Dobro jutro, kolegice in kolegi. Ura je deset. Četrtek je danes. Na dnevnem redu pa je 1. TOČKA DNEVNEGA REDA izredne seje, to je PREDLOG SPREMEMB PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2003. Prosim vse, ki so v predverju ali v pisarnah državnega zbora, da pridejo v veliko dvorano državnega zbora, če želijo slediti tej 1. točki dnevnega reda. Naj opozorim, spoštovane kolegice in kolegi, da bomo glasovali konsekutivno, se pravi, ko bo točka končana, bomo o njej glasovali, tako da ni mogoče napovedati, kdaj bo glasovanje. Predvidevam, da bi danes državni zbor delal do 18. ure. Če bi med peto in šesto popoldan kazalo, da bi morda s kratkim povečanjem, torej podaljšanjem našega dela, lahko danes zaključili sejo, bom to dal na glasovanje, ob 18. uri, sicer pa bomo nadaljevali jutri ob desetih. Podlaga za tako odločitev je bilo mnenje, da ni izrednih razmer v državi in da državni zbor lahko normalno v skladu z nekaterimi uzancami dela. Glede na specifičen način današnjega dela, se bomo sproti odločali tudi o tem, ali bomo dali odmor ali pa bomo nadaljevali brez njega. Morda odmor za kosilo, tam med eno in drugo uro ali morda pred eno uro. Bomo videli, kako bo tekla razprava. Morda kasneje popoldan, se bi sproti odločali, jaz se bom poskušal medtem, ko bodo kolegice in kolegi, podpredsedniki, vodili sejo, posvetovati z vodje poslanskih skupin. Tako mislim, da lahko nadaljujemo z našim delom. Vse, ki ste prišli, še enkrat lepo pozdravljam, tudi predstavnike vlade. Pred prehodom na odločanje, torej pred prehodom na 1. točko imamo tukaj predlog kolega Jerovška. Ali lahko povzamem vaš predlog? Če bom to storil površno, vam bom dal priložnost, da me dopolnite. Vaš predlog je bil, da zaradi okoliščine, ko imamo vlado v odstopu in ko po vašem mnenju ni velikih razlogov, da bi obravnavali točke, povezane s sprejetjem proračuna v tem tednu, predlagate, da se ta točka preloži na eno izmed prihodnjih sej. Ali želite še enkrat kaj dodati k temu, kar sem povedal, kolega Jerovšek? Prosim. Potem bom vprašal vodje poslanskih skupin, če želijo s 3-minutnimi razpravami povedati svoja stališča. Imate besedo, kolega Jerovšek.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Korektno ste povzeli moj predlog in vztrajam, seveda pa tudi naša poslanska skupina, da je v tem trenutku, ko imamo zgolj vlado v odstopu, ko nimamo niti finančnega ministra, neokusno razpravljati o proračunu za dve prihodnji leti. Tu bodo v vlado prišli novi ministri, povsem drugi ljudje, ki bodo pravzaprav tudi nezavezani za izpolnjevanje takega proračuna, zato ni odgovorno, ne do naših državljanov, predvsem pa ne do politične prakse v Evropi. Kaj takega se v Evropi ni zgodilo po mojem mnenju in se tudi ne zgodi v normalni državi. Sprejemanje proračuna v takšni situaciji je nelogično, nedopustno in meji na farso. Predvsem pa je problem to, ker je bilo to dejansko planirano stanje. Točno se je vedelo, kaj se bo zgodilo, in se tega ni skušalo preprečiti. Proračun moramo sprejeti, ko bomo imeli efektivno vlado, ki bo lahko stala za svojimi odločitvami in za svojimi predlogi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Že včeraj sem opozoril na to - to je bil tudi imperativ na kolegiju, ko smo se pogovarjali o načrtu dela v decembru, da naj bi bil po zakonu proračunski sveženj sprejet do 1. januarja. Včeraj sem po vašem nastopu, kolega Jerovšek, tudi po zaprosilu nekaterih naših kolegov prosil sekretarko naše zakonodajno-pravne službe, da mi pismeno zapiše danes zjutraj, ali so pravnoformalno pogoji, da državni zbor ob pripombah, ki ste jih navedli, lahko odloča o svežnju proračunskihpredlogov ali ne. Mnenje sekretarke Bitenčeve imam pred seboj, dal ga bom tudi na klopi vsem vam. Njegovo sporočilo je, da s pravno formalnih vidikov ni zadržkov, da vlada v pristojnosti, ki jo ima, ne bi mogla sodelovati v razpravi v državnem zboru ob sprejemanju proračuna, ker je bil predlog proračuna poslan takrat, ko je imela vlada, ki je zdaj v odstopu, polne pristojnosti. Tako da je zdaj predlog, da bi premaknili to točko na eno izmed prihodnjih sej, čisto politična odločitev, o kateri se bo torej odločil državni zbor z glasovanjem. Želi še katera od poslanskih skupin obrazložiti svoj glas? Glasovali bomo o predlogu kolega Jerovška. Prosim, dr. Bajuk, poslanska skupina Nove Slovenije [[tri minute]] .
Hvala lepa, gospod predsednik. Odločno podpiramo predlog kolega Jerovška iz Socialdemokratske stranke, ker tudi ocenjujemo, da smo danes, v teh tednih, v naši državi v nekem posebnem položaju. Poseben položaj je v tem, da imamo vlado v odstopu, da nimamo še sestavljene vlade. Gospod mandatar, ki je bil včeraj potrjen v državnem zboru, še ni predstavil, kolikor je nam znano v opoziciji, sestave svoje predlagane vlade. Torej imamo nek poseben položaj. In ne samo, kar se tiče vlade pri nas na Slovenskem, imamo poseben položaj tudi, kar se tiče Evropske zveze in tega shoda na Danskem. Danes tudi časopisi pišejo, kaj pa to pomeni, da imamo kar tri predsednike v odstopu, eden ja, eden ne, tam nekje na sredi smo. Dejstvo je, da to ni resno. In nič hudega se ne bi zgodilo, če bi se odločili, da hočemo biti res državni zbor, ki odgovorno stopa v dialog z vlado za ključni dokument, kot je proračun za dve leti. Proračun za dve leti - torej, to je obdobje, ki ga bo imela ta nova vlada, ki bo izvoljena v prihodnjih dneh. Gospod predsednik, slišal sem vaše besede, da je naša zakonodajno-pravna služba ugotovila čez noč, da ni pravnoformalnih razlogov za to. Ja, mogoče. A vendar zdrava pamet pa le pravi, da če bomo mi danes to obravnavali, da dejansko govorimo sami sebi, da ni mogoče dobiti odgovorov na naša vprašanja, ker jih tudi sicer ne morejo dati. In kaj se bo zgodilo? Ja, potrdili bomo, ta naša skupščina tukaj - to besedo sem namenoma uporabil - bo sicer potrdila in bo še vnaprej delovala v nekem avtomatizmu, ki je postal značilnost obravnavproračuna v naši državi. Delati moramo odgovorno, prevzeti moramo vlogo, ki jo ima s političnega in ustavnega vidika ta državni zbor, in ne smemo pristati na to, da bi govorili v prazno, in ne nazadnje tudi iz spoštovanja do nove vlade. To pa rečem z vso odgovornostjo, dobro veste, da smo v Novi Sloveniji odločno v opoziciji, a vendar se nam zdi popolnoma neumestno, da bomo danes sprejeli proračun, ko ga pa nova vlada mora spremeniti. Saj smo slišali včeraj gospoda mandatarja, kako bo spremenil takšne indrugačne stvari. In kaj se bo zgodilo? Januarja meseca bomo imeli po hitrem postopku, brez vsake debate, kot se to dogaja vsak dan pri nas zdaj v delovnih telesih, pa bomo spremenili proračun in bomo še naprej odobravali vse, kar bo prišlo k nam. Hvala lepa.
Glejte, mislim, da je pomembno za tiste kolegice in kolege, ki niso sodelovali na seji kolegija, vedeti, da smo se o vprašanjih pristojnosti vlade v odstopu posvetovali. Ne čez noč, že takrat je gospa sekretarka zakonodajno-pravne službe povedala svoje stališče, da s pravnoformalnega vidika ni zadržkov, da bi v tem času obravnavali sveženj proračunskih zakonov. Tudi ko smo se pogovarjali na vaš predlog oziroma na predlog spoštovanih kolegov iz opozicije, da imamo poslanska vprašanja in pobude, je bilo stališče, da imajo ministri v odstopu dolžnost priti sem in odgovarjati na vprašanja. Glede teh vprašanj smo se torej posvetovali že prej. Ker pa je bilo včeraj znova nekaj dilem, sem prosil gospo sekretarko, da to svoje mnenje zapiše tudi pismeno, in dobili ga boste na klopi. Kolega Peče želi besedo.
Spoštovani navzoči! Navkljub dejstvu, da je akt o proračunu pripravljen s strani vlade Republike Slovenije, ne izpolnjuje tiste osnovne norme, to je, da bi njegove določbe bile resne in dobronamerne za razvoj Republike Slovenije. Zato se nam v okviru Slovenske nacionalne stranke poraja vprašanje, in sicer, če je vlada Republike Slovenije v imenu gospoda Bandlja in nekaterih vladnih poslancev dejala, da bi se rada izognila institutu poslanskih vprašanj, pobud in vprašanj, ker vlada nima pristojnosti odgovarjati, ker se ministri v odstopu ne smejo dotikati teh stvari, pa vas, gospod predsednik, sprašujem, ali je potem smiselno, da se ukvarjamo z državnim proračunom, torej s tistim najpomembnejšim aktom, ki dejansko kroji vso usodo. Torej očitno poslanci in poslanke ne bomo našli nobenega sogovornika v vladi, če vlada ne najde sama sogovornikov niti v okviru instituta pobud in vprašanj. Verjetno se vsi strinjamo, da je seveda institut poslanskih pobud in vprašanj veliko manj pomemben, kot je državni proračun. Če se vlada Republike Slovenije tega zaveda in teži k takemu delovanju, da bi se v tem trenutku, torej vlade v odstopu, izognili pobudam in vprašanjem, zakaj potem veliko pomembnejši akt dajete v sprejem državnemu zboru. Zgolj iz dejstva, da bi pač radi nam, mogoče komu v tujini, "zablefirali" in rekli: "Proračun v Sloveniji pa je sprejet oziroma je v osnovni fazi sprejet". Toda namen proračuna je ja v njegovi dolgoročnosti. S takim načelom dela, smo v Slovenski nacionalni stranki prepričani, da ne bomo zagotovili nobene dolgoročnosti. Niti tiste ne, da bi veljala vsaj 6 mesecev. Ravno iz tega razloga, zaradi resnega pristopa k obravnavi javnih financ v naši državi bomo v okviru Slovenske nacionalne stranke oziroma poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke podprli predlog kolega Jerovška. Hvala.
Želi še katera od poslanskih skupin besedo, sicer bom predlog kolega Jerovška v skladu s 74. členom poslovnika, da se točka preloži na eno izmed naslednjih sej, dal na glasovanje. Ta predlog kolega Jerovška, da to točko preložimo na eno izmed prihodnjih sej, dajem na glasovanje. Smo sredi glasovanja. Navzočih nas je 65. 22 za, 40 proti. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da ta predlog ni bil sprejet. Državni zbor lahko preide na obravnavo predloga sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2003. Predlog sprememb je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade, ki bo predstavil predlog sprememb proračuna [[...]]Prosim, kolega dr. Bajuk. Proceduralno? Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Na podlagi poslovnika in glede na to, kar se je ravnokar odločil državni zbor, sicer proti naši volji, bi prosil pol ure odmora za posvet. Hvala lepa.
Ta hip nismo pred odločitvijo, zato vam odmora ta hip ne morem dati. Vsekakor vam ga bom dal, preden bomo šli na prvo odločitev danes. Zdaj prosim predsednika odbora za finance in monetarno politiko, pardon, najprej ministra v odstopu, mag. Ropa, če želi besedo. Prosim. Potem pa predsednik odbora za finance. Imate besedo, gospod minister v odstopu.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, cenjeni predsednik državnega zbora. Pred nami je zaključno dejanje pri sprejemanju predloga sprememb državnega proračuna za leto 2003 in dopolnjenega predloga proračuna za leto 2004, ki ga je na svoji seji 14.11. potrdila vlada Republike Slovenije. Dovolite mi samo kratek povzetek oziroma pregled osnovnih rešitev, glede na to, da je bila detajlna predstavitev spremembe proračuna 2003 in proračuna 2004 že predstavljena v državnem zboru. Tako bom samo nekatere osnovne parametre predstavil in pa seveda tudi nekatere značilnosti predlaganih sprememb v dopolnjenem predlogu proračuna za leto 2004. Spoštovani! V naslednjih dveh letih bo naša država postala predvidoma članica Nata in Evropske unije. Spremembe, ki nas tam čakajo, bodo seveda se dotaknile vseh plasti našega življenja. Kar se tiče proračuna, bodo spremembe povzročile tako neposredne kot posredne posledice, od načina priprave, postavljanja ciljev, obsega sredstev za nekatere naloge, do samega izvrševanja in nadzora proračuna. V tem smislu seveda predstavlja večji mejnik vstop v Evropsko unijo, s katero prav sedaj zaključujemo tudi pogajanja o finančnem paketu za obdobje 2004 do 2006. Prav kmalu po vstopu pa nas že čakajo pogajanja o finančnem paketu za obdobje 2007/2013. V nadaljevanju bi vam rad pojasnil samo temeljne principe, ki jih je vlada upoštevala pri pripravi predloga proračuna za obe leti. Sestojijo se iz treh med seboj povezanih pravil. Prvo pravilo je, da tekoči odhodki proračuna, ki vključujejo tako zakonske kot tudi pogodbene obveznosti države, morajo biti pokriti s tekočimi prihodki proračuna. Če je tekočih prihodkov več od odhodkov, se presežek lahko nameni za investicijske odhodke. Novo neto zadolževanje države se nameni le za financiranje investicijskih odhodkov, ne pa tudi za financiranje tekočih odhodkov. To pravilo je poznano pod nazivom zlato fiskalno pravilo. Tretje pravilo pa je varovalka pred prevelikim zadolževanjem in pravi, da se država lahko zadolži za financiranje investicijskih izdatkov le do nivoja, ki ne povečujejo javnega dolga, merjenega kot delež v bruto domačem proizvodu. Države, ki jim uspeva, da na daljši rok ne kršijo navedenih fiskalnih pravil, imajo praviloma zdrave oziroma vzdržne javne finance in javni dolg je absoluten. V znesku lahko sicer narašča, v relativnem pada. Kot že rečeno, se je tudi slovenska vlada odločila, da se bo pri pripravi proračuna za naslednji dve leti držala teh navedenih pravil. Kar se tiče predloga sprememb proračuna za 2003, je v tem letu realizacija tekočih prihodkov ocenjena v višini 1.373 milijard tolarjev, tekoči odhodki, ki vključujejo tudi subvencije, pa v višini 1.293 milijard. Presežek tekočih prihodkov nad odhodki bo v tem letu znašal celih 80 milijard SIT in se bo v celoti namenil za financiranje investicijskih odhodkov. Še več, ker bodov tem letu za financiranje primanjkljaja bilance prihodkov in odhodkov porabljena sredstva, ki se nahajajo na računih države, bo obseg neto zadolževanja znašal 37,8 milijard tolarjev, kar je seveda manj od predvidene porabe sredstev za investicije, ki pa znašajo 155,7 milijard. Dopolnjen predlog proračuna za leto 2004 v tem smislu predvideva, da bodo tekoči prihodki proračuna znašali 1.477 milijard, tekoči odhodki pa 1.393. Presežek tekočih prihodkov nad odhodki bo tako znašal 84,2 milijardi. Skupni znesek investicijskih odhodkov pa bo znašal 165 milijard in znesek neto zadolžitve 57. Spoštovane poslanke, poslanci, ugotovimo lahko, da bo vodenje relativno omejevalne politike javnih financ, privedlo v naslednjih dveh letih do znižanja stanja dolga ožje države, merjenega kot delež v bruto domačem proizvodu. Dolg, ki naj bi konec leta znašal 27,9% BDP, bo predvidoma konec leta 2003 znašal 26,1% BDP, 2004 pa 25,2. V dveh letih se bo ožji dolg države v skladu s projekcijo znižal za 2,7 odstotnih točk. S tem bo zagotovljena stabilnost financ in seveda pripravljenost Slovenije pred vstopom v Evropsko unijo. V tem kontekstu je potrebno poudariti tudi to, da se je vlada s predlogoma proračuna za naslednji dve leti zavezala k vodenju skupaj z Banko Slovenije trše protiinflacijske politike, ki naj bi v naslednjih dveh letih znižala povprečno stopnjo inflacije najprej na 5% in potem na okoli 4,5 v 2004. Nižja inflacija je pomembna iz več razlogov. O tem smo širše že včeraj govorili, zato ne bi posebej razlagal. Odbor državnega zbora za finance in monetarno politiko je kot matični odbor ob obravnavi predloga proračuna za leto 2004 ugotovil, da nekateri vloženi amandmaji pomembno izboljšujejo strukturo predlaganih proračunskih odhodkov v programskem in ekonomskem smislu. Vladi Republike Slovenije je zato naložil, da vložene amandmaje, stališča, predloge ter sklepe delovnih teles prouči in jih ustrezno upošteva pri pripravi dopolnjenga predloga proračuna za leto 2004. Vlada je na svoji seji 14.11. sprejela besedilo dopolnjenega predloga, ki smiselno povzema vsebino teh amandmajev, stališč, predlogov in sklepov. Po ponovni proučitvi predloga proračuna smo se v vladi strinjali, da je v dopolnjenem predlogu proračuna potrebno povečati nekatere izdatke, zlasti za izobraževanje, kulturo in seveda investicije. Vlada tako ugotavlja, da se s predlaganimi spremembami predloga proračuna za leto 2004 tudi na osnovi teh dopolnil, danih na matičnem odboru, in upoštevanjem teh dopolnil izboljšuje programska in ekonomska struktura predlaganega proračuna. S sprejetjem predloga proračuna za leto 2004 se delo na oblikovanju dokončne verzije proračuna seveda še ne bo končalo. Vlado in vse nas čaka še obilo naporov pri pripravi proračuna, ki bo vključeval tudi finančne tokove z evropskim proračunom. Za vse nas bo to seveda nova izkušnja, na katero se vlada intenzivno pripravlja že nekaj let in šele tedaj se bo v praksi potrdilo, če so bile priprave dobre, kje so slabosti in kaj bo treba še storiti, da bi bili rezultati optimalni v proračunskem smislu. Ocenjujemo, da bo v prvem obdobju polnopravnega članstva v Evropski uniji prek 80% celotnega obsega prispevkov Slovenije v proračun Evropske unije neposredno odvisno od obsega in ocenah bruto nacionalnega dohodka. Že aprila naslednje leto bo morala Slovenija v Bruslju uradno napovedati rast bruto nacionalnega dohodka za leto 2004. Ta bo potem služila za določitev našega prispevka v evropski proračun. Vlada se zaveda, da bo prehod na relativno nov način financiranja razvojnih projektov z namenskimisredstvi skupne kmetijske politike strukturnih in kohezijskega sklada zahteval nove organizacijske prijeme v delovanju nekaterih ministrstev in vlade kot celote, deloma nov način planiranja finančnih tokov, priprave izvrševanja proračuna ter nadzora izvrševanja proračuna. Deloma bo novonastalim razmeram potrebno prilagoditi tudi zakon o javnih financah. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani predsednik! Predlagam, da predlog sprememb proračuna za leto 2003 in dopolnjen predlog proračuna za leto 2004 sprejmete, saj predstavljata po našem mnenju, dobro osnovo za uspešno delo v prihodnjem obdobju. Hvala.
Hvala lepa vam. Kot sem prej napovedal, zdaj prosim predsednika odbora za finance in monetarno politiko, kolega Cirila Pucka, da predstavi poročilo odbora. Prosim kolega, predsednik odbora, imate besedo.
Hvala lepa gospod predsednik. Spoštovani predstavniki, predstavnice vlade, kolegice in kolegi! Predlog sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2003 je odbor državnega zbora kot matično delovno telo obravnaval na svoji seji, dne 10. decembra tega leta. Pri tem smo pri svoji obravnavi imeli kot gradivo tudi mnenja 13-ih zainteresiranih delovnih teles, ki jih ne bi posebej navajal. Razpravljali smo o 51-ih vloženih amandmajih, kvalificiranih predlagateljev, se pravi poslancev poslanskih skupin, komisije za odnose Slovencev v zamejstvu in po svetu ter odbora za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, kot zainteresiranih delovnih teles. V splošni razpravi so člani odbora podali različna mnenja, izpostavili nekatera vprašanja in izrazili določene pomisleke v zvezi s predlaganimi spremembami proračuna Republike Slovenije za leto 2003. Tako je bilo izraženo mnenje, da se zaradi vpetosti in odprtosti Slovenije v mednarodno okolje nahajamo v negotovi situaciji, kar izpričujejo različni podatki o rezultatu oziroma napovedih gospodarskih gibanj. Posledično se zdi, da je proračun zastavljen preko okvirov dejanskih zmožnosti financiranja, zato bi bila na mestu previdnost, zlasti na odhodkovni strani proračuna. Po izraženem mnenju bi bilo potrebno obrazložiti, katere konkretne ukrepe namerava na tem področju sprejeti vlada. Problematično je zlasti področje inovativnih podjetij, ki bi se ukvarjala z visoko tehnologijo, saj se zaradi administrativnih ovir sredstva za raziskave in razvoj le težko zagotavljajo. Ob sprejetem programu ukrepov za promocijo podjetništva in konkurenčnosti bi bilo za sanacijo stanja potrebno okrepiti koordinacijo med ministrstvi, sodelovanje javne uprave ter poslovnega sektorja in primerno povečati proračunsko stimulacijo. Na podlagi dosedanje proračunske strukture se bistveno premalo sredstev namenja regijam. Neustrezno je oblikovanje prek razreza po ministrstvih s tem, da imajo regijske razvojne agencije kot iniciatorji strateških razvojnih in izvedbenih programov za njihovo izvedbo premalo sredstev. Zato bi bila po mnenju razpravljalcev na mestu sprememba proračunskega koncepta za oblikovanje regionalne razvoje politike o regijah. Pereča so še vprašanja proračunskega primanjkljaja in vzporednega zadolževanja ob opaznem upadu gospodarske rasti. Poleg rasti potrošnje so evidentne visoke povprečne plače v opaznem nesorazmerju z izkazom gospodarske rasti. Poleg tega je vprašljiva predstavitev optimističnih napovedi glede namenskih sredstev za regionalni razvoj, ki še niso bila realizirana. Na vse te oziroma tudi druge opazke oziroma mnenja iz razprave je podala ustrezne odgovore predstavnica predlagatelja, državna sekretarka, predvsem na tista vprašanja, ki so povezana z davčnim dolgom, v zvezi s kupnino in porabo le-te od prodaje Nove Ljubljanske banke. Prav tako je odgovorila na vprašanja, ki so bila povezana s proračunskim primanjkljajem. V nadaljevanju je odbor prešel h konkretni razpravi o posameznih vloženih amandmajih in pri tem sprejel naslednje odločitve. Odbor je podprl amandmaje, ki jih bom v nadaljevanju na kratko navedel, in sicer: spremembo proračunske postavke oziroma prenos z dejavnosti državnega zbora, povezano s sofinanciranjem političnih strank, na proračunskega uporabnika generalni sekretariat vlade; nadalje, amandma, ki povečuje sredstva pri uradu za slovenski jezik, na podprogramu ohranjanje slovenskega jezika, predlagatelja poslanske skupine Nove Slovenije; potem povečanje sredstev z amandmajem pri upravi Republike Slovenije za zaščito in reševanje, ministrstva za gospodarstvo, podprogram posebni ukrepi regionalne politike, in še nekatere druge, ki jih posebej ne bi navajal. Predlagam, spoštovane kolegice in kolegi, da državni zbor podpre vse amandmaje, ki jih je podprlo matično delovno telo, in štiri amandmaje, ki jih je odbor na osnovi vloženih amandmajev kvalificiranih predlagateljev povzel in jih vložil kot amandmaje odbora. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod predsednik odbora. Zdaj bomo poslušali stališča poslanskih skupin. Najprej dajem besedo kolegu Kebriču, v imenu poslanske skupine DeSUS, za njim kolegu Pečetu, v imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Najprej kolega Kebrič.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovani gospod minister v odstopu, s sodelavkami in sodelavci, spoštovane kolegice in kolegi! V poslanski skupini [[...]]
Malo glasneje, kolega Kebrič, slabo se sliši. Ostale pa prosim, da dajo mir v dvorani. Prosim, kolega Kebrič.
V poslanski skupini se zavedamo odgovornosti ob sprejemanju spremembe proračuna. Zavedamo se tega, da je sprememba potrebna. Običajno je razlog za spremembo lahko subjektiven, da je nekdo napačno nekaj predvideval, planiral, ali pa objektiven, če so nastopile različne drugačne okoliščine, ki narekujejo drugačen proračun, drugačne postavke. Menimo namreč, da je bistvo problema v glavnem v objektivnih razlogih. Tako na eni strani pozdravljamo, z ozirom nadejstvo, da je priliv v državni proračun manjši, kot je bilo načrtovano, na drugi strani pa seveda moramo, če nočemo povečati določenega primanjkljaja, enako zmanjšati postavke, ki zahtevajo odhodke iz državnega proračuna. V poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije bomo podprli tiste amandmaje, ki jih je sprejelo matično delovno telo in bom povedal zakaj. Sodelujemo v tem odboru in smo imeli možnost svojih predlogov in pripomb dajati tam. Zato menimo, da je določen filter, oprostite temu izrazu, to matično delovno telo, saj ko je množica amandmajev, ki smo jih proučevali, narekovala, če bi vse sprejeli, potem bi določene postavke proračuna celo prišle v minus, saj mnogi amandmaji zahtevajo od ene in iste proračunske postavke, ki nititako velika ni, kot so zahteve po določenih amandmajih. Zato menimo, da sicer vsak zagovarja določeno področje, pa ne bom hudoben, da bi rekel tudi lokalpatriotistično, z ozirom na potrebe svoje okolice, da se volivcem bolj prikupi, saj čas prihodnjih volitev ni več daleč. Zato menimo v poslanski skupini, da je prav, da je bila izvršena določena analiza amandmajev, da je bilo dovolj možnosti v matičnem delovnem telesu zagovarjati ali izpostavljati določene probleme in s tem v zvezi tudi zahteve po rebalansu določenih postavk. Naj zaključim s tem, da v naši poslanski skupini bomo glasovali predvsem in izključno za tiste amandmaje, ki jih je podprlo matično delovno telo. Hvala za vaše poslušanje.
Hvala, kolega Kebrič. Zdaj vabim k mikrofonu kolega Pečeta, predstavil bo stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Za njim bo dobil besedo kolega Vizjak, za predstavitev stališč poslanske skupine Socialdemokratske stranke. Najprej kolega Peče. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani navzoči. Osnovno nestrinjanje z aktom o proračunu smo v Slovenski nacionalni stranki podali že ob obrazložitvi predloga, ki ga je podal v obravnavo gospod Jerovšek. Torej okoli resnosti in pa okoli kredibilnosti, po eni strani vlade Republike Slovenije, po drugi strani obstoječe vlade, torej vlade v odstopu in po tretji strani tega državnega zbora, ki se po eni strani izogiba razprave o pobudah in vprašanjih, ker pravi, da odgovori vlade ne bi bili kredibilni, po drugi strani pa hoče na vsak način opraviti razpravo o državnem proračunu, za kar pa se naenkrat po njihovem mnenju najde popolna kredibilnost. Javna finančna politika v naši državi. Verjetno je samo iz poročila starega predsednika vlade in pa novega predsednika vlade zaznati neke vrste optimizem in pa neke vrste samohvale, češ, da smo v tej naši državi v zadnjem obdobju dosegali na vseh področjih neke vrste napredek in ta neke vrste napredek se ne odraža v majhnem temveč v velikem napredku. Dejstva in pa življenje v naši državi po naši oceni govori drugače. Govori izključno oziroma postavlja trditve tako starega kot novega predsednika vlade na laž. To pomeni, da se javni dolg povečuje, da inflacija kljub poskusom zaustavitve narašča, da finančno ministrstvo iz meseca v mesec zadolžuje našo državo na novo, in to izključno za tekoče potrebe naše države in da se obveznice množijo do te mere, da bomo kmalu pri številki RS 100. Kar se tiče pa konkretno akta, ki ga imamo pred sabo, proračuna Republike Slovenije, pa smo se v Slovenski nacionalni stranki posebej osredotočili predvsem na strukturo, in sicer na strukturo prihodkov. Verjetno se vsi skupaj zavedamo dejstva, ki smo v tej dvorani, da bi odjemalce za finančna sredstva iz državnega proračuna našli v vsakem mestu, v vsaki občini, in da bi bil vsak, ki se bolj ali manj ukvarja z državno upravo, posredno ali neposredno, bil pripravljen ta finančna sredstva odvzeti. Nas skrbijo dejansko prihodki, tista denarna sredstva, ki jih ta država pobere, da potem lahko razpolaga, po naši oceni negospodarno, s temi sredstvi. Predvsem kar se tiče konkretno davčnih prihodkov. Še zmeraj se nadaljuje tradicija nadaljevanja, povečanja davčnih prihodkov v okviru vseh prihodkov. Tudi če pogledamo v predlog sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2003, vidimo, da davčni prihodki, prihodki iz tega naslova po predlogu sprememb znašajo 1270 milijard slovenski tolarjev od skupaj 1394 milijarda. To pomeni, da v tej državi v okviru izvršne veje oblasti ni možnosti oziroma ni sposobnosti finančna sredstva pridobiti vsaj iz tistih virov, tako imenovanih nedavčnih virov. Izza te govornice gre lahko po naši oceni utemeljena kritika na Vlado Republiko Slovenije, saj mislim, da so vse lokalne skupnosti, občine v pogledu strukture proračuna neprimerno kvalitetnejše, kot je slovenska vlada. Če se vprašamo, zakaj oziroma zakaj je tako, je seveda odgovor zelo enostaven. Najlažje in po naši oceni najmanj kvalitetno je proračun polniti in pa s tem zagotavljati denarna sredstva za odjemalce izključno skozi fiskalno politiko. Kot vemo, je ta državni zbor na predlog finančnega ministrstva v preteklih obdobjih kar nekajkrat povečeval različne davke, da bi v državo dobili tista denarna sredstva, ki se po drugi strani negospodarno trošijo, ki se trošijo po eni strani po politični liniji, po drugi strani pa za, po naši oceni, zelo čudne nakupe, naj si bo okoli premičnih ali nepremičnih stvari. Če pogledamo indeksacijo vseh glavnih kontov v okviru davčnih prihodkov iz realizacije 2001 do predloga sprememb 2003, vidimo, da je ta indeksacija veliko višja, kot je bila rast inflacije v tem obdobju, da ne gre za navadno indeksacijo iz leta v leto, ampak da ta država, ne samo da nadaljuje s tradicijo osiromašenja ljudi, pravnih in pa fizičnih oseb, temveč da to tradicijo šenadgrajuje z vedno večjo obremenitvijo. V okviru davčnih prihodkov, ki mislim, da bi morali biti osnova, najsi bo za razpravo ali sestavo proračuna, pa je smiselno povedati, kar smo sicer v času preteklih proračunov in pa različnih sprememb teh proračunov v Slovenski nacionalni stranki poudarjali, to je nastop tako imenovanega Lafberjevega fenomena. Država ne more vedno računati, da se bodo prihodki države povečevali, če bomo davčne stopnje poviševali. To do neke meje sicer drži in gresta navzgor, tako davčne stopnje kot davčni prihodki. Toda ko prekoračimo tako imenovano Lafberjevo točko, v tistem trenutku, ko pridemo do osiromašenega potencialnega davkoplačevalca, se zgodba seveda ne odvija več tako naprej, kot bi hoteli. Je pa res, da dokler se ne pride do točke, je to najlažji, a žal najslabši ukrep, ki se ga v praksi poslužuje slovenska vlada. To se nam zdi sporno, posebej gledano iz dejstva, ki nam ga je predstavil tudi varuh človekovih pravic ob svoji prestavitvi. To je, da vedno več ljudi, po nekaterih podatkih skoraj 300.000, živi na pragu revščine in da le 8.000 ljudi ima mesečne prejemke nad dva milijona slovenskih tolarjev. Torej delamo razkorak v družbi vedno večji. Toda davčno jih obremenjujemo. V Slovenski nacionalni stranki se nam zdi to popolnoma nesmiselno in bi morali pristopiti k strukturi v drugačnem pogledu. To je to, da bi vlada Republike Slovenije, finančno ministrstvo in pa vse institucije, ki sodelujejo pri pripravi tega akta, dali poseben poudarek oziroma močnejši poudarek na nedavčne prihodke. Včeraj sem gledal v magnetogramske zapiske preteklih sej, kjer se na veliko obljubljajo prihodki iz koncesije iz naslova tretje generacije. Prav tako smo včeraj gledali prihodke od dobička javnih podjetij, a kaj, ko ti ne zasledujejo cilja nedavčnih prihodkov zaradi že znane strukture pravne oblike teh podjetij, po eni strani d.d., kapitalska družba, po drugi strani javno podjetje, zakona o javnih gospodarskih družbah, ki v osnovi govori, da so ta podjetja zagotavljajo izključno javni interes in da jim dobiček ni prioriteta, v primerjavi s tistimi, z oznako kapitalske družbe d.d. V nekaterih lokalnih skupnostih, mogoče le v poduk ministrstvu za finance, predstavljajo torej prihodki iz naslova koncesij, najsi bodo direktne ali indirektne, nekajkrat večje zneske, kot bi jih morali v Republiki Sloveniji oziroma na državnem nivoju. Kar se tiče še zadnje kritike oziroma zadnje omembe vredne kritike temu proračunu, ker kritičen je celoten proračun in zato ga v celotnem pogledu tudi ne bom sprejeli, je seveda vprašanje zadolževanja. V Slovenski nacionalni stranki trdimo, in tu prosim, da ovržete, če le lahko, to našo trditev, da se naša država Republika Slovenija pod vodenjem te garniture zadolžuje za tekočo porabo; da je zadolževanje tako na mednarodnih trgih kakor znotraj, v tem trenutku gre zgolj za pokrivanje trenutnih potreb slovenske vlade. Toda vsako zadolževanje, pa naj bo odgovor, da so obveznice po toliko manjši obrestni meri in da je to eden izmed kvalitetnih učinkov slovenske vlade oziroma aktivnosti slovenske vlade, se pač moramo zavedati, da nekoč, v nekem obdobju, najsi bo pet, sedem, dvanajst, ne vem kolikšna obdobja vse imajo slovenske obveznice, bo pač treba vrniti tako glavnico kot obresti. Ne verjamem, da bomo dolgo našli odjemalceteh obveznic po vedno nižji obrestni meri. Nekoč se bomo morali srečati z dejstvom, da kar se izposodi, se bo moralo tudi vrniti. Torej, gospe in gospodje, že v tem trenutku je tega dosti preveč, da bi lahko Slovenija vrnila. Javni dolg, če ga pogledamo na prebivalca, na vsakega prebivalca, ne izključno na polnoletnega, temveč na vsakega, presega 700.000 slovenskih tolarjev. Samo v obliki obveznic vlade Republike Slovenije je ministrstvo za finance zadolžilo v tem letu za prek 55.000 slovenskih tolarjev vsakega državljana in državljanko Republike Slovenije. Zdi se nam prav tako ponižujoče s strani nekdanjega finančnega ministra, da tu pred vklopljenimi TV kamerami govori, da bo z veseljem pojasnil javni dolg in obveznice, če ga bo državni zbor na to pozval. Potem pa njegovi isti poslanci, ob možnosti glasovanja o tem, da bi uvrstili javni dolg in obveznice, glasujejo proti. Dokler se bo nadaljevala ta farsa, da bo minister ali pa predstavnik Liberalne demokracije v vladi govoril - in še včeraj je govoril da bo z veseljem za to govornico ali na matičnih delovnih telesih pojasnil določene dileme v okviru javnih financ, potem pa, ko damo to na glasovanje v državni zbor, državni zbor reče, ne, tega nočemo slišati. Mislim, da je to ena izmed osnovnih kritik delovanja glavnega akterja na področju javnih financ. Javne finance v naši državi so zaskrbljujoče. Kakorkoli bo kdo poskušal predstaviti ta proračun kot dobro popotnico, moramo vedeti, da ravno v okviru tega proračuna je bilo že kar nekaj sprememb in da jih še nekaj bo. Torej govoriti o tem, da dajemo proračunskim uporabnikom zeleno luč za njihovo planiranje, zaradi tega, ker bodo pač vedeli, kaj jih čaka v bodočih letih, je farsa. Mi bomo te številke na predlog vlade Republike Slovenije do tistega trenutka še kar nekajkrat spremenili. V Slovenski nacionalni stranki, tako kot do zdaj, ravno zaradi tega, ker je povsem isti sistem sprejemanja in pripravljanja proračuna, tega ne moremo podpreti, ker nočemo sodelovati pri tej tako imenovani javnofinančni farsi ali krizi, kakorkoli hočete. Hvala.
Hvala lepa vam, kolega Peče. Mag. Vizjak bo predstavil stališča poslanske skupine Socialdemokratske stranke, za njimi kolega dr. Andrej Bajuk, za poslansko skupino Nove Slovenije.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik državnega zbora, spoštovani predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Razprava o proračunu za leto 2003 ali tudi za katerokoli drugo leto, ki prihaja, brez neke resne makroekonomske analize oziroma brez vpetosti v neka gibanja na tem področju, je zelo, bi rekel, dvorezne. Mislim, da bi razprava o proračunu morala vsebovati tudi resno makroekonomsko analizo. Proračun mora odsevati neko politiko stabilizacije nekaterih neugodnih makroekonomskih trendov. Žal pa opažamo, da ta proračun ne odgovarja na nekatera ključna vprašanja na tem področju. Iz proračuna bi tudi morala jasno odsevati politika vlade, to se pravi trendi in prioritete, ki si jih je vlada zadala prihajajočem obdobju. Ne nazadnje smo iz govora dosedanjega finančnega ministra in novega predsednika vlade lahko razbrali celo kupico poudarkov, prioritet, vsebinskih usmeritev bodoče vlade, žal pa hkrati tega ne vidimo v tem proračunu. Naj se uvodoma ustavim na nekaterih makroekonomskih kazalcih v Republiki Sloveniji v obdobju zadnjih desetih let, ter to so kazalci gospodarske rasti, kazalci inflacije ter kazalci javnih financ in dolga Republike Slovenije. Kar se tiče kazalcev gospodarske rasti, se je vse skozi do sedaj izkazalo, da smo predvidevali višjo gospodarsko rast, kot se je kasneje izkazalo. Tudi v tem obdobju, bolj ko se približuje leto, bolj prihajamo na neka realna tla. Mislim, da je ocena gospodarske rasti zelo pomembna v smislu planiranja, tudi odhodkov proračuna, zato menim, da v neugodnih razmerah, ki smo jim priča tako v evropskem kot svetovnem prostoru po 11. septembru lani, ta negotovost prav sili v previdnost pri planiranju odhodkov na ravni državnega proračuna v prihodnjih letih. Vendar ne, proračun je napet zelo optimistično, kar se tiče prihodkov, in še bolj optimistično, kar se tiče odhodkov. Glede na gospodarske napovedi, napovedi gospodarske rasti menim in menimo, da bi tu veljalo pri planiranju imeti znatno večjo mero previdnosti. Kar se tiče inflacije, postaja to praktično travma tako vlade kot tudi Banke Slovenije in vseh drugih, ki nekako morajo uresničevati neko resno politiko zniževanja inflacije. Mislim, da ni bilo v državnem zboru in tudi ne v opoziciji predočenega jasnega protiinflacijskega programa naslednjih let. Nakazani so nekateri ukrepi, kako se bo vlada spopadla s tem problemom, žal pa ne vidimo, res ne vidimo konkretnega protiinflacijskega programa za prihajajoče obdobje. Predvsem takega programa, ki ne bo momentalno znižal inflacije, ampak bo znižal inflacijo in to raven znižane inflacije zadrže srednjeročno obdobje oziroma dolgoročno obdobje. Poudariti velja tudi ostale kazalce javnih financ in dolga v Republiki Sloveniji. Zlasti problematičen je javni sektor oziroma odhodki javnega sektorja, kjer lahko na podlagi analize vidimo, da so se odhodki javnega sektorja in tudi odhodki proračuna v zneskih nekako povečevali in prišli preko neke napovedane procentualne vrednosti na začetku nastopa te vlade. Vlada je namreč, to sem tudi včeraj opozoril, napovedala, da bo delež odhodkov javnega sektorja okoli 42 procentov bruto domačega proizvoda. Izkazalo se je, da je to v letu 2001 že 44,48 procentov, in ni videti zaostanka tega trenda naraščanja. Skratka, odhodki javnega sektorja so daleč nad tem, kar si je vlada zadala na začetku tega mandata. Podobno je s proračunskimi primanjkljaji. Obljuba, da primanjkljaja več v letu 2004 ne bo, se je "sfižila". Iz analize je jasno, da proračunski primanjkljaj narašča oziroma je v letu, ki se izteka, bilo potrebno upoštevati še vrsto okostnjakov, ki so padli iz omar iz preteklih let in seveda zgolj nerealni optimisti še verjamejo, da bomo prišli vsuficit v prihajajočem srednjeročnem obdobju. Ne nazadnje so tudi napovedi državne sekretarke, pristojne za to področje, jasne, da sufita oziroma presežka še nekaj let ne bomo videli. Ko govorimo o dolgu Republike Slovenije, lahko opažamo, da je v preteklem obdobju ta dolg naraščal in da je skupni dolg, to se pravi dolg širše države, že dosegel tisto zgornjo mejo, ki si jo je vlada zadala na začetku tega mandata, to je okoli 40 procentov. Vlada je namreč obljubila in v koalicijski pogodbi zapisala, da se bo dolg Republike Slovenije gibal med 35 in 40 procenti. Sedaj je že jasno, če kupnina od Nove Ljubljanske banke ne bo striktno uporabljena za poplačilo javnega dolga, bo ta dolg narasel nad 40 procentov. Skratka, ko pogledamo to analizo teh makroekonomskih kazalcev v Republiki Sloveniji, je več kot jasno, da na tak način planirati odhodke in nerealno planirati prihodke, kajti odhodki se dajo realno planirati, porabimo lahko za dva proračuna ali pa za tri poračune. Problem je v realnem planiranju prihodkov državnega proračuna, da se tu zatika. Zatika se na več področjih planiranja teh prihodkov. Eno izmed bistvenih je nerealno ocenjena gospodarska rast in tudi kredibilnost večletnih proračunov pada. Zakaj? Število sprememb in število dopolnitev teh proračunov, rebalansov in sprememb maje kredibilnost večletnega proračunskega načrtovanja v taki metodologiji, kot je to danes, zato menim, da bi bilo tu vredno nekaj spremeniti. Poudaril bi še pomembno področje, to je področje davkov. Ocenjujejo v vladi in tudi na ministrstvu za finance, da se davkov, zlasti neposrednih davkov oziroma davka na dodano vrednost ne bo več dalo tako pobirati kot doslej oziroma bo izpad na tem področju. To je odraz tudi številnih drugih, s tem povezanih vprašanj, od porabe javnega sektorja, porabe zasebnega sektorja. Mislim, da bi tudi to zmanjševanje pobranih davkov veljalo analizirati in nekako videti, kjer je vzrok. Mislim, da je vzrok tudi v čedalje bolj neučinkoviti davčni službi, zaradi negativne kadrovske selekcije, zaradi premalo denarja, vlaganega v izobraževanje in učinkovitost te davčne službe in posledice so tu, da ti ljudje le stežka opravljajo svoje delo, da so neučinkoviti in s tem je seveda tudi prilivov v državno blagajno manj. Kar se odhodkovne strani proračuna tiče, bi želel opozoriti, da bi pričakovali neko transparentno politiko prioritet. To pomeni, da bi proračun odseval neko politiko vlade, da bi vedeli, kam gre, kaj želi ta vlada in da ni proračun le bolj ali manj nek lepotni popravek že sprejetih proračunov iz preteklih let oziroma neke vrste indeksacija proračunov. Naj omenim nekaj tipičnih primerov, da te prioritete, ki jih ne nazadnje vlada tudi zapiše v proračunskih memorandumih in dokumentih, ne odsevajo realnosti. Pred seboj imam enega od primerov in to je ta tretji, nesrečni tretji šolski tolar. V državnem zboru je bil pred nekaj meseci praktično soglasno sprejet zakon o temeljnih razvojni programih na področju izobraževanja in znanosti, v letih 2003 do 2008. Kako bo uresničen zakon v tem tako imenovanem šolskem tolarju, ki vključuje razvojne programe na šestih področjih, v raziskovalni in razvojni dejavnosti, izobraževanju odraslih ki bi pripomoglo k večji zaposljivosti, pri informacijsko-komunikacijski pismenosti, regionalni mreži višjih in visokih šol ter njihovi povezanosti z gospodarstvom, pri razvoju zdrave prehrane v osnovnih in srednjih šolah ter investicijah na področju izobraževanja. Zakon vsako leto posebej za področje predvideva določene zneske, izdelan je seznam šol, ki so predvidene za začetek investicije. Konkretno realizacijo pa bodo, žal, potrdili vsakoletni proračuni in vlada. Moram povedati, da se tega zakona že v prihajajočih letih in prihajajočem letu ne bo moglo izvajati v zadanem obsegu. To se pravi, na eni strani govorimo o temeljni prioriteti na znanju temelječe družbe, sprejmemo v tem parlamentu zakon, ko pa pogledamo proračun, kako bomo zakon izvajali, vidimo, da to ne bo mogoče. Kje je tu, spoštovane poslanke in poslanci, prioriteta vlade? Kje je tu tisto udejanjanje zapisanega? Seveda ta zakon ima varovalko. Ima to varovalko, če ne financiramo tega v letu 2003, bomo lahko to financirali v naslednjih letih, pa bomo na koncu, recimo, prišli do izpolnitve. Vendar je treba povedati, da utegne zamuda v kombinaciji z inflacijo predvidene naložbe podražiti in s tem otežiti izvedbo zadanega. Drug pomemben segment je razvoj gospodarstva. Slovenija se pri zagotavljanju trajnostnega razvoja srečuje predvsem z dvema sklopoma razvojnih slabosti: prva se kaže v šibki povezanosti znanstveno-raziskovalne in izobraževalne sfere z gospodarsko sfero, druga pa je v počasnosti reform na področju trga dela in finančnih trgovter infrastrukture javnega sektorja, vključno z državo. Mislim, da zaostajamo pri prenosu in uporabi znanj ter mehanizmov financiranja, ki ta prenos pospešujejo. Zelo slabi rezultati so na področju regionalnega razvoja, kjer se v zadnjih letih te regionalne razlike povečujejo, moralo pa bi biti ravno obratno. Učinkovitosti gospodarstva ne znamo meriti. Nismo vzpostavili mehanizmov, kako meriti učinkovitost gospodarstva, pa ne samo tistega ožjega gospodarstva, ki ga imamo vsi v mislih, tudi pomembne panoge, kot je kmetijstvo. Govorimo o vlaganju v dvig konkurenčnosti, v dvig produktivnosti, v dvig obsega dodane vrednosti v proizvodnji, v dvig inovativnosti, tehnološkemu razvoju, hkrati pa ne znamo meriti doseženega - ali in kako se ti trendi gibljejo v slovenskem gospodarstvu in seveda kakšni so učinki politike vlade na tem področju. To jasno kaže, da zapisanega v proračunu, v memorandumih nikoli ni mogoče preverjati, denarja je, kolikor ga je, damo 500 milijonov, malo manj ali malo več, na to področje in mislimo, da smo nekaj naredili in zagotovili ter zadostili tem ciljem. Vendar žal ni tako. Podobno je z regionalnim razvojem. Včeraj sem pazljivo poslušal predstavitveni govor predsednika vlade, ko je govoril, da bo treba regijski razvoj oziroma okrepiti te centre, lokalne centre, regijske centre, se pravi, predvsem s financami, z denarjem, ki ga bodo v skladu s svojimi programi razdelile na ustrezen način med gospodarstvo in med druge porabnike. Kje je to v tem proračunu, vas sprašujem oziroma kako se slika ta sprememba, to se pravi, da ne bo več Ljubljana selila regijskega denarja temveč, da ga bodo regije razdelile znotraj regij. Kje se to odseva v tem proračunu? Politika skladnega regionalnega razvoja je zopet en dokaz mrtve črke na papirju, ko nekako govorimo o željah, o ciljih, hkrati pa ugotavljamo, da se od teh ciljev oddaljujemo, ker se razlike večajo, ne storimo pa praktično ničesar oziroma v številkah tega proračuna za 2003 ni bistvenih sprememb. Poudaril bi še eno področje, kjer sem delal tudi v preteklih letih, to je področje zaposlovanja, kjer vidimo videno zgodbo. Vidimo proračun, ki je bolj ali manj enak tistim proračunom iz preteklih let. Stopnja brezposelnosti se je po nekih pozitivnih trendih, ko je padla pod 100.000 v lanskem letu, zopetdvignila. Sedaj je okoli 105.000 brezposelnih iz evidenc Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje. Ko gledamo proračun, ne vidimo nobenih strukturnih sprememb, ničesar. Ne vidimo - pravzaprav celo vidimo v popravljenem proračunu zmanjševanje sredstev zatiste kategorije težje zaposljivih, kot so invalidi, ne vidimo nobenih drugih sprememb kot to, da bomo zamenjali neke evidence, da bomo težje zaposljive dali v posebno evidenco, da bomo tiste lažje zaposljive ohranili v drugih evidencah. In sprašujem se, kako bomo rešili ta pereč problem Slovenk in Slovencev - to je dokaj visoka stopnja, za naše razmere, dokaj visoka stopnja brezposelnosti - na tak način, da se res strukturnega nič ne naredi. Poudarjam, da je reševanje brezposelnosti oziroma odpiranje novih delovnih mest medresorsko področje, to ni področje enega ministrstva, ni področje dveh ministrstev, to je področje cele kupice ministrstev, od ministrstva za gospodarstvo, ministrstva za delo, ministrstva za šolstvo, da ne govorim o ministrstvu za finance. Skratka, potreben je usklajen pristop, ki pa žal ne rodi sadov tudi zaradi tega, ker zapisano ne želimo spraviti v ukrepe in v denar. Skratka, zaključil bi s tem, da po makroekonmskih kazalcih se Slovenija nahaja v nekem nepredvidljivem času, pa ne samo zaradi razmer znotraj države, temveč tudi zaradi naše vpetosti v okolje, kjer so gospodarska gibanja dokaj negotova za prihodnje leto. Napovedi se razlikujejo do meseca v mesec, zato bi v takih razmerah veljalo previdneje načrtovati proračunsko porabo, da ne porabimo bistveno več denarje, kot ga seveda priteče v državno blagajno, da ob tem le spoštujemo in le v programih in ukrepih in v denarju izvajamo zastavljene prioritete, ne pa, da iz leta v leto indeksiramo proračune in s tem ohranjamo status quo in seveda povečevanje razlik, tako med ljudmi kot med regijami. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Andrej Bajuk, Nova Slovenija.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Sedaj smo že navajeni, da govorimo prazni dvorani, danes je pa nova posebnost. Govorimo tudi praznemu delu tukaj, ker za nami sedijo funkcionarji, ki dejansko ne morejo odgovarjati na vprašanje, ki smo jih zastavili. Mi bomo, pač, opravili to delo po starih vzorcih skupščin in vse bo šlo naprej. Včeraj smo veliko slišali v tem državnem zboru gospoda mandatarja, kako je obljubljal, da bo fiskalna politika podrejena novemu cilju. In to je, da bomo znižali inflacijo na takšno raven, ki bo Sloveniji dovolila vstop v Evropsko unijo in potem pa tudi v monetarne povezave na območju evra. Seveda imamo pa pred seboj dokument, ki je bil pripravljen - upam, ne vemo, morda s tem istim ciljem ali pa ne. A vendar! Človek se mora le vprašati, kako pa mi načrtujemo javno porabo. Ja, kot vedno, tudi sedaj na tem področju ugotavljamo velik razkorak med besedami in dejanji. V tem pa je velika koalicija, predvsem pa Liberalna demokracija, dokazala največjo stopnjo strokovnosti: kako lepo govoriti, potem pa po domače delati na podlagi popolnoma drugačnih vzorcev, kot pa tistih, ki so oznanjeni v javnosti. In tako imamo sedaj načrtovanje proračunske porabe za širšo obdobje. Dveletni proračun. Lepo sliši. Pa kako lepo se sliši. A vendar, ko pa pogledamo, kako je to izvedeno, kaj nam dejansko izvršilna oblast pošilja, pa imamo zelo veliko vprašanj in seveda oceno, da s tem ne moremo biti zadovoljni. Zakaj? Z dveletnim proračunom in načrtom razvojnih projektov oziroma programov, ki ga je v obliki liste želja pripravljala slovenska vlada že več let, sedaj Slovenija želi slediti državam Evropske unije in OECD, ki so po letu 2000 že pretežno uvedle večletno načrtovanje. Definicije in metodologije večletnega proračunskega načrtovanja se med njimi - med temi državami - razlikujejo v času in prostoru, Slovenija se približuje tem zahtevam, ki jih na tem področju bo morala izpolnjevati kot članica Evropske unije. Vse lepo in prav. A vendar - kaj pa imamo? Vprašati se je treba, kakšen namen sploh zasledujemo s temi spremembami proračunskega načrtovanja ali kakšnega bi morali po vzorcu drugih držav resnično zasledovati. Osnovno načelo večletnega proračunskega načrtovanja in programiranja bi moralo biti: povečati disciplino nad državno upravo, kar pa zahteva sledeče dejavnike, ki vplivajo drug na drugega. Prvič: določanje skupnih ciljev fiskalne politike in eksplicitno določanje, kako jih bo vlada dosegla. Ti cilji vodijo k omejitvi javne porabe. Drugič : doseganje boljših informacij o prihodnjih stroških obstoječih vladnih politik, kar po eni strani služi uvajanju samodiscipline ministrstev pri pripravi novih programov, po drugi strani pa večjo budnost vlade pri odločitvah državne politike, ki je lahko takoj oblikovana v skladu s fiskalnimi cilji za prihodnost. Tretjič: večji poudarek pomenu iniciranju sprememb v proračunski politiki, predvsem tistim, ki za uresničitev potrebujejo več, kot eno leto. In končno: doseganje večje jasnosti proračunskih posledic tekočih političnih odločitev za prihodnja proračunska leta - to je za porabo, ki se še ne odraža v proračunih. Pri nas vsega tega nismo določili. Nismo določili agregatnih fiskalnih omejitev, saj agregatna fiskalna politika namreč ni to, da v vsakoletnem zakonu o izvrševanju proračuna določimo tekoče potrebni obseg zadolžitve ožje države, obseg garancij države za zadolževanje javnega sektorja itd. Proračunsko ravnovesje sedaj napovedujemo v letu 2005. Mimogrede, tudi srednjeročno obdobje bi veljalo uskladiti z mandatom vlade oziroma parlamenta. Tistim, ki bodo prišli leta 2005 za nami, v tem sklicu določamo, da mora Slovenija leta 2005 doseči proračunsko ravnovesje. V tem sklicu mi očitno za leto 2004 še ne bomo nič storili ali pa bore malo, govorili pa bomo veliko - in smo že včeraj veliko slišali. Najprej je treba ugotoviti, da iz naših proračunskih dokumentov ni mogoče ugotoviti, kaj je sedanja zakonsko določena poraba, ki naj bi obsegala okoli 75% ali celo več, in poraba na podlagi obstoječih tekočih vladnih politik. Kakšen je trend obstoječih vladnih politik? Kakšna je načrtovana poraba novih vladnih politih? Kje so prihranki opustitve dosedanjih politik, da bi lahko realizirali nove? Drugo, kar moramo ugotoviti, je, da naše opredelitve pojmov in vsebin, kaj je proračunski program ali podprogram, stalne naloge ali dejavnosti pa tudi investicijski projekti, niso jasne. Poleg tega nam proračunski dokument tudi ob stoječem poimenovanju proračunskih programov ne nudijo informacijo oziroma podatkov o načrtovani celotni porabi po posameznem programu, ko so te razdeljeni na več proračunskih uporabnikov - enostavno seštevka ni. V proračunskih dokumentih manjkajo tudi prikazi skladnosti med ekonomsko-fiskalno klasifikacijo, ki je vidna po posameznem proračunskem porabniku, in med proračunsko klasifikacijo po programih na ravni celotne proračunske porabe. Manjkajo tudi pregledni podatki ali razvidna niso razmerja med proračunskimi programi in načrtovanju investicij v okviru investicijskih projektov - gradnji in nakupi - v proračunskem dokumentu. Ni jasno, kaj pomeni, da ima neko ministrstvo v načrtu razvojnega programa zapisano ali podrobno določeno, da bo v letu 2005 financiralo gradnjo takega in takega projekta. Ali je to že pravica in bo ta pravica obvezno tudi sestavni del proračuna za leta 2005? Kaj pomenijo načrtovani podatki po letu 2005? Ali je to spisek želja ali pa to tudi nakazuje, da bodo sedanji ministri - sedaj brez mandata - do leta 2004 že v tem obdobju lahko prevzeli obveznosti za plačilo v naslednjih letih? Ali pa eno in drugo? Tudi po določilih zakona o izvrševanju proračuna za naslednji dve leti je predvideno pooblastilo za sprejemanje obveznosti, se pravi "commitments", za plačilo v naslednjih letih brez časovne omejitve. Torej vprašanje je, kaj je zajeto v podatku "razvojni programi po letu 2005". Za razumevanje nadziranja proračunske porabe in ne nazadnje polaganje računov, bistvo demokratične ureditve, manjka torej jasna opredelitev nekaterih elementarnih delov ali sestavin programov in projektov. Med njimi sta nepogrešljiva časovno trajanje in, drugič, skupna vrednost projekta ali podprograma - ta je navedena le pri nekaterih. Vedeti je treba, kateri proračunski programi so večletni in kateri dolgoročni ali trajni - zakonske obveznosti. Nekateri programi so časovno opredeljeni, na primer do leta 2005 ali 2006, pri večini rok ni določen, pri njih se opisujejo le dolgoročni cilji. Kaj pa je v proračunu s časovnega vidika dolgoročni cilj - ne vemo, upam, da ve vlada; in če ve, naj pove. Pri teh z dolgoročnimi cilji gre pri marsičem, po našem mnenju, le za opisovanje osnovnih funkcij resornih ministrstev in njim podrejenih organov oziroma agencij. Kako naj državni zbor torej presoja uspešnost proračunskih programov, kako lahko merimo njihove dosežke - to, kar se v svetovni literaturi pozna pod imenom "performance time targets". Naši programi imajo največkrat, toda tudi ne v celoti, opredeljena potrebna sredstva za njihovo izvajanje - "inpute" -, nimajo pa opredeljenih, največkrat, "outputov", to se pravi, dosežkov, še manj pa "outcomov" ali pričakovanih učinkov dosežkov programov. Morda na tem področju najdemo še najmanj problemov na teoretični ravni pri programu gradnje avtocest. Vemo namreč, koliko cest bomo zgradili - "output" -, malo manj natančno, koliko proračunskih sredstev za to dejansko potrebujemo - "input" -, ker smo jih za dosego cilja "outputa" pripravljeni stalno povečevati oziroma odobravati. Zelo, zelo malo pa vemo o merilih za gospodarnost ali ekonomičnost gradnje naših avtocest, ali o tem, za kakšen denar bi enak kilometer ceste zgradili, na primer, v sosednjih državah. Ne zanima nas tako imenovani "bench mark", še manj pa nas zanima, kako vlada in Dars upravljata z javnim dolgom iz tega naslova in kakšno breme bomo iz tega nosili pustili prihodnjim generacijam. Ko poslanci presojamo programe posameznih resorjev, bi se lahko strinjali, da ima najbolj vzorno na strani "inputa" pripravljene programe, tako za leto 2003 kot za leto 2004, ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Toda ko pogledamo cilje njihovih programov, so to le opisi želja, brez meril za "outcome". Ko pogledamo proračunsko potrošnjo zadnjih let za področje kmetijstva in primerjamo najbolj splošne pokazatelje, to je rast bruto domačega produkta in dodane vrednosti v kmetijski dejavnosti, se vprašamo, ali so opisno izraženi cilji res lahko pot k uspehu. Ne vemo! Od leta 1999 namreč pa do leta 2001 kmetijstvo beleži negativno rast bruto domačega produkta in dodane vrednosti ter upadanje deleža v celotnem bruto domačem produktu. V tem obdobju je bila rast celotnega bruto domačega produkta in dodane vrednosti v vseh dejavnostih ali v državi pozitivna, na področju kmetijstva pa nasprotno-negativna. Realna rast bruto domačega produkta in dodane vrednosti v tej dejavnosti je bila negativna, in sicer v letu 1999 minus 2,1, v letu 2000 minus 1, v letu 2001 minus 2,1. Delež kmetijstva, gozdarstva, ribištva je v bruto domačem produktu leta 1997 bil še 4%, zdaj okoli 3%. Kmetijsko ministrstvo sicer predvideva, da naj bi bila rast bruto domačega produkta tudi v kmetijstvu za leto 2003 3%, v letu 2002 pardon 3%, v 2003 le še 2%, v 2004 pa 1%. Toda ali bo te cilje res se lahko doseglo na način programiranja, ki nikomur ne nalaga nobene odgovornosti polaganja računov za dosegljiv cilj, ne vemo. Rekli boste, zadnja leta so nas pestile suše in še kakšne povodnji. Moje vprašanje bo, ali res gojimo prave kulture na območjih, ki jih leto za letom prizadeva suša. Kaj je pa s projekti namakanja? Kaj več kot to, da je minister lani sprejel na obisk za to pristojnega izraelskega ministra namreč v naši javnosti še nismo slišali. Ali pa čakamo, da bomo krivdo za svoja dejanja naprtili vključevanju v Evropsko unijo. Drugi primer. V najnovejših državnih dokumentih pišemo in tudi govorimo, da želimo biti "na znanju temelječa družba." Učeča se družba - kako lepo zveni! Toda ali se iz programov izobraževanja in programov pospeševanja tehnološkega razvoja lahko v to prepričamo? Ali poznamo današnje standarde stroškov osnovnega šolskega izobraževanja, srednješolskega izobraževanja, visokošolskega izobraževanja? Ali bomo te standarde ohranili v prihodnje ali jih bomo izboljšali? Predsednik upravnega odbora ljubljanske univerze je sedaj, spoštovani gospod kandidat za finančnega ministra, dr. Mramor - je nedavno v javnosti načenjal ta vprašanja in opozoril, da je razmerje učenec: učitelj na slovenski univerzi najslabši inprav ta kriterij je eden temeljnih pokazateljev za doseganje uspehov v izobraževanju. Za to, da bi Slovenija lahko uveljavila "performans management", ali k rezultatom usmerjeno proračunsko porabo, bo treba po našem globokem prepričanju storiti na tem področju še zelo veliko. Zato naš proces reforme še zdaleč ni sklenjen ali zaključen, kot celo ugotavlja vlada v uvodni obrazložitvi za leti 2003, 2004 in tudi nekateri gospodarski komentatorji. So že naredili, je že, je že. Ko pa pogledaš, pa ugotoviš, da to pač ni. Pri poslovodenju ali menedžmentu javne porabe smo na samem začetku. Pri revidiranju oziroma pregledovanju zaključnega računa državnega proračuna za leto 2001 na tem področju, o katerem zdaj govorim, prizanesljivo računsko sodišče ni moglo drugega kot zapisati kritične ugotovitve, v katerih je bil tudi stavek. In zdaj citiram - in ga citiram iz Poročevalca: "Po naši oceni so v posameznih primerih poročanja o doseženih ciljih in rezultatih v letu 2001 stroški poročanja večji kot koristi, ki jih poročilo nudi." Ali po domače, ni vredno papirja, na katerem je zapisano. Zakaj pa to zdaj govorim? Ker je naša vlada ravno te dokumente, ki jih imamo pred seboj, vzela iz tega zaključnega računa. Zato smo prepričani, da bi bilo nujno pot do gospodarne, učinkovite in uspešne javne porabe opredeliti s pravili in standardi v zakonu, tako so namreč ravnale na tem področju nekatere države, ki naj bi nam bile za vzor. Tega vladajoča koalicija ne predvideva. Predvidena je še dolga pot do teh ciljev ali kvečjemu tista, ki jo bo z vidika svojih kontrolnih točk narekovala Evropska unija. Sicer tudi nam v korist, seveda. Tako podobo si lahko ustvarimo, če preberemo opis nalog ali opis programov finančnega ministrstva na tem področju. Še posebej finančno ministrstvo - ker tudi pri nas velja, da riba pri glavi smrdi. V dokaz bom navedel le primer tako imenovanega programa ali podprograma: področje javnega računovodstva, stran 543 Poročevalca, teh nekaj tisoč strani, ki jih bomo zdajle po hitrem postopku sprejeli. Področje javnega računovodstva berem: "Temeljno poslanstvo v računovodstvu, je računovodska kontrola in zagotovitev namenske porabe proračunskih sredstev, sprotno in pravilno evidentiranje poslovnih dogodkov v poslovne knjige, kar omogoča izdelavo pravilnih računovodskih izkazov, ki izražajo pošteno in resnično stanje sredstev, obveznosti do virov sredstev, doprihodkov in odhodkov." Ključne naloge na področju javnega računovodstva so naslednje. In citira jih pet: "vodenje računovodskih in poslovnih knjig za proračunske uporabnike, sestava računovodskih izkazov za proračunske uporabnike, za katere vodimo računovodstvo, izdelava premoženjske bilance za neposredne uporabnike državnega proračuna, za katere vodimo računovodstvo, priprava sistemske zakonodaje s področja računovodstva in sodelovanja pri pripravi sistemske zakonodaje s področja proračuna ter s področja zakladništva, vzpostavitev in vzdrževanje informacijske podpore za enoten način vodenja računovodstva za neposredne proračunske uporabnike." Lepo. Zelo strokovno. Ena ključnih nalog, kot sem prebral, ali podprograma tega javnega računovodstva je, kot je razvidno iz tega citata, izdelava premoženjske bilance za neposredne uporabnike državnega proračuna. Kdaj bo ministrstvo za finance ta cilj doseglo? Ej - ni določeno. Ta rok je bil določen z nekdanjim jugoslovanskim zakonom o računovodstvu, ki je veljal še za leto 1999, ter je določen z novim zakonom o računovodstvu, ki velja od leta 2000 naprej. To je vsako leto v zaključnem računu. Toda Drnovškova vlada in to, kar je moj kolega poslanec omenil kot neko majhno spremembo - v zakon o javnih financah istega leta zapisala, da bo sestavni del zaključnega računa države le bilanca prejemkov in izdatkov v delih A, B in C. Zakaj ne tudi bilanca stanja in premoženjska bilanca? Zakaj si lahko te velike koalicije dovolijo kršiti ustavo Republike Slovenije, v kateri 146. člen v drugem odstavku piše, da država svoje premoženje izkazuje v premoženjski bilanci? To sem vprašal prejšnjega gospoda mandatarja in odgovora ni bilo. Tudi v slovenskih šolah - gremo na drugo področje - je namreč eno temeljnih znanj, ki jih dobijo slušatelji ekonomskih predmetov v srednjih šolah in fakultetah, to, da vsak poslovni osebek ali osebek javnega sektorja v svojem letnem poročilu poroča o poslovnem izidu tekočega leta in stanju premoženja. Tega pa ni dolžan vedeti predsednik vlade in novoizvoljeni predsednik države? No, in zdaj vprašanje, kdaj bomo predstavniki ljudstva in vsi davkoplačevalci smeli vedeti ali videti premoženjske bilance neposrednih proračunskih uporabnikov in ožje države od leta 1992 naprej?
Gospod dr. Bajuk [[...]]
Ko bo konec privatizacije državne lastnine, njenih kapitalskih naložb v podjetjih? Ko bo vladna koalicija odpisala vse, kar namerava? Čas se je iztekel, bom nadaljeval v prihodnji točki, povedati imam pa še veliko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Feri Horvat, Združena lista [[najavljenih je pet minut]] .
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavnice in predstavniki vlade, ki opravlja tekoče posle! Dovolite mi, da na kratko predstavim stališča poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov. Naša poslanska skupina bo podprla predlog sprememb proračuna za leto 2003, ne samo zato, ker smo kot člani vladne koalicije z ostalimi partnerji in v sodelovanju naših ministrov v vladi sooblikovali ta predlog, ampak predvsem iz vsebinskih in programskih razlogov. Najprej moram ugotoviti, da je sprememba proračuna glede na pričakovane manjše prihodke potrebna oziroma nujna. Pri tem pa je treba priznati, da je sprememba skupnega obsega proračuna razmeroma majhna - na strani prihodkov zmanjšanje za 0,8% in na strani odhodkov za 0,3%. Posebno, če upoštevamo, da se Slovenija kot odprta in pretežno na zahodna tržišča usmerjena ekonomija ni mogla izogniti upočasnitvi rasti in tudi posledično uvozu oziroma našemu izvozu, zlasti na tržišče Evropske unije, kar je imelo in mora imeti vplivtudi na zmanjšanje rasti bruto domačega proizvoda pri nas. Novembrske napovedi najuglednejših evropskih in svetovnih ustanov, evropske komisije, OECD, mednarodnega denarnega sklada in drugih, spreminjajo svoje prvotne napovedi rasti bruto domačega proizvoda navzdol, napovedujejo upočasnitev oživljanja na mednarodnih trgih - to smo slišali tudi od predstavnikov misije mednarodnega denarnega sklada ta ponedeljek. Ocenjujemo, da so za razvoj in uspešno vključevanje Slovenije v Evropsko unijo pomembne spremembe v sestavi odhodkov proračuna. Pri tem mislim na to, da ob krčenju obsega odhodkov predlog predvideva povečanje sredstev za namene, ki so pogoj za gospodarsko rast, dvig konkurenčnosti, večjo socialno pravičnost in varstvo okolja in tako dalje. Gre predvsem za naslednje namene: povečanje sredstev za znanost in tehnološki razvoj, kjer je bilo doslej veliko zaostajanja, povečanje sredstev za izobraževanje, prestrukturiranje in še posebej pomoč podjetjem v težavah, predvsem v tekstilni in usnjarsko-predelovalni industriji, za to smo sprejeli poseben zakon in predlagali amandma za povečanje sredstev za ta namen, in predlagam, da ga skupaj podpremo. Pomembno je povečanje investicij, pomembno je povečanje sredstev za aktivno politiko zaposlovanja in za ohranitev socialne varnosti in prepotrebno je povečanje sredstev za stanovanjsko izgradnjo ter večja sredstva za varstvo okolja. Vse to in še kaj so sestavine, ki so pogoj za gospodarski in socialni razvoj. S temi spremembami proračuna za leto 2003 bolj kot v prejšnjih letih sledimo dobrim usmeritvam strategije gospodarskega razvoja Slovenije in tudi proračunskemu memorandumu. In na koncu še nekaj besed na temo dveletnih proračunov. Mi mislimo, da kljub negotovostim v mednarodnem okolju, da so dveletni proračuni smiselni, četudi jih je treba popravljati. To končno počnejo tudi druge države, ki imajo dveletne proračune. Dveletni proračuni so zlasti koristni za načrtovanje, za pripravo in izvajanje investicij, ki že po svoji naravi zahtevajo srednje ali dolgoročni pristop. Bolje je imeti programe in proračune in jih po potrebi prilagajati ali spreminjati, kot jih pa ne imeti in ravnati iz leta v leto, kakor se nam pač zazdi. Naj uporabim prispodobo. V neugodnih razmerah so za varno plovbo še bolj pomembni dobri instrumenti in dobre ekipe kot v ugodnih vremenskih razmerah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Roberto Battelli, narodnostne skupnosti.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Bom govoril, če smem od tu, tako da se lahko dobro vidimo z ministrstvom za finance, ker nameravam nekaj povedati o metodologiji izdelave proračuna, kar zadeva financiranje narodnih skupnosti. Mi imamo to financiranje porazdeljeno po resorjih in na uradu za narodnosti, to je prav. Boljše je, da so stvari tako urejene, kot pa če bi bila samo ena postavka za dejavnosti in potrebe narodnih skupnosti. To iz praktičnih razlogov in tudi iz formalnih razlogov. To odraža pravzaprav filozofijo tako imenovane narodnostne politike v RepublikiSloveniji, ki predvideva na eni strani spoštovanje manjšinskega jezika in identitete, na drugi strani hkrati pa integracijo narodnih skupnosti v celotno družbo. Tega sta odraz tudi ta dva posebna sedeža v tem parlamentu. Ta model je po mojem mnenju uspešen, je skladen in prestavlja objektivno gledano, kljub težavam, ki se pojavljajo, pravzaprav veliko vrednoto v tej državi, v tej družbi. Skratka, proračun je artikuliran tako, kot je, in je prav, da je tako. Prav je tudi pravzaprav, da so življenjske potrebe narodnih skupnosti financirane od strani države. In tu sedaj se srečamo s tistim bistvenim, kar - po moje - bi se moralo dogajati, pa se ne. Ko pride do artikulacije tega, pravzaprav narodne skupnosti ne sodelujejo, ampak njihove življenjske potrebe, področje informiranja, kulture in tako naprej so financirane izključno iz državnega proračuna. Sedaj tako,ko država ima področje pravosodja, zdravstva in tako naprej in tako naprej, tako imajo narodne skupnosti določene življenjske potrebe, ki se odražajo predvsem na šolstvu in izobraževanju, informiranju, kulturi, jezikovnih pravicah. To so tisti stebri, ki odkar obstajajo norme za zaščito narodnih skupnosti oziroma manjšin v svetu, v zgodovini, to so tisti stebri, ki predstavljajo temelj varovanja manjšinskih identitet. To je v naši ustavi, v vseh dokumentih, ki jih je tudi ta parlament ratificiral na to temo. Torej, tako kot država ima svoje konstitutivne elemente, ti so konstitutivni elementi narodnih skupnosti. Zato bi se pri artikuliranju proračuna morali tega zavedati na način, da bi te temeljne dejavnosti bi bile enostavno in preprosto indeksirane, indeksirane tako, kot je celoten proračun. Na ta način bi tudi narodne skupnosti mogle planirati lastne dejavnosti. Tako kot sedaj stvari stojijo, pa to nimogoče, ker se nikoli ne ve, nikoli se ne ve na koncu, koliko sredstev bo na razpolago. Ko pa gre v danem trenutku, v danem obdobju za določen program, za določen projekt, za določeno investicijo, tisto bi bilo predmet pogajanj in predmet pogovorov in predmet artikuliranja možne prioritete v danem finančnem obdobju. In takrat seveda bi na teh točkah morali najti in iskati določen konsenz. Na ta način bi uredili in stabilizirali stanje tudi na tem področju, tako kot poskušamo na vseh drugih področjih v trenutku, ko se država umešča in umirja, glede na velike projekte, ki smo jih vsi skupaj vodili v zadnjih letih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janez Podobnik, Slovenska ljudska stranka. Prosim. 15 minut je najavljenih.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki vlade v odstopu. V skladu s poslovnikom je sedaj tisti trenutek, ko se lahko poslanske skupine in poslanke in poslanci na plenarni seji prvič oglasijo, kadar se sprejema državni proračun, kajti do te faze na plenarni seji te možnosti še ni bilo. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo podprli predlog sprememb proračuna za leto 2003. Ker so pa nekatere makroekonomske in druge usmeritve zelo povezane tudi z dopolnjenim predlogom proračuna za leto 2004, bom v svojem nastopu ta širši okvir razlogov za podporo in naš komentar tukaj združil in se potem pri 2. točki dnevnega reda nekoliko krajše oglasil glede dopolnjenega predloga proračuna za leto 2004. Dejstvo, da vlada predlaga predlog sprememb proračuna za leto 2003, nas ne preseneča. Najprej zato, ker ko smo se odločili, da bo slovenska država imela dveletni proračun, je bila s tem že implicitno sprejeta tudi odločitev, da bo ob tem treba prilagajati izhodišča predvsem na strani proračunskih virov, hkrati pa tudi na strani proračunskih izdatkov novonastajajočim makroekonomskim pogojem in še posebej splošnemu stanju gospodarstva. V Slovenski ljudski stranki kot vladni stranki bomo še naprej podpirali vlado v tistih prizadevanjih za pokritje oziroma sestavo državnega proračuna, ki bo temeljil tudi na nekaterih predlaganih predpostavkah tekočega zadolževanja. Danes je bil mag. Rop prav pri tej točki zelo jasen in je povedal točne številke. Zelo pomembno pa je vprašanje, kakšne so predpostavke tekočega zadolževanja. Hkrati bomo pa v Slovenski ljudski stranki še naprej predlagali in tudi podpirali nekatere ukrepe, ki so bili na našem nastopu na tem mestu, že predlagani ob sprejemu rebalansa proračuna za leto 2000. Slovenske javne finance še posebej zdravstvena in pokojninska blagajna so v takem stanju, da je potrebna njihova reforma. Takšna reforma pa ne bo možna brez konsistentnega gospodarskega programa, ki bo zagotovil učinkovito uporabo proračunskih sredstev za novo gospodarsko rast. V postavkah: nakup in gradnja osnovnih sredstev in investicijski transferij - kot je povedal mag. Rop, bo za leto 2003 znašal 155,5 milijard slovenskih tolarjev, kar pomeni 16,9% rast glede na obseg sredstev v letošnjem letu, ter spodbude za stanovanjske gradnje, ki se bodo v letu 2003 povišale za skoraj 40% in se bodo v naslednjih letih še poviševale in mi to podpiramo. Torej, v teh dveh postavkah, v nakupu in gradnji osnovnih sredstev; in v postavki stanovanjske gradnje je pravzaprav skrita osnovna skrivnost slovenske gospodarske rasti. Mi se strinjamo, da gospodarstvo potrebuje obsežna proračunska sredstva za novo gospodarsko rast, smo pa prepričani, da njihova sedanja lokacija ni v celoti korektna. Kajti, temelji na ohranjanju sedanjih gospodarskih subjektov in ne povzroča nujnega nadaljevanja prestrukturiranja podjetij. Kateri so osnovni obrisi, kot jih vidimo v Slovenski ljudski stranki pri nekaterih nujno potrebnih reformah? Prvič. Treba je, da se nadaljuje reforma pokojninskega sistema, ki se je pričela pred štirimi leti, bila je delna, sledila je načelu postopnosti, toda slovenske javne finance terjajo, da se nadaljuje. Drugič: reforma financiranja zdravstva. Zavedamo se, da je zdravstvo praktično najobčutljivejši sistem. Njegovo delovanje najbolj neposredno zadene vse državljanke in državljane v takih ali drugačnih okoliščinah. Zapleteno finančno stanje v zdravstvu povzroča upravičeno skrb tako med prebivalstvom kot zaposlenimi v zdravstvenih organizacijah. Pričakujemo, da bo del finančnega bremena ob taki reorganizaciji, ki se napoveduje, da bo prisoten tudi v racionalizacijah poslovanja javnih zdravstvenih zavodov, predvsem z racionalnejšim javnim naročanjem in tudi pri uvozu zdravil in zdravstvenega materiala. Kljub objektivnim slabostim sedanjega modela zdravstva v Sloveniji pa je treba opozoriti, da novega sistema, novega modela, katerega uvajanja bo zanesljivo potekalo postopno, ni mogoče graditi brez novega konsenza med vsemi socialnimi partnerji na tem področju. Tretjič: reforma trga dela ter izobraževalnega sistema. V Slovenski ljudski stranki podpiramo vse napore vlade po poviševanju proračunskih sredstev, ki so namenjena šolstvu ter znanosti. Ocenjujemo, da je predlagano povišanje v tem dopolnjenem predlogu v prihodnjih dveh letih zaradi objektivnih dejstev žal še vedno prenizko in ne bo zagotovilo razvoja izobraževalnega sistema, kot ga potrebuje gospodarstvo za konkurenčen spopad na skupnem evropskem trgu. V Slovenski ljudski stranki podpiramo načrtovanja vlade, da se bo pripravil nacionalni program izobraževanja [[tudi odraslih]] in da se bo v njem opredelilo, da bo v Sloveniji v naslednjih desetletjih vsaj 60% prebivalstva z visoko ali višjo izobrazbo. Takšen izobrazbeni standard so uvedli v večini razvitih evropskih držav, ki se jim bomo mi tudi priključili, in s tem bi tudi presegli sedanjo izobrazbeno raven. Predlagamo, da se postopoma - poudarjamo, postopoma - sredstva, ki so namenjena proračunskim transferjem, v vedno večji meri namenjajo izobraževanju in znanosti. Ocenjujemo, da rešitev, da slovenski študentje, ki redno opravljajo svoje študijske obveznosti, pa niso, zaradi veljavnega modela, vpisani v rednem postopku, da morajo plačevati visoke šolnine, ki znašajo tudi več kot 400.000 tolarjev na javnih univerzah. Nekatere sosednje evropske državepa vsakemu, ki se vpiše na državno univerzo, in če ima spričevalo o uspešno zaključeni maturi, na katerikoli, tudi slovenski gimnaziji - recimo, Avstrija omogoča brezplačen študij. V Slovenski ljudski stranki podpiramo vlado pri njenih naporih, da se posebej osredotoči na razvoj trga dela. Dosedanji ukrepi aktivne politike zaposlovanja so dosegli marsikatero pozitivno rešitev. V zadnjem času pa nas ponovno kličejo in nam sporočajo delodajalci, da so premalo spodbujani k večjemu zaposlovanju. Pred seboj imam raziskavo Gospodarske zbornice Slovenije; vzorčno je bila izvedena v celjski regiji), ki kaže realno stanje na tem področju. Raziskava je zajela tiste, ki zaposlujejo več kot deset zaposlenih. Struktura zaposlenih kaže, da ta podjetja zaposlujejo petino z osnovnošolsko, četrtino s poklicno ter dobro četrtino s srednješolsko izobrazbo. Višje stopnje izobrazbe dosega manj kot 11% zaposlenih. Njihove kadrovske potrebe do leta 2010 -govorim o podjetjih, ki imajo več kot deset zaposlenih - pa predvidevajo zaposlitev petine novih delavcev s končano osnovno šolo, slabo tretjino s poklicno, manj kot 14% s srednjo izobrazbo ter zgolj 21% z višjimi izobrazbenimi stopnjami. Celjska regija je vendar lahko na nek način primerljiva s številnimi drugimi slovenskimi regijami in takšno stanje je zaskrbljujoče in kliče, da se vlada tu bolj agilno odzove. Naslednje področje v tem sklopu je politika na področju štipendiranja. Podpiramo, da se višajo proračunska sredstva za pomoč šolajočim, še posebej pri štipendijah za nadarjene. Tu bi radi omenili dilemo ali pa past, v katero se poslanci lahko ujamemo, ko dobimo na mizo amandma, da se bo, recimo, povečalo področje podpore štipendij za nekaj sto milijonov in da se za nekaj sto milijonov zmanjša postavka na obrambi. V poslanski skupini bi želeli, preden bomo glasovali o teh amandmajih, ki jih je matično delovno telo podprlo, slišati nedvoumno besedo ministra v odstopu, dr. Grizolda, kaj to pomeni za kvalitetno pripravo slovenske države in resorja, ki ga vodi, glede vstopanja v zvezo Nato. Podobno je na področju raziskovanja in tehnološkega razvoja, kjer se kljub poskusom, da se v vsakoletnem proračunu minimalno dvignejo proračunska sredstva, namenjena za znanost in raziskave, pa po nekaterih ocenah, tistih, ki se ukvarjajo s tem področjem - trdijo, da gre za stagnacijo in da Slovenija zaostaja za razvitimi državami na tem področju. Še posebej to velja za projektno financiranje raziskovalnih skupin v javnih raziskovalnih organizacijah, ki včasih celo ne zadoščajo niti za plače raziskovalcev. Nekaj teh dopisov smo v zadnjih mesecih prejeli. V letošnjem letu naj bi se tudi obetalo zmanjšanje števila novih mladih raziskovalcev, s finančno pomočjo države s 3000 na 175 študentov, s 300 - se opravičujem - na 175 študentov letno. Ta usmeritev ni prava. Petega oktobra 2002 je bil v slovenskem dnevniku, javni apel: Ali imamo v Sloveniji res preveč magistrov in doktorjev znanosti? Pismo so podpisali akademiki in izredni člani Slovenske akademije znanosti in umetnosti. Četrto področje je razvojno usmerjen gospodarski program. Pogoj za zdravljenje javnih financ je predvsem zadostna gospodarska rast, ki je ne bo mogoče doseči brez ustreznega vladnega programa. Tudi koalicijska pogodba je njen dodatek, in se pravzaprav največ ukvarja s to temo. V Slovenski ljudski stranki podpiramo, da ga bomo skupaj v vladi zgradili na kriterijih, ki jih v razvitem svetu razumejo kot oblikovanje strateških ciljev, ki zajemajo gradnjo gospodarstva in družbe znanja ter visoko stopnjo gospodarske, tehnološke, podjetniške ter kulturne identitete. Tudi proračunske naložbe, ki zagotavljajo dosedanjo gospodarsko rast, je treba še v večji meri preusmeriti na sektorje izobraževanja, raziskav ter razvoja in informacijske komunikacijske tehnologije. Po razvitih državah Evropske unije znašajo 25% bruto družbenega proizvoda. Za razvoj Slovenije je bistveno, da bodo ljudje usposobljeni za razvoj. To je misel, ki jo je pred kratkim zapisal dr. Lojze Sočan. Bistveni izvori sodobnega razvoja so tudi opredeljeni v usmeritvah OECD in temeljijo na multinacionalni organizaciji gospodarstva, na razvojno zasnovanih regijah, na razvojni sposobnosti političnega menedžmenta za uspešno upravljanje družbe. Zaključujem s področjem kapitalskega trga. Nujna infrastruktura za takšen razvoj, za razvoj, ki ima torej osnovo tudi v usmeritvah OECD, pa je nastanek primarnega kapitalskega trga, ki bo omogočil smiselne nakupe in prevzeme najuspešnejših slovenskih podjetij, ki so se sposobna vključiti v globalno gospodarstvo. Sedanji prevzemi slovenskih podjetij kažejo, da se na vladni ravni tem procesom ni s pravilno usmeritvijo odgovorilo. Prevzemi potekajo z gotovino in ne ponujajo slovenskim delničarjem menjave delnic naših podjetij za delnice, ki jih prevzemna družba emitira za namen prevzema. V takšni luči bi prevzemi lahko postali zelo koristni in tudi v nacionalnem interesu, ker bi slovenski delničarji zamenjali lastništvo naših družb za lastništvo uspešnih multinacionalnih družb. Vemo, da Slovenija še nima ustreznega kapitalskega trga, ker bi bilo smiselno emitirati delnice, ki bi bile namenjene prevzemom, dolgoročno pa bodo lahko vsa najboljša podjetja, ki so uvrščena v borzno kotacijo, za Slovenijo izgubljena. Prevzemi podjetij tako postajajo grožnja slovenskemu razvoju, namesto da bi jih s preudarno politiko izkoristili kot razvojno priložnost. Prevzemi podjetij so pomemben vir neposrednih tujih naložb, ki v zadnjem času izpodrivajo tako imenovane "greenfield" naložbe. Sicer pa so z vidika naposrednih tujih naložb lahko pomembna tudistrateška povezovanja več podjetij ter elektronska povezovanja, ki omogočajo podjetjem direkten stik s kupci njihovih proizvodov in storitev z uporabo modernih tehnologij. Zaključil bom z ugotovitvijo, da bo Slovenska ljudska stranka podprla oba proračunska dokumenta, ki jima moramo priznata, da sledita zelo spreminjajočim se makroekonomskim pogojem, vendar v Slovenski ljudski stranki opozarjamo vlado, se brez navedenih reform ne bomo mogli izogniti težavam v javnih financah, ki smo jih dolžni izpeljati.Kriza javnih financ pa bi se lahko poglabljala predvsem zaradi prenizke gospodarske rasti, ki je delno razumljiva tudi zaradi svetovne gospodarske krize, vendar jo je po našem mnenju možno omiliti tudi s predlaganimi ukrepi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ciril Pucko, Liberalna demokracija. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane predstavnice, predstavniki vlade, kolegice in kolegi. Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije ocenjuje, da je vlada upoštevala najnovejše napovedi gospodarske rasti ne le pri nas v Sloveniji, temveč tudi v svetu, predvsem pa v državah Evropske unije, ki so naše najpomembnejše gospodarske partnerice. Na tej osnovi menimo, da je razvojna usmeritev in realnost javnih financ prispevek k ponovni stabilizaciji investicijske aktivnosti, ki je na relativno visoki ravni. In sicer, ob ohranjanju relativno visokih stopenj realne rasti izvoza blaga in storitev je realistično pričakovati nadaljevanje ugodnih izvozno-uvoznih gibanj v prihodnjih dveh letih in ohranjanje približno uravnoteženega tekočega dela plačilne bilance ob rastoči stopnji pokritosti uzvoza z izvozom. V tem obdobju je s tega vidika tudi pričakovati intenzivno investiranje v naslednjem letu. Slovenija lahko gradi na izvoznem gospodarstvu in ta izvoz lahko predstavlja vlečno lokomotivo našega gospodarstva. Za vse to je potrebna, seveda, ustrezna koordinacija ekonomskih politik, cenovne politike, dohodkovne in fiskalne politike vlade ter denarne in tečajne politike Banke Slovenije, da bi dosegli zastavljene cilje. Poslanski klub podpira proračun za leto 2003, ki je pripravljen na restriktivnih predpostavkah, in sicer 5,1% povprečne letne inflacije, s katero se je vlada izognila temu, da bi že v pripravo proračuna vgradila previsoka inflacijska pričakovanja, hkrati pa lahko ob prej omenjeni ustrezni kombinaciji vseh politik predstavlja tak proračun tudi realno dosegljiv cilj. Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije podpira prizadevanja vlade, še posebej znatno povečan obseg sredstev za znanost in tehnološki razvoj; prav tako se povečujejo proračunska sredstva za pospeševanje in podporo gospodarski dejavnosti, in sicer realno za 7,2% v letu 2003, in spodbujanje oziroma povečevanje konkurenčnosti gospodarstva za 13,2%. V poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bi posebej izpostavili, da si z izvajanjem aktivne politike zaposlovanja prizadevamo za nadaljnje zniževanje nezaposlenosti. Proračunska sredstva za aktivno politiko zaposlovanja se tako v letu 2003 povečujejo realno za nadaljnjih 2,8%. Posebej bi izpostavili tudi, da se v okviru zdravstvenega varstva namenja več proračunskih sredstev predvsem investicijskim vlaganjem v bolnišnice, kjer se bodo ta sredstva realno povečala za 35,5% v predlaganih spremembah proračuna za leto 2003. Zdravstvo je vsekakor ena izmed temeljnih prioritet proračuna za leto 2003 in to spremljajo tudi ustrezni napori za izvedbo korenite reforme celotnega zdravstvenega sistema, s čimer želimo zagotoviti predvsem stabilno financiranje, vključno z izrabo notranjih rezerv v zdravstvu, njegovo modernizacijo in čim boljše storitve državljanom oziroma pacientom. Posebej bi poudarili v poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije, da se na področju pokojninskega varstva ohranja zakonsko opredeljena raven pravic. To tudi zagotavlja proračun za leto 2003 z ustreznim spremljanjem sprememb usklajevanja pokojnin s stopnjo rasti cen. Povečujejo se proračunska sredstva za lokalno samoupravo. Skladno s sprejetim avtocestnim programom se nadaljuje gradnja cestne infrastrukture. Posebna pozornost v predlaganem proračunu je namenjena področju kmetijstva, gozdarstva in ribištva, kjer proračunska sredstva v letu 2003 rastejo realno za 4%. Zagotavljajo se ustrezna sredstva za profesionalizacijo vojske in pripravo članstva v zvezi Nato. Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije je zadovoljen s povečevanjem sredstev za financiranje izobraževanja in športa ter s predlogi, ki sledijo politiki vlade na tem področju. Prav tako pozdravljamo vse racionalizacije, ki jih je vlada našla tako v izdatkih za blago in storitve kot v materialnih stroških proračunskih uporabnikov in na ta način [[...]]
Gospod Pucko [[...]]
Bom končal. Na ta način privarčujemo približno 6,3 milijarde tolarjev v letu 2003. Liberalna demokracija Slovenije bo podprla predlagane spremembe proračuna za leto 2003, skupaj z amandmaji, ki jih je podprl odbor. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima Bogomir Vnučec, SMS. Stranka mladih, prosim, deset minut.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane članice in člani vlade, kolegice in kolegi! Državni zbor je pred eno od ključnih nalog v tem letu s sprejetjem rebalansa proračuna za leto 2003. Pri proračunu je navada oziroma je očitno že praksa, da vlada kot predlagateljica zatrjuje, da boljšega in bolj primernega proračuna ne more biti, opozicija pa o tem dvomi - in to upravičeno - saj se je v zadnjem letu rebalansi proračunov sledijo kot po tekočem traku. Julija smo sprejemali rebalans proračuna za leto 2002 in v naslednjem letu bomo prav gotovo še enkrat popravljali proračun za leto 3003, ki ga popravljamo tudi danes. Očitno tudi proračun za leto 2003 ni izjema in so bili gospodarski kazalci, ki so podlaga za višino prihodkov, kljub opozarjanjem opozicije, spet previsoko postavljeni. Ti so običajno nerealno optimistično načrtovani, kar še posebej velja za letošnje razmere, ko smo doma in v svetu v recesiji. Že pri predstavitvi prvotnega predloga proračuna smo lahko slišali od predsednika vlade in ministra za finance, da gospodarska rast tudi v naslednjem letu in tudi v letu 2004 ne bo tako visoka, kot so jo načrtovali. Verjetno bo nižja tudi od zdajšnjih napovedi, še posebej, če bo država resno poskušala znižati inflacijo. Očitno pa pri nas je že praksa, da se vsako leto pripravljajo proračuni na podlagi pričakovane porabe in potem vlada prilagaja prihodke tem odhodkom. Kako naj si sicer drugače razlagamo to, da vsako leto ob rebalansu ugotavljamo, da gospodarski kazalci spet niso tako visoki, kot so bili napovedani ob pripravi proračuna. Da tudi vlada ne verjame v tako gospodarsko rast, kot je napovedana je lani pred sprejetjem proračunov dokazala s tem, da je pri pripravi rebalansa proračuna 2003 upoštevala nižjo gospodarsko rast za 0,4% točke, kar je v zadnji napovedi predvideval mednarodni denarni sklad. Vendar tudi te napovedi niso prepričljive, saj se venomer spreminjajo. Svetovna recesija, v kateri se je znašlo tudi naše gospodarstvo, še vedno traja in pričakovati je tudi, da bo ta napoved previsoka. Menimo, da bi bilo realno pričakovati gospodarsko rast okoli 3%, še posebej, če držijo napovedi vlade o predvidenih ukrepih, kot sem že prej omenil, za zmanjšanje inflacije. Ti bodo še posebej prav gotovo prinesli, poleg ostalega, tudi nižjo gospodarsko rast. Vlada kot vzrok za zmanjšanje predvidenih prihodkov krivi predvsem manjšo potrošnjo prebivalcev. Seveda je vlada že lani zvišala stopnje davka na dodano vrednost za eno odstotno točko, oziroma na 0,5 odstotne točke pri znižani stopnji davka na dodano vrednost Ta ukrep naj bi v državno blagajno v letu 2003 prispeval še dodatni 2,2 milijardi. Vendar se je ta ukrep obrnil ravno v nasprotno smer. Kako naj bi povečanje davkov, kar je posredno prav gotovo vplivalo tudi na cene, spodbujalo državljane k večji potrošnji? Državljani seveda kupujejo manj in tako se vrtimo v začaranem krogu. Država, ki bi morala z zmanjšanjem davkov, poleg ostalih ukrepov, spodbujati potrošnjo in s tem krepiti gospodarstvo, se je ujela v svojo lastno zanko, saj se relativni delež neto prihodkov iz naslova davka na dodano vrednost ne povečuje. Še več, v letu 2003 bomo komaj zdržali delež prihodka od davka na dodano vrednost, ki je bil dosežen v letu 2001. In iz leta v leto se tudi nižajo prihodki od trošarin, saj se končna potrošnja trošarinskih dobrin zmanjšuje. Do sedaj je vlada znižanje prihodkov lahko nadomeščala z večanjem trošarinskih stopenj, ki pa so sedaj na svoji največji možni ravni. Tako lahko v prihodnjih letih pričakujemo predvsem zmanjševanje prihodkov iz naslova trošarin. Nadrugi strani pa plače in obresti predstavljajo prevelik delež proračuna, saj si vlada z večanjem plač v javnem sektorju kupuje socialni mir. Vlada bi morala slediti cilju zaostajanja plač za rastjo produktivnosti v javni upravi. Predvsem tu velja previdnost pri pogajanjih o kolektivnih pogodbah. Gospodarstvo, konkretno gospodarska zbornica, pa v svojih stališčih opozarja na problem prevelike obdavčitve plač. Z vidika konkurenčnosti gospodarstva je vsako povečanje obdavčitve plač, ki pomeni povečanje stroškov dela, neugodno. Dogodki zadnjih nekaj mesecev kar kličejo po bolj omejevalni javnofinančni politiki, saj je dejstvo, da dohodkov, ki si jih obeta vlada, ne gre pričakovati. Ena od glavnih težav je prav gotovo inflacija, ki se kljub vsakoletnim zagotovilom vlade ne manjša. Novembra so se cene v Sloveniji glede na lanski november zvišale za 6,7%. Inflacija pa se v zadnjem mesecu ni zvišala predvsem zaradi padca cen nafte na svetovnih trgih, ne pa kot posledica naporov vlade za njeno zmanjševanje. Država bi morala v obdobju recesije, ki je prisotna tudi v Sloveniji, spodbujati investicije. Vlada se hvali z veliko investicijsko stopnjo, a pri pregledu strukture teh investicij ugotovimo, da vlada velik delež denarja namenja investicijam za gradnjo avtocest Seveda je dobra infrastruktura v državi pomemben pokazatelj razvoja, vendar investicije v avtoceste v prihodnosti ne bodo prinašale velikega neposrednega učinka na gospodarski napredek. Tiste investicije, ki lahko vplivajo na dolgi rok, vplivajo na gospodarsko rast, konkurenčnost slovenskih podjetij in ki bodo privabljale tuje vlagatelje. To so pa predvsem investicije v znanje. Visoka investicijska stopnja je pomembna, ko govorimo o naložbah v uvajanje novih tehnologij, izvozu in uvozu, v ukrepe za zmanjšanje nezaposlenosti in podobno. To pa lahko dosežemo le z znanjem. Ni pomembno, da vlada vsako leto izjavi, kako visoko stopnjo investicij imamo v Sloveniji, če so to predvsem državne investicije, ki ne bodo prinašale gospodarskega napredka. Vlada se je lani ob predstavitvi proračuna za leto 2003 hvalila z visokimi indeksi na področju izobraževanja, socialne politike in štipendij. Vendar lahko danes ob rebalansu ugotovimo, da je takrat držala figo v žepu, saj se sedaj zmanjšujejo sredstva, namenjena izgradnji študentskih domov, regresiranju prevozov študentov, uvajamo pa novo univerzo, ko še obstoječi univerzi ne zmoreta financirati vseh predvidenih študijskih programov. Študijski programi, kar sem že prej navedel, pa so namreč prioritete v Stranki mladih Slovenije. Tudi zato smo pri predlogu rebalansa proračuna vložili amandmaje za povečanje sredstev za gradnjo študentskih domov, štipendijske sklade lokalnih skupnosti, prevoze študentov invalidov, mlade raziskovalce in izgradnjo mladinskih prenočišč. Na odboru za finance so bili naši amandmaji po pričakovanju zavrnjeni, z razlogom, da rušimo koncept, ki ga je pripravila vlada. Kakšen koncept rušijo predlogi za povečanje postavk, ki bi prinesle dodatne štipendije in dodatne postelje? Kakšen je ta koncept, ki ga je pripravila vlada, če univerze razmišljajo o postopni uvedbi šolnin za redni študij? V Stranki mladih Slovenije opozarjamo, da je na teh področjih omejevanje izdatkov škodljivo in nepotrebno. Omejevanje je potrebno na drugih področjih. Ta področja ostajajo nedotaknjena in prenapihnjena. Vlada zaradi miru in notranjih trenj v koaliciji sklepa neugodne kompromise, ki neutemeljeno generirajo rast plač, porabo, ki ni namenjena razvoju, ampak privilegiranju določenih interesnih skupin. Gospodarski položaj se na žalost slabša in ne le zaradi zunanjih dejavnikov, temveč tudi zaradi prevelike politike proračunskega zadolževanja za potrebe javnega sektorja. Ne pa za potrebe dejavnosti, ki prinašajo večjo dodano vrednost. Vlada bo morala v prihodnjih dveh letih znižati inflacijo in povečati ostale gospodarske kazalce, da bomo lahko resni kandidati za vstop v tako opevano Evropsko zvezo in seveda, da bomo lahko v njej preživeli. Tudi za državo naj bi načeloma veljalo, da naj ne troši več kot ima. To pa nam ne bo uspelo, niti po najbolj optimističnih napovedih, še kar nekaj let. Če pa se proračuna lotevamo tako kot sedaj, pa nam ne bo uspelo mogoče nikoli. In naslednje generacije bodo imele še slabšo popotnico za bodočnost. Seveda iz vseh naštetih razlogov predloga proračuna zato v poslanski skupini Stranke mladih Slovenije ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo predstavite poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o posameznih delih predloga sprememb državnega proračuna. Posamezni deli so trije. Najprej bomo razpravljali in odločali o splošnem delu predloga sprememb proračuna, nato o posebnem delu predloga sprememb proračuna in nato o načrtu razvojnih programov. Torej trije deli, tri samostojne celote, bi rekli, znotraj te točke. O vsaki posebej razpravljamo in odločamo, seveda v okviru časa, ki smo ga najavili v skladu s poslovnikom. Torej prehajamo na obravnavo splošnega dela sprememb proračuna. Torej na vrsti je splošni del. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Ker nihče ne želi razpravljati, zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o splošnem delu predloga sprememb proračuna. Prehajamo torej na odločanje o splošnem delu predloga proračuna. Ja, prosim, gospod dr. Bajuk.
Gospod predsednik,če sem pravilno razumel, ker prehajamo na odločanje, sem podal tudi proceduralni predlog za pol ure odmora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Se pravi, dr. Bajuk zahteva trideset minut odmora zaradi posveta pred glasovanjem. Zdaj jaz razmišljam, spoštovani, predsednik je zjutraj najavil - ali lahko prosim za malo vaše pozornosti? -najavil, da bi bil odmor ob 13. uri. To bi pomenilo, da bi se mi morali zdajle sestati ob recimo 12.10, 12.40, za dvajset minut, pa potem naredili odmor eno uro. Prosim, jaz bi si dovolil predlog, da nadaljujemo ob 13.10. Če nihče ne nasprotuje temu predlogu, potem bi nekako kot predsedujoči odločil, da nadaljujemo ob 13.10. Kdo nasprotuje temu predlogu? Ne vidim nasprotovanja. Torej prekinjam sejo, nadaljujemo ob 13.10. Hvala.
Spoštovanje, spoštovani nadaljujemo delo. Pred odločanjem o splošnem delu proračuna je poslanska skupina Nove Slovenije želela odmor. Razprava je bila zaključena o splošnem delu predloga sprememb proračuna, tako da prehajamo na odločanje o splošnem delu. Želite obrazložiti mnenje, stališče poslanske skupine Nove Slovenije? Dr. Brejc [[...]]
Spoštovana gospa podpredsednica, bo kar gospod Bajuk začel z njihovo obrazložitvijo, potem se pa jaz priglašam k besedi, če mi boste dovolili. Hvala.
Obrazložitev glasu bo še možna v tej fazi, ker, dr. Brejc, ste zaključili splošno razpravo v dopoldanskem delu in pred odločanjem sme predstavnik poslanske skupine Nove Slovenije obrazložiti svoj glas. Izvolite, dr. Bajuk. 5 minut imate na razpolago.
Hvala vam lepa, gospa predsedujoča. Se oproščam. Dokumenti, ki jih imamo pred seboj za obravnavo na tej seji državnega zbora v zvezi z državnim proračunom za leti 2003 in 2004, ter predlog zakona o izvrševanju proračuna in predlog zakona o prodaji državne lastnine so bili poslani v državni zbor Republike Slovenije. Poslala jih je vlada s polnim mandatom in v roku, predvidim z zakonom. A vendar ugotavljamo, da vlade, ki je te dokumente poslala v državni zbor, ni več. Predsednik vlade, ki je odgovoren za te predloge, ni več predsednik slovenske vlade. Vlada deluje v tem trenutku z omejenimi pooblastili, in sicer samo s konceptom tekočih poslov Državni proračun za dveletno obdobje pa prav gotovo, po naši oceni, ne spada med tekoče posle. Vloga državnega zbora je, da te dokumente, te ključne predloge obravnava in jih sprejme, spremeni ali pa zavrne. Spremembe teh predlogov preko mehanizma amandmiranja so torej sestavni ključni del procedure obravnave državnega proračuna. V Novi Sloveniji ne soglašamo s pristopom, ki bi v svojem bistvu spremenil samo naravo te procedure in jo omejil samo na sprejem ali pa zavrnitev. Nismo pripravljeni soglašati s proceduro, ki dejansko omejuje pristojnosti tega državnega zbora. Na seji matičnega delovnega telesa je državna sekretarka na ministrstvu za finance gospa Helena Kamnar ob vsakem predlaganem amandmaju zavzela stališče, da se vlada, ki deluje z omejenimi pristojnostmi, ne more opredeliti do teh predlogov. Ugotavljamo torej, da v tem trenutku ta državni zbor nima sogovornika z mandatom,da bi lahko izvršili naše dolžnosti in pristojnosti na podlagi celovitih naših pristojnosti. Ker želimo slediti uveljavljeni parlamentarni praksi širom po svetu, ne moremo sprejeti odgovornosti ob odločitvi tega državnega zbora o tako pomembni zakonodaji, kot je dveletni državni proračun. Zato na podlagi poslovnika državnega zbora, ki nam to pravico tudi prizna, napovedujem v imenu poslanske skupine Nove Slovenije obstrukcijo k vsem trem točkam dnevnega reda, in sicer k predlogu sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2003, dopolnjenemu predlogu proračuna Republike Slovenije za leto 2004, predlogu zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leto 2003 in končno tudi k predlogu programa prodaje državnega finančnega in stvarnega premoženja za leti 2003 in 2004. Rad bi pa še dodal eno točko. Dobili smo mnenje službe za zakonodajo te hiše. Omejena je samo na neke aspekte tega, ni pa se lotila stvarnega problema, in to je problem odločitve tega državnega zbora. Zato tudi tega mnenja ne moremo spoštovati v svoji celoti in ga ne sprejemamo in tudi bi radi povedali, da to ni isto kot stališče, ki smo ga zavzeli glede poslanskih vprašanj vladi. Vlada s tekočimi posli je prav gotovo še vedno odgovorna temu državnemu zboru, ne samo za to, kar trenutno dela, tudi za to, kar je delovala do sedaj. Enačiti to stališče s tem našim predlogom, ki smo ga podprli danes zjutrajob začetku te seje, da bi prekinili obravnavo teh točk in jih preložili na drugo sejo državnega zbora, je bila lepa možnost, da bi se ta državni zbor omejil in zavzel svoje stališče in obravnaval te ključne točke na podlagi celotnih svojih pristojnosti. Tako nam pa ne preostane drugega, kot da to, kar sem že povedal, obstrukcija ob obravnavi teh točk. Hvala lepa.
Hvala lepa. Proceduralni predlog, dr. Brejc, izvolite. Ali je obrazložitev glasu?
Ja, podlaga za mojo prijavo k besedi je drugi odstavek 65. člena poslovnika. V Socialdemokratski stranki ugotavljamo, da je vlada poslala v državni zbor predlog sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2003, dopolnjen predlog za leto 2004, predlog zakona o izvrševanju proračuna za leti 2003 in 2004 in predlog prodaje državnega in finančnega stvarnega premoženja za leti 2003 in 2004. Se pravi, gre za zelo pomembne dokumente za to državo. V postopku sprejemanja teh dokumentov ima vlada pomembno vlogo, saj se mora opredeliti do vloženih amandmajev. Posebej omenjam njeno vlogo pri uskladitvenih amandmajih. Vlada bi morala biti tudi prisotna, ko gre za razpravo.
Lepo prosim za mir v dvorani. Govorci imajo pravico do -
Včeraj sem govoril o aroganci, ne? Sem? Vidite, da sem imel prav. Pa naj se gospod Rop še tako trudi. Ampak to, kar je v LDS, je aroganca in ta je vidna na vsakem koraku. Torej vlada mora biti prisotna, ko se govori o tako pomembnih vprašanjih. Opozicija, če ne drugega, čuti dolžnost, da tudi kaj vpraša in pričakuje odgovor kvalificiranih sogovornikov. Tu v tej hiši danes pa takih sogovornikov nimamo. Ne samo zato, ker ministrov, razen, ta hip vidim enega, če prav vidim, ni, predvsem tudi zato ne, ker nimajo mandata, da bi lahko odgovorili na kakšno vprašanje. Poslanci Socialdemokratske stranke torej ugotavljamo, da nimamo kvalificiranih sogovornikov in da tudi ni nikogar v tej hiši s strani vlade, ki bi imel danes mandat za spremembo tako pomembnih dokumentov, kot naj bi jih danes sprejemali. Včeraj smo predlagali, kako bi se dala stvar elegantno rešiti, ampak se očitno niti novemu mandatarju na začetku njegove mandatarske kariere ni zdelo vredno premisliti o naših predlogih, predstavniki vladajoče koalicije se pa tako ali tako obnašajo, kot vidite, da se obnašajo. To se pravi, ni važno, kaj je politično primerno, ni važno, kaj je normalno za demokratičen evropski svet, važno je, kaj misli vladajoča koalicija. Mi v takem procesu ne bomo sodelovali, ker mislimo, da je žaljiv za slovenski parlament, in mi teh žalitev ne mislimo prenašati, zato bomo v skladu z drugim odstavkom 65. člena - torej napovedujem obstrukcijo pri vseh štirih točkah, to je pri predlogu sprememb proračuna za leti 2003, dopolnjenem predlogu za leto 2004, zakonu o izvrševanju proračuna za leti 2003 in 2004 ter predlogu prodaje državnega finančnega in stvarnega premoženja za leti 2003 in 2004. Hvala.
Hvala lepa. Proceduralni predlog, gospod Barovič. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Sam mislim in Slovenska nacionalna stranka - kolege prosim samo še za tale proceduralni predlog - Slovenska nacionalna stranka, jaz osebno in moji kolegi ocenjujemo, da so pomisleki smiselni in osnovani. Pa vendarle predlagam, če bi seveda bilo sprejemljivo, da se skliče ta trenutek kolegij državnega zbora in da se na njem spoštovani kolegi tudi, ki so napovedali obstrukcijo, vsaj še enkrat skušajo ali pa skušamo pogovoriti o samemprocesu. Ni namreč dejansko sprejemanja proračunov za dve leti, zakona o izvrševanju, pa seveda tudi prodaje državnega premoženja zapuščati kar tako. Mislim, da toliko razuma je v vseh nas, da bi pogovor na kolegiju državnega zbora mogoče omogočil kakšen korak naprej. Hvala lepa. V kolikor pa seveda naš predlog, moj proceduralni predlog oziroma predlog Slovenske nacionalne stranke ne bo sprejet, bomo tudi mi prisiljeni sodelovati v dogovoru, kot tudi opozicija. Torej v nasprotnem primeru tudi mi napovedujemo obstrukcijo. Hvala.
Hvala lepa. Za 15 minut prekinjam zasedanje državnega zbora, in sicer ob 13.35 uri bomo prešli na odločanje o splošnem delu dopolnjenega predloga proračuna. Dve poslanski skupini, Nova Slovenija in Socialdemokratska stranka Slovenije in v nadaljevanju tudi Slovenska nacionalna stranka, so napovedale obstrukcijo pri vseh preostalih točkah dnevnega reda. Prosim vodje poslanskih skupin, da se v sobi 217 pridružijo kolegiju predsednika državnega zbora. Upam, da bomo čez 15 minut nadaljevali. V sobi 217 je kolegij, razgovor pri predsedniku državnega zbora. Predvidoma čez 15 minut nadaljujemo delo. Hvala lepa.
Vabim vas v dvorano državnega zbora, kjer vas bom seznanil z odločitvijo po posvetu z vodji poslanskih skupin. Prosim tudi kolege iz opozicijskih strank, da pridejo v državni zbor. Prosim, vljudno prosim, kolegice in kolege iz preddverja, vključno z našimi kolegi iz dveh opozicijskih skupin, da pridejo v dvorano, ker bi rad seznanil državni zbor z odločitvijo, ki smo jo sprejeli na posvetu z vodji poslanskih skupin. Spoštovane kolegice in kolegi, prosim za trenutek pozornosti. Najprej bi rad izrazil nezadovoljstvo, da pri tej točki dnevnega reda ni sodelovalo več ministrov in ministric v odstopu, ki so imeli pooblastilo za to, da sodelujejo v današnji razpravi. Gre za proračun. Za pomembna vprašanja. In mislim, da je bilo opozorilo nekaterih naših kolegic in kolegov, da si državni zbor zasluži njihovo navzočnost, upravičeno. To je prva stvar. Druga stvar. Dosegli smo dogovor o nadaljevanju dela državnega zbora v tem in prihodnjem tednu, ki bo omogočalo, da bomo opravili vse točke dnevnega reda, in to s soglasjem vseh poslanskih skupin. Naj vas opozorim na ključne zadeve. Danes bomo sejo končali, s tem, da bomo pred tem odločili, da nedokončane točke dnevnega reda premaknemo na eno izmed naslednjih sej. V ponedeljek bodo v državnem zboru opravljena zaslišanja za kandidatke in kandidate za ministrice in ministre, predstavitve. V torek ob 16. uri se bo sešel državni zbor na, samo hipec [[...]]V ponedeljek in torek so predstavitve kandidatk in kandidatov za ministrice in ministre. V torek ob 16. uri je redna decembrska seja, ki se bo v torek zvečer prekinila, nadaljevala v sredo in tudi zaključila v sredo zvečer. Predvidoma pozno zvečer. V četrtek bomo imeli izredno sejo državnega zbora, na kateri bomo odločali o vladi. V četrtek popoldne bomo že začeli sejo, na kateri bomo odločali o proračunu in jo bomo končali v petek popoldan. To je predlog, ki omogoči, da opravimo imenovanje vlade in proračun pred iztekom tega leta. Zahteven dnevni red, vendar način, ki omogoča, da vlada potem s polnimi pooblastili sodeluje pri odločanju o tako pomembnem vprašanju, kot je veliko milijard težek proračun. Zdaj bom dal na glasovanje predlog, da točke dnevnega reda, ki so nedokončane, premaknemo na eno izmed naslednjih sej. Želijo poslanske skupine besedo? Ta predlog bom dal na glasovanje. Prosim, da glasujemo o njem. V dvorani nas je navzočih 54, 46 nas je bilo za, 4 so bili proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 4.]] Kolegice in kolegi, s tem smo torej odločili, da te točke premaknemo na eno izmed naslednjih sej. Ali lahko z vašo pozornostjo še enkrat povem, ker vidim, da me nekateri gledajo, kako bo tekel dnevni red naših obveznosti prihodnji teden. V ponedeljek in torek predstavitve kandidatov in kandidatk za ministrice in ministre. Že v torek popoldan ob 16. uri redna decembrska seja, ki jo bomo končali v sredo pozno zvečer. V četrtek se bomo sešli na izredni seji, ki bo obravnavala imenovanje vlade. Ko bomo popoldan imenovanje vlade zaključili, bomo šli na nadaljevanje oziroma na sejo, na kateri bomo nadaljevali sprejemanje proračuna, in to točko in vse te točke bomo zaključili morda pozno, vendar zagotovo v petek zvečer. Zaključujem sejo državnega zbora in se zahvaljujem.