Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 26. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnjega nadaljevanja seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Anton Anderlič, Alojz Posedel, Franci Kek, Zvonko Lah, Miro Petek, Samo Bevk od 15. ure dalje in Matjaž Zanoškar. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O DOHODNINI V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 27 poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 27 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Jožetom Tankom, zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem predstavniku predlagateljev zakona Radu Likarju.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lepo pozdravljeni, gospod minister, spoštovane kolegice in kolegi! Z vključitvijo Slovenije v EU si vse več slovenskih državljanov išče in tudi dobi delo in zaposlitev v državah članicah, med njimi tudi kot funkcionarji in uradniki v inštitucijah Evropske unije. Posledično je treba ustrezno prilagoditi tudi nacionalno zakonodajo, ki se tiče obdavčevanja teh oseb. S predlagano novelo zakona želimo za vse funkcionarje in uslužbence inštitucij in finančnih organov EU, ki so napoteni na podlagi sklepa Vlade Republike Slovenije oziroma Državnega zbora, uvesti enako obdavčitev, kot to sedaj velja za poslance Evropskega parlamenta. Iz sedaj veljavnega zakona o dohodnini izhaja, da so funkcionarji inštitucij in finančnih organov, razen poslancev Evropskega parlamenta, oproščeni plačevanja dohodnine v Sloveniji in plačujejo davek samo Evropski uniji. Izhajajoč iz načela enakosti in pravičnosti, se nam tako razlikovanje zdi nedopustno. Naše stališče je, da mora biti obdavčitev enaka za vse funkcionarje evropskih inštitucij in tudi za uslužbence, ki so v navedene inštitucije napoteni na podlagi sklepa Vlade oziroma Državnega zbora. Cilj predloga zakona je torej uvedba enake obdavčitve vseh funkcionarjev in uslužbencev inštitucij in finančnih organov EU, ki so napoteni na podlagi sklepa Vlade Republike Slovenije oziroma Državnega zbora, in sicer na način, kot že sedaj velja za poslance Evropskega parlamenta. Poslanci Evropskega parlamenta morajo namreč dohodke napovedati v Sloveniji in plačati razliko v dohodnini, če je davek, odmerjen od teh dohodkov, na ravni EU nižji kot dohodnina, odmerjena od teh dohodkov v Sloveniji. Ostali funkcionarji inštitucij in finančnih organov EU pa plačujejo davek samo Evropski uniji in so oproščeni plačevanja dohodnine v Sloveniji. Poglavitna rešitev zakona je, da se med dohodke iz zaposlitve oziroma dohodke iz delovnega razmerja štejejo dohodki, prejeti v zvezi z opravljanjem funkcije v inštitucijah Evropske skupnosti, Evropski centralni banki, Evropski investicijski banki in Evropskem investicijskem skladu. Predlog novele zakona v Poslanski skupini SDS vlagamo drugič, saj v prvem poskusu ni bilo zadostne podpore. V novembru 2010 smo namreč v postopku imeli dve noveli zakona o dohodnini istočasno. Naša novela je urejala obdavčitev evrofunkcionarjev, vladni pa obdavčitev kmetijskih subvencij. Obe področji urejata obdavčitev fizičnih oseb. Zanimivo je, da je vladni predlog, ki je predvideval obdavčitev subvencij in obvezno vodenje poslovnih knjig za kmetijska gospodinjstva, katerih KD presega 7 tisoč 500 evrov, dobil podporo s strani vladajoče koalicije. Naš, ki tako kot ta, ki je danes pred nami, ureja enakopravno obdavčevanje vseh evro funkcionarjev, pa ne. Predlagam, da novelo zakona v prvem branju podpremo, in tako ostane zakon v obravnavi, v drugem branju pa ga po potrebi dopolnimo in popravimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade. Besedo ima dr. Franc Križanič, minister za finance.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, poslanke in poslanci! Dovolite, da na kratko predstavim mnenje Vlade v zvezi s to zakonodajno ponudbo. Skupina poslancev, s prvopodpisanim Jožetom Tankom, je predložila Državnemu zboru v obravnavo Predlog zakona o spremembah Zakona o dohodnini, v katerem predlaga, da se dohodki rezidentov Slovenije, ki jih prejemajo kot uslužbenci Evropske unije, obdavčijo z dohodnino na način, kot to velja za poslance Evropskega parlamenta. Svoj predlog utemeljujejo s tem, da je treba davčni položaj teh uslužbencev izenačiti s položajem poslancev Evropskega parlamenta iz Slovenije. Vlada ugotavlja, da je davčna obravnava dohodkov rezidentov Slovenije, ki prejemajo dohodke kot zaposleni v institucijah Evropske skupnosti, Evropski centralni banki, Evropski investicijski banki ali Evropskem investicijskem skladu, določena s protokolom o privilegijih in imunitetah Evropske unije, ki ga je Slovenija sprejela z vstopom v Evropsko unijo. V tem protokolu, ki je mednarodna pogodba, je določeno, da so uradniki in drugi uslužbenci skupnosti dolžni plačevati davke v korist skupnosti od plač, mezd in prejemkov, ki jih prejemajo od skupnosti, in da so oproščeni nacionalnih davkov od teh plač, mezd in prejemkov. Se pravi, njihove davščine od teh dohodkov so dohodek evropskega proračuna oziroma proračunov inštitucij, kjer delujejo. V protokolu ni dana možnost državam članicam, da drugače uredijo davčni status dohodkov navedenih uradnikov in drugih uslužbencev. Upoštevajoč navedeno, je v zakonu o dohodnini določena tudi davčna obravnava teh dohodkov. Iz navedenih razlogov menimo, da bi bilo sprejetje predloženih sprememb posameznih členov v zakonu o dohodnini nesprejemljivo in v nasprotju z mednarodnimi obveznostmi, ki jih je sprejela Republika Slovenija. Spoštovani! Naj na kratko pojasnim drugačen davčni položaj poslancev Evropskega parlamenta, ker tu je pravzaprav torišče problema, o katerem bomo razpravljali pod to točko. Nasprotno protokolu je namreč v statutu poslancev Evropskega parlamenta, v katerem je določena pravica poslancev Evropskega parlamenta do plače in drugih dohodkov, določeno, da države članice lahko te dohodke obdavčijo v skladu s svojo nacionalno zakonodajo ob izpolnitvi določenih pogojev. V Sloveniji je bila sprejeta odločitev, da se dohodki poslancev Evropskega parlamenta obdavčijo v skladu z nacionalno zakonodajo, kar je bilo storjeno z novelo zakona o dohodnini, ki je bila sprejeta v začetku leta 2010. Iz predloga zakona je razvidno, da tudi druge države članice obdavčujejo dohodke poslancev Evropskega parlamenta in ti dohodki so potem vir nacionalnega proračuna. Spoštovani predsednik, poslanke in poslanci! Sprejetje predloženih sprememb zakona o dohodnini bi bilo v nasprotju s sprejetimi mednarodnimi obveznostmi Republike Slovenije, zato Vlada predlaga Državnemu zboru, da tega predloga ne podpre. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Rado Likar.
Hvala lepa še enkrat, za besedo. Predlog zakona o spremembi Zakona o dohodnini, ki ga je v obravnavo v Državni zbor predložila skupina poslancev, s prvopodpisanim Jožetom Tankom, bomo seveda v Slovenski demokratski stranki podprli. Kot je bilo v uvodu že povedano, je cilj novele zakona uvedba enake obdavčitve za vse funkcionarje in uslužbence institucij in finančnih organov Evropske unije, ki so napoteni na podlagi sklepa Vlade Republike Slovenije oziroma Državnega zbora, in to na način, kot to sedaj velja za poslance Evropskega parlamenta. Poslanci Evropskega parlamenta morajo namreč dohodke napovedati v Sloveniji in plačati razliko v dohodnini, če je ta davek odmerjen od teh dohodkov na ravni EU nižji, kot je dohodnina, ki je odmerjena od teh dohodkov v Sloveniji, za razliko od ostalih funkcionarjev institucij in finančnih organov EU, ki plačujejo davek samo Evropski uniji. V Poslanski skupini SDS smo mnenja, da je tak način nedopusten, da so funkcionarji institucij in finančnih organov EU iz Slovenije oproščeni plačevanja dohodnine v Sloveniji in davek plačujejo samo Bruslju, medtem ko ga morajo evropski poslanci plačevati tako Sloveniji kot Bruslju. Z novelo se torej določa, da plačila dohodnine niso oproščeni tisti uslužbenci v institucijah Evropske skupnosti, Evropski centralni banki, Evropskem investicijskem skladu ali Evropski investicijski banki, ki so v te institucije napoteni na podlagi sklepa Vlade RS oziroma Državnega zbora. Da bi se izognili dvojnemu obdavčevanju dohodkov rezidenta pa se od dohodnine, odmerjene v Sloveniji, odšteje znesek ustreznega dela dohodnine, ki so jo funkcionarji v institucijah Evropske skupnosti, Evropski centralni banki, Evropskem investicijskem skladu ali Evropski investicijski banki plačali EU. Predlagana novela zakona bo imela tudi pozitivne učinke na državni proračun, saj se pričakuje, da se bo povečalo število zavezancev za plačilo dohodnine. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo in ga bomo v prvem branju podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil Alojzij Potočnik.
Spoštovani! Predlagatelji ugotavljajo, da so vsi funkcionarji in uradniki, razen evropskih poslancev, oproščeni plačevanja dohodnine v Sloveniji za tiste dohodke iz zaposlitve oziroma delovnega razmerja, ki jih prejemajo v institucijah Evropske skupnosti in finančnih organih. So mnenja, da gre za nedopustno razlikovanje, predlog pa sledi načelom enakosti in pravičnosti. Rešitev, ki izhaja iz predloga zakona, je, da se med dohodke iz zaposlitve oziroma dohodke iz delovnega razmerja štejejo dohodki, prejeti z opravljanjem funkcije v institucijah Evropske skupnosti, Evropske centralne banke, Evropske investicijske banke ali Evropskega investicijskega sklada, da se torej obdavčijo z dohodnino na način, ki velja za poslance Evropskega parlamenta, ki doplačujejo, ali – to dodajam, in to manjka v njihovem predlogu – dobijo vrnjeno razliko od dohodnine po slovenskih predpisih. Predlagatelj v oceni stanja in razlogih za sprejetje zakona žal ne omeni celotne relevantne zakonodaje, povezane z davčno obravnavo omenjenih rezidentov Slovenije. V mislih imamo predvsem protokol o privilegijih in imunitetah Evropske unije, ki ga je republika Slovenija sprejela s sporazumom o izvajanju Protokola o privilegijih in imunitetah Evropske skupnosti v Republiki Sloveniji in je bil objavljen v Uradnem listu številka 74/2005. Za razliko od omenjenega protokola je statut poslancev Evropskega parlamenta, sprejet s sklepom Evropskega parlamenta z dne 28. septembra 2005, urejal pravico poslancev do plače in drugih dohodkov drugače. V zvezi s tem je bila v Sloveniji sprejeta odločitev, da se dohodki poslancev Evropskega parlamenta obdavčijo v skladu z nacionalno zakonodajo, mislim, da je bilo to v lanskem letu. Poslanska skupina Zares iz navedenih razlogov, ki so pač pravno očitni, predloga zakona ne more podpreti. Da pa Republika Slovenija na pristojnih mestih v Evropski uniji kaj reče in sproži postopke o dopolnitvi in spremembi protokola v smislu predloga predlagateljev, pa seveda ne nasprotujemo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Jakob Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavko, kolegice in kolegi! Funkcionarji institucij in finančnih organov Evropske unije, razen poslancev Evropskega parlamenta, so oproščeni plačevanja dohodnine v Sloveniji in plačujejo davek samo v EU. Strinjamo se s predlagatelji zakona, da gre za nedopustno razlikovanje in da bi morala biti ureditev oziroma obdavčitev enaka za vse funkcionarje institucij in finančnih organov Evropske unije ter tudi za uslužbence, ki so v navedene institucije napoteni na podlagi sklepa Vlade Republike Slovenije oziroma Državnega zbora. Poslanci Evropskega parlamenta morajo dohodke napovedati v Sloveniji in plačati razliko v dohodnini, če je davek odmerjen od teh dohodkov na ravni EU nižji, kot je dohodnina, odmerjena od teh dohodkov v Sloveniji. Ostali funkcionarji institucij in finančnih organov EU pa plačujejo davek samo v EU. Rešitev ne zasleduje načela enakosti in pravičnosti. Spoštovani! Ni prav, da v slovenskem parlamentu uzakonjamo in poskušamo uzakoniti rešitve, ki veljajo le za točno določene osebe. Spomnimo se, na primer, predlaganih sprememb Zakona o poslancih z začetka mandata, ki so bile namenjene eni in točno določeni osebi. Tudi trenutno veljavna rešitev je očitno pisana na kožo nekaterim posameznikom. To ni prav in v Poslanski skupini SLS bomo predlagani zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Franc Jurša.
Hvala za besedo. Lep pozdrav ministru, sodelavki, kolegice in kolegi! Predlog novele nam ponuja praktično rešitev, in sicer da se dohodki rezidentov Slovenije, ki jih prejmejo kot uslužbenci Evropske unije, institucij Evropske skupnosti, Evropske centralne banke, Evropske investicijske banke in vključno Evropskega investicijskega sklada, napoteni na podlagi sklepa Vlade Republike Slovenije oziroma Državnega zbora Republike Slovenije, obdavčijo z dohodnino na način, kot to velja za poslance Evropskega parlamenta. Slednji namreč doplačujejo razliko do dohodnine po slovenskem predpisu. Predlagana rešitev je že bila predmet zakonodajne obravnave konec lanskega leta, vendar se je zaradi hkratne vložitve druge novele z vladne strani ta rešitev obravnavala v okviru hibridnega postopka, tako da sam predlog zakona niti ni dospel v samostojno obravnavo na sejo Državnega zbora. Že takrat je bilo naši poslanski skupini pojasnjeno, da gre pri tako imenovani izenačitvi statusa z vidika dohodninske obdavčitve za odločitev na strani zakonodajalca. Vlada je postregla z argumenti, ki imajo oporo v mednarodnih dokumentih in ki v končni fazi k tej odločitvi zavezujejo tudi Slovenijo. Sklicuje se na protokol, po katerem državam članicam ni dana možnost, da drugače uredijo davčni status uslužbencev entitet, kot je navedeno v protokolu. Ta pa določa, da so uradniki in drugi uslužbenci skupnosti dolžni plačevati davek v korist skupnosti od plač, mezd in prejemkov, ki jih prejemajo od skupnosti, v skladu s pogoji in postopki, ki jih določi svet na predlog komisije; nadalje pa določa, da so oproščeni nacionalnih davkov od plač, mezd in prejemkov, ki jih plačajo skupnosti. V domeni nacionalne zakonodaje je, da določi obdavčitev dohodkov teh oseb, vendar s tem ne sme povzročiti dvojne obdavčitve. Danes veljavna slovenska dohodninska zakonodaja določa, da se dohodki poslancev Evropskega parlamenta obdavčijo v skladu z nacionalno zakonodajo. Tako poslanci Evropskega parlamenta dohodke, ki jih prejemajo v zvezi z opravljanjem svoje funkcije, napovedujejo v Sloveniji in plačajo razliko v dohodnini, seveda če je davek, odmerjen od teh dohodkov, na ravni skupnosti nižji kot dohodnina, odmerjena od teh dohodkov v Sloveniji. Zaključek Poslanske skupine DeSUS je, da je odločitev o izenačitvi statusa z vidike dohodninske zakonodaje na strani nas vseh. Načeloma se mi bolj nagibamo in sprejemamo argumentacijo Vlade, kar posledično pomeni, da predloga ne podpiramo, vendar s tem ne izključujemo nasprotne možnosti. Vse pa je še odvisno od današnje razprave in od tehtnosti argumentov tako na eni kot na drugi strani.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Bogdan Barovič.
Lep dober dan vsem. Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice, kolegi, gospod minister s sodelavko! Zgodba o Predlogu zakona o spremembah Zakona o dohodnini je poljudno povedano preprosta. Vsi v tej državi Republiki Sloveniji plačujemo davke. Tisti, ki delamo v Sloveniji, ki sploh lahko delamo in plačujemo davke, med drugim plačujemo tudi dohodnino. Tudi tisti z relativno nizkimi dohodki, ki pa presežejo prag, jo morajo plačati. Slovenija je postala članica Evropske unije, torej neke velike države in ima v tej veliki državi svoje uslužbence. Tudi ti so zavezani k plačevanju dohodnine, torej enega od davkov, in naj bi to dohodnino plačevali Evropski uniji, torej tam, kjer delajo. Dobro, tudi prav. Od tukaj dalje pa nenadoma opazimo, da imamo dve vrsti uslužbencev, eni so evropski poslanci, ki so dolžni plačevati dohodnino v Evropski uniji, torej tam, kjer delajo. Kar je po našem sicer prav. Morajo pa plačati seveda tudi dohodnino državi Republiki Sloveniji, če je davek od dohodkov na ravni Evropske unije nižji od davka v Sloveniji. To je pošteno, in to je prav. Tistim drugim uslužbencem v drugih ustanovah pa tega ni treba. Tisti drugi uslužbenci pa plačujejo davek samo v Evropski uniji, ne glede na to, ali je ta višji ali nižji, v Sloveniji pa ne. Jaz ne vidim, če gledam pošteno kot Slovenec, kot človek, zakaj bi bila razlika med, bom rekel zdaj kar dejstvo, gospodom Ropom, gospodom Cviklom ali pa med Romano Cizelj. V čem je razlika? Vsi so uslužbenci v Evropski uniji, gospa Romana Cizelj kot poslanka mora plačati davek tudi v Sloveniji, če je davčna stopnja tam nižja, kjer dela, ostalim gospodom, ki so pa v finančnih evropskih institucijah in drugih, pa ni treba, ampak plačujejo samo Evropi. Kaj je s tem narobe? Ja, slišali smo, Vlada pravi, da je nesprejemljivo in v nasprotju s protokolom. Pošteno. Vlada mora spoštovati zakonodajo. Ampak ta protokol, gospe in gospodje, je nekdo sprejel. Najbrž smo se s tem protokolom strinjali tudi Slovenke in Slovenci. Ampak zdaj ugotavljamo, da to ni bilo pošteno. Naša odločitev ni bila poštena. In mi moramo zdaj sprožiti, če drugega ne, spremembo tega protokola, ker ne more biti protokol za ene takšen, za druge drugačen. Ali drugače povedano, v Sloveniji pa je bila sprejeta tudi odločitev, da se dohodki poslancev obdavčijo v skladu z nacionalno zakonodajo, ker je bila, ne vem, na kakšen način, ta možnost dana. Zato predlagam, da v Sloveniji sprejmemo, da se tudi ostali uslužbenci Evropske unije ravnajo tako in zapišemo v zakon o dohodnini, da se obdavčijo v skladu z nacionalno zakonodajo. Pika. In potem bomo res pred zakonom vsi enaki. Intenca tega zakona je pač takšna in je poštena in nima popolnoma nobenih slabih namenov, ne političnih ne drugačnih. Država Republika Slovenija je v težavah na finančnem področju, imamo težave v proračunu, imamo težave pri zapolnjevanju ali polnjenju državne blagajne. In pošteno je, tako kot vse Slovenke in Slovenci, ki delajo v državi Republiki Sloveniji, pošteno plačujejo davke in tudi dohodnino, da jo bodo plačevali tudi drugi Slovenke in Slovenci, ki so na delu v neki drugi državi, če je tista dohodnina tam v Bruslju, bom kar po domače govoril, nižja od dohodnine v državi Republiki Sloveniji. Saj ne nazadnje gre za to. Ko se borimo na področju davčne politike, si želite zdaj vsi župani, da bi bilo čim več proizvodnje in dela v lastni občini, ker bi tisti, ki tam delajo, plačevali davek tam. Nič nam ne pomaga, če je ena donosna fabrika nekje drugje in se davek plačuje tam, kjer stoji, ne tam, od koder je ta fabrika prišla. Z vsem spoštovanjem do Vlade, do njenega stališča, do protokola, v Slovenski nacionalni stranki tega stališča ne bomo sprejeli, mi bomo ta predlog zakona podprli, hkrati pa, da ne boste rekli, da samo nekaj govorimo in "šimfamo" Vlado, predlagamo, da damo pobudo za spremembo, kot je že tudi spoštovani kolega Potočnik povedal, Protokola, ker bi bil takšen protokol pošten, vsaj kar se nas Slovenk in Slovencev tiče, druge države pa naj ravnajo po svoje, vsaka upošteva nacionalno zakonodajo v največji možni meri, mi jo pa samo tam, kjer nam prav pride. In še enkrat bom rekel, zame je gospa Romana Jordan Cizelj, ker sva bila skupaj na Odboru za evropske zadeve, zato jo imenujem, popolnoma enaka, kot je gospod Cvikl, kot je gospod Rop, pa še kdo drug. Enake pravice in enake dolžnosti imajo do te države in do svojega dela v ustanovah Evropske unije. In to, da bodo vsi enaki, ta zakon želi doseči, zato ga bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil mag. Borut Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Prijazen pozdrav gospodu ministru in sodelavki! Pred nami je novela Zakona o dohodnini, ki je skoraj povsem enaka tisti, ki je bila že pred časom, a se je umestila v hibridni zakon in je danes zopet na naših mizah. In o tem vprašanju se je treba odločiti. Ker smo in želimo biti pravna država, je zagotovo na prvem mestu treba pri sprejetju zakonov upoštevati tisto, kar je zakonito, kar je v skladu z zakonodajo, ne pa kaj bi radi. Če bi nekaj radi, je treba najprej spremeniti protokol in še kaj in potem se o drugačnih zakonskih spremembah lahko odločamo tudi v Državnem zboru. Novela zakona, kot so že obrazložili predlagatelji, zasleduje preprost cilj izenačitve davčne obravnave vseh funkcionarjev in uslužbencev finančnih organov Evropske unije, ki so napoteni s strani Vlade ali Državnega zbora, z davčno obravnavo poslancev Evropskega parlamenta. Kot je znano, morajo namreč poslanci Evropskega parlamenta plačati razliko dohodnini v Sloveniji, če je obdavčitev na ravni EU nižja, kot je v Sloveniji, pri čemer pa drugim funkcionarjem v organih EU tega ni treba. Sicer bi se lahko načelno strinjali, da predlog zakona sledi načelu pravičnosti, tudi enakosti, vendar predlagatelj verjetno namerno, in če tu uporabim besedo "bistroumni nesmisel", pozablja na veliko podrobnost. To pa je, da je davčni status ljudi, ki so zaposleni v inštitucijah v Evropski skupnosti, ECB, Evropski investicijski banki, pa tudi Evropskem investicijskem skladu, usklajen, poudarjam usklajen, z mednarodnim protokolom o privilegijih in imunitetah EU, h kateremu se je s podpisom zavezala tudi Republika Slovenija. V tem aktu pa je točno določeno, da so tako zaposleni rezidenti Republike Slovenije oproščeni plačila nacionalnih davkov od plač, mezd, tudi prejemkov. Kot tudi navaja Vlada v protokolu, ni dana možnost državam članicam, da drugače uredijo davčni status uslužbencev entitet, navedenih v protokolu, in to je tisto, kar je naša težava. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije se zavedamo, da se je kriza zagotovo zajedla v vse pore naše družbe, da rabimo denar, da rabimo davke, vendar pa se tudi s tem izgovorom, če bi še bolj radi, mednarodnim obveznostim ne moremo izmikati na tak način, da bi v slovenskem parlamentu sprejemali zakone, ki so v nasprotju z že danimi mednarodnimi zavezami z naše strani. Pri tej temi velja omeniti, da se po našem mnenju s strani predlagatelja pomešata dva režima, ki sta vzpostavljena na področju obdavčevanja funkcionarjev in uslužbencev, zaposlenih v teh evropskih inštitucijah, na eni strani, ter statusa evropskih poslancev na drugi strani. Za razliko od prej omenjenega protokola davčni status evropskih poslancev ureja statut poslancev Evropskega parlamenta, ki določa, da lahko država članica dohodke obdavči tudi v skladu z nacionalno zakonodajo, kar pomeni, da plačujejo morebitno razliko v dohodnini tudi pri nas, torej v Republiki Sloveniji. Ker v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije v osnovi, žal, ne moremo sprejeti interpretacije, da lahko zakonodajo spreminjamo v nasprotju z veljavnimi mednarodnimi akti, ne moremo podpreti predlagane novele zakona o dohodnini.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nepovezanih poslancev bo predstavil Vili Rezman.
Hvala lepa, gospod predsednik. Poslanci Poslanske skupine nepovezanih poslancev – Solidarnost bomo podprli predlog, da se razprava o predlogu zakona nadaljuje. Menimo, da je treba razčistiti tudi nekateri stvari, ki jih doslej nismo razčistili. Predvsem pa menimo, da je razprava potrebna zato, ker imamo opravka z različnim davčnim statusom naših uslužbencev in poslancev oziroma poslank v Evropskem parlamentu in ker menimo, da te razlike niso upravičene in da je treba vzpostaviti enak status vseh. Zelo preprosto bom skušal pojasniti, zakaj menimo tako. Prvič. Uslužbenci v EU imajo drugačen status, in sicer status, ki jim ga je določil protokol o privilegijih in imunitetah. Dvomimo v to, da so bodisi protokoli, bodisi direktive, bodisi uredbe, bodisi kakršnikoli drugi pravni akti neke transcendentalne narave, torej takšni, da se jih ne da spreminjati in da je treba pred njimi preprosto kloniti in jih izvajati, kot da se ne more več nič zgoditi. Mi torej menimo drugače. Drugič. Razen tega, kar je bilo že omenjeno, da je možno predlagati in verjetno tudi spremeniti protokol, je možno predlagati in spreminjati tudi sporazum, s katerim smo prevzeli ta protokol. Tudi ta ni takšne narave, da o njem ne bi smeli govoriti ali ne bi smeli predlagati kakšnih sprememb v zvezi s tem. Protokol in sporazum sta torej predmet našega razmišljanja, ker vse ostalo je posledica. In če mi ne bomo odpravili vzrokov za ta neenak davčni status, potem ne moremo po logiki stvari odpraviti tudi posledic. Zato se mi od posledic obračamo k vzrokom, torej k temu, da apeliramo na Vlado, da nam predstavi v nadaljnjem procesu sprejemanja tega zakona, kaj je nepremostljiva ovira pri tej spremembi in pri izenačevanju davčnih statusov oziroma pri vztrajanju pri takšnih razlikah, ki jih zagotovo vsi štejemo tudi za nepravične. Tudi Vlada meni, da je osnovna intenca ustrezna. Na drugi strani imamo, tudi o tem smo slišali že danes predlog, poslance in poslanke Evropskega parlamenta, ki imajo drugačen davčni status, ki pa je urejen v statutu poslancev Evropskega parlamenta. Tudi to je verjetno možno spreminjati, čeprav smo mi naklonjeni temu, da se vsaj poskusi spremeniti protokol oziroma sporazum, s katerim smo mi protokol prevzeli. Zakaj menimo, da je to korektno in da je prav, da omogočimo nadaljevanje razprave? Zato, ker v svojem mnenju Vlada meni, da bi bilo nesprejemljivo, ker se pač v protokolu in sporazumu, ki za nas nista nespremenljiva, določajo statusi. Sicer pa se ta nepravična ureditev priznava vse splošno in jaz mislim, da je treba urediti oziroma vsaj poskusiti urediti vse tako, da se bodo lahko te razlike in te nepravičnosti tudi odpravile. Ni nobenega razloga, da bi vztrajali pri tem, da bi uslužbenci v evropskih institucijah imeli ta privilegij, da plačujejo manj kot drugi, da torej niso zavezani plačevati toliko, kolikor znese tudi razlika med doma obračunano dohodnino in tisto, ki je bila plača v drugih državah. Zato bomo mi podprli ta predlog, da se razprava nadaljuje. Menimo, da bo imela potem Vlada dovolj časa, da nam pojasni, kateri so eventualni razlogi, da se to v resnici ne da v nekem doglednem času spremeniti, recimo v času, ki ga predvideva ta predlog zakona. Da se to sploh ne da spremeniti, temu pa mi ne verjamemo.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila Renata Brunskole.
Lepo pozdravljeni, spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Poslanska skupina Socialnih demokratov ne bo podprla predloga in iz navedenih razlogov se strinja z mnenjem Vlade, da bi bilo sprejetje izjeme nesprejemljivo. Pa pojdimo kar lepo po vrsti. Skupina poslancev je predložila Državnemu zboru v obravnavo Predlog zakona o spremembah Zakona o dohodnini, po katerem se predlaga, da se dohodki rezidentov Slovenije, ki jih prejmejo kot uslužbenci Evropske unije, ki so v navedene institucije napoteni na podlagi sklepa Vlade Republike Slovenije oziroma Državnega zbora Republike Slovenije, obdavčijo z dohodnino na način, kot velja za poslance Evropskega parlamenta, ki doplačujejo razliko do dohodnine po slovenskem predpisu. Skupina poslancev meni, da bi bilo treba davčni položaj teh uslužbencev izenačiti s položajem poslancev Evropskega parlamenta iz Slovenije. Pri tem je treba omeniti, da se dohodki rezidentov Slovenije, ki prejemajo dohodke kot zaposleni v institucijah, davčno obravnavajo na podlagi upoštevanja Protokola o privilegijih in imunitetah Evropske unije, določenih z zakonom o dohodnini. Države članice Evropske unije so se s protokolom dogovorile o privilegijih in imunitetah, ki jih navedene entitete in posamezniki, zaposleni v njih, potrebujejo za opravljanje svojih nalog. Republika Slovenija je navedeni protokol sprejela s sporazumom o izvajanju Protokola o privilegijih in imunitetah Evropskih skupnosti v Republiki Sloveniji. V protokolu je jasno določeno, da so uradniki in drugi uslužbenci skupnosti dolžni plačevati davek v korist skupnosti od plač, mezd in prejemkov, ki jih prejemajo od skupnosti v skladu s pogoji in postopki, ki jih določi svet na predlog komisije, prvi odstavek. Nadalje je v drugem odstavku določeno, da so oproščeni nacionalnih davkov od plač, mezd in prejemkov, ki jih plačajo skupnosti. V prvem odstavku 14. člena Protokola, pa je določeno da se pri izvajanju davka od dohodka ter pri uporabi konvencije o izogibanju dvojnega obdavčevanja za uradnike in druge uslužbence, ki zaradi zaposlitve pri skupnosti postanejo rezidenti druge države, šteje, da so obdržali domicil v prvi državi. Oprostitev se nanaša samo na osebje, ki izpolnjuje navedene pogoje. V protokolu ni dana možnost državam članicam, da drugače uredijo davčni status uslužbencev entitet, navedenih v protokolu. Zato nas v Poslanski skupini Socialnih demokratov preseneča, da tovrsten predlog, ki ne upošteva tega, da ni dana možnost državam članicam, da drugače uredijo davčni status uslužbencev. Upoštevajoč navedeno, je v Zakonu o dohodnini v 3.c točki 6. člena navedeno, da se tak uslužbenec v institucijah v Evropski skupnosti, Evropski centralni banki, Evropski investicijski banki ali Evropskem investicijskem skladu šteje za rezidenta Slovenije in v 34. členu, da se dohodnina ne plačuje od dohodka iz zaposlitve, ki ga prejme rezident kot uslužbenec v institucijah Evropske skupnosti, Evropski centralni banki, Evropski investicijski banki ali Evropskem investicijskem skladu, pod pogojem, da se od tega dohodka plačuje dohodnina v institucijah Evropske skupnosti, Evropski centralni banki, Evropski investicijski banki ali Evropskem investicijskem skladu. Ta dohodek se ne upošteva pri izračunu višine dohodnine od preostalega obdavčljivega dohodka takšnega rezidenta. Kot sem že na začetku povedala, se iz navedenih razlogov Poslanska skupina Socialnih demokratov strinja z mnenjem Vlade, da bi bilo sprejetje izjeme nesprejemljivo. Predlagana izjema v 3. členu predloga zakona, gre za uslužbence Evropske unije, ki so napoteni na podlagi sklepa Vlade Republike Slovenije oziroma Državnega zbora Republike Slovenije, je v nasprotju s Protokolom. Prav tako so v nasprotju s protokolom določbe, ki izenačujejo rezidentski status navedenih uslužbencev in naravo njihovega dohodka ter pravico do odbitka dohodnine z določbami, ki se nanašajo na poslance Evropskega parlamenta. Poslanska skupina Socialnih demokratov iz navedenih razlogov meni, da je predlog zakona neustrezen in bo glasovala proti sklepu, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Besedo ima Cvetka Zalokar Oražem. [[Je ni.]] Besedo ima Andrej Magajna. [[Ga ni.]] Franco Juri, izvolite.
Hvala za besedo.
Samo trenutek. Pripravi naj se Jakob Presečnik.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Jaz bom kratek, nimamo niti veliko časa. Dejstvo je, da je namen tega zakona dober, je izenačitev položaja različnih funkcionarjev, torej tudi poslancev v Evropskem parlamentu. Na prvo žogo bi lahko rekli, da je ta zakon prava smer. Hkrati ko se poglobimo v to vprašanje, naletimo na Protokol, ki je nastal in je bil podpisan in potrjen leta 2005, torej v času prejšnje vlade, ko je dejansko bila priložnost, da bi vplivali na ta protokol in bi skušali urediti na drugačen način tudi to vprašanje. Mislim, da nam tudi princip subsidiarnosti v tem trenutku ne omogoča enostransko sprejeti zakona, ki bi bil v neskladju z mednarodnim protokolom. Tega se najbrž Vlada dobro zaveda. Opozicija želi posredovati jasno sporočilo, ki ga v svoji celoviti vrednosti lahko tudi sprejmemo, ampak je treba izpeljati zadeve nekoliko drugače, ne s sprejetjem in forsiranjem enostranskega zakona, ki bi naletel takoj na nemožnost na oviro pri implementaciji v evropskih okvirih. Jaz predlagam, naj bo ta razprava predvsem priložnost za namen in za poskus, da bi v nadaljevanju predvsem skušali urediti te stvari na nivoju Evropske unije na ravni samega protokola, če bo možno vplivati. Načelno pa mislim, da je usmeritev razprave upravičena, saj gre v smeri zagotavljanja pravične in tudi enakopravne obravnave vseh javnih funkcionarjev pri vprašanju dohodnine in drugih finančnih obveznosti. Ampak zakon bo težko podpreti. Sprašujem se predvsem, in to sprašujem tudi Vlado, ali je možno začeti na ravni Evropske unije razmišljati v tej smeri ali pa je ta protokol definitivno zaprt, zaključen in ni nobene možnosti ponovnega problematiziranja tega vprašanja. Tudi v luči dogajanj in odličnih pogojih, ki jih imajo evropski poslanci, se javnost sprašuje, ali ni utemeljeno razmišljanje o bolj enakopravnem, enakovrednem obravnavanju vseh poslancev. Jaz želim namigniti predvsem potrebi, da se o tem razmišlja še naprej, da je ta zakon sporočilo v tej smeri, vsekakor pa ga je težko sprejeti in implementirati. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Jakob Presečnik, pripravi naj se Bogdan Čepič.
Hvala lepa za besedo, še enkrat, gospod predsednik. Današnja razprava je pokazala, da je pobuda, ki je bila dana s tem zakonom, dobra, da je usmeritev, ki kaže na to, da je treba enakopravno, enako obravnavati vse, ki so zaposleni v inštitucijah Evropske unije in v evropskih finančnih inštitucijah, enako kot se obravnavajo na primer že zdaj poslanci Evropskega parlamenta, torej enako, kot se obravnavamo vsi tisti, ki smo zaposleni, kot je rekel kolega, ki smo k sreči zaposleni v sami Republiki Sloveniji. Jaz seveda tudi rešpektiram mnenje Vlade, da nam veljavni protokol ne omogoča takšne obravnave, takšnega načina reševanja, zato se tudi pridružujem vsem, mislim, da je bilo to v razpravi kar večine poslanskih skupin jasno poudarjeno, da je treba prevzeti pobudo za spremembo tega protokola. Jaz ne vem, kdo je bil takrat in zakaj takrat Slovenija ni dala te pobude, kdo je odgovoren za to, da takrat Slovenija tega ni izpostavljala. Vendar vsaka zakonodaja je taka, da se ugotovijo nekatere nelogičnosti in nekatere nepravilnosti in nekatere stvari, ki jih je treba drugače urediti, pa naj bo to v nacionalni zakonodaji ali pa v odnosu do Evropske unije in je pač treba s primernimi postopki poskušati zadevo spremeniti. Mi v torek na predlog večine poslancev Državnega zbora obravnavamo predlog sprememb, bom krajše rekel, protikorupcijskega zakona. Odbor je že dal poročilo o tem in je v tem delu ravno tako izpadel en del sprememb dveh členov, ki obravnavajo na področju protikorupcijskega delovanja oziroma obravnave vseh podatkov, ki so potrebni za to, da se to protikorupcijsko delovanje ali nekoruptivno delovanje izvaja tudi za funkcionarje, ki so bili napoteni na opravljanje določenih funkcij v inštitucije Evropske unije oziroma finančne inštitucije, pa je iz podobnih razlogov odbor tema dvema členoma nasprotoval in jih v končni rešitvi oziroma predlogu za obravnavo na Državnem zboru ni. Podobno kaže, da bo treba tudi s predlogi v okviru Evropske unije predlagati kdaj kakšne koristne predloge, ki bodo dali enakopravnejše rešitve. Da zaključim s tem. Glede na očiten rezultat glasovanja o tem predlogu zakona, je dobro vsaj nekaj, da se je ustvaril resnično vtis v vseh poslanskih skupinah, da je treba na tem področju nekaj narediti in neke vrste zadolžitev Vladi oziroma Ministrstvu za finance, da poskuša dati pobudo za spremembo protokola, ki ga je Slovenija v preteklosti, ne vem, katerega leta, mislim, da 2005, podpisala, ko je vstopala v Evropsko unijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Rado Likar kot predlagatelj, potem gospod Čepič.
Hvala lepa za besedo. Jaz sem na nek način vesel, ker iz dosedanje razprave, iz stališč poslanskih skupin in teh nekaj razpravljavcev, ki so razpravljali do sedaj, namreč ni bilo zaslediti kakšnega nasprotovanja oziroma odpora do tega. Kot glavni vzrok, da tega zakona ni mogoče podpreti, tisti pač, ki nasprotujejo temu zakonu, vzrok iščejo v protokolu, v tem 13. členu Protokola o privilegijih, ki pa verjetno ne velja za vse večne čase. Ta protokol je v nekem času nastal, kot rečeno, ne vemo, zakaj se je to sprejelo, verjetno pa je eden od vzrokov tudi ta, da so bili v preteklosti poslanci Evropskega parlamenta plačani iz nacionalnega proračuna. Sedaj je to urejeno drugače in so tako poslanci Evropskega parlamenta kot tudi ostali funkcionarji in uradniki plačani iz Bruslja, se pravi, da je zdaj ta razlika tudi odpravljena. Po drugi strani, kot je bilo danes tudi že poudarjeno, vsi moramo plačevati davke in posebno še v krizi, v kakršni smo se znašli v tem trenutku in ki bo nekaj časa še trajala, se iščejo rezerve, išče se pri kmetih, išče se pri obrtnikih, pri študentih, pri malem delu in tako naprej.Zakaj ne bi poiskali rezerv tudi tu. Konec koncev gre samo za izenačitev, ker mnogi poslanci ste tudi izrazili ta pomislek, zakaj razlika. In če je razlika samo v protokolu, v tem, da je ta rešitev za funkcionarje opredeljena v protokolu, za poslance Evropskega parlamenta pa v statutu, pozdravljam tudi pobudo mnogih razpravljavcev do sedaj, da se začne postopek za spremembo tega protokola, če je volja. Če je ni, je tudi prav in pošteno, da se pove, "ne, mi smo za to, da evropski poslanci plačujejo dohodnino na način, kot je sedaj določen, se pravi, da plačajo razliko, za ostale funkcionarje v evropskih inštitucijah in finančnih organizacijah pa to ne velja". Mislim, da je prav, da se to pove pošteno. Če pa je volja, bi pa pričakoval tudi od Vlade, da ne zavrača te rešitve na ta način, da ne podpira zakona, ampak bi pričakoval rešitev v smeri, da bo šla v spremembo protokola. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Bogdan Čepič, pripravi naj se Miran Györek, za njim mag. Andrej Vizjak.
Hvala za besedo. Ne gre za to, da bi nasprotovali pobudi, ki jo je dala stranka SDS. To pobudo smo pravzaprav na enem od zadnjih usklajevanj sprememb zakona o dohodnini, ki ga je sprejel ta parlament, tudi upoštevali v tistem delu, kjer je bilo to mogoče. Gre za tako imenovan hibridni zakon, kjer smo vsa določila, ki jih je bilo možno vnesti v skupni zakon, vnesli. Takrat je bilo povedano, da več ni možno preprosto zaradi tega, ker so nekateri drugi dogovori, protokoli, statuti in še nekateri akti v okviru EU, ki nam to onemogočajo. Tudi če si mi to želimo, je pravni red nekako drugačen. In takrat je bilo tudi rečeno, da ko bo to možno, bo tudi do te spremembe prišlo. Gre za idejo, ki smo jo vsi pozdravili. Gre za idejo, ki se nam je zdela smiselna, če bi bilo to možno, in vključenost tistega dela, ki je bila v zakonu možna. Tudi takrat smo ugotavljali, če se jaz prav spomnim, da je to potrebno ali pa ne, da se pa to tako ali tako že izvaja znotraj tega, ker so bile rešitve že zapisane. Zato ni možno podpreti nadaljnje razprave o tem zakonu, ker bi to bil zakon, ki ga ne bi mogli uresničevati. Če pa kdo želi statistično, in jaz ta predlog jemljem tako, da je to statistično, vložili smo pač še en zakon več. Drugič je vložen ta zakon, naslednji zakon bo četrtič vložen z isto vsebino. To popravlja neko statistiko, koliko je bilo vloženih zakonov in koliko je bilo sprejetih. Sprejeti ne morejo biti, ker vsebina zakona ni v skladu s protokolom, statutom in zato ni izvedljiva. Kar pa je bilo možno, pa smo v tako imenovanem hibridu, za katerega ste se tudi strinjali, da ga naredimo, tudi vnesli. Ko bo možnost spremembe, če bo prišel takšen predlog, ga bomo zagotovo tudi podprli. Gre za izenačitev obdavčitve vseh ljudi, vseh, ki prejemajo tudi višje prejemke, da bi bili primerljivi z vsemi nami. Ampak dokler je takšen dogovor znotraj EU, dokler so znotraj teh inštitucij taki protokoli podpisani, se jih mora tudi Slovenija držati. Sprememba teh protokolov je nekoliko daljša. Ne gre samo zato, da jo mi spremenimo do inštitucije, ampak jo je treba uskladiti z vsemi deležniki znotraj te inštitucije in potem soglasno sprejeti. Takšen je pač pravni red v Evropski uniji. Ko bomo to dosegli, verjamem, da je že nekaj elementov, da bi bilo dobro to tudi spreminjati, takrat bomo lahko tudi podprli takšno rešitev. Predvidevam, da bo takrat katerakoli vlada bo, prišla z rešitvijo, ki bo te stvari na nek način poenotila in uskladila tako s pravnim redom Evropske unije kot s pravnim redom nacionalne države. Hvala lepa.
Hvala lepa. Rado Likar, kot predlagatelj.
Hvala lepa za besedo. Samo en kratek medklic. Zagotovo vložitev tega predloga zakona ni bila zato, da bi se izboljšala statistika, ampak zgolj zato, ker smo prepričani v cilje oziroma namen tega zakona. In še nekaj. Če je razlog samo v Protokolu, potem bi pričakoval odgovor Vlade, da pove: zakona zdaj v tem trenutku ne moremo podpreti, ga bomo pa podprli, ko bomo začeli, ne vem, postopek spremembe Protokola, ki pa je predviden v tem in tem roku. To bi mogoče še bil zadovoljiv odgovor.Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Miran Györek. [[Ga ni.]] Besedo ima Andrej Vizjak. Pripravijo naj se Franci Kek oziroma Jelinčič, mag. Borut Sajovic.
Spoštovani, predsednik, spoštovani minister, kolegice in kolegi! V nasprotju od poslancev Socialnih demokratov sem prepričan, da je možno in da je treba ta zakon sprejeti v prvem branju in dopustiti nadaljnjo proceduro in s tem tudi čas, da nastanejo pogoji, da se to tudi uveljavi. Evropska unija, pa tudi svet in Slovenija z njimi smo konec leta 2008 in v letu 2009 padli v hudo finančno in gospodarsko krizo. Stalnica ukrepov je varčevanje, iskanje rezerv pri odhodkih iz proračunov in tudi iskanje nekih možnih novih virov, pa naj si bodo tudi simbolne narave. Zaradi tega, če se spomnite, smo si tudi sami nekoliko omejili in znižali plače, ne zaradi tega, da bo to imelo ne vem kakšne fiskalne učinke in da bomo s tem rešili Slovenijo pred posledicami krize in da bomo ne vem kako obogatili proračun, ampak iz simbolnega pomena, da smo začeli varčevati delno tudi pri sebi. Ali je to dovolj ali ne, je drugo vprašanje. To je bil pravzaprav uvod v ukrepe, ki jih je predlagala Vlada in jih je sprejela koalicija, šli pa so v smislu omejevanja, usklajevanja pokojnin, socialnih transferjev, posega se v plače – po moji oceni sicer premalo – javnih uslužbencev in podobno. Tu pred nami pa je predlog, ki tudi išče neke rezerve in pravzaprav postavlja ljudi pred neko enako izhodišče, kar se tiče obdavčitve njihovih prejemkov. Tudi ti naši predlagani funkcionarji ali kakorkoli jih imenujemo, v raznih organih evropskih institucij, ki so izjemno bogato nagrajeni, je prav da so tudi obdavčeni po naših predpisih, delno vsaj, če že niso po tujih. In jaz si ne znam drugače predstavljati te intervencije, zlasti SD, kajti iz drugih, tudi koalicijskih strank, je čuti neko pripravljenost in neko razumevanje, da bi bila takšna ureditev fer, ampak s strani SD pa ne in zakaj ne. Pravzaprav si tega ne morem drugače razlagati, kot da res vehementno branijo svoje funkcionarje in njihove plače, kot na primer gospoda Ropa v Evropski investicijski banki, gospoda Cvikla v Evropskem računskem sodišču in podobne prejemnike izjemnih plač, ki ne plačujejo – izjemnih plač, spoštovana gospa Potrata, izjemnih plač, kajti te plače presegajo znatno 10 tisoč evrov mesečno in samo vprašate lahko tiste Socialne demokrate, ki prejemajo 400 evrov pokojnine, kakšnega transferja ali kakšne minimalne plače, ali se jim ne zdi plača gospoda Ropa, gospoda Cvikla izjemna. Pa to očitno ni dovolj. Socianil demokrati oziroma tisti, ki so kandidirali na vaši listi, želijo še kakšen priboljšek v višini 100 tisoč evrov za pomoč pri sprejemanju amandmajev, kot je to naredil gospod Thaler, nosilec liste SD na zadnjih evropskih volitvah, ki je rekel, da moramo interese ljudi postaviti pred svoje lastne interese. Hkrati se je pa zapletel v korupcijsko afero in če je ne bi odkrili tuji novinarji, bi jo zlahka pometli pod preprogo. To je vaše obnašanje in se ni treba čuditi, zakaj potem nasprotujete takšnim rešitvam, ki so pomembne v simbolnem smislu in v smislu neke enakosti pred zakonom obdavčitve in tudi vsaj nekaj malega priliva v nacionalni proračun. Spoštovani, je možno in treba je ta zakon spustiti naprej, in spoštovani minister, je možno in je treba iti v spremembe ali odstop od protokola, ki nam to onemogoča, tega protokola na evropski ravni, ki je pravzaprav ključni razlog, zakaj Vlada zavrača te rešitve. Poglejte, v preteklosti poleg tega, da smo nekoliko posegali na začetku v lastne plače in tudi potem v tiste, ki so najbolj ranljivi, torej prejemnike pokojnin in pa socialnih transferjev, smo tudi veliko govorili v tem parlamentu o omejevanju plač direktorjem in članom organov upravljanja in nadzora družb v državni lasti. S tem smo se šli neke vrste križarsko vojno z vodilnimi v gospodarstvu, kar si lahko samo mislite, kako vpliva spodbudno na aktivnost le-teh. Jaz sem večkrat od direktorjev slišal, saj bomo pa tudi mi samo hodili v službo in ne bomo delali kot bi lahko, to je ustvarjali dobiček. Jaz mislim, da bi morali biti direktorji plačani po učinku, bi morali imeti nek fiksen del pa nek variabilen del. Želim povedati, da je ta država želela obdavčevati vse živo, kar je kje videla, ne vidi pa, recimo, teh dveh konkretno omenjenih predstavnikov SD v ključnih evropskih institucijah, ki sta, mimogrede, po mojem tudi prestopila iz Liberalne demokracije v SD zaradi tega, ker so jima obljubili pomembne funkcije na evropskem parketu. Zapustila sta nek tabor propadajoče stranke v prejšnjem mandatu in šla za lastnimi interesi v SD. In sedaj jih SD brani in njihove plače, bog nas varuj, da bi kakšen evro od njihove debele nagrade vsak mesec šel tudi v državni proračun, in se izgovarja tukaj na neke protokole in na nekakšne evropske rešitve. Kjer je volja, je tudi pot, in če bi bila volja, bi bila tudi pot. Upam, da bomo poslanci ministru in ministrstvu in tudi ostalim v Vladi sporočili, da naj najde pot, ker ima parlament voljo. In jaz mislim, da je moč najti to pot tudi v časovnem okviru uveljavitve tega zakona, saj zakon ne bo uveljavljen s sprejetjem sklepa, da je primeren za nadaljnjo proceduro, bo še kar nekaj procedure, da bo uveljavljen. Zdi se mi, da je v tem času treba najti to pot za to, da ne bo v koliziji z evropskimi podlagami. In tukaj bi pričakoval, da poskušamo kdaj pa kdaj narediti tudi ta miselni korak naprej, da ni treba najprej zagotoviti podlago na evropskem nivoju in šele potem spremeniti nacionalno zakonodajo, ampak da je včasih lahko tudi neka nacionalna pobuda podlaga za spremembo evropskih oziroma tistih rešitev, ki smo jih v preteklosti sprejeli. Še to. Dostikrat smo slišali oziroma kar nekajkrat danes, da je bil ta protokol sprejet leta 2005, ampak leta 2005 je vladala izjemno drugačna situacija vsepovsod v Evropi in v Sloveniji kot danes. Če ne bi bilo treba dejavnosti in aktivnosti v vsaki državi prilagoditi razmeram, potem bi imeli eno vlado enkrat, ki bi morala za vse poskrbeti, in ne bi potrebovali več nikogar, kajti za vse bi bilo že poskrbljeno. Vsak gospodarski subjekt se prilagaja situaciji, zato jaz predlagam, da se tudi Vlada, in da ne uporablja argumenta, češ, da je bilo nekaj sprejeto, ne vem, pred šestimi leti in je sedaj zabetonirano, potem pa se s prstom kaže, češ, zakaj ste pa vi to takrat sprejeli. Takrat so bile takšne okoliščine in razmere, danes so pa razmere in okoliščine drugačne. In za božjo voljo, nehajte s tem, da je vse, kar je bilo takrat, tudi argument za to, da ne spreminjamo danes. Jaz mislim, da je možno in potrebno sprejeti nadaljnjo proceduro te rešitve in da je rešitev korektna, pravzaprav sledi tudi načelu nevtralnosti obdavčevanja, kar mislim, da je pomembno, in odpravlja neke izjeme, ki so po moji oceni nepotrebne.
Hvala lepa. Postopkovno, mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospod predsednik Državnega zbora. Jaz vas vljudno prosim, da omogočite poslancu mag. Vizjaku, da predloži dokaze za svojo trditev, ki jo je izrekel v svoji razpravi. Jaz se ne bom spuščala v tem postopkovnem predlogu v vse tiste stvari, ki so običajne pri različnih pogledih na iste probleme in izhajajo pač iz tega, da skušamo drug drugega prepričati v svoj prav. Mislim pa, da morate gospodu Vizjaku omogočiti, da predloži dokaze za tisto, kar pa presega običajne meje različnih pogledov na iste stvari. Je dobrodošlo, da je priznal, da so bile leta 2005 drugačne razmere, kot so danes, to se redko zgodi. Ampak trditi, da dva funkcionarja, imenovana iz Slovenije, dobivata izjemno plačo, je pa trditev, ki je vredna dokazila.
Kolegica Potrata, ne več polemizirati. Samo predlog, meni.
Še enkrat bom povedala, predlagam, da zahtevate od njega dokazilo, da oba funkcionarja dobivata izjemno plačo, ne pa redne plače za funkcijo, ki jo opravljata v evropskih institucijah. To je namreč jedro problema. Označevati neko nagrado. Jaz ne polemiziram o višini. Višina je, kakršna je. Ampak naj gospod Vizjak predloži dokaze, da poleg redne plače dobivata še izjemno plačo. Hvala lepa.
Gospod Vizjak, ni replike na proceduralni predlog. Proceduralno, gospod Vizjak. Proceduralni predlog morate nasloviti na mene.
Jaz bi prosil, spoštovani predsednik, da opomnite gospo Potrato, da je zlorabila poslovnik, ko je proceduralno izrazila svoje mnenje o mojem nastopu in predložitvi nekih dokazov. Jaz mislim, da bi si gospa Potrata lahko dokaze priskrbela sama prek medijev.
Gospod Vizjak, polemika [[...]]
Obrazlagam svoj proceduralni predlog. Mene prekinjate, nje niste. Poglejte, jaz sem povedal, da imata gospoda v evropskih inštitucijah izjemno plačo, izjemno visoko plačo, in to sem v nadaljevanju tudi obrazložil. Izjemno plačo, izjemno visoko redno plačo. To je vsakomur jasno, saj prejemata krepko preko 10 tisoč evrov. In če to za vas, gospa Potrata, ni izjemna plača, potem ne vem, kaj je.
Hvala lepa. Torej ste upoštevali vsaj deloma predlog, da predložite dokaze o izjemni plači. Poskušali ste, dobro. Franci Kek. [[Ga ni.]] Zmago Jelinčič Plemeniti. [[Ga ni.]] Mag. Borut Sajovic. [[Ne.]] Vito Rožej. [[Ga ni.]] Besedo ima Bogdan Barovič. Pripravi naj se Franc Pukšič.
Hvala lepa. Še enkrat, mati samohranilka je presegla 27 evrov normativa in je morala plačati dohodnino v državi Republiki Sloveniji. Vsi plačujemo. Kolega Vizjak je rekel, simbolno smo poslanci znižali plačo. Ne, kar povejmo po pravici, znižali zato, ne simbolno, ampak od leta 1992 smo na 30 % nižji plači smo. To ni simbolno. To je pomoč tej državi, ob plačevanju davkov, pri 2 tisoč 300 in še nekaj neto plači. In sedaj se tu prepiramo za nekoga, ki ima 10 tisoč neto ali štirikrat več, da ne bo plačal razlike med davčno stopnjo, ki je v Evropi in v Sloveniji. Prosim vas, to ni več humano. Če se protokol, ki ga je ta država podpisala, vedela je, kaj podpisuje, in je na primarni ravni, in vem, da je nad državnim, če se ta protokol, potem ko ga je ta država podpisala, ne da spremeniti, pa predlagam, da se v ta protokol država Republika Slovenija s predlogom za širitev tega protokola in naj država Republika Slovenija reče, da naj se v ta protokol razširi definicija socialno ogroženih in mater samohranilk, ki naj se v ta protokol vključijo in naj plačujejo davek po evropski najnižji stopnji, ne pa po slovenski, ki je večja. Bomo pa zadevo obrnili. Ne vem, kako ste lahko takšni in slepo gledamo to birokratsko pisarijo, ki se ji reče protokol. Podpisali ste jo, mi je zelo žal. In jaz vem, da je nad našo zakonodajo. Ampak kdo je takrat, ko ga je podpisal, ni kriva ta vlada, ne vem, katera ga je, kdo je pa takrat razmišljal o tem, da Slovenke in Slovenci pošteno plačujejo davek. Ko sem bil na Danskem pred petimi leti, so mi razlagali njihovo davčno stopnjo. Jaz sem bil zgrožen. Ja, tako visoke davke imate vi, kako pa živite? Lepo, so rekli. Danes, po petih, šestih letih, je prva najvišja stopnja davkov na Danskem. Kdo je na drugem mestu po višini davkov? Država Republika Slovenija. Jaz, ki sem bil zgrožen, kako visoka stopnja je, in plačujemo jo samo Slovenci, pri 500, 600, 700 evrih plače. Tisti pri 12 tisoč, 13 tisoč so pa zaščiteni s protokolom. Ni šans, da ne bi rekli prvemu branju tega zakona ja, in ga sprejeli naprej. Za vse je vse enako. Davke bomo plačevali vsi, dohodnino tudi. Tisti, ki zasluži več, naj jo plača več.
Hvala lepa. Besedo ima Franc Pukšič. [[Ga ni.]] Mag. Vasja Klavora. [[Ga ni.]] Alojz Potočnik. [[Ne želi razpravljati.]] Tadej Slapnik. [[Ga ni.]] Jože Tanko, pripravi naj se Vili Trofenik.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi, spoštovani minister! Mislim, da gre za zakon, ki je primeren za nadaljnjo obravnavo. Gre za zakon, ki regulira plačevanje davkov oziroma dohodnine tudi tistim evropskim funkcionarjem, ki so sedaj izjeme. Tu moram predvsem ugotoviti, da je ta izjema zelo zelo velika. Nekateri evropski funkcionarji, ki jih je Slovenija napotila v evropske institucije, prejemajo skoraj tolikšno mesečno plačo, kot je osnova za najvišjo dohodninsko obdavčitev v Republiki Sloveniji na letni ravni. Mislim, da gre za eno pomembno zadevo, za pomembno ugotovitev. Nekdo, ki v evropskih institucijah mesečno zasluži toliko, kot je obdavčitev za najvišji razred v Republiki Sloveniji, je po sedanjih pravilih izvzet iz obdavčitve oziroma iz plačila razlike dohodnine. Jaz mislim, da takšna ureditev ni primerna, da je to za državo, ki hoče biti socialna, ki hoče obravnavati vse državljane enakopravno, ki hoče biti do vseh enakopravna in enaka, nedopustno. Tu ne govorimo o nekih funkcionarjih, ki so postali funkcionarji zato, ker so se prijavili na nek razpis v institucijah Evropske unije. Tu govorimo o osebah, ki so bili napoteni s sklepom Državnega zbora ali Vlade Republike Slovenije na funkcionarske službe v inštitucijah Evropske unije. To se pravi, da govorimo o osebah, ki opravljajo politično ali strokovno funkcijo kot funkcionarji v evropskih institucijah in so poslani s sklepi organov Republike Slovenije. Tisti, ki smo funkcionarji v Republiki Sloveniji, imamo nek predpisan režim za dohodnino. In tu lahko ugotovimo, da vsi relativno hitro padejo v Republiki Sloveniji v obdavčitev v zgornji dohodninski razred. Nekdo, ki na ravni EU prejema petkrat, šestkrat, sedemkrat večjo plačo, pa je iz te dohodninske obdavčitve izvzet. Zdaj pa sprašujem vse tiste, ki ste za ne bom rekel enakost, ampak vsaj za enakopravnost, ali se vam to zdi normalno, da imamo takšno izjemo ali pa da imamo takšne izjeme pri dohodnini. Jaz menim, da to ni dopustno. In tu moram reči, da sem zelo presenečen nad stališčem Vlade Republike Slovenije, ki na nek način poskuša dajati vtis, da ji je zelo veliko do neke socialne enakosti, da ji je zelo veliko do tega, da bi ubranila neko socialno izključenost, po drugi strani pa pri svojih najelitnejših funkcionarjih, ki jih pošilja na ključne funkcije v institucije Evropske unije, zagovarja izjemo. To zagovarjanje izjeme tudi pomeni, da Vlada zagovarja privilegij, ki ga uživajo nekateri funkcionarji. Morda bi to res lahko uredili prej in drugače, vendar mogoče tudi v teh predhodnih obravnavah dohodninske zakonodaje nismo bili pozorni ali pa smo te stvar spregledali. Vendar ko enkrat ugotovimo, da je to stanje dejansko takšno, kot o njem govorimo, potem pa mislim, da je resno in bi bilo resno od Vlade Republike Slovenije, da k temu pristopi in da se ta privilegij, ki je ugotovljen, in tudi minister je v svoji uvodni predstavitvi povedal, da to obstaja, da se začne s postopkom za odpravo tega privilegija. Jaz mislim, da bi vsaka normalna vlada, ko ugotovi in ko je opozorjena na takšno nesorazmerje pri obdavčitvah po slovenski dohodninski zakonodaji, morala k temu pristopiti. Če ni možno, da sama zazna te probleme, potem bi bilo dobro, da vsaj posluša opozorila in ne nasprotuje rešitvam, ki jih predlagamo poslanci, ki jih predlagamo tisti, ki smo tudi lahko predlagatelji takšne zakonodaje. Menim, da se v tej državi ne moremo resno lotiti odprave nobenih nesorazmerij, odprave nobenih problemov, odprave nobenih ugotovljenih nepravilnosti, nobenih, ne vem, kakršnihkoli takšnih in drugačnih povezav, če ne bomo pristopili do tega enotno in da bomo postavili vse ljudi v neko primerno ravnovesje, kot pravi rad predsednik Vlade Republike Slovenije, da bomo vzpostavili neko dinamično ravnovesje. To je priložnost, spoštovani predstavniki Vlade, spoštovani minister, da sedaj, ko se je ugotovilo, da ta nesorazmerja obstajajo tudi do tistih, ki opravljajo funkcijo v institucijah Evropske unije, da začnemo s postopkom vzpostavitve nekega novega ravnovesja regulative in pravil, ki bodo za vse enaki. Mislim, da bi bilo treba urediti še marsikatero drugo področje, ne samo ta del dohodninske zakonodaje, ampak tudi še kakšno drugo področje, kjer so zapisane kakšne posebne pravice ali posebni privilegiji evropskih funkcionarjev. Najbrž imate kot Vlada boljši vpogled v to kot poslanci, sploh tistih iz opozicijskih vrst, in bi se lahko tega problema in teh diskrepanc, teh razlik, teh nesorazmerij lotili tudi bolj resno in bolj utemeljeno. Mislim, da ni potrebno nobeno nasmihanje, če predlagamo, da se take stvari odpravijo. Mi smo zakon pripravili z vso potrebno resnostjo, po vseh pravilih in pričakovali bi, da tudi tisti, ki sodite o vašem zakonu, pristopite na enak način. Najbrž ni najbolj primerno, da se odzovete na način, ki smo ga večkrat slišali, da zadeva ni celovita, da ni primerna, da ne sodi v ta kontekst in tako naprej, tudi to smo danes slišali. Pa pripravite boljšo rešitev, imate vse možnosti. Mi smo v tem mandatu večkrat predlagali popravke zakona o dohodnini, pa nikoli niso bili zadosti celoviti, pa niso zadevali, tako kot ta, samo področja evropskih funkcionarjev, ampak tudi druga področja, poenostavitve, tudi take rešitve, ki Republiko Slovenijo ne stanejo nič, pomenijo pa velike poenostavitve. Pa ni bilo celovito. Ampak od takrat, ko so se te zadeve pojavile, in ko smo dvakrat, pri nekaterih primerih pa celo trikrat, poslušali, da te zadeve niso sistemske in celovite in da Vlada pripravlja boljšo rešitev, ni pripravljeno nič, ni nobene rešitve. Dve leti in pol trajajo že te zadeve in ni rešitev, ni boljših rešitev, kar pravzaprav pomeni, da se je Vlada postavila na stališče, da bo zagovarjala privilegije in pridobljene pravice na teh področjih. Jaz bom ta zakon podprl. Predlagam, da tudi drugi poslanci razmislite o tem, ali kaže odpraviti ta nesorazmerja, ki se pojavljajo, in da tudi ti, ki so najbolj bogato nagrajeni, to so tisti, ki jih je Vlada Republike Slovenije ali Državni zbor poslal na delo v evropske institucije, prispevajo svoj dohodninski del v proračun Republike Slovenije. To so najbolj bogato nagrajeni in najbolje plačani funkcionarji v Republiki Sloveniji, ne plačujejo pa v slovenski proračun, poslala pa jih je Republika Slovenija. V državni hierarhiji nimate nikjer funkcionarjev, ki bi prejemali večje mesečne dohodke. To so plače, ki so najmanj trikrat višje od poslanskih plač v Republiki Sloveniji. In osebe, ki te plače prejemajo, zraven pa še nekatere druge bonitete, ki niso ravno majhne, so izvzete iz poračuna plačila dohodnine in ne plačujejo Republiki Sloveniji. Najbrž nam je jasno, da je takšno stanje nedopustno in bi morala Vlada po mojem mnenju storiti vse, da se te zadeve uredijo, da se naredi ta korak in da te osebe, ki jih ne bom tu imenoval, so pa nekatere zelo znane iz prejšnjih funkcij in tudi nekaterih prejšnjih zgodb in tudi afer, da tudi te osebe to svojo bogato nagrado, ki so jo dobile v tem mandatu in so se umaknile iz domačih medijev, dobivajo te privilegirane plače za slovenske razmere. Jaz upam, da bo tudi gospa Potrata, ki je zelo socialno čuteča do teh stvari in ki se tako bori za te pravice, zaznala to diskrepanco med slovenskim domačim stanjem in razmerami v Evropski uniji in da bo apelirala na tiste, ki uživajo, lahko rečemo, privilegij, da ne plačujejo davka, da bo ta predlog podprla in morda še kakšnega drugega, da bi tudi kakšen minister, ki ima tiho družbo kje v tujini in dobi iz slovenskih davkov plačo, plačal davke tudi v Republiki Slovenji. Tudi na to bi lahko opozorili nekatere slovenske funkcionarje. To so neke anomalije, ki za razmere, v katerih živimo, niso običajne, tudi niso za stanje, v kakršnem je država, sprejemljive. Ampak to so osebe, ki uživajo nek privilegij, mirno imajo lahko registrirano firmo v tujini, da ne plačujejo obveznosti Republiki Sloveniji oziroma slovenskemu proračunu. In evropski funkcionarji, ki so predmet tega zakona, so podobne izjeme. Nobene etične zaveze, nobene moralne obveze ne čuti nekdo, ki dobi neko nagradno funkcijo v institucijah Evropske unije, da bi vsaj razliko pri obdavčitvi namenil proračunu Republike Slovenije. Predlagam vsem, ki temu zakonu nasprotujete, da resno razmislite o tem, ali je treba vzdrževati to veliko razliko v obdavčitvi med funkcionarji, ki so v službah v Republiki Sloveniji, med evropskimi poslanci, ki zapadejo pod isti režim, in med drugimi evropskimi funkcionarji, ki imajo izjemen režim in zaradi tega tudi ne plačujejo razlik v dohodnini v proračun Republika Slovenije. O tem kaže resno razmisliti. In jaz upam, da bo do ponedeljka, ko bomo glasovali o tem zakonu, tudi dozorelo neko drugačno spoznanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Vili Trofenik. [[Ga ni.]] Besedo ima Renata Brunskole.
Hvala lepa. Še enkrat lepo pozdravljeni! Kot poslanko Državnega zbora me ljudje večkrat kar opozarjajo, češ,kaj delate v tem parlamentu, o čem razpravljate, res ne razumemo razprav nekaterih poslancev v Državnem zboru, da ne govorimo o žalitvah, in to ne samo žalitvah na nivoju političnih strank, temveč na osebnem nivoju. In jaz sama, ko poslušam, razmišljam o vseh teh besedah, se moram žal strinjati. Meni se je že večkrat zgodilo, ker menim, da kot človek funkcioniram predvsem tako, da želim ljudem pomagati in želim ljudem dobro, mi je potem izredno žal, da zaradi razprav nekaterih kolegov v tem parlamentu, ki so, bi skoraj rekla, na nizkem nivoju, smo tudi vsi ostali, ki smo kot ljudje korektni, tudi sami nespoštovani, posledično zaradi peščice ali zaradi manjšega dela ljudi, ki se poslužujejo tovrstnih načinov. Recimo meni osebno današnja razprava in ta današnji predlog mi deluje predvsem v smeri neke vrste polemiziranja oziroma boljše je, da izrečem, da je to populizem in demagoški nastop. Res lahko si razlagam ta nastop in ta predlog zakona predvsem tudi zaradi tega, da bi človek skoraj že dobil občutek, da je ta razprava zato, ker na nekaterih zelo odgovornih funkcijah ne sedijo ljudi, ki bi bili politično nekaterim drugim blizu. Mogoče se motim, takšen občutek žal dobim, da nekateri ljudje nekaterim niso všeč, saj jaz ne zamerim tem ljudem, če jim niso všeč, samo ni treba zaradi tega predlagati tovrstnih zakonov, ker bi želeli iti predvsem zaradi te svoje osebne užaljenosti. Recimo kolegica mag. Majda Potrata, ne morem zdaj reči nič slabega o njej, še posebej je pa ne bi želela, ne vem, če je kdo mislil, užaliti, češ, da je specialno čuteča. Mogoče je samo želela opozoriti, da ne demagoško nastopiti v tej smeri z besedami, da ima kdo nekaj zaradi tega izjemnega. Če gre za redno plačo, ki jo nekdo prejema, potem mogoče v tej smeri res ni najbolj korektno, da se ta zadeva tako poudarja, da res potem ljudje, ki imajo nizke plače, ki komaj preživijo, ki imajo minimalno plačo, hvala bogu, če jo imajo, da si potem res predstavljajo kaj izjemnega, če je beseda izjemno uporabljena. Če pa gre to za redno v skladu s plačo, ki jo nekdo prejema v Evropskem parlamentu ali v Evropski investicijski banki ali na Evropskem računskem sodišču, potem ni prav, da se na tak način pristopa in skorajda polemizira. Bilo je že jasno povedano, tudi sama sem v stališču Poslanke skupine Socialnih demokratov poudarila, da je sprejetje tega predloga zakona o spremembi Zakona o dohodnini nesprejemljivo, ker je prav, da se strinjamo z mnenjem Vlade, da bi bilo sprejetje izjeme nesprejemljivo, predlagana izjema v 3. členu predloga zakona za uslužbence Evropske unije, ki so napoteni na podlagi sklepa Vlade ali Državnega zbora, ker bi ravnali v nasprotju s protokolom. Danes sem že prebrala, vendar bom ponovila, v 12. členu gre za to, da uradniki in drugi uslužbenci Unije so dolžni plačevati davek v korist Unije od plač mezd in prejemkov, ki jih prejemajo od Unije, v skladu s pogoji in postopki, ki jih določita Evropski parlament in Svet z uredbami po rednem zakonodajnem postopku in po posvetovanju z zadevnimi institucijami. Protokol, ki je v veljavi, pa je sestavni del ustanovitvene pogodbe, torej na ravni primarnega prava, in če bi Slovenija tak zakon sprejela, bi jo morala komisija peljati, tako rečeno, na sodišče oziroma bi bila lahko razsodba proti Sloveniji, ker se pravo Evropske unije uporablja neposredno v Republiki Sloveniji. Naj spomnim, upam, da kolegi niso pozabili, da je tudi Republika Slovenija članica Evropske unije in bi verjetno lahko zakon izpodbijali tudi na Ustavnem sodišču. Vsekakor pa bi tudi vsak posameznik, ki bi mu bil takšen davek odmerjen, lahko sklep o dohodnini izpodbijal tudi pred slovenskimi sodišči, ki bi mu morala prisoditi prav. Seveda bi morala enako mnenje sprejeti tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora Republike Slovenije. Veliko govorimo tudi o tajkunih, nekateri kolegi o tem veliko razpravljajo, pa bi mogoče morali ta sredstva res nameniti še v večji meri za krepitev neodvisnosti sodstva in tudi v tej smeri pomagati in zadeve urediti na takšen način, da bi se v demokratični Republiki Sloveniji počutili dobro, da ne bi bilo nekaterih očitkov za nazaj tej vladi, temu državnemu zboru, ki za nekatere zadeve iz preteklosti resnično nista kriva. Hvala.
Hvala lepa. Želi besedo predstavnik Vlade, minister?
Jaz bi samo na kratko povedal. Če je želja določene skupine poslancev, da se predstavi protokol, kdaj je nastal, kako se je oblikoval, kdaj je bil morebiti spreminjan, kakšne bi bile možnosti za spremembe, lahko Vlada to v nekem primernem roku pripravi. Kakršnakoli kršitev tega protokola pa je seveda neprimerna, tako da Vlada tega zakona ne podpira. Hvala.
Hvala lepa. Želi besedo predlagatelj Rado Likar? Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Jaz bi rad v imenu predlagatelja poudaril, da tu ne gre za kakšno, kot je bilo danes tudi že v razpravi omenjeno, osebo poimensko. Kolikor se je omenilo gospoda Ropa, gospoda Cvikla, gre zgolj za to, da si lažje predstavljamo, kdo vse je v teh evropskih inštitucijah. Mislim, da je bolj pomembno to, kako se Vlada odziva na ta naš predlog in sporočilo državljanom. Če bomo ta predlog zavrnili zgolj zaradi tega, ker nam tega protokol ne omogoča, mislim, da bo to slabo sporočilo. Ta protokol, ki je bil sprejet menda leta 2005, je bil sprejet, zato bo verjetno za vekomaj tako. Tako je sporočilo. Tudi zaradi tega ta predlog ni pisan na kožo, recimo, bom spet rekel, gospodu Ropu ali gospod Cviklu, ker tudi ta dva verjetno ne bosta večno v teh inštitucijah. Prišli bodo drugi in predpis bo veljal tudi za te, če se okoliščine ne bodo spremenile. Jaz ne bi gledal tega ad personam, kot se to rado danes pove, ampak bi gledal zgolj na vsebino. Tudi ne gre za to, da bi mi kot predlagatelji, Slovenska demokratska stranka, prepričevali nasprotno stran, predvsem mogoče SD, ki se je eksplicitno postavila na stališče, da je proti temu. Vse ostale stranke, tudi koalicijske, sicer nekatere ne bodo podprle iz tega razloga, samemu cilju, namenu pa ne nasprotujejo. Če je namen, ki ga zasleduje ta predlog zakona, dober, potem je treba nekaj narediti. Če se po nekaj mesecih, dveh, treh, štirih mesecih, pol leta ne zgodi nič, potem bo nekdo, verjetno se bomo tudi v Slovenski demokratski stranki ponovno odzvali na to z vložitvijo predloga, ker le na ta način bomo lahko dobili informacije, kje je zadeva. Iz izkušenj v preteklosti pa tudi sicer vemo, če o zadevi ne sprašuješ, potem tudi odgovora ni in se tudi nič ne dogaja. Ta predlog, ki ga je vložila Slovenska demokratska stranka, je dobronameren in mislim, das potrditvijo predloga zakona v prvem branju bo tudi sporočilo državljankam in državljanom dobro. Se pravi, da Vlada kot predstavnik države dela za dobrobit oziroma za enakost vseh državljank in državljanov, predvsem kar se tiče obdavčevanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi se je javil še predstavnik Vlade. Besedo ima minister dr. Križanič.
Zelo na kratko. Jaz vendarle upam, da bo moč o protokolu poglobljeno razpravljati kdaj kasneje, ko bi pripravili informacijo. Naj vas seznanim, ta protokol ni iz leta 2005, ta protokol je seveda konstitutivni del Evropske unije, oblikovan je bil z njenim nastankom. Podobno velja za ostale mednarodne organizacije, recimo pri OECD več vem, ker je v našem mandatu prišlo do našega vstopa, to je bil eden od pogojev, brez tega mi ne bi mogli postati člani. Zato je bil ta protokol potem ratificiran leta 2005 v parlamentu, ki je imel drugačno večino, pa zelo verjetno zopet z zelo močnim številom glasov "za", bi si upal verjeti. Če to zdaj problematiziramo, potem moramo videti, s čim se ukvarjamo in jaz bi vendarle predlagal, da zadevo najprej pogledamo s te strani. Ta zakon je pa vsekakor neprimeren za sprejetje in prosim, da ga ne podprete.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega 71. člena Poslovnika še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima Ivan Grill.
Najlepša hvala. Mogoče bi bilo zanimivo dobiti tudi podatek, koliko pa je teh ljudi iz Slovenije, ki uživajo takšne privilegije, ker se mi zdi tudi sam izraz v protokolu nenavaden, kjer piše protokol o privilegijih. To mislim, da ni primeren izraz, in če ne drugega, bi bilo treba narediti nek napor, da se tudi tukaj najde bolj primeren izraz, kajti nedopustno je, da kdor koli ima lahko tako ali drugače na voljo privilegije. Drugače pa, gospod minister, jaz razmišljam v drugi smeri. Če bi bila volja, bi se našla tudi pot, in zakon bi zagotovo, če bi ga v parlamentu sprejeli, lahko tudi modificirali z neko prehodno določbo, da stopi v veljavo takrat, ko se ta protokol ali spremeni ali pa obstaja po mojem zagotovo tudi neka pravna pot oziroma možnost, da se iz tega protokola sami tudi izključimo, če ne bi bilo posluha, volje, da se ta protokol spremeni v smeri, da poenoti te standarde. In za vas, ko bi začeli z nekimi pobudami, s postopki, bi bilo to v veliko pomoč ali pa v oporo in bi rekli, "glejte, v nacionalnem parlamentu je sprejet zakon, ki nam nalaga, da moramo to pot tudi peljati naprej". Mislim, da je treba to narediti, ne pa čakati, da se ta stvar sama po sebi uredi oziroma da da to pobudo katerakoli druga država Evropske unije. Zakaj ne bi bili iz Slovenije prvi, ki opozorimo na takšne anomalije. Za mene je zagotovo anomalija in ne pristajam na neke besedne igre, predvsem s strani koalicije, ko je kolega Vizjak dejal "izjemna plača gospoda Ropa, gospoda Cvikla". Glejte, tako visoka plača je, pojdite vprašat ljudi, prepričan sem, da za 99,9 % ljudi je to izjemna plača, izjemno visoka plača. Ne želim polemizirati, ali jo zasluži ali ne oziroma je učinek od njih, pa tudi od ostalih, ali ne, ampak zagotovo je to izjemna plača, pa Slovenija nima od tega nič. In to je tisto nedopustno. Komentiral bom še navedbo gospoda Čepiča, ko je sicer načeloma podpiral neka prizadevanja, da se to uredi, predvsem pa me je zbodel tisti njegov, lahko rečem, ciničen priokus, da Slovenska demokratska stranka vlaga zakone večkrat celo samo z namenom, da izboljša statistiko. Glejte, gospod Čepič, spoštovana koalicija in tudi Vlada, če bi upoštevali vsaj eno tretjino tistih zakonov, ki smo jih predlagali v Slovenski demokratski stranki, sem prepričan, da bi bila statistika na tistih področjih bistveno boljša za Slovenijo in ljudi. Bistveno manj bi bilo nezaposlenih, bistveno večja bi bila gospodarska rast, bistveno manjše bi bilo zadolževanje, manj revščine bi bilo, manj krivic, manj gospodarskega kriminala in tako naprej. In tudi ta zakon, ki ga zdaj obravnavamo, in tudi naslednji je eden izmed tistih delčkov, ki bi k temu lahko prispevali. Zato takšna razprava zagotovo ni v korist temu, namesto da bi se pokazala volja, da bi se poiskal način, predvsem tudi s strani predlogov opozicije, ki so dobronamerni, ki so velikokrat izdelani tudi na podlagi nekih znanj, izkušenj ljudi, ki imajo marsikatero izkušnjo iz preteklosti iz gospodarstva, pa se to ne želi upoštevati. Jaz želim, da koalicija res razmisli o tem današnjem predlogu, da gre v nadaljnjo obravnavo in se modificira na način, da bo lahko tudi Vlada imela nek argument, nek razlog in tudi opravičilo, ko bo zahtevala, da se takšne spremembe tudi opravijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Rado Likar.
Hvala lepa, še enkrat. Jaz bom kratek. Še enkrat bi rad poudaril, da ne gre za to, na koga oziroma poimensko na katere uradnike v evropskih institucijah se to nanaša, ampak gre za to, da jaz resnično ne vidim razlike med poslancem Evropskega parlamenta in uradniki, ki delujejo v teh evropskih institucijah in finančnih institucijah. Zato bi mogoče res ministra prosil za ekspliciten odgovor z namenom, s ciljem tega predloga zakona, tudi če mogoče v tej prvi fazi ni izvedljiv, je pa verjetno v bližnji prihodnosti, ali je ovira samo Protokol ali mogoče ni volje, da bi se te razlike odpravile. Kot že rečeno, okoliščine se spreminjajo, iščejo se vse rezerve, tudi pri tistih, katerih dohodki so res minimalni, za te dohodke, ki jih pridobivajo v Evropski uniji, pa mislim, da res lahko rečemo brez kančka slabe vesti, da so, če že ne zelo visoki, pa primerni, in to tako za poslance Evropskega parlamenta ali pa za uradnike v teh institucijah. Tako da bi mogoče res prosil za eksplicitni odgovor na to vprašanje. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Vili Rezman.
Slišati je bilo nekaj apologetskih razprav, ki so šle v smislu, kako je treba na vsak način braniti nepopustljivo stališče Vlade, da je zakon neprimeren za nadaljnjo obravnavo, jaz bi pa rad temu ugovarjal. Prvič zato, ker so se vmes zbrale tudi neke besede o tožbah, kako da bo Evropska skupnost tožila najprej državo, potem pa bodo naši občani tožili državo, tako da bomo tisti, ki menimo, da je dobro, da bi se postopek nadaljeval, krivi za ne vem kakšne tožbe in za ne vem kakšno škodo, ki jo bomo povzročili državi. To preprosto ni res. Jaz upam, da je vsaj en del tistih, ki smo menili, da je dobro, če se razprava nadaljuje, razumel gospod minister, tako sem razumel tudi njegov odziv, ko je obljubil, da bodo poskrbeli za to, da dobimo neke informacije o tem, kaj je možno, kaj ni možno in v kakšnem času je možno, v kakšnih postopkih etc. To je bil tudi namen – tudi nekaterih koalicijskih – poslancev, ki so predstavljali stališče poslanskih skupin v uvodu, to je bil tudi moj namen, ne da zdaj sprejmemo zakon, ampak da nadaljujemo razpravo o tem, kaj zakon lahko prinese dobrega in kaj je recimo slabega in kaj recimo ni dopustno, ni možno, kaj je treba izboljšati ali kaj preprečiti. Apologetskih razprav sem pa sit, moram reči, zato bom jaz vztrajal pri tem, da se nadaljuje ta razprava, da ta informacija, ki jo je gospod minister obljubil, pride do nas, da imamo možnost o tej informaciji tudi razpravljati in je ne samo prebrati. Če se razprava ne bo nadaljevala, bomo dobili nekaj v branje, pospravili v predal in bo stvar zaključena. To pa ni smisel naših razprav tukaj v Državnem zboru. In naj samo spomnim na to, da je podoben postopek tekel ob nekem drugem zakonu, ki smo ga včeraj sprejeli, ob zakonu o bančništvu, ki je bil tudi zavračan, pa smo ga potem s strani vlade skupaj z amandmaji adaptirali, posvojili in ga včeraj tudi sprejeli. Zakaj bi se tako v naprej odrekali vsem možnostim, da bi se vendarle pri kakšnem zakonu tudi uskladili? In nihče od nas, ki smo govorili, ni govoril o tem, kako je treba vztrajati na vsak način, da se mora točno takšen zakon, za katerega vemo, da ni sprejemljiv spričo protokola, sprejeti. Ampak govorili smo tem, da tudi protokol ni večen. In minister je sam prej opozarjal, da je bil protokol prej sprejet in da smo leta 2005 sporazum o protokolu sprejeli, prejšnja vlada sicer, in ne vem, zakaj bi zdaj ta vlada tako nepopustljivo branila napako, ki jo je prejšnja vlada naredila. Zakaj se ne bi zdaj, če je s strani sedanje opozicije – takratne pozicije – ponujena možnost, da se vendarle vsi dogovorimo, da to spremenimo, in sicer na način, da bomo zagotovili večjo pravičnost v davčnem statusu in v plačevanju davčnih obveznosti.
Hvala lepa. Postopkovno, gospod Čepič.
Hvala za besedo. Jaz bi želel postopkovno, po katerem členu Poslovnika Državnega zbora ni možna v tem drugem delu razprav replika na izvajanje kolegov, če so bile razprave, ki sem jih imel, napačno razumljene. Gre za isto točko dnevnega reda namreč.
Nanaša se to na 71. člen, ki omogoča dodatno razpravo v zvezi s tem. Ni vse vedno zapisano v poslovniku, ampak je tu vprašanje prakse in tradicije. Dogovor je bil že v prejšnjem mandatu med vodji poslanskih skupin, da se ta razprava po 71. členu vedno razpiše za en krog, da je maksimalno možno število minut 5 minut in da ni replik. Zakaj ni replik? Če na to odgovarjam, si lahko ponazorite sami, če bi zdaj imeli 20 minut časa za razpravo, če bi se javili štirje razpravljavci, bi dal vsakemu po 5 minut in bi dovolil replike, bi krepko lahko presegli čas, ki je bil sicer predviden za celotno obravnavo točke. Logično in smiselno. Vedno se poleg pravil, ki so v poslovniku, upoštevajo neki dogovori, ki pa morajo biti v skladu z dikcijo in namenom ter smislom poslovnika. Če želi katera od poslanskih skupin to spremeniti ali drugače urediti, lahko o tem sprožimo razpravo, vendar ne na sami seji Državnega zbora, ko jaz uporabljam ta poslovnik. Hvala lepa. Besedo ima mag. Borut Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Še enkrat pozdrav ministru! Teden je bil dolg, ampak jaz mislim, da se danes, pa to k pozitivnemu pomenu besede, tudi že malo hecamo. Kaj pomeni hec? Najbolj nedolžna asociacija, ki se jo spomnim, otroci smo rekli, da je hec to, če mucka zavežeš v vrečo, potem mu pa rečeš, da naj pride ven, ker ne more. Isto pa delamo danes. Isto pa delamo danes. Radi bi sprejeli zakon, za katerega vemo, da je v nasprotju z evropskim protokolom, in zakona, ki je v nasprotju s protokolom, žal ne moremo sprejeti, kljub temu da je marsikakšen razmislek pa vsebina na pravem mestu, in je indic, da bi to naredili. Velikokrat se nam v Državnem zboru pojavi tudi dilema, da vemo, da imamo nekaj v nasprotju z ustavo, pa da naša ustava po dvajsetih letih v kakšnem členu potrebuje drugačno rešitev, ampak zato zakona, ki je v nasprotju z ustavo, ne sprejmemo, ga ne smemo sprejeti in je naša naloga, da najprej popravimo ustavo, potem pa sprejmemo ustrezen zakon. Jaz moram reči, da sem pozorno poslušal vso razpravo in kadarkoli se sam osebno lotevam kateregakoli zakona, ga seveda podpiram in si želim, da ga sprejmemo. Zakona, ki ga nimamo namena sprejeti, ki v praksi ne bo deloval, ne podpiram, zato je treba najti druge rešitve. Pozdravljam napoved, ki jo je dal minister, da nam enkrat obrazloži, kako se evropski protokol spreminja, kaj v resnici lahko naredimo, kaj je pa demagogija in pa populizem, da bomo še podaljševali razpravo. Moje podpore danes temu zagotovo ne bo, se pa strinjam s predlagatelji, da so pa določeni proporci in razmerja nesprejemljivi. Če ima nekdo, ki je v službi v evropskih institucijah, večjo plačo za bruselsko birokratsko mesto, kot jo ima pri nas direktor tovarne Krka, potem je pa vsebinsko v tej zgodbi zagotovo nekaj narobe. S tem se strinjam. Ampak mi razprave, vse, ki jih imamo, pripeljemo predvsem v politične vode, takšna je tudi današnja. Če bi bil namen iskren, potem bi vsi tisti, ki so to ugotovili, to lahko spremenili v obdobju 2004–2008. Jaz sem prepričan, da bodo imeli možnost tudi po letu 2012, in me prav zanima, če bo to ena od prioritet na njihovem spisku. Moram pa oporekati temu, vsi smo glasovali za to, da se te ljudi pošlje v Bruselj, se pa zagotovo ne strinjam s tem, da se reče, da Slovenija od teh ljudi nima nič. Slovenija bi morala imeti od teh ljudi zelo veliko. Če kdo misli, da svojega posla ne opravljajo tako, kot je treba, naj to pove, nam pokaže, in z veseljem se jim bom pridružil. Slovenija bi od teh ljudi, ki so v Bruslju, morala imeti bistveno več, kot pa ima. In to je tista moja osnovna dilema in pa težava. Ne morem dati glasu za zakon, ki je v nasprotju z evropsko direktivo, podpiram pa razmisleke, pobude, da se o rešitvah pogovarjamo in pa dogovarjamo, ampak izven zakonodajnega postopka. Zakonodajni postopek za to, da bomo opravili neko razpravo in pa debato, ne moremo voditi naprej, in taka bo mora tudi odločitev v nadaljevanju. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Pukšič, izvolite.
Hvala lepa. Kolegice, kolegi, podpredsednik, minister s sodelavko! Vsi funkcionarji v ostalih institucijah in v finančnih institucijah tako kot funkcionarji in tudi uslužbenci, ki jih pošiljata Vlada Republike Slovenije ali Državni zbor Republike Slovenije, so v osnovi bili proti ošpicam cepljeni v Republiki Sloveniji. Če so bili proti ošpicam cepljeni v republiki Sloveniji, se učili prveabecede in potem nadaljevali z izobraževanjem, je bilo v njih veliko vloženega ali drugače povedano, družbeno infrastrukturo so koristili tukaj doma. Danes, ko smo jih poslali v Evropske institucije, seveda govorimo o vseh ostalih razen o poslancih v Evropskem parlamentu, ker je za njih drugače urejeno, bi verjetno tudi sami – ne bili pripravljeni, celo želeli, to v tistem delu kot vsi državljanke in državljani doma v državi, ki dajo nazaj v to skupno vrečo, tudi dati. Pa jim onemogočamo. S sprejetjem tega zakona, prvo branje, kot je bilo s strani nekaterih koalicijskih kolegov že tudi rečeno, samo odpremo vrata. Jaz se strinjam z vami, gospod minister, ko ste rekli, da ta protokol ni od večno in ni za večno. To je samo bog, vse ostalo pa se da spreminjati, kot se sprejema, se tudi spreminja. Tudi za vas bo, bom rekel, lažje, ker boste imeli v Evropski uniji za sabo nek parlamentarni postopek doma v Sloveniji, to pomeni prvo branje tega zakona o spremembi dohodnine, in na takšen ali drugačen način poskušali doseči to, o čemer govorimo, da se protokol toliko spremeni. Je pa tako, bodimo pošteni in korektni tudi doma do državljank in državljanov, da vendarle tisti, ki v tej gospodarski, finančni krizi, upamo, da še ne bo prišlo do politične, imajo več, naj v tej krizi tudi več prispevajo. In prav tukaj mogoče, minister, je priložnost za spremembo tega protokola v celotni Evropski uniji, če si prizadeva za stabilizacijo evra. Res pa je, da imamo v Sloveniji zelo nizke plače in sramotno za vladno koalicijo, da dela takšne pogoje, da so plače tako nizke, še bolj sramotno pa je, da jih marsikdo za opravljeno delo ne dobi, in še toliko bolj, da ni pogojev za gospodarjenje, kjer imamo danes že preko 120 tisoč brezposelnih. Ampak kakorkoli, nizke plače, evropske cene in še daleč najbolj obdavčene te nizke plače. Slovenija ima 54,9 % obdavčitve na bruto prihodek, Avstrija 38,1, Slovaška 23,1 % in tako dalje, da ne govorimo o drugih državah. Tu obremenjujemo spet maso, množico tistih, ki so vendarle zaposleni in njim pobiramo maksimalno, ne damo pa možnosti tako funkcionarjem kot uslužbencem v ostalih evropskih institucijah, da bi v to vrečo svoj delež tudi prispevali. Prepričan sem, da nobeden od teh se ne bi temu nasprotoval in nobene tožbe s strani teh ljudi ne bo. Če pa, pa obstajajo instrumenti: tako kot so bili poslani, so lahko tudi odpoklicani. Navsezadnje je to smiselno. Zakaj vsak predlog zakona, ki ga pripravi opozicija, front proti njemu, vsaj nekateri, in vse je kriva prejšnja vlada v tistih štirih letih. Jaz upam, da bo v naslednjem mandatu bistveno drugače.
Hvala. S tem zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali v torek, 29. marca, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DAVČNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 27 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Jožetom Tankom. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 22 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Jožetom Tankom, zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagateljev predloga, gospodu Radu Likarju.
Hvala lepa za besedo, še enkrat. Brez dvoma je želja večine državljank in državljanov naše republike kot tudi gospodarskih subjektov, da imajo v svojih relacijah z državo čim manj ovir in da je njihovo poslovanje čim ceneje. Na potrebo po nadaljnjih reformah v tej smeri nas opozarjajo tudi interesna združenja, posebno še tista, ki združujejo male obrtnike in male podjetnike, se pravi Obrtno-podjetniška zbornica. Pred nami je še poskus, mislim, da že četrti, da na relativno enostaven način prispevamo k poenostavitvi in odpravi administrativnih ovir ter zmanjšanju stroškov davčnih zavezancev za plačilo njihovih obveznosti. Eden od razlogov, ki smo jih v Poslanski skupini SDS povzeli po zahtevah slovenske obrti in ki bi pomenil poenostavitev in pocenitev administriranja, je zmanjšanje števila položnic, s katerimi plačujejo obrtniki in zasebniki svoje mesečne obveznosti z naslova davkov in prispevkov. Še posebej nesmiselna pa tudi moteča so tista plačila, na katerih zneski obveznosti so manjši, kot pa znaša bančna provizija. Tako se recimo prispevki samostojnega podjetnika mesečno plačujejo na tri različne račune, za zaposlene pri njih pa na štiri oziroma pet različnih računov, na zaposlene pri pravnih osebah pa na 10 različnih računov. To pomeni, da mora vsak davčni zavezanec pri izpolnjevanju svojih obveznosti kupiti in izpolniti 10 plačilnih nalogov, poleg tega pa so dodatni podračuni predpisani še za plačilo zamudnih obresti za vsako dajatev posebej. Za vsako posamezno dajatev je tako treba izpolniti plačilni nalog in od tega plačati provizijo banki. Za mikro in mala podjetja so stroški bančne provizije in ostali stroški nesorazmerno visoki v primerjavi z njihovo davčno obveznostjo. S tem pa ne mislim reči, da je davčna obveznost prenizka. Pri tem se moramo vprašati, ali je to smiselno in nujno potrebno, ali res ni druge rešitve. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo prepričani, da obstaja možnost racionalizacije, s čimer bi se bistveno zmanjšali stroški, zmanjšala pa bi se tudi administrativna obremenitev slovenskih podjetnikov, kar je še posebej pomembno v času gospodarske krize. Cilj predlagane spremembe zakona o dohodnini je omogočiti nakazilo vseh davčnih obveznosti na en skupen račun ter njihova delitev po ustreznem ključu. S tem bi se bistveno zmanjšala administrativna obremenitev predvsem malih podjetij, na drugi strani pa bi to pomenilo precejšnje izboljšanje njihovega likvidnostnega položaja. Predlog zakona smo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ponovno vložili v parlamentarni postopek tudi zato, ker Vlada do sedaj ni prišla na dan z ustreznimi ukrepi in ni predlagala ničesar v tej smeri, zato tudi ni nobenega razloga, da Vlada tega predloga ne podpira. Zavrnitev novele zakona ne bi koristila prav nobenemu, še najmanj pa tistim, ki morajo vsak mesec izpolnjevati plačilne naloge in v obliki bančne provizije prispevati k sanaciji našega bančnega sistema. Po podatkih se na letni ravni zaradi takega števila položnic na ta način zbere preko 20 milijonov evrov, kar tudi ni zanemarljiva cifra. Predlagam, da predlog zakona v prvem branju podpremo in ga v nadaljnjem postopku po potrebi še dopolnimo in izboljšamo ter s tem tudi dosežemo zastavljene cilje. Hvala.
Hvala. Za uvodno obrazložitev mnenja Vlade dajem besedo ministru za finance dr. Francu Križaniču.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Dovolite, da na kratko predstavim mnenje Vlade o predlaganem zakonu. Skupina poslancev, s prvopodpisanim Jožetom Tankom, je predložila Državnemu zboru v obravnavo Predlog zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku, po katerem se predlaga možnost enotnega nakazila vseh davčnih obveznosti na skupni račun in njihova delitev po ustreznem ključu. Svoj predlog utemeljujejo s tem, da bi se bistveno zmanjšala administrativna obremenitev slovenskih podjetij in izboljšal likvidnostni položaj zlasti mikro in malih podjetij. Vlada se strinja, da je predvsem z vidika odprave administrativnih ovir in zmanjšanja stroškov treba zagotoviti čim bolj enostavno plačevanje obveznih dajatev, vendar pa te vsebine ni mogoče ustrezno urediti, kot je predlagano, saj predlog zakona ne rešuje nekaterih ključnih vprašanj, ki se v povezavi s predlaganim načinom plačevanja pojavljajo. To so zlasti različni zakonsko določeni roki plačila dajatev v povezavi z enotnim nakazilom, različni načini izterjave in vračil ter zagotavljanje podatkov, potrebnih za opravljanje nadzora nad pravočasnostjo in pravilnostjo plačevanja dajatev. Način plačevanja obveznih dajatev urejajo tudi zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, zakon o prispevkih za socialno varnost in drugi, zato je pri pripravi predloga zakona treba proučiti možnost enotnega plačevanja tudi v kontekstu teh zakonov – od tod tudi toliko računov, ki jih je prej predlagatelj navajal. Za uresničevanje ukrepa poenostavitve sistema plačevanja davkov in drugih obveznih dajatev sta bila v lanskem letu sprejeta dva pravilnika, in sicer Pravilnik o podračunih ter načinu plačevanja obveznih dajatev in drugih javnofinančnih prihodkov in Pravilnik o načinu plačevanja, razporejanja in sporočanja podatkov obveznih dajatev in drugih javnofinančnih prihodkov. Pravilnika določata podračune javnofinančnih prihodkov države, občin, Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije in Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije ter drugih prejemnikov, na katere zavezanci plačujejo obvezne dajatve in druge javnofinančne prihodke. S pravilnikoma je uvedena poenostavitev sistema, tako da so po novem predvideni samo štirje prehodni davčni podračuni, ki so namenjeni plačevanju obveznih dajatev. Prehodni davčni podračunu se pričnejo uporabljati 1. julija 2011. Spoštovani predsedujoči, poslanke in poslanci! Sprejetje predloženih sprememb Zakona o davčnem postopku bi bilo v nasprotju z zakonsko določenimi načini plačevanja obveznih dajatev, zato Vlada predlaga Državnemu zboru, da tega predloga ne podpre. Hvala.
Hvala. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Alojzij Potočnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Zares.
Hvala. Spoštovani! Predlog skupine poslancev načenja problem zmanjšanja administrativnih obremenitev slovenskih podjetij, in sicer na davčnem področju. To bi dosegli z uveljavitvijo pravice do možnosti enotnega nakazila vseh davčnih obveznosti na skupni račun in njihovo delitev po ustreznem ključu. Z uveljavitvijo teh sprememb bi se izboljšala likvidnost malih podjetij in samostojnih podjetnikov, kar bi prispevalo tudi k zmanjšanju plačilne nediscipline. Med posameznimi parlamentarnimi poskusi je Vlada, zavedajoč se upravičenosti in nujnosti rešitve, hkrati pa tudi vsebinske kompleksnosti področja, sprejela, če skrajšam dolge nazive, pravilnik o podračunih in pravilnik o načinu plačevanja. Tako se zmanjšuje število podračunov ter uvedba in uporaba prehodnih davčnih podračunov se začne 1. 7. 2011, nadzornik za plačevanje in evidentiranje pa je Davčna uprava Republike Slovenije. V zvezi z odpravo administrativnih ovir in zmanjšanju administrativnih bremen pa vendarle velja ponovno poudariti, da davčna stroka omogoča te kategorije izraziti v številkah. Govorimo o tako imenovanih direktnih stroških davčne administracije, to so plače davkarjev, prostori, oprema in tako dalje, in se izražajo z razmerjem med stroški davčne uprave za delo in pobranimi davki davčne uprave. Pri nas je to razmerje 1 % javnofinančnih prihodkov, kar je primerljivo z davčnimi administracijami v Evropski uniji. Večji problem, in o tem govori tudi ta predlog, so indirektni stroški izpolnjevanja davčnih obveznosti, ki se odražajo v stroških informacijskih in računovodskih storitev, sistemov, dragih davčnih svetovalcih, odvetnikih, udeležbah po seminarjih, hranjenju dokumentacije in tako naprej. Ti indirektni stroški podjetij znašajo po oceni dva do petkrat več kot stroški administracije. Dva do petkrat več. To je resen problem in resen argument proti zapleteni in nepregledni davčni zakonodaji. Poslanska skupina Zares bo počakala na 1. julij 2011. Ocenjujemo, da gre za realen in razumen datum. Hvala.
Hvala. Gospod Jakob Presečnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospod minister s sodelavko, kolegice in kolegi, še enkrat vsem prisrčen pozdrav! Vztrajnost je lepa čednost, pravijo. Pred nami je že tretjič zakon, ki bi po naši oceni z relativno enostavno, nebolečo in neškodljivo spremembo ogromno doprinesel k odpravi administrativnih ovir ter k zmanjšanju stroškov na strani zavezancev za plačilo različnih davkov. Po trditvah predlagatelja zakona naj bi bili zavezanci dolžni plačevati davke na več kot 10 različnih podračunov. Za vsakega od podračunov je treba izpolniti samostojen plačilni nalog ter za vsakega banki plačati tudi provizijo. Po eni strani gre za rešitev, ki zavezance razbremenjuje administrativnih obremenitev, po drugi strani pa tudi znižuje stroške poslovanja podjetij in ostalih zavezancev. Vlada seveda predlogu ponovno nasprotuje s popolnoma istimi argumenti kot dobrega pol leta nazaj. Argumenti Vlade Republike Slovenije so: tako zelo kompleksne problematike ni mogoče ustrezno oziroma vsebinsko popolno in pravilno določiti, kot je predlagano. Vendar se Vlada še vedno zaveda pomena poenostavitve sistema plačevanja davkov in drugih obveznosti, zato je 26. maja 2008 imenovala posebno delovno skupino za poenostavitev sistema obračunavanja in plačevanja davkov, prispevkov, drugih osebnih dajatev ter javnofinančnih prihodkov. Marca, ko smo zadnjič obravnavali ta zakon, je delovna skupina že pripravila osnutek modela poenostavitve sistema vplačevanja davkov, danes naj bi po besedah Vlade že bila uveljavljena dva ukrepa, ki poenostavljata sistem vplačevanja davkov. Kljub temu ocenjujemo, da so predlagane spremembe še vedno potrebne in koristne, saj sprejete rešitve problematike ne poenostavljajo dovolj. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo predlagani predlog zakona podprla. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Anton Urh bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Hvala lepa za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavko, kolegice in kolegi! Poslanci DeSUS-a smo razmišljali, ali bi sploh predstavili stališče k tej točki, pa ne morebiti zaradi same vsebine, ta je vsekakor pomembna in vredna tehtnih razprav, temveč zaradi dejstva, da ne vem kolikokrat že obravnavana praktično identična vsebina, o kateri smo vsi že zavzeli svoja stališča, svoje aktivnosti pri reševanju tega vprašanja pa je pojasnila in predložila tudi Vlada. Zato bo naše stališče kratko in enako prejšnjim. Poslanci DeSUS-a predloga zakona, ki uvaja model poenostavitve sistema plačevanja davkov in drugih obveznih dajatev preko tako imenovanega enotnega računa. Pa še enkrat poudarjam, da nismo zavzeli tovrstnega stališča zgolj zaradi tega, ker je predlagatelj te novele opozicija; ideja vsekakor ni slaba. Vendar realizacija takšne spremembe le ni tako enostavna, kot jo poskuša na vsak način predstaviti predlagatelj. Ne zadostuje sprememba zgolj enega ali dveh členov enega zakona in problem bo rešen. Gre za kompleksnejše posledice, ki bi jih povzročila uvedba enotnega računa, zato je na uvedbo slednjega nujno gledati celostno. Naj tudi povem, da Vlada ne spi, je aktivna tudi na tem področju in si strokovno prizadeva oblikovati pravno podlago, ki bo pripeljala do enakih učinkov, katerim sledi predlagatelj. V ta namen sta bila sprejeta že dva pravilnika, ostale rešitve pa praktično v kratkem. Verjamemo Vladi in pričakujemo, da bo del, ki ga pripravlja delovna skupina, lahko zaživel v roku, ki je že določen s programom za odpravo administrativnih ovir in zmanjšanje administrativnih bremen za 25 % do leta 2012, torej v letu 2011. Vsa dejstva so predlagatelju znana, zato po eni strani ne moremo razumeti njihovega vztrajanja po kontinuiranem vlaganju zakonov s to isto vsebino, ki zgolj ustvarjajo balast. Torej, ne zaradi nesprejemljive ideje, vsekakor ne, ta nam je namreč blizu, temveč zaradi njene neizvedljivosti poslanci DeSUS ne podpiramo predlagane novele zakona o davčnem postopku, zato bomo glasovali proti sklepu o primernosti tega predloga za nadaljnjo obravnavo. Od Vlade pa seveda pričakujemo realiziranje tovrstnih ukrepov v smeri in časovni dinamiki, kot jo je napovedala. Hvala.
Hvala. Gospod Bogdan Barovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Še enkrat lep pozdrav, gospod podpredsednik. Kolegi, kolegice, gospod minister z novo sodelavko! Kolegice in kolegi, v teh enajstih letih se včasih ob poslušanju nekaterih zakonov, ki pa so že res zgodba o zgodbi o zgodbi, zelo rad prelevim v navadnega državljana, ki ga malo bolj zanima, kaj se v tej državi dogaja, in posluša. In hvala bogu, da takšnih ni veliko! Hvala bogu, ker bi slišali, če se spomnite tisti, ki ste mojih let, pa tudi starejši, točno tisto reklamo: nova plošča, nova plošča [[...]]Stalno ista zgodba. Začela se je pet let nazaj s pozivom Evropske unije za zniževanje administrativnih bremen. Tri leta nazaj je vlada obljubila, da bo to storila. Dve leti nazaj je bil prvič vložen ta zakon. Slišali smo isto zgodbo, da ni potreben ta zakon, vlada na tem dela, vlada bo to naredila, spoštujemo Evropo. Tri, štiri mesece kasneje, leta 2009, še enkrat isti zakon – ni treba sprejeti tega zakona, vlada že pripravlja in dela. Naslednje leto 2010: ni treba sprejeti tega zakona – nova plošča, nova plošča [[...]]Danes smo pet let po Evropi, smo tri leta od obljube vlade, da bo nekaj naredila, in dve leti od prve vložitve predloga tega zakona. Kje smo? Tam, kjer smo bili leta 2008! Nikjer! Ampak v tem času je propadlo stotine podjetij. Niso propadla zaradi tega, ker ni tega zakona, tudi zato pa vsekakor. Deset podračunov, krat 100 tisoč ali pa milijon plačnikov, krat nič cela in toliko evra provizij, je toliko in toliko 100 milijonov evrov, s katerimi so se zredile in odebelile banke, znotraj teh bank posamezniki z milijoni odpravnin in še nekateri drugi, s plačami nad 10 tisoč evrov, tisti, ki pa so to plačevali, so pa propadli. Tako je. Tako je! Prvič sem razumel, da takšen zakon ni tako enostavno narediti. Ni tako enostavno oblikovati en račun in nanj potem plačati vse obveznosti in potem to razdeliti. Ni enostavno, ker je treba imeti računalniško podporo, ker je treba zgraditi sistem. Pri toliko sto uradov, ki so se spremenili v javne agencije, bi naredili pa še eno agencijo, ki bi se s tem ukvarjala, če jih je že 200, 500, 700. Sploh ne vem, koliko je agencij in katera kaj dela. Nič! Pa vsaj SDK vrnimo nazaj! Nič se ne dogaja! Vem, kje je – mogoče tudi tista knjiga in film Catch 22. Mogoče zaradi tega, ker potem bi se pa videlo, kdo ne plačuje zdravstvenih, pokojninskih prispevkov za delavce, pa bi jih moral, kdo ne plačuje svojih obveznosti. V tem je catch, ker se zgubijo te položnice, ti podračuni, izginejo. Ne vem, kdo lahko še vidi v predlogu takšnega zakona politično nagajanje. Tak sploh ni več za sem! Tri leta govorimo o isti zgodbi! Pa če smo bili v Slovenski nacionalni prvič skeptični, smo tudi priznali in smo rekli – spomnim se svojega govora –, ne govoriti, vi na tej strani, vi ste imeli oblast takrat, tudi vi ste malo krivi. Tako sem rekel. Imam magnetogramski zapis. Sem bil pošten do vseh. In ne moremo kriviti samo te vlade. Ampak to je bilo pred tremi leti, dve leti nazaj, ker sem upal, da bo ta vlada nekaj naredila. Ampak ni nič! Saj ni drugačna potem od tiste, če že krivijo, da ta vlada ni nič naredila. Sem slišal že tretje leto, da nekaj bo. In celo sem slišal, da naj bi se te zadeve urejale s pravilniki. Če je meni znano. V 11 letih sem se vsaj tega naučil, da vsi podzakonski akti morajo biti usklajeni z zakonskimi. In če je nov pravilnik, ki je drugačen, ki naj bi uvedel en račun, je seveda verjetno v neskladju z zakonom, pomeni, da bo treba zakon spremeniti. Rad bi rekel: "Vlada, čakam vas, podprli vas bomo z vsemi štirimi. Naredite enkrat za vse te plačnike..." Ti podjetniki se iz dneva v dan preživljajo, komaj zberejo tisti denar, da ga dajo delavcem – tisti, ki še pošteno delajo –, za plačo, zberejo, da bodo te prispevke in davke plačevali in potem plačujejo stotine računov in podračunov in plačujejo ne vem koliko provizij. Usmilite se tega podjetnika in vseh tistih ljudi vsaj pri teh provizijah, da bo tam prišparal kakšen evrov in kakšen cent. Pomagajte mu na tak način. Saj ne bomo pomagali predlagatelju SDS ali pa Slovenski nacionalni stranki, ki se danes strinja in bo ta zakon podprla. Ne! Tistim ljudem! Da bomo vendarle poenostavili nek način dela in da bomo začeli skupaj razmišljati, kako pomagati ljudem Ali pa enostavno povejte! Naj ta vlada reče, tako kot tudi pri prejšnjem zakonu, da ni za takšen način, in naj reče, da ga ne bo sprejela. In pika. Ne pa tri leta obljubljati in nič narediti. Saj ima pravico, je pač mogoče boljša, bolj pametna, ima drug način rešitve. Ampak v treh letih – leta 2008 ga je obljubila, ga še nismo videli! In kaj reči drugega, kot da ta ubogi zakon s petimi členi sprejeti. Samo pet jih ima. Ali pa naj Vlada napiše novega s 100 členi! Samo naj nekaj naredi! In sedaj govoriti, kako se ne da, mi bomo, mi se strinjamo, ampak ne bi. Mi se strinjamo. Piše: "Vlada Republike Slovenije se zaveda pomena poenostavitve sistema plačevanja davkov in drugih dajatev..." Vendar se tudi strinja, da je treba zagotoviti enostavno plačevanje obveznosti dajatev, vendar predloga zakona ne podpira, ker ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Te dikcije ne razumem več, enostavno je ne razumem. Ne morem se strinjati z vsem, kar mi predlagajo, ampak se s tem ne strinjam. To ni več v moji glavi, niti v glavi mojih kolegov, pa mislite, kar hočete. Dosti je teh obljub, dosti je teh zavajanj in laži, pokvarjene plošče. Enkrat želimo odkrito besedo: ta zakon je bebast, je neumen, nočemo, da se sprejme. Pika, konec. Naredili bomo drugega. In ga naredite! Ali pa podprimo vsaj nekaj, da se bo vsaj nekaj premaknilo. Če bo pa slab, bomo pa tako videli. Toliko zakonov je bilo že sprejetih, pa smo videli, da so slabi, pa smo preživeli – zaenkrat še. V Slovenski nacionalni stranki ga podpiramo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Vili Rezman bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Prosim.
Skupina nepovezanih poslancev Solidarnost se zavzema za to, da se nadaljuje razpravljanje o predlogu zakona, smo za to, da Vlada pomaga iskati rešitve na tista vprašanja, za katera je v svojem mnenju zapisala, da niso dovolj razčiščena, in da na koncu najdemo tudi rešitve, ki bodo za večino v Državnem zboru sprejemljive, in za tiste, o katerih je tukaj govora, dobre. Rad bi zaradi pogostega zamenjevanja smisla še enkrat poudaril, da podpora nadaljnji razpravi ni enako podpori zakonu, kakršen je zapisan od prve do zadnje črke. Pomeni podporo poskusu iskanja izboljšave predlaganih tekstov. Pred kratkim smo dobili vabilo na forum slovenskih obrti in podjetništva in tam bodo zagotovo naštete vse zahteve, ki so jih imeli v preteklih letih, povedali bodo, kaj je uresničenega, in najbrž bodo povedali tudi, kaj ni, in pri tem, kar ni uresničeno, bodo najbrž vztrajali kot pri eni izmed nalog, ki jo je treba še razrešiti. Problem, ki ga ta predlog zakona obravnava, je točno eden izmed teh predlogov, ki so bili že zdavnaj navrženi in ki do danes niso bili ustrezno uresničeni. Naj spomnim, da je Obrtno-podjetniška zbornica v letu 2008 v približno takšnem času kot sedaj v pisni obliki v brošuri zapisala to zahtevo, da je v istem letu tudi Gospodarska zbornica Slovenija zapisala to v svojem programu za izboljšanje konkurenčnosti in je po tej logiki bilo to predlagano že kakšno leto poprej in ne prejšnja in ne zdajšnja vlada nista odreagirali na to tako, kot bi verjetno gospodarstvo pričakovalo. Logično je potem, da se pojavljajo tudi pobude, četrta sedaj po vrsti, če sem prav štel, poslanskih skupin oziroma poslancev, da se to, kar je bilo že zdavnaj navrženo kot problem, vendarle razreši. Bistvo problematike oziroma zahtev je ves čas isto: zahteva se, da se vplačuje na skupni račun, da se vplačuje z enim nakazilom, da se potem po ključu to razdeli, da se na ta način zmanjša število računov, da se na ta način zmanjša število provizij, ki so plačane, da se zmanjšajo administrativne ovire in stroški, ki jih gospodarstvo v zvezi s tem ima. Pričakuje se, da se bo na ta način, ne vem, če se bo dramatično, ampak nekoliko zvišala tudi likvidnost in konkurenčnost zlasti malega gospodarstva. Odgovor Vlade Republike Slovenije na te zahteve je tako rekoč ves čas enak: Vlada se strinja z osnovno ambicijo, v zadnjem mnenju nas opozori tudi na to, da smo s tem začeli ne leta 2005, takrat, ko je Svet Evropske unije, Evropski svet sprejel program minus 25 %, ampak je že 10 let od danes nazaj, in da se je precej tudi naredilo za prebivalce, za posameznike pri nas, precej so razbremenjeni administrativnih ovir. Nismo pa z enakim tempom razbremenjevali gospodarstva in gospodarstvo vztraja pri tem, da se ta tempo pospeši. Tisti, ki podpirajo to idejo gospodarstva, zagotovo imajo prav. Vlada, ko podpira sama tudi osnovno idejo, zapiše, tako kot zelo pogosto: vendar, če, ampak in tako naprej. Dokler se ne bomo teh če-jev pričeli razbremenjevati na način, da bomo zahteve uresničevali, se bomo vrteli zmeraj v istem krogu in problemi bodo ostajali; namesto da bi se razreševali, se bodo samo perpetuirali in večkrat, ko se ponovijo – danes smo to slikovito slišali –, bolj se nam to upira. In nekoč bo popertuiranje, to obračanje vedno iste pokvarjene plošče [[...]]Torej, to se v nekem trenutku mora nehati, in sicer z zavezo Vlade, tako, ki bo konkretizirana, operativna, da bo to v sprejemljivo kratkem času tudi v resnici uresničeno. Gre torej za to, da nepovezani poslanci tako kot Vlada podpiramo osnovno idejo, da podpiramo presijo, da Vlada prične to čim prej tudi konkretno pripravljati – ne samo, kar zadeva ta zakon, ampak tudi, kar zadeva vse ostale zakone, ki so vezani na to, če se ta zakon sprejme. Vlada jih je lepo zapisala, kateri vse zakoni se morajo spremeniti. Če bi danes imela Vlada pripravljene osnutke sprememb tistih zakonov, bi danes mi verjetno z veliko večjim veseljem razpravljali o tem, kot pa razpravljamo, ko nimamo pred seboj prav nobene zaveze in tudi prav nobenega osnutka ali predloga sprememb tistih zakonov, ki morajo biti še spremenjeni. Zato pač predlagamo v tej ali pa odgovarjamo v tej naši poslanski skupini na izzive tako, da pravimo: lotimo se že vendar reševanja teh ključnih vprašanj, prej bomo na skupnem cilju, kot če bomo samo tretjič, četrtič in ne vem kolikokrat že obljubljali in s temi obljubami pravzaprav upočasnjujemo naš tek tako daleč, da smo že skoraj nehali teči. Mi bomo podprli predlog, da se nadaljujejo obravnave, da tečemo ta maraton naprej, tako da bi v spodobno doglednem času prišli tudi do cilja.
Hvala. Gospod Bogdan Čepič bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav ministru, sodelavki, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Socialnih demokratov ne bomo podprli nadaljevanje zakonodajnega postopka Predloga zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku, ki ga je predlaga Poslanska skupina SDS s prvopodpisanim poslancem Jožetom Tankom. Skupina poslancev predlaga spremembe v zakonu o davčnem postopku, kar je z današnjim predlogom predlagala že štirikrat, in sicer junij 2009, november 2009, julij 2010 in sedaj ta predlog, ki ga obravnavamo. Namen predlaganega zakona je, da se uveljavi pravica do možnega enotnega nakazila vseh davčnih obveznosti na skupni račun in njihova delitev po ustreznem ključu, s čimer bi se bistveno zmanjšala administrativna obremenitev slovenskih podjetij. Ali se bo bistveno zmanjšala administrativna obremenitev, ker se bodo plačevali prispevki na en transakcijski zbirni račun, pa predlagatelj ne utemeljuje. V mislim imam seveda izračun prihrankov in rešitve, ki bi s tem bile podane. V Poslanski skupini Socialnih demokratov, tako kot trikrat do sedaj, še četrtič pozdravljamo isto pobudo o zmanjšanju administrativnih ovir za slovenska podjetja. Povedati pa moramo, da je ta pobuda o zmanjšanju administrativnih ovir nastala že marca 2007 v Svetu Evropske unije, s ciljem, da se izvede do leta 2012, saj gre za obsežen proces in ne samo za eno posamezno področje, kot je plačilo nekih prispevkov preko vstopne točke oziroma ene operacije. Žal pa prejšnje vlada v letu 2008 tega ukrepa ni izvedla v realizaciji programa ukrepov odprave administrativnih ovir, čeprav je bil predviden, verjetno zato, ker je ocenila, da je to večji poseg v administracijo države in ne tako enostaven, kjer z eno uredbo ali z enim zakonom pač samo to združiš. Kljub temu pa se koalicija in Vlada zavedata pomembnosti pomena poenostavitve sistema plačevanja davkov in drugih obveznosti, zaradi tega je ta ukrep določen kot eden od ukrepov zmanjšanja administrativnih ovir v okviru ostalih ukrepov, ki jih sedaj snuje v ciljih in ukrepih na področju spodbujanja konkurenčnosti oziroma pakta za evro. Vlada je maja 2009 imenovala posebno delovno skupino za poenostavitev sistema obračunavanja in vplačevanja davkov, prispevkov, drugih obveznosti in dajatev ter ostalih javnofinančnih prihodkov. Obseg dela je izjemno velik, saj je treba pregledati in verjetno tudi dopolniti ali najti rešitev za preko 3 tisoč 500 raznih zakonov, predpisov, uredb, ki pomenijo administrativne obremenitve in so ocenjeni na cca milijardo in pol evrov. Kolikor mi je znano, je možen prihranek za cca 300 do 370 milijonov, ko bodo tako ali drugače ostali gospodarstvu in državljanu, saj jih bodo zmanjšale administrativne obremenitve, kar si pač predstavljamo pod tem terminom. Prav tako je v programu Vlade Republike Slovenije za odpravo administrativni ovir in zmanjšanje administrativnih bremen za 25 % vključen tudi ukrep poenostavitve sistema plačevanja davkov in drugih obveznih dajatev, kot predlagajo predlagatelji tega zakona. V programu je določeno, da se prouči možnost poenostavitve sistema tako, da se zmanjša frekvenca vplačevanja zneskov, ki so nižji od na primer določene višine, z letnim oziroma polletnim nakazilom v enkratnem znesku in znižajo bančne provizije. Rok za uvedbo tega sistema pa je planiran kot leto 2012, mogoče nekateri ukrepi že celo v letu 2011. V Poslanski skupini Socialnih demokratov ne moremo podpreti predlaganega zakona, ker so načini plačevanja obveznih dajatev urejeni v različnih zakonih, zato je pri pripravi predloga zakona z navedeno vsebino treba proučiti možnosti enotnega vplačevanja v kontekstu teh zakonov. In sicer: zakon o obdavčenju, Zakon o davčnem postopku, Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, Zakon o zdravstvenem zavarovanju in zdravstvenem varstvu, Zakon o prispevkih za socialno varnost in še bi jih lahko našteval, saj je Vlada pri tem, ko želi zmanjšati administrativna bremena, pregledala, kot sem že dejal, več kot 3 tisoč 500 zakonov in to je res zelo velik obseg dela. Seveda je pri tem treba predlagatelje opomniti, da že veljavna zakonodaja sedaj omogoča zavezancu za davek plačila več dajatev in jih nadzira en nadzornik, ki zapade v plačilo isti dan, z enim nalogom. V tem primeru se nadzornik in zavezanec za davek izmenjata specifikacijo, to je obračun zneska plačila. Oznaka tega obračuna mora biti pravilno vpisana v sklic na plačilnem nalogu. Takšna plačila zavezanci za davek plačujejo na prehodni podračun nadzornika, s katerega nato nadzornik razporedi dajatve na ustrezne plačilne podračune, v teh primerih se plača provizija le za en nalog. Zaradi navedenih dejstev, da je treba predlagano rešitev urediti sistemsko v več zakonih, bo Poslanska skupina Socialnih demokratov glasovala proti predlogu, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala. Gospod Iztok Podkrižnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani minister, spoštovani poslanci! Vsi se strinjamo, da je zaviralni oziroma pospeševalni dejavnik podjetniške rasti in izvoza birokracija, delovna zakonodaja, prispevki in druge obdavčitve. Predlog zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku predlagamo - zakaj? Podjetništvo odpušča vse več ljudi. Glavni razlog za premajhno dinamiko podjetništva lahko pripišemo, konec koncev, tudi birokraciji. Svet EU je marca leta 2007 sprejel sklep, da se bodo administrativna bremena, izhajajoče iz zakonodaje EU, do leta 2012 znižala za 25 %. Hkrati je evropski ministrski svet povabil tudi države članice EU, da na nacionalni ravni postavijo podobno ambiciozne cilje. EU brez aktivnosti na nacionalnih ravneh zastavljenega cilja ne more doseči. Na podlagi raziskav je bilo namreč ugotovljeno, da so za prevelike administrativne obremenitve gospodarstva krive države članice same, ker pri prenašanju evropske zakonodaje na nacionalni nivo uvajajo nepotrebne birokratske postopke oziroma ne odpravljajo obstoječih. Najbolj razvite države članice EU so se projektov za odpravljanje administrativnih ovir in poenostavitve zakonodajnega okolja lotile že bistveno pred Evropsko komisijo. Tako je Nizozemska razvijala metodologijo za merjene administrativnih stroškov, v letu 2005 pa je zadevo pri zniževanju administrativnih stroškov prevzela tudi Evropska komisija. Poleg Nizozemske so pomembne aktivnosti potekale tudi v Veliki Britaniji in na Danskem. S sprejetjem akcijskega programa v smeri minus 25 na ravni EU se je sprožil val aktivnosti tudi v drugih državah članicah. V Sloveniji so se aktivnosti za odpravljanje administrativnih ovir začele že pred letom 2000. Razlika med projekti na ravni EU in drugih držav članic ter našimi nacionalnimi aktivnosti je predvsem v tem, da so bile naše aktivnosti na začetku in še do leta 2005 usmerjene predvsem v razbremenitev državljanov. Šele v zadnjem času so s sprejetimi vladnimi programi od leta 2006 naprej aktivnosti usmerjene tudi v razbremenitev gospodarstva. Slovenija je začela sistematično zniževati administrativna bremena v letu 2007, ko je sprejela tudi cilj, da bo do leta 2010 znižala administrativna bremena za 25 % na področju delovnoprane zakonodaje. Žal je v tem času teh aktivnosti na področju odpravljanja administrativnih ovir praktično premalo, nekaj je bilo delano na tem, jih pa skoraj ni zaznati. Zato želimo predlagatelji s to novelo zakona ne samo odpraviti določeno birokratsko oviro, ki tare podjetje, zlasti mala oziroma mikro podjetja, ampak želimo tudi spodbuditi Vlado, da se končno že začne z nadaljevanjem celovite in sistemske administrativne razbremenitve gospodarstva in samega prebivalstva in s tem ustvariti boljše pogoje za dinamična podjetja, ki lahko nadpovprečno povečujejo sam izvoz, ki je v teh časih, v krizi še tako pomemben. Cilj spremembe in dopolnitve predlaganega zakona je pravica do možnosti enotnega nakazila vseh davčnih obveznosti na skupen račun in njihova delitev po ustreznem ključu. S tem bi se bistveno zmanjšala administrativna obremenitev slovenskih podjetij, kar nekaj finančnih prihrankov in izboljšanje likvidnostnega položaja, ki jo ta zakon prinaša, pa je še posebej pomembnih v času gospodarske krize, zlasti za mikro in malo podjetje. Zdaj, če čisto tako poenostavim, tudi morje je sestavljeno iz kapljic. Vsak tak predlog, kakršenkoli, pa tudi če je mali korak naprej, pomaga, bom rekel, slovenskemu gospodarstvu in s tem tudi postavlja samo malo gospodarstvo v konkurenčen boj z drugimi konkurenti izven Slovenije. Verjetno je cilj EU, da se bo dobiček v prihodnjih letih v svetovnem merilu meril v evrih, ne več v dolarjih, kot je temu sedaj. Upajmo. Predlagane dopolnitve zakona nimajo učinkov na javnofinančna sredstva. Za izvajanje zakona ni treba zagotoviti dodatnih sredstev. Mislimo, da bi bilo treba takoj izboljšati, nadgraditi informacijske sisteme, se pravi, časovna komponenta verjetno ni omembe vredna. Podjetja se danes morajo dnevno prilagajati in nekako implementirati, se pravi, po zakonu voditi računovodstva in sprejemati to zakonodajo na tem področju. Se pravi, sproti morajo nadgrajevati svoje informacijske sisteme in to pomeni za podjetje veliko časa, za čas pa vemo, da pomeni konec koncev tudi denar. Glede zakona, ki ga pripravlja Vlada, če povem, je tako, kot da bi čakali v Sloveniji veliko korporacijo, ki bo rešila celo slovensko gospodarstvo. Mislim, da temu ni tako, da to ni rešitev, Slovenijo bo rešilo samo domače gospodarstvo. In tudi od slovenskega gospodarstva je odvisno, na kakšen način v Državnemu zboru sprejemamo zakone in kako hitro jih sprejemamo, kajti vemo, kakšna je situacija v slovenskem gospodarstvu. Tudi to je en korak naprej, kar pač mi predlagamo, in bi rekel, da ta predlog podprimo, ker vsaka dobra stvar, ki je tukaj sprejeta, verjemite, da je dobra tudi za slovensko podjetje. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Pozival bom samo tiste, ki ste v dvorani, in ste prijavljeni oziroma ste še prijavljeni. Besedo ima Alenka Jeraj, pripravi naj se gospod Čepič. Alenka Jeraj se odpoveduje. Gospod Čepič, poglejte, ste že na vrsti. Želite razpravljati? Izvolite [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] [[...]]Hvala. Želi še minister? Izvolite. Se odpoveduje. Predlagatelj, gospod Likar, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Mislim, da se spodobi, da spregovorim na koncu vsaj v imenu predlagatelja. Iz vseh teh stališč poslanskih skupin, iz razprave moram, žal, ponovno ugotoviti, da se je Vlada zopet postavila na okope s trditvijo, da se pač to ne da spremeniti. Sprašujem se, ali so ti predlogi, ki jih predlagamo, ki prihajajo s strani Slovenske demokratske stranke, res vsi tako, bom rekel, nesmiselni. Namreč, ta predlog zakona, ki predvideva plačilo vseh davčnih in zakonskih obveznosti z eno položnico, se mi zdi, še posebno v teh časih, še kako dobrodošel in smiseln, saj konec koncev tudi tako gledajo naše državljanke in državljani. Vse gre v bistvu v eno malho. Po svoje razumem, zakaj je treba toliko položnic, ker sem si zadnjič ogledal plačilo teh prispevkov, recimo, za podjetnika oziroma za te, ki si sami plačujejo obveznosti. Saj računi, po starem žiro računi ali po novem podračuni, so v bistvu enaki. To je ta tako imenovani prehodni račun 844, le sklic je drugačen. Seveda to davčni upravi pomaga pri evidentiranju plačila, kdo je vplačal, za kakšen namen in tako naprej. To je po eni strani treba razumeti, po drugi strani pa to pomeni dodatno obremenitev tako s stroškovnega vidika kot časovnega vidika vseh teh, ki so primorani uporabljati ta sistem. Zdi se mi tudi, pa brez slabega namena, oziroma imam občutek, da Vlada oziroma ministrstvo vse preveč napora vlaga v argumentacijo, zakaj ta predlog ali določen predlog ni dober. Namesto da bi Vlada v času krize ta sistem racionalizirala, posodobila, se poslužujete, bom milo rekel, zagovarjanja tega obstoječega sistema in se niste pripravljeni pogovarjati o kakršnikoli izboljšavi. Mislim, da ni dobro, da Vlada ohranja nek sistem, ki dokazljivo ni dober, ki je dokazljivo drag in ki dela nepotrebne stroške tistim, ki so, kot rečeno, ta sistem primorani uporabljati. Prej je bil omenjen tudi pakt za evro oziroma ta francosko-nemški vlak, kjer naj bi v tem paktu predvideno, da se prihrani 350 do 370 milijonov evrov. Mislim, da bi bil sprejem tega zakona oziroma zakonito tega sistema tudi en tak doprinos k tem prihrankom. Ker če to ni, ne vem, kaj bi še lahko bilo. Računam tudi na to, da je kar nekaj poslanskih skupin apeliralo na to, da se ohrani ta predlog v parlamentarnem postopku, da se ga po možnosti in po potrebi dodela in da se sprejme neka novela zakona, ki bo ne samo všečna vsem, ampak tudi koristna. Hvala.
S tem smo končali razpravo vseh tistih, ki ste bili prijavljeni in ste želeli besedo. Sprašujem pa, ali želi še kdo razpravljati glede na preostali čas. Gospod minister, tudi vas bomo upoštevali. Odpiram prijavo. Gospod Podkrižnik, izvolite. Pet minut.
Hvala lepa za besedo. Želel bi samo na nekaj še opozoriti. Podjetniki ne sprašujejo, če so zakoni dobri ali so slabi. Se pravi, vse skupaj vidimo potem ob zaključnem računu. Se pravi, bilance so dobre ali so slabe. Se pravi, za ta stanja, kakor so v bilancah, pa veliko pripomore tudi sama zakonodaja, kakor pač mi tukaj predpišemo oziroma sprejmemo. Prej sem rekel, da Slovenija nekako čaka eno korporacijo, kako ta bo rešila Slovenijo. Moramo vedeti, da tega ne bo in ne bo tako. Slovensko gospodarstvo bo rešilo samo slovensko gospodarstvo, to so mikro, mala, srednje, velika podjetja. To je ključnega pomena. Se pravi, zakonodaja, kakršno mi sprejemamo, mora biti zelo zelo dobro napisana, da bo tem podjetjem v pomoč, da bodo lahko lažje funkcionirala. Pa manj tega, kar se tiče birokracije in vsega tega, da se lahko bolj posvetijo svojemu "kor biznisu", da delajo posel, ne pa, da se ukvarjajo s papirologijo. Mislim, da je to ključnega pomena in ta predlog daje tudi eno možnost, da podjetniki lahko malo boljše tudi s tega zornega kota funkcionirajo. Verjetno bo treba nekaj več narediti na samem informacijskem sistemu, s tem se strinjam in tudi tukaj pozdravljam, da je Vlada nekaj naredila na tem področju. Tudi oba sprejeta pravilnika tudi kažeta pozitiven premik naprej. Se mi pa zdi, da bi tukaj morali to časovno komponento res malo skrajšati, zožiti, da dejansko gospodarstvo začutiti ta pozitiven impulz, ki ga lahko skozi zakonodajo mi tudi ponudimo. Tako bi vas še enkrat prosil, da pokažemo nek interes, da pokažemo temu slovenskemu gospodarstvu, malemu podjetniku, da tukaj mislimo na njega in o njih. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Grill.
Hvala lepa. Tukaj se ponovno kaže neuslišanost naših predlogov. Bilo je že danes rečeno, da ta predlog obravnavamo četrtič in verjetno ga bo treba obravnavati ponovno, ker vedno naleti dober predlog na gluha ušesa. Prepričan sem, da bi prej gluhega uspeli prepričati, da bi uslišal to, kot pa Vlado. Gospod minister, poglejte, ti razlogi ali pa navedbe s strani tistih poslanskih skupin, ki temu zakonu nasprotujejo, niso več prepričljive. Če bi bila volja, bi se zagotovo našla rešitev že od leta 2009, kar pomeni, da je dve leti za nami, pa se ta stvar še vedno ni uredila. Zakaj govorim o letu 2009? Takrat smo prvič ta predlog vložili; s strani Vlade, s strani poslanskih skupin koalicije je bila razlaga, da se pripravlja sistemska rešitev. Vedno za vsak zakon, ki ga mi vložimo ali predlagamo, se potem nesprejetje argumentira s tem, da se išče ali pa pripravlja sistemska rešitev, ki pa je žal še vedno ni. Glejte, strošek za položnice ni majhen strošek. Resnično ni majhen! Vedno vidimo, da so ti zneski visoki, poleg tega je tukaj tudi nekaj nepotrebne administracije, tudi pri samih podjetnikih. In malemu podjetniku, ki se mora ravno tako ukvarjati s tolikimi položnicami kot neko veliko podjetje, je to nepotrebno breme. In kdo je lahko v takšni situaciji, v kakršni je Slovenija, bolj fleksibilen, bolj prilagodljiv različnim gospodarskim razmeram, težavam, kot so to mali podjetniki? Za njih bi bilo treba več posluha, da se jim stopi naproti, ne samo s tem predlogom. Takih predlogov je bilo še kar nekaj, tudi sami so jih veliko predlagali, pa jih Vlada ali ni želela upoštevati v celoti ali jih je pa upoštevala predvsem v tistem delu, kjer je v bistvu bilo vsega skupaj bore malo narejenega, da bi se poslovanje in tudi možnost, da se spopadejo s to krizo kakorkoli uresničilo. Ne nazadnje bi bilo smiselno razmišljati tudi pri upokojencih, s tistimi najnižjimi pokojninami, da se jim nek način omogoči, da se celo za določene storitve brezplačno zagotavlja plačevanje. Kot mi je znano, mislim, da je občina Postojna sama uredila na ta način, da je za storitve, od komunale pa vse tisto, kar je povezano s podjetji, ki so v občinski lasti, da imajo možnost plačevanja na določeni finančni instituciji oziroma banki, brezplačno. O tem bo treba razmišljati verjetno tudi še v kakšni drugi občini, ampak to bila lahko bila tudi neka gesta, nek način, da se tudi Vlada loti neke sistemske rešitve, da se na tem področju nekaj skuša prihraniti za tiste ljudi, ki se resnično iz meseca v mesec s težavo prebijajo. Kot sem povedal, znesek za položnice je velik in ob določenem številu položnic to predstavlja veliko breme. Poglejte, sam sicer zdaj težko sodim v imenu poslanske skupine, ampak če bo predlog ponovno zavrnjen, ga bo treba verjetno vložiti ali v jeseni ali pa kakorkoli, da vas bomo vedno znova opozarjali. Če ne drugega, smo pa vsaj vztrajni in mislim, da smo s svojimi argumenti lahko tudi dovolj prepričljivi. Tako bom seveda podprl to, da gre ta zakon v nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Samo v informacijo, od kod ta 1. julij, da vas zopet spomnim. 1. julij je rok, ko bomo vzpostavili nov informacijski program, novo informacijsko podporo, globalno; se pravi, v celoti za slovensko davčno upravo. Imenuje se eDIS, je zelo moderen. Kar trije ali pa dva razpisa sta padla in končno je to uspelo, zato je tudi ta zamik, saj so že prejšnji nosilci ekonomske politike poskušali to poenostaviti, pa niso imeli informacijske podlage. Za poenostavitev rabite informacijsko podlago. Ta bo vzpostavljena 1. julija, dela tečejo po načrtih in takrat bomo imeli 4 namesto 3 tisoč računov in podračunov, ker je sedaj izjemno komplicirano, imeli bomo 4: enega splošno za državni proračun, enega za občinski proračun, za zdravstveno in pokojninsko blagajno. Potem bomo pa razpravljali, morda v naslednjih pobudah, da se še to naprej združuje, vendar je zaenkrat ocena, da naj bi bili zaradi transparentnosti ti štirje ločeni.
Hvala. S tem zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v torek, 29. marca 2011, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. In prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O NEPREMIČNINSKEM POSREDOVANJU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 27 poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Gospoda ministra dr. Roka Žarnića še ni med nami, zato se bomo morali zadovoljiti kot z dopolnilno obrazložitvijo z obrazložitvijo, ki ste jo prejeli z gradivom zakona. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Presečnik, Urh, Majhenič, Magajna, Pečan [[...]]Majhenič, ja. Izvolite, imate besedo, predstavili boste stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Osnovni cilj, ki mu sledi Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nepremičninskem posredovanju, je uveljavitev direktive, kar prestavlja uskladitev s pravnim redom Evropske unije ter uskladitev z določili zakona o priznavanju poklicnih kvalifikacij. V predlogu zakona se tudi podrobneje urejajo pogoji za opravljanje storitev ponudnikov in državljanov tretjih držav. Predhodno sta bila v Državnem zboru sprejeta dva zakona o spremembah in dopolnitvah, ki sta urejala sorodni področji, Zakon o geodetski dejavnosti in Zakon o graditvi objektov, ki sta omogoča opravljanje geodetskih in projektantskih storitev državljanom Evropske unije in ponudnikov iz tretjih držav. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke imamo pomisleke, da sprejetje Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nepremičninskem posredovanju za Slovenijo ne bo prineslo nič dobrega, tako kot so poznane izkušnje z arhitekturnim načrtovanjem, ko tuji arhitekti projektirajo objekte na slovenskem ozemlju, ko arhitekt iz Londona oblikuje in zasnuje novo stanovanjsko okolico nekje na Gorenjskem in ko oblikovanje objektov nima niti najmanjše povezave z oblikovanjem na Slovenskem. Ob sprejetju Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nepremičninskem posredovanju se še posebej porajajo druga vprašanja, kar pomeni za Slovenijo sprejetje nove zakonodaje s področja nepremičninskega poslovanja. Bo s sprejetjem res pridobila in privabila tuje nepremičninske posrednike, ki bodo ustvarili zdravo nepremičninsko okolje ali pa bo le omogočila razvrednotenje in potujčevanje slovenskega ozemlja? Verjetno nič dobrega. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke že sedaj opozarjamo na množično razprodajo slovenskega ozemlja. Še nedavno smo v poslanskem vprašanju opozarjali na italijanizacijo slovenskega Krasa, kjer namesto slovenskih krajevnih tabel že stojijo italijanske. Pravih podatkov, kaj se dogaja na nepremičninskem trgu na področju Krasa in kakšen je delež tujih kupcev nepremičnin v Sloveniji, nima nihče v državi. Po podatkih Dursa so tuji državljani od vstopa Slovenije v Evropsko unijo do lanskega decembra kupili 3 tisoč 571 nepremičnin, italijanski državljani skupaj 1 tisoč 14, od tega je bilo od 633 nakupov zabeleženih na Davčnem uradu Koper in 174 na Davčnem uradu Nova Gorica. Podobne zgodbe se dogajajo tudi po Goričkem in Prekmurju, kjer je še posebej zanimiva odprodaja slovenskih zemljišč in objektov Angležem in Škotom. Seveda se v Slovenski nacionalni stranki sprašujemo, kdaj se bodo zaščitila slovenska obmejna območja in tam nahajajoče nepremičnine. Sprašujemo se tudi, kaj pomeni, da se rok za uveljavljanje zaščitne klavzule o omejitvi prodaje nepremičnin tujcem v obmejnem pasu izteče že 1. maja letos. Je mogoče, da Vlada Republike Slovenije na nek tih način Italiji na novo dopušča uresničevanje Rapalske pogodbe? Zavest Slovencev bi se morala krepiti tudi na tak način, da bi jim bila slovenska zemlja neprecenljiva, slovenske nepremičnine pa biser, ki se ga ne poklanja tujcem za ceno direktiv neke skupnosti, ki išče le zaslužek.
Hvala. Gospod Borut Sajovic bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Obravnava novela Zakona o nepremičninskem posredovanju predstavlja predvsem uskladitev področja nepremičninskega posredovanja s pravnim redom Evropske unije. Njena uveljavitev bo tako v praksi omogočila nediskriminatorno opravljanje storitev posredovanja v prometu z nepremičninami v Sloveniji nepremičninskimi družbami s sedežem v državah članicah Evropske unije, pa tudi znotraj evropskega gospodarskega prostora, tistim s sedežem v Švici ali pa s sedežem v državi, s katero je sklenjen mednarodni sporazum. Novela bo ravno tako omogočala tudi možnost, da pridobi status nepremičninskega posrednika državljan vsake države članice Evropske unije, evropskega gospodarstva, prostora in Švice, ki bo dokazal, da je že pridobil poklicno kvalifikacijo v državi članici Evropske unije in tako naprej. Status pa bo lahko pridobil tudi po postopkih, ki jih predpisuje ta zakon. O teh vsebinskih rešitvah nihče od nas nima pomislekov. To smo kot članica Evropske unije dolžni storiti in tudi prav je tako. Vendar pa novela poleg tega močno posega tudi v dosedanjo ureditev odnosa med potrošnikom na eni strani in nepremičninsko agencijo oziroma nepremičninskim posrednikom. Novela namreč uveljavlja prosto določanje višine provizije in opravljanje dejavnosti posredovanja brez omejevanja trajanja posredniške pogodbe. Tak predlog je že sprožil precejšnje nasprotovanje, tudi Zveza potrošnikov ocenjuje, da takšen predlog bistveno znižuje varstvo potrošnikov od stanja, ki ga imamo v Sloveniji danes. Veljavna ureditev – torej, predpisana je največ 4 % provizija in največ 9-mesečni rok trajanja posredniške pogodbe – implicitno priznava, da trg storitev nepremičninskega posredovanja v praksi ni deloval ustrezno in da so bile na njem prisotne anomalije, kar je opravičevalo takšen poseg na trgu. Iz predlagane novele pa bi lahko zaključili da trg zdaj deluje urejeno in brez anomalij, v praksi pa vsi vemo, da temu ni tako. Za kaj takšnega nam Vlada ne predloži nikakršne analize. Zanimiv, recimo za razpravo, bi bil podatek, ali se je Urad Republike Slovenije za varstvo konkurence že ubadal s problematiko tega trga, pa tudi, kakšne in koliko ukrepov je na tem trgu izvedel Tržni inšpektorat Republike Slovenije od uveljavljanja zakona v praksi in do danes. Žal, tega iz predloga zakona ne izvemo. Ob tem pa je treba omeniti tudi stališče zbornice za poslovanje z nepremičninami pri Gospodarski zbornici Slovenije, ki odpravo obeh omejitev podpira, hkrati pa si želi dopolnitve, ki bi pospešile uveljavljanje tržnega reda, in sicer zlasti z delovanjem zbornic in združenj s tega področja. Torej, uveljavitev večje avtonomne tržne regulacije. Zbornica nadalje tudi argumentirano opozarja, da je na tem področju treba zagotoviti več reda, več preglednosti, še posebej pa očistiti trg črnih in sivih posrednikov ter tako odpraviti možnosti za pojavljanje tako imenovane nelojalne konkurence. Črtanje maksimalno določene provizije za opravljeni posel posredovanja Vlada utemeljuje predvsem z direktivo Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu. Po tej direktivi mora morebitno določitev najnižjih ali najvišjih tarif, ki jih mora ponudnik upoštevati, država članica utemeljiti s pomembnimi razlogi, ki se nanašajo na javni interes. Po našem skromnem razumevanju je takšen pomemben razlog zagotovo varstvo potrošnikov na še vedno slabo delujočem trgu storitev nepremičninskega posredovanja, kar je absolutno v javnem interesu. Zanimivo je tudi, da Vlada v nasprotju z že omenjeno zbornico za poslovanje z nepremičninami pri Gospodarski zbornici Slovenije ocenjuje, da očitno ta trg deluje dobro in da bo sam oblikoval ustrezno najvišjo ali najnižjo provizijo v določeni regiji. Zaradi tega po njenem mnenju ne bo trpelo varstvo potrošnikov, še posebej je treba izpostaviti tudi zadnji argument Vlade, ki je po našem mnenju tudi nekorekten, kajti s črtanjem maksimalno določene provizije naj bi se namreč izognila vsakokratnemu poročanju komisiji o tem, zakaj vztraja pri zahtevi, ki je predmet ocenjevanja. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije smo trdno prepričani, da je to naloga Vlade, vse do tedaj, dokler takšna zahteva oziroma poseg na slovenskem trgu nujen oziroma v javnem interesu. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije načeloma nasprotujemo nepotrebnim posegom države na posameznih trgih, vedno kadar njen poseg ni nujno potreben. To zagotovo velja tudi za trg storitev nepremičninskega posredovanja. Vendar pa nas Vlada do tega trenutka še ni prepričala, da ta trg v praksi res deluje korektno, brez motenj, brez anomalij, kar bi opravičevalo uveljavitev prostega določanja višine provizij in opravljanja dejavnosti posredovanja, brez omejevanja trajanja posredniške pogodbe. Dodatne argumente za to od Vlade pričakujemo tudi v današnji obravnavi novele tega zakona. Vsi skupaj se moramo namreč zavedati, da velika večina kupcev in prodajalcev nepremičnin uporablja za storitve agencije nepremičninskega posredovanja, da to delamo redko, enkrat, dvakrat v življenju, in da se je tega treba lotiti posebej skrbno in posebej previdno. Zanemarljivo je število tistih v tej državi, ki kupujejo ali prodajajo nepremičnine sami. Uporabniki teh storitev tudi zaradi posebnega zakona, ki ureja to področje, pričakujejo strokovno, najbolj – kot je mogoče – usposobljene posrednike, brezhibno opravljene tehnične in pravne storitve, predvsem pa korektne cene. Večina uporabnikov prodaja in kupuje, še enkrat povem, nepremičnino enkrat ali dvakrat v življenju, saj gre za dobrino, ki za večino predstavlja življenjsko naložbo in vanjo vloži vse svoje prihranke. Mladi, pa tudi drugi, se morajo za tako naložbo zadolžiti za eno, dve, ali tri desetletja. Zato moramo vsi skupaj z državo zagotoviti pravilno delujoči trg storitev nepremičninskega posredovanja brez vsakršnih anomalij. Do takrat pa so posegi na tem trgu, ki varujejo potrošnika, še kako upravičeni in še kako v javnem interesu. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Andrej Magajna bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Lep pozdrav! Predlog zakona sledi direktivam Evropske skupnosti. Ključno za ta zakon, značilno za njih je poenostavitev upravnih postopkov, prepoved diskriminatornega obravnavanja, sorazmernost predpisov in ciljev, zahtev. Mislim, da je bilo že veliko povedanega in poročanega o teh zakonih in na splošno pozdravljamo te rešitve tudi v naši poslanski skupini. Menimo, da je ta zakon velik doprinos k urejanju nepremičninskega poslovanja, poenostavitev in izenačitev standardov znotraj Evropske skupnosti, in tudi v širšem prostoru, predvsem pa prispevek protibirokratskim zahtevam in doprinos k temu, na primer opravljanje dejavnosti posredovanja glede poslovnih prostorov, ki jih sedanji zakon predpisuje. Lahko bi tudi omenil, da bodo po novem posameznik, ki pridobi certifikat z naslova pridobljene poklicne kvalifikacije posrednik, posrednica z nepremičninami, lahko pričel z opravljanjem dejavnosti posredovanja v prometu z nepremičninami že z vpisom v imenik nepremičninskih posrednikov. Tudi to je doprinos k manjši birokraciji in uvedbe postopkov, ki bodo, po eni strani, omogočile lažje delo posrednikov z licenco, po drugi strani izenačitvi pogojev znotraj Evropske unije.
Hvala. Gospa Breda Pečan bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep dan vsem prisotnim v dvorani! Socialni demokrati bomo v principu zakon sicer podprli, vendar imamo v zvezi z njim nekatere zadržke. Naj najprej naredimo pregled. V osnovi je zakon, ki pravzaprav ureja nepremičninsko posredovanje, obligacijski zakonik. vendar pa je Zveza potrošnikov Slovenije v času intenzivne rasti zasebnega podjetništva ugotovila, da je nastalo zelo veliko število gospodarskih družb s široko paleto dejavnosti, med katerimi so imele mnoge registrirano tudi dejavnost posredovanja v prometu z nepremičninami. Ker pa vsi posredniki niso imeli, in še danes nimajo potrebnih znanj in izkušenj, so njihove storitve v številnih primerih nekakovostne in vprašljive z vidika pravne varnosti udeleženih oseb. Velikokrat je bila tudi zloraba zaupanja naročnika, ali tretjih oseb. Ko je Zveza potrošnikov to ugotavljala, je tudi naročila oziroma pripravila že leta 1997 analizo slovenskega trga nepremičnin, z njo so zbrali mnenje uporabniku storitev in posrednikov, analizirali vsebine pogodb ter pripravili določene sklepne ugotovitve o stanju na trgu nepremičnin, zlasti seveda z vidika pravnega varstva potrošnikov. Na tej podlagi so že takrat ocenili, da je potrebna posebna ureditev storitev nepremičninskega posredovanja in da je tudi zelo upravičena. Leta 2003 je bil kasneje sprejet Zakon o nepremičninskem posredovanju in njegov glavni cilj je bil varstvo potrošnikov, zaščita javnega interesa in skrb za nadaljnji razvoj nepremičninske stroke. Varstvo potrošnikov se preko zakona udejanja predvsem skozi nadzor dela nepremičninskega posrednika, ki ima pridobljeno licenco Ministrstva za okolje in prostor za opravljanje poslov posredovanja in je vpisan v javno dostopen imenik nepremičninskih posrednikov pri ministrstvu. 21. aprila 2006 je bila sprejeta novela, s katero naj bi spremenili prakso nezakonitih dejanj, kot so izsiljevanje, dajanje nepopolnih, zavajajočih ali lažnih podatkov o nepremičnini in lažnih identifikacij nepremičninskih posrednikov. Ena od ključnih sprememb pa je bila tudi določba o omejitvi trajanja pogodbe o posredovanju na devet mesecev. Sedanji predlog zakona pod krinko njegove uskladitve z evropsko direktivo 2006/123/ES uveljavlja možnosti prostega določanja višine provizije pri nepremičninskem posredovanju. Do sedaj je v 5. členu veljavnega zakona določena maksimalna dovoljena provizija, ki je 4 %. Omenjena direktiva v uvodu posebej opozarja, da je varstvo potrošnikov pomemben razlog, ki se nanaša na javne interese in zato nasprotno upravičuje porabo sistemov različnih omejitev. S takšno ureditvijo se lahko bistveno zniža varstvo potrošnikov v Republiki Sloveniji, se pravi s črtanjem te maksimalne višine provizije. Res je, da direktiva 123/2006 v svojem 73. odstavku med drugim pravi, da zahteve, ki jih je treba proučiti, vključujejo nacionalne predpise, ki zaradi razlogov, ki se ne nanašajo na poklicne kvalifikacije, posameznim ponudnikom preprečujejo začetek opravljanja nekaterih dejavnosti. Ocenjevanje združljivosti določanja najnižje in/ali najvišje tarife s svobodo ustanavljanja zadeva samo tarife, ki so jih pristojni organi uvedli posebej za zagotavljanje nekaterih storitev, ne zadeva pa na primer splošnih predpisov o določanju cen, denimo v zvezi z najemom hiš. Opozorili bi radi, da to določilo pravzaprav samo zavezuje posamezno državo članico, da v primeru, da bo določila maksimalno višino provizije, mora Evropski komisiji in preko nje tudi vsem šestindvajsetim preostalim članicam obrazložiti, zakaj se je odločila za vztrajanje pri tej maksimalni višini provizije 4 %. V poslanski skupini se nam ne zdi nemogoče oziroma se nam zdi popolnoma upravičeno, da lahko s tehtno razlago tudi obdržimo ohranjanje tega praga. Ministrstvo za okolje in prostor v obrazložitvi zakona ni predstavilo ocen, ki bi eksplicitno utemeljevale odpravo omejitve najvišje provizije na 4 % ter odpravo devetmesečne veljavnosti pogodb. Na prvi pogled liberalizacija provizij in odprava omejitve trajanja pogodb sicer še ne pomeni povišanja stroškov uporabnikov, vse skupaj pa je predvsem zelo ugodno za nepremičninske posrednike. V času, ko je nepremičninski trg skoraj popolnoma zastal, da ne rečemo, da je kaotičen, je pričakovati, da bodo nepremičninski posredniki ob pomanjkanju sklenjenih poslov in s tem tudi ob velikem izpadu provizij iskali stranske poti za zaslužek in v neskončnost zaračunavali naročnikom pavšalne stroške posredovanja na osnovi pogodb brez časovne omejitve. Poslanska skupina Socialnih demokratov se z odpravo teh dveh omejitev ne strinja, čeprav sicer zakon podpira, saj uvaja nekatere pomembne novosti, ki preprečujejo zapiranje našega gospodarskega prostora pred novimi izvajalci, ki prihajajo iz držav članic Evropske unije. To pomeni, da bomo zakon v prvi obravnavi sicer podprli, vendar že sedaj napovedujemo, da bomo z amandmaji zakon poskusili popraviti tako, da bodo uporabniki storitev nepremičninskih posrednikov varni pred zlorabami in pred previsokimi stroški pri prometu s svojimi nepremičninami. Hvala.
Hvala. Gospod Rudolf Petan bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani! Predlog zakona, ki je pred nami, o nepremičninskem posredovanju prav gotovo obravnava vsebino, s katero se povprečen državljan ne srečuje vsak dan. Mogoče enkrat v življenju, takrat ko načrtuje in potem mogoče tudi kupi stanovanje ali pa ko prodaja stanovanje. Od tega, kakšni pogoji vladajo na tem trgu, na tem področju je odvisno, če bo sploh kdaj kupil stanovanje, če ga bo sploh lahko kupil. Ta predlog, ki ga obravnavamo, se pravi ta vsebina, nas v Slovenski demokratski stranki spominja na popolnoma enak scenarij, ko smo obravnavali garancije za tehnične izdelke. Popolnoma enak scenarij. Dovolite mi, da to tudi dokažem, skušam dokazati, zato bom prebral, citiral, to, kar je zapisano v zakonu v prvem odstavku v oceni stanja. Dne 12. decembra 2006 je bila sprejeta direktiva 2006 tako in tako Evropskega parlamenta in Sveta o storitvah na notranjem trgu, v nadaljnjem besedilu direktiva, zaradi pravne ureditve ustanavljanja ponudnikov storitev prostega čezmejnega opravljanja storitev na notranjem trgu Evropske unije in Evropskega gospodarskega prostora. Direktivo 2006/123 ES je kot krovni predpis v slovenski pravni red prinesel Zakon o storitvah na notranjem trgu, Uradni list št. 21 iz leta 2010, vendar se morajo zaradi uskladitve z Direktivo 2006/23 ustrezno spremeniti področni predpisi, ki vsebujejo določbo o opravljanju storitev. Do tukaj vse lepo in prav. Popolnoma enako kot pri garancijah, ki smo ga obravnavali pred dobrim mesecem. In kaj potem pravi? Bom zopet citiral poglavitne rešitve tega zakona, predlaganega seveda, ki ga predlaga Vlada, da "... so zaradi uskladitve z Direktivo 2006/23 v predlogu zakona izrecno in dodatno urejena pravila glede: prvič, zavarovanja odgovornosti, in sicer z izrecno določbo, da zadostuje takšno zavarovanje, sklenjeno v katerikoli državi EU, EGP, Švicarske konfederacije in tako naprej. Drugič, opravljanje dejavnosti posredovanja brez omejevanja glede poslovnih prostorov, ki jo predpisuje veljavni zakon. Tretjič, možnost prostega določanja višine provizije. Četrtič, opravljanja dejavnosti posredovanja brez omejevana trajanja posredniške pogodbe. Petič, opustitve nekaterih administrativnih zahtev v primeru opravljanja storitev za državljane držav članic EU in vodenjem postopka za priznanje statusa nepremičninskega posrednika za tujega državljana." Dovolite, da še enkrat preberem tretji odstavek, "možnost prostega določanja višine provizije". Zdaj smo pa tam! Tukaj se zdaj pokaže, kaj je bistvo tega zakona. Vse ostalo je celofan, ta tretja alineja, tretji odstavek, možnost prostega določanja višine provizije, pa pokaže tisto, za kar pravzaprav pri tem zakonu gre. Gre za klientelistični zakon, gre za zakon, ki ga skuša uveljavljati določen ceh, ampak dovolite, da jasno povemo, da v Slovenski demokratski stranki ne obsojamo ceh, ki si želi izboriti svoj prostor v zakonu, ki je pisan na kožo teh ceha, ampak tistega, ki mu to omogoča. V tem primeru je to Vlada. Popolnoma enak postopek je bil pri predlogu in scenariju za zakon o garancijah. Tam sta bila sicer dva zakona, ampak popolnoma enak scenarij; tudi tam so se izgovarjali na to, da direktiva Evropske unije zahteva, da garancije za tehnične izdelke ne veljajo več. In hvala bogu bom rekel, da je ministrici bilo toliko do tega zakona, da je vsaj prisluhnila argumentom in se ponovno informirala, za kaj gre. Ugotovila je, da ni res. In tudi v tem primeru v Slovenski demokratski stranki glasno pravimo, da to ni res, da to ni potrebno, ampak je to zakon, pisan na kožo enega ceha, in Vlada je temu prisluhnila in pokleknila. Kaj to pomeni? Pri nas trg nepremičnin, tako vsaj pravijo strokovnjaki in sami se lahko o tem prepričamo, ne deluje. Ne deluje tako, kot je potrebno. Cene nepremičnin so nenormalno visoke, cena kvadratnega metra stanovanja v Ljubljani je po nekaterih ocenah skoraj takšna kot v središču Londona. To je nenormalno, pa tudi če je samo polovična cena, je to nenormalno visoka cena. In sedaj, ko se nekako kaže zaradi krize, da bi se lahko cene nepremičnin nekoliko znižale, sedaj pa je treba pristaviti lonček in namesto da bi kupci nepremičnin od tega kaj imeli, da bi lahko kupili nepremičnino, stanovanje ali karkoli drugega po nižji ceni – ne, sedaj bodo nepremičninski posredniki lahko preko tega neomejenega določanja višine provizije vzeli tisto, kar bi morali dobiti recimo kupci stanovanj. In to je zopet še eden od teh klientelističnih zakonov, in takih ni bilo malo. Samo spomnil bi vas na zemljiško knjigo, ki smo jo obravnavali včeraj, kjer lahko samo določeni vpišejo v zemljiško knjigo, ne tako kot sedaj, ko lahko vsi državljani, ki so za to usposobljeni, imajo znanje; lahko bi vam tudi omenil še notarske tarife, pa pustimo to ob strani. To je bilo samo zato, da vas spomnim, da to ni edini tak primer, in da ne bi bilo nič čudnega, če bi verjeli temu, kar vam v imenu Poslanske skupine SDS razlagam, da se vse okrog tega zakona suče pri tretji alineji, kaj naj ureja ta zakon, se pravi možnost prostega določanja višine provizije. Na tak način se pri nas trg nepremičnin ne more ustaliti, ne more delovati. Ne more zato, ker tisti trenutek, ko bi lahko prišlo do tega sprostitvenega krča cen, nekdo pristavi lonček in pobere tisti denar. In kaj je končni efekt? Cena je popolnoma enaka, tudi če se nepremičnina zniža za 10, 20 %. Pri ceni stanovanja je pa takšen procent ogromna zadeva. Nekdo si lahko za tisto opremi stanovanje. Sedaj bo pa nepremičninski posrednik to pobral. Še enkrat povem: v Slovenski demokratski stranki ne kritiziramo nepremičninskih posrednikov – oni samo iščejo svoj prostor –, ampak tistega, ki mu omogoča, ki mu drži žakelj. In to je v tem trenutku Vlada. In prav bi bilo, da glede na to, če imam prave podatke, ni nikogar od Vlade s tega področja prisoten, da bi si ogledali magnetogram, kajti do sedaj so praktično skoraj vse poslanske skupine imele določene pomisleke ravno glede te alineje glede določanja višine provizije. Zato ker vse ostalo je tako ali tako celofan. Če se tisto spremeni, naj se spremeni, nima pomembnega vpliva, ampak določanje cen pa ima izreden vpliv. Če želimo, da bo ta gradbeni sektor lahko zaživel, potem je treba tudi na nepremičninskem trgu nekaj narediti. Treba je sprostiti cene. Vsi iz gospodarskega sektorja čakajo na to, da bi se to lahko zgodilo – ampak ne! Poleg tega je treba tudi povedati, da če kdo misli, da se bo nepremičninski trg samo zaradi tega zakona sprostil, se moti, zato ker tukaj so še druge stvari, še drugi lobiji. Recimo, bančni lobiji in še drugi interesi, ki so tukaj zraven, tako da sam zakon tako ali tako tega ne bo sprostil. Treba je generalno pristopiti, ampak to, da se pa določajo provizije, to pa direktno nekomu prinaša dobiček v žep, in to tistemu, ki si to mogoče najmanj zasluži. Bolj bi si zaslužili kupci stanovanj, mlade družine, ki se najprej srečajo s tem in največkrat srečajo s tem problemom, da nimajo stanovanja, da si želijo kupiti stanovanj, ampak če so cene v nebo zabetonirane, potem to nikakor ne gre. Še ena zadeva pri tem zakonu. Na 3. strani Ocena finančnih posledic predloga zakona za državni proračun in druga javna finančna sredstva. Tu je zapisano, kategorično: "Uresničevanje sprememb tega zakona ne bo imelo finančnih posledic za državni proračun in druga javna finančna sredstva." To ni res! Država tudi kupuje nepremičnine za svoje delovanje, prostore, tudi prodaja jih. To je še ena od možnosti za finančne mahinacije. Upam, da ni treba, da naštevam, kje se lahko stvari zgodijo tako, da pride do dogovora, da bo večja provizija pri, recimo, nakupu prostorov, ki jih država rabi. Še hujše stvari so! Najem prostorov za MPU. Pri najemnini – več kot očitno! Tu je mogoče še celo malo bolj skrito, ampak država bo že plačala 10-odstotno provizijo. Sedaj jo plača samo 4 odstotke. Tu je še ena od možnosti za mahinacije. In to ne drži, da ne bo imelo posledic za državni proračun. Pa še kakšne posledice ima lahko! Še dodatno, kot se temu reče, mački ponujamo klobaso za mahinacije, da bo za državne organe država plačala večjo provizijo. Saj je stvar dogovora, saj to je v zakonu. Provizija ni omejena. Država bo pa že plačala. Zakaj dajemo mački klobaso, če to ni potrebno? Ali pa jo vsaj dražimo. Zato to ne drži, kar piše v zakonu. V Slovenski demokratski stranki seveda takšnemu načinu nasprotujemo, ker gre za izrazito klientelistični zakon, za cehovsko popuščanje, za podpiranje določenih monopolov, ki se bodo zopet bogatili na račun kupcev nepremičnin, kupcev stanovanj. Mi upamo, da ta zakon ne bo šel v nadaljnjo obravnavo. Če pa se bo to zgodilo, da bo Vlada vztrajala pri takšnih rešitvah, potem upamo, da bo vsaj na tem področju, ko se omenja možnost prostega določanja višine provizij, nekaj naredila. In še enkrat poudarjam v imenu Slovenske demokratske stranke. Tako kot pri garancijah za tehnično blago ni res, da evropska direktiva to zahteva. Res je, da ne omejuje, ni pa res, da to mora biti, da moramo sprostiti cene pri določanju višine provizij. To ne drži in naj nas Vlada ne zavaja s takšnimi stvarmi. Upamo, da bo ta zakon sledil tistemu zakonu o garancijah za tehnično blago, kjer je ministrica bila toliko močna, da ni popustila temu lobiju in da se bo to tudi tu zgodilo. V Slovenski demokratski stranki takšne rešitve, kot so predlagane v tem zakonu, ne podpiramo in jim ostro nasprotujemo. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Pozival bom samo tiste, ki ste še prijavljeni in ste v dvorani. Besedo ima gospod Gvido Kres, pripravi naj se gospod Veber.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana kolegica in kolegi, spoštovani predstavniki Vlade! Osebno in tudi moji kolegi v Slovenski ljudski stranki smo mnenja, da je področje nepremičninskega posredovanja eno izmed področij, na katerem morajo biti stranke oziroma potrošniki na prvem mestu. Kot taki pa morajo biti tudi ustrezno in pravno zaščiteni. Zavedamo se, da delo nepremičninskih posrednikov sedaj v teh časih ni lahko. Vsak se bori za svoj del zaslužka, in tako tudi posredniki, vendar ocenjujemo, da morajo pravično in zakonito spoštovati pravice potrošnika ter se čim bolj približati njegovim željam. Glavni namen predlaganega zakona je v večji meri prenos evropske direktive s področja ureditve storitev na notranjem trgu in direktive o priznanju poklicnih kvalifikacij. S tem ni nič narobe, saj smo kot polnopravna članica družin evropskih narodov dolžni spoštovati pravni red Evropske unije, in v svoj pravni red ustrezno prenašati tudi njene pravne akte. Problem pa se pojavi, če se z namenom uskladitve s pravom EU v novelo zakona vrivajo določbe, ki lahko pomenijo zmanjšanje pravic potrošnikov. Z enim takšnim zakonom smo se tudi že srečali in takrat se je izteklo, kot se je. Po mnenju poslancev Slovenske ljudske stranke bi lahko morebitna uveljavitev obravnave Zakona o nepremičninskem posredovanju povzročila ravno to, saj se z njo ukinja omejitev najvišje provizije, ukinja pa se tudi najdaljša doba trajanja pogodbe o nepremičninskem posredovanju, ki po veljavni ureditvi znaša devet mesecev. Trenutna ureditev področja nepremičninskega posredovanja je po mnenju poslancev Slovenske ljudske stranke zgledno urejena, seveda pa so potrebni tudi določeni popravki, ki pa morajo biti popravljeni z namenom izboljšanja pravic potrošnikov, ne pa njihovega krčenja. In zakonsko določena omejitev najvišje provizije pri nakupu ali prodaji nepremičnine, ki trenutno znaša 4 %, je ena izmed stvari, ki nedvomno deluje v prid potrošnika. Najvišja višina provizije je namreč bila uveljavljena ravno zaradi velikega števila sporov med potrošniki in nepremičninskimi agencijami oziroma posredniki, v katerih so običajno kratko potegnili ravno potrošniki. Po našem mnenju bi se provizija morala kvečjemu znižati. Poslanci Slovenske ljudske stranke se strinjamo s pripombami Zveze potrošnikov, da višine provizij ne moremo preprosto prepustiti trgu, saj le-ta zaradi neenakopravnega položaja pogodbenih strank ne deluje pravilno in ne more oblikovati primerne cene za tovrstne storitve. Menimo, da mora ostati neka omejitev, predpisana s strani države, saj je le tako mogoče v celoti uveljaviti načela varstva potrošnikov, kar je po našem mnenju nedvomno v javnem interesu. S predlagatelji zakona se sicer strinjamo, da je treba ustrezneje urediti način delitve provizije, saj so se do sedaj pojavljali primeri, ko nepremičninske družbe niso obračunavale provizije le naročitelju, to je prodajalcu nepremičnine, pač pa jo je moral plačati tudi kupec nepremičnin. To že kaže na veliko iznajdljivost, na delovanje trga in tudi na to: delati za lastni interes. To se s to novelo zakona sicer ureja bolj natančno, saj bo kupec nepremičnine moral plačati del dogovorjene provizije le, če bo s tem pisno soglašal. Vendar poslanci Slovenske ljudske stranke kljub temu menimo, da bi bila najboljša ureditev takšna, da bi provizijo plačeval le prodajalec. S temi pisnimi zadevami vemo, kako je, da se izseljevati, ko si v položaju močnejšega. Težko si predstavljam, da je kupec tisti, ampak največkrat so v temu primeru posredniki, tako na račun kupca kot prodajalca. Mislimo, da če bi jo plačeval samo prodajalec, da bi se tako povsem jasno pokazal, kakšen znesek bo posrednik zaračunal za svojo storitev in kdo je dolžan to plačati. Novela zakona podrobneje ureja tudi pogoje za priznavanje poklicnih kvalifikacij za opravljanje dejavnosti posredovanja nepremičnin za državljane Evropske unije, Evropskega gospodarskega prostora in Švicarske konfederacije, ki so urejeni v evropski direktivi o priznavanju poklicnih kvalifikacij, s čimer se sledi načelu prepovedi diskriminatornega obravnavanja – s tem se popolnoma strinjam. Po mnenju poslancev Slovenske ljudske stranke je takšno ureditev treba zagotoviti, saj smo del skupnega evropskega prostora, ki je osnovano na načelih prostega pretoka oseb, storitev in kapitala. Poslanci Slovenske ljudske stranke predvsem zaradi interesov varstva potrošnikov noveli zakona o nepremičninskem posredovanju zaenkrat ne moremo zagotoviti brezpogojne podpore, bomo pa tekom zakonodajnega postopka poskusili dopolniti predlog zakona na način, ki bo ohranil načelo varstva potrošnikov ter pravico države do ustreznega nadzora nad omejitvami provizij pri nepremičninskih poslih in tudi možnost poslovanja nepremičninskih posrednikov v duhu in skladu z najvišjimi in najboljšimi poslovnimi standardi. Upamo, da to ni utopija – glede na stanje, v kakršnem živimo, pa ne samo v Sloveniji, mislim, da kar v celi Evropi. V Slovenski ljudski stranki si želimo predvsem zakon, ki bo v korist tako kupca kot prodajalca, in vmes tudi nepremičninskega posrednika. Vsi bi morali biti zadovoljni, skratka nihče ne bi smel biti opeharjen. To si želimo. Če je to realnost, bomo pa še videli tekom razprave in tekom tega, koliko bomo uspeli z našimi predlogi. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Sajovic, pripravi naj se gospod Petan.
Hvala lepa. Res je, bistveno o tem zakonu smo povedali že v stališču. Skrbi nas, ali so zadeve – ne glede na to, da gremo v nasprotju ali skladno z evropsko direktivo – res tako pregledne, tako enostavne in za našega potrošnika dobre, da na slovenskem trgu nepremičnin, ki je specifičen, ne bomo naredili kakšne stvari narobe, je občutljivo, pomembno področje. Marsikdo od naših državljank in državljanov bo nepremičnino kupil enkrat samkrat v življenju, dal v to nepremičnino vse svoje ali družinske prihranke in zato je prav, da je znesek provizije tak, kot se spodobi, in da je čas, v katerem se mora pogodba sprovesti in izvesti, ustrezno opredeljen. V stališču smo že povedali, predstavnikov Vlade takrat še ni bilo, kaj nas vse v poslanski skupini pri tem zakonu skrbi, kaj nam je nejasno. Zakonu a priori seveda ne nasprotujemo, želeli pa bi v naslednjih razpravah, na tista stališča, na tista vprašanja tudi ustrezne odgovore, tako da jih v dobro vseh državljank in državljanov razčistimo. Hvale lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Petan, pripravi naj se gospod Klavora.
Hvala za besedo. Spoštovani! Tudi sam menim, da sem v poročilu v imenu poslanske skupine dovolj jasno povedal, da v Slovenski demokratski stranki takšnih rešitev ne podpiramo. Tu bi še dodal, da razmere na nepremičninskem trgu v Sloveniji niso urejene. Razmere na tem našem nepremičninskem trgu niso normalne. Če gre za ponudbo, večjo od povpraševanja, morajo cene pasti. To je normalno. In strokovnjaki v Sloveniji že kar nekaj časa pričakujejo padec cen nepremičnin, vendar se to ne zgodi. Lahko povem, da tudi ta zakon tega ne bo rešil, noben zakon tega ne bo rešil, zato ker gre za en sklop vprašanj - od področja, kjer so vezane banke in vse mogoče druge povezave in mreženje, ki se je pri nas v zadnjem času tudi nekako pokazalo ob težavah, ki jih ima gradbeni sektor in ob stečajih gradbenih podjetij. Tako so povezave večje, kot si mogoče na prvi pogled predstavljamo. Ta zakon tega ne bo rešil. Zakaj pa je bilo treba ta zakon spreminjati, tega pa si sam kot tudi v stranki ne znamo razlagati drugače, kot da je spet neko cehovsko popuščanje. Namreč, vse bistvo tega zakona je v tretji alineji, kaj zasleduje ta zakon. To se pravi, možnost prostega določanja višine provizije. Tu je ves catch tega zakona, vse ostalo je pač nek celofan in neka kulisa, zato da lahko – pa ne trdim, da tisto mogoče tudi ni dobra rešitev, ni toliko pomembna, je tudi lahko dobra, vendar je to pri nas že slučaj, da tisto, kar želimo narediti, potem zavijemo še v nekaj drugega. Tako se potem bolj izgovarjamo na druge stvari, češ, vidite, koliko dobrega bo to prineslo, prineslo bo neko urejenost in podobno, da bi se pozabilo tisto, kar je bistvo, to pa je provizija. Ta trenutek v Sloveniji velja zakon, kjer je ta provizija lahko 4 %. In če so do zdaj lahko ti posredniki živeli s temi 4 %, potem ne vem, zakaj bi bilo treba to spreminjati in se izgovarjati na direktivo Evropske unije. Mene ne boste prepričali, nihče me ne bo prepričal, tako kot me niste mogli prepričati, da je potrebno zaradi uresničevanja evropske direktive ukiniti garancije za tehnične izdelke. Tudi tam je bilo za prmejduš povedano, da evropska direktiva tako zahteva, pa ni res. Še enkrat bom povedal: vse priznanje ministrici, ki je imela toliko korajže, da je še enkrat pregledala in ugotovila, da to ni res, ampak uradniki so za prmejduš so rekli, da to mora biti, da je to direktiva Evropske unije. Ministrica je naredila tam določen red – velik plus za njo. Enako je sedaj tu, popolnoma enako. Provizije se morajo sprostiti, to je v skladu z evropsko direktivo, evropska direktiva tako zahteva. Pa ni res. To ni res! To je zopet klientelistični zakon, ki nekemu ozkemu sloju zopet skuša dati tisto, kar bi trg dal kupcu nepremičnin. Namesto da bi pri nas kupec nepremičnin imel boljše pogoje, da bi lahko ceneje kupil nepremičnino, če hočete stanovanje – ne! Sedaj, ko se kaže, da bi se lahko razmere pri nas začele urejati, pa bi nepremičnine mogoče padle za 2, 3, 5, 10 odstotkov, sedaj tega ne bo deležen kupec, ampak nek nepremičninski agent. In še enkrat bom povedal: sam ne obsojam teh nepremičninskih posrednikov, ampak tiste, ki jim to omogočajo, da lahko abnormalno dvignejo cene. To pa je v tem trenutku predlagatelj tega zakona. Žal. Upam, da bo na ustreznem resornem ministrstvu prevladal zdrav razum in bo zopet nekdo rekel, da naj še enkrat pogledajo, če je to res, in da bo imel toliko korajže, da bo rekel: "Ne! Glede na to, da to ni res, ker to ni treba, ne bomo sprostili višine provizij, kakorkoli se bo komu zdelo." O tem sem prepričan; da se bo še enkrat pregledalo in da se bo to ugotovilo. Če bo ministrica ugotovila, da to res ni potrebno, pa bo ukrepala, tako kot je v zvezi z garancijami za tehnične izdelke, ne bom imel nič proti, pa verjetno tudi v SDS-u ne. Samo čas je že, da nehamo kar naprej podpirati neke cehe. Že prej sem v imenu poslanske skupine naštel, kje se je to dogajalo, kdo lahko vpisuje pri zemljiški knjigi, zopet smo nek ozek ceh ustoličili, zdaj smo ga sicer še malo razširili, ampak še vseeno smo ugotovili, da tam več kot 2 tisoč ljudi ni prisotnih, ki bi lahko vpisovali. Teoretično lahko po obstoječem zakonu v zemljiško knjigo vpiše vsak državljan, ki ima ustrezna znanja. Ne vem, zakaj omejujemo znanje. Tu pa sedaj omejujemo na tak način, da bodo lahko posredniki postavili provizijo, kakor bodo hoteli. In kaj je še najhujše pri celi zadevi? Bom še enkrat ponovil: možnost mahinacij pri sklepanju pogodb pri nakupu nepremičnin s strani države. Normalno je, da država kupuje nepremičnine, to je popolnoma normalno. Zdaj je bila pač 4-odstotna omejitev pri proviziji, sedaj se bo pač lahko, glede na to, da država tako ali tako lahko plača, kolikor hoče, se bo zgodila 10-, 20-, 30-odstotna provizija in vse bo legalno. V tem je problem, do zdaj tega ni bilo, zdaj pa bo. In zopet dajemo neko priložnost za manevriranje, za mahinacije in podobno. Tu se dela velika škoda na samem trgu nepremičnin, namesto da bi nekako pomagali, da ta nepremičninski balon, ki je napihnjen do onemoglosti, nekako popusti, da ne bo počil, ampak da bi zadeve delale normalno, zdaj še podpihujemo z nekimi drugimi stvarmi. Mogoče bodo cene nepremičnin res padle in bomo razglasili za strašen uspeh, pa bo na semaforju zelena luč, v resnici bomo pa to kompenzirali, cena bo ostala enaka pa še višja zaradi provizij. Zaradi tega jaz osebno tudi ne morem takšnega predloga podpreti. Upam pa, da bo na ministrstvu prišlo do korekcije [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Smo že na koncu seznama. Gospod minister, želite besedo? Izvolite.
Gospod podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Dovolite, da na začetku opravičim odsotnost resornega ministra in državnega sekretarja. Resorni minister je v tem trenutku na neformalnem srečanju okoljskih ministrov na Madžarskem. Državni sekretar gospod dr. Peter Gašperšič pa je zbolel, zato so mene prosili, če pridem in govorim v imenu tega resorja. Rad bi samo povedal, da smo tekom razprave slišali izjemno argumentirane razloge, da je treba vsaj v treh točkah ponovno razmisliti in jih urediti na ta način, da bo od tega imel korist slovenski potrošnik, pa tudi da bo zaščiten interes države. To bomo naredili. Ti argumenti so bili zelo močni. Naša edina prošnja je, da pa to naredimo v naslednjih fazah sprejema tega zakona, ker namreč s tem zakonom relativno močno zamujamo. Imate našo zavezo, da smo slišali argumente na treh točkah. Razpravo o teh točkah v tem trenutku odpiramo, našli bomo rešitve, ki bodo v korist slovenskemu potrošniku. Samo dovolite, da gre procedura naprej, in to v naslednjem branju rešimo. Hvala.
Hvala. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker pa čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika še kdo razpravljati? Odpiram prijavo za delitev preostanka časa. Gospod Sajovic, izvolite.
Hvala lepa. Moram reči, spoštovani gospod minister, da vam verjamem na besedo. Gentlemanski dogovor nekaj šteje. Prepričan sem, da se boste v Vladi zavzeli za to, da se preveri, ali smo direktivo brali tako, kot je treba, ali imamo mogoče kaj prostega prostora, da zadeve lahko postavimo strožje. Kajti mislim, da je javnost to 4-odstotno provizijo in devetmesečni rok v praksi kar normalno sprejela in da se nam zadeve, ne glede na krizo, na nepremičninskem trgu postavljajo v nek normalen okvir. Cene tudi padajo, posli so pregledni, zato bomo v poslanski skupini v prvem branju to zadevo podprli. Prosimo pa pristojne službe, če seveda to zadevo preverijo in potem rešimo tako, kot je za vse najbolj prav. Hvala lepa.
Hvala. Vsi prijavljeni razpravljavci, tudi sedaj, ste dobili besedo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v torek, 29. marca 2011, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na zadnjo točko, 17. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O KMETIJSKIH ZEMLJIŠČIH V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 33 poslank in poslancev s prvopodpisanim Francem Bogovičem zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade. Gospod mag. Dejan Židan, minister za kmetijstvo.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Pred vami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kmetijskih zemljiščih, čeprav te številke, ki jih bom sedaj povedal, že kar lajnam po Sloveniji, pa dovolite, da jih povem še enkrat, ker dejansko opišejo, zakaj je spremembe tega zakona za Slovenijo tako potrebna. Slovenija je od leta 1991 do konca leta 2009, ob tem da je že pred tem imela kmetijskih zemljišč med državami skoraj najmanj v Evropski uniji, dodatno izgubila 16,5 % kmetijskih zemljišč. V tem trenutku jih imamo samo še 470 tisoč hektarjev, torej 16 odstotkov in pol smo izgubili. V tem času smo izgubili kar enako ali celo bolj pomembno dodatnih 20 tisoč hektarjev najboljših kmetijskih zemljišč in njiv, tako da imamo v tem trenutku samo še 175 tisoč hektarjev. Posamezna leta smo izgubili toliko kmetijskih zemljišč, kakor so jih nekatere večje države, ki včasih razmišljajo mogoče bolj strateško kot mi, izgubile v času od druge svetovne vojne do danes. V tem trenutku imamo kmetijskih zemljišč v upravi na prebivalca 886 kvadratnih metrov, s čimer smo tretji od zadaj naprej med sedemindvajseterico znotraj Evropske unije. Kmetijska zemljišča pa imajo svoj namen. Kmetijska zemljišča so prvi korak v proizvodnji hrane, dolžnost držav, regij je pa, da tudi zaradi teh novosti, ki se dogajajo, zagotavljajo prehransko varnost tudi svojim državljanom. To prehransko varnost je nemogoče zagotavljati, če ne varujemo kmetijskih zemljišč. Kmetijska zemljišča izgubljamo zaradi dveh razlogov. Pomemben razlog je zaraščanje, pomemben razlog je pa tudi urbanizacija. Po izračunu dr. Vrščaja smo jih od leta 2004 do 2007 samo zaradi urbanizacije izgubili 7,7 hektarjev na dan, kar je več, kot je velikost povprečne slovenske kmetije. Zavedali smo se, da če želimo povečati prehransko varnost oziroma stopnjo samooskrbe, da je treba početi mnogo stvari. Ena najpomembnejših pa je, da zaščitimo resurs. Glede zaščite resursa smo pri pripravi spremembe zakona sledili štirim ciljem. Prvi cilj je bil, da kmetijska zemljišča zavarujemo, drugi cilj je bil, da preprečimo zaraščanje, tretji cilj, ki je bil tudi pomemben, da omogočimo kmetijam, nekatere se morajo širiti, da se lahko širijo, in četrti cilj je, da se izboljšajo možnost, da se izvajajo nekatere zemljiške operacije, med njim je mogoče ravno zložba najpomembnejša. Tekom javne razprave se je pokazal še peti cilj, in to je, da preprečimo, da prihaja do prometa s kmetijskimi zemljišči na način, ki ga sicer zakon dopušča, ni pa običajen, to je preko darilnih pogodb. To je eden izmed poslancev, ki sedaj sedi v tej dvorani, zelo dobro povedal, da Slovenci nismo tako darežljivi, da bi v nekaterih upravnih enotah 80 odstotkov kmetijskih zemljišč podarili. Kot pristojno kmetijsko ministrstvo smo pripravili osnutek zakona. Ta osnutek zakona je tudi po končani razpravi na pobudo skupine Odgovorni do prostora in tudi Združenja občin Slovenije, ki so zaprosili, da še enkrat uporabimo zelo natančen pregled orodij, ki smo si jih zamislili, saj je zlasti skupina Odgovorni do prostora povedala, da zna naš cilj doseči po bolj enostavni poti oziroma po poti, ki varuje tudi nekatere druge prostorske in druge interese. Kot pristojno ministrstvo smo na to usklajevanje pristali in posledica teh usklajevanj in tudi usklajevanj znotraj resorja je zakon, ki je trenutno pred vami. Ta zakon vi morate upoštevati. Tudi je že posledica kompromisov, ki so bili sklenjeni z ostalimi urejevalci prostora, pa tudi kompromisov, ki smo jih morali doseči z drugimi resorji znotraj Vlade, vendar je še vedno zakon, ki sledi svojim ciljem, ker je ne nazadnje potrdil tudi Svet za kmetijstvo in podeželje Republike Slovenije, ki je moj posvetovalni organ. Namreč, po končanem usklajevanju, v drugem krogu usklajevanja, preden sem zakon dal na Vlado, da se o njem glasuje, sem ta svet ponovno vprašal za mnenje in ta svet je potem tudi podprl. Tisto, kar bi mogoče želel povedati, je pa naslednje. Ta zakon je namenjen temu, da se varujejo slovenska kmetijska zemljišča. Ta zakon je dosti enostavno, z amandmaji, spremeniti v brezzobega tigra in prosim vas, da tega ne naredite. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Anton Urh v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani gospod minister s sodelavci, kolegice in kolegi! Kmetijska zemljišča so vir pridelave hrane in zagotavljanja strateške ravni prehranske varnosti, obenem pa je želja po zazidavanju najboljših kmetijskih zemljišč tako velika, da jo komaj še obvladujemo. Prav zaradi neučinkovitega sistema za zaščito kmetijskih zemljišč je treba sprejeti novelo obstoječega zakona, ki naj bi to zaščito omogočila. Da kmetijska zemljišča niso zadosti zaščitena, priča statistični podatek, da je imela Slovenija leta 1991 v uporabi 561 tisoč hektarjev kmetijskih zemljišč, konec leta 2009 pa samo še 468 tisoč hektarjev. Obseg najboljših kmetijskih zemljišč, to so njive in vrtovi, se je med tem zmanjšal s 195 tisoč hektarjev na 175tisoč hektarjev. Cilji zakona so naslednji: ohranjanje in izboljševanje pridelovalnega potenciala ter povečevanje obsega kmetijskih zemljišč za pridelavo hrane, trajnostno ravnanje z rodovitno zemljo in ohranjanje krajine ter ohranjanje in razvoj podeželja. Spremembe bodo pripomogle k usmerjanju gradnje na območja nekmetijskih zemljišč, na obstoječa stavbna zemljišča, gozdna zemljišča ter na degradirana območja. Predlagana novela zakona opredeljuje trajna kmetijska zemljišča, ki so proizvodnjo hrane v Sloveniji najbolj pomembna. Teh bo predvidoma 150 tisoč hektarjev in bodo izjemno zaščitena. Predlagatelj navaja, da z določbami v predlogu zakona načrtovalcem prostora že vnaprej povedo, da naj načrtuje v bistvu brez teh kmetijskih zemljišč. Ostalih kmetijskih zemljišč bo okoli 350 tisoč hektarjev, ki bodo prav tako zaščitena, a z več razumevanja za prostorske potrebe. Sprejemanje in določevanje trajnih kmetijskih zemljišč bo potekalo v dveh korakih: na ravni države se bo najprej sprejela uredba o strateških trajnih kmetijskih zemljiščih, ki se bo nato na ravni občin uvedla skozi prostorske občinske načrte, v kar pa so vključeni vsi urejevalci prostora. Novela uvaja kot nov mehanizem tudi finančno nadomestilo, gre za odškodnino zaradi spremembe namembnosti kmetijskega zemljišča, ki jo bo plačal investitor v postopku izdaje dovoljenja za gradnjo. To bo omogočilo, da se v primeru, da se nekje izgubi hektar kmetijskega zemljišča, ta hektar zemljišča vzpostavi nekje drugje. Ocenjuje se, da bo povprečna odškodnina zaradi spremembe namembnosti kmetijskega zemljišča 10 evrov na kvadratni meter, kot navajajo na kmetijskem ministrstvu in dodajajo, da naj bi letni prihodek iz naslova odškodnin zaradi spremembe namembnosti kmetijskih zemljišč znašal okvirno 20 milijonov evrov. S predlagano novelo naj bi se spopadli tudi z zaraščanjem zemljišč, in sicer z aktivno politiko ponovne aktivacije kmetijskega prostora ter z občutno spremenjenimi sankcijami. Novela tako določa ukrepe kmetijskega inšpektorja, če lastnik, zakupnik ali drug uporabnik kmetijskega zemljišča ne preprečuje oziroma ne odpravlja zaraščanja kmetijskih zemljišč. Novela prinaša tudi občutno višje globe za prekrške, med katerimi je denimo to, da se uporabi kmetijsko zemljišče v nasprotju z njegovim namenom, ali se ga onesnaži, ali kako drugače degradira. Po veljavnem zakonu znašajo kazni za prekrške pravnih oseb od 626 do 5 tisoč 8 evrov, z novelo pa bodo kazni v višini od 5 tisoč do 100 tisoč evrov. Za prekrške posameznikov pa je kazen trenutno od 63 do 501 evra, z novelo pa bodo od 500 do 5 tisoč evrov. Poleg tega bodo omejili promet s kmetijskimi zemljišči prek darilnih pogodb na družinske člane in državo ter občino – ponekod je namreč doslej na ta način potekalo celo do 80 odstotkov prometa – ter odpravili določene administrativne ovire na področju agrarnih operacij. Tako se znižuje odstotek soglasij, potrebnih za uvedbo komasacijskih postopkov, z 80 na 67 odstotkov. Na novo se ureja tudi področje agromelioracij, saj je bil ta institut v preteklosti večkrat uporabljen v druge namene, predvsem v smislu odlaganja gradbenih odpadkov na kmetijska zemljišča. V Poslanski skupini DeSUS delimo zaskrbljenost s Kmetijsko gozdarsko zbornico Slovenije nad naraščajočim trendom nenadzorovane pozidave in zaraščanjem kmetijskih zemljišč. Strinjamo se, da je kmetijska zemljišča potrebno zaščititi najmanj tako dobro, kot sta zaščitena voda in zrak. Prav tako menimo, da je način preprečevanja pozidave in zaščite kmetijskih zemljišč pred spremembo namembnosti pravilno zastavljen. Mogoče bi na tem mestu veljalo povzeti opozorila zbornice, da za določitev trajno varovanih in ostalih kmetijskih zemljišč v Sloveniji obstajajo bolj kvalitetni podatki o tleh, kot so bonitetne točke, ki bodo med drugim tudi vplivale na razdelitev kmetijskih zemljišč na trajno varovana kmetijska zemljišča in ostala kmetijska zemljišča. Trajno varovanje kmetijskih zemljišč je v predlogu predvideno za deset let, dopušča pa tudi veliko izjem in je v tem skoraj identičen Zakonu o prostorskem načrtovanju. Obstaja tudi bojazen, da ob tem ko bodo trajno varovana kmetijska zemljišča varovana najmanj deset let, ostala kmetijska zemljišča pa še manj, nekaterih, ki se s kmetijstvom ne ukvarjajo, to ne bo odvrnilo od nakupov kmetijskih zemljišč. Na temu mestu želim opozoriti še na nekaj razmislekov, ki so bili izpostavljeni tudi s strani Državnega sveta. Glede na zaraščanje površine na strmih področjih, ki so se včasih obdelovale ročno, bi veljalo razmišljati v smeri rešitve obnove teh območij z vzpostavitvijo fotovoltaik kot dodatnih dejavnosti na kmetijah na področju pridobivanja energije. V zvezi z upravičenostjo stroškov pri predmetu podpore bi stroške izvedbe aglomeracije pri posameznih gradbenih in obrtniških delih, ki se priznavajo kot stroški dobave elementov in njihove montaže, na kraju samem moral nadzorovati kmetijski, ne pa gradbeni inšpektor. Tudi upravičeni in splošni stroški za pridobitev nazaj zaraščenih zemljišč s čiščenjem gozdov ali izvedenih del krčenja drevesne zarasti, grmičevja ali odstranitev kamenja, dvajset kubičnih metrov na hektar, če se želi pridobiti kvalitetno zemljišče, bi moral biti višji. V Poslanski skupini DeSUS bomo predlog zakona podprli, saj ocenjujemo, da smo s tem predlogom naredili pomemben korak v smeri zaščite kmetijskih zemljišč. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Györek v imenu Poslanske skupine SNS.
Lep pozdrav vsem, gospod podpredsednik, spoštovani minister in gostje! S predlaganimi spremembami in dopolnitvami se želi zagotoviti učinkovitejše instrumente in ukrepe za varstvo kmetijskih zemljišč z namenom zagotavljati čim večjo pridelavo hrane oziroma prehransko samooskrbo in varnost. S tem osnovnim ciljem pa so povezana še mnoga druga področja, kot na primer ohranjanje krajine in razvoj podeželja, trajnostno ravnanje z rodovitno zemljo, splošno izboljšanje kmetijskega pridelovalnega in agroživilskega predelovalnega potenciala in posredno zagotavljanje socialne varnosti kmečkega prebivalstva, čemur v Slovenski nacionalni stranki dajemo prioriteto v smislu načelne podpore takšnim in podobnim povezanim predlogom zakona tudi v drugih ministrskih resorjih. V naši poslanski skupini menimo, da naj ne bi predlagane spremembe in dopolnitve predstavljale samo cilja povečevanja obsega kmetijskih zemljišč za pridelavo hrane, povezano seveda tudi z njihovim ohranjanjem in obnavljanjem, ter revitalizacijo živilskopredelovalnih obratov, temveč še bolj pomemben cilj, to je učinkovitejša in gospodarno smiselna uporaba in okoljsko sprejemljiva izraba najboljših kmetijskih zemljišč. Pozornost je treba vsekakor posvetiti v prvi vrsti smotrnemu prostorskemu načrtovanju varovanja kmetijskih zemljišč in operativnim agrarnim operacijam. In prav pri prostorskem načrtovanju se zadeve zapletajo, kar je vsekakor znak kompleksnejših vprašanj, vezanih na kmetijsko zemljišče, in ne nazadnje tudi na gozdnate površine. Zato pri predmetnem predlogu zakona o kmetijskih zemljiščih ne gre samo za domeno Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, temveč je nujno skrbno opraviti medresorsko usklajevanje, v prvi vrsti z resorji Ministrstva za okolje in prostor in Ministrstva za gospodarstvo. In prav tukaj imamo občutek, da mnogi okoljevarstveni in gospodarski interesi niso dovolj sistemsko in dolgoročno usklajeni in posledično prihaja do konfliktnih situacij, kot smo to najbolj nazorno nedavno opazili pri nesmiselnih, neracionalnih, celo protiustavnih ukrepih v povezavi z uredbami Vlade na energetskem področju spodbujanja in podpore obnovljivih virov energije, konkretno pri bioplinskih energetskih projektih. To je uredba 94/10 – gospod minister, se spomnite, ne.? Zdaj sicer ne bom ponovno odpiral tega vprašanja, vseeno pa pričakujem, da bo v kratkem prišlo do racionalnega dogovora med kmetijskim ministrom in ministrico za gospodarstvo, katera ima, kot kaže, do tega vprašanja razumnejši pristop, žal pa podlega nerazumnim pritiskom kmetijskega ministra. V Slovenski nacionalni stranki ne razumemo, kje je tukaj vloga in odgovornost predsednika Vlade, kateremu se očitno ne zdi potrebno, da bi se posvetil temu problemu, vsaj odgovoril na moje pisno poslansko vprašanje in ne nazadnje udaril po mizi in zahteval kakršenkoli racionalen sklep te vlade in res učinkovito medresorsko uskladitev in tudi spoštovanje zakonitosti in celo ustavnosti predmetne uredbe, ki protiustavno spreminja pogoje podpore pridobivanju obnovljivih virov energije. No, pa pustimo zdaj to. To je le en odprt problem med mnogimi drugimi, vezanimi na kmetijska zemljišča. Dejstvo je sicer, da samo kmetijstvo predstavlja relativno majhen delež v slovenskem bruto domačem proizvodu, je pa pomen kmetijstva za Slovenijo, za slovensko podeželje in za kmetijstvo kot gospodarsko panogo zelo kompleksen in so učinki ukrepov zelo pomembni in multiplikativni. Takšno stališče deklarativno zastopa tudi sam predsednik Vlade in ga vsekakor odobravamo, žal pa, kot sem že omenil, v praksi gredo stvari povsem drugače, in nas sploh ne čudi, da je postal socialni položaj slovenskega kmeta in podeželja generalno katastrofalen. Sploh si upam trditi, da se v slovenski politiki vse preveč govori eno, misli drugo, v praksi pa izvaja tretje. Rezultati takšne politike pa so takšni, kot pač so. Torej slabi, tako za slovenskega kmeta, kot tudi delavca, kot uporabnika in potrošnika in ne nazadnje za Republiko Slovenijo kot državo. Dejstvo je, da predstavlja zemljiška in posestna razdrobljenost in neugodna velikostna struktura kmetijskih zemljišč eno največjih razvojnih in eksistenčnih težav slovenskega kmetijstva, saj so posledice visoki stroški obdelave zemljišč in posledično nizka ekonomska učinkovitost kmetijske proizvodnje. Na tem področju se sicer poskuša stvari urejati z zakonskim urejanjem perečih vprašanj glede komasacij, melioracij in drugih agroživilskih operativnih ukrepov. Posebno področje je neurejeno področje spreminjanja kmetijske namenske rabe zemljišč v nekmetijska, v prvi vrsti v namensko rabo stavbnih zemljišč. Tukaj je vsekakor nujno treba zagotoviti nek sistemski dolgoročni red. Slovenska kmetijska zemljišča so po kategorijah, kvaliteti, geografsko in klimatsko pogojeni legi, tudi stopnji gospodarske učinkovitosti izrabe zemlje zelo različna in je nujno treba upoštevati ta dejstva pri pripravi dobrega zakonskega predloga, predvsem ko gre za prostorsko načrtovanje in vzporedno trajnostno varovanje kmetijskih ali gozdnih površin. Tukaj mislim predvsem na težave in probleme različnih potreb gospodarskih in zelo različnih urbanih središč. Različni so tako pritiski kot tudi nujne zahteve glede stanovanjske, bivanjske potrebe in tudi splošne gospodarske in prometne infrastrukture. Čisto konkretno, nikakor ni mogoče metati v isti koš tovrstnih potreb urbanih središč, kot je na primer Murska Sobota, ki se nahaja sredi najkakovostnejših kmetijskih zemljišč, ali stanovanjskih naselij nekje na Krasu, Obali ali na gorskih in hribovskih območjih. V Slovenski nacionalni stranki upravičeno pričakujemo takšne rešitve v zakonskem predlogu, da bodo ta vprašanja oziroma takšne potrebe vseh Slovenk in Slovencev upoštevane enakopravno in za vse enako pravično. Ne nazadnje nam to zagotavljajo tudi ustavne določbe. Po domače rečeno, kam naj se stanovanjske površine v Murski Soboti selijo, ko je vse okrog prvovrstna zemlja? To je seveda problem, ki nikakor ne poneha in ga ne moremo rešiti. Upam, da bo minister zdaj to zadevo, ki jo sam tudi praktično razume, nekako uredil. Žal je realnost na tem področju slovenskega kmetijstva kruta, da ne rečem katastrofalna. V preteklosti nesprejemljiv, nepravičen in malomaren odnos in pristop politike do slovenskega kmetijstva, je povzročil demografsko, socialno in splošno gospodarsko katastrofalno situacijo in posledično beg mladih ljudi s podeželja, pritisk na urbana središča, socialne in stanovanjske stiske tisočerih mladih družin, da ne govorimo o propadanju podeželja, o zaraščanju nekoč obdelovanih kmetijskih zemljišč in tako naprej, kar ste že predhodniki marsikaj omenili. Sam podatek, da je gospodar slovenske kmetije v povprečju star 58 let, pove vse. Nadalje, kot sem že omenil včeraj pri zakonskem predlogu promocije slovenskih kmetijskih proizvodov, vsak dan propadejo tri do štiri slovenske kmetije. Zaraščena je že cca. 22 tisoč hektarjev zemlje. Samo lansko leto je propadlo več kot tisoč 200 kmetij, kmetje opuščajo rejo govedi in prašičerejo. Samo lansko leto je bilo čez 8 tisoč hektarjev prvovrstne zemlje manj zasajeno z žitaricami; proizvodnja sladkorne pese je popolnoma izginila. Logično pa nam Evropska unija sedaj vsem diktira in vsiljuje nenormalno visoke cene sladkorja in s tem povezanih izdelkov. Res tragično, če se samo spomnimo sladkorne tovarne v Ormožu, Pomurke v Murski Soboti in tako naprej. Istočasno pa se zavedamo dejstva, da je doma pridelana hrana najboljše in najkakovostnejša, žal pa cenovno nekonkurenčna marsikaterim uvoženim živilskim proizvodom, bodisi iz dežel Evropske unije ali pa od zunaj. Vsa ta kruta dejstva potrjujejo slabo in dolgoročno neprimerno načrtovano izvajano kmetijsko politiko v preteklosti. Kljub temu da se menjavajo vlade, da se menjava kmetijske in gospodarske ministre kar po tekočem traku, da ima vsak minister svojo vizijo rešitve slovenskega kmetijstva, pa le-to konstantno propada – ali po domače rečeno, veste, kam gre. In s tem dejstvom se v Slovenski nacionalni stranki nikakor ne bomo sprijaznili in bomo storili vse, kar je v naši moči in pristojnosti, da rešimo slovenskega kmeta in mu zagotovimo človeka vredno življenje in eksistenco za kmečko mladino. Toliko kot uvodno stališče Slovenske nacionalne stranke za prvo obravnavo predloga zakona. Bomo pa seveda tvorno sodelovali pri nadaljnji obravnavi in končni pripravi novele predmetnega zakona. Za konec pa naj omenim en pojav, po svoje fenomen, naraščanje obsega tako imenovanega samooskrbnega kmetijstva, predvsem to opažamo pri nas, v pomurski regiji. Konkretno najbolj na Goričkem, v Prekmurju. Pojav oziroma na nek način tudi problem naraščanja samooskrbnih kmetij bi moralo Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano vzeti zelo resno. Žal pa v predlogu zakona o kmetijskih zemljiščih tega ni opaziti, bo pa vsekakor to treba urediti in nekako tudi zakonsko regulirati. Splošno stališče politike v Evropski uniji je, da postaja samooskrbno kmetijstvo problem modernega kmetijstva, ki ga je treba omejiti oziroma se ga želi odpraviti celo. Sama beseda že nakazuje na vsebino in vrsto kmetijstva, ki je namenjeno zgolj lastni potrebi oziroma preskrbi s hrano, ne prinaša pa nobene gospodarske koristi v nacionalnem kmetijsko-gospodarskem smislu. Sestavni deli tovrstnega kmetijstva so namreč revščina, slabo razvita tehnologija in nezadostna proizvodnja. Kot takšno predstavljajo tudi zavoro tehnološkega razvoja in napredka, slabo delovno produktivnost, slabo izrabo kmetijske zemlje, erozijo zemlje, ekološko škodo in še marsikaj bi lahko našteval kot posledice takšnega kmetijstva. Poenostavljeno rečeno, predstavljajo samooskrbni kmetovalci skupino oziroma zelo heterogeno kategorijo, ki ima v osnovi skupno dejstvo, da je njihov način, namen kmetovanja zgolj oskrba družine s hrano, ne pa kot proizvodnja za trg. Zaradi takšnega stanja oziroma tega pojava pa postaja razvoj takega kmetijstva omejen in posledično se življenjska raven takšnih kmetovalcev ne more bistveno izboljšati. Po domače, ena kravica zaradi mleka, dva prašiča za zakol, nekaj kur ali gosi za jajca in bomo nekako preživeli. Tudi to dajemo s strani Slovenske nacionalne stranke v razmislek ministrstvu. V vsakem primeru pa bomo podprli nadaljnjo obravnavo zakona oziroma predloga zakona o kmetijskih zemljiščih, ki predstavlja zelo pomemben zakon tudi naši stranki, in seveda želimo ministru, da pripravi čim bolj idealen, čim boljši predlog zakona.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Borut Sajovic v imenu Poslanske kluba LDS.
Še enkrat vsem skupaj prijazen petkov pozdrav! Pozdrav tudi številčni ekipi gospoda ministra! Mislim, da je to dobro, da pri enem zakonu pride v parlament toliko ljudi, s tem se kaže tudi resnost in odnos do tega pomembnega področja, kar v Poslanskemu klubu LDS na vsak način pozdravljamo. Ker je petek lep, ga lahko začnemo tudi z zanimivo, lepo mislijo, ki je nastala že več kot 200 let nazaj, še kako pa drži tudi danes. Valentin Vodnik je kakšnih 200 let pa še malo nazaj napisal: "Sloven'c, tvoja zemlja je zdrava in pridnim nje lega najprava; polje, vinograd, gora, morje, ruda, kupčija, tebe rede." To je zagotovo ena plat medalje in tista druga, ki je za nas v recesiji, v težkem gospodarskem položaju še kako pomembna, če jo bomo znali doumeti, je pa takole naprej, "... lenega čaka strgan rokav, pal'ca beraška, prazen bokal." Še bolj pomenljiv kot pa vsebina te pesmi, je pa naslov pesmi. Naslov pesmi je Dramilo. Dobrih 200 let nazaj so se tega zavedali in jaz sem vesel, da se očitno tega zavedamo tudi danes. Vidim, da kar se zakona tiče, obstaja v Državnem zboru sorazmerno veliko soglasje, konsenz, seveda se bomo spopadli na številnih drobnih rešitvah, tudi opozicijske stranke so v preteklosti vložile že kar nekaj korektnih in koristnih dopolnil zakona, ki se bodo v tem zakonu kot celota lahko tudi dokončno uredili. Za kaj gre? Gre za nekaj, čemur se reče preživetje, pridelovanje hrane in od tega seveda ljudje živimo, vse drugo, kar nas obkroža, je takrat, ko gre zares, manj pomembno, za pridelavo hrane, ki je za posamezno družbo življenjskega in strateškega pomena, pa potrebujemo kaj drugega kot predvsem kmetijska zemljišča. Kmetijska zemljišča so prav zaradi tega naraven in ključni vir. Rodovitna tla, na katerih lahko gojimo rastline, potrebujejo za nastanek nekaj sto, običajno pa tudi več tisoč let, odvisno pač od geološke sestave in drugih dejavnikov, z nekim nepremišljenim gradbenim ali kakšnim drugim posegom pa jih uničimo, glede na nastanek, praktično v trenutku. Žal lahko danes rečemo, da se v Sloveniji na področju kmetijskih zemljišč in ravnanji z njimi že nekaj desetletij soočamo s tremi slabimi trendi, kar pa seveda ne pomeni, da jih pa ni mogoče zaustaviti in izboljšati. Prepričan sem, da bomo s tem predlogom ministrstva storili prav to. Od teh treh slabih trendov bi prvič omenil tistega, ki ga je omenil že minister, da nam je od osamosvojitve naprej uspelo zmanjšati kmetijska zemljišča za 92 tisoč hektarjev, samo njiv in pa vrtov je manj za skoraj 20 tisoč hektarjev, in po lanskih podatkih Eurostata smo imeli 866 kvadratnih metrov kmetijskih zemljišč na prebivalca. Po tej statistiki smo na repu članic Evropske unije, kar seveda pomeni, da če bi bila neka globalna svetovna kriza, da nimamo dovolj zemljišč za pridelavo hrane. To z drugimi besedami pomeni, da če ne bomo pametnejši, bomo pa lačni. Drugič. Kmetijska zemljišča izgubljamo na eni strani tudi zaradi zaraščanja. Statistika, ki je kdaj realna, kdaj pa lahko varljiva, operira s številko okrog 40 tisoč hektarjev. Ta zemljišča me ne skrbijo tako zelo, kajti s pridnimi rokami in tudi znatnim vložkom družbe jih je mogoče vzpostaviti v prvotno stanje, toda zakaj bi drago plačevali ponovno vzpostavitev, če lahko tista številna še obdržimo v svoji funkciji. In tudi kar je pomembno za slovensko kmetijstvo, njegova značilnost je, da imamo izredno neugodno, preveč razdrobljeno posestno in parcelno strukturo in imamo vsi skupaj, tistih dva milijona, kar nas je, več kot tri milijone kmetijskih in gozdnih parcel. Torej povprečen državljan, Slovenec, Slovenka, vsakdo od nas ima v povprečju eno parcelo in pol. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije se teh zaskrbljujočih dejstev zavedamo, tudi to smo v preteklosti že večkrat javno izpostavili in zdi se nam pomembno, da imamo vse to zapisano tudi v našem programu za ta mandat, skupaj z jasno zavezo, da se bomo zavzemali za boljše varovanje kmetijskih zemljišč. Zato se pridružujemo zahtevam in prizadevanjem za čimprejšnji učinkovit, premišljen, preudaren, predvsem pa konkreten in izvedljiv zakonski poseg v te izrazito negativne trende na področju kmetijskih zemljišč. Danes lahko s tega mesta izrazim zadovoljstvo nad delom, ki ga je opravilo ministrstvo, da končno pričenjamo z zakonodajno razpravo o noveli zakona o kmetijskih zemljiščih, ki naj bi, kot je bilo že povedano, uveljavil predvsem učinkovitejše varovanje. In tudi na drugi strani je ambicija še širša, še večja; s tistim, kar imamo, moramo tudi bolje upravljati. Vlada zagotavlja, da bo novela zakona ne samo omogočila ohranjanje in kvalitetno izboljšanje trenutnega obsega kmetijskih zemljišč, temveč tudi njihovo povečanje in trajno ravnanje z rodovitno zemljo. Vse to bo prispevalo še k ohranjanju slovenske kulturne krajine in posledično k nadaljnjemu razvoju podeželja V Poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenija se nam zdi ključno, da bodo te spremembe usmerjene predvsem v gradnjo na nekmetijskih zemljiščih, da bodo posegi usmerjeni na obstoječa stavbna zemljišča, lahko tudi na manj kvalitetna gozdna zemljišča, na obrobna zemljišča, kajti gozdnatost Slovenije je velika, lahko bi rekli celo prevelika, ter na to, kar pogosto uporabljamo, da imamo znotraj in ob urbanih središčih številna degradirana območja, da pa je na neki prazni parceli graditi hitreje in predvsem ceneje. Zanimivi in, upajmo da, tudi učinkoviti, se nam zdijo tudi ukrepi, ki bodo prisilili lastnike zemljišč k večji aktivnosti na teh zemljiščih. Eno zagotovo drži, da če so zemljišča v zasebni lasti, je za njih v prvi vrsti odgovoren lastnik, toda ta lastninska pravica ni absolutna, kajti od teh zemljišč ima in mora imeti korist celotna družba in tudi tega se je treba zavedati. Dobri se nam zdijo ukrepi za ponovno usposobitev zemljišč za kmetijsko rabo, tudi tisti za odpravljanje zaraščanja in izvajanje agrarnih operacij. O konkretnih ukrepih bo še priložnost govoriti v nadaljevanju, tudi na sejah matičnega odbora. V poslanskem klubu pa želimo predvsem opozoriti na ponovno uvedbo odškodnine zaradi spremembe namembnosti kmetijskega zemljišča, ki jo bo plačal investitor v postopku izdaje dovoljenja za gradnjo. S tem se strinjamo in podpiramo. Od začetnega usklajevanja do te rešitve je bil dosežen napredek, poglejte, povprečno travnato, njivsko zemljišče v Sloveniji ima ceno tam nekje od dveh in pol pa do petih evrov, seveda cene stavbnih zemljišč, kljub temu da so padle, pa se gibljejo od 50 evrov pa naprej, ponekod v okolici glavnega mesta se tej številki doda še kakšna ničla več. In nekdo očitno na ta način zasluži brez dela, tako imenovani ekstra profit, in prav je, da se del tega ekstra profita, del tega zaslužka nameni tudi državi ali pa kakorkoli lokalnim skupnostim, da bomo od nečesa, kar smo izgubili vsi, na drugi strani dobili nazaj tudi vsi kot družba, celota. Ta sredstva naj bi se zbirala na posebnem podračunu javnofinančnih prihodkov in bodo namenjena predvsem pripravi in izvedbi ukrepov kmetijske zemljiške politike ter financiranju izdelave strokovnih podlag s področja kmetijstva. Tu imamo seveda vsi vedenje in znanje, da tu zaostajamo, vendar nikdar in nikoli nismo imeli ne volje, še manj pa denarja, da bi to postorili. Ta trenutek se s tem zakonom ta možnost odpira. Zavezanke za plačilo teh sredstev bodo tudi lokalne skupnosti. To seveda v določenih sredinah lahko naleti na določen odpor, zato pa predlog predvideva nižje plačilo odškodnine, če se bo na kmetijskem zemljišču nižje bonitete gradil objekt javne infrastrukture, tako kot je kolega pred menoj rekel – recimo, tipična panonska nižina, Pomurje, Murska Sobota, tam karkoli bodo storili, bodo posegli na kmetijsko zemljišče. Vendar če se bo prebivalstvo in naselje širilo, potem šole, vrtce, javne zavode, bolnišnice in še kaj zagotovo potrebujemo in zakon mora biti pripravljen in odgovarjati tudi na take izzive. V Liberalni demokraciji Slovenije želimo še posebej izpostaviti in pozdraviti tudi uvedbo trajno varovanih kmetijskih zemljišč, ki bodo nedotakljiva. To je odlična rešitev. Zato bodo seveda na novo določena in razvrščena območja kmetijskih zemljišč po namenski rabi, in sicer na območja trajno varovana in območja ostalih kmetijskih zemljišč. Pri tem bodo imeli pa izredno pomembno vlogo tudi prostorski akti lokalnih skupnosti. Potem naloge kmetijske inšpekcije, da se bo skušal vzpostaviti večji nadzor nad kvaliteto obdelanosti in nad zaraščanjem, kajti prvi nesmisel je, da na eni strani zaraščanje dopuščamo, na drugi strani pa iz družbenih javnih sredstev z ukrepi dajemo zopet nazaj. Tiste, ki kmetijske zemlje nočejo obdelovati ali ne marajo, je treba z ustreznimi ukrepi pripraviti do tega, da jo damo tistim, ki jo želijo obdelovati. Prepričan sem, da bo z novo kmetijsko politiko tistih več, da bomo dali slovenskemu kmetijstvu in podeželju priznanje, ki si ga zasluži, da je kmetijstvo, kmetovanje in pa kmet časten, dostojen in za to državo še kako pomemben poklic, ne pa karkoli drugega. Posebno skrb zakon namenja tudi tam, kjer smo veliko gradili in odstranjevali humus in najboljšo plodno zemljo, da skrbimo, kje ta zemlja konča. Kajti, s številnimi ukrepi kmetijske politike se da kakšna, zaenkrat še manj kvalitetna zemljišča, z ustreznim dosutjem, obdelavo, s kvalitetnim humusom in prstjo še izboljšati. Za posamezne rešitve bo več časa in priložnosti še v nadaljevanju zakonodajnega postopka. Ta trenutek, še enkrat, ob koncu pozdravljamo skupen napor in pomen vseh parlamentarnih strank in slovenske javnosti, da združimo moči in da nekaj naredimo. Izpostavil se je tudi problem samooskrbe s hrano v Sloveniji. Seveda se o tem da pogovarjati. Kolega pred menoj je to predstavil precej alarmantno, toda zagotovo, iz prakse, še vedno je veliko veliko boljše samooskrbna kmetija na težkem, nedostopnem terenu kot pa zapuščeno kmetijsko zemljišče ali vikendica v naravi, kamor pa ne sodi. Vsi tisti, ki bodo začeli samooskrbo in jim bo družba in trg priznala, da delajo nekaj pomembnega, nekaj dobrega, bodo rade volje naredili še tisti korak več, da bodo iz samooskrbe zaslužili še kakšen evro. Se je pa seveda treba zavedati dejstev, da smo tudi omejeni. Recimo, zanimivi sta misel in ocena nekaterih strokovnjakov, da bi v našem geoklimatskem pasu za zagotavljanje popolne samooskrbe s hrano potrebovali okoli 3 tisoč kvadratnih metrov obdelovalnih površin na prebivalca, torej skoraj 2 tisoč 200 kvadratnih metrov več, kot jih imamo na voljo ta trenutek. Mislim, da odločitve, če o tem podatku dobro premislijo in se zavemo, kaj sporoča, v nadaljevanju ne bodo težke. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Andrej Magajna v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Hvala lepa, podpredsednik. Minister, sodelavci, lepo pozdrav, seveda tudi kolegicam in kolegom! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kmetijskih zemljiščih bomo nepovezani poslanci podprli soglasno, da ne bo kakšne pomote. Ob vseh navedenih in že danes omenjenih ciljih, da ne bom ponavljal, bi ponovno le omenil vlogo zakona pri ohranjanju obstoječih obdelovalnih zemljišč in ukrepov, ki bodo spodbudili lastnike, zdaj neobdelanih kmetijskih zemljišč, k večji aktivnosti. Tudi o tem je bilo v preteklosti, vsa desetletja, veliko govora, mislim pa, da gre zakon v pravo smer. Zakon predvideva vrsto ukrepov za ponovno spodbuditev zemljišč za kmetijsko rabo, odpravljanje zaraščanja in izvajanje agrarnih operacij. Ni tud nepomembno, da se ukvarja z vprašanjem sklepanja darilnih pogodb, in sicer bo lastnik lahko sklenil pogodbo le z omejenim krogom upravičencev – sorodniki, država, občina. Ključna pa je seveda usmeritev v trajnostno varovanje kmetijskih zemljišč, ki so za slovensko kmetijstvo posebnega pomena. Vlada Republike Slovenije bo določila območja za kmetijstvo in predelavo hrane, ki so strateškega pomena za Republiko Slovenijo. Tudi o tem je bilo vsa leta govora in upam, da bo tokrat z vsemi podzakonskimi akti to tudi uresničeno! Na splošno pa bi lahko zaključil s tem, zakon je nedvoumno prispevek k samooskrbi in posredno tudi k ohranjanju realnega sektorja slovenskega gospodarstva, čeprav smo slišali, da predstavlja le manjši znesek bruto družbenega produkta, pa vseeno posredno ni zanemarljiv. Realni sektor gospodarstva, to je ključna zadeva, ki bi morala biti prvi cilj strategije reševanja krize Slovenije. Ob vseh ukrepih, če bomo realni sektor izgubljali, nam ne pomaga nič. Slišimo, da propadejo vsak dan tri, štiri kmetije. Koliko je to na leto? Prihaja tudi do združitev in novih subjektov na področju kmetijskega gospodarstva, ampak vseeno propadajo tudi tovarne in splošno realni sektor slovenskega gospodarstva. Gospod Borut Sajovic, poslanski kolega, je citiral Vodnika: "Lenega čaka strgan rokav, palca beraška, prazen bokal!" In kaj čaka našega pridnega kmetovalca? Pogled na polne police, na katerih pa ni njegovih izdelkov, in trpko spoznanje, da svojih pridelkov ne more prodati.
Hvala. Besedo ima gospod Janko Veber, v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo. Lep pozdrav v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov! V naši poslanski skupini Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kmetijskih zemljiščih pozdravljamo, saj ugotavljamo, in tudi sicer statistični podatki to tudi jasno izkazujejo, da smo v 20 letni zgodovini samostojne države izgubili 93 tisoč kmetijskih zemljišč, ki so bila v kmetijski uporabi. Pri tem lahko opozorimo na to, da se je temu primerno tudi prilagajala zakonodaja. Vedno je bil konflikt med tem, kako se bo umeščalo v prostor, in kako se bo ohranjalo kmetijska zemljišča. Doživeli smo celo sprejem Zakona o prostorskem načrtovanju, ki je pravzaprav razveljavil določbe Zakona o kmetijskih zemljiščih, s katerimi se je varovalo kmetijska zemljišča. Pozneje se je sicer prostorska zakonodaja spremenila, nekoliko v smer bolj jasnega poseganja v kmetijska zemljišča, pa vendarle ne dovolj celovito, da ne bi izgubljali tako velikega obsega kmetijskih zemljišč. Občutek imamo, da je vendarle v tem obdobju tudi prevladoval interes preprodaje zemljišč in da je interes kapitala pravzaprav bil nad vsemi ostalimi interesi, predvsem pa zagotovo ni bil interes ohranjanja kmetijskih zemljišč in pospeševanja čim bolj zdrave pridelave hrane. Na tem področju resnično potrebujemo nov zakon, ki bo zaščitil kmetijska zemljišča in s tem tudi ohranjal nadaljnji obstoj razvoja kmetijske dejavnosti v Sloveniji. Eden od prvih ciljev, ki bo ohranil takšno stanje v Sloveniji, je zagotovo utemeljen prav s tem, da je potrebna večja prehranska varnost v Sloveniji in da nenazadnje tudi, ko posegamo na zemljišča, običajni izgubimo rodovitnejši del kmetijskih zemljišč, torej gre za rodovitni del prsti. Tudi v tem zakonu se govori o tem, da se takšna prst poskuša razprostirati na tistih območjih oziroma poravnati na tistih območjih, ki so bila do sedaj mogoče že degradirana. Vedno je zelo pomembno, kako skrbimo za ohranjanje krajine in ohranjanje razvoja podeželja. Na tem področju je seveda izjemno pomembno, da se odpravlja zaraščanje in da se nenazadnje tudi pospešujejo agrarne operacije, s katerimi se poskušajo združevati zemljiški kompleksi in s tem seveda tudi izboljševati konkurenčnost slovenskega kmetijstva. Kako pravzaprav dosegati vse te cilje aktivne zemljiške politike, katere pričakujemo, bo vnesel prav ta zakon o kmetijskih zemljiščih, pa seveda lahko vidimo tudi v tem, da se ponovno vrača inštitut plačila odškodnine za tista kmetijska zemljišča, ki bodo spremenjena v zazidljiva oziroma po katerih bo potekala, recimo, infrastruktura ali drugi objekti, ki jih potrebujemo tako na lokalnem ali državnem nivoju. Seveda pa pričakujemo, da bomo resnično oblikovali aktivno zemljiško politiko tako, da bomo vedeli za leto, dve, tri vnaprej, kam bomo vlagali sredstva, ki se bodo zbirala iz naslova odškodnin, da bo poraba teh sredstev resnično smotrna in da bomo lahko tudi statistično dokazovali, kako povečujemo obseg obdelovalne kmetijske zemlje. Tudi ta določba, da je Ministrstvo za kmetijstvo sestavni del urejanja prostora in da bo tudi nosilec prostorskega načrtovanja, je zelo pomembna, pomeni, da je enakovredno pri posegih v prostor in pri sprejemanju prostorske zakonodaje. Kajti, v nekem obdobju, ko smo pravzaprav tudi razveljavili določbe, ki so varovale kmetijska zemljišča, je Ministrstvo za kmetijstvo delovalo v nekem trenutku tudi v nasprotju s pravnim redom, ker ni imelo ustrezne pravne podlage, da bi lahko dejansko nastopalo enakovredno oziroma v interesu zaščite kmetijskih zemljišč v postopkih, ki so tekli zaradi sprejemanja prostorskih aktov. Zelo pomembna določba je zagotovo tudi inštitut darilnih pogodb pri prodaji kmetijskih zemljišč. To se je velikokrat zlorabljalo. Pozdravljamo rešitev, s katero se omejuje darilno pogodbo zgolj na ožje družinske člane. Pomembna je tudi rešitev, s katero bomo vendarle, lahko rečem, dočakali tudi to zmanjšanje kriterija pri začetku komasacije iz 80 na 67 % soglasje vseh lastnikov. Večkrat smo se že srečali v parlamentu z zakoni, ki so urejali prav to področje, in tudi ta segment je dejansko tako, kot je bilo vedno povedano, vključeno v ta predlog sprememb Zakona o kmetijskih zemljiščih. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo seveda podprli zakon, tako v tej prvi obravnavi in upam, da bomo tudi skozi razpravo v Državnem zboru mogoče besedilo še dopolnili na način, da bo še kvalitetnejši in da bomo lahko govorili resnično o tem, da cenimo kmetijsko zemljišče v Sloveniji in da želimo resnično izvajati aktivno kmetijsko politiko, predvsem na področju zaščite kmetijskih zemljišč. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Robert Hrovat, v imenu Poslanske skupine SDS.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavci, kolegice in kolegi! Vlada Republike Slovenije ponuja v sprejem novelo Zakona o kmetijskih zemljiščih. Cilje predlaganih novel so predstavili predstavniki poslanskih skupin že večkrat, ampak ključno je, da je glavni cilj povečevanje obsega kmetijskih zemljišč za pridelavo hrane. V Slovenski demokratski stranki smo pred zadnjimi volitvami v svojih strokovnih programskih izhodiščih zapisali novo opredelitev pogojev dobrega gospodarjenja s kmetijskimi zemljišči, in sicer v smeri, da se upravičence doplačil in druge lastnike in uporabnike kmetijskih zemljišč zaveže k optimalnim tehnologijam rabe s stališča zagotavljanja prehranske varnosti. Pri tem je nujno strmeti k temu, da bi integrirana predelava postala standard za vso kmetijstvo proizvodnjo v Sloveniji v novi finančni perspektivi Evropske unije. Zapisali smo tudi, da bo potrebno, če ne kar nujno, vzpostaviti določene mehanizme, kot na primer zagotavljanje nadomestnih zemljišč pri spremembah namembnosti kmetijskih zemljišč. S tem bi seveda dosegli, da bodo posegi v prostor čim bolj racionalni in bodo hkrati zagotavljali ohranjanje proizvodnega potenciala. Nedvoumno smo zapisali tudi to, da bomo nadaljevali z aktivnostmi, ki vključujejo zemljiške operacije, nove ciljno naravnane ukrepe in ustrezno davčno politiko zaradi preprečevanja zaraščanja kmetijskih zemljišč. Z aktivnejšo davčno politiko je smiselno spodbujati pogodbene prenose kmetijskih zemljišč od oseb, ki so samo lastniki in ne obdelujejo zemljišč, na kmetijstva gospodarstva, ki se ukvarjajo s kmetijsko dejavnostjo. Mnogokrat smo v parlamentu že predlagali določene rešitve, a so naši predlogi na žalost naleteli na gluha ušesa in nekakšno apriorno nesprejemanje, nestrinjanje. Zato nas danes resnično veseli, ko Vlada Republike Slovenije sama ugotavlja, da je smiselno nekatere naše predloge spremeniti v konkretne zakonitosti, kot je to evidenten primer pri noveli zakona, ki govori oziroma določa, da se odpravlja tudi določene administrativne ovire na področju agrarnih operacij, in sicer se znižuje odstotek soglasij, potrebnih za uvedbo komasacijskih postopkov, iz 80 % na 67. To spremembo smo mi že dvakrat v tem mandatu predlagali, a je bila obakrat zavrnjena, zato pozdravljamo odločitev Vlade Republike Slovenije, da predlaga dikcijo tega člena v natančno taki vsebinskosti, kot smo jo predlagali mi. Prav tako nas veseli, da je Vlada Republike Slovenije upoštevala iz naših programskih smernic izhajajoče predloge in jih skorajda citirala v noveli zakona, ki je namenjena trajnemu varovanju kmetijskih zemljišč, ki so za slovensko kmetijstvo posebnega pomena. Vlada bo določila območja za kmetijstvo in predelavo hrane, ki so strateškega pomena za Republiko Slovenijo, zaradi pridelovalnega potenciala kmetijskih zemljišč, njihovega obsega, zaokroženosti, zagotavljanja pridelave hrane in ohranjanja in razvoja podeželja ter ohranjanja krajine. Na novo bodo določena in razvrščena območja kmetijskih zemljišč po namenski rabi, in sicer na območja trajno varovanih in območja ostalih kmetijskih zemljišč. Ta se bodo v skladu s postopki iz zakona, ki urejajo prostorska načrtovanja, določila v prostorskih aktih lokalnih skupnosti. Na nek način bi se dalo pritrditi noveli, ki ureja sklepanje darilnih pogodb, in sicer v smislu, da bo lastnik lahko sklenil to pogodbo le z omenjenim krogom upravičencev, kot so sorodniki, država in občina, pa tudi novela, ki na novo ureja področje agromelioracij, ta institut je bil v preteklosti večkrat zlorabljen, predvsem v smislu odlaganja gradbenih odpadkov na kmetijska zemljišča, je sprejemljiva. Toda zatakne se v nadaljevanju vladinih predlogov v smislu novele zakona. Na podračunu javnofinančnih prihodkov v skladu s predpisom, ki ureja podračune ter način plačevanja obveznih dajatev in drugih javnofinančnih prihodkov, se bodo zbirala plačila odškodnin zaradi spremembe namembnosti kmetijskega zemljišča. Ocenjeno je, da bo povprečna odškodnina zaradi spremembe namembnosti kmetijskega zemljišča 10 evrov na kvadratni meter. Torej predlog ponovno uvaja plačevanje odškodnine za spremembo namembnosti zemljišč, kot je to veljajo že pred desetletjem in več. Nadomestilo naj bi plačal investitor gradnje pred pridobitvijo gradbenega dovoljenja. V ta namen je v 2. členu Zakona o kmetijskih zemljiščih določeno, da se za kmetijska zemljišča štejejo vsa zemljišča zunaj in znotraj območij naselij in so v skladu z evidenco dejanske rabe kmetijskih in gozdnih zemljišč uvrščena med njive in vrtove, travnike, trajne nasade in druge kmetijske površine. Zaenkrat je predlagan znesek 10 evrov na kvadratni meter gradbene parcele. Za enodružinsko stavbo, ki jo recimo namerava zgraditi mlada družina, z nizkimi prihodki in krediti, na parceli 500 kvadratnih metrov, bo tako treba plačati 5 tisoč evrov, poleg komunalnega prispevka in ostalih dajatev še 5 tisoč evrov, še preden bodo zasadili prvo lopato. Če prištejemo še zakon, ki ga boste sprejeli na tej seji, ki govori o medsosedski pomoči in jo ukinjate, in novelo Zakona o graditvi objektov, kjer Vlada napoveduje prepoved gradnje v lastni režiji, se sprašujemo, v kakšni državi pravzaprav živimo. Predsednik Vlade je napovedal, da bi lahko morebitno nezaupnico Vladi vezal na kmetijsko reformo, torej na zakon, ki ga danes obravnavamo. Rekel je, da je zakon prelomni dogodek za kmetijsko politiko. Jaz pa temu dodam, da takšne rešitve, o katerih sem maloprej govoril, le še enkrat več po žepu tolčejo slovenske državljane. In to so reforme te vlade. Nezazidana stavbna zemljišča bodo poleg davka oziroma nadomestila za uporabo, ki se plačuje letno, obremenjena še z enkratnim nadomestilom za vpisano spremembo kmetijskega zemljišča. S tem Zakon o kmetijskih zemljiščih, po našem mnenju, nedopustno posega v Zakon o prostorskem načrtovanju in v tisti segment zemljišč v prostorskih aktih, ki ni v pristojnosti Ministrstva za kmetijstvo kot nosilca urejanja prostora. Popolnoma na mestu in še kako upravičen je dvom v takšno ureditev in težko je verjeti, da je zakon namenjen razvoju podeželja, glede na nove odškodnine, ki se uvajajo s tem zakonom. S tem se bo samo še bolj spodbudilo mlade, da odidejo z vasi v mesta, in kulturna krajina posledično seveda ne bo obdelana. Zanimivo pa je, da je bil prvotni predlog zakona o kmetijskih zemljiščih usmerjen v drugo smer. Predlagano je bilo plačilo spremembe osnovne namenske rabe iz kmetijskega v stavbno zemljišče, in sicer v trenutku, ko se določenemu kmetijskemu zemljišču z odlokom plansko določi druga osnova, na primer stavbna namenska raba. V tem trenutku nastane tista velika dodana vrednost takšnega zemljišča. Vrednost stavbnega zemljišča je vsaj 10-kratnik vrednosti kmetijskega zemljišča, poudarjam – vsaj. Če se samo spomnimo, kaj se je delalo tukaj v Ljubljani, nam je vsem jasno, da je ta razlika bistveno bistveno večja. Če bi predlagatelj torej znal in hotel pobrati dodano vrednost, ki jo lastniku na ta način omogoči družba, bi v kali zatrli nenehno širjenje naselij, kot ugotavljajo v gradivu, ker bo tovrstno ravnanje pobudnikov postalo nezanimivo za ustvarjanje ekstra profitov. Spet poudarjam, en dober primer je Mestna občina Ljubljana. Nadomestilo je sporno tudi z vidika enakosti pred zakonom. Vsa zemljišča v naseljih in izven naselij so bila nekoč kmetijska. Tisti, ki so jih pozidali, morajo biti prav tako kot bodoči investitorji in zavezanci za plačilo odškodnine po Predlogu zakona o kmetijskih zemljiščih zainteresirani za ohranjanje in izboljšanje kmetijskih zemljišč in predelavo hrane, seveda v tolikšni meri, da omogoča preživetje vseh državljanov. Zato naj se sredstva za te namene zagotovijo iz skupnega vira, v katerega prispevamo vsi državljani enako. Seveda je to rečeno nekoliko cinično in verjamem, da ste tudi v mojem glasu slišali to. Dejstvo je, da takšna ureditev, ki jo predlagate vi, ni ustrezna. Glede nadomestila se človeku samo od sebe postavlja razsvetljene, da je cilj edinole pobrati denar, ker je nekdo ugotovil, da ga investitorji pa mogoče še nekaj imajo. Saj odškodnine niti ne bodo tako visoke, piše v gradivu, zgolj 10 evrov na kvadratni meter. Ponujene pa so, kako perfidno, cinično, celo znižane vrednosti za prva tri leta. Toliko o tem in verjamem, da bo o tej temi danes še tekla beseda. Tehtnega razmisleka je vredna tudi vsebinska analiza novele, ki na novo določa, da bo morala lokalna skupnost za gradnjo objektov s področja športa, zdravstva, šolstva, socialnega varstva, znanosti, kulture, prometne, energetske, komunalne in vodne infrastrukture, katerih investitor je občina, plačati to isto odškodnino, resda v nekoliko znižani vrednosti, vendar vseeno, in to zaradi spremembe namembnosti kmetijskega zemljišča. Za gradnjo teh objektov bo morala lokalna skupnost v svojem proračunu predvideti sredstva namenjena za plačilo odškodnin zaradi spremembe namembnosti kmetijskega zemljišča. Seveda občine temu predlogu ostro nasprotujejo in v Slovenski demokratski stranki jih pri tem tudi podpiramo. Nenazadnje dobili smo kar nekaj pobud s strani skupnosti občin, kje bi bilo treba ta zakon, ki ni usklajen – več kot očitno je, da zakon ni usklajen –, popraviti. Po našem prepričanju bi morali ta del novele izločiti. Novela, ki določa ukrepe kmetijskega inšpektorja. Če lastnik, zakupnik ali drug uporabnik kmetijskega zemljišča ne preprečuje oziroma ne odpravlja zaraščanja kmetijskih zemljišč, je eklatanten primer drastičnosti, ko je govora o določanju oziroma povečevanju kazni. Menimo, da je nujno razlikovati zemljišča v hribovitih področjih od tistih na ravnini, na primer razlika je med eno občino Gorenja vas in pa z eno občino v Prekmurju. In temu primerno tudi določiti stopnjo oziroma višino kazni. Če resnično želimo učinkovit nadzor, je treba okrepiti inšpekcijske službe. To kar imamo zdaj, je odločno premalo. Samo drastično povišanje kazni je neustrezen ukrep, ki zagotovo ne bo prinesel želenih učinkov. In nenazadnje, kako lahko ministrstvo pričakuje, da bodo kmetijske površine 100 % obdelane, če pa vsak pameten kmet najkasneje vsako leto jeseni ugotovi, da je delal z izgubo, ker seveda podjetja, predelovalci, surovine raje kupujejo tam, kjer so cenejše. In tukaj na tej točki bi se morala začeti kmetijska reforma. Na tej točki. Ne na novi, na točki novih dajatev za državljanke in državljane. Za konec. Naša podpora zakonu bo odvisna od popravkov zakona v nadaljnji obravnavi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Bogovič v imenu Poslanske skupine SLS.
Lep dober dan, spoštovani podpredsednik, kolegice, kolegi, spoštovani minister, državna sekretarka in ostali predstavniki ministrstva za kmetijsko! Smo zakorakali v pomlad, ko rečemo, da narava ozeleni, da se pričnejo dela v kmetijskem sektorju, in očitno je na letošnji marčni seji tudi veliko dela za nas tukaj v parlamentu, za ministrstvo, kajti na področju kmetijstva sprejemamo na marčevski seji zelo pomembne odločitve. Sprejet je že Zakon o promociji v kmetijstvu, naslednji teden spregovorimo o strategiji razvoja kmetijstva in živilstva v Sloveniji, pred nami pa je danes tudi že sedaj prvo branje Zakona o kmetijskih zemljiščih. V Slovenski ljudski stranki smo bili tisti, ki smo predlagali, da se zakon obravnava po normalnem postopku, se pravi, da si vzamemo dovolj časa za temeljit pogovor, razmislek, da imajo tudi vsi deležniki v tem postopku dovolj časa, da dajo tehtne pripombe. Kot smo slišali, je nekaj že podanih, in zato je prav, da gre zakon, ki je resnično strateško posega na področja varovanja kmetijskih zemljišč in ostale zadeve, o katerih smo že slišali, da si vzamemo dovolj časa. Ohranjanje in izboljšanje predelovalnega potenciala ter povečanja obsega kmetijskih zemljišč so osnovni cilji tega zakona. Ti cilji se potem izvedejo preko nekaj načel, kot so varovanje kmetijskih zemljišč, zagotavljanje obdelanosti, odprava administrativnih ovir, pooblastila kmetijskim inšpekcijam in konec koncev tudi preko instrumentov sankcioniranja in pa globe. Osnovno in najpomembnejše področje je varovanje kmetijskih zemljišč. Danes smo tukaj s te govornice že slišali za te podatke, da se je v zadnjih časih obseg kmetijskih zemljišč bistveno zmanjšal, da imamo na eni strani procese pozidave, na drugi strani pa procese zaraščanja kmetijskih zemljišč in da je na tem področju nekaj nujno storiti. V teh letih, zadnjih dveh, treh letih, vse od leta 2008 se na področju kmetijstva resnično ne ukvarjamo več s tem, kar je bilo v preteklosti, da so države skrbele, imele skrb s tem, kam bodo s svojimi viški hrane in kako se bo urejalo to področje. Ampak gre predvsem za to, kako prehraniti vse številčnejšo prebivalstvo na zemeljski obli in pa v zadnjem času, hvala bogu, zopet o tem, da govorimo o tem, da je prav, da države same poskrbimo za svojo samooskrbo in da na tem področju naredimo odločne korake naprej. Žal je bilo takšnih korakov v preteklosti bolj malo. Na drugi strani je bilo velikokrat čutiti na nek način tudi zapostavljanje tega področja oziroma gledanje z viška na področja kmetijstva in temu primerno so se tudi v preteklosti sprejemale odločitve. Danes je bila že ena tukaj omenjena, druga odločitev, ki je temeljito sprostila posege na kmetijska zemljišča, je bila pa tudi 2002 leta sprejeta sprememba Zakona o graditvi objektov, kjer smo prej skozi desetletja uveljavljeni instrument spremembe namembnosti kmetijskih zemljišč opustili in ga enostavno oprostili te dajatve, kar je imelo za posledico zagotovo bistveno večji pritisk na kmetijska zemljišča. Ti inštrumenti varovanja gredo v tem zakonu najprej preko tega, da kmetijska zemljišča razdelimo med ta tako imenovana trajna kmetijska zemljišča, na katere se ne sme posegati. Ocena je, da bo teh zemljišč nekje 150 tisoč hektarjev. Potem so tudi varovana kmetijska zemljišča, za katere bo tudi dokaj oster režim posega na ta zemljišča. V zadnji fazi, ko ne bo moč poiskati nadomestnih zemljišč, bo potem tudi možen poseg na takšna zemljišča. Kar se tiče spremembe namembnosti, kar sem že dejal, je bila sprejeta 2002, v času izvedbe avtocestnega križa in v času pritiska na kmetijska zemljišča s strani nosilcev kapitala, je sprememba in uvedba v tem zakonu, ki jo v Slovenski ljudski stranki podpiramo. Mislim, da je prav, da se iz tega naslova, se pravi iz naslova zmanjševanja kmetijskih zemljišč, ki se zgodijo skozi spremembo, ki se bo plačala pri pozidavi, pri pridobitvi prvega gradbenega dovoljenja na kmetijsko zemljišče, zberejo sredstva, s katerimi se potem lahko tudi gre aktivno kmetijsko zemljiško politiko. V tem delu je, kot je bilo sedaj slišati, še kar nekaj pomislekov, in zato je tudi prav, da gre zakon v to proceduro po takšnem postopku, da je čas za temeljit razmislek. Poznam pripombe, ki so prihajale s strani občinskih služb. Tu gre za pripombo do katere mere obremeniti tiste spremembe, ki so namenjene za šolstvo, socialo, zdravstvo in podobno. Treba je vedeti, da je bila v preteklosti sprememba namembnosti kmetijskih zemljišč izvirni prihodek občinskih proračunov in da so bile še nekaj nazaj kmetijske zemljiške skupnosti, ki so bile po takratnih občinskih mejah razporejene, da so bile to nosilke tistih zemljiških operacij, ki so se zelo intenzivno izvajale v 80. letih na področju hidromelioracij, agromelioracij in na področju komasacij. V tem delu bo resnično treba razmisliti, po našem globokem prepričanju, najprej o tem, da se resnično doseže primerna mera obremenitev za tiste javne infrastrukturne objekte, govorim na področju šolstva in podobno, za katere ne vem, če je prav, da zdaj damo neko, ne vem, kako veliko obremenitev, in da tu najdemo pravo mero. Po drugi strani pa mislimo, da je prav, da se v tem delu razmisli tudi o tem, ali je prav, da se za kmetijske objekte, se pravi, za objekte, ki so namenjeni za proizvodnjo v kmetijstvu, zdaj plačuje sprememba namembnosti. Ti objekti so bili v preteklosti oproščeni tega, kajti ne vem, če ta dejavnost danes prinaša toliko, da bi bila ta obremenitev. Tako da na tem področju mislim, da je treba narediti še podrobno analizo in v nadaljnjem postopku najti primerno mero te obremenitve. Zagotovo pa v Slovenski ljudski stranki podpiramo to, da zemljišče, ki je kot kmetijsko zemljišče dokaj podobnih vrednosti povsod po Sloveniji, ne more postati predmet špekulacij in tudi nekih zaslužkov, ki so se odvijali v preteklosti. Tu se je le v redkih primerih zgodilo to, da so bili kmetijci tudi tisti, ki so te zaslužke na veliko vrednost zemljišč dobili na svoj osebni proračun, ampak se je to zgodilo v veliki meri v proračunih različnih špekulantov, ki so v zadnjih desetih letih dodobra služili pri kupovanju, potem pa spremembi namembnosti teh zemljišč. Drugi poseg, prav tako pomemben, je tudi zaščita pred urbanizacijo, se pravi skozi inštrumente aktivnega vstopa v prostorsko planiranje, kmetijskega sektorja. To področje se zaostri tudi skozi prva dva inštrumenta trajno varovanih kmetijskih zemljišč in varovanih zemljišč. Tu je ta prostor, kjer je prav tako potrebnega še nekaj pogovora. Sam ocenjujem, da bo resnično treba razmisliti pri sami določitvi trajno varovanih zemljišč, kaj bo s takšnimi območji, kot je bilo danes tu izpostavljeno mesto Murska Sobota, kjer je v neposredni bližini, se pravi na meji danes pozidanega mestnega zemljišča prvovrstno kmetijsko zemljišče. Tu gre za pomembne dolgoročne posege, s katerimi, kot smo že dejali, vsi podpiramo to varovalko, da se onemogoči to poseganje. Prav tako bo treba imeti pravo mero odnosa do tega, da se bo dejansko moral kakšen rob mesta še v katerem delu pozidati, zato bo tudi potreben temeljit razmislek pri tej kategorizaciji, pri tem planiranju. V tem delu, ki govori o prostorskem planiranju, je po stališču Slovenske ljudske stranke najbrž vprašljivo tudi to, da je terba v prostorskih dokumentih občin navesti vse agrarne operacije, tako komasacije, namakanje, ukinjanje za rasti in podobne zadeve. Sam imam to izkušnjo, ker mislim, da je prav, da zagotovo v prostorske dokumente – kar je osnova tega zakona – uvedemo trajno varovana zemljišča in varovana zemljišča. Medtem ko pri tistem delu, kjer bi v prostorskem dokumentu občine morale navesti, kje smemo krčiti neko zarast, pa mislim, da gremo predaleč in da je enostavno to neka živa materija. V tem delu mislim, da ni potrebnih takšnih določil, da je treba v prostorske dokumente to navesti. Tukaj mislim, da je tudi prostor za neko temeljito razpravo, kaj mora biti zavedeno v prostoru, kaj pa je lahko predvsem predmet neke aktivne kmetijske politike, ki mora tudi odgovarjati na aktualne razmere, ki so na posameznem področju. Promet s kmetijskimi zemljišči. Danes je bila tudi citirana moja izjava, da Slovenci nismo tako darežljiv narod, da bi bilo 80 % kmetijskih zemljišč v prometu preko darilnih pogodb. Zato sem vesel, da je ministrstvo ta del s področja, ki se ukvarja s prometom kmetijskih zemljišč, uvrstilo v zakon. Dejansko bo ta omejitev darilnih pogodb povzročila to, da ne bo več toliko teh špekulantskih prenosov in da bodo te darilne pogodbe resnično v tem ozkem sorodstvenem razmerju in pa občina, država sta tisti, ki se lahko tudi v tem delu vključita. Na področju prometa se nismo dotaknili poglavja o prednostnem vrstnem redu pri nakupu kmetijskih zemljišč. Tukja imam določen pomislek, kajti mislim, da je priložnost zdaj, ko odpiramo ta osnovni zakon, da bi temeljito razmislili o vlogi Sklada kmetijskih zemljišč v tem zaokroževanju in pri nakupih kmetijskih zemljišč. Danes vemo, da je Sklad kmetijskih zemljišč na šestem vrstnem redu pri tem, vsaj od solastnika, kmetov, sosedov. Sklad resnično ne pride na vrsto za bodisi mero, zaokroževanje kmetijskih zemljišč bodisi za odkupe kmetijskih zemljišč, ki so zelo pomembni z vidika mejnih območij. Danes imamo v Sloveniji nek primer, ko opažamo, da bi bilo najbrž treba tudi razmisliti oziroma, da je sklad tisti, ki bi z aktivnimi ukrepi kmetijske lahko posegal na kmetijsko politiko. Zame je pozdravno v tem delu, da se ta sredstva, ki se bodo zbrala iz naslova spremembe namembnosti kmetijskih zemljišč in se namenjajo za aktivne ukrepe, kot so komasacija, namakanja, zmanjševanja zarasti in podobno, da gre del teh sredstev tudi v Sklad kmetijskih zemljišč in da se s temi sredstvi lahko tudi omogoči nakup kmetijskih zemljišč. Bojim pa se, da zdaj zamujamo priložnost, da bi v tem zakonu dali tudi možnost, da bi bil sklad po tem vrstnem redu pri nakupu kmetijskih zemljišč višje. Sam sem že odpiral razpravo v tej smeri. Najbrž še ni čas, da bi lahko bil Sklad kmetijskih zemljišč in pa tisti, ki je kmetijski proizvajalec in prideluje hrano, pa mu mogoče manjka sredstev za nakupe kmetijskih zemljišč, kajti zaokroževanje kmetij konec koncev le poteka danes v slovenskem prostoru. V tem prednostnem redu bi bila lahko sklad in pa aktivni kmetijski pridelovalec tista, ki bi imela prednost, mogoče tudi za kakšen vzajemen odkup preko sklada, ki bi lahko v nekaj letih s pogodbo o postopnem odkupu, lizingu ali pa subvencionirani obrestni meri počasi ti kmetje odkupovali. Upam, da je še možno o tem poglavje razmisliti in ga v drugi obravnavi tudi odpreti. Bojim pa se, da bo sicer Sklad kmetijskih zemljišč na področju nakupa in pa aktivne kmetijske politike preko tega inštrumenta ostal brez aktivne politike, kajti zelo težko se bo direktno vključil v te procese odkupa kmetijskih zemljišč. Zagotavljanje obdelanosti, se pravi povečanje potenciala kmetijskih zemljišč, je drugo poglavje, za katero mislim, da je ključno za slovensko kmetijstvo. Danes se poleg tega, da se na eni strani zaraščajo, tudi zazidavajo kmetijska zemljišča. Po mojem prepričanju je velik problem tudi to, da so ta kmetijska zemljišča preslabo obdelana, in ti ukrepi, ki so v tem zakonu, predvsem to, kar je bilo že večkrat podprto, danes tudi izpostavljeno, da gre pri komasacijskih postopkih ta procent iz 80 % na 67 %, da je to za pozdraviti. Pozdravit gre pa predvsem to, da se preko namenskega vira, se pravi vira iz naslova spremembe namembnosti kmetijskih zemljišč, najdejo sredstva za komasacije, da se poleg teh upravnih omejitev daje tudi vir, se pravi komasacija, namakanje agromelioracija. Do leta 2013 je teh virov še nekaj v okviru evropskih sredstev. Bojim se, da bodo ta sredstva okrnjena, zato je ta sistemski vir več kot dobrodošel. Upam, da bo Agencija za kmetijske trge in razvoj podeželja, ki bi naj bila poleg, normalno, lokalnih skupnosti nosilka teh ukrepov upravnih enot, dovolj proaktivna, da se bo resnično na področju namakanja, agromelioracij, komasacij veliko storilo. Sicer bomo tudi v prihodnje še vedno lahko opazovali, kako se nam kmetijska zemljišča zaraščajo. Kajti če bo število parcel tako velikih oziroma da bodo te parcele tako majhne, da ne bo zaokroževanja, da ne bo komasacijskih postopkov, se žal v današnjem času tudi kmetijska zemljišča s sodobno mehanizacijo na konkurenčen in učinkovit način ne morejo obdelovati. V tem zakonu, kjer je v prvi vrsti izpostavljeno varovanje kmetijskih zemljišč, vidim še večje priložnosti v tem, da se z aktivno zemljiško politiko, z aktivnimi ukrepi na področju kmetijske politike poveča tudi učinkovitost in konkurenčnost proizvodnje in s tem tudi poveča samooskrba v slovenskem prostoru. Prav je, da je tudi področje sankcioniranja glob izpostavljeno, da na nek način inšpekcijam damo večjo možnost, da se konec koncev tisti, ki kršijo zakonodajo, tudi sankcionirajo. Na drugi strani pa mislim, da se moramo vsi skupaj – in zato sem tudi to obrazložitev k temu zakonu začel s tem, da imamo zdaj cel splet zakonodajnih postopkov, ki poskušajo izboljšati pogoje kmetovanja – zavedati, da bo kmetijska zemlja obdelana, da bomo imeli manj zarasti, da bo tudi večja samooskrba hrane samo takrat, če bomo vsi skupaj v družbi zagotovili primerne pogoje za kmetovanje in da bodo mladi v kmetijstvu prepoznali lep, časten poklic in konec koncev tudi poklic, od katerega se bo dalo živeti. Danes imamo v slovenskem prostoru resnično še veliko število kmetij. Sam prihajam iz takšnega področja in zelo jasna mi je situacija, predvsem ta starostna slika na kmetijah, ki je bila danes že tu izpostavljena, povprečna starost 58 let temelji na tem, da imamo celo vrsto starejših ljudi, ki so kmetovali in so starejši od tega povprečja in po tekočem traku opuščajo to dejavnost, kajti ni naslednikov, ki bi s to dejavnostjo pričeli. In sam mislim, da je v Sloveniji treba ugotoviti, da bomo imeli v prihodnosti najbrž tudi manj kmetij, kot jih je danes, da pa je treba vzpostaviti pogoje, da se bodo lahko te kmetije zaokroževale. Mislim, da gredo ti aktivni ukrepi kmetijske politike v to smer. Sam sem še dodal ta dodatek okoli potencialne možnosti pomoči, da se te kmetije zaokrožujejo. Na drugi strani pa je tudi naša realnost in tudi v prihodnosti bo realnost, da bodo srednje velike kmetije ostale in da bo to neka dopolnilna dejavnost za tisto družino, za tisti družinski proračun, na drugi strani bo tudi del kmetij, kjer se bo še ta socialni moment nekaj časa najbolje uresničeval. Slovenska krajina bo obdelana, če bodo vsi ti segmenti prisotni. Res pa je najbrž tudi to, da bo iz vidika konkurenčnosti in dolgoročnega kmetovanja najbrž te procese zaokroževanja in povečevanja slovenskih kmetij v prihodnje treba pospeševati. V Slovenski ljudski stranki vidimo v tem zakonu celo vrsto pozitivnih ukrepov na področju kmetijstva, zato bomo v prvem branju ta zakon podprli. Prav tako pa bomo, kot doslej, aktivno sodelovali v naslednjih dveh branjih. In upam, da bomo vsi skupaj zmogli dovolj napora, da bomo vnesli v ta zakon še tiste dodatke, spremembe, ki bodo ta zakon še izboljšale. Še enkrat. S strani Slovenske ljudske stranke podpora temu zakonu in upam, da tudi dober zaključek in dobra izvedba v prihodnosti.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Besedo ima gospa mag. Andreja Rihter, pripravi naj se gospod Franco Juri, če ga ne bo, gospa Silva Črnugelj. [[Se odpoveduje.]] Potem gospa Breda Pečan.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Prav lep pozdrav ministru in njegovim številnim sodelavcem! Kar na začetku naj rečem, da se pridružujem besedam kolega Sajovica, ki pravi, kako resno ministrstvo jemlje svoje projekte, posebej pa ta zakon, saj minister prihaja s sodelavci, da slišijo konkreten odziv nas poslancev in preko nas tudi tiste javnosti, ki mogoče še ni popolnoma usklajena ali nenazadnje tudi zadovoljna z zakonom, ki je pred nami. Naj na začetku, mogoče bom tudi v zaključku povedala, da se s predlogom zakona, ki je pred nami v prvem branju, strinjam in da bom ob tem, tako kot tudi zdaj, sledila še razpravam, ki se bodo o tem zakonu v prihodnosti zgodile, prva, kolikor vem, že v ponedeljek v Državnem zboru, in sicer na razpravo o varovanju kmetijskih zemljišč z naslovom Bomo ostali brez kmetijskih zemljišč in tudi brez hrane?, ki jo organizira Svet za varstvo okolja Republike Slovenije in Parlamentarne skupine GLOBE Slovenije, na kateri bodo spregovorili strokovnjaki, ki pa so že tekom razprave Ministrstva za kmetijstvo sodelovali v pripravi zakona, ampak mogoče ne bo hudo ali odveč, če poslušamo še enkrat njihove argumente pri predlogu zakona. Naj mogoče tudi sama postrežem še z nekaterimi številkami, ker so me pač presenetile. Nisem strokovnjakinja na tem področju, me pa zanima tisto, kar nam v prihodnje v Sloveniji sledi oziroma kako se bomo Slovenci pri prepoznavanju nacionalne strategije ali nacionalnosti našega razvoja obnašali ali tudi usmerjali. In tako sem tudi jaz zasledila, kot so že moji predhodniki rekli, da so se od leta 1991 do 2007 kmetijska zemljišča zmanjšala za 62 tisoč 800 hektarov pridelovalnih površin in za 20 tisoč za njive in vrtove. Pomeni, 7 hektarjev zemljišč na dan, kar v povprečju pomeni kar kmetijo na dan. Mislim, da je to kar zaskrbljujoč podatek, kajti če se primerjamo s povprečjem v Evropski uniji, imamo v Sloveniji 884 kvadratnih metrov obdelovalnih površin na prebivalca, kar pomeni le 8,8 % obdelovalnih površin glede na celotno ozemlje Slovenije, medtem ko je v Evropski uniji 25,9 % obdelovalnih površin. In seveda je povprečje v EU izrazito večje. Pri nas je tudi problem velike razdrobljenosti teh površin, ker imamo pač takšno površino Slovenije, kot jo imamo. Menim, da imajo dramatične posledice za spreminjanje namenske rabe tal izvor v preteklosti, in sicer posebej v zadnjih dveh desetletjih, ko so bile spontane, deloma pa tudi nekontrolirane stanovanjske poselitve, predvsem pa nesmotrne gradnje novih razvojnih obrtno-industrijskih con v veliko naših večjih občin in tudi velikih trgovskih centrov, ki so se že zgodili na obrobju manjših in večjih mest, kjer so bila tudi najboljša kmetijska zemljišča. In vsa ta v prihodnosti, prav tako danes, stremijo k njihovemu izginotju. Za Slovenijo je zato še posebej pomembno, da bi se z novo generacijo agrarnih operacij lotevali tudi ponovnega kultiviranja zapuščenih in zaraslih zemljišč za kmetijstvo. In ta poudarek ali cilj, ki ga zakon tudi sledi, ima zame, ki prihajam z območja Celja, kjer imamo velik problem z onesnaževanjem in izginjanjem kmetijskih površin na tak ali drugačen način, zelo velik pomen. Drugo, kar se pogovarjamo trenutno in razpravljamo o tem, kako je pomembna v prihodnosti za Slovenijo izgradnja cestnega križa, je prav tako zarezalo že v preteklosti, ko so ob cestah ali prometnicah rasla naselja, razvijale so se s tem nove dejavnosti, promet je postajal živahnejši, potrebe pa so bile zato tudi vedno večje. Z zgostitvijo mreže naselij, dejavnosti v prostoru, se je širilo tudi omrežje cestnih in drugih prometnih povezav. In prav tako se dogaja tudi danes. Kaj se je medtem spremenilo? Ne znam odgovoriti. Vendar se še vedno pogovarjamo, prepiramo, dogovarjamo ali tekmujemo, kaj na račun koga. Ali so najboljše kmetijske površine tiste površine, ki odstopijo prostor cesti in povezavam, ali pa se znamo Slovenci pri tem v razpravi, ki jo imamo tudi danes in jo bomo v ponedeljek nadaljevali, odločiti, da so kmetijske površine naše največje bogastvo, za katerega moramo poskrbeti in na podlagi tega kriterija odmeriti prostor cestnim povezavam na drugi strani. Seveda je kriterij denar in evro, vendar, veste, na račun denarja kot edinega merila za razvoj naše prihodnosti in s tem izgubljanje kmetijskih površin pa ne morem pristati kar tako. Zaradi tega je avtomobilska cesta v prostoru vedno tisti predmet ali objekt, ki kmetijski prostor tudi razdeli na eno stran in na drugo stran. In zaradi tega, ko se nekje sedaj prepiramo, koliko odstotkov površin bo cesta zajezila ali odvzela, je treba vedno računati tudi s tem, da ko posežemo v prostor, je cesta en prostor, na drugi strani pa vemo, da s tem razdvojimo kmetijsko površino in za obdelovanje in skrb lastnika, upravljavca te površine, je to dodaten strošek. Lahko bi govorila še naprej, vendar je kar nekaj kolegov še za mano. Naj na koncu le povem, da slišim dobro in tudi prebiram dobro. In lahko rečem, da je dosedanja razprava in priprava tega zakona dosegla ali imela velik poudarek na soglasju stroke in tudi nekaterih političnih skupin. Zato je Državni svet o predlogu zakona menil, da je primeren za drugo obravnavo. Seveda so imeli kolegi svetniki nekaj pripomb, ki jih bomo razrešili do drugega branja. Prav tako se čudim kolegu Hrovatu, da ni prebral, da je Skupnost občin Slovenije uvodoma tudi povedala, da je zelo zadovoljna, da se je upoštevalo večino pripomb, seveda pa nikoli ne gre stoodstotno za vse. Zaradi tega se bo Skupnost občin tudi v prihodnje oziroma v tem postopku vključevala. In slišali smo, po pripombah nekaterih poslanskih skupin, da tudi mi pravilno razmišljamo, da bo v nekaterih segmentih treba dodati še kakšno besedico več ali amandma. Kot sem že rekla, prihajam iz Celja, in je zakon zame zelo pomemben tudi zaradi tega, ker gre v razmislek, da je onesnaževanje okolja, tal v preteklosti in s tem uničenje rodovitne zemlje na račun gospodarske rasti v 90. letih ali gospodarskega prestrukturiranja povzročilo, da so kmetijska zemljišča izginila. Celjska kotlina je s prihodom južne železnice v 19. stoletju doživljala intenzivno industrializacijo in danes lahko rečemo, na podlagi starih podatkov, da imamo od 2 tisoč 866 kmetijskih površin na urbanem območju že skoraj 500 hektarjev tako onesnaženih s kovinami, da moramo na njih nemudoma, takoj ustaviti kompletno kmetijsko dejavnost. Onesnaženost in okuženost kmetijskih območij ali površin na našem območju je zelo zelo škodljivo zdravju, o čemer govorijo podatki, številke in projekt, ki ga trenutno izvajamo na območju Celja. Zaradi tega se mi zdi, ker govori zakon tudi o obnovitvi in pridobivanju ter razmisleku o novih kmetijskih območjih v lokalni skupnosti, da je treba posebno skrb dati tudi tistim območjem, kjer smo ostali skoraj popolnoma brez kmetijskih površin, da ne govorim o tistih najplodnejših. Zaradi tega tudi tolikšna skrb, ko govorimo o tekmi med avtomobilskim prometnim križem in kmetijskimi površinami. Na koncu naj rečem, da podpiram zakon in da se bom tudi naprej po svojih močeh vključevala v izboljšanje le-tega za vse nas, za prihodnost, predvsem pa za nas Slovence, da bo tisto, kar imamo, zdrava hrana, prehrana za vse nas prvo in pomembno ali kriteriji za razvoj Slovenije. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Breda Pečan, za njo gospod Alan Bukovnik. [[Ga ni.]] Franci Kek. [[Ga ni.]] Bojan Kontič. [[Ga ni.]] Gospod Mirko Brulc. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Mislim, da s kolegi, ki smo v dvorani, ne bomo zapravljali časa, ampak bomo kaj koristnega povedali okrog naših stališč, posamičnih in skupnih, okrog Zakona o kmetijskih zemljiščih. Jaz bi se rada posvetila dvema temama, ki bi ju bilo, po mojem skromnem mnenju, treba povezati med seboj tudi v drugem branju s pomočjo nekaterih amandmajev. Gre namreč za to, da je zelo zanimiva ideja vračanja po zgodovinskem krogu nazaj in ponovnega uvajanja nadomestila za spremembo namembnosti kmetijskih zemljišč sicer na, po moji presoji, boljši način, kot je bil takrat, preden smo ukinili to nadomestilo. Takrat je bil učinek zaradi nesistematične rabe teh sredstev in zaradi tega, ker so se sredstva enostavno kar izgubila kot voda v puščavskem pesku, nikakršen. Upam si trditi, da je bilo to nadomestilo ukinjeno pred približno 20 leti in do takrat, ko je bilo, jaz sem seveda takrat še kot delegatka v skupščinskem sistemu spremljala, kaj se dogaja, in smo skupaj ugotavljali, da dejansko učinka ni. Zdaj, v tem zakonu, je zastavljena zadeva drugače, se pravi, sredstva se bodo zbirala v posebnem skladu, da ne bo možnosti, da bi izginjala v integralnem proračunu. Vendar pa glede na to, da bo časovna razdalja med sprejemom občinskega prostorskega načrta ali državnega prostorskega načrta, ki bo omogočil spremembo namembnosti kmetijskega zemljišča, pa do takrat, ko bo pripravljena dokumentacija za izdajo gradbenega dovoljenja in bo vloga za izdajo gradbenega dovoljenja podana, lahko poteče zelo veliko časa. V tem času je sicer to kmetijsko zemljišče še vedno v rabi, nič pa se ne zgodi v tem času oziroma nihče ni zadolžen, da v tem času poišče vsa razpoložljiva kmetijska zemljišča, ki niso dobro obdelana, ki so v zaraščanju, ki so v nižjem bonitetnem razredu, kot je, recimo, potencialno to kmetijsko zemljišče, ki mu bo spremenjena namembnosti, da bi se zagotovila primerna površina kmetijskih zemljišč, ki jim bo ta boniteta izboljšana. Zakon sam se s tem ne ukvarja. To je prvo. Drugo. Mi danes vemo, da ima Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov v upravljanju, pogojno rečeno v lasti, zelo veliko kmetijskih zemljišč, ki niso dobro obdelana, ki so v zaraščanju, ki bi se jim boniteto lahko močno izboljšalo, tako da, recimo, za nekaj let po tem, ko bo ta zakon uveljavljen, ko bodo nadomestila začela pritekati v posebni sklad, da bo takrat še možno pridobiti zemljišča, ki jim je treba izboljšati stanje, pridelovalno sposobnost itn. Ampak, kaj pa potem? Dajmo reči, prej ali slej bo ta zaloga, bom rekla, ta "pool" slabih kmetijskih zemljišč v upravljanju sklada porabljen. Potem bomo pa še vedno imeli veliko in to mnogo več, relativno, glede na količino kmetijskih zemljišč v zasebni lasti in znotraj te količine slabo obdelanih, neobdelanih ali pa zemljišč v zaraščanju, pa do njih de facto ne moremo priti. Zakaj ne? Zaradi tega, ker je v zakonu sedaj predvideno v nasprotju s tistim, kar smo imeli v prvotnem delovnem gradivu predvideno, da je lastnik , ki ne obdeluje kmetijskega zemljišča, najprej s strani kmetijske inšpekcije opozorjen, da mora kmetijsko zemljišče obdelovati, ga usposobiti in tako naprej. Potem ima še eno leto časa po izdani odločbi, da to zemljišče uredi. Če ga ne uredi, prevzame na njegov račun in na njegovem zemljišču to nalogo pristojna inšpekcija, ki naloži nekomu, da pač to zemljišče uredi. O. K., ampak to je začasen, niti ne moremo reči odvzem, ampak to zemljišče bo upravljal sklad. Kaj pa potem? Kja v primeru, da ni znan lastnik – takih primerov imamo zlasti na našem območju kar precej, zaradi tega, ker so pač ljudje, ki so se izselili in ne skrbijo več za svojo lastnino v Sloveniji? Ampak vendarle to je majhen odstotek možnosti podelitve skrbništva pristojni službi v primeru, da zemljišče ni obdelano in da lastnik ni izsledljiv. Vse drugo pa je pravzaprav na tak način. Kdo pa pravi, da bo potem tisti lastnik, ki ga inšpekcija prisili oziroma mu na njegov račun kmetijsko zemljišče uredi, da bo obdelovalno. Kaj pa potem? Nič se ne zgodi. Po tem konceptu, kakor je sedaj v zakonu, bo to zemljišče eno leto verjetno obdelano. Kdo ga bo potem naprej obdeloval? Tukaj notri jaz tega ne vidim. Lahko da sem slabo brala ali kakorkoli že, vendarle mislim, da bi bilo treba v drugem branju stvar definirati na način, kot smo imeli v prvotnem konceptu predvideno. Namreč, da bomo kmetijsko zemljišče, ki ni obdelano, ki ga leta in leta lastnik ne obdeluje in ne skrbi zanj, da mu ga začasno odvzamemo in predamo Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov, da poskrbi, da bo pač to kmetijsko zemljišče obdelovano. Saj lahko potem temu lastniku plačujemo zakupnino, ali karkoli že, tisti, ki ga bo pač obdeloval, ampak vendarle je treba neko dejanje narediti, zaradi tega, da bomo imeli nekoga, ki bo skrbel za to, da bo kmetijsko zemljišče obdelano. Tako je nekaj na pol rešeno, manjka namreč tisti del členov, ki so govorili o tem začasnem odvzemu kmetijskih zemljišč, ki niso obdelana. Šele na ta način bomo prišli do tega, da bo ta denar, ki ga bomo pridobili iz nadomestila za spremembo namembnosti, koristno in predvsem dolgoročno uporabljen in uporaben. Jaz seveda ne morem soditi o tem, ali so zneski tega nadomestila pravilni, pravi. Jaz mislim, da bi bilo vendarle treba pospremiti gradivo tudi s kakšnimi konkretnimi primeri. Recimo, tukaj so agrarne operacije, ki se štejejo med zahtevne agrarne operacije, recimo, vzpostavitev teras sodi med zahtevne agrarne operacije. Kaj pomeni, če bi, recimo, kmetijska zemljišča v zaraščanju, ki jih imamo mi na pobočjih Šavrinskega gričevja izjemno veliko. Tam so nekoč terase že bile in bi jih sedaj ponovno vzpostavili. Koliko pravzaprav stane vzpostavitev teras na enem hektarju kmetijskega zemljišča, ki je ta trenutek zarasel? Lahko skoraj rečemo, ne vem, če se ni že Zavod za gozdove polastil, v narekovajih, teh zemljišč in rekel, da so to že gozdovi. Mislim, da pri nas na Primorskem o gozdovih zelo težko govorimo. Ker, če je tisto hrastičje, ki ga imamo mi tam, gozd, potem sem jaz visoka smreka. Predlagala bi, da tudi ministrstvo že razmišlja o tem, da bi ta povezava med slabo obdelanimi, neobdelanimi ali celo zemljišči v zaraščanju, ki so v zasebni lasti, da bi bila dana možnost, da se jih prenese v upravljanje Skladu in da Sklad potem s sredstvi spremembe namembnosti izvede agromelioracije na teh območjih. To se pravi, da rečem, da naredimo tudi zadnji korak do tega, da potegnemo nek nauk, da se naučimo nekaj iz dobre prakse, ki jo izvajajo na Nizozemskem, pa ne s hidroponskimi kulturami, ampak s pridelavo na pravi zemlji. Jaz, drugače moram reči, da se mi zdi – prej sem malo pošepetala, da ni preveč dobro, da toliko hvalimo našega ministra in njegove sodelavke in sodelavce, ampak bog pomagaj –, odlični ste, dobro delate in jaz upam, da vam bo uspelo ta zakon in vso drugo zakonodajo in to, kar delate tudi na področju ribištva, tako mimogrede, da malo na svoj mlin spravim vodo, da bi vam uspelo ta zakon spraviti tudi v to fazo, da bi dejansko nekako odnos vseh nas, tistih, ki povzročamo spremembe namembnosti, če sem zelo poštena, konec koncev smo tisti, ki živimo v mestu, tisti, ki smo marsikdaj povzročili, da je prešlo kakšno kmetijsko zemljišče preveč v zazidljivo območje, in da bi tisti, ki delajo na kmetijskih zemljiščih, dejansko šli v to smer ne samo usposabljanja obstoječih kmetijskih zemljišč, ampak tudi pridobivanja novih, kjer je to možno. Glasovala bom za zakon in pozneje tudi, kot je rekla kolegica, sodelovala pri izboljševanju teksta. Hvala.
Besedo ima gospod Mirko Brulc, za njim je na vrsti gospod Andrej Magajna.
Lep pozdrav vsem prisotnim! Sonce nas vabi ven, pa še nogometna tekma in tako dalje, ampak ne glede na to [[...]]Slovenija je nekaj posebnega, če gledamo relief, če gledamo podnebne razmere. V Prekmurju - zima in sneg, na Primorskem - burja 200 kilometrov na uro in še kaj, in vse to zahteva od vseh nas, tako kot danes sedijo tukaj predstavniki Ministrstva za kmetijstvo, za okolje, lokalne skupnosti in tako dalje, da imamo veliko skupnih dogovorov in da smo fleksibilni pri urejanju vseh teh zadev, o katerih je danes bilo že veliko govora. Jaz bi rad opozoril, če pogledamo aeroposnetke podeželja, bomo videli, kje so v starih časih gradili vasi, zdaj govorim za Goriško. Nikoli na polja, vedno na pobočja, na kamnite dele terena in tako dalje. Zdaj v modernem času pa zemlja ni bila nič vredna in smo jo pozidali kar počez. Verjetno tudi vsi ogromni trgovski centri, če bi vsa parkirišča iz teh centrov sešteli, bi imeli mogoče pšenico dovolj za naše potrebe. Pa se nikjer ne razmišlja, da bi v kleteh pod trgovskim centrom ali v večetažni gradnji na streho postavili parkirišča in podobno. Tako da Prekmurci, ko tukaj jamrajo, naj si počistijo prag in premislijo, kaj so delali narobe. Mislim tudi, da v vsaki vasi ni potrebe po industrijski coni. Jaz govorim iz prakse. K meni so prihajali Italijani, Španci in tako dalje, ki bi rabili na Goriškem, ker je vstop na Balkan, avtocesto, letališče in ne vem kaj, hektare in hektare zemlje. In sem vprašal, kaj pa za kaj. "Ja, da bi prekladali stekleno volno na kamione." Se pravi, dodana vrednost na teh parcelah bi bila nična, 10 zaposlenih, ogromne površine. Še bi vam lahko razlagal. Na Goriškem smo poskušali na protipoplavnem vodnem zadrževalniku zgraditi trgovski center v stilu mostišča. Arso tega ni dovolil, pa bi volumen tega zadrževalnika ohranili. Ampak se res obnašamo včasih kot butalci, nekdo želi privarčevati pri zemlji, ker je dragocena, ker je ni, ker je tam meja, potem je hribovit del in drugam ne moreš graditi kot na rodovitno polje, tega pa nočemo, potem pa se ne moremo nič zmeniti. Zato sem povedal, da je sodelovanje med ministrstvi, lokalno skupnostjo in to nujno potrebno. Ne se vedno ozirati samo na mapne kopije in druge dokumente. Treba je iti pogledati na teren. Na teren. Mi imamo situacije, ko so bili posnetki parcel z letala, pa je senca gozda, ki je padala na neko površino ali pa parkiran avtobus, senca tega avtobusa, ko smo to brali, smo ugotavljali, da se tam govori o ne vem kakšni zemlji prve kvalitete. Tako, da je treba teren videti in ne sedeti v pisarnah. Moram povedati, da v 3. členu, 3.č členu so opisane tudi omejitve in možnosti, kaj se lahko na kmetijskih zemljiščih gradi in kakšni pogoji morajo za to biti. Mislim, da je treba biti tukaj pa zopet zelo trezen. Tam, kjer gre za zelo pomemben razvoj podeželja ali pa tega področja ali pa preživetja nekaterih in podobno, je treba iti zopet pogledati, kako in kaj. Mi bomo to še preverili, ampak se mi zdi, da na kmetijskem zemljišču ne moreš postaviti enega stebra za majhno vetrno elektrarno, ne govorim o Volovjih rebrih in tako dalje, kar je tretja katastrofa, ker nam ni uspelo. Ampak en steber, zato ker ne more biti sredi vasi investitor kmet ali pa neka družina, bi postavili, pa mislim, da takih investicij ne bo mogoče speljati. Meni je žal, da SDS pravzaprav nasprotuje v vsem, z ničemer ni zadovoljna. 5 tisoč evrov bo moral plačati nekdo, ki bo želel graditi hišo na 700 kvadratnih metrih kmetijskega zemljišča, 5 tisoč evrov, ja, ali pa bo iskal parcelo, ki ni kmetijska. Pa ne bo tega plačal. To je namen. To je namen ali pa bo poiskal tako zemljo, ki ni primerna za kmetijstvo. Na Goriškem je tega dosti in bo tam gradil. Ne pa zdaj kar reči, revne družine, ubogi ljudje in tako dalje. S tem se vedno srečujemo. Mislim, da to, kar je že bilo danes rečeno, na ministrstvu je res čutiti novo energijo, velik zagon, na vsaki seji Državnega zbora obravnavamo pomembne tematike, ki so aktualne, kajti še ena atomska elektrarna bo šla v zrak in tako dalje in potem bomo videli, kaj bomo jedli in pili. Zato čestitam celi ekipi. Jaz bom seveda z dopolnitvami, ki bodo verjetno potrebne v podrobnostih, ta zakon z veseljem podprl. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Andrej Magajna. Naslednji je dr. Pavel Gantar.
Še enkrat lep pozdrav, popoldanski! V predstavitvi stališč poslanske skupine sem še posebej izpostavil vlogo zakona pri samooskrbi Slovenije in ohranjanju segmenta realnega sektorja gospodarstva. Poudaril sem tudi, da v vseh vladnih dokumentih tudi izstopnih strategijah, v kilometrih besedil besede realni sektorsko ne najdemo, kaj šele, da bi bila na prvem mestu. Poglejte, ob tej paroli, ki bi jo dal ob zakonu, Ohranimo kmetijska zemljišča, bi morali tudi reči Ohranimo Fructal. Zakaj pa to? Kakšno povezavo ima? Nič ne bo pomagalo, če bomo imeli dobra kmetijska zemljišča, zemljo, ki bo obdelovala, če produktov in pridelkov ne bomo mogli kam plasirati, ne samo na police, tudi naši pridelovalni industriji. Ajdovski župan, s katerim sem govoril pred kratkim, me je celo opozoril, da bi morda prevzem večinskega deleža naše sosede pomenilo tudi za polovico zmanjšanje vloge slovenskih dobaviteljev in pridelovalcev. Ob tem zakonu je treba povedati tudi in se vprašati, ali bomo te naše pridelke uspeli tudi plasirati in prodati. To je končni cilj. Na koncu sem tudi izrazil bojazen in trpki pogled našega pridelovalca in spoznanje ob tem: Pridelal sem, pa ne vem, če bom uspel tudi prodati. Sem mogoče malo zatežen na tej temi, vedno izkoristim priložnost, da o tem govorim, ohranitev realnega sektorja je osnova slovenske samobitnosti, pa čeprav nisem član nacionalne stranke, bom to ponavljal tako, kot tisti znani "lieutenant Colombo" v nadaljevanki, z vztrajnostjo. On je vedno dosegel vse, vse je dosegel na koncu filma, jaz pa bolj brez upa zmage to ponavljam. Samo, ko se bo film končal, ko ne bo realnega sektorja, ne vem, kaj bomo počeli takrat. Ohranimo Fructal je izredno pomembna zadeva. Žal pa, ko se spomnim par let nazaj, pred volilno kampanjo je bila ključna parola, tudi s strani znanih slovenskih ekonomistov, ki so tudi svetovalci gospoda Pahorja: Ni pomembno, kdo je lastnik, pomembno je, da dobro posluje. To še danes poslušamo. Ob vsem tem, ko je praksa demantirala to floskulo. bi bilo treba ključno nadgraditi. Ja, dobički – zelo pomembno, kdo ima dobičke. Ampak, kam gredo? Primer Leka je šolski primer za te ekonomiste, ampak jim ne pride do živega, še zmeraj ponavljajo. Kaj nam pomaga, da ima Novartis čudovite dobičke? Kaj je Lek danes? Bore malo od vsega, kar je bil, jutri bo morda samo še skladišče. In tudi na področju kmetijstva je ključno to, da ohranimo in se nek način zavarujemo navkljub doktrini svobodne konkurence pred cenovnimi artikli, ki prihajajo na naše police. Zanimivo, kako se znajo velike države, kako znajo zaščititi svoj realni sektor! Kot vidimo, pa v Sloveniji slepo izpolnjujemo vse direktive in priporočila in smo bolj papeški od papeža.
Besedo ima gospod dr. Pavel Gantar.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz cilje in namene tega zakona podpiram. Kmetijska zemljišča so pomemben naravni vir in zelo dragocen naravni vir, zato je treba z njimi skrbno ravnati in izoblikovati mehanizme za takšno ravnanje in njihovo zaščito. Sam osebno menim, da je ta zakon, tako kot sem ga uspel prebrati na hitro, nisem ga še primerjal v navezavi na druge zakone, predvsem na Zakon o prostorskem planiranju, da je pomemben zaradi tega, ker vsaj na prvi pogled bomo videli, kako dobro v drugem branju, se navezuje na zaščito kmetijskih zemljišč, predvsem na Zakon o prostorskem planiranju in na siceršnje ukrepe tako imenovanega trajnostnega ravnanja z naravnimi viri. V tem smislu se vidi dobro, da je kmetijsko zemljišče dejansko dobilo ta status naravnega vira. Od ukrepov, ki so tu, je najbolj prepoznaven ukrep zaščite, ki smo ga že poznali, odškodnina za spremembo namembnosti kmetijskega zemljišča. Mi smo to imeli do Zakona o urejanju prostora, ki je bil sprejet v tem parlamentu, mislim, da leta 2002 ali 2003, 2002, če se ne motim, potem tega ukrepa slabo desetletje nismo imeli. Jaz bi rad tu opozoril na nekatere stvari, ki jih je treba, po mojem, imeti v obziru, ker je bila predpostavka vseskozi ta, da je bilo plačilo odškodnine za spremembo namembnosti dober mehanizem zaščite kmetijskih zemljišč in da je bilo to, da tega mehanizma ni bil več, slabo. Da se razumemo, ker je zemlja naravni vir, sem prepričan, da je neko odškodnino za uporabo naravnega vira treba plačati tako kot za druge vire, da se razumemo glede tega. Ampak treba se je zavedati, iz mojih izkušenj – tako strokovnih kot političnih oziroma vodstvenih na Ministrstvu za okolje in prostor – lahko povem, da je v določenih segmentih odškodnina za spremembo namembnosti povzročila nehotene učinke oziroma prav nasprotne učinke, kot so jih načrtovali, namreč, da bi ščitila kmetijska zemljišča. Zakaj? Odškodnina za spremembo namembnosti je pripadala občinam. Občine so bile glavni planerji, načrtovalci prostora. Na nek način so občine raje videle, da so planirale, načrtovale na boljših zemljiščih kot na slabših, kajti neizogibno jim je preteklo več denarja. Zdaj imamo tu zaščito in upam, da bo ostala, in sicer, da je ta prihodek namenski prihodek državnega proračuna. Če se bo zgodilo drugače, potem bo – ministra sem poslušal iz neke druge sobe – precej izbitih zob iz tega zakona in precej nasprotnih učinkov. Na to moram opozoriti, ta vidik je treba imeti stalno pred očmi. Nimam nič proti temu, da se uporabi plačilo za ta vir, vendar se moramo zavedati, da ne sme biti mehanizem, ki sam od sebe povzroča še večje trošenje teh zemljišč. Druga zadeva. Tudi oblike kmetijskih zemljišč, tudi te, ki zdaj veljajo, so povzročale nek učinek, ki ni bil dober, in to je razpršenost pozidave. Tam, kjer so uspeli obdržati kmetijska zemljišča prve kategorije nedotaknjena, se je poselitev selila tja, kamor se je lahko. Navedel bi nekaj primerov iz občin v Prekmurju, kamor se je poselitev lahko selila in se je zelo razpršila. Toda ko je enkrat v desetletjih na nek način zaokrožila kmetijsko zemljišče prve kategorije, je prej ali slej padlo tudi tisto. Zato je včasih, vas opozarjam, bolje porabiti mogoče tisoč, 2 tisoč ali pa hektar dobrega, najboljšega zemljišča, da zaščite 5, 10, 15 hektarjev vseh drugih zemljišč, druge, tretje kategorije, ki so ravno tako pomembna kot poselitev in ohranite kompaktnost poselitve. Posebej tam, kjer drugih zemljišč kot prvih nimate. In vas opozarjam na to, da je sedanje prostorsko planiranje močno usmerjeno v planiranje in gradnjo znotraj naselij, da ni nobene velike potrebe, da bi ekstenzivno gradili naselja, ker imamo navznoter veliko možnosti, seveda ob ustreznih mehanizmih, zemljiških politikah, predvsem ravnanju s stavbnimi zemljišči, ki je neka druga zgodba, ki bi jo bilo dobro enkrat načeti, zaključiti. Ne pravi, da je zdaj zelo slaba, lahko bi bila bistveno boljša. In tretja zadeva, ki sem jo želel opozoriti, je kategorizacija teh zemljišč. Tu imamo zdaj bonitete. Se opravičujem, nisem podrobno študiral, poznam stare kategorije, prve, druge, tretje, četrte kategorije kmetijskih zemljišč. Opozarjam, da ima kategorizacija, ki je bila narejena v letih od 1982 do 1984, kot vem, precej kampanjsko – zanimiva zgodba, zakaj, ampak to pustimo –, veliko pomanjkljivosti. Iz svojih izkušenj vam povem, da sem na Kočevskem stal na strmini, kjer sem se komaj držal brez opore, in so mi povedali, da je to kmetijsko zemljišče prve kategorije. In ko sem prišel navzdol, na tisto travo nisem mogel stopiti, ker nisem imel škornjev s seboj, bilo je tudi močvirje, kar je samo po sebi lahko tudi dragocenost, da se razume, pa je bilo tudi tam kmetijsko zemljišče prve kategorije. Zato zadeva stoji in pade s fer, pošteno klasifikacijo teh zemljišč in s tem, da se dejansko varovanje in trajnostno ravnanje s kmetijskimi zemljišči močno povežeta z instrumenti prostorskega planiranja. Ne glede na to, da bo ta dajatev ostala, in mislim, da je prav, da ostane, da je prihodek državnega proračuna, sem prepričan, da so glavni instrumenti varovanja teh zemljišč še vedno instrumenti prostorskega planiranja. Hvala lepa.
Naslednji je na vrsti gospod Anton Kampuš. [[Ga ni.]] Gospa Alenka Jeraj. Naslednja bo gospa Renata Brunskole ali Matjaž Han. [[Ga ni.]] Gospod Ivan Gril.
Hvala za besedo. Danes se pogovarjamo o noveli Zakona o kmetijskih zemljiščih. V koalicijski sporazum ste sicer zapisali, da boste pripravili nov zakon, ampak očitno ste se uspeli uskladiti in pripraviti samo novelo. Cilj in namen novele, torej trajno varovanje kmetijskih zemljišč, seveda vsi podpiramo in smo tega veseli, če seveda bo novela dejansko to prinesla. V SDS ali pa sama podpiram tudi to, da se bodo na novo določila in razvrstila kmetijska zemljišča, ker, kot je povedal tudi moj predhodnik, imamo po Sloveniji precej neracionalno oziroma neprimerno porazdeljena območja, ki jih štejemo kot območja prve kategorije kmetijskih zemljišč. Kot je bilo rečeno, je to od Barja do nekih hribovitih predelov, in zagotovo je te stvari treba na novo pogledati in jih na novo opredeliti. Seveda se pa stvar ustavi malce pri tejle odškodnini zaradi spremembe namembnosti kmetijskega zemljišča, o čemer so govorili že tudi moji predhodniki. Jasno, da zaradi novih in dodatnih obremenitev, ki jih predvidevata za občine, predvsem pri gradnji objektov, predvsem družbenih objektov s področja kulture, športa, ki jih v občinah rabimo in ponekod precej zaostajamo za nekim normalnim razvojem in bi te zadeve morale biti že zdavnaj urejene. S tem jih dodatno obremenjujemo, torej s to odškodnino, ne glede na to, da bo nižja itn., in da predvidevate tudi nek drugačne način, da se bodo stvari lahko kompenzirale. Gre za nek strošek oziroma obremenitev, za katero je logično, da ji skupnost občin in združenje občin nasprotuje. Tudi glede na povedano in glede na vaša predvidevanja, ki ste jih zapisali v ocenah finančnih posledic, da računate s tega naslova, pridobi 20 milijonov evrov in potem v nadaljevanju še nekaj, če bi se stvari lotili malo drugače oziroma tako, kot ste prvotno nameravali, bi verjetno bila ta števila lahko še večja. Zdaj, odločati se je treba, kdaj in komu zaračunati odškodnino, in ali je na mestu, da bo to plačal investitor in ne tisti, ki je morda zemljišče prodal oziroma bil tisti, ki je dal pobudo, da se kmetijsko zemljišče spremeni v zazidljivo. To bi bilo zagotovo treba zelo domisliti, ker bi nas nekaj lahko naučila izkušnja, kot ste povedali, če smo tak način že imeli in smo to dajatev leta 2002 spremenili, bi morali ugotoviti ali pa pojasniti, kaj je to pomenilo. Rezultat te odločitve, ki je bila po mojem mnenju napačna, so ravno te mahinacije in prekupčevanja in prodaje kmetijskih zemljišč in vse mogoče, kar se je v zadnjem času dogajalo in s čemer se potem ukvarjamo, ko je po toči zvoniti prepozno in so nekatere stvari že speljane drugače, kot bi bilo na mestu. Zato bi zagotovo te stvari morali res dobro domisliti in pogledati, kaj se je v praksi dogajalo. Veste, da se sama ukvarjam s prostorskim planom v mestni občini – o tem sva se tudi midva veliko pogovarjala –, izgubili smo kar nekaj kmetijskih zemljišč, pa pustimo zdaj to, ali se je tam kmetijstvo dogajalo ali ne, za namene gradnje, predvsem pa v končni fazi za namene, da je nekdo s tem bogato zaslužil ali pa še bo kaj, ker pač neke stvari še do konca niso bile izvedene ravno zaradi velikega medijskega cirkusa, kar je po mojem edino ustavilo te, da ne bom uporabila pregrdega izraza, "kakšne pogoltne in kakšne investitorje", ki vidijo samo dobiček in se s tem ukvarjajo z namenom, da v zelo kratkem času povečajo vrednost svojega premoženja za nekajkrat. Te stvari bi morala zakonodaja preprečevati. Morali bi imeti take zakone, ki ne bi omogočali takih manipulacij oziroma bo morali vsaj takoj zaznati, če je bila neka rešitev slaba. Jasno, ko se zakon piše, ko se zakon pripravlja, ne moreš predvideti vseh negativnih posledic, ampak najbrž v več kot desetih letih ali osmih letih bi pa lahko nekatere stvari ugotovili. Kot sem rekla, če bi na tak način gledali na stvari, bi najbrž več kot 20 milijonov evrov na ta račun pridobili, ker samo z zemljišči ob ljubljanskem obroču so se vrednosti nekajkrat povečale. K sreči se kakšno tudi ni uspelo izvesti, recimo, parcela na Smodinovcu, ampak tudi tukaj je bila vloga kmetijskega ministrstva zelo pomembna. Spreminjali ste vaše odločitve in to najbrž ni najboljši signal. Kot rečeno, pač, se stvar ni iztekal tako, kot so si nekateri želeli. Aampak to je en primer, imamo jih pa kar nekaj, kjer pa so se stvari najbrž odvile tako, pa upam, da jih bomo uspeli v naši preiskovalni komisiji še dokazati. Seveda, gre pa to počasi. V tem delu bi predlagala, da se stvari ponovno pogledajo, da se res temeljito prouči tudi predloge skupnosti občin, združenj občin. Tudi predloge, ki jih bomo dali v naši poslanski skupini. Mi nismo preveč veseli tega, da so vsi naši predlogi obsojeni na zavrnitev brez kakšne pametne argumentacije, zakaj niso sprejemljivi, zakaj ocenjujete, da so slabi. Občutek vedno ostaja, da samo zato, ker so pač prišli iz naših klopi, ker jih predlaga SDS. Jaz bi predlagala, da se vseeno v zvezi s tem res opravijo potrebni razgovori in da se potem tudi z amandmaji to bolj doreče, da res ne bi bili v nadaljevanju spet priča kakšnim prehudim apetitom, ker jih je pač treba ustaviti – vsi smo za razvoj, vsi smo tudi za gradnje, obenem pa najbrž – 10 let že gradimo neumorno, nas je dva milijona. Lahko se vprašamo, kdo bo živel v teh ogromnih hišah, stanovanjih, blokih, ob tem pa vemo, da je kar nekaj teh praznih, da niso izkoriščenih, da so predragih. Vse to povzroča nove probleme. Namesto da bi jih reševali, namesto da bi padale cene, namesto da bi realno ocenili, koliko potrebujemo še novih stanovanj, če sploh in da ne bi siromašili podeželja ter vse koncentrirali v mestih, kar je ponovno slabo. Čeprav interes nekaterih pa je, seveda, ker se na ta način polni tudi občinska blagajna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Ivan Grill, pripravi naj se Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo, spoštovani gospod predsednik. Spoštovani minister, državna sekretarka, sodelavke, sodelavci! Ta zakon je izredno pomemben, zato sem prav vesel, da se je uspelo doseči, da je deležen splošne razprave, da ni tako, kot je bilo prvotno predvideno, obravnava po skrajšanem postopku. Me pa nekoliko žalosti, da je sama udeležba poslanskih kolegov, predvsem s strani koalicije, tako majhna in tudi razprava relativno skromna. Mislim, da je to priložnost, da opozorimo ekipo, ki jo ima minister s seboj, o številnih pomanjkljivostih, ki jih pa vseeno ta predlog zakona ima. Uvodoma moram demantirati navedbe gospoda Brulca, ki je prej razpravljal, da Slovenska demokratska stranka vse, kar je v tem zakonu, zavrača oziroma kritizira, kar seveda ni res. Številne rešitve, ki so jih že kolegi pred menoj iz SDS-a navedli, so dobre in jih je treba pozdraviti. Smo pa do določenih zadev seveda tudi kritični, ker niso to prave rešitve, predvsem pa ne posegajo na tisto področje, ki bi ga pa v Sloveniji vseeno morali urediti. To je zagotovo. Sam se globoko strinjam s tem, da bi varovanje kmetijskih zemljišč, sploh tistih, kjer se da pridelovati hrana, moralo biti velika prioriteta celotne družbe. To je zagotovo. Prioriteta vsakega posameznika. In samo en takšen zakon temu lahko sicer pomaga, ne more pa vsega tega narediti. Zato je en pomemben korak k temu tudi zakon, ki smo ga sprejeli ob promociji slovenske hrane. Ampak poleg tega sem trdno prepričan, da bi se moralo že v vrtcih, že v osnovni šoli, v vseh institucijah, ki se ukvarjajo z izobraževanjem, začeti od majhnega naprej vzgajati, spodbujati v vsakem posamezniku boljši, bolj pravilen odnos, prvič, do same slovenske ali pa doma pridelane hrane, nenazadnje tudi do zemljišč, da imamo kulturo, da imamo seveda tudi odnose. To je bilo zavrženo in trdim, da je bila kmetijska politika predvsem od 2. svetovne vojne naprej slaba. Na tem je veliko krivde, da imamo danes takšen upad kmetijskih zemljišč in seveda toliko zaraščenih. Mene je zelo presenetila fotografija, ki sem jo imel možnost videti, nekega področja izpred 50 let. Ne morem verjeti, ko sem primerjal sedanje stanje pa tisto pred 50 leti – povsem obdelana površina z njivami, z vinogradi, danes pa je to pragozd. Kot pragozd! In to je bila verjetno posledica tega, kot sem rekel, da so politiki nekako zapostavljali kmete od 2. svetovne vojne naprej, tudi odnos do kmetijstva je bil, lahko rečemo, zaničujoč. Številni kmetje so se selili ali pa zapuščali svoje kmetije, šli v službe, šli za delovne trakove in doma seveda tudi opuščali. In sedaj ta tok obrniti nazaj ali pa v tisto smer, je dolgotrajen proces. Ključna kritika tega zakona, tudi z moje strani, je ta, da s temi rešitvami ne bomo omejili prekupčevanja s temi zemljišči, kajti tisti, ki se bo tudi vnaprej ukvarjal s prekupčevanjem, ki bo z zemljiščem, ki je kot kmetijsko vredno nekaj evrov, potem se bo pa s spremembo ta znesek podeseteri ali še celo več, njemu se v bistvu s tem zakonom ne odvzame nič, razen tistega davka, kot je. Zato bi bilo treba iskati način, da se predvsem onemogoči takšne mahinacije, predvsem pa tudi takšne apetite tistih, katerih ključni interes je, da bodo na ta način, seveda, pokasirali. In tukaj zdaj naprtiti tisti strošek investitorjem – mislim, da ni najbolj, prvič, korektno in drugič mislim, da ni učinkovito. Investitor bo šel graditi tja, kjer bo imel na voljo zemljišča oziroma stavbna zemljišča. S tem se ga ne bo v nobenem primeru spodbujalo, da bo iskal na nekih drugih področjih, mogoče, če bodo ti zneski s tistimi akti, ki jih boste še sprejeli, nižji ali bolj takšni. Drugo. Poglejte, nedopustno se mi zdi, da se s tem zakonom, vsaj s takšnim predlogom, kot je zdaj, obremenjuje lokalne skupnosti občine, ki so v veliki večini tudi znatni investitorji. Če bodo gradili vrtce, šole, bodo tudi oni morali plačevati ta znesek. Pomeni, da bodo tudi proračuni občin na ta način obremenjeni. To bi bilo treba v nadaljevanju izvzeti. Država bo iz enega žepa dala v drugega, ravno tako bo prišlo naza – za bolnišnice ali za neke druge takšne institucije. Tukaj res pričakujem, da se ta stvar v nadaljnji obravnavi skuša korigirati. Da smo v takšnem položaju, da imamo toliko zaraščenih površin, da imamo tudi toliko slabih prostorskih načrtov v preteklosti, je posledica birokratizacije in upravljanja s kmetijsko politiko Ministrstva za kmetijstvo iz pisarn. Iz pisarn! Jaz sem bil deležni, recimo, ali pa imel sem priložnost, ko se je pripravljal prostorski načrt za občino Novo mesto, bil sem na ministrstvu skupaj z ekipo in togost ali pa mogoče tudi nepripravljenost, kar je lahko tudi posledica premajhnih kadrovskih resursov, da tam na podlagi nekih papirjev, dokumentov, kjer je navedeno zemljišče I. kategorije, v naravi je bil pa, kot je prej razpravljal dr. Gantar, sam kamen, samo grmovje in tako naprej, in to so bile velikokrat potem posledice, da se ni dalo teh stališč zbližati in so se potem iskala neka druga področja, ki so bistveno bolj kmetijsko zanimiva ali sploh uporabna. Tako da bi bilo tukaj tudi treba iskati neke boljše rešitve. Jaz upam, da ta člen, kjer naj bi se ponovno skušalo definirati ali ugotoviti stanje teh zemljišč, lahko prispeva izboljšanju takšne situacije, ampak za naprej, tudi kar se tiče tega, da se zaraščajo kmetijska zemljišča – kako to preprečiti. Tudi če bodo te kazni, ki so gromozansko visoke, ampak če ni tožnika, ni sodnika. Ali imate resurse, da se bo to spremljalo, da se bo dejansko to ugotavljajo. Poleg tega sem jaz tukaj tudi pristaš tega, da se ne skuša samo z nekimi sankcijami, nekimi takšnimi metodami stvar na ta način urejati, bolje bi bilo z motiviranjem. In to, kot sem rekel, to je problem celotne družbe. Tudi centralizacija prispeva k temu, da se ljudje ravno zaradi takšnih metod ali načinov raje odločajo, da se selijo v urbana središča, predvsem v osrednjo Slovenijo, zapuščajo pa tista področja, ki se potem dejansko lahko samo še zaraščajo. To ni naloga ali krivda ali verjetno tudi naloga za naprej vašega ministrstva, to je naloga tudi ostalih, tistih, ki sprejemajo tudi druge zakone, od prometne politike do infrastrukture, področja telekomunikacij in tako naprej. Pomeni, da je zadeva kompleksna, interdisciplinarna. Zmanjšanje zaraščanja kmetijskih zemljišč mora biti res naloga in da se tukaj celovito pristopi z vsemi možnimi načini, da se tudi prepreči. Ker to je tisto, kar imamo, in da bomo imeli predvsem naši zanamci možnost, da bodo lahko na slovenski zemlji, če ne drugega, vsaj en del hrane ali zelenjave in vsega tega pridelali doma. Zakon bom podprl v tej obliki. Pričakujem in upam, da boste potem skušali razumeti tudi razloge amandmajev, ki jih bomo zagotovo predlagali. Tudi s strani občin je bil tukaj kar lep spisek pripomb in kritik. Če bo tukaj ta dialog dosežen, mislim, da lahko pridemo do enega kvalitetnega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Jože Tanko, pripravi naj se Franc Bogovič.
Hvala lepa za besedo. Vsem lep pozdrav z moje strani! Pred sabo imamo kmetijsko reformo in v jeziku mandata te vlade se temu reče "modernizacija na tem področju", če še to nekako nadgradimo, pomeni to v bistvu tudi podražitev ali prikrajšanje pravic, kot je to na nekaterih drugih področjih. Preden bi se enega takšnega ukrepa lotil na področju urejanja zemljiške kmetijske politike, bi bila mogoče dobra inventura oziroma pregled dejanskega stanja kvalitete zemljišč v Republiki Sloveniji. Jaz mislim, da to, s čimer razpolaga pripravljavec zakona, ni dobra osnova za to, da se pripravi neka zakonska rešitev. Kajti mi nimamo niti dejanskega vpogleda v to, kaj so in kje so dejansko najboljša kmetijska zemljišča in kje so najboljša kmetijska zemljišča zaradi nekih sprejetih odločitev v davni preteklosti. Kolega Gantar, mislim, da je predsednik Državnega zbora govoril o tem, da so se nekatere odločitve, kar zadeva opredeljevanje kvalitete kmetijskih zemljišč, sprejemale že tam malo po letu 1980, 1982 do 1984 leta. Izhodišča za opredeljevanje kvalitete kmetijskih zemljišč takrat so bile kmetijske operacije, agromelioracije, komasacije. Takrat so v okviru priprave prostorskih planov mnoge občine, ker so načrtovale določeno izvedbo kmetijskih operacij, opredeljevale kmetijska zemljišča kot najboljša kmetijska zemljišča. Praktično vsa močvirja v državi so bila opredeljena kot najboljša kmetijska zemljišča. Tudi mnoge druge površine so bile opredeljene kot najboljša kmetijska zemljišča, zato ker drugače ni bilo možno pridobiti sredstev za izvedbo kmetijskih operacij. Problem, ki je ostal, ko se je kasneje odstopilo od kmetijskih operacij. Tedanje oblasti, pred letom 1990, niso več sistematično pristopale k urejanju, k izvajanju kmetijskih operacij. Statusi so pa ostali. In ti statusu, potem ko so v tem obdboju te ukrepe odpravili, ko jih vlade socialističnega obdobja in tudi kasnejše niso izvajale, so ostali. In zato imamo veliko večino primerov opredelitve najboljših kmetijskih zemljišč samo na papirju, samo zaradi tega, ker se je to takrat storilo. In to je eden temeljnih problemov, zakaj se toliko mučimo s spreminjanjem prostorskih načrtov in tudi z izvajanjem drugih operacij na področju kmetijstva ali pa urejanja prostorov. To je temeljni problem. Jaz mislim, da bi morala vlada, ta ali pa prihodnja, pravzaprav najprej izvesti ponovno ovrednotenje prostora vseh kmetijskih površin in tudi ostalih zadev. To bi bil predpogoj, da vemo, kaj dejansko odgovarja klasifikaciji najboljšega kmetijskega zemljišča. Ali je to kartografska podlaga ali pa je to ocena na podlagi pedologije, prostora, razgibanosti in tako naprej. Tega nimamo. In tukaj mislim, da bi bilo treba narediti en korak, preden se karkoli na tem področju stori. Drugo, kar se mi zdi pomembno, je odgovor na nekaj vprašanj. Recimo na to, ali je ta zakon ta, ki bo omogočil ohranitev kmetijstva, ali delamo s tem zakonom na samooskrbi ali to rušimo, ali s tem ohranjamo podeželje in prinašamo stimulativne ukrepe ali pa ga dodatno izganjamo in zapiramo. Nekateri ukrepi v tem zakonu so taki, ki otežujejo življenje na podeželju. Zagotovo otežujejo. Vsaj v delu, kjer se predvidevajo dodatne obdavčitve za pozidave znotraj oboda naselij, to zagotovo je. Zagotovo je to. In s tem, ko se uvajajo dodatne obdavčitve za vrtove, recimo, ki so znotraj oboda pozidljivosti naselij, ne odpiramo podeželja, ampak ga zapiramo. To ni stimulativen ukrep. Namesto, da bi mi odpirali ukrepe, ko bi ljudje imeli željo, da bi na tem gradili, da bi se vasi oživljale, se predlagajo ukrepi, ko bo povzročilo to selitev v druga središča ali pa na druge površine, zazidljive površine. To mislim, da je problem tega zakona in tega pristopa. Zato tudi ne verjamem, da bomo storili karkoli na tem, da bi se zaustavilo slabo stanje in tudi slabi trendina področju kmetijskih zemljišč. Če mi ne bomo stimulirali, da bi zadeve komasirali, da bi delali življenje na podeželju zanimivo in tudi komercialno zanimivo, ne samo bivanjsko zanimivo, potem nam noben ukrep ne bo pripomogel k temu, da bomo ohranili kulturno krajino. Ga ni ukrepa, da bi ohranili poseljenost podeželja, da bi ohranili vzdrževanje kmetijskih površin, da bi ohranili komercialno uspešno delo tudi na najboljših kmetijskih zemljiščih, nemogoče, če ne bomo zaustavili trendov izseljevanja iz podeželja, ne bomo dosegli tega cilja, to zagotovo. In žal je vrsta politik usmerjena predvsem v to, da se predvsem podeželje zamejuje. Glavni načrtovalci prostora usmerjajo poselitev v središča, v centre. To je dejstvo. Poglejte, kako se in kaj se dela s prostorskimi plani, kje so ključni centri širitve prostora za poselitve, kje se tudi to dejansko dogaja in tako naprej. In kdo predstavlja tisti glavni dotok poselitvene cone ob večjih mestih? Priseljenci in pa podeželani. In če se iz podeželja selijo v urbane cone, to pomeni, da se od tam izseljujejo. In tu po moje ni ukrepa, ki bi vsaj ohranjal strukturo med urbanim in podeželskim delom prebivalstva v državi. Ga ni. In če bodo še ukrepi, ki bodo komercialno usmerjeni proti, ki bodo rabo prostora na podeželju dodatno obremenjevali, bo ta trend samo še pospešen. In nič ne pomaga, da imamo Zakon o skladnem regionalnem razvoju, da se tam predvidevajo milijonski zneski, ki kakorkoli obračamo na koncu končajo v velikih mestih, ne bomo ohranili ne zelene meje, ne poseljene meje, ne ohranjenega podeželja, ničesar. Ni pogojev za to. In tudi zato mislim, da bi bilo za razmisliti, ali so ukrepi, ki jih sprejemamo v tem mandatu, tudi z drugimi politikami, z drugimi področji, tako kot je že v stališču poslanske skupine omenil Robert Hrovat, ali so ti ukrepi takšni, ki dejansko motivirajo ljudi, da bi ostajali na podeželju. Recimo, prepoved gradnje v lastni režiji je eden takšnih ukrepov. To je tipična podeželska zgodba, tudi v mestih je, tudi v urbanih centrih je, ampak bistveno manj, kajti tisti, ki se vseli v stanovanje, teh ukrepov potrebuje malo, tisti, ki pa gradi na podeželju, recimo gospodarsko poslopje ali pa stanovanjsko hišo, pa je zelo odvisen od takšnih zadev. Kajti ta kultura pomoči, sosedske pomoči je razvita na podeželju. Če sprejemamo ukrepe, ki to preprečujejo, potem je to zagotovo tak ukrep. Če bomo še prepovedali gradnjo v lastni režiji, jaz vem, da se večino gospodarskih poslopij, sploh tistih, ki niso v betonu in ki nimajo enormnih dimenzij, gradi v lastni režiji, ker prihajam tudi iz podeželja, tudi iz vasi, potem je to že ukrep, ki predstavlja neko dodatno oviro pri razvoju podeželja in ohranjevanju podeželja in tako naprej. In takšnih ukrepov je še več. Vsi sistemski ukrepi, ki se sprejemajo tam, kjer vlada, država pričakuje največ, so usmerjeni na rezanje aktivnosti, ki so značilne za podeželsko prebivalstvo in podeželsko okolje. Jaz mislim, da bi morali pri takšnih ukrepih na davčnem delu, na prostorskem delu, tudi na kmetijskem delu, če želimo izvajati Zakon o skladnem regionalnem razvoju in narediti podeželje atraktivno za življenje in delo, ne samo za vikend, potem bi bilo treba na teh področjih in teh temah mnogo mnogo več storiti. Drugače ne bo možno narediti na teh negativnih trendih na podeželju popolnoma nič. Predlagam, da za nadaljnjo obravnavo tega zakona, resno pogledate tudi ves ta sistemski paket, sistemski sklop, od prostora, davčne zakonodaje, dodatnih obremenitev v prostoru, skladnega regionalnega razvoja. Če želimo ta podeželski prostor ohraniti pri življenju in iz njega tudi kaj iztržiti s področja samooskrbe, naj se ustrezno zastavi in koncipira. Vsekakor pa pričakujem, da bi pred nadaljnjo obravnavo tega zakona naredili predvsem neko kvalitetno inventuro na področju stanja opredelitev kmetijskih zemljišč ne samo v Pomurju, tudi v gorsko-hribovskih področjih, višinskih področjih [[...]]Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Franc Bogovič, pripravi naj se Robert Hrovat.
V stališču poslanske skupine sem bil precej izčrpen, zato mogoče v tem času, ki ga še imam na razpolago, in glede na razpravo, ki je danes potekala, lahko rečem, da so bile izpostavljene nekatere stvari, okoli katerih bo zagotovo še treba spregovoriti. O tem novem, nazaj uvedenem instrumentu spremembe namembnosti kmetijskih zemljišč je bilo veliko govora. Tudi s strani predsednika je bilo rečeno o dokaj čudni vlogi občin v preteklosti. Mislim, da v tem primeru ne gre posploševati, ampak še enkrat poudariti tudi to, da je v preteklosti bila preko zemljiških skupnosti, ki so bile na območjih bivših 60. občin, da je bila tudi aktivna politika kmetijska in so ukrepe komasacij, hidromelioracij izvajali v lokalnem prostoru. Sam podpiram takšno rešitev, kot je sedaj, da postane prejemnik teh sredstev država, kajti če bi ostale občine, mislim, da bi se nam zopet zgodilo to, da bi bilo največje nadomestilo zaračunano, pokasirano v tistem okolju, kjer se s kmetijstvom kaj dosti ne ukvarjajo, ampak predvsem s trgovanjem s kmetijskimi zemljišči, ki so kasneje zazidana. Zato lahko mirno in odkrito rečemo, da je pri tej rešitvi treba priznati, da gre za ukrep, s katerim se v celotni Sloveniji, predvsem v urbanih središčih, zbere največ teh sredstev in da se preko ukrepov aktivne kmetijske politike ta sredstva dejansko dispergirajo po celotni Sloveniji. Zato mislim, da je prav, da odkrito o tem spregovorimo in da v tem tudi vidimo pozitivno plat tega načina, da je država tista, ki pobira ta sredstva. Upam, da bo na drugi strani dovolj teh ukrepov, da se bodo ta sredstva tudi porabila, kajti iz izkušenj, ki jih imam tudi z lokalnega nivoja, poznam, da danes kaj dosti aktivne kmetijske politike tudi na razpisih, kjer se koristijo evropska sredstva, ni. Tako da teh komasacij in tega ni veliko, in da je dejansko treba te ukrepe pospeševati. Če bomo zbrali teh 20 milijonov, je dejansko dovolj sredstev, da se bo lahko v naslednjih letih na področju kmetijske politike in aktivne zemljiške politike – tako lastniške kot z vidika uporabe, se pravi namakanje, komasacije, preprečevanje zaraščanja – marsikaj postorilo. Je pa razlika zdaj ta, da kot smo že dejali, da je zdaj prejemnik država, in da se je v prejšnjem postopku dogajalo to, da so občine na nek način same sebi zaračunale spremembo namembnosti za šole, za kulturne dvorane, za zdravstvo, za šolstvo, za vse, tudi za infrastrukture. V tem delu mislim, da je treba tudi z instrumenti olajšav na nek način poseči v to, kajti v nasprotnem primeru se nam bo dejansko dogajalo, da bomo zdaj občine državi to spremembo plačevale. V tem delu in pa to, kar sem že izpostavil, kar se tiče pozidave za namen kmetijske rabe. Mislim, da je ta ureditev, ki je zdaj v tem zakonu, da se bodo v novih planskih dokumentih določila trajno varovana kmetijska zemljišča in varovana kmetijska zemljišča, ta pot, da bomo to zmedo v planskih dokumentih razrešili. Tam se dejansko dogaja to, da je cela vrsta kmetijskih zemljišč okarakteriziranih, kot da so neka prvovrstna kmetijska zemljišča, pa je v naravi daleč daleč od tega. Zato je prav, da se tud določen korak naprej stori. Ja pa zdaj to že tretji poseg oziroma te stvari se lotevamo na več mestih. Eno je uvedba tako imenovanih GERK-ov, ki služijo za ukrepe aktivne kmetijske politike. Pri Zakonu o katastrskem dohodku smo se zopet srečali s to tematiko, in tu se zopet srečujemo z neko kategorizacijo. Mislim, da je to neko področje, ki je predvsem v zakonu o Katastrskem dohodku podhranjeno, mislim, da podcenjeno. Sam vidim konec koncev tudi ta vir, če se ne motim, iz spremembe namembnosti, ki bo tudi namenjen ureditvam teh evidenc. Jaz še enkrat potrjujem stališče, ki ga je Slovenska ljudska stranka izrekla, da podpiramo te napore, ki so v tem zakonu navedeni. Zagotovo nas pa čaka še tehten razmislek. Zato je prav, da tudi gre postopek po tej poti – do zdaj smo opravili to splošno razpravo –, da izkoristimo ta mesec, ki je pred nami, ko preidemo k drugemu branju, da z amandmaji, vlaganjem amandmajev, popravimo to, na kar se je opozarjalo v tem postopku. Stališča, ki smo jih dobili s strani občin in tudi drugih deležnikov v tem postopku, peljejo v to smer, da je treba še nekaj postoriti. Sicer pa, kot sem že dejal, sama usmeritev zakona gre zagotovo v pravo smer.
Hvala lepa. Besedo ima Robert Hrovat. Pripravi naj se Janko Veber.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Jaz sem že prej precej na dolgo in široko obrazložil naše stališče, stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Zdaj se mi je pač porajalo še nekaj vprašanj. Rad bi jih postavil in pričakujem, da se bo minister tudi oglasil in zadeve pojasnil oziroma odgovoril. Dejstvo je, da je ta zakon pravzaprav že tretja verzija. Bilo je veliko veliko usklajevanj okoli tega zakona. Številne pripombe so bile tudi s strani občin. Vem, da se je s Skupnostjo občin precej pogovarjalo, dogovarjalo, vendar pa iz teh pripomb, ki smo jih dobili vsi poslanci in poslanke, izhaja, da je ostalo še kar nekaj odprtih vprašanj, na katere bo pač treba podati odgovore v prihodnjem mesecu, v sklopu samih amandmajev. Dejstvo je, še enkrat moram povedati, nekaj rešitev oziroma večina rešitev je v tem zakonu dobrih, to je dejstvo. In je kar nekaj stvari, ki so povzete po tistem, kar smo tudi v Slovenski demokratski stranki pravzaprav v tem mandatu že dvakrat predlagali. Ampak dejstvo pa je, da me zanima, kaj pomeni: "kmetijska zemljišča so zunaj, znotraj območij naselij in so v skladu z evidenco dejanske rabe kmetijskih, gozdnih zemljišč uvrščena med njive, vrtove, travnike, trajne nasade in druge kmetijske površine". Kaj bo to pomenilo? Ali to pomeni, da če je zdaj, ta trenutek, neka parcela opredeljena za stavbno parcelo, je pa še zmeraj namenska raba, jasno, kmetijska, ali se bo od tega zdaj plačal ta prispevek, ki se na novo uvaja. To je vprašanje. Torej gre za stvari, ki so bile že spremenjene in bodo zdaj za nazaj tisti ljudje, ki so lastniki teh parcel, plačevali ta prispevek. Meni se zdi to v smislu občinskega prostorskega planiranja nesprejemljivo, da bi za tiste parcele, ki so že zdaj opredeljene za zazidljive parcele, pa še zmeraj imajo rabo kmetijsko, da se bo za te parcele plačevalo 10 evrov od kvadratnega metra, pa tudi če gre to za obrobja naselij ali znotraj naselij. Rad bi zelo konkretne odgovore. Ker imam malo časa, še enkrat sam sebe pravzaprav sprašujem, hkrati pa tudi vas, zakaj ne bi stvari obrnili v drugo smer. O tem je govorila že kolegica Alenka in tudi sam prej pri stališču poslanske skupine. Ta prispevek naj plača tisti, ki predlaga spremembo namembnosti, ne pa tisti, ki potem kasneje gradi kot investitor. Jaz verjamem, da so občine stopile skupaj in so se uprle temu predlogu, vem pa, da je bil to prvotni predlog. Prvotni predlog Ministrstva za kmetijstvo je bil točno ta. Zdi se mi nekoliko nenavadno, da se bo zdaj vsakega, ki bo želel graditi, usekalo z 10 evri po kvadratnem metru. Nekaj stvari je, ki jih bo treba v tem zakonu popraviti. V Slovenski demokratski stranki ne zavračamo apriorno tega zakona, pričakujemo pa, da bomo v naslednjem branju oziroma v tem mesecu, ki je na voljo, našli rešitve, ki bodo zadovoljile vse. Vsi smo dobili pripombe Skupnosti občin. Tu imam predloge za 15 amandmajev in se mi zdijo smiselni. Tu bo treba res narediti napor, da bi lahko prišli do nekega zakona, ki bi bil obče sprejemljiv. Kljub temu, da se govori, da je bilo ogromno usklajevanj, da je bil zakon usklajen, pa iz tega izhaja, da zakon kljub vsemu ni bil usklajen. Tako da resnično pričakujem, da bomo zmogli toliko modrosti, da bomo našli neko rešitev, ki bo na koncu sprejemljiva za vse. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Janko Veber.
Hvala. Ohranjanje kmetijskih zemljišč v Sloveniji je zagotovo ena od najzahtevnejših nalog, smo namreč ena redkih držav, ki so se odločile za to, da imajo zelo veliko površin vključenih v Naturo 2000. In ko poskušaš reševati razvojne potrebe, se srečaš z interesom zaščite kmetijskih zemljišč, ko se pa umikaš s kmetijskih zemljišč na obrobje ali pa na gričevnat in manj kvaliteten del zemljišč, trčiš v Naturo 2000 in ob te bruseljske predpise, kjer je še težje urejati vsa aktualna vprašanja, ki jih imaš v domačem okolju. Ukrepi, ki so predvideni v tem zakonu, mislim, da v veliki meri sledijo ravno tem dejstvom, da tudi v tistih skrajnih primerih, ko ne vidimo nobene druge možnosti več, kakor da posežemo v kmetijsko zemljišče, je treba sprejeti tudi tak ukrep, da se za to zagotovi nadomestni denar, s katerim boš poskušal nekje drugje potem tudi to kmetijsko zemljišče nadomestiti. To je, mislim, nujna in logična posledica načrtovanja posegov v prostor. In ta mehanizem, ki je bil danes tudi že nekako predstavljen s te plati, da je nujno, da ga ima pod svojo ingerenco država, je tisti, ki bo omogočal, da se kmetijska politika oziroma zaščita kmetijskih zemljišč tudi izvaja tako, kot je v tem zakonu zapisano. Iskati rešitve na način, da ne bomo nikogar obremenili, ko posegamo v prostor, je pravzaprav misija nemogoče. Vsak poseg v prostor pomeni, da se srečaš s takšnimi in drugačnimi zahtevami in na koncu je treba pripraviti rešitve, ki so najmanj obremenjujoče, najmanj boleče za zaščito vodnih virov ali za zaščito kmetijskih zemljišč, drugih habitatov in nenazadnje tudi, da čim manj motiš nekoga, ki že živi v tisti okolici. Mislim, da bi se v veliki meri izognili vsem tem vprašanjem, če bi resnično dosledno spoštovali Odlok o strategiji prostorskega razvoja, ki smo ga sprejeli v Državnem zboru leta 2004. In še vedno sem osebnega mnenja, da je bil to eden najkvalitetnejših prostorskih aktov, če lahko tako imenujem ta odlok, ki resnično opredeljuje naselja po svojem namenu, mesta in tudi infrastrukturo, ki pelje do vseh teh naselij. In zelo hitro bi se ob upoštevanju tega odloka tudi med seboj dogovorili, ali je potrebna za to, da neko mesto ima status regionalnega središča ali središča nacionalnega pomena, takšna in takšna dimenzija infrastrukture. Potem so že na samem izhodišču vprašanja usklajena oziroma jih sploh ni in se išče samo tisti mehanizem, da posamezni skrbniki urejanja prostora povedo tiste robne pogoje, ki jih je treba spoštovati, da se določena infrastruktura ali investicija v objekte v tistem okolju začne. Velikokrat se zadeve zakomplicirajo ravno zaradi tega, ker poskušamo imeti čim več občin v Sloveniji in poskuša vsaka občina postati najpomembnejša v Sloveniji. In to nam potem povzroča, predvsem pri ohranjanju kmetijskih zemljišč, zelo velike težave. Če zaokrožimo nazaj razmišljanje, zakaj se danes sploh pogovarjamo o tem zakonu, pa vendarle vsi skupaj potem pozabljamo na to, da jutri vendarle lahko pridemo v situacijo, ko enostavno ne bomo imeli zadostne samopreskrbe, ne bomo imeli zadostne proizvodnje hrane. Kaj potem? Potem nam tudi nobeno naselje ne bo pripomoglo k temu, da bomo reševali svoje probleme, ampak bomo odvisni od nekoga tretjega, to pa je situacija, ki je nikakor ne smemo dovoliti. Zato menim, da je ta zakon izjemno dober kompromis med vsemi, ki razmišljajo o razvoju v Sloveniji oziroma, če se posebej opredelimo, tudi o razvoju podeželja. Zagotovo je tudi Ministrstvo za kmetijstvo izjemno zainteresirano, da so posegi v podeželju dovoljeni, kajti nenazadnje je to tudi resor, ki zelo veliko sredstev vlaga v to, da se določene kmetije preoblikujejo oziroma da se jim omogočijo tudi dopolnilne dejavnosti. Za to so običajno tudi potrebni neki dodatni objekti, ki so lahko začasnega ali trajnega značaja. Skratka znotraj same dejavnosti kmetije se pospešuje tudi aktivnosti, ki nekako prinašajo dodatno prihodek. S tem želimo vplivati na to, da se življenje na podeželju ohranja. Pa ne samo to, da se poskuša skrbeti za različne dohodkovne vire pri posameznih kmetijah, gre tudi za to, da Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano skrbi tudi za to, da pospešuje ustanavljanje mikro in malih podjetij na podeželju. Tudi to je eden od tistih ukrepov, kjer je zagotovo treba potem zagotoviti tudi ustrezne prostore, da takšno podjetje lahko deluje. Seveda pa je tukaj potem tisti trenutek, da se v posameznih naseljih ne pogovarjamo o ne vem koliko 100 hektarskih ali več 10 hektarskih površinah za razvoj nekih dopolnilnih dejavnosti ali mikro in malih podjetij, ampak toliko, kolikor lahko ugotovimo, da tisto okolje prenese za to, da ima zagotovljen nek konstanten razvoj. In ta kompromis in to usklajevanje, mislim, da ta zakon dovolj dobro prinaša, ravno zaradi tega, ker bo tudi eden on nosilcev urejanja prostora Ministrstvo za kmetijstvo in bo sprotno sodelovalo pri pripravi prostorskih aktov in se srečevalo z vsemi temi izzivi in vprašanji, ki bodo prihajala skozi strokovne podlage, ki so potrebne za to, da se nek prostorski akt tudi v končni fazi sprejme. Menim, da je vsebina tega zakona v tem trenutku ravno dovolj obširna, če lahko tako rečem, in je bolje, da tega zakona nismo ali ga niso širili na ministrstvu na vsa mogoča odprta vprašanja, kajti potem je zaradi čisto desetega vprašanja na nekem drugem področju težko reševati aktivnosti na drugih resorjih, ki pa so lažje rešljiva. In mislim, da je ta obseg, ki ga danes nujno potrebujemo, da ohranimo kmetijska zemljišča, da tudi, ko je to nujno potrebno pri izgradnji državne infrastrukture ali lokalne infrastrukture, dorečemo mehanizem in pot, po kateri lahko pride do posega na kmetijska zemljišča. To je vse tisto, kar ta hip izjemno potrebujemo, da ne trčimo ob nek zid, od katerega ni koraka naprej. Zakon omogoča dosego razvojnih prioritet, vendar bodo morale biti te prioritete bistveno bolj usklajene in premišljene. Ta zakon pa seveda nakazuje pot, kako priti do teh končnih odločitev, zato ga seveda pozdravljam in mislim, da bo resnično prinesel tudi večjo dinamiko pri razvoju, ne samo pri ohranjanju kmetijskih zemljišč. Hvala.
Hvala lepa. Želi besedo še predlagatelj, minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan? Prosim.
Gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Na začetku dovolite zahvalo, ker skozi vaša, občasno tudi kritična, mnenja veje v bistvu spoznanje, da vsi čutite, da je treba kmetijsko zemljo v Sloveniji zaščititi in da je proizvodnja hrane pomembna. Zahvalil bi se tudi, da ste se odločili, da gre za splošno razpravo, saj tudi nam, ki smo pripravljavci – zdaj ga pripravljamo vsi skupaj –, koristi širša razprava. Mislim, da jo bomo izkoristili zlasti za to, da ponovno povemo Slovencem, da je proizvodnja hrane v Sloveniji potrebna, da je brez kmetijske zemlje ne bo in da jo je treba zaključiti. In tukaj poglejte, kakor ste posamezniki med vami tudi vprašali vmes, zakaj se zakon razlikuje od tiste prve verzije? Odgovor je zelo enostaven. Zato, ker smo prisluhnili potrebi po dodatnih usklajevanjih. Komu pa smo prisluhnili? Stroki, ki je združena v tej skupini, ki skrbi za prostor – odgovorno do prostora. Tam je slovenska stroka, druge stroke nimamo. Če rečemo, da tej stroki ne zaupamo, to je stroka s fakultet, to je stroka planerjev in to je stroka tudi z občin. Druge stroke nimamo. Jaz pa ne pristnem na to, da moramo za tovrstna vprašanja iskati stroko nekje v tretji, četrti ali osmi državi. Toliko moramo imeti samozavesti, da tudi domači stroki zaupamo. In naslednje, kar je pomembno, mi smo se usklajevali z asociacijami, ki predstavljajo občine. Imamo dopise, imamo tudi osebna mnenja s srečanj, ki gredo nekje v to smer, "ministrstvo, hvala, toliko časa, kolikor ste nam ga vi namenili v zadnjih petnajstih letih, ga niso ne na različnih ministrstvih niti na tem ministrstvu, upam, da bo v bodoče na vseh ministrstvih pod katerokoli vlado tako". Da slišim, da so občine nezadovoljne, to je za mene novost. Če res tako govorijo, potem moram reči, da imamo v Sloveniji opravka s shizofrenimi občinami – nekaj govorijo meni, nekaj govorijo vam in nekaj govorijo osmim. In to je potem problem občin ne pa mene in nas. Tisto, kar bi še rad dodatno povedal, gospod Magajna je sicer trenutno odsoten [[...]]tukaj ste. Se opravičujem. Jaz moram reči, da se pa najbolj strinjam z vami – dandanes razmišljati na področju kmetijstva o prostem trgu, o globalnem tržišču, je samo znak, da ne razumemo razmer, v katerih smo. Proizvodnja hrane je najbolj regulirana na področju evropske unije. Tu pri proizvodnji hrane lahko uporabljamo mikroskop, daljnogled ali karkoli podobnega, tisto, česar ne najdemo, je prosti trg. Je samo vprašanje, če se mi odločimo in glasno povemo, da bomo področje regulirali, ali pa si v bistvu s temnimi očali zastiramo pogled. Če pa priznamo, da je to regulirano področje, ga bomo regulirali tako, da bo verjetno Sloveniji tudi v korist. Zakaj finančno nadomestilo? Finančno nadomestilo je moderen vzvod, ki ga uporabljajo evropske države, ki imajo uspehe na temu področju, nekatere ga tudi ponovno uvajajo. Finančno nadomestilo je namenska postavka. Zelo enostaven namen ima. Ker izgubimo hektar zemljišča, ker mi razumemo, da se tudi občine regije in država nekaj pa le morajo razvijati, imamo na voljo dovolj denarja, da s tem denarjem nekje drugje hektar zemljišča vzpostavimo. To je namensko sredstvo in zato ne more del tega sredstva priti na občine, ker potem izgubimo smisel tega sredstva. Potem je bilo vprašanje, ali so izjeme? Poglejte, spoštovane poslanke in poslanci, lahko naredite celotno izjemo, ampak potem ne govorite, da podpirate zaščito slovenske kmetijske zemlje, ker ko bomo imeli prvo izjemo, bomo imeli pa tudi petnajsto. Potem bomo meli zakon, ki ima lep naslov in nobenega učinka. To je možna pot. Se bomo o tem pogovarjali, vendar je to, po mojem mnenju in mnenju tistih, ki zagovarjamo proizvodnjo hrane, v Sloveniji napačna pot. Poglejte, mogoče je bilo dosti vprašanj vmes, jaz moram reči, da se zelo veselim sodelovanja, zlasti na Odboru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, kjer se najbolj operativno ukvarjamo z amandmaji in rešitvami, in tudi kasneje v Državnemu zboru. Tudi mi imamo namen, da, če se kjerkoli, zakon izboljšamo. Kakor sem že v prvotni predstavitvi povedal, dejansko mi nismo ortodoksni. Mi imamo samo cilj. Štiri cilje plus enega sem povedal, če najdemo še boljšo pot ali izboljšano pot, verjemite mi, da jo bomo upoštevali. Zato tudi ni pravilna ugotovitev, da ne upoštevano tudi mnenja opozicije. Samo dovolite dva ali tri primere. Pri zakonu, ki smo ga sprejeli včeraj – in se zahvaljujem za dejansko skoraj popolno soglasje –, sem bil prvi, ki je povedal, da je to nadgradnja zakona, ki ga je pripravil minister Iztok Jarc. To je zakon, s katerim ste podprli promocijo slovenske hrane v korist slovenske proizvodnje hrane. Naslednja zadeva, kar ste, gospod poslanec, povedali, tudi v tem zakonu upoštevamo vaše predloge. Zdaj tudi razumete, da takrat, ko ste predstavili samo en odlomek spremembe zakona o kmetijskih zemljiščih, da smo mislili resno, da tudi tisto, kar vi želite, je tukaj upoštevano, ampak rešujemo več stvari hkrati. In nenazadnje, če pogledate zakon, ki je bil včeraj sprejet, o promociji hrane, nekateri predlogi so se pa upoštevali, četudi ne predlogi Slovenske ljudske stranke. In tudi zato je zakon boljši. Če bomo našili boljše rešitve za ta osnutek zakona, ki je trenutno v obravnavi, verjemite mi, da jih bomo upoštevali. Nismo ortodoksni, iščemo samo boljše rešitve. Vendar, prosim vas lepo, naj ne gremo v smer, da zakon izničimo, kar je zelo enostavno narediti. Zdaj je bilo zelo dosti vprašanj. Ker se bomo o vseh teh vprašanjih verjetno pogovarjali na odborih pa potem tudi na kakšni drugi razpravi, zelo poglobljeno se bomo o tem pogovarjali tudi v ponedeljek v nekaj dosti širši zasedbi, mi dovolite, da samo to povem. Hvala za vse pobude, zelo resno jih bomo pogledali, maksimalno upoštevali z enostavnim namenom, da iz tega zakona naredimo zelo dober zakon. Hvala.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne želi. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v torek, 29. marca 2011, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam 26. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali v ponedeljek, 28. marca 2011, ob 9. uri. Danes zvečer pa čim manj nervoze.