakle, osim što bi ukidanjem valutne klauzule poskupjelo kredite, znači direktno bi građanima onemogućili i poskupjeli bi im kredite u kunama, mi sigurno za zemlju koja ima devizne rezerve u eurima, koja ima 75% tih štednji građana, znači vi sad ovdje govorite da 75% građana su budale što štede u eurima, 60% trgovinske razmjene sa Euro zonom, znači i Hrvatske radi bi doveli u praktički u jedan ... [[Govornik se ne razumije.]] položaj.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Pernara.
G. Čuraj, rekli ste puno stvari nelogičnih, međutim budući da je Poslovnik takav da ograničava meni mogućnost odgovora na sve tri teze koje ste vi iznijeli, ja molim sada da u ime predlagatelja 5 min govorim i da zapravo obrazložim ono što je sporno, hvala.
Naravno da imate na to pravo. Izvolite. … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Ima još jedna replika prije nego što će kolega Pernar govoriti, još će govoriti i repliku imati poštovana zastupnica Grozdana Perić, izvolite.
Upravo radi javnosti je bitno reći da 83% građana ima štednju u stranoj valuti, dakle uglavnom u eurima. Što to znači da ovakvim prijedlogom zakona između ostalog bi se anulirala i štednja građana. To je druga strana medalje o kojemu ovaj prijedlog zakona ne govori. Ako govorimo o samom Zakonu o deviznom poslovanju i odluci koju je donijela HNB, onda se tamo točno vidi u kojim uvjetima se može raditi i poslovati u stranoj valuti. Što je sa radnicima koji su zaposleni vani, koji recimo primaju isto tako stranu valutu, plaću, što je sa deviznim dnevnicama, što je sa agencijskim uslugama a turistički promet je jako važan? Dakle treba sagledati cjelovito.
Hvala. Hoćete odgovorit? Ne. Onda će sada u ime predlagatelja. … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Ne, to je bilo vama replika. … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Evo sad će biti prilika da iskaže svoje misli, u ime predlagača, poštovani zastupnik Ivan Pernar.
Uvaženi zastupniče Čuraj, vi ste rekli da ukoliko bi se ukinula valutna klauzula, da bi moglo doći do velike inflacije. Međutim, da bi do inflacije došlo, potrebna su dva faktora. Jedan faktor je tzv. devizna neravnoteža odnosno da Hrvatska nema deviznu neravnotežu, da nam je npr. izvoz duplo manji od uvoza odnosno, točno, da nam je izvoz puno manji od uvoza, a da istovremeno nemamo deviznih prihoda od turizma. Znači kad bismo imali situaciju da iz Hrvatske godišnje izlazi recimo 10 milijardi eura a ulazi 5 milijardi eura, tada bi postojala mogućnost inflacije. Druga stvar, kad bi postojala mogućnost inflacije tj. kad bi proračunski deficit bio jako velik, znači kad bi on bio 50, 100% ili koliko već. Međutim, ono što mi u Hrvatskoj imamo, mi imamo deviznu ravnotežu zato jer manjak u vanjsko-trgovinskoj razmjeni kompenziramo prihodima od turizma, znači imamo ravnotežu s jedne strane, s druge strane, proračun naše zemlje je relativno uravnotežen, znači kad pogledate prihode i rashode proračuna, tada ćete vidjeti da je deficit zanemariv i da zapravo nema potrebe za štampanjem nekakve enormne količine novca koja bi stvorila jako puno nula na novčanicama. Druga stvar koju ste rekli je da kad bi se ukinula devizna valutna klauzula, da bi se ukinula štednja u stranoj valuti. To je također laž a evo i zašto. U doba Jugoslavije kada su krediti svi bili u domaćoj valuti, u dinaru, tada su ljudi mogli štedjeti u stranoj valuti i to se zvalo devizna štednja. Zašto? Zato jer vama nitko ne brani ako imate 200 eura da stavite 200 eura na banku. I tih 200 eura u banci, vi ste pohranili tamo svoj novac a ako banka vama hoće dat kredit, u doba Jugoslavije, nije banka iz tih deviza davala kredite nego je posudila poslovna banka novac iz Jugoslavenske narodne banke i onda je te dinare dala vama kao kredit. Shvaćate? Znači, izvor novca za davanje kredita u doba Jugoslavije nije bila devizna štednja nego dinari iz Narodne banke Jugoslavije. A zašto vam ovo govorim? Zato jer u vašoj svijesti je percepcija slijedeća. Da krediti nastaju od depozita odnosno da ljudi štede novac pa onda od te uštede se daju kredit iako je istina obratna, to će vam objasniti svaka osoba koja se bavi monetarnom politikom, prvo je nastao kredit a onda od tih kredita nastaju depoziti time što se ukida valutna klauzula na kredite odnosno valutna klauzula u plaćanju. To ne znači da vi nećete moći imati devizni račun i da neće moći imati priljev iz inozemstva na vaš devizni račun ili da neće moći u inozemstvo slati novac sa vašeg deviznog računa. Mi ovdje isključivo govorimo o poslovanju subjekata unutar države i da subjekti koji posluju unutar države svoje obveze, znači govorim ovdje prvenstveno o kreditu, o plaćanjima usluga, oni mogu odnosno po našem prijedlogu bi morale te obveze biti izražene u domaćoj valuti. To je poanta cijele priče a dal' ćete vi napraviti transakciju s jednog deviznog računa na drugi unutar zemlje, to je sasvim druga stvar, ono što je ključno je da su računi u kunama i da su krediti u kunama. Straha od inflacije nema. Straha od toga da ako nema valutne klauzule na kredite, da nema štednje tj. da ne može čovjek imati devizni račun i na njemu oročen novac, također je lažan i vi znate da su kamate na te trenutno na štednju u stranoj valuti blizu nule, znači banka taj novac de facto samo čuva i evidentno da su vaši strahovi sumnje neopravdani. Hvala.
Hvala. Imamo dvije replike, prva je poštovanog zastupnika Stjepana Čuraja.
Evo samo da razjasnimo, može unatraške kad sam govorio 85% štednji u eurima, kolegica je rekla 83%, općenito u inozemnim valutama, referirao sam se oko uvođenja eura, znači oko senzibilizacije toga da građani su protiv eura a 75% štednje upravo u euru imaju. Kad govorimo o inflaciji i Jugoslaviji krajem 80-ih, ona je tada, to je već i prozaičan primjer u kojem smo tada imali ovo što vi danas predlažete a ja prije svega sam govorio da ovim zakonom ako bi ne daj boće se to dogodilo, prvo mi imamo valutu pokrivenu eurima, to bi se moralo promijeniti, tu su ogromni rizici, drugo, cijena novca tih kuna i rizika bi otišla u nebo i građani ne bi uopće mogli praktički ni dizat kredite i cijeli sustav bi pao i onda bi došlo do onoga da vi želite tiskati novac a tiskanjem novca povećava se broj novčanih jedinica u odnosu na proizvodne usluge i dovodi do inflacije u najčešćem slučaju do hiperinflacije. Zahvaljujem.
Odgovor poštovanog zastupnika Pernara.
Vi g. Čuraj govorite da ukoliko bi se ukinula valutna klauzula i uspostavio monetarni suverenitet, da bi porasle kamate na te kunske kredite, da bi se građani u dugovima tj. da bi bilo sve teže zaduživat, da bi bio problem zapravo prezaduženosti itd., … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] međutim ,da se ne bi mogli zaduživati itd., međutim, istina je obratna, svojedobno kad je takav sustav bio, kad su krediti bili u dinari, građani su se mogli zaduživati bez problema, kamate nisu bile lihvarske, nakon 10 g. vraćanja kredita nisu bili duplo dužni više nego su bili u početku, već naprotiv, građani su tek tada zapravo bez ikakvih problema mogli vraćati svoje kredite i nikakvih nije bilo problema oko ne znam, visokih kamata o prezaduženosti, upravo ovaj sustav kakav vi zagovarate je doveo do svih problema koje navodite.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Branimira Bunjca.
Hvala lijepa. Uvaženi zastupniče Pernar, pa kako vi možete reći da će poskupiti cijene kad uvedemo euro kad imamo našega mudroga predsjednika Vlade koji je rekao da će se cijene povisit za 2 lipe? Znači to neće biti takav udar na hrvatske građane kako vi to očekujete, znači kava će koštati 7 kuna i 2 lipe umjesto dosadašnjih 7, usprkos recimo analizi koja je napravljena u Sloveniji ovih dana koja pokazuje da je cijena kave skočila 48% od uvođenja eura i cijena kruha oko 50%, cijena pive itd., i slovenski građanin usprkos svim povišicama koje je dobio boravkom u EU-u, danas može kupiti 800 kava a prije uvođenja eura je mogao kupiti 900 kava. Znači čini se da tu nešto nije u redu, ili slovenska analiza ili mašta predsjednika Vlade, hvala lijepa.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Pernara.
Uvaženi zastupniče Bunjac, pa ja mislim da zapravo naš premijer Plenković radi od svih nas budale, da nas uvjerava da je crno bijelo, bijelo crno, to me podsjeća na svojedobnog osnivača jezuitskog reda, ja mislim da je Ignacije Loyola, on je rekao čak i ako je zid bijel, ako papa kaže da je crn, ja ću vjerovat da je crn. I to je ta jedna slijepa vjera autoritetima i ono što mi danas u Hrvatskoj imamo je jedan poltronski odnos spram autoriteta gdje ako neki autoritet iz Europe nama kaže ili recimo guverner da nema poskupljenja, jednostavno će svi za njim ponavljati da nema poskupljenja iako svi znamo da će poskupljenje itekako doći i da ćemo se mi kao društvo upravo zbog tih poskupljenja suočiti sa padom kupovne moći odnosno naći u problemima. Hvala.
Hvala lijepa. Sada ćemo prijeći na slijedeći klub a to je Klub zastupnika HDZ-a u ime kojeg će govorit poštovana zastupnica Dragica Vranješ. Joj oprostite, oprostite, ja sam kako je bila rasprava, sad ćemo otvoriti, prvo, žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Onda želi li predstavnik dodatno obrazložit mišljenje? Ne. Onda otvaram raspravu, i prvi će u raspravi sudjelovati u ime Živog zida i SNAGA-e, poštovani zastupnik Ivan Vilibor Sinčić.
Hvala vam predsjedavajući. Danas imamo ovaj zakon u raspravi, on je povezan sa još jednim zakonom o čemu je prije govorio kolega, žao mi je što onaj koji donosi dnevni red to nije shvatio i prepoznao niti da mu je stalo da je to bio jedan paket ali nema veze. Nastavno na ovo što je rečeno prije, dakle treba razlikovati dva slučaja, jedan je slučaj kad ja donesem 100 maraka ili eura u poslovnu banku i stavim to na štednju i nakon nekog vremena ja dobijem 250 maraka i banka meni isplati 250 maraka ili eura u markama ili eurima. A druga je situacija kad ja donesem recimo 1000 kuna pa to vežem klauzulom za neku valutu pa onda kako se već mijenja tečaj te valute, tako meni to utječe na moj depozit i onda nakon nekog vremena ja dobijem nekakav iznos nazad ali ne u devizama nego u istoj toj valuti koju sam dao. Isto tako, taj novac, tih 1000 kuna sam mogao vezati zapravo uz bilo što, mogao sam, ne znam, staviti uz cijenu nafte ako bi mi netko ponudio ili uz popularnost HDZ-a ili bilo što, jednostavno je stvar matematike. Dakle, to su 2 slučaja gdje mi donesemo marku, dobijemo nazad marku, gdje donesemo kunu, vežemo uz marku ili euro ili nešto i dobijemo nazad nakon nekog vremena našu valutu kunu. Slična stvar je bila i sa švicarcem. Ako je netko dignuo 100 tisuća švicaraca, odnosno, franaka kredita, koliko je doista bilo franaka u priči? Možda 10 tisuća tih franaka u pravilu nije bilo, tih franaka u pravilu nije bilo, iza toga je stajala kuna ili je stajao euro u najvećoj mjeri, tek u manjoj mjeri je u sustav ušao stvarno franak. Ti krediti su samo vezani matematički, formulom za tu valutu, mogli su biti tako vezani matematički za bilo što i onda se prema toj formuli računala rata, anuiteti, već sve ostalo što ide u tu priču. Dakle, to su dvije stvari koje se često miješaju, koje treba razlikovati i da, naši građani imaju u velikoj mjeri, što se tiče štednje, štednje u devizama, donijeli su devizu i jednog dana, kada dignut u štednju, dobiti će devizu. To nema nikakve veze s klauzulom, tek jedan manji broj štednji je vezan sa klauzulom i na njih se odnosi klauzula što se tiče depozita. Također klauzula se odnosi na kredite, što je suprotan proces. Mi smo imali svojedobno upozorenje gospodina Rohatinskog, tamo negdje sredinom 2000. kako je valutna klauzula izuzetna štetna za RH, hrvatsko gospodarstvo, Rohatinski, ja nemam uopće dobro mišljenje o njemu, on je jedan od grobara hrvatskog gospodarstva i monetarnog suvereniteta i ako hoćete bankarski agent, ali u tom slučaju je rekao dobru stvar, da mi smo u tom trenutku imali poziciju da vrlo lagano idemo sa procesom kunizacije, da smanjimo utjecaj eura, međutim, Sabor to nije prepoznao niti priznao i možete slobodno pogledati svjedočenje gospodina Rohatinskoga na saborskom Odboru za Agrokor, gdje je eto, on pokajao se i priznao kako je to i zašto bilo. Kada govorimo o valutnoj klauzuli, prije svega govorimo o suvremenitetu, da proširimo malo priču, suverenitet, odnosno, kontrola nad vlastitim područjem, nad vlastitom zemljom, odnosno, donošenje odluka u skladu sa mišljenjem i stavovima većine birača, odnosno, naroda, je osnova politike Živog zida. Tko nama danas kontrolira novac RH? Nažalost to ne kontrolira niti hrvatski narod, niti njegovi predstavnici, nego što se tiče HNB kontrolira ta uska klika, oko guvernera jednog i drugog i trećeg i njegovog savjeta, oni sudjeluju u pisanju svojih zakona o HNB, vidjeli smo danas, o Zakonu za Državnom uredu za reviziju, koji će još više otežati da vidimo što se unutra događa, koji će još više smanjiti transparentnost te institucije, kršeći zapravo Ustav, stavljajući privatnu reviziju, koja radi po narudžbi za novac, iznad Državne revizije, koju zapravo, čijeg šefa imenuje ovaj Sabor i koja bi trebala nama dostavljati analize gdje se kako i što radi, posluje, da bi mi mogli na temelju toga donositi ispravne odluke i politike. To je što se tiče monetarne priče, što se tiče kreditne priče, znamo da je otprilike 95% našeg bankarskog tržišta, govorim o poslovnim bankama, drže strane banke, već iz Austrije, Italije, Rusije, odnosno, ako hoćete i Mađarske, dakle, mi ne možemo, nemamo zapravo od kuda financirati svoje politike. Pitajte male hrvatske obrtnike, pitajte hrvatske poljoprivrednike, pitajte poduzetnike, pod kojim uvjetima i kako mogu doći do kredita. Nekad je to bila noćna mora i danas je to vrlo teško, da je tome tako prepoznala je HDZ, pa se svojedobno najavljivalo osnovati ćemo poljoprivrednu banku, AGRO banku da upumpavamo novac u poljoprivredu, nema ništa bez investicija. Neće poljoprivreda sama od sebe se dignuti. Netko mora uložiti novce ili hrvatska vlada preko subvencija ili AGRO banka preko nekakvog kredita ili HNB na više načina, nažalost, to je zabranjeno ili strani investitor, netko mora staviti novac u taj sustav, da se može razvijati. Međutim, znamo naravno od poljoprivrede, odnosno AGRO banke neće biti ništa, to je jedna HDZ-ova predizborna laž, odnosno, spin gospodina Plenkovića, upravo smo prije ove točke imali izvješće HAMAG BICRO-a taj teret financiranja poljoprivrede pomoću mikro kredita su prebacili na HAMAG BICRO u puno manjem iznosu nego što je potreban i naravno prekasno jer i blagi prolaz kroz hrvatska sela, govori u kojem stanju se nalazimo. Dakle, nemamo kontrolu nad novcem, niti na njegovom stvaranju, niti na njegovoj raspodjeli. Što se tiče medija, najjači mediji su upravo pod kontorlom, odnosno, u vlasništvu stranih korporacija, nemamo medijski suvremenitet, ako se ne varam, u Kanadi postoji čak i zakon, da recimo svega 20 ili koliko posto stranac može biti vlasnik određenog medija. U Hrvatskoj uopće nismo razmišljali na toj razini, što se tiče energetike i tu smo na relativno niskim granama sa trendom pada, već nekoliko puta je probana pokušana privatizacije Hrvatske elektroprivrede, s tom tendencijom se ide i dalje, jer će se na HEP vjerojatno prebaciti gubitci LNG-a. Znamo što se događa sa INA-om, nedavno je pod krinkom europske direktive, odnosno, uredbe, donesen zakon, da se zapravo odričemo svih onih koliko toliko prava što smo imali u INA-i, a i da nismo svejedno nam već 10-tak godina, gospodin Orban kroji energetsku politiku, onda, guši našu INA-u, s ciljem da od nje napravi običnu podružnicu. To je hrvatski plan, a to je njihov plan, a hrvatski plan je očito da im u tome pomogne. Što se toče zakonodavnog suvereniteta tu smo isto na sve manjim odnosno, nižim granama, dok je nekada Hrvatski sabor, rekao je gospodin Tuđman ako se ne varam da je iznad njega samo Bog, odnosno ako hoćete hrvatski narod, danas smo u poziciji da je ovo na neki način teatar apsurda. Prema tvrdnjama g. Šeksa, odluke se donose vani, a i formalno mogli smo čuti da dvije trećine odluka zapravo nad dolazi iz Bruxellesa, o kojima mi ovdje raspravljamo, ali čak i da glasamo negativno, one će se primijeniti. Također razno razni lobiji utječu na hrvatski suverenitet, da ne idem sad u detalje. Što se tiče informacijske infrastrukture, mi nemamo svoju nacionalnu informacijsku, odnosno komunikacijsku infrastrukturu, predali smo ju njemačkom HT-u i sad neki sitni novac dobivamo na temelju prava služnosti, a oni se igraju s tim novcem kako žele pa tako ga izvlače u Luksemburg, u Crnu Goru, stalno sele sjedište, isplaćuju menadžerske ugovore, dok mi plaćamo veoma skupe usluge, dok se otpuštaju brojni ljudi iz te tvrtke, dok u isto vrijeme ne ulažu u infrastrukturu, na samom začelju smo Europe po tom indeksu digitalne razvijenosti. Prema tome i na tom polju smo vrlo slabi. Postavlja se pitanje hoćemo li za koju godinu mi u našoj zemlji odlučivati bilo o čemu, odnosno o ičemu? Ako se ovaj trend nastavi, naravno da nećemo i zato treba tu politiku dokinuti i prekinuti. Što se tiče same valutne klauzule, koja je jedan od stupova ove priče, jer tko ne kontrolira novac i novčanu masu u svojoj zemlji, odnosno njezin ključan dio, taj ne kontrolira zapravo ništa jer se bez novca ne može ni do čega, nama su vrlo slabe poluge na raspolaganju. HNB ne kontroliramo, kreditne institucije u pravilu ne kontroliramo, osim recimo, Croatia banke i HPB-a i nešto malo HBOR-a koji pak nije poslovna, odnosno radi se o investicijskoj banci. U toj poziciji nama politike kroje i provode stane korporacije i strane vlade. U kontekstu, dakle, uvođenja eura također se postavlja pitanje valutne klauzule, pa tako se postavlja pitanje, što kad dođe nova kriza, nova ekonomska kriza, a one dolaze, redovito dolaze, to su ekonomski ciklusi u postojećem financijskom sustavu. Hoće li Europa, odnosno EU, odnosno euro zona preživjeti takvu krizu? Opasno ju je potresla zadnja kriza iz 2008., sjetimo se izjave g. Montija iz toga vremena, imamo 3 mjeseca da spasimo euro i slične. Pogledajmo današnje stanje Europe i euro zone, jednog projekta koji je u svakom slučaju, u najmanju ruku prešao svoj vrhunac i u trendu je pada, ako ne i blizu svome kraju u apsolutnom smislu ili barem u obliku u kojem ga poznajemo. A priznanje tome je i 5 mogućih puteva razvoja Europe koje je iznio g. Junker prije nekih godinu dana. Što će se dogoditi sa zemljama koje imaju euro u slučaju da dođe do kolapsa euro zone? Tko će prihvatiti odgovornost u tom slučaju? Je li se itko to pitao u hrvatskoj Vladi, u HNB-u? Ne, o tome se čak niti ne raspravlja. Nego se jednostrano i pristrano gura ta priča kao bit će nam bolje, evo slušam jučer izjave g. premijera, kao zašto euro, pa zato jer je to velika svjetska valuta, kao bit će bolje financijskom sustavu, bit će bolje gospodarstvu i tako sve ostaje na nekakvim općenitim tezama, na floskulama. Pa u bilo kojem kontekstu, bilo čega mi možemo reći to je dobro za gospodarstvo. To je dobro za gospodarstvo. I sa takvim marketinškim tezama bez prave javne rasprave, bez ulaza u suštinu se donose ovakve ključne odluke. Budući da sam na svega 2 minute, uzet ću samo za primjer Dubrovačku republiku. Možemo si postaviti pitanje je li taj slavni dio naše zemlje bogat i kroz stoljeća dugotrajan bio u toj poziciji i na toj slavi zato što je bio bogat ili zato što je bio slobodan. Što je uzrok tu, a što je posljedica? Je li Dubrovnik bio bogat zato što je bio slobodan ili je bio slobodan zato što je bio bogat? Dubrovnik je bio bogat zato što je bio slobodan. Upravo iz slobode, iz usmjeravanja svih snaga na svoje snage, na ljude oko sebe i na dobrobit sebe i ljudi oko sebe, upravo na tome može i počiva sav progres. Oslanjanje na nekakve tuđe centre moći, oslanjanje na tuđi novac, na tuđi infrastrukturu, na tuđu energetiku, znači da smo ovisni, znači da se nas ništa ne pita o tim temama ili nas se vrlo malo pita ili nas se tek formalno pita i kad god tražite u povijesti jaku državu, prosperitetnu državu, uvijek ćete naći da je to slobodna država, da je to država koja gaji suverenitet, a ne država koja je ulazila u kojekakve saveze, udruženja, ne misleći na svoje interese. Hrvatska očito ponavlja svoje greške još od Stjepana Radića, Pacte convente ili koliko god hoćemo dalje ići u prošlost. Biti mal, odnosno malena zemlja i površinom i stanovništvom, to je činjenica koju ne možemo promijeniti ili vrlo teško možemo promijeniti, ali biti nevažan i biti ovisan, to je izbor. I zato smo dali ovaj zakon u proceduru da dokinemo tu ovisnost, da se usmjerimo na sebe i svoje snage i da svojim novcem razvijamo svoje gospodarstvo. Hvala vam.
Hvala lijepa. Sljedeći klub zastupnika je onaj HDZ-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica kolega Vranješ. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče, zahvaljujem se predlagateljima i poštovane kolegice i kolege i u ime Kluba HDZ-a s obzirom da smo otvorili u ovoj raspravi koja traje već sat vremena jedan širok spektar tema, najviše se provlačila ona vezana za valutnu klauzulu koja je u vrijeme krize pogodila velik dio naših građana, nas same, naše obitelji jer naravno, poremećaj je s tečajom kod plaćanja odnosno vraćanja kredita osjetila velika većina građana i s obzirom da smo išli tako široko razgovarati, ja bi sad ovdje volila i radi naših građana i radi našeg stajališta kojeg želimo iznijeti prezentirati u stvari ovaj zakon, njegovu suštinu, o čemu se radi? Znači, radi se o jednoj stranici, znači, to je Zakon o izmjenama Zakona o deviznom plaćanju i taj prijedlog izmjena ovog Zakona o deviznom plaćanju ima 3 članka od kojih se treći članak odnosi na prijelazne i završne odredbe koji govore kada će ove izmjene stupiti na snagu. S obzirom da imamo dovoljno vremena za tako, ajmo reć suštinski dva članka da ih iznesemo i našim građanima i vama kolegama, želila bi i reći što se u njima nalazi. Znači, u čl. 1. predlagatelj, ovdje, znači, Živi Zid i ne znam je li još neki klub zajedno sa njima, znači, oni predlažu da se kod plaćanja i naplata u stranim sredstvima plaćanja, čl. 15. mijenja i da nije dozvoljeno, znači, da se vrši u stranim sredstvima plaćanja, a između rezidenata i ne rezidenata, kao i svi prijenosi sredstava u RH dopušteni su u slučajevima propisanim zakonom ili odlukom HNB-a i taj dio je tu nejasan što želi predlagatelj i ostavlja pravnu dvojbu oko koje vrste plaćanja HNB je ovlaštena urediti podzakonskim aktom ova plaćanja. U čl. 2. se govori da krediti u stranim sredstvima plaćanja između rezidenata se ne bi smjeli odobriti i da ostali rezidenti ne smiju međusobno odobravati kredite u stranim sredstvima plaćanja. Jednostavno i bili smo i na klubu, kolega Pernar je ispred kluba tu bio, on je samo nama, članovima, ne na klubu, nego na Odboru za financije rekao da je on protiv valutne klauzule, ali mi objašnjenja šta se sa ovim želi postić, nismo dobili i ovaj zakon nema nikakve učinke propisa koje vrlo negativno mogu djelovati na naše građane, naročito na gospodarstvo, na pravne osobe koje koriste mogućnost dizanja deviznih kredita. Isto tako, provedbom, doslovno ovog zakona bismo zabranili da npr. naši pomorci primaju plaće u stranoj valuti i nije nam jednostavno jasno što se sa ovim pokušava dobiti iako predlagatelji spominju i konkretne probleme s kojima se naši građani suočili i različite probleme s kojima se sad suočava i gospodarstvo i RH i koji su nama, pogotovo vladajućima, izazov, ali ovaj zakon od 3 članka bez procijene i propisa može, po našem mišljenju, puno više štetiti građanima, nego biti na korist i ono što mi čujemo od većine građana i što zastupamo je da oni žele da im upravo ova plaćanja u devizama budu jednostavnija i jeftinija, da im se omogući, da im se da sloboda da ako žele da plaćaju u kunama, da ako žele da plaćaju u kreditima, ako žele da dižu u stranim valutama kredite ili da dižu u kunama, naravno, tu oni sami preuzimaju rizik ukoliko se desi, s obzirom da, zbog valutne klauzule nije uključen taj rizik odmah u startu i onda kredit bude jeftiniji i naravno, da kod tečajnih poremećaja kojima se ne samo RH i ljudi koji su u RH uzimali takve kredite su se suočili već i u cijeloj Europi da, naravno da dolazi do problema da, da, da kad se aktivira ta valutna klauzula da će kredit biti skuplji, a i sve što je kolega iznio, a što smatra da nije bilo zakonito i da je bila prevara, na pravosudnim tijelima je da to odluče. Ono što većina građana želi, želi mogućnost slobodnog izbora, ono što, što nama javljaju da mogu plaćat jeftinije, jednostavnije ako žele u devizama, čak i jedan veliki dio, pogotovo u ovom području iz kojeg ja dolazim gdje je turizam, smatra da se što više treba omogućiti plaćanje u devizama radi turističke sezone, velikog priljeva turista, tako da ovaj, i to je nešto što razmatramo, ali do nas dolaze samo zahtjevi da damo što veću slobodu u ovom zakonu, a ne da je ograničimo na ovaj način. Evo, to bi bilo sve u ime kluba, Klub HDZ-a ovi prijedlog izmjena od ova dva, tri članka ne prihvaća. Hvala.
Hvala lijepa. Slijedeći Klub zastupnika onaj HNS-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Stjepan Čuraj.
Zahvaljujem potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege, samo zbilja par stvar, nešto sam pokušao u replikama ovdje malo, koju minuticu više, neke činjenice i ono što je trenutno zapravo, koji bi, ma neću ni govoriti o posljedicama koji bi proistekli iz ovako nečega, mislim da je bitno da znamo gdje smo, zašto smo tu i zašto valutna klauzula. Ja bi samo kroz povijest kad smo ovdje govorili, naravno, da su bile izuzetno veliki rizici kad govorimo o švicarcima, da je puno naših građana i na promjenu tečaja i na promjenu kamatne stope, izgubilo praktički da su nakon 5 godina otplaćivanja kredita bili više dužni nego onda u trenutku kada su ga podigli. Ja se sjećam, pregledavajući malo uvijek i istraživajući tamo 2004., možda 2005. su čak bile najave tadašnjeg ministra financija, ja mislim da je bio kolega Šuker i guvernera da su upozoravali na rizičnost švicaraca itd., međutim, to je vrlo lako, olako prošlo, olako bilo shvaćeno i mislim da se tu više radi o jednoj stvari gdje ljudi nisu bili svjesni svih rizika i zaduživanja. Mi s ovim kada bi ukinuli valutnu klauzulu, naravno, gledamo kada je to zadnji put bilo. Zadnji put je to bilo u Jugoslaviji, pogotovo krajem 80.-tih, tijekom cijelih 80.-tih, pa sve do 89.-te kada je inflacija tada bila preko 2600%, to je onda jednostavno, tada si mogao dobit kredit, ja ne znam tko je uopće tada mogao dobit kredit, a ako i je, tada su bili, ako se ne varam, lombardni krediti i pazite sad ovo lombardni kredit, znači, to manje-više da je neki depozit u pokretninama odnosno u vrijednostima pokretninama, najčešće novcu, može i zlato itd. Bio takav jedan za jedan. To znači ti si morao, ali pazite u čemu, ti si morao dati banci 10 tisuća maraka da bi dobio protuvrijednosti 20 tisuća dinara, ako se ja ne varam. Znači i tada kada je to bilo se, bježao u sigurnu luku, u nama vrlo dobro poznatu valutu i danas građani kada smo govorili o uvođenju PDV, danas, o uvođenju, eura, danas građani upravo štede u toj istoj, skoro istoj praktički valuti kada se promijenila marka u eure, svi su promijenili to i kod nas se sve cijene, pogotovo u nekretninskom biznisu iskazuju u eurima. ... [[Upadica se ne čuje.]] Da, evo, potpredsjednik je tu nešto rekao što smo ovdje ... [[Govornik se ne razumije.]] tada, '80.-tih su kamate recimo i kolegica je to rekla na obrtna sredstva bile 25%, 25% kamate na lombardni kredit. I to je ono nešto što će danas svi oduševljeno prihvatiti. Ja baš ne vjerujem, mislim da ne bi danas nitko onda više mogao dići kredit, šta bi to značilo za gospodarstvo, upravo onaj dio koji bi vodio ka inflaciji, dakle to je, da i naravno mislim da ne moramo tu apsolutno ništa govoriti, da bi nam itekako se onda dogodilo da ljudi krenu iseljavati. Dakle što se tiče samog eura, dvije su glavne, pošto se tu i to provuklo, dvije najveće, ajmo reći bojazni su inflacija i trošak konverzije. I to je, inflacija na razini između 0,2 i 0,3% rasta cijena, 0,23, mislim da sam tako nekako prosjek vidio kod svih zemalja koje su to radili i kod zadnjih koji su prelazili. Konverzija na razini 0,5% BDP-a. To je nešto što apsolutno ne treba olako shvatiti ali to je nešto sigurno što je puno manje nego ono što dobivamo. Dobivamo naravno ukidanje upravo valutnog rizika, o onome o čemu danas ovdje govorimo, uvođenjem eura nema više valutnog rizika. Ono što se želi postići ovim prijedlogom, kada nema valutnog rizika šta se događa? Nestaje rizika, aprecijacije ili deprecijacije kune, to znači svaki investitor više ne mora na to računati kada gleda investicije, to znači da određivanje same visine kamatne stope je manje jer je naravno jedan od bitnih faktora utvrđivanja visine kamatne stope i rizik i transakcijski troškovi naravno, tu je i marža itd.. I mi danas imamo kod nas otprilike prosječno 3,9, u Europi 1,9. I sigurno uvođenjem eura bi se smanjila ta kamatna stopa. Znači zaduživanje bi bilo jeftinije, to bi sigurno značilo veći ekonomski moment za naše gospodarstvenike i naravno i za građanstvo. Jer ja se sjećam '80.-tih i sjećam se da moji roditelji kao pravnici baš nisu mogli dobiti kredit za riješiti svoje stambeno pitanje, jednostavno nisu jer nisu imali određeni iznos maraka da bi to u omjeru 1:1 pretvorili u neki kredit. I trebala je neka debela veza očigledno da se to i dobije a pitanje još po kakvoj kamati. To je to. To se vraćam unazad. Mislim da sigurno da se možemo senzibilizirati, ja isto mogu reći i podržavam sve sudske postupke što se tiče slučaja Franak i mislim da tu nitko i u krajnjoj liniji prijašnja Vlada je intervenirala i zamrznula tečaj i mislim da je tu trebalo nešto riješiti. Mi ne možemo nekog natjerati da daje novce besplatno, neće i to moramo biti svjesni jer to su njihovi privatni novci. Mi možemo postaviti pravila igre u kojima moramo maksimalno zaštiti građane. To da i to je monetarna politika, kaže gubimo svoju monetarnu neovisnost. A mi imamo monetarnu neovisnost tako da je sva naša valuta pokrivena u eurima. Pa šta da se dogodi nešto euru šta bi mi danas sa kunom radili? Ništa. Da prebacimo te eure u kune i da držimo devize, odnosno rezerve u kunama, ajme meni, kakav je to rizik i tko bi onda odgovarao? Šta da nam se opet dogodi galopirajuća inflacija, šta bi onda radili? Imali bi da ljudi ne bi imali šta jesti na ulicama, ne daj Bože. Naravno to su najcrnji scenariji i to sigurno neće se dogoditi. Moramo biti odgovorni, moramo sigurno i tu se mogu složiti napravit sve što treba da se svi, taj rizik minimizira, da nema više tih ekstra profita, da nema više tih nepoštenih trgovačkih praksi, da se prodaje nešto što se jasno ne kaže koji su rizici. I to je ono što svi podržavamo u krajnjoj liniji. Ići u jednu krajnost, da se ukidaju, ustavi da se ukida mogućnost ljudima da dobiju kredite, da riješe stambena pitanja, da započnu svoje poslove. Jer de facto nećete ti više biti tko imati posuditi novac po ovakvim uvjetima jer ljudima će biti prerizično. E to sigurno nismo ovdje i moramo biti odgovorni da takve stvari i objasnimo u krajnjoj liniji ljudima i šta znači uvođenje eura za našu zemlju koja je i ovoliko i onoliko toliko naslonjena na eura da samo je pitanje makroekonomske i stabilnosti i svih onih parametara koje mi trebamo ispuniti i to mora biti cilj a ne samo uvođenje platežnog sredstva, to je posljedica, cilj mora biti ono sve što se treba ispuniti i napraviti da taj euro može biti kod nas. I sigurno da će tada dovesti do novog zamašnjaka gospodarstva i do nove isto također stabilnosti pogotovo u visinama kamatne stope i samih kreditnih zaduživanja naših građana. Evo, naravno Klub HNS-a neće podržati ovaj prijedlog.
Hvala lijepa. Sada ćemo pozdraviti na galeriji učenice i učenike Gornjogradske gimnazije iz Zagreba. [[Pljesak.]] Pa će sljedeći u ime predlagatelja govoriti poštovani zastupnik Branimir Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepa uvaženi potpredsjedniče. Zastupniče Čuraj, znači vi u biti predlažete isto ono što su predlagali i na neki način političari '19.-tog stoljeća koji su bili skloni suradnjom sa Mađarskom i Njemačkom a koji su se zvali unionisti, zanimljivo ime, bilo bi primjenjivo i danas. Mogli bismo i vas nazvati unionistima koji se zalažu … ... [[Upadica se ne čuje.]] Dobro, unionisti u svakom slučaju. Ja bih htio pitati vas da li je Hrvatska zadužena zemlja ili nije, da li ste vi osobno zaduženi kao hrvatski građanin ili niste? Jeste, u redu. Recite mi zbog čega onda tražite da prije nego što recimo otplatimo svoje dugove ili ih svedemo na neku normalnu mjeru prihvatimo plaćanje grčkih dugova. Znači mi u ovom trenutku dok imamo kunu ne moramo plaćati grčke dugove onoga časa kad uvedemo EUR-o mi ćemo morati plaćati dugove Grčke. Slovenija plaća dugove Grčke, zato što ima EURO-o. Vi ne kažete da uvođenje EUR-a će nas koštati 10 milijardi kuna, 10 milijardni kuna, to vam je službena procjena gospodina Vujčića, ne moja. Počevši od ne znam prilagodbe zakonske, administrativne, računovodstvene, same izrade novčanica, morat ćemo prebaciti jedan dio rezervi u Europsku središnju banku itd. Vi kažete, vi kažete, mi kad damo našu valutu Europi mi ćemo biti sigurni od valutnog, od valutnog rizika, da, ali mi više nećemo imati samostalnost. Jeste li vi samostalan čovjek ako vam ja sad uzmem novčanik i držim ga kod sebe? Jeste li samostalni, niste, uzeo sam vam jedan od glavnih elemenata vaše samostalnosti. Vi ne kažete, vi ne kažete, možete mi replicirati ovo je izlaganje predlagatelja, ovoga, vi ne kažete da ćemo uvođenjem EUR-a dobiti više cijene, evo imate analizu Slovenskog instituta gdje je znači Slovenac prije ulaska u EU mogao kupiti 900 kava, danas ih sa povišicom plaće može kupiti 800, znači šta vam znači povišica plaće, ako su vam cijene otišle gore. Šta mi znači ne znam povišica 100 kuna, ako mi struja poskupi 200 na primjer. Dalje, vi ne kažete da ćemo uvođenjem EUR-a dobiti nove poreze, nove poreze. Ne može se vodit monetarna politika sa različitim porezima i tu će EU ići na ujednačavanje fiskalne politike i prije svega uvođenje poreza na nekretnine, za koji otvoreno da se vaša strančica HNS najviše zalaže. Znači vi želite uvesti taj porez na nekretnine, vi ste preuzeli Ministarstvo graditeljstva i na mala i velika vrata ovoga stalno radite na tom porezu. Ako ste protiv toga poreza, ja vas molim da kažete, ali recite to iskreno, a ne ko ministar Marić koji danas jedno kaže, pa onda nakon par godina to isto, to isto poriče. Prema tome, Hrvatska valuta, vlastita valuta je odlično sredstvo gospodarskog razvoja. Ponavljam još jednom imate primjer Islanda, imate primjer Češke, imate primjer Poljske, imate primjer Rumunjske, imate primjer Mađarske, koje su sve u određenom periodu krize jednostavno dovodile svoju valutu u realan tečaj, kako bi potaknule izvoz, a smanjile uvoz i samim time podigle razvoj BDP-a. Pogledajte Rumunjska vam je rasla jedan od proteklih kvartala 8,5%, 8,5% a nemaju EUR-o niti ga misle uvesti. Pogledajte npr. jednu Tursku, koliki je bio pritisak inflatorni, smišljeni naravno iz financijskih krugova da se lira oslabi, ali nije oslabila, nije oslabila. Turska je danas članica G20. Čega je Hrvatska članica? Hrvatska je članica smetlišta 20. I to je, to je nažalost ovoga vaša politika gdje vi jednostavno želite razorit još ovo malo što je ostalo. Poslati ove mlade neka idu, kud idu i ovdje ostati vi sa ovoga vašom strančicom vječno na vlasti samo zato, samo zato da bi vlast bila sama sebi svrha. Znači mi idemo za time da nismo unionisti, da nismo podanici, da smo slobodni ljudi i da možemo sami, bez EU i EUR-a stvoriti dobro društvo, štoviše da možemo stvoriti državu u koju će se europljani htjeti useliti, useliti, a ne državu iz koje će se ljudi samo htjeti iseliti van. Hvala lijepo.
Imamo repliku poštovanog zastupnika Stjepana Ćuraja.
Evo zahvaljujem, poštovani kolega Bunjac, ja vas molim ovaj bez obzira na silinu vaših prijedloga, ja nikad nisam ovdje niti javno ništa rekao pogrdno, loše, niti vas osobno, niti vaše stranke bez obzira kakvu god glupost vi bili izvalili. To je vaše pravo. Što se tiče poreza na nekretnine, pogledajte malo novinske članke. U vladi s SDP-om i u vladi d HDZ-om, tko je zaustavio taj porez? HNS. Zašto, mi smo zato da se radi cjelokupno rješenje poreza na imovinu, a ne kažnjavat ljude koji nisu štedjeli neg su ulagali u nekretnine pa sad idemo ih kaznit. Znači zbog nas danas tog nema, a ne obrnuto. I da vas pitam još zakraj bez obzira što nemamo EUR-o znate li koja je bila cijena u nekom MacDonalds indexu hamburgera 2002. godine u Hrvatskoj? 3 kune, koliko je danas 7. Jel to zbog EUR-a? To je u 15 godina, u 15 godina koja je bila prosječna plaća, koja je bila minimalna plaća, ispod 2.000 kuna tada, nije nam ništa EUR-o tu pomogo. Tako da i kad dođe EUR-o to isto neće bit …/nerazumljivo/…
Odgovor poštovanog zastupnika Bunjca.
Hvala vam zastupniče Ćuraj, ja nikada nisam išao protiv vas osobno, to ste vi nešto krivo zaključili. Za razliku, za razliku od vas kojima je samo bitno da članovi vaše stranke prosperiraju u društvu, mi u Živom zidu želimo da svi ljudi budu sretni pa i vi. Znači mi želimo da bude sretan i gospodin Ćuraj i gospodin Reiner, zašto ne, nema veze što vi niste u našim strankama, nema veza što se naša mišljenja razlikuju. Ali je vaš mišljenje da vi možete biti sretni samo ako se, ako mi nestanemo. To je, to je problem. Znači vi idete za time, vi ovaj zakon aprior odbacujete čim gore piše Živi zid on ne valja. Evo danas smo branili amandmane 1000 puta smo branili amandmane bilo koji zakon, nikada ni jedan, apsolutno ni jedan nije prošo. A ja vam garantiram da smo mi dio vladajuće većine da bi prošli svi do zadnjega. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Ćuraj u čemu je povrijeđen Poslovnik?
Članak 238. kolega je omalovažavao zastupnika govorio je o mojoj osobnoj doživljavanju sreće i povezao je to sa Živim zidom. Dakle apsolutno nikakav problem sa vašom strankom, a neka i bude vladajuća ako to ovi građani izaberu onda to vjerojatno mi i zaslužujemo bez obzira koliko to strašno može bit. Tako da molim vas samo da ga upozorite predsjedavajući da ne vrijeđa druge zastupnike.
Dobro, nije, nije povrijeđen Poslovnik i molim vas nemojmo, nemojmo zlorabit tu instituciju. Sad ćemo preći na pojedinačnu raspravu, prvi će govoriti poštovani zastupnik Ivan Pernar, izvolite.
Uvažene dame i gospodo, pa htio bi reći da sam žalostan što tema valutne klauzule na kredite, odnosno monetarne okupacije naše zemlje i stavljanje naše zemlje u ovisan položaj o stranom izvoru novca zanima tako mali broj zastupnika. Međutim, to me ne čudi zato jer se u našem društvu uvijek nameću neke teme od kojih nema kruha, nekakve svjetonazorske teme o kojima se puno raspravlja a u stvarnosti se za život ljudi ne mijenja ništa. Sada kada se raspravlja o tome jesu li krediti sa valutnom klauzulom ili ne, e sada tu nema uvaženih dama i gospoda, barem velike većine njih. Ono što želim reći je sljedeće, zastupnik Čuraj straši javnost riječima da ukoliko se ukine valutna klauzula na kredite, ukoliko kuna bude jedino sredstvo plaćanje u Hrvatskoj da bi moglo doći do pojave ekstremnog siromaštva, društvenog raslojavanja, ekonomskog sloma itd.. Međutim, ja bih ga htio podsjetiti da u trenutku kada je Hrvatska bila u Jugoslaviji, toj i takvoj Jugoslaviji kakvu se prikazuje kao babarogu i strašilo, ljudi ne da su mogli dobivati kredite koje su vraćali i to vrlo glatko, nego su dobivali stanove, i to ne jedan, ne jedan čovjek. Tko je danas od firme dobio stan? Ja ne znam tog čovjeka. A ja mogu reći da je moja tetka dobila stan koja nije bila član partije, moj djed je dobio stan, također nije bio član partije i dobili su mnogi drugi ljudi koji nisu bili članovi partije. Mogu posvjedočiti da moji roditelji koji nisu bili članovi partije nisu dobili stan ali su dobili kredit koji je pojela inflacija. Eto to vam je i onda su s tim kreditom kupili sebi stan. Taj sustav kakvim vi strašite ljude je bio takav da je omjer radnika i umirovljenika bio 3:1, to je bio sustav u kojem se radilo, u kojem se proizvodilo, sustav u kojem je bilo dovoljno novaca, sustav u kojem nije bilo blokiranih građana, sustav u kojem se nije ljudima iskapčalo vodu i struju radi dugova. Sustav u kojem su ljudi mogli graditi vikendice na moru i u unutrašnjosti. Sustav u kojem ljudi nisu bili u strahu od FINA-e, od ovrha, sustav u kojem se nisu bojali da će sutra ostati bez posla. To je bio sustav u kojem je doktor mogao pronaći posao. Danas moja vlastita žena koja je završila stomatologiju traži posao mjesec dana i još uvijek ga ne može naći. Vi pričate ovdje o stručnosti i školovanju, o tome kako je ovaj sustav dobar i idealan. Pa evo ako je sustav dobar i idealan kako to da moja žena koja je dobar zubar ne može pronaći posao? Završila je fakultet, zna raditi zube, ha, nema posla? Što vam hoću reći? Da ovaj sustav ne da nije dobar, ne da nije uspješan, on je dokazano loš i dokazano neuspješan. To možete vidjeti po tome koliko ima loših kredita, po tome kolika su poduzeća propala zato jer nisu mogla vratiti kredite. Koliki su ljudi dobili ovrhe na računima i nad nekretninama i pokretninama zato jer nisu mogli vratiti kredite. A vi kažete da, da, da kao onda u socijalizmu nije mogao svatko dobiti kredit. Ma je li gospodine Čuraj? A šta, sada svatko može dobiti kredit? Pa vi mislite ako vi kao saborski zastupnik možete dobiti kredit da ga mogu i drugi dobiti. Pa probajte dobiti kredit, odnosno probajte ove ljude koji su s blokiranim računima pitati koliki će im kredit dati u banci. Pitajte ljude koji rade sezonski ili za minimalac od 3000 kuna koliki kredit mogu oni u banci dobiti, pitajte ih. Pitajte ih može li čovjek sa 3000 kredita ili neka žena koja radi u pekari dobiti stambeni kredit. A tada su ljudi u socijalizmu dobivali i stanove i kredite. I to kredite koje su vratili za par godina a ne koje su vraćali 10 godina pa su nakon 10 godina bili dužni isto koliko su bili i u samom početku. Pa ovaj sustav je prevarantski, zar to ne vidite? Pa zar je moguće da je hrvatski narod izgubio kolektivno sjećanje, da je došlo do kolektivne amnezije i sinkope tipa Modrić, Horvatinčić, da se više ničega ne sjećaju? Zar je moguće da se ne sjeća da je nekad bilo puno više radnih mjesta, da se puno više proizvodilo, da nije bilo rupa u mirovinskom fondu, da se živjelo u miru, da se nije živjelo u strahu od toga kada će doći rata kredita pa hoćemo li imati za kredit, hoćemo li imati za hranu? Tada nisu poljoprivrednici koji su se bavili, koji su se bavili zemljom nisu strahovali kome će prodati plodove svoga rada, nisu se bojali toga da će uvozni krumpir, uvozna mrkva ili uvozna jabuka biti ili uvozni kukuruz jeftiniji od njihovog. A zašto se toga nisu bojali? Baš zato jer je bila slaba valuta dinar, baš zato jer je bio realan odnos snaga domaće i strane valute. I svima je bilo jeftinije kupovati domaću hranu naravno. Naravno, zašto bi netko kupovao uvozno kada je domaće jeftinije? A danas je obratno. Pogledajte primjer Borova, pogledajte koliko je Borovo nekad ljudi zapošljavalo, koliko zapošljava sada, ugašen je gigant. Pogledajte koliko se mlijeka proizvodilo u toj i takvoj Jugoslaviji a koliko se proizvodi danas. Pogledajte, usporedite brojke. Nekad je Hrvatska hranila druge, sada sa ovim sustavom ne može prehraniti ni sebe. I sada bih htio radi mladih ljudi koji će se jednog dana naći u ovom vrzinom kolu u kojem nas je kreditni sustav s centralnom bankom kao mjenjačnicom ugurao, radi njih želimo objasniti što se zapravo sa centralnom bankom događa. Ukoliko bi naša centralna banka HNB davala kredite poslovnim bankama a onda te poslovne banke dalje nama, tada bi ti krediti bili u kunama jer je izvor za te kredite u kunama iz centralne banke. Međutim, ukoliko domaće poslovne banke posuđuju vani devize koje u HNB-u samo razmjenjuju kune i onda te kune plasiraju sa valutnom klauzulom zato jer je pokriće za njihov vanjski dug, a ne u kunama iz centralne banke, onda je jasno da je centralna banka mjenjačnica da ne vrši ulogu centralne banke. Ali najbanalniji i najjednostavniji način da shvatite zašto je HNB mjenjačnica je sljedeći. Po čemu se određuju zatezne kamate? Po kamatnoj stopi eskontnoj HNB-a ili po eskontnoj stopi, odnosno po Euriboru, Liboru i čemu već. Eh, kamate se više ne određuju zatezne po eskontnoj stopi HNB-a … ... [[Upadica se ne čuje.]] nego su kaže gospodine Čuraj propisane zakonski. Kaže da, a što to znači? Pa to znači da je potpuno svejedno kolika je eskontna stopa HNB-a. A zašto? Zato što HNB ne vrši ulogu centralne banke pa je samim time potpuno nebitno kolika je ta eskontna stopa kada je jasno da će ona uvijek biti takva da će biti poslovnim bankama jeftinije vani posuditi eure nego u HNB-u kune. Ovaj sustav koji ste vi stvorili, vi možete uvjeriti kolege iz HNS-a da je on ispravan. Ali ja sam siguran da ove mlade ljude na galeriji ne možete uvjeriti da je taj sustav dobar i pošten jer nije ni dobar, ni pošten, ni prema njima, ni prema njihovim roditeljima a neće biti ni prema njihovoj djeci. Hvala.
Imamo jednu repliku poštovane zastupnice Grozdane Perić, izvolite.
Poštovani kolega vi ste jugonostalgičar i ne znate kako je to bilo u ono doba kada se specijalizacija čekala desetljeće, kada su bile mnoge nestašice benzina, praška, kave, kada se vozilo par-nepar, dakle vi zagovarate sve ono što je bilo u Jugoslaviji koju smo proživjeli i preživjeli. I ove mlade ljude navodite na nešto što je zapravo pokazalo, pokazali ste da sve što se napravilo da se stvori ova država da je to bezvrijedno. Pa to je prestrašno, pa mnogi njihovi roditelji su zapravo ginuli i naši i da bi na takav način mogli govoriti o nekom bivšem sistemu. Mi moramo stvarati bolju državu, bolje uvjete, pravednije za sve.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Pernara.
Gospođo Perić, vi kažete da sustav koji je danas stvoren da je bolji od onoga koji je bio ako sam vas dobro shvatio. Taj sustav koji je bio, imao je svoje mane ali pogledajte koliko je stanovnika Hrvatska imala tada a koliko ima sada. Pogledajte koliko djece u školama je bilo prije nego je HDZ došao na vlast '90.-te i koliko sada ima djece u školama. Vi odmahujete glavom i dovikujete nije točno, ali vi znate što je istina, znate da je došlo do rapidnog pada broja stanovnika, rapidnog pada broja učenika i rapidnog pada broja zaposlenih i zato mirovinski sustav ne funkcionira i zato umirovljenici kopaju po smeću gospođo Perić. Zato imaju blokirane račune jer nemaju novaca za plaćanje režija. Možete lagati puno ljudi puno vremena ali ne možete lagati sve ljude svo vrijeme. I danas je vašim lažima došao kraj.
Hvala lijepa, hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava trebala je biti poštovanog zastupnika Gorana Aleksića, nema ga, gubi pravo na govor. Pa će završno u ime Kluba zastupnika govoriti poštovani zastupnik Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege. Ja bih se samo htio za kraj osvrnuti na izjavu zastupnika Čuraja da je guverner upozoravao ljude da su krediti opasni. Znači on se ponašao poput meteorologa. Znači ja vas upozoravam da će sutra padati kiša, da će biti bura na moru ili recimo kao župnik u crkvi, ja vas upozoravam da trebate poštivati 10 Božjih zapovjedi a ako ih ne poštivate to je onda vaša odgovornost. Znači nije njegov posao da upozorava nego je njegov posao da radi, on ima plaću 36 tisuća kuna da bi regulirao financijsko tržište. I ako ništa drugo nismo uspjeli postići ovim zakonom i cijelom tom aferom sa valutnom klauzulom onda smo barem uspjeli postići da sada nakon 10-ak godina je guverner konačno sišao s oblaka i shvatio da treba djelovati a to je učinio upravo prošli tjedan kada je zabranio kredite gotovinske u iznosima do 300 tisuća kuna. To je trebao napraviti davno prije sa kreditima u švicarcima i sa brojnim drugim toksičnim proizvodima kao što su bili krediti RBA zadruga itd.. I upravo zbog toga je i Živi zid izišao sa ovom inicijativom i na neki način je to sada i rezultat, konkretan našega djelovanja da se u budućnosti neovisno o tome da li guverner spava na ušima ili kako drugo da se takvi problemi više ne bi dešavali. A vi samo i dalje ostavite valutnu klauzulu i sutra kada se građani ponovno nađu u problemima onda sliježite ramenima i govorite da niste znali, da niste mogli itd. Smatram da je potrebo djelovati a ne da je potrebno upozoravati, lamentirati i voditi jednu raspravu koja više priliči nekakvoj birtiji nego ozbiljnom vođenju države. Toliko od nas, pa evo ukoliko i ovaj zakon ne prođe htio bih ipak na kraju reći da je Živi zid već sada nešto postigao a sasvim sigurno glavne probleme, ključne probleme ćemo riješiti i onoga dana kada budemo u mogućnosti ... [[Govornik se ne razumije.]] u vlasti, toga dana će ovaj zakon sasvim sigurno zaživjeti. I to je naša glavna poruka svim onima koji su trpjeli posljedice valutne klauzule posljednjih desetljeća. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sada će u ime predlagatelja govoriti poštovani zastupnik Ivan Pernar, izvolite.
Uvažene dame i gospodo, nekad se zemlje porobljavalo silom, nekad se oružjem vuklo ljude u ropstvo. Danas se ljude porobljava kreditima, danas se ljude porobljava dužničkim ropstvom, danas se zemljama upravlja dugom. I danas su na vlasti vjerovnici neovisno o tome za koga glasuju dužnici. Smisao, odnosno posljedica takvog odnosa je suspenzija demokracije, suspenzija narodne volje i činjenica da je danas potpuno nebitno što narod misli. Zašto? Zato jer će ionako na kraju biti onako kako kreditori odluče jer su kreditori ti koji zapravo imaju stvarnu vlast. To je problem današnjeg vremena. Mi živimo u doba vladavine duga, u doba vladavine kreditora, u doba vladavine vjerovnika. Takav sustav nije nastao sam od sebe, netko ga je stvorio i on nije stvoren radi dobrobiti 99% ljudi koji su dužnici nego radi interesa 1% onih koji su vjerovnici na vrhu piramide moći, koji su privatizirali proces stvaranja novca i koji su zapravo učinili da su oni ti koji imaju de facto stvarnu vlast nad zemljama. Naš Zakon o ukidanju valutne klauzule na kredite, odnosno naš cilj da se to ukine kroz izmjene Zakona o deviznom poslovanju i onog o obveznim odnosima je korak na putu u smjeru ka ekonomskoj, odnosno monetarnoj neovisnosti naše zemlje. Oni koji su vas doveli, odnosno oni koji su nas doveli u stanje potpune propasti ne mogu nas izvući iz problema. Oni koji su doveli naše društvo na rub siromaštva i politika koju su oni provodili i monetarna i ekonomska ne mogu nas izvući iz ovih problema. U ovom raslojavanju društva koje kreditni sustav radi, u ovoj podjeli 1% elite i 99% nas ostalih ekstremno siromaštvo je neizbježna pojava, ekstremno siromaštvo je nemoguće izbjeći. Zato jer ako s jedne strane imate enorman novac i enormno bogatstvo, a ako je novac dug jasno je da sa druge strane tog spektra negdje mora biti enorman dug, enormna besparica i enormno siromaštvo. Ovaj sustav u kojem nekolicina ljudi na svijetu ima bogatstva kao i 2 milijarde drugih ljudi jasno vam ukazuje da je nužno reformirati monetarni sustav i da bez reforme monetarnog sustava neće doći do promjene u društvenim odnosima. Ovaj sustav će učiniti sve da uvjeri ljude da je zlo dobro, da je laž istina, da je crno bijelo, da je propast uspjeh, da je pakao raj. I da ono što ne može funkcionirati danas niti je funkcioniralo u prošlosti će uspješno funkcionirati u budućnosti. Ekonomski sustav koji je postojao prije '90.-te je imao svojih mana, međutim sve te mane koje je on imao zajedno nisu dovele do toga da broj stanovnika naše zemlje rapidno pada, da je odnos radnika spram umirovljenika 1:1 da imamo rapidan broj pada učenika u školama iz godine u godinu i da zapravo mi kao društvo, kao narod nestajemo. Ono što nije u Jugoslaviji napravljeno ta eutanazija hrvatskog naroda danas tu eutanaziju vrši vladajuća kasta, ne zato jer ima nešto protiv hrvatskog naroda, već zato jer se stavila u službu stranih entiteta, stranih centara moći koji gaze preko ljudi kao preko leševa. Igrom slučaja u Hrvatskoj žive Hrvati pa sustav taj gazi nas Hrvate. Ali u svakoj zemlji taj sustav eksploatatorski kolonijalni ugnjetava lokalno stanovništvo. Ovom prilikom sa govornice pozivam hrvatski narod na pobunu ali ne pobunu protiv jedne stranke ili jedne osobe nego pobunu protiv sustav koji ih drži u ropstvu a kojeg predstavljaju skoro sve stranke osim Živog zida, nažalost. Pozivam ih na pobunu protiv neznanja. I pobunu s ciljem da se traži pravo znanje, ono znanje kojeg nema u školama, ono znanje koje skriveno od javnosti. Ono znanje koje javnost ne smije saznati jer kad bi saznala, kad bi imala svijest o tom znanju, drukčije bi odluke birači donosili na izborima. Nažalost, sve dok će birači na izborima glasati za one koji su za kreditore, za Bruxelles, zakone će pisati kreditori i Bruxelles. Sve dok građani glasati za one gledaju interese 1% pa jasno je da će interesi njih 99% biti gurnuti u stranu. I nemojte se zavaravati hrvatski narode, nemoj vjerovati u laž da je moguće da je tvoja zemlja u dužničkom ropstvu a da si ti slobodan. Nemoj se hrvatski narode, zavaravati da naši političari su marionete a da ćeš ti moći raditi ono što misliš. Ne, ne, ne, ako se vrhom vlasti upravlja, i tobom će se upravljati. Ako je zemlja u dužničkom ropstvu, i ti ćeš biti u dužničkom ropstvu. Ako je zemlja u podređenom položaju, i ti ćeš biti u podređenom položaju. Ako je sustav koji upravlja našom zemljom nepravedan i ako se našom zemljom nepravedno upravlja, i ti ćeš biti žrtva nepravde. Ako su sustav generira enormno bogatstvo i enorman novac iz Hrvatske daje van svake godine na otplatu kredita preko 35 milijardi kuna, ako još milijarde 4 dajemo za članstvo u EU i ako još milijarde banke isišu iz zemlje kroz tzv. izvučenu dobit, pa zapitaj se hrvatski narode, šta će tebi ostati. Oni više od 20 Peljeških mostova godišnje isisavaju iz Hrvatske, a ti umjesto da živiš u svojoj zemlji si prisiljen nju napustiti. Hrvatski narode, probudi se. Vrijeme je za promjene. Hvala.
Hvala lijepa. Time bih ja zaključio raspravu o ovoj točci, a o njoj ćemo glasovati kad se steknu uvjeti. Završit ćemo sa današnjim radom a sjednica se nastavlja u srijedu 13. ožujka u 9 i 30 sati. Raspored rasprava za tjedan od 13. do 15. ožujka dostavit će se tijekom idućeg tjedna. Hvala vam lijepa i ugodno popodne. SJEDNICA PREKINUTA U 14,51 SATI
Prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o deviznom poslovanju, prvo čitanje, P.Z. br. 355. Predlagatelj je Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje sljedeći zaključak, ne prihvaća se prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o deviznom poslovanju, molim glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno, 80 glasova za, donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela. I prelazimo na dnevni red. Prva točka: - Izvješće o radu Državnog ureda za reviziju za 2018. Podnositelj: glavni državni revizor na temelju članka 9. Zakona o Državnom uredu za reviziju. Raspravu je proveo Odbor za financije i državni proračun a Vlada je dostavila mišljenje. Molio bih sada predstavnika podnositelja da da dodatno obrazloženje izvješća, poštovani glavni državni revizor Ivan Klešić. Izvolite.