Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prosim, da zasedete svoja mesta in se umirite. Prosim poslance, da se umirijo in zasedejo svoja mesta. Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Tudi vi, gospod Zamernik lep pozdrav! Gospod Zamernik! Hvala lepa, gospod Zamernik. Pričenjam 13. izredno sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki sem jo sklical na podlagi drugega odstavka 58. člena ter prvega odstavka 60. člena poslovnika državnega zbora. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Anton Anderlič, mag. Vasja Klavora, mag. Janez Kramberger do 15.30 ure in Breda Pečan do 15. ure. Oprostite, mag. Kramberger je tukaj, se opravičujem. Na sejo sem vabim predstavnike vlade Republike Slovenije k vsem točkam dnevnega reda, predstavnika državnega sveta Republike Slovenije k predlogom za širitev dnevnega reda. Prejeli smo tudi opravičilo predsednika vlade gospoda Janeza Janše, da se danes seje ne more udeležiti, ker istočasno v Londonu poteka pogovor z britanskim premierjem gospodom Blairom o novi finančni perspektivi. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 13. izredne seje državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda je pripravljen skladno z 58. členom poslovnika in ste ga prejeli s sklicem seje dne 21. novembra 2005. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena poslovnika državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda nisem prejel. Prehajamo na predloge za širitev dnevnega reda. Mandatno-volilna komisija predlaga zboru, da dnevni red razširi z določitvijo kandidata, ki v skladu s 17. členom zakona o volitvah v državni zbor postane poslanec za preostanek mandatne dobe namesto poslanca, ki mu je prenehal mandat. Predlog komisije ste prejeli s pismom z dne 7.12.2005. Želi besedo predstavnik predlagatelja širitve dnevnega reda? [[Ne.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne.]] Prehajamo na glasovanje. Prosim poslanke in poslance, da preverijo delovanje glasovalne naprave, in sicer mora na desni strani vložene kartice goreti oranžna lučka. V tem primeru se glasovanje lahko opravi. Vidim, da so kartice brezhibno vložene, zato prehajamo na odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 67 poslank in poslancev. Za jih je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Zbor bo to točko obravnaval kot A1 točko dnevnega reda. Odbor za finance in monetarno politiko predlaga zboru, da dnevni red razširi s ponovnim odločanjem o zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini. Predlog odbora ste prejeli s pismom dne 7.12.2005. Želi besedo predstavnik predlagatelja širitve dnevnega reda? [[Ne.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Zbor bo to točko obravnaval kot D1. točko dnevnega reda. Odbor za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj predlaga zboru, da dnevni red razširi s ponovnim odločanjem o zakonu o spremembi zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti. Predlog odbora ste prejeli s pismom dne 7.12.2005. Želi besedo predstavnik predlagatelja širitve dnevnega reda? [[Ne.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Zbor bo to točko obravnaval kot C1. točko dnevnega reda. Tako predlagam zboru, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem in s predlaganimi oziroma potrjenimi dopolnitvami. Glasujemo o dnevnem redu v celoti. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 13. seje izredne seje zbora določen. Prehajamo na A1. TOČKO DNEVNEGA REDA - DOLOČITEV KANDIDATA, KI V SKLADU S 17. ČLENOM ZAKONA O VOLITVAH V DRŽAVNI ZBOR REPUBLIKE SLOVENIJE POSTANE POSLANEC ZA PREOSTANEK MANDATNE DOBER NAMESTO POSLANCA, KI MU JE PRENEHAL MANDAT. Državni zbor je na 11. seji dne 30. novembra 2005 ugotovil, da je skladno z 9. členom zakona o poslancih, poslancu gospodu Miroslavu Lucijo z dnem 30.11.2005 prenehal mandat poslanca državnega zbora ter na tej podlagi zaprosil republiško volilno komisijo, da na podlagi 17. člena zakona o volitvah v državni zbor zbor obvesti, na katerega kandidata z liste kandidatov preide mandat za preostanek mandatne dobe. Republiška volilna komisija je zboru posredovala ugotovitev, da mandat dosedanjega poslanca Miroslava Lucija preide na Marjana Pojbiča. Ugotovitev je obravnavala mandatno-volilna komisija, ki je zboru pisno poročala in predložila predlog sklepa. Želi poročevalec komisije besedo? [[Ne.]] Želi v zvezi s tem kdo besedo? [[Ne.]] Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. Potrdi se poslanski mandat gospodu Marjanu Pojbiču, rojenemu 6.2.1961, stanujočemu Sladki vrh 35, Sladki vrh, Občina Šentilj. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Čestitam gospodu Pojbiču. [[...]] [[Aplavz.]] [[...]] S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na B1. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA PONOVNO ODLOČANJE O ZAKONU O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DOHODNINI. Državni svet Republike Slovenije je na 9. izredni seji 30.11.2005 sklenil, da na podlagi 3 alineje prvega odstavka 97. člena ustave Republike Slovenije od državnega zbora zahteva, da pred razglasitvijo zakona ponovno odloča o zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini. Besedo dajem predstavniku državnega sveta za obrazložitev zahteve sveta. Izvolite.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Komisija državnega sveta za gospodarstvo in državni svet sta na svojih sejah obravnavala predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini, ga načelno podprla ter k predlogu sprejela konkretne pripombe. Državni svet podpira spremembe in dopolnitve zakona, ki povečujejo konkurenčnost slovenskega davčnega sveta. Nesprejemljivo pa je, da je vlada z drugimi popravki, s katerimi naj bi dosegli preglednost, razumljivost in ne nazadnje tudi izvedljivost nekaterih že uveljavljenih rešitev, oblikovala spremembe, ki v ničemer ne predstavljajo izboljšav, ampak spreminjajo vrednostni sistem veljavne ureditve. Te spremembe bodo po mnenju državnega sveta povečale neenakost in socialno razslojenost v Sloveniji. Predlagatelj zakona oziroma vlada bi morala za iskanje novih davčnih virov pravičneje prerazporediti davčna bremena, predvsem pa bi morala, če že ne izboljšati, vsaj ohraniti določeno oziroma sedaj veljavno politiko pri obdavčitvi tistih družbenih skupin, ki so najbolj občutljive. Državni svet ocenjuje, da se bo s sprejetjem zakonom tem skupinam socialni položaj poslabšal. Zaskrbljuje dejstvo, da se vlada sprememb, ki presegajo raven nujnih popravkov, in tako občutljive teme lotila z nujnim postopkom, ki je onemogočil obravnavo in sprejetje v le nekaj dneh. Vlada se je s tem izognila rednemu zakonodajnemu postopku, ki bi sicer trajal dlje, a bi zainteresirani javnosti, s tem pa tudi tistim, ki jih bodo spremembe najbolj prizadele, omogočil, da bi pridobila odgovore na vsa vprašanja in pomisleke. Tako je vlada popolnoma prezrla utemeljene pripombe študentske organizacije k 43. členu predloga zakona, ki bi omogočile enakopravno obravnavo študentov pri obdavčitvi njihovih dohodkov, predvsem pa bi jim zagotovila zadostna sredstva za samostojno življenje in študij. Študentsko delo je za prenekaterega študenta pomemben vir za preživetje in študij in neštudente, ki služijo s študentskim delom, bi bilo potrebno se z davčnega vidika lotiti kako drugače. Državni svet opozarja na rešitvi, ki bosta povzročili dodatno socialno razslojevanje in povečevanje neenakosti. Tako zakon vpeljuje obdavčitev obresti za depozite za vse državljanke in državljane v Sloveniji. Ob tem, ko se znižuje davek na dobiček od kapitala, se za vse ostale davčna obremenitev povečuje. Z novelo zakona se s 54. in 57. členom ukinja 300 tisoč tolarjev obresti pod tisto mejo, pod katero se ne plačuje dohodnina. S tem se ne samo znižuje davčna konkurenca Slovenije, ampak dopušča, da bodo tako mali, brezposelni delavci in upokojenci, študentje in dijaki, kot veliki varčevalci plačali davek na obresti ne glede na višino sredstev na varčevalnem računu. Poznano je, kdo je svoja finančna sredstva že vložil v vrednostne papirje. Varčujejo torej skrbni, pošteni, slabše situirani državljani socialno šibkejših in občutljivih družbenih skupin, ki varčujejo, na primer, za olje ali morebiti za svoj pogreb. Po drugi strani to pomeni destimulacijo zdravega varčevanja, predvsem pri mladih in otrocih. Zakon uvaja posebno obravnavo tistih, ki so prejeli obveznice iz naslova denacionalizacije. 25. člen novele zakona določa, da se obresti in obveznice, ki jih je upravičenec prejel kot odškodnino, v skladu z zakonom, ki ureja denacionalizacijo, posebej izločijo kot predmet obdavčitve oziroma da zanj veljajo olajšave. Gre torej za ozko skupino upravičencev iz denacionalizacije, ki so iz tega naslova prejeli 200 milijard tolarjev obveznic in ob 6% obrestni meri vsako leto do leta 2016 prejemajo 12 milijard tolarjev, seveda iz naslova obremenitve slovenskih davkoplačevalcev. Samo za njih velja, da jim bo država na ta način v naslednjih desetih letih podarila milijarde tolarjev [[opozorilni znak za konec]] , ki jih bodo iz naslova davka na obresti plačali vsi drugi.
Gospod Krpač [[...]]
Ne gre samo za razslojevanje in socialno neenakost, temveč kaže na klientelizem [[...]]
Čas se izteka, gospod Krpač.
[[...]]vlade in koalicije. Gre za pomembne spremembe, ki po svoje že predpostavljajo del reformnih ukrepov in ki posledično kažejo, v katero smer reforme dejansko gredo in za koga blaginjo v teh reformah gre.
Hvala, gospod Krpač. Čas je potekel.
V primeru neupoštevanja pripomb državnega sveta [[...]]
Gospod Krpač!
[[...]]svetniki resnično razmišljamo o razpisu zakonodajnega referenduma.
Hvala lepa članu državnega sveta, gospodu Radu Krpaču. Zahtevo je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku odbora Bojanu Starmanu za predstavitev mnenja odbora. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Odbor za finance in monetarno politiko državnega zbora Republike Slovenije je na svoji 11. seji 5.12.2005 obravnaval sklep državnega sveta Republike Slovenije, ki je predlagatelj tega predloga z dne 30.11.2005, da državni zbor Republike Slovenije ponovno odloča o zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini, ki ga je državni zbor sprejel 23.11.2005. Odbor je bil seznanjen z mnenjem zakonodajno-pravne službe in tudi predstavnik predlagateljev je podal svoje razloge za predlog, ki so ga podali v državni zbor. Razprava in tudi izid glasovanja sta pokazala, da je bila odločitev na koncu taka, da odbor predlaga državnemu zboru, da ponovno podpre ta zakon, preprosto zaradi tega, ker je bilo ugotovljeno, da prinaša našim davkoplačevalcem veliko več pozitivnih premikov, kakor pa negativnih. Predvsem so bili podani nekateri razlogi, zakaj je praktično pametno podpreti ta zakon ponovno. Cela vrsta davkoplačevalcev je deležna v novem zakonu dodatnih oprostitev. Bi jih ponovil: fizične osebe, ki dajejo pomoč invalidom, dodatek za veliko družino, denarne nagrade športnikom tudi na drugih tekmovanjih, ne samo na olimpijskih igrah, dohodkov, doseženih s prodajo odpadnega papirja, veteranskega dodatna po zakonu o vojnih invalidih in zamudne obresti, če so izplačane na podlagi sodne odločbe, odpravljajo se bonitete za uporabo službenih mobilnih telefonov in parkirišč, prag za ugotavljanje davčne osnove z upoštevanjem normiranih stroškov, normiranih odhodkov se zvišuje z novim zakonom iz 3,9 na 6 milijonov tolarjev, stvarno premoženje, ki je preneseno iz gospodinjstva v podjetja, ne šteje za prihodek, če je bilo to pridobljeno pred začetkom obratovanja, skladno se bistveno povečajo normirani odhodki za kmetijsko in dopolnilno dejavnost za izdelke domače in umetne obrti, ki se povečajo kar iz 25 na 70%, kar bo kmetom in izdelovalcem domače in umetne obrti prineslo veliko olajšavo v poslovanju, uvaja se cedularna obdavčitev obresti dividend, prihodkov od obresti dividend in dobička, kar je pomemben in bistveno kvaliteten prispevek tega zakona, ker prej smo plačevali zelo različne davke na isti dohodek. Poleg tega pa so povečani tudi normirani stroški, ki se priznavajo pri oddajanju, pri najemninah. Cela vrsta stvari je, ki je pomagala in je prevagala odločitev odbora v tej smeri, da se ponovno podpre in predlaga državnemu zboru, da se predlog zakona o dohodnini podpre. Odbor za finance in monetarno politiko predlaga državnemu zboru Republike Slovenije, da pri ponovnem odločanju v skladu z 91. členom ustave Republike Slovenije zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini sprejme. Hvala lepa.
Hvala gospodu Starmanu. Besedo dajem predstavniku predlagateljice zakona za obrazložitev mnenja vlade. Gospod minister, dr. Andrej Bajuk, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Državni svet Republike Slovenije je na svoji redni seji 30. novembra sprejel zahtevo, da državni zbor ponovno odloča o zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini, ki ga je prav ta državni zbor sprejel 23.11. V obrazložitvi zahteve državni svet navaja, da zakon ni primeren, predvsem z vidika socialnega razslojevanja in povečanje neenakosti. Zakon naj bi povečal neenakost in socialno razslojenost v Sloveniji zaradi neenakopravne obravnave študentov pri obdavčitvi njihovih dohodkov, uveljavitve polne obdavčitve obresti na depozite za vse državljanke in državljane v Sloveniji, ter posebne obravnave obresti iz naslova denacionalizacijskih obveznic. Vlada meni, da ugotovitve državnega sveta niso utemeljene iz naslednjih razlogov: Vlada Republike Slovenije je predložila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini v sprejetje temu državnemu zboru s ciljem, da se odpravijo določene nesorazmernosti, ki so odraz v letu 2004 sprejetega zakona in se poveča mednarodna prepoznavnost Slovenije tudi z vidika relativno atraktivne davčne zakonodaje, ob čemer ne sme priti do bistvenega zmanjšanja prihodkov iz tega naslova. Iz navedenih razlogov je državni zbor zakon sprejel po nujnem postopku dne 23.11. Zakon temelji na načelu splošne davčne obveznosti, ki se realizira preko sintetične obdavčitve enega dela dohodkov s progresivnimi davčnimi stopnjami in cedularne obdavčitve drugega dela dohodkov preko proporcionalnih davčnih stopnje. Glede na predlagane cilje zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini vsebuje naslednje bistvene spremembe glede na veljavni zakon. Prvič. Obdavčitev dohodkov fizičnih oseb je razdeljena na obdavčitev aktivnih dohodkov, to se pravi dohodkov iz zaposlitve, dejavnosti, osnovne kmetijske in osnovne gozdarske dejavnosti, dohodka iz oddaje premoženja v najem in dohodkov iz prenosa premoženjskih pravic ter drugih dohodkov po 98. členu veljavnega zakona in dohodnini, ki bodo obdavčeni na letni osnovi s progresivnimi davčnimi stopnjami ta iste davčne stopnje, ki so bile že uveljavljene v zakonu, sprejetem v tem državnem zboru maja 2004, in ob upoštevanju davčnih olajšav, po drugi strani pa obdavčitve pasivnih dohodkov, to se pravi iz obresti in dividend ter dobičkov iz kapitala, ki so obdavčeni po proporcionalnih stopnjah. Drugič. Posebna ureditev obdavčitve dohodkov vzajemnih skladov je odpravljena. Dohodki od osvojitve investicijskih kuponov bodo obdavčeni kot dobički iz kapitala, drugi dohodki pa glede na naravo obravnavani kot obresti ali kot dividende. Tretjič. Stopnja dohodnine od dohodkov, ki bodo obdavčeni po letni osnovi, ostanejo takšne, kot so v veljavnem zakonu o dohodnini. Stopnja obdavčitve obresti in dividend je določena v višini 20%, in sicer šele od 1.1.2008. Stopnja obdavčitve kapitalskih dobičkov od osvojitve nepremičnin vrednostih papirjev in deležev v kapitalu ter od osvojitve investicijskih kuponov je tudi določena v višini 20%, s tem, da se po petem letu imetništva kapitala zmanjšajo na 15%, po desetem letu na 10%, po petnajstemu letu imetništva na 5% in po dvajsetem letu imetništva na 0%. Četrtič. Oprostitev plačila dohodnine je razširjena na nekatere bonitete kot na primer mobilni telefoni, parkirni prostori in na nekatere dohodke kot na primer dodatek za veliko družino, veteranski dodatek in tako dalje. Petič. Zavezanec, ki opravlja dejavnost, bo lahko ugotavljal davčno osnovo z upoštevanjem normiranih odhodkov, če poleg izpolnjevanja ostalih pogojev njegovi prihodki ne bodo presegli 6 milijonov tolarjev v zadnjih 12 mesecih [[po veljavnem zakonu je bila ta vsota 3,9 milijona tolarjev]] . Malim zavezancem, ki opravljajo kmetijsko dejavnost, na primer pridelava vrtnin, proizvodnja vina, čebelarstvo, ali dopolnilno dejavnost na kmetiji, izdelujejo izdelke domače in umetne obrti ali so mali sobodajalci, bo omogočeno uveljavljanje normiranih odhodkov v višini 70% [[po veljavnem zakonu samo 25%]] . Sprejete so tudi nekatere dodatne ugodnosti za zavezance, ki dosegajo dohodek iz dejavnosti. Šestič. Normirani stroški po ugotavljanju davčne osnove pri dohodku iz oddajanja premoženja v najem se povečajo z 20% na 40%. Sedmič. Določena je nova olajšava za namene reševanja stanovanjskega problema zavezanca, in sicer za plačane zneske lastnih sredstev, za zneske glavnice in obresti, ki jih zavezanec odplača v tekočem letu v zvezi s posojilom, pridobljenim za rešitev stanovanjskega problema zavezanca, do 4% davčne osnove zavezanca. Osmič. Določene določbe, ki so v dobro davčnih zavezancev, tako z vidika poenostavitve kot tudi z vidika razbremenitve, se bodo upoštevale že pri odmeri dohodnine za leto 2005. Spoštovani! Predlagatelji stališča, skupina svetnic in svetnikov državnega sveta, ki je poželo večinsko podporo, so le-to utemeljevali v treh bistvenih sklopih. Prvič, obdavčitev dohodkov iz naslova študentovskega dela, na kar je posebej opozorjeno v mnenju, je bila že večkrat predmet zakonodajnega postopka. Dohodki iz zaposlitve, ki jih prejemajo študentje, so manj obdavčeni, kot sicer velja za dohodke delavk in delavcev. V načelu veliko razlikovanje v obdavčitvi dohodkov iz zaposlitve, glede na to, kdo te dohodke dosega, oseba, ki ima status študenta ali oseba, ki ima status delavca, vodi v distorzijo na trgu dela, saj je zaposlovanje študentov za delodajalce finančno ugodnejše kot zaposlovanje drugih delavcev. Ne glede na navedeno, pa je bila zaradi izboljševanja socialnega stanja študirajoče mladine v zakonu o dohodnini zadržana posebna ureditev, po kateri so zavezanci rezidenti, ki imajo status študenta ali dijaka, deležni posebne olajšave v znesku milijona 200 tisoč tolarjev, vendar le v primeru, če v davčnem letu ne presežejo milijon 600 tisoč tolarjev prihodkov in če izpolnjujejo starostno mejo, ki je določena z zakonom. Omejitve so dane zato, da se nanašajo le na osebe, ki imajo primerljivo nižje dohodke in je njihov razpoložljivi dohodek primerljiv s siceršnjimi dohodki drugih zavezancev za dohodnino in zavezancev, ki imajo v skladu s pozitivnimi predpisi pravico do rednega študija v Sloveniji. Navedena oprostitev je izhajala iz izhodišča, da doseže dohodke nad tem zneskom zelo malo upravičencev do tovrstne olajšave, saj je imelo po podatkih o dohodnini za leto 2003 višje dohodke od določenega praga za upravičenost do uveljavljanja olajšave le okoli 2% vseh dijakov in študentov, ki so v tem letu prejemali dohodke za opravljeno začasno ali občasno delo na podlagi napotnic pooblaščenih organizacij, ki opravljajo dejavnost posredovanja dela dijakom in študentom. Njihov povprečni dohodek pa je znašal milijon 892.798 tolarjev, medtem ko je v povprečju dohodek vseh 150 tisoč 734 dijakov in študentov, ki so prejemali dohodke preko študentskih servisov, v letu 2003 znašal 484.072 tolarjev. Študentska organizacija Slovenije oziroma predlagatelji zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini so že v mesecu maju 2005 predlagali dopolnitve zakona o dohodnini v smislu degresivnega zmanjševanja posebne osebne olajšave ob hkratni odpravi dohodkovnega cenzusa in starostnih omejitev, vendar ti predlogi v državnem zboru niso dobili podpore. Odprava časovne meje za priznanje posebne osebne olajšave ni primerna. Vsebina priznane osebne olajšave je v priznavanju ugodnejšega statusa upravičencem, ki študirajo v mladosti in njihovi čim prejšnji aktivni prisotnosti na trgu delovne sile kot deficitarni visoko izobraženi strokovni kader, ne pa omogočanje te olajšave veh fizičnim osebam, ki se vpišejo v ustrezen visokošolski študij kadarkoli v svojem življenjskem obdobju. Posebna osebna olajšava za te opravičence je določena v tolikšni višini, da bi odprava starostne omejitve povečala pritisk, tudi neupravičen, za vpis v dodiplomske in podiplomske študijske programe le, zaradi ugodnejše davčne obravnave teh dohodkov. Ob visoki obremenitvi dohodkov iz delovnega razmerja bi to nedvomno vplivalo na večje povpraševanje delodajalcev po začasnem oziroma občasnem delu študentov in s tem na izrinjanje drugih delavcev na trgu dela. Vlada meni, da se razmere na tem delu niso spremenile v tolikšni meri, da bi narekovale spremembo v obdavčevanju dohodkov iz naslova študentskega dela, zato temu tudi nasprotujemo. Obdavčitev obresti. V zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini je določeno, da bo za obdavčitev obresti iz hranilnih vlog v letih 2006 in 2007 veljala prehodna rešitev in sicer, v letu 2006, ponavljam, v letu 2006 so obresti do zneska 300 tisoč tolarjev na letni osnovi oproščene plačila dohodnine, to se pravi, do 31.12.2006 so vse obresti pod 300 tisoč tolarjev oproščene dohodnine, v letu 2007 pa do višine 150 tisoč tolarjev, stopnja davka pa v teh dveh letih znaša 15%. S 1.1.2008 ne bo več posebnih olajšav pri obdavčevanju obresti. Navedena rešitev za obdavčitev obresti izhaja iz cilja enake davčne obravnave dohodkov iz naložb oziroma cilja, da se fizične osebe ne odločajo o obliki naložb glede na davčno obravnavo donosov od vloženega premoženja. In zato smo tudi predlagali širše dveletno obdobje, da se vsi pripravijo na takšne odločitve. Tretjič je pa obdavčevanje osebnih obresti iz obveznic Slovenske odškodninske družbe. Že v zakonu o dohodnini, ki je objavljen v Ur. l. št.54/04, je v 6. točki 20. člena določeno, da se dohodnina ne plača od vrnitve premoženja in odškodnine, prejete v skladu z zakonom, ki ureja denacionalizacijo. Zaradi tega je bil z določbo 151. člena navedenega zakona o dohodnini razveljavljen prvi odstavek 7. člena zakona o denacionalizaciji, ki je določal, da pridobitev nepremičnin drugega premoženja oziroma odškodnine po zakonu o denacionalizaciji ne zapade plačilo davka, torej ta vsebina zakona o denacionalizaciji je bila premeščena v omenjeno 6. točko 20. člena zakona o dohodnini, ki ga je ta državni zbor sprejel maja 2004. V 45. členu zakona o denacionalizaciji je določeno, da se za plačevanje odškodnine izdajo obveznice, ki so nominirane v nemških markah in izplačljive v enakih polletnih obrokih v dvajsetih letih. Obrestna mera je 6%, 45. člen zakona. Ureditev obdavčitve obresti iz naslova denacionalizacijskih obveznic v zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini, 50% obresti je obdavčenih, ki je bila sprejeta na odboru za finance in monetarno politiko tega državnega zbora, je bila sprejeta na podlagi širokega soglasja. Zanj so glasovali poslanci tako opozicije kot pozicije. Tako sledi osnovni določbi 6. točke 20. člena zakona o dohodnini, ki je, ponavljam, bil sprejet v tem državnem zboru 20. maja leta 2004. Obresti iz obveznic, ki so bile izdane za uresničevanje zakona o denacionalizaciji, po vsebini ni mogoče izenačevati z obrestmi iz drugih vrst obveznic ali depozitov, saj obveznice po zakonu o denacionalizaciji niso bile izdane zaradi zagotavljanja pokrivanja finančnih potreb izdajatelja, temveč zaradi plačevanja odškodnin v realni vrednosti v primerih, ko podržavljenega premoženja ni mogoče vrniti ali če ni mogoče izpostaviti lastninske pravice ali izpostaviti lastninskega deleža. Spoštovani! Izhajajoč iz zgoraj navedenega, vlada meni, da so razlogi, ki jih navaja državni svet v svoji zahtevi neutemeljeni in predlagam, da državni zbor ob ponovnem odločanju potrdi zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin. Gospod Miran Potrč bo predstavil stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik državnega zbora, gospod minister za finance, kolegice in kolegi! Poslanska skupina Socialnih demokratov tudi ob ponovnem glasovanju o predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini zakona ne bo podprla. Zavedam se, da je razprava o zakonu o dohodnini občutljiva, težka, ker zadeva v položaj slehernega državljana in državljanke Slovenije in vsak v zakonu o dohodnini išče in ureja svoj položaj. Pri tem ni nujno, da je njegov pogled objektiven na celoto, pred tem morda kdaj pa kdaj razmišlja res izključno samo o sebi. Toda tega se brez dvoma dobro zaveda ali bi se morala zavedati tudi vlada. Zato se mora dobro zavedati, da ko odpira zakon o dohodnini, pač odpira Pandorino skrinjico in dopušča možnost takšnih ali drugačnih pogledov na ureditev dohodnine v državi, posebej, če to dela po nujnem postopku, v katerem ima mnogo manj možnosti, da bi opravila resno razpravo s prizadetimi in da bi vsaj del njih prepričala, da so predlagane rešitve uravnotežene za državo in za posamezne zavezance. V poslanski skupini Socialnih demokratov smo prepričani, da glede na cilje in stališča, ki jih zastopamo v naši stranki vlada s svojimi spremembami in dopolnitvami ni bila uspešna. Pri tem naj poudarim naslednje. Ne želimo trditi, da smo bili zadovoljni v celoti z veljavnim zakonom, tudi ne s tistim, ki smo ga pomagali sprejemati v prejšnjem mandatu ob koncu leta, predvsem nismo bili zadovoljni z dejstvom, da nam prejšnja vlada ni uspela mnogo pred zaključkom mandata pripraviti davčne reforme in da tudi sama ni imela srečne roke pri vseh rešitvah. Toda odločitve, ki jih je predlagala sedanja, po našem mnenju na nekaterih točkah poslabšujejo, ne pa izboljšujejo položaj. In predvsem o tem bi rad povedal nekaj besed. Prepričani smo, da je ob nekaterih manjših spremembah, ki gredo v korist večje konkurenčnosti in boljših rešitev, koncept tega zakona, da poskuša tistim, ki imajo manj, vzeti več, in tistim, ki imajo več, jih obdavčiti manj. To pa je za nas nesprejemljiv koncept sprememb in dopolnitev zakona, ki ga že iz tega razloga ne moremo podpreti. In to svojo temeljno ugotovitev bi rad utemeljil z nekaterimi dejstvi. Prvo od teh dejstev je sama odločitev o obdavčenju obresti po fiksnih stopnjah, se pravi po odbitku najprej še dve leti 15%, kasneje 20%, in sicer neodvisno od višine privarčevanega zneska. Menimo, da je to rešitev, ki izrecno nagrajuje ali pa daje boljši položaj tistim, ki imajo veliko, in jemlje tistim, ki imajo malo. Prejšnje rešitve so odbijale določen del obresti kot stalen odbitek in predvsem, vključevale so obresti v sistem dohodnine in njihovo plačevanje v deležu, kjer ni bilo odbitka, po stopnjah, ki veljajo sicer za dohodnino. Tokrat se je vlada odločila za obdavčitev po odbitku za vse po enaki stopnji, in to prav gotovo daje ugodnejši položaj tistim, ki imajo več, in slabši položaj tistim, ki imajo malo. Da ne govorim o tem, da najbrž destimulira varčevanje v celoti, in dvomim, da bosta dve leti dovolj, da bi se lahko državljanke in državljani prilagodili novi situaciji. Naslednje, česar ne moremo razumeti, je dejstvo, da ob nekaterih novih olajšavah, ki jih je vlada predvidela, pri tem mislimo predvsem nesprejemljivo olajšavo za plačevanje obresti od obveznic za denacionalizirano premoženje, da pa se je ob tem izrecno uprla nekaterim zahtevam in predlogom, da naj bi olajšala plačevanje dohodnine od nekaterih socialnih pravic. Gre za invalidnine in družinski dodatek, gre za veteranski prejemek, gre za oskrbnine za čas trajanja poklicne rehabilitacije po zakonu o vojnih invalidih, gre za rekreacijski dodatek, gre za prejemke za občasno ali začasno nego in pomoč invalidom, ki jih fizičnim osebam izplačujejo invalidske organizacije, pa še kaj. Za vse te konkretne primere smo v poslanski skupini Socialnih demokratov predlagali, da se štejejo med izjeme, iz katerih se ne plačuje dohodnina, pa jih je vlada gladko zavrnila, brez kakšne, po našem prepričanju, mogoče tehtne argumentacije. Naslednji takšen primer je vprašanje odbitkov pri plačevanju dohodnine za vse tiste, ki prvič rešujejo svoj stanovanjski problem, se pravi, predvsem za mlade družine. Tudi tu smo predlagali višjo oprostitev, kar bi prav gotovo stimuliralo mlade, da varčujejo, in sploh zagotavljalo možnost pridobivanja stanovanja, imelo pomemben prispevek k družinski, pa tudi, brez dvoma, demografski politiki, pa je vlada takšno možnost ponovno zavrnila. In zadnje, kar pa ne pomeni najmanj pomembno, je bilo vprašanje polovičnega obdavčenja obresti od obveznic na račun vrnjenega nacionaliziranega premoženja, kar je za nas nesprejemljivo razlikovanje vis a vis vseh drugih državljanov, ki bodo morali plačati obresti v celoti, tem, ki dobivajo premoženje na račun nacionalizacije, pa se polovica obresti oprosti. S tem v zvezi se v javnosti navajajo tudi polresnice o tem, češ, saj je bila takšna ureditev tudi v preteklosti. Ni res. Takšne ureditve v preteklosti in po veljavnem zakonu ni bilo. Bila je le odločitev, da se vrnjeno premoženje ne obdavčuje in ker se niso obdavčevale nobene obresti, se niso obdavčevale tudi te obresti. Zdaj po novem bo pa država vsem obresti obdavčila, izvezla pa samo te, ki dobivajo, prvič, na podlagi denacionalizacije pomembne zneske, drugič, ker gre za 6% realne obresti, ki jih ne pozna nobeno varčevanje več v državi, kjer je jasno, da slovenski odškodninski sklad za to nima potrebnih sredstev in bo šlo direktno iz davkoplačevalskega denarja in ker je takšno razlikovanje tudi po našem prepričanju neprimerno in neprimerno. Vse to so razlogi, ki nas prepričujejo, da se je vlada pri oblikovanju tega zakona odločila, da favorizira nekatere skupine in deluje proti večini prebivalk in prebivalcev Slovenije, zato tega predloga zakona tudi ponovno ne bomo podprli. Hvala.
Hvala gospodu Potrču. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, spoštovani gospod minister s sodelavci! Nekaj zelo pomembnega je moralo biti narobe z novo davčno zakonodajo, ki jo je sprejela vlada v letu 2004 pred vstopom Slovenije v Evropsko zvezo. Preveč strokovnjakov in poslovnežev in interesnih skupnosti in državljanov je nezadovoljnih. Splošno znano je, da davčni sistemi postajajo vse bolj zapleteni in nepregledni. Zapletenost in nepreglednost davčnega sistema narašča najmanj linearno s časom veljavnosti sistema. Zato so potrebne občasne davčne reforme. Eden od pomembnih razlogov zanje je poenostavitev in preglednost. Slovenija je morda pri tem posebnost. Z zadnjo davčno reformo v letu 2004 se zdi, da smo dobili bolj zapleten in manj jasen davčni sistem. Precej splošno mnenje je, da bi bilo dobro lani sprejeti davčni sistem poenostaviti in ga narediti bolj jasnega. Zakon o dohodnini je bil v okviru lanskoletne davčne reforme sprejet tik pred vstopom Slovenije v Evropsko zvezo. Še pred začetkom uporabe zakona in med njegovim izvajanjem v letošnjem letu je bilo podanih več predlogov tako zavezancev kot strokovne javnosti za spremembo obstoječega sistema. Kritike so se nanašale predvsem na kompleksnost ureditve obdavčevanju dohodkov fizičnih oseb, administrativno zapletenost postopkov pobiranja davka in relativno visoko progresivnost dohodnine predvsem glede obdavčitve pasivnih dohodkov, predvsem dohodkov iz vzajemnih skladov in kapitalskih dobičkov. Predlog novele zakona o dohodnini, v katerem bomo danes ponovno glasovali, odpravlja določene nesorazmernosti, ki so odraz lani sprejetega zakona in povečuje mednarodno prepoznavnost Slovenije tudi z vidika relativno privlačne davčne zakonodaje, ob čemer ne sme priti do bistvenega zmanjšanja prihodkov iz tega naslova. V poslanski skupini Nove Sloveniji smo mnenja, da ugotovitve državnega sveta, da novela zakona o dohodnini povečuje socialno razslojevanje in povečuje neenakosti, niso utemeljene. V predlogu zakona so predlagane rešitve, ki se pomembno razlikujejo od uveljavljene ureditve. Obenem so predlagane rešitve usklajene z novelami drugih davčnih zakonov, ki jih je vlada Republike Slovenije hkrati predlagala državnemu zboru v obravnavo in sprejem. V proračunih za leto 2006 in leto 2007 pa so na strani davčnih prihodkov že upoštevani učinki novele zakona o dohodnini. Zato bo poslanska skupina Nove Slovenije predlog zakona ponovno podprla. Razlogov za podporo zakonu je veliko. Naj naštejem zaradi omejitve časa samo nekatere. Pasivni dohodki, to so obresti, dividende in dobiček iz kapitala, se bodo obdavčevali z dohodnino po proporcionalni stopnji. Odpravljena bo posebna obdavčitev dohodkov iz vzajemnih skladov, oprostitev plačila dohodnine iz 20. člena zakona o dohodnini je znatno razširjena, in sicer na dohodke iz naslova vrnitve premoženja in odškodnine, prejete v skladu z zakonom, ki ureja izvrševanje kazenskih sankcij. Na zamudne obresti, ki jih zavezanec prejme na podlagi sodne odločbe, na prejemke v zvezi z družinsko politiko, zelo pomembno. Na denarne nagrade, ki se izplačujejo športnikom iz proračuna. Oprostitev plačila dohodnine spodbuja prostovoljstvo na področju opravljanja nalog zaščite, reševanja in pomoči, kar je za slovenske razmere velikega pomena. In še več, oprostitev plačila dohodnine, kar predstavlja znatno razbremenitev zavezancev, obenem pa poenostavitve pri napovedi za odmero dohodnine. Novela zakona o dohodnini zaradi zahtevnosti nadzora in z namenom poenostavitve iz obdavčitve izključuje nekatere bonitete. Ker novela zakona o dohodnini prinaša za državljanke in državljane prijaznejše davčne rešitve, bomo, kot rečeno, v poslanski skupini Nove Slovenije zakon ponovno podprli. Hvala lepa.
Hvala gospodu Horvatu. Gospod Josip Bajc bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Gospod predsednik, gospod minister s sodelavkami in sodelavcem, kolegice in kolegi! Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke je tvorno sodelovala pri obravnavi zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini, ki je predmet veta državnega sveta in ponovnega odločanja o njegovem sprejemu ali njegovi zavrnitvi. To smo storili tako na matičnem delovnem telesu kot plenarnem zasedanju in s konkretnimi pripombami tudi nekatere določbe uspeli popraviti. Drugič. Poslanska skupina ugotavlja, da gre že za drugi popravek zakona, ki ga je državni zbor na predlog bivše vlade sprejel v lanskemu letu in ki je v celoti začel veljati slabo leto nazaj, se pravi s 1.1.2005. Poslanska skupina tudi ugotavlja, da je ta državni zbor predmetni zakon že enkrat popravljal in poskušal največje anomalije tega zakona, kot rečeno, ki velja šele slabo leto, odpraviti in takrat popravil tudi področje, če lahko rečem, ki je predmet tudi današnje in obravnave na prejšnji seji, verjetno tudi obravnave na državnem svetu in tudi na matičnem delovnem telesu v zvezi s študenti. Sprašujemo se v poslanski skupini, kje so vsi ti bili, ko je bil ta zakon, ki je bil že delno popravljen, če so imeli tako veliko pripomb, kot jih je v tem trenutku. Poslanci poslanske skupine Slovenske ljudske stranke tudi ugotavljamo, da obravnavi zakon, ki je predmet veta, v večini svojih primerov izboljšuje posamezna področja, mislim, da so tudi opozicijski poslanci pri obravnavi na matičnem delovnem telesu kot tudi na plenarnem zasedanju povedali, da pa so ugotavljali, da nekatere obstoječe zadeve oziroma področja bi se lahko še bolj izboljšala, kot so se izboljšala. Po njihovi oceni so pa tudi nekatere stvari, ki so slabe. Vendar poslanci Slovenske ljudske stranke smatramo, da noben dober gospodar zaradi dveh bolnih dreves v gozdu ne gre posekati celega gozda, ampak poskuša bodisi ga oklestiti bodisi ga sanirati. Kadar se pa odloči za celovit poseg, takrat pa odstrani tudi tisto eno ali dva bolna drevesa. Pri predstavitvi stališča oziroma razlogov, zaradi katerih je državni svet podal veto na ta zakon, mislim, da sta predvsem dve postavki bili izpostavljeni. In smatramo, da ti dve, če sta bolni drevesi, za eno vemo celo, da ima prehodno obdobje 2006/2007, v letu 2006 300 tisoč obresti ne bo obdavčenih, v letu 2007 150 tisoč. Ocenjujemo, da tudi vlada, tudi ta koalicija pa tudi ta državni zbor bo lahko, če bomo vsi skupaj ocenili, da je to potrebno, kot sem rekel, ko bomo šli prečesat cel gozd, ki pomeni davčno zakonodajo, pri celoviti reformi tudi področja davčne zakonodaje sanirali tudi eventualno, če bo potrebno, tudi ti dve bolni drevesi, zato bomo poslanci poslanske skupine Slovenske ljudske stranke podprli sklep matičnega delovnega telesa, da se zakon o dohodnini ob ponovnem glasovanju potrdi. Hvala.
Hvala gospodu Bajcu. Gospod Sašo Peče bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Spoštovani prisotni! Z delom razprave, ki je bila ravnokar zaključena s strani Slovenske ljudske stranke, se seveda lahko tudi v nacionalni stranki strinjamo. Prvič, res je, da je obstoječi zakon o dohodnini nesprejemljiv in da je državni zbor storil napako tistega leta 2004, ko je ta zakon sprejel. Druga pomembna ugotovitev je, in seveda izhaja iz prve, da je zato slab zakon treba spremeniti. Tudi predlog zakona, kot nam ga v ponovno odločanje posreduje državni svet, je, roko na srce, v nekaterih elementih pozitiven, poudarjam, v nekaterih. Dejstvo je, da se skozi omenjeni predlog zakona razbremenjujejo davčne zaveze oziroma obveznosti. Po drugi strani pa je treba poudariti, da vsaj v okviru poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke na področju fiskalne politike naše države in pri fiskalnem sistemu težimo k določeni popolnosti. Zato nikakor ne moremo sprejeti predloga zakona, ki je za Slovensko nacionalno stranko nesprejemljiv vsaj v okviru dveh momentov. Prvi moment smo skušali, prav tako tudi drugega, odpraviti na matičnem delovnem telesu. Žal za njega ni bilo dovolj posluha ali pa pripravljenosti s strani vlade, to pomeni, tudi vladnih predstavnikov - torej, področje ureditve invalidskega vprašanja v gospodarskem smislu oziroma njihovih finančnih davčnih bremenih. In drugič, kjer delimo mnenje, ki je bilo že nekajkrat izraženo na preteklih obravnavah omenjenega zakona, to je razslojevanje oziroma uvedba razslojevanja državljanov Republike Slovenije. Toda dovolite, da se tega dela dotaknem nekoliko drugače. Po naši oceni skuša vlada usmerjati razpoložljiva sredstva prek tako imenovanih obdavčitev varčevanja. Varčevanje je po naši oceni ena izmed ustavnih pravic slehernega posameznika. Zato ni prav, da poskuša vlada s svojo usmerjevalno politiko, kar davek na obresti predstavlja, vplivati na višino varčevanja, seveda tudi na obliko varčevanja oziroma na pretok razpoložljivih sredstev državljank in državljanov. Medtem ko vlada zasleduje ta cilj, torej cilj usmerjanja, političnega usmerjanja prostih ali razpoložljivih finančnih sredstev, pa neki kategoriji državljanov, ki so v našem primeru kategorija denacionalizacijskih upravičencev in so svojo, pod narekovaji, "preteklo škodo" dobili poplačano v obliki lastniškega deleža nad Sodom, pa jih na primeru bodočih donosov predstavlja oziroma postavlja v privilegiran položaj, in za primer bom vzel privilegiran položaj z mlado družino, ki na banki varčuje za rešitev svoje stanovanjske problematike. Oba razloga, kot nedojemljivost vlade Republike Slovenije na matičnem delovnem v okviru odnosa do amandmajev Slovenske nacionalne stranke, s katerimi smo skušali popraviti v nekaterih elementih slab zakon o dohodnini, kakor tudi zaradi odnosa postavljanja v neenakopraven položaj določenih upravičencev iz denacionalizacijskega procesa in sedanjega lastništva SOD-a v primerjavi s tistimi, ki varčujejo v banki, je po večinskem mnenju Slovenske nacionalne stranke nesprejemljiv. Zato tudi tokrat ne bomo podprli predloga zakona, vsaj po okviru večinskega mnenja Slovenske nacionalne stranke. Hvala.
Hvala gospodu Pečetu. Gospod Vili Rezman bo predstavil stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Hvala lepa. Kdaj pa kdaj pridejo prav metafore. Eno smo danes že slišali. Jaz bom postregel še z eno. Včasih pri zajemanju vode zajamemo tudi kakšno smet. Ni nujno, da s tisto smetjo spijemo tudi vodo. To je odgovor na metaforo v zvezi z drevesom. Običajno naredimo tako, da smet izvzemamo, pa tisto, kar je dobrega, pustimo, da živi naprej. Sicer pa smo mi na to, da ima zakon celo vrsto dobrih plati, in da ima tudi nekaj slabosti, opozarjali že v obdobju, ko se je zakon sprejemal. Slabe plati so bile izpostavljene včasih bolj trdo, včasih nekoliko manj. Ampak nesporno je, vsaj za nas, to smo trdili več čas, da gre vsaj za dve veliki slabosti. Prva je ta, da gre za radikalen premik bogastva iz ene na drugo stran. In gre za to, da zelo pogosto z levo roko dajemo in z desno potem to, kar je leva dala, vzamemo. Če gre za premik bogastva, je najbrž tudi to možno trditi, da se je v preteklosti ta premik zgodil bolj na hitro, na mah, sedaj pa ne bo več tako, ampak smer je pa zanesljiva. Natančno se ve, kam se bo družbeno bogastvo prelivalo. In pri tej smeri tisti, ki bodo znali to izkoristiti, ne bodo zgrešili. V poslanski skupini smo tudi takrat, ko smo zakon podpirali in ko smo izražali svoje pomisleke, hoteli zadržati neko distanco do tega zakona. Sedanji čas oziroma potem ko je državni svet zahteval ponovni premislek, smo to izkoristili, ponovno premišljali in imamo pomisleke, ki smo jih imeli doslej, tudi sedaj zaresne. Državni svet je tudi ocenil, da v načelu podpira zakon, da pa ne podpira, sodimo, da je njihova zahteva podobna tisti, ki jo je podpirala poslanska skupina DeSUS, da torej sodi, da gre za prelivanje, da gre za povečevanje socialne diferenciacije, da gre za več razlik, tudi krivic morebiti, ne samo za razlike, in da je zaradi tega potrebno stvari ponovno premisliti. Zakonodajno-pravna služba je govorila o tem tako, da prvi pomislek, in tudi sami to menimo, v zvezi s študentskim delom morebiti ni najbolj trden, da sta pa preostala dva pomisleka takšna, da se je treba resno zamisliti. Zakonodajno-pravna služba opozarja na to, da je treba ponovno vzeti premislek zlasti zahtevo po enakosti in po arbitrarnosti v odločanju. Vlada je na to odgovorila tako, da pravi, da so ti pomisleki neutemeljeni, da je zahteva za ponovni premislek neutemeljena. Pravi, da zavoljo tega, ker zakon odpravlja nesorazmerja, ki so bila vzpostavljena v preteklosti, in s tem se da strinjati in nič nimamo zoper to, da kakšna neupravičena nesorazmerja popravimo. Pravi tudi to, da povečuje mednarodno prepoznavnost Slovenije za voljo tega davčnega sistema. Morebiti res, ne vem, če ravno v najboljši luči in ne vem, če morajo to plačati tisti, ki bodo to morali plačati. Večina, velikanska večina državljanov. Ne znamo si drugače predstavljati tega, kot na ta način, da bo velika večina v manjših zneskih poravnala tisto, kar bo manjša skupina dobila, če država, kakor predlagatelj zahteva, v proračun ne bo dobila nič manj. Ne vidimo, kje bomo dobili tisti suficit, kje bo to več, od koder bi lahko to vzeli. Zaradi teh pomislekov, ki smo jih imeli, ki smo jih izražali in jih izražamo tudi danes, bomo mi glasovali vsak po svoji presoji. Zagotavljamo pa, da bomo nekatere stvari s predlogom zakona za popravo tega, kar bo danes morebiti sprejeto, v zelo kratkem času zahtevali, najprej v okviru koalicije in če tam ne bo uspelo, bomo predlog zakona za popravo tega, kar sami sodimo, da ni dobro, pripravili sami. Mi bomo glasovali vsak po svojem prepričanju, vsak po svoji vesti in napovedujemo, če bo tak zakon ponovno sprejet, predlog zakona za spremembo tega, kar bo pravkar potrjeno.
Hvala gospodu Rezmanu. Gospod Jože Tanko bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo in vsem lep pozdrav. Danes se srečujemo z dodatnim opravilom s ponovnim glasovanjem o enem za državljane in državljanke najpomembnejšem zakonu, zakonu o dohodnini, s katerim se razmejujejo finančni rezultati in učinki njihovega letnega delovanja na del, ki ga je potrebno nameniti državi, in na del, ki ostane njim. Že ob razpravah in glasovanjih o posameznih določilih novele so nekatere stranke poskušale zakon tudi povsem spremeniti. Želeli so, da bi bil v enem delu čim bolj podoben izredno slabemu lanskemu Rop-Mramorjevemu zakonu, ki ga je z velikim pompom pripravila bivša vlada, po drugi strani pa je del opozicije predlagal rešitve, ki so pomenile zgolj populistično in pretirano nadgradnjo predlaganih rešitev. Pretekle in zadnja Ropova vlada jih sicer prej niso niti sanjale, kaj šele, da bi jih sprejele, ko so imele za to priložnost. Glasovanje o zakonu v celoti pa je že nakazalo pot, ki se je z odločitvijo v državnem svetu tudi dejansko zgodila. Lani pred volitvami je bivša vlada predlagala državnemu zboru novele davčnih zakonov, s katerimi je izrazito posegla v pravice davčnih zavezancev, pa najsi je šlo za pravne ali za fizične osebe. Pod krinko drobnih olajšav najrevnejšim slojem prebivalstva, ki jim je podelila nekaj malega odpustkov, je predlagala izredno zaostreno zakonodajo, s katero bi odrezala bistveno večji kos za državo in precej manj pustila tistemu, ki je rezultate ustvaril. Samo nekaj deset tisoč najrevnejših zavezancev bi dobilo nekaj tisoč tolarjev olajšav, pravzaprav skoraj nič, vsi drugi pa bi morali državni blagajni prispevati znatno več kot do sedaj, nekajkrat več, kot ste se namenili razbremeniti tiste s težjimi pogoji. Prav na davčnih olajšavah za najrevnejše - v bistvu je bil to pesek v oči - je bivša vlada zgradila tudi ves volilni koncept in ga medijsko tudi izredno popularizirala, a vendar je pogorela. Strategija je bila jasna, zmaga in s tem nov mandat sta bila na dosegu roke in načrtovali ste naslediti sami sebe. Vse davčno breme slabe davčne zakonodaje pa bi padlo v tem primeru na staro, bivšo vlado in na prejšnji mandat. Nova vlada, čeprav bi jo sestavila ista opcija in bi bili v njej večinoma isti kadri, recimo Rop, Cvikl, Lahovnik, Gantar pa še kdo iz SD, bi bila po tej plati pravzaprav čista, brez bremen in po volji ljudi. Vendar je bila volja ljudi drugačna. Večina državljanov in poslovodstev gospodarskih družb je kmalu, ravno še pravočasno zaznala, da je tak scenarij, ki ga je pripravila bivša vladna garnitura, poguben, naravnan nerazvojno in da je takšno povečanje davčnih obveznosti nevzdržno in nesmiselno. Naveza LDS z SD je odločila, da bo svoje apetite, zapravljivost, klientelizem, finančne zlorabe, ki smo jim bili priče, enostavno pokrivala z višjimi davki. Ne z ugotavljanjem in odpravljanjem napak, z racionalizacijami, sankcioniranjem uradnikov in politikov, ampak z denarjem državljanov in uspešnih družb. Morda je bilo pričakovati kaj drugega, vendar tako se to kaže. Takoj, ko je prejšnja vlada s svojo večino v državnem zboru zagotovila sprejem zakona o dohodnini, se je zgodil nenaden beg tranzicijskega kapitala in veliki tranzicijski uspešneži so odnesli veliko denarja na račune v tujino; morda je bil tak scenarij z njimi celo dogovorjen. Kar ni dobro za bogate, tudi ne more biti za revnejše, kar se je samo malo kasneje potrdilo in s tem pokazalo napake prejšnje politike. Ta je medijsko vsiljivo sporočala o davčnih olajšavah za najrevnejše, ne da bi jih o tem seznanila, da so na novo obdavčene celo nekatere socialne ali druge pomoči, na primer dodatek za veliko družino ali ekoplačila, s čimer je bilo tem kategorijam odvzeto več, kot jim je bilo z drugo določbo zakona vrnjeno oziroma oproščeno. V zelo slab položaj so bili postavljeni kulturniki, saj so se jim izrazito, za skoraj trikrat - vsega 25%, znižali normirani stroški, kulturnice v državnem zboru pa nič. Prav tako so se izrazito poslabšali pogoji za proizvajalce domače in umetne obrti, pa za dopolnilno delo na kmetijah. Poseglo se je v študentsko delo in so se jim poslabšale možnosti. Takoj po volitvah pa so se začeli organizirani protesti študentov in športnikov. Stavka športnikov, ki je bila ravno na lansko veliko noč v nedeljo, udeležil se jo je tudi Jankovič, je za glavna krivca določila ministra dr. Zvera in dr. Bajuka, ki sta prevzela šolski in finančni resor in podedovala stanje, ki ni bilo ravno dobro. Nihče pa ob teh protestih ni omenil bivše vlade, bivših ministrov, dr. Gabra in dr. Mramorja, ki je sprejemala ta dohodninski zakon. Na proteste se nista odzvala, nista prevzela svojega dela odgovornosti za slabo zapuščino, vendar je tudi molk lahko zelo zgovoren in verjamem, da so ga državljani tudi razumeli. Ta vlada je potem na hitro popravila, kar se je dalo popraviti. Takrat, lani decembra, se sicer ni dalo veliko, čeprav so nekateri uveljavljeni strokovnjaki predlagali celo zamrznitev Rop Mramorjevega dohodninskega zakona. Tudi državni svet je takrat molčal o slabem zakonu, za čuda ni izglasoval veta in prav tako niso reagirale sindikalne centrale. Res zanimivo in nelogično ali pa tudi ne! Morda je imelo tako ravnanje državnega sveta in sindikalnih central svoj smisel, ki sedaj prihaja na dan. Pomenljivo je, da sedaj ob bistveno boljši dohodninski in ostali davčni zakonodaji, ki z vrsto olajšav spodbuja razvoj in izboljšuje osebni standard, ravnajo povsem drugače. Ne strinjajo se z davčnimi reformami, ob tem protestirajo in ravno razglašajo, da se z njimi ni nihče pogovarjal, kaj šele uskladil. Iz tega se da sklepati, da je bil lanski davčni paket, ki ga je pripravila bivša vlada, verjetno z njimi usklajen in da je nekdo prevzel velik del nekritične zaščite bivše vlade in s tem dal tudi tiho soglasje oziroma tiho podporo politiki bivše vlade. Morda se bo ob tem postavilo še komu kakšno vprašanje in iniciralo še kakšno razmišljanje in raziskovanje, vendar menim, da je nekaj v tej dolini Šentlorjanski, v tej dolini slovenski, hudo narobe. Protestira se proti ciljem reform, protestira se proti reformnim korakom, ki naj bi prinesel Sloveniji razvojne prednosti. Protestira se proti popuščanju davčnega primeža. Ni pa se protestiralo proti nebrzdanemu ožemanju državljanov in gospodarstva. Ali je proti sprejetim davčnim olajšavam, ki jih je sprejela ta koalicija in ki vsem gospodarskim zavezancem in večini posameznikom izboljšujejo davčni položaj, potrebno sprejeti veto in protestirati na ulici? Kakšna je vloga zbornic in drugih združenj, ki nekako stojijo ob strani in v zadostni meri ne pojasnjujejo, ali so ti ukrepi res tako slabi, kot trdijo recimo sindikati, ali pa so ukrepi bolj sproščujoči, pozitivni, razvojni, kot trdita vlada in ta koalicija. Nekatere stvari lahko ponovim in jih bom ponovil, ker jih opozicijski magistri in dr. ekonomije, prava in drugih častivrednih strok in profilov, nočejo oziroma ne zmorejo povedati. Očitno to ni v konceptu. Poudaril bom samo nekatere najpomembnejše izboljšave, večino teh do lani, ko je bila druga vlada, ni bilo mogoče niti sanjati. Pred dnevi smo sprejeli pet davčnih zakonov, ki bistveno izboljšujejo položaj vseh davčnih zavezancev, posameznikov in gospodarskih subjektov. Vseh. Nikomur se davčni položaj ne bo poslabšal. Gospodarske družbe bodo plačevale za 20% manj davka na plače in bodo imele večje možnosti uveljavljanja olajšav na razvojno raziskovalno dejavnost, bistveno se znižujejo zamudne obresti, pa še kaj bi se našlo. Mala podjetja s prometom do 50 milijonov se bodo lahko odločala ali bodo DDV plačala šele ob prejetem plačilu računov ali pa tako, kot sta dala zapisati Rop in Mramor, v 14-ih dneh od izdaje računa. To bo marsikateremu omogočilo povsem drugačen nastop na trgu, na katerem je zelo prisotna plačilna nedisciplina in na katerem neresni in špekulanti uničujejo programe, male podjetnike, zmanjšujejo gospodarsko rast in povečujejo pritisk na urade za delo. Tak ukrep je potreben, vendar ni zadosten. Država bo morala tudi z drugimi ukrepi napraviti red v poslovnem življenju, bolj nagraditi ali še bolje zaščiti uspešne in poštene in kar v največji meri počistiti z zdraharji. Še posebej obsežen pa je nabor olajšav, ki jih prinaša novela zakona o dohodnini. Veliko teh olajšav bo veljalo za nazaj za leto 2005, za katere bomo davčne formularje dajali prihodnje leto. In ni odveč, če nekatere od teh olajšav na kratko osvetlim. V dohodninski napovedi ne bo potrebno več napovedovati starševskih dodatkov ob pomoči in pomoči ob rojstvu otroka, če so izplačani na podlagi aktov države ali lokalnih skupnosti. Dodana je še posebna olajšava za vzdrževanega otroka, ki ima pravico za pomoč in strežbo v skladu z določili zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Prav tako ne bo več obdavčen dodatek za veliko družino. Dajatev od nagrad bodo oproščeni športniki, prav tako ne bo več treba plačati davka od zamudnih obresti, če so izplačane na podlagi sodne odločbe. Zelo pomembne so olajšave na področju normiranih stroškov za kmetijstvo in dopolnilno dejavnost in za domačo obrt. Normirani stroški se bodo dvignili skoraj za 3-krat, iz 25 na 70%, prav tako se bodo za 2,1 milijona, to se pravi iz 3,9 na 6 milijona, dvignili tudi prihodki, za katere se uporablja obračun normiranih stroškov. Zahvala, ki nam jo je za celoten paket davčnih novel poslala obrtna zbornica, je izredno sporočilna in jo bom tudi prebral. Naslovljena je na vse koalicijske poslanske skupine in tudi poslance. Piše tako: "Spoštovani gospod Jože Tanko! V Obrtni zbornici Slovenije v imenu slovenskih obrtnic in obrtnikov, podjetnic in podjetnikov ugotavljamo, da se izpolnjujejo koalicijske obljube za hitrejši podjetniški razcvet Slovenije. V imenu naših članic in članov ter drugih malih podjetnikov se zahvaljujemo vsem poslancem vaše poslanske skupine, ker ste glasovali za predlagane spremembe v paketu davčnih zakonov. Tako ste poslanci dokazali, da se strinjate z našimi dolgoletnimi predlogi in zahtevami ter da v zakonodajnem telesu na ta način prispevate k večji konkurenčnosti in uspešnosti slovenske obrti in malega gospodarstva. Še enkrat hvala za vašo naklonjenost obrtništvu in podjetništvu. S spoštovanjem, Miroslav Klun, predsednik Obrtne zbornice Slovenije." Pomembne so tudi olajšave na stanovanjskem področju. Po novem se lahko uveljavlja 15 letna davčna olajšava v višini 4% davčne osnove za reševanje stanovanjskega vprašanja tudi v primeru, če se izvrši plačilo s privarčevanimi sredstvi. Do sedaj je bilo možno uveljavljati takšno olajšavo le za leto nakupa, torej za tekoče leto. In mislimo, da je ta sprememba zelo dobrodošla. Daljša možnost uveljavljanja zmanjšanja davčne osnove je bila dana le tistim, ki so plačevali s krediti. Mislim, da je povsem nerazumno, da je bil tako favoriziran kredit, bančni vir in tako zapostavljeno varčevanje, od katerega so morali varčevalci plačati še kazen oziroma davek od obresti. Neobdavčene bodo po novem tudi obresti na namenska vplačila v rezervni sklad, ki so jih po določilih stanovanjskega in obligacijskega zakona dolžni plačevati etažni lastniki. Še bi lahko našteval. Gre za zelo pomembne izboljšave in olajšave. Rezultati o odmeri dohodnine po novem zakonu bodo vidni zelo hitro, še pred lokalnimi volitvami prihodnje leto, na katere opozicija tako veliko stavi. Ker naj bi lokalne volitve služile za konsolidacijo predvsem na državnem zboru poraženi Liberalni demokraciji, to so sporočila iz Liberalne demokracije, ki so naslovljena na javnost, državljani nikakor ne smejo občutiti, da jim je sedanja koalicija, ki ta mandat opravlja za državo bistveno bolj naklonjena, kot jim je bila prejšnja. Zato je potrebno vsaj tam, kjer državljani niso organizirani, kjer nimajo ravno velike možnosti dostopa do medijev, kjer se jih da manipulirati in zapeljati, storiti vse, da se uresniči načrtovani scenarij. V tem primeru je nujna uveljavitev zakona o dohodnini ne glede na žrtve oziroma prizadete, ne glede na utemeljenost in upravičenost. In mislim, da je takšno sledenje političnemu cilju, ki smo mu priča, slabo znamenje za državo in pogubno za državljane. Ker sta Liberalna demokracija in Socialna demokracija prešibki, da bi v državnem zboru zaustavili pozitivne spremembe, je bil potreben veto, se je proti temu opredelil državni svet. Že pred tem smo veliko negodovanja slišali na sindikalnem protestu, kar je sicer nerazumljivo z logiko in z zdravo pametjo. Reforma davčne zakonodaje v tem paketu je tudi dohodnina, ki smo jo sprejeli pred dnevi in je del reformske celote, prinaša davčne olajšave gospodarskim družbam in državljanom. Vsakemu zavezancu, ki mora oddati davčno napoved, daje možnost, da te olajšave uveljavi, in mu daje možnost, da se izboljša položaj. Če plačaš manj davkov, imaš več za osebno potrošnjo, imaš višji osebni standard, imaš več za razvoj. Nekateri pa v jok in na ulice! In bog jim pomagaj! Ravno tisti, ki doslej niso storili prav veliko in za socialno državo, ki so povzročili veliko razslojitev družbe, ki so ustvarili peščico nenormalno in večinoma neupravičeno bogatih, ki so mižali, ko so se dogajale kraje in izčrpavanje podjetij in ko se je pošiljalo delavce na zavod, ali ko so direktorji postajali bogataši, milijarderji, delavci pa siromaki, ravno tisti najbolj oporekajo temu zakonu. To so tisti, ki so naredili direktorje za lastnike in delavce za najemnike. Jaz upam, da bomo danes uspešni in da bomo ta zakon ponovno potrdili. Po mnogih letih levih vlad, ki so se deklarire kot socialne, kot vlade, ki skrbijo za državljane, imamo pravzaprav šele danes, po več kot desetletju prvič priložnost, da potrdimo prvi opaznejši korak v smeri socialne pravičnosti in daljše vzdržnosti. In upam, da "breme", v narekovajih, te težke odločitve ne bo padlo samo na koalicijo. V naši stranki, v Slovenski demokratski stranki, bomo ta zakon ponovno potrdili. Hvala lepa.
Hvala gospodu Tanku. Gospod mag. Anton Rop bo predstavil stališče poslanske skupine Liberalnih demokratov Slovenije. Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Danes ponovno razpravljamo o zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini. Jaz seveda ugotavljam, da očitno ne govorimo samo o tem zakonu in o teh spremembah, ampak da nekateri želite govoriti tudi o drugih temah. Škoda, ker bi morda lahko drug drugega poslušali, slišali argumente in mogoče tudi kaj izboljšali v nadaljevanju. Jaz obžalujem, da se na tako pavšalen način ocenjujejo prejšnji časi in ocenjujejo sedanji časi, zlasti pa tudi, da se poskuša zavajati slovensko javnost. Možno, da je za vodjo poslanske skupine SDS sprememba davčna, sprememba dohodnine, ki uvede za 35 milijard nižjo davčno obremenitev za tiste z najnižjimi dohodki, minimalna sprememba, da je nepomembna sprememba in da je pesek v oči. Če je tako, gospod Tanko, zakaj potem SDS ne predlaga povečanja teh davčnih olajšav. Zakaj potem SDS ne predlaga višje davčne razbremenitve? Zakaj SDS danes predlaga povečanje davčne obremenitve točno za tiste, ki imajo najnižje ali pa povprečne dohodke v Sloveniji. Seveda tudi obžalujem, da tu poslušam o reformi in ogorčenosti nad demonstracijami, nad tistim, kar počno socialni partnerji. To je njihova pravica, to je njihova možnost, to so počeli tudi v preteklosti in je prav, da to počno, in to počno tudi sedaj in ni prav nič nenavadnega. Morda vam bo še nekaj časa uspevalo kazati s prstom na prejšnjo vlado in jaz vam želim zelo veliko sreče pri tem, kar naprej še to počnite. Vendar prihaja čas, ko se bo ogledalo nastavilo in nastavljalo tudi vam. Vedno bolj pogosto se to počne in se tudi bo počelo v prihodnosti. Vedno bolj bo vse odvisno predvsem od vas. Vi ste tisti, ki imate parlamentarno večino, vi ste tisti, ki sprejemate odločitve, in na koncu boste vi tisti, upam, ki boste tudi prevzeli odgovornost za to, kar počnete. Torej, danes imamo priložnost za ponoven razmislek, ali so rešitve, ki jih predlaga ta vlada, res dobre, primerne za Slovenijo. Nobenega dvoma ni, da so nekatere rešitve v predlogu sprememb in dopolnitev dobre in jih praktično vsi tu podpiramo. Govorim zlasti o uvedbi cedularne obdavčitve nekaterih prejemkov prebivalstva. Takšne rešitve nedvomno poenostavljajo slovenski davčni sistem in ga izboljšujejo, zato vsi podpiramo takšne rešitve. To velja tudi za nekatere olajšave, ki se pojavljajo v predlogu teh sprememb; niso sporne in jih bomo vedno podprli, javno in pri glasovanju. Žal pa so v predlogu sprememb in dopolnitev zakona o dohodnini nekatere rešitve, ki so sporne, nekatere rešitve, o katerih vi sami tukaj, predstavnik vlade, predstavniki poslanskih skupin vladne koalicije, preprosto sploh ne govorite. Danes sploh nismo bili priče enemu argumentu, zakaj so te rešitve dobre, zakaj so te rešitve takšne, da jih velja sprejeti, in v čem bodo te rešitve izboljšale življenje slovenskih državljank in državljanov. To so rešitve, ki ne dvigujejo konkurenčnosti slovenskega davčnega sistema. To so rešitve, ki nikakor ne dvigujejo konkurenčnosti slovenskega gospodarstva. To so rešitve, ki nedvomno vpeljujejo neenakost, veliko neenakost med davčne zavezance, brez pravih vsebinskih argumentov in razlogov. Vsebinski argument in razlog naj bi tu bile demonstracije, naj bi bila prejšnja vlada in ne vem kdo še, katera fatamorgana. Seveda je prav, da danes nekaj povemo o teh rešitvah, morda tudi o nekaterih, o katerih je bilo manj govora v tem uvodnem delu. V predlogu sprememb in dopolnitev zakona o dohodnini se prek ceduralne obdavčitve in relativno nizke obdavčitve pomembno znižuje stopnja obdavčenja kapitalskih dobičkov, pomembno znižuje. Torej obdavčitev tistih, ki takšne dobičke sploh lahko realizirajo, obdavčitev najpremožnejših in najbogatejših državljanov in državljank Slovenije. Za te, ki imajo velike prihranke, po nekaterih ocenah jih je med 5 do maksimalno 10 tisoč, se ta obdavčitev znižuje na 20, 15, 10, 5% in po določenem času tudi na 0%. Obdavčitve, torej to ni nobenega dvoma, s tem se strinjam, bodo torej za te najpremožnejše in najbogatejše bistveno bolj ugodne, ko so do sedaj. To je dejstvo, to je odločitev te vlade in samo po sebi to ni nič narobe. To ni nič narobe in proti temu nismo eksplicitno popolnoma nič nastopali, proti tej rešitvi kot rešitvi sami po sebi. Problem je pa seveda kontekst in problem je primerljivost teh obdavčitev. Če primerjamo te obdavčitve, torej obdavčitve najbogatejših, tistih, ki imajo največje premoženje, z drugimi državami - to si lahko pogledate v Poročevalcu - vsi ste ga dobili, potem boste videli, da vlada, da koalicija, da vi, ki boste danes to izglasovali, predlagate, da imamo v Sloveniji eno bolj ugodnih obdavčitev za bogate. Eno bolj ugodnih. Če pogledamo primerljive rešitve, potem boste videli, da je ta obdavčitev v Avstriji 25%, da je ta obdavčitev na Finskem 28%, da je na Švedskem 30%, pri nas je 20, 15, 10, 5 oziroma 0%. Torej nedvomno velja, da s temi spremembami znižujete davčne obremenitve tistih, ki so premožni, ki so najbogatejši, ki lahko svoje prihranke nalagajo ne samo v bančni sistem, ampak tudi v kapitalske naložbe na trgu vrednostih papirjev. Smo pa s temi spremembami, ki smo jim priča danes, hkrati tudi priča povečanju davčne obremenitve. S predlogom teh sprememb zakona o dohodnini se vpeljuje obdavčitev obresti na depozite za vse državljanke in državljane Republike Slovenije. Ob tem, ko se tistim, ki so v tej družbi najbogatejši, znižujejo davki, se za vse ostale davčna obremenitev povečuje. S temi spremembami se ukinja 300 tisoč tolarjev obresti kot meja, pod katero se ne plačuje dohodnina. Ob tem torej, ko se za najbogatejše v Sloveniji uvaja obdavčitev, ki je med bolj ugodnimi v Evropi, pa hkrati obdavčuje, in to na novo in dodatno, več kot milijon slovenskih davkoplačevalcu. Za najbogatejše bomo imeli bolj ugodno rešitev, kot je v Evropi, za najrevnejše in tiste s povprečnimi dohodki pa med manj ugodnimi v Evropi. Torej postajamo zanimiva država. Neke vrste davčna oaza za bogate in za revne, za te pa je treba dvigniti davke in jih dodatno obremeniti. Torej za več kot milijon tistih, ki imajo povprečne dohodke. Takšnih rešitev glede obdavčitve obresti ne poznajo v nam primerljivih državah, ne v Avstriji, ne v Nemčiji in ne v Belgiji. Povsod imajo meje, povsod in v večini evropskih držav poskušajo, in tudi to storijo, razbremeniti tiste, ki imajo povprečne in podpovprečne dohodke. Minister za finance nam je danes tukaj razložil, da vendarle ni tako hudo. To je bil edini argument, ki smo ga danes slišali, zakaj se te obdavčuje dodatno. Pravi, da v letu 2006, in je to celo dvakrat ponovil, v letu 2006 se jih še ne bo obdavčilo, šele leta 2007 in šele leta 2008 se jih bo polno obdavčilo. To seveda ni noben argument, celo nasprotno. Po uvedbi evra, jaz upam seveda bistveno trdih javnofinančnih omejitev, bomo dodatno povečali obdavčitev tistih s povprečnimi in podpovprečnimi dohodki. Ne nazadnje naj opozorim na študijo, na katero sem že opozarjal, o posledicah tovrstne obdavčitve obresti, ki opozarja in govori o tem, da lahko takšna obdavčitev vpliva tudi na konkurenčnost slovenskega bančnega sistema, na konkurenčnost slovenskih bank. Dejstvo je, da se na ta način efektivna obrestna mera znižuje, normalno, če obrestno mero dvigujete. To so rešitve, ki so slabe, ki niso dobre, ki niso razvojne, to so rešitve, ki jih lahko danes skupaj zavrnemo, če je za to ustrezna pripravljenost. In ne nazadnje, pri spremembah, ki smo jim danes priča, se uvaja, smo priča tudi posebni, specialni obravnavi tistih, ki so prejeli obveznice iz denacionalizacije. Torej, v skladu s predlogom zakona se obresti na te obveznice posebej in na poseben način izločajo iz obdavčitve. Samo za tiste, ki so ali bodo prejeli za 200 milijard slovenskih tolarjev obveznic, samo za tiste, ki imajo te obveznice obrestovane po 6% obrestni meri, samo za tiste, katerih cena obveznic na trgu vrednostnih papirjev je 107, torej cena obveznic iz naslova denacionalizacije na trgu vrednostnih papirjev je 107, kar pomeni, da so te obveznice že same po sebi dobre, likvidne, da je možno z njimi trgovati in da je možno te obveznice kadarkoli zamenjati za gotovino. Torej, so več kot enake gotovini. Z drugimi besedami to pomeni, da nekdo, ki ima na primer milijon evrov obveznic, in takih ni tako zelo malo, lahko če v tem trenutku proda te obveznice, dobi na ta milijon še 70.000 evrov. Gre za ugodne obveznice, gre za obveznice, ki jih je določil zakon o denacionalizaciji, gre za obveznice, katerih donosnost je bila določena v tem državnem zboru in so dobre. Kljub temu vlada za njih, za to skupino predlaga posebne olajšave, brez razlage, brez argumentov, brez kakršnegakoli razvojnega smisla. samo za njih je predvidela subvencijo, to se da izračunati do konca do sprejetja okoli teh obveznic okoli 20 milijard, samo njim se daje 20 milijard, ne delavcem, ne kmetom, ne mladim družinam, ne vsem ostalim v tej državi. Vsi ti ostali bodo morali plačevati davke na vse obresti. Ali je to za to, kot pravi gospod Tanko, ker te državljanke in ti državljani, vsi ti ostali, več kot milijon jih je, niso dobro organizirani? Ali ste se torej zato odločili, da boste pa te posebej obdavčili? Nekaterih skupin ne, te skupine pa nedvomno. Pravzaprav je vlada s tem, ko z zakonom o dohodnini dejansko spreminja zakon o denacionalizaciji, posegla na področje, ki je popolnoma drugo. In jaz sam predlagam vladi, če meni, da zakon o denacionalizaciji ni bil dober, ni dober, da ga je treba popraviti, da pride z zakonom o denacionalizaciji v državni zbor in predvidi za tiste, ki so upravičenci iz naslova denacionalizacije, nove ugodnosti, transparentno, pred celotno slovensko javnostjo, tako da bomo vsi vedeli, za kaj gre in kaj želi vlada s tem doseči. Spoštovane poslanke in poslanci! Predlagane spremembe in dopolnitve zakona o dohodnini v delu, na katerega opozarjamo, v ničemer ne povečujejo davčne konkurenčnosti v Sloveniji. Vpeljujejo nelogične davčne neenakosti in favorizirajo samo določene, najbogatejše skupine slovenskih davkoplačevalcev. Povečujejo in na novo vpeljujejo davčno obremenitev za več kot milijon slovenskih davkoplačevalcev. In kot sem rekel, razbremenjujejo samo najbogatejše in obdavčujejo vse ostale. To so rešitve, o kakršnih prej, kot je rekel gospod Tanko, pod prejšnjimi vladami ni bilo mogoče niti sanjati. Takšnih rešitev seveda v poslanskem klubu ne moremo podpreti in jih ne bomo podprli.
Hvala gospodu Ropu. Sledi razprava poslank in poslancev. Besedo ima gospod Janko Veber. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Zakon o dohodnini je zagotovo eden od pomembnejših zakonov, saj se neposredno dotika slehernega posameznika, ne nazadnje pa je tudi preslikava ali pa usmeritev, ki naj bi jo Slovenija imela predvsem v evropskem prostoru, v krogu najrazvitejših evropskih držav, torej Evropske unije, kamor je Slovenija uspešno vstopila, in ne nazadnje tudi preslikava njeno razmišljanje v primerjavi z ostalimi svetovnimi trendi in razmerami v državah. Za Slovenijo je v tem evropskem in svetovnem pogledu zelo pomembno dejstvo, da je med manjšimi državami, da pa zato mora biti toliko bolj fleksibilna, toliko bolj prilagodljiva in nekako hitrejša, če lahko temu tako rečem, kot je to možnost pri nekaterih večjih državah. Hitrejša predvsem pri tem, da se omogoča vzpostaviti mehanizem za ustvarjalnost mladih, ustvarjalnost, ki omogoča vlaganje v raziskave in razvoj, in predvsem, kar naj bi omogočalo ne nazadnje boljšo konkurenčnost tudi gospodarskih družb, predvsem pa tudi zmanjševanje nepotrebnih administrativnih ovir pri tem. Pristop, ki je bil ubran pri zakonu o dohodnini, da poskuša reševati predvsem nekatere ozke interese znotraj same države po posameznih družbenih skupinah in da zanemarja ta izjemno pomemben položaj Slovenije v Evropski uniji, kaže na to, da pravzaprav predlagatelji niso bili dovolj široki pri svojem razmišljanju in te razlike, ki bodo zagotovo sledile, med bogatejšimi in med vsemi ostalimi niso dober napotek za razmišljanje mladih, za ustvarjanje številnih delovnih mest in tudi za izjemno veliko zavzemanje za čim boljše doseganje rezultatov na teh delovnih mestih, saj bo ogroženost posameznika bistveno večja, kot je bila očitno kadarkoli do sedaj. Ta ogroženost pa ni nikoli okolje, ki bi spodbujalo nekoga k razmišljanju in k razvoju. Tako te razlike, ki nastajajo s tem zakonom o dohodnini, so zagotovo eden od ključnih razlogov, da tudi sam ne bom podprl teh sprememb zakona. Konkretni ukrepi, ki smo jih poskušali uveljaviti in sem jih tudi zagovarjal v postopku sprejemanja tega zakona, so bili v nekaterem delu tudi usmerjeni v to, da se nekatere družbene skupine razbremenijo, vendar sem pri tem poskušal vedno iskati rešitve, in tudi ostali kolegi, da te razbremenitve prinesejo skozi večjo učinkovitost teh družbenih skupin tudi ugodnejše posledice za sam proračun oziroma za javne finance. Zato sem nasprotoval temu, da se posega na kapitalski trg na način, ki ni evropsko primerljiv. Ta evropska neprimerljivost se odraža zagotovo v tem, da nekdo, ki je dobil obveznice iz naslova denacionalizacije, pravzaprav lahko mirno spremlja, kaj se dogaja v Sloveniji, kaj se dogaja na svetu in ga prihodnost niti ne skrbi, saj ima zagotovljen donos, oprošča se ga potem še obresti pri tem donosu oziroma obdavčitve obresti zaradi tega donosa in če narediš tukaj primerjavo z ostalimi državami, če narediš primerjavo z ostalimi, ki poskušajo skozi kapitalski trg izboljšati svoj položaj je to ena od ključnih neenakosti, ki posega tudi na sam kapitalski trg, ker v Sloveniji postaja zaradi tega kapitalski trg manj zanimiv ali pa celo pride lahko do nekaterih anomalij, ki jih ta kapitalski trg lahko spravi v zelo neprimerljiv položaj z ostalimi državami. Nerazumno se mi zdi predvsem to, da se pri tem kapitalskem trgu pravzaprav nekako tudi onemogoča predvsem mlade, da z ukrepi, ki jih imajo na razpolago, rešujejo aktivno svoje želje. Če upoštevamo, da se za kapital po tem zakonu štejejo nepremičnine in vrednostni papirji in deleži v gospodarskih družbah, zadrugah in drugih oblikah organiziranja, lahko zelo hitro ugotovimo, da je zelo malo mladih, ki lahko kupijo nepremičnino in imajo to nepremičnino 20 let v lasti in šele po 20-ih letih, ko je ta obremenitev najnižja, jo lahko na kapitalskem trgu unovčijo. Tisti, ki imajo denar, lahko počakajo 20 let, tisti ki želijo oplemenititi nek majhen vložek v sprejemljivem roku, pa do tega ne bodo nikoli prišli oziroma če pridejo, bodo vmes kar lepo obdavčeni. Ta neprimerljivost z Evropo se kaže v tem, da na tem kapitalskem trgu oziroma pri kapitalu se vendarle v Evropi ne razmišlja o tem, da je ta špekulativni rok 20 let, ampak da je ta špekulativni rok 1 leto, mi smo celo predlagali pet let, da vendarle nekako poskušamo mogoče v tem obdobju osvojiti vse zakonitosti, ki na teh trgih veljajo in s tem preprečiti špekulacije. Daljši rok od petih let je za nas nesprejemljiv. To smo v naših dopolnilih tudi zelo jasno poskušali predstaviti, zapisati, vendar žal to ni bilo uveljavljeno. Vendar ponovno poudarjam, največja pomanjkljivost tega bo ravno pri tistih, ki so mogoče rešili prvič stanovanjski problem, poskušajo to nepremičnino prodati, da dobijo dvosobno stanovanje, in če se bo prodalo prej kot v dvajsetih letih, bo obdavčitev te prodaje bistveno večja, kot je recimo v drugih evropskih državah. Rešitve, ki smo jih predlagali, so se nanašale tudi na to, da bi stimulirali predvsem tiste, ki prvič rešujejo svoj stanovanjski problem. Žal tudi to ni bilo sprejeto smo poskušali izboljšati tudi sicer olajšave, ki jih zakon predvideva za reševalce, torej za tiste, ki rešujejo stanovanjski problem. Želeli smo povečati odstotek, in sicer iz 2% na 4% davčne osnove za tiste, ki rešujejo stanovanjski problem. In predvsem se nam zdi, da je zelo pomembno, da ravno na stanovanjskem področju iščemo ustrezne rešitve, ki pomenijo nek hitrejši zagon zaradi tega, ker ima gradnja stanovanj izredno pozitivne učinke tako na gospodarsko rast, tako na socialno varnost in ne nazadnje tudi na večje prihodke v proračun, kajti dinamika izgradnje stanovanj zaposluje in omogoča delo tako podjetnikom, obrtnikom, večjim gospodarskim družbam itn. S tem, ko bi to olajšavo sicer nekoliko povečali, bi zagotovo prihodek v proračun bil bistveno večji. In to je bil ves čas pristop pri naših dopolnilih, kajti tudi zmanjšanje obdavčitve, ne nazadnje tudi rekreacijskega dodatka, se nam zdi izjemno pomembno zaradi tega, ker če se nekdo zaradi tega odloči, da bo poskušal aktivneje preživljati svoj prosti čas, počitnice itn., in če s tem razbremenimo zdravstveno blagajno, če s tem zmanjšamo čakalne vrste, smo zopet postorili zelo veliko za naše javne finance. Žal vsemu temu ta zakon ne sledi, zato ga tudi v tej priložnosti, ko je doživel veto, ne bom podprl in si želim bistveno kvalitetnejših rešitev na področju dohodnine, kot so zapisane ta hip v tem zakonu.
Hvala gospodu Vebru. Gospod Sok, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsedujoči, spoštovani gospod minister s sodelavci in vsi prisotni! Jaz se bom zaradi kratko odmerjenega časa opredelil samo do teh treh točk, ki jih je navedel predstavnik državnega sveta. V bistvu pa sem to, kar je on povedal, tukaj že slišal ob nastopu Liberalne demokracije in v bistvu bi rekel, da je uporabil celo enake besede, enake stavčne konstrukcije. Medtem ko na eni strani od gospodarske zbornice oziroma obrtne zbornice Republike Slovenije dobivamo v državni zbor zahvalo za ta paket davčnih sprememb, in to zahvalo je podpisal gospod Kljun, ne bi rekel, da nek uradnik na desnem politične polu, ampak on je kandidiral na listi Združene liste, pa dobivamo s strani državnega sveta na ta zakon veto. To je res čudna logika in čudna je ta država. V glavnem ste našteli tri točke, zaradi katerih ste se odločili za veto. Kot prvo pravite, 43. člen zakona, kjer ni zagotovljen enakopraven položaj pri študentih. Pravite, da je delo za študenta potrebno za preživetje, da lahko študirajo in da so z davčnega vidika ne enako obravnavani. Jaz mislim, da je minister za finance to zadevo dokaj natančno obrazložil in to, kar trdite vi, seveda ni res. Študentje so do 1.2 milijona, se pravi 100 tisoč na mesec, neobdavčeni. Ali vi kot predstavnik državnega sveta veste koliko delavcev v tej državi prejema manj kot 100 tisoč plače neto na mesec. Vi pravite, da jih je treba obravnavati na takšen način, da bomo še bolj stimulirali študentsko delo in na takšen način dejansko odžirali delovna mesta tistim, ki nimajo dela in podaljševali študij, ki pa je že itak v tej državi nenormalno dolg. To je potem vaš prispevek v tem reformnem smislu, kar je potrebno v tej državi spremeniti. Res, žalostno, da to slišimo od državnega sveta. V drugi točki ponavljate isto, češ, da so iz obdavčitve izvzete oziroma, da so obdavčene obresti, kar tudi ni res. Naslednje leto je do 300 tisoč tolarjev obresti na leto neobdavčenih, potem v letu 2007 se ta znesek zmanjša na 150 tisoč. Ali res mislite, da 1 milijon Slovencev, to, kar govori vodja poslanske skupine gospod Rop, da 1 milijon Slovencev premore na bankah več kot 7 milijonov sredstev, da lahko potem odpišejo te obresti letno. Če to mislite, potem vam povem, da živite v veliki zmoti, kajti vlada, ki jo je vodila Liberalna demokracija, ni omogočala, da bi delavci s plačami, kakršne imajo, lahko karkoli privarčevali, tudi kmetje in upokojenci ne. Zakon o pokojninah je bil eden od zakonov, ki smo ga morali najprej popraviti, da smo nekako popravili to, kar je prejšnja vladna koalicija sprejela kot svoj prvi velik dosežek na tem področju. Kot tretje, govorite o obveznicah iz denacionalizacije. Kot predstavnik državnega sveta ste tukaj izjavili, da bo država tem podarila 12 milijard obresti na leto. Gospod Rop je to povišal na 20 milijard. Jaz bi predlagal, da se dogovorite, da bomo vedeli, o kakšnem znesku govorimo in kako to izračunavate. Tudi tukaj ni res, da bi ta zakon bil tako koncepiran, kot je predstavljen. Gre za to, da je 50% teh obresti obdavčenih, četudi po mnenju mnogih v tem državnem zboru tudi to ni logično, ampak to je nastalo kot nek kompromisni predlog na zahtevo opozicijskih poslancev na samem odboru in je bil tudi tam s konsenzom ta popravek v zakonu sprejet. Če zakona ne potrdimo, pa je obveznica obdavčena z 0. To je bilo sprejeto maja leta 2004. In tudi zakon o denacionalizaciji tako pravi, danes pa nas gospod Rop vabi, da naj ponovno predlagamo spremembo zakona o denacionalizaciji. Saj to je dejansko norčevanje iz tega, da se več kot, ne vem, 12, 13 let v tej državi obravnava to denacionalizacijsko vprašanje. In še danes ni popolnoma rešeno. Rešitev bi seveda bila, če bi vlade, ki so jih vodili predstavniki oziroma politiki iz LDS-a, že davno vrnile premoženje. To bi bila edina logična rešitev, vse drugo je čista demagogija. Da zaključim. Denacionalizacije ne bi bilo, če ne bi bilo nacionalizacije. To sem že večkrat ponovil. Nekoč je minister Capuder povedal eno od resnic, ki sem si jo zelo dobro zapomnil. Takole je rekel: Komunistična oblast po II. svetovni vojni je 20 let uporabljala tisto, kar je po vojni zaplenila, potem je še 20 let vladala na podlagi tistega, kar so si v tujini sposodili. Ko je enega in drugega zmanjkalo, pa so sestopili z oblasti, da bi se potem ponovno z vstopom vrnili. To je pa danes dolg preteklosti, ki ga morajo te generacije, ki za to niso nič krive, dejansko nositi na svojih bremenih. V poslanski skupini, in tudi sam, bomo zakon še enkrat podprli. Obžalujemo, da je državni svet na takšen način nas pospremil z vetom na ta zakon. Hvala lepa.
Hvala gospodu Soku. Gospa Breda Pečan. [[Je ni.]] Gospod Vili Rezman imate besedo. [[...]]niste na. Gospod Cvikl opozarjam, če boste zlorabili poslovnik, vam bom takoj vzel besedo. Izvolite, proceduralni predlog.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz bi predlagal proceduralno, ker je gospod Sok povedal nekaj kar ni resnica [[...]]
Gospod Cvikl, jemljem vam besedo, kajti proceduralni predlog se ve, kakšen je lahko. Gospod Vili Rezman, izvolite.
Hvala lepa. Bom zelo na kratko, da ne bi kolegu Žnidaršiču časa preveč zapravil. Rad bi rekel tole. Nekatere stvari so bile tudi med koalicijskimi partnerji v dohodninskem zakonu priznane kot takšne, ki niso najboljše. Zaradi tega smo se tudi dogovorili, da bomo vložili nek amandma, ki bi naj to popravil, vendar smo bili pri tem postopkovno, ne vsebinsko, nespretni in je to zavoljo tega padlo. Tudi zaradi tega napovedujemo, da bomo pripravili, upam, da skupaj, predlog za spremembo zakona. Kar zadeva študente, pa velja tudi z naše strani študentom več naklonjenosti, kot je običajno najti tu v dvorani, in sicer tako dolgo, dokler ne bomo znali urediti tega, česar zdaj z našim proračunom ne urejamo - boljše subvencije za prehrano, boljše subvencije za prevoz, več študentskih domov, boljše štipendije. Tako dolgo, dokler jim mi tega ne bomo omogočili, bodo pač žal morali sami skrbeti zase tudi s študentskim delom.
Hvala gospodu Rezmanu. Gospod Jožef Horvat, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Vsem še enkrat lep pozdrav! Spoštovani predstavnik državnega sveta, gospod Rado Krpač, je v svojem nastopu povedal naslednje [[berem magnetogram]] : "Z novelo zakona se s 54. in 57. členom ukinja 300 tisoč tolarjev obresti pod tisto mejo, pod katero se ne plačuje dohodnine. S tem se ne samo znižuje davčna konkurenca Slovenije, ampak dopušča, da bodo tako mali, brezposelni delavci in upokojenci, študenti in dijaki, kot veliki varčevalci plačali davek na obresti ne glede na višino sredstev na varčevalnem računu. Varčujejo torej skrbni, pošteni, slabše situirani državljani socialno šibkejših in občutljivejših družbenih skupin, ki varčujejo, na primer, za olje ali morebiti celo za svoj pogreb." Jaz spoštujem mnenje vsakega državljana, ampak gotovo je pa dobro - in to res predlagam, da si morda še enkrat preberemo, kaj pravzaprav ta novela zakona o dohodnini prinaša glede obdavčevanja obresti. V zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini je določeno, da bo za obdavčitev obresti iz hranilnih vlog v letu 2006 in 2007 veljala prehodna rešitev, in sicer, v letu 2006 so obresti do zneska 300 tisoč tolarjev na letni osnovi oproščene plačila dohodnine, v letu 2007 pa do višine 150 tisoč tolarjev; stopnja davka pa je v teh letih enaka in je 15%. Koliko pa je, spoštovani gospod Krpač, 300 tisoč tolarjev obresti? Kakšna mora biti glavnica? Zakon o dohodnini je gotovo zakon, ko bi morali tudi v državnem zboru na teh klopeh verjetno poleg gradiva dobiti dodatne svinčnike in kalkulatorje. Če želim v 12 mesecih dobiti 300 tisoč tolarjev obresti, moram, recimo takole, na palec, ne po konformni stopnji, po navadnem procentnem izračunu, imeti 5 milijonov depozita, če je obrestna mera 6% ali pa če je manjša, 6 ali 7 milijonov. Če povežem to z vašo izjavo, pomeni, da socialno občutljive in šibkejše družbene skupine pri nas, ki so torej tepene s to novelo zakona, imajo na računu od 5 milijonov naprej. Prosim, ne se norčevati iz res socialno šibkih skupin. Kar zadeva študentsko delo, danes je bilo to že omenjeno, plafon za študentsko delo, plafon zaslužka je milijon 600 tisoč tolarjev. Koliko pa je to? Ali veste, kakšna je povprečna plača Murinega delavca, proizvodnega delavca, osnovna plača? Je pod minimalno plačo, minimalna plača je pa 122.600 mesečno bruto. Se pravi, da Murin proizvodni delavec z dodatkom za delovno dobo zasluži, vam povem, milijon 500, milijon 600, se pravi, na ravni tega študenta. In takšnih delavcev v Muri je 30%, zaposluje pa še vedno in Mura še vedno živi, hvala bogu, in zaposluje 4500 ljudi. Jaz sem za to, da so študentje dobro situirani, ampak prva naloga študentov pa je, da študirajo in tu je ravno naš velik problem. Hvala lepa.
Hvala gospodu Horvatu. Gospod Bojan Kontič izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani minister s sodelavkami in sodelavcem, kolegice in kolegi! Najprej naj izrazim svoje nestrinjanje s tem, da nekoga, ki kandidira na listi ene izmed političnih strank, kasneje označimo za nekoga, ki nima pravice več razmišljati s svojo glavo in je za vedno zapisan tako, kot je velevalo takrat, ko je kandidiral na posamezni listi. To verjetno lahko izjavi samo nekdo, ki ima zelo slabe izkušnje znotraj svoje stranke, kjer ni dovoljeno razmišljati s svojo glavo in sprejemati svoje odločitve, pa bom o tem nekoliko kasneje govoril, ko bom razlagal, zakaj bom podprl oziroma podprl veto in glasoval proti temu predlaganemu zakonu. Bili smo deležni tudi poučevanja zgodovine oziroma analize zgodovine, ampak to se pogosto dogaja takrat, ko so rešitve nekako zamegljene, se vračamo nazaj in iščemo vzroke za nesoglasja v preteklosti in tudi sistem, ki je bil do lega 1990, označujemo kot izrazito slab. Tudi tisti, ki so ali pa ste v bivšem sistemu doštudirali in danes sedite v tem parlamentu z izobrazbo, pridobljeno v času socializma. Pozdravljam dejansko odločitev državnega sveta, da se je odločil za veto pri tem zakonu in nam dejansko dal možnost, da razmislimo in tehtamo pri tem zakonu ponovno o slabih in dobrih rešitvah. Kot ni mogoče reči, da so vse predlagane rešitve slabe, seveda tudi ni možno reči, da so vse predlagane rešitve dobre. In ko to tehtamo, vsaj pri meni osebno in kot sem seznanjen tudi v poslanski skupini Socialnih demokratov, so ponovno pretehtali argumenti, ki kažejo na to, da je ta zakon slab in da ga je vredno zavrniti. In pri tem se ne gre izgovarjati na državni svet. Državni svet je svojo možnost izkoristil in je predlagal veto. Koalicija v državnem zboru, tako je v parlamentarnih demokracijah, vlada mora imeti večino v parlamentu, in to je 46 poslancev in več. In če ta večina v parlamentu je, se sicer nekoliko zavleče sprejem zakona, je pa zakon vsekakor sprejet tudi v tako imenovani četrti obravnavi, kot se to dogaja danes. Tudi stvari okrog bonitet, ki se s tem zakonom urejajo, in so bili pomisleki, da bi mogoče pa le bilo vredno ta zakon podpreti tudi zaradi tega, ker poskrbi za poslance in ostale, ki imajo telefon, ki imajo parkirišče, ki imajo vse te zadeve, da bi tudi zaradi tega bilo dobro ta zakon sprejeti. Ta argument ne odtehta ostalih slabosti, ki so v zakonu zapisane. Ena izmed pomembnih je obdavčitev obresti. O tem sta na zasedanju državnega zbora, ko smo ta zakon sprejemali, veliko govorila kolega Veber in kolega Cvikl, pa vendar argumenti, ne argumenti LDS-a, ne argumenti Socialnih demokratov niso bili dovolj tehtni za koalicijski valjar, ki vedno znova valja, povozi vse, ne glede na to, kakšen je vsebinski predlog, pomembno je, kdo je pod ta predlog podpisan. In ko sem govoril, da se zadeve spreminjajo, sem mislil in se bom sedaj navezal na amandma, ki sem ga kar nekajkrat v zgodovini tega parlamenta prejšnje sestave in sedanje vložil v proceduro, ko smo obravnavali zakon o dohodnini. To je obdavčenje nadomestila, ki ga prejemajo delovni invalidi za čas, ko dejansko niso zaposleni in so na zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. V preteklosti je bilo tako, da so delodajalci plačevali akontacijo dohodnine, torej obračunali in plačevali za tisti del časa, ki ga je delovni invalid preživel na delovnem mestu, zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje pa tega ni počel. Po informacijah, ki jih imam, so z navodili v letošnjem letu pričeli obračunavati akontacijo dohodnine, vendar je pri tem potrebno opozoriti, da je potrebno to dohodnino oziroma dohodnino od nadomestila obračunavati tako, da se najprej to neto nadomestilo spremeni v bruto in potem obračunavajo zadeve, nikakor pa na način, da se ta del nadomestila, ki so ga delovni invalidi prejemali oziroma ga prejemajo za čas, ko so na zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, da se od tega nadomestila obračunava dohodnina. To pomeni, da se jim nadomestilo zmanjša, nekaterim celo za 2 do 3 nadomestila, ko na koncu leta obračunajo dohodnino. To pa seveda ni pošteno in bi bilo prav, da bi to v zakonu uredili. Pa tudi za to niste imeli posluha v tem mandatu, ko ste v vladni koaliciji. V prejšnjem mandatu, ko ste bili v opoziciji, ste moj amandma oziroma amandma poslancev, ki smo bili podpisani pod njega, podprli in zavrnili oziroma zavračali potem vladni amandma, ki je uredil to tako, kot je v zakonu zapisano. Torej v tem primeru, pri tem sprejemanju zakona pa ste si premislili in podprli stališče, da se to ne uredi s to spremembo zakona, kljub temu, da je bilo to na začetku mandata tudi napovedano in da sta tej rešitvi v prejšnjem sklicu državnega zbora nekako pritrjevala oba pristojna ministra za to področje, tako mag. Drobnič kot dr. Bajuk. Ostalo je isto in to je še en tehten razlog za to, da danes pritisnem na tipko proti, ko bomo odločali o tem zakonu. Hvala lepa.
Hvala lepa gospodu Kontiču. Besedo ima Srečko Hvauc. Izvolite.
Hvala lepa.
Gospod Hvauc, izvolite, potem vam bom dal besedo za repliko.
Hvala, še enkrat. V obrazložitvi predlagatelja so bili omenjeni tudi študentje kot razlog ene skupine, ki se ji poslabšuje položaj zaradi tega zakona o dohodnini. Jaz bi se najprej vprašal, zakaj so študentje v preteklih letih morali študirati na tak način, da so si zagotovili nek standard, da so delali prek študentskega servisa, zakaj starši teh študentov niso, ki so v veliki večini delavci, niso bili toliko premožni, da bi lahko normalno financirali študij svojih otrok. To je vprašanje. Mi se lotevamo teh stvari na malo drugačen način. Mi želimo, da bi se ustvarili takšni pogoji v družbi in v gospodarstvu, da bi vsi ustvarili več, da bi se dvignil standard, da bodo študentje potem lahko študirali, da bodo starši lahko preživljali svoje otroke. Bistvo tega je, da študentje v tistem času, ko so zreli za to, študirajo in da čim prej dokončajo študij, ter da se takoj vrnejo v gospodarstvo oziroma v družbo, ne vrnejo, ampak začnejo aktivno delati in potem tudi sami začno ustvarjati. Jaz pri teh spremembah, ki se nanašajo na študentsko delo, ne vidim nobenih posebnih težav. Najprej gre za eno zelo majhno skupino študentov in dijakov, zelo majhno, procent, dva procenta mogoče. Drugo, kar je, študentje naj takrat, ko je čas za to, študirajo, ne pa da se študij, ki je še vedno na račun države, vleče v nedogled, po drugi strani pa s tem, ko delajo prek študentskega servisa, prek katerega je delo bistveno manj obdavčeno kot pri delavcih, na nek način zmanjšajo možnost, da bi se delavci zaposlovali. Zato se mi zdi, da je odpor nekaterih študentov bistveno bolj odpor ene ozke skupine, ki si je znotraj tega sistema poiskala en ugoden privilegiran položaj. Ne nazadnje študenti, ki so stari 28 let, mislim, da niso nek reprezentativen vzorec, ampak so dejansko študenti, ki so mogoče v življenju že kaj zamudili. Zaradi tega se mi zdi, da je treba ta zakon ponovno podpreti, in sam bom to tudi storil. Hvala.
Hvala gospodu Hvaucu. Gospod Cvikl, izvolite.
Hvala lepa. Gospod Kontič me je omenil, zato sem zahteval repliko. Hvala, ker sem jo dobil, čeprav bi jo moral dobiti takoj. Kar želim povedati gospodu Kontiču in tudi ostalim, je predvsem to, da smo predlagali amandmaje zato, da bi z njimi skušali slab zakon popraviti. Ta zakon je namreč pri vprašanju obdavčitve obresti šel v popolnoma napačno smer, v popolnoma drugo smer, kot je bila sprejeta s tako imenovanim Mramorjevim zakonom. Maja leta 2004 je državni zbor sprejel zakon, s katerim bi vsi v Sloveniji na prvih 300 tisoč tolarjev ne plačali nič obresti, potem pa začeli plačevati obresti. Gospod Sok je povedal napačno. Tudi denacionalizacijski upravičenci bi prvih 300 tisoč tolarjev bili oproščeni, potem pa bi plačevali vse, 20%, 50%, odvisno od stopnje na obresti, ki jih dobijo, tako kot to plačujejo najbogatejši, ki recimo niso denacionalizacijski upravičenci. V tem smislu je vlada gospoda Janše in gospoda Bajuka šla to zavestno popravljati. Sicer ne vem, glede na to, kar sem gospoda Janšo spraševal, ali je on točno to vedel, predpostavljam tudi zato, da je sedaj zato imenovan gospod Šircelj za državnega sekretarja, da bo malo tudi mogoče predsednik vlade vedel, kaj se točno v davčni zakonodaji spreminja. Ampak poanta je zelo enostavna: davčna zakonodaja, dohodninski zakon je razslojil Slovenijo, zato ker bo vsem jemal, srednjemu sloju, upokojencem, vsem, ki varčujejo, vsak peti tolar obresti bo šel za potrebe države, tudi za vse neumnosti, ki jih država počenja, medtem ko bo ena posebna skupina, ki je bila z Mramorjevim zakonom obdavčena tako kot vsi ostali, iz tega izločena. Zato menim, da je državni svet zelo korektno pripravil veto, in verjamem, da je to resno politično vprašanje, ne samo zaradi študentov, ampak zato, ker ustvarjamo drugačno družbo - družbo, kjer naj imajo blaginjo samo nekateri, najbogatejši. Hvala lepa.
Hvala gospodu Cviklu. Gospod Bogdan Barovič. [[Ga ni.]] Franc Horvat. [[Ga ni.]] Gospod Milenko Ziherl, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Sam mislim, da je treba zakon ponovno podpreti, kajti vsi dosedanji dogodki kažejo na to. V mislih imam predvsem ugoden odziv pri obrtni zbornici Slovenije, ker smo s tem zakonom olajšali delovanje slovenskih obrtnikov, predvsem mislim na predstavnike umetne obrti, ki se ukvarja s kulturno dediščino. Spregovoril bi še o študentskem delu. Izračunal sem, če bi veljala enaka zakonitost za študente kot za nas poslance, da smejo ob svojem osnovnem delu, to je študiju in aktivnostih na univerzi, opravljati še 20% pridobitnih dejavnosti, bi to zneslo 36 ur na mesec oziroma 40 ur na mesec, kar v bistvu zadošča do 100.000 plačila, ki je zdaj izvzeto iz dohodnine. Kakor hitro pa prekoračijo to število ur, pa niso več študentje, ampak so že zaposleni oziroma so študentje ob delu. Rad bi še opozoril na status denacionalizacijskih upravičencev. Opozoril bi na to, da niso postali prostovoljni delničarji SOD-a, ampak so bili v to prisiljeni, da so pri tem doživljali 50 in več let osebne travme, težke življenjske izkušnje. Na primeru znanega kranjskega podjetnika, ki mu je bila storjena tudi ta krivica, pa lahko samo sklepam in naredim nek verjetnosti izračun, koliko je zgubilo slovensko gospodarstvo, ko je ob nacionalizaciji prišlo njegovo podjetje oziroma podjetje njegove družine v negospodarne roke, kjer se je vrednost podjetja, vrednost produktov izgubljala iz dneva v dan, iz leta v leto, sam podjetnik je bil pregnan v Anglijo, potem ko je prestal zaporno kazen. Vitalen, kot je bil, je tudi tam uspel, naredil doktorat in se je potem vrnil v Slovenijo. 50 let izgubljenega časa oziroma možnosti, da bi nekdo uspešno doma deloval. Zato mislim, da je potrebno zakon še enkrat podpreti. Ni mi pa čisto jasno, kje so bili vzgibi, da je državni svet izglasoval veto. Morda preprosto zaradi tega, ker že dlje časa niso bili omenjeni in so hoteli postati vidni, drugega vzroka sam ne vidim. Hvala lepa.
Hvala gospodu Ziherlu. Gospod Kristjan Janc, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Ministra ni, predstavnik državnega sveta, kolegice in kolegi! O tem zakonu smo v tem državnem zboru precej razpravljali, tudi pozicija in opozicija sta veliko povedali dobrega in slabega. Je pomembna zadeva, pomemben zakon, ki se dotakne vsakega izmed nas, vsakega državljana Republike Slovenije. Državni svet je to pravico izkoristil, v svoji razpravi ugotovil in po glasovanju ugotovil in dal veto temu zakonu in prišel s svojimi argumenti, ki jih je sam dal. To je njegova pravica, ki jo je izkoristil in to nič takšnega ni, konec koncev je to čisto njegovo poslanstvo, ki ga tudi upravlja kot državni svet. Jaz ne trdim, da je ta zakon idealen, idealnega ne bomo nikoli skupaj spravili, da bi bil vsakemu sloju prebivalstva, vsakemu posamezniku dobro pisan na kožo. To preprosto ne gre, se ne da, kaj takšnega narediti pri najboljši volji, bi rekel, tudi v državnem zboru, pa verjetno tudi na vladi ne. Vračanje v neko preteklost, v zgodovino, po moje tudi ni produktivno. Bolje je pogledati naprej, kaj ta zakon prinaša boljšega od starega zakona, to pa trdim, da zagotovo prinaša več boljšega, pozitivnega za naše državljane kot stari zakon, ki je bil, žal, priznamo ali ne, zelo slab, zelo netransparenten in tudi zelo, bi rekel, napisan po neki zmoti, da tako rečem. Ta zakon bom tudi sam še enkrat ponovno potrdil, kljub vsem tem pomislekom, ki jih ima tudi opozicija, ki tudi na nek držijo in pijejo vodo v nekaterih pogledih. Jaz bi vendarle si morda v prihodnosti, ker smo v enem letu okoli, morda želel več tega medsebojnega konstruktivnega sodelovanja v dobrobit čim boljšega zakona. Ne nazadnje vedno biti samo na strani, da to vedno, kar vlada predlaga, optimalno morda tudi ni. Morda tudi ta glas, ki ga imajo nekateri posamezniki na tem področju poskušati vnesti v še boljšo zakonodajo. In to bi bilo modro, pozitivno delo tega parlamenta in vlade in konec koncev delamo za državljane takšne in drugačne, za vse državljane. Ko govorimo o študentskih delih in tako naprej, veste, o tem smo tudi že govorili precej. Ta instrument študentskega dela se v Sloveniji močno zlorablja. Definitivno. Danes delajo predvsem tisti, ki nimajo s študenterijo nobene zveze in veliko delajo v storitvenih dejavnostih na take ali drugačne napotnice, in to je dobesedno nelojalna konkurenca tistim, ki so redno zaposleni v takšni ali drugačnih branžah. To je en velik problem. Če bi to bilo izključno za študente, ki so res študentje, bi ta problem bil imaginaren. To pa ni in zaradi tega se izkorišča posebej v gostinstvu, trgovini, turizmu izjemno izjemno veliko. Danes obstajajo takšni ali drugačni lokali, ki nimajo niti zaposlenega več, ampak samo študentske napotnice, zato se mi zdi v primerjavi s tistimi v delovnem razmerju, nelojalna konkurenca in tu neke stvari omejiti, se mi zdi pametno in smiselno in za potrebe tega dela. Čeprav o študentih, kot sem rekel, vse dobro in korektno. Upam, da bo ta zakon dobil 46 glasov in da bo stopil v veljavo in upanju v bodočih zakonih, da bomo imeli tudi več medsebojnega sodelovanja na točkah, ki bodo še bolje prispevali k pripravi vseh zakonov, ki jih bo sprejemal ta državni zbor. Hvala lepa.
Hvala gospodu Jancu. Vrste poslancev, ki so na seznamu ne vidim. Žnidaršič, Presečnik, Dobrajc, Kovačič, Kangler. Je kdo tu? [[Ne.]] Besedo ima gospod mag. Milan M. Cvikl. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Mislim, da je bilo uvodoma povedano vse, kar je pomembno pri tem zakonu, vendar je sedaj osnovno vprašanje, ali je vlada sposobna narediti tisto, kar bi bilo najboljša naslednja poteza. In to je, da predlaga vladajoči koaliciji, da se zakon danes ne potrdi in da vlada zakon popravi, dopolni in uvede tiste spremembe v zakon, ki so korektne. Nekako je pravzaprav žalostno to, da smo leto po tem, ko sta gospod Janša in gospod Bajuk trdila, da bosta pripravila korektne spremembe dohodninske zakonodaje, na nek način v istem položaju. Državni svet pravi, da je ta zakon za referendum. Res je. Če s tem zakonom po nepotrebnem, za razliko od vseh evropskih držav, obdavčujemo vse Slovenke in Slovence pri plačevanju davka na obresti, in bo to povzročilo precej prelivov tudi v sosednje države, kjer zaradi posebnega statusa, ki so si ga izborili, ne poročajo o teh obrestih, potem je to nedvomno zakon, o katerem velja povprašati Slovenke in Slovence. Verjamem, da podobno, kot so študentje, ki se čutijo predvsem zaradi neizpolnjenega dogovora z ministrom za finance in vlado prevarani in so zato tudi 26. demonstrirali, da je veliko tistih, ki menijo, da davčna zakonodaja gospoda Janše in gospoda Bajuka, kot je predlagana z zakonom o dohodnini, ni pravi način urejanja razmerij v Sloveniji. Gre preprosto za to, da naj vsakdo, glede na načelo pravičnosti, plačuje v skladu s svojo ekonomsko močjo in zato ni prav izločati tiste, ki imajo največ, ko se obdavčuje vse. In to je ključna pripomba k temu zakonu. Mi smo v deveturni razpravi na odboru za finance in monetarno politiko predlagali amandmaje, ki bi ta problem rešili. Sam nisem mogel verjeti, ko sem vprašal ministra za finance: "Ali ste se zmotili v tem členu ali res mislite popolnoma ukiniti davčni odtegljaj z obresti?" Odgovor je bil: "Da, to bomo naredili ...", zaradi teh in teh razlogov. Baje ni mogoče drugače obračunavati oziroma izračunavati davčnih napovedi. To preprosto ni res. Nemčija, Belgija, vrsta držav ve, kako se to naredi. Zelo enostavno se to naredi. Preprosto se določi finančni instrument, za katerega to velja in potem lahko tudi minister, vlada, kdorkoli to naredi. Ne pa iz strahu, da ne bo mogoče obdavčevati obresti, preprosto reči, da vsi morajo plačati. Ampak jaz mislim, da ni zgodba v tehniki, zgodba je v filozofiji vladanja. Ker v filozofiji vladanja vlade, ki jo sedaj imamo, je, da je treba nekomu dati, preko Mercatorja, preko razbremenitve denacionalizacijskih obresti, preko posebnega položaja in statusa najbogatejšim na kapitalskem trgu. In ker se seveda nekomu daje, je potrebno vzeti. In jemlje se s tem zakonom vsem Slovenkam in Slovencem, vsakemu se bo vzel vsak peti tolar od obresti. In samo to še, ker pravite nekateri, da boste zakon popravljali. Ljudje, ki imajo danes letne, dvoletne depozite, se odločajo danes za leto, dve naprej in seveda danes boste s tem zakonom povedali, da naj tega ne delajo več, naj nimajo letnih, dvoletnih, triletnih depozitov, ker jim boste seveda vsak večji tolar vzeli, zato predlagam, da zakon zavrnete, vlada pa naj narediti to, kar pravi že celo leto, pripravlja korekten zakon o dohodnini. Čas je, da vlada začne vladati. Hvala.
Hvala gospodu Cviklu. Besedo ima gospod Starman. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani! Še enkrat bi poudaril, da ne bi rad prisostvoval oziroma podprl tega, kar nekateri predlagajo, da tega zakona ne bi ponovno potrdili. Ne bi rad prikrajšal ogromnega števila davkoplačevalcev za vse ugodnosti, ki sledijo iz tega zakona, iz zakona, ki smo ga že sprejeli in upam, da ga bomo še potrdili. Skoraj ni kategorije, kjer se ne bi izboljšalo stanje, pravičnejše obdavčevanje tudi kapitalskih dohodkov na cedularen način od prejšnjega, ko je bilo različno za različne dohodninske razrede. Ne bom našteval vseh kategorij, vseh zadev, vendar se mi zdi pripravljenosti vlade in vseh skupaj, ki se trudimo, da bi zmanjšali davčna bremena naših davkoplačevalcev, ki so tukaj zajeta, da je dejansko to maksimalna možna razdolžitev, zato mislim, da je prav, da to zadevo seveda podpremo. Največje stvari so tukaj povezane s povečanimi, s spremenjenimi davčnimi osnovami, ki se lahko s tem zakonom uveljavljajo in verjetno veljajo tudi vse te stvari za nazaj in ne bi rad bil soudeležen pri tem, da bi prikrajšal za te pozitivne premike, ki jih ta zakon prinaša, večino, skoraj praktično vse davkoplačevalce v Sloveniji, zato bom ta zakon seveda ponovno podrl in upam tudi na tej strani obresti verjetno bi bilo potrebno to korigirati, da se nek prag vseeno določi, vendar za to je še čas, da se ta zadeva tudi odrealizira oziroma se pride do spremembe zakona. Podpiram 100% ta zakon in vesel sem, da je bila vlada pripravljena toliko poseči v svojo proračunsko blagajno in zmanjšati bremena vseh davkoplačevalcev v Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala gospodu Starmanu. Besedo ima gospod Lahovnik. Izvolite.
Hvala lepa. Osebno ocenjujem, da je bil veto državnega sveta povsem opravičen, zakon je slab, strokovno pomanjkljiv in tisto, kar je najhujše, zakon je nepravičen, ne enak do vseh državljanov. Od leta 2008 dalje bodo vsi državljani plačevali na vsak tolar pri varčevalnih obresti 20% davek, edina izjema so imetniki denacionalizacijskih obveznic in te obveznice imajo nadpovprečne donose, 6% donosnost letno, medtem ko bodo vsi ostali državljani, ki bodo - recimo, vzemite primer mlade družine, ki bo varčevala za stanovanje, bo imela 3 do 4% donos in bo plačevala ta davek. Soočala se bo celo lahko z negativnimi obrestmi zaradi visoke inflacije. Po drugi strani imate pa neko kategorijo državljanov, ki jim velikodušno podarjate nekaj. In to podarjate, to darilo dajete najpremožnejšim, kar je seveda povsem nelogično, povsem nesmiselno in neenako do vseh državljanov. Osebno seveda tega zakona nikakor ne morem podpreti, ker je nepravičen. In še enkrat poudarjam, tokrat je bil veto državnega sveta povsem na mestu in bi bil čas, da se vsi skupaj zamislimo nad tem, kaj počnemo. Hvala.
Hvala gospodu Lahovniku. Besedo ima gospod Bajc. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Že uvodoma, ko sem predstavljal stališče Slovenske ljudske stranke, sem ugotavljal, da mogoče zakon - ali pa bom rekel, ko poslušam danes razpravo - na katerem od področij ni najbolj optimalen. Noben zakon, tako kot so nekateri moji predhodniki rekli, ne more biti optimalen za vse, pa vendar. Ko poslušam razprave in pravijo, ja, zakaj pa ne bi potrdili veta državnega sveta, zavrnili zakon, vlada naj pripravi nov zakon - nismo januarja meseca, danes je, mislim, da praznik in smo 8. decembra. In ko razmišljam, ali potrditi ali ne, ugotavljam, da je bistveno več dobrih rešitev v tem zakonu za državljane te države, katerih predstavniki smo v tem državnem zboru, in da je treba veto zavrniti. In tako kot sem tudi v uvodu predstavil stališče Slovenske ljudske stranke, verjetno bo zakon doživel tudi v prihodnje - upam pa, da ne že naslednje leto ali pa da ga bo treba tako kot veljavnega v enem letu dvakrat popravljati - določene izboljšave na nekaterih področjih. Kot rečeno, v interesu tistih, ki so bistveno bolj številni in ki jih ta zakon neposredno prizadeva, čeprav tehnično tudi nekatera področja verjetno, ker bo treba marsikaj na podlagi tega zakona pripraviti, da bo sledilo prihodnjemu letu, bo zelo težko, bom podprl sklep matičnega delovnega telesa. Še enkrat ponovim, v pričakovanju, da bomo v prihodnje tudi na drugih področjih skupaj iskali rešitve. Anahronizem današnje razprave je pa naslednje - in nas čaka tudi verjetno kar nekaj dela na spremembi zakona o državnem svetu ali pa poslovnika državnega zbora, ko obravnava veto. Danes govorimo o vsem, zelo malo pa govorimo o samem vetu. Kaj pa lahko naredimo? Na koncu lahko glasujemo samo za ali proti. In lahko utemeljujemo, da so neke rešitve dobre, druge so slabe, vendar lahko naredimo samo to dvoje. Se pravi, tudi na tem področju nas čaka sprememba zakonodaje oziroma poslovnika o delu državnega zbora. Če bi bilo to možno, mislim, da bi morda tudi vlada ali pa strokovne službe vlade, ko so prečesale in ko so nas poslušale in dolge, dolge ure tudi pozno v noč, ugotovile, da morda je pa kakšna rešitev, ki ni najboljša, ali pa, bi se lahko izboljšala. Vendar te možnosti v tem trenutku nima. In zaradi tega v interesu tistih, ki dobijo več iz tega zakona, kot tisti, ki dobijo manj, bom podprl sklep matičnega delovnega telesa. Hvala, predsednik.
Hvala gospodu Bajcu. Gospod Potrč, imate besedo.
Hvala lepa. Poskušal sem skrbno spremljati razpravo, da bi ugotovil, ali je kaj racionalnih razlogov za to, da bi morda korigiral svoje stališče, pa sem po razpravi ugotovil, da jih je zelo malo. Če očitate nam, ki smo zagovarjali veto in izjavili, da tudi tokrat ne bomo podprli zakona, da nismo govorili o vsebini, potem moram reči, da to velja v enaki meri ali pa mnogo bolj za tiste, ki ste govorili, da je treba zakon podpreti. Zakaj? Nekateri ste se spraševali, zakaj je sploh dan veto. Tisti, ki je prebral stališče državnega sveta, ve, zakaj je veto dan. Lahko je po njegovem prepričanju napačen, ampak reči, da ne ve, zakaj je dan, pa res ne more. Tisti, ki ste govorili o tem, da se nam je zahvalila obrtna zbornica. Ja, tudi meni so pisali, vsem nam. Hvala jim, da so se zahvalili, samo ne zaradi zakona o dohodnini. Preberite. Mi smo v tistem času sprejemali pet zakonov in tudi naša poslanska skupina je mnoge, med njimi tudi zakon, ki je izboljševal pogoje za obrtnike na račun plačevanja davka na obračunano, ne pa na plačano realizacijo, podprl. To je dobra rešitev. Podprli smo, da se je zmanjšal davek na izplačane plače. Mi smo imeli sicer drug koncept, ampak vlada ima pač tega. Vlada enostavno misli, da davek na izplačane plače je treba najbolj zmanjševati podjetjem na visoke plače, mi smo pa rekli, da je bil uveljavljen zaradi koncepta, pomagati delovnointenzivnim panogam, pa ni bilo sprejeto. Ampak zaradi tega nismo zakona zavrnili. Zato seveda na tej točki govoriti, da ni, ne vemo, zakaj je bil kdo prijazen do zakonodaje, zakaj pa ne, je čisto sprenevedanje. Govoriti o tem, da sindikati ne smejo na cesto. Poslušajte, gospodje, to enostavno je slika bolj tistih, ki to govorite, kot slika tistih, ki so bili. Jaz in mnogi moji kolegi smo bili tudi med temi, ki so bili na protestnem shodu. Zakaj? Ne kot poslanci, ker se nismo kazali niti v sliki niti dajali izjave. Bili smo kot državljani, ker smo prepričani, da sindikat takšno pravico ima in ker smo prepričani, da je sodelovanje vlade s socialnimi partnerji za dobro reform nujno potrebno. Ker ne govorimo mi, govorijo sociologi, ekonomisti in drugi, da se brez soglasja večine ljudi tako težak zalogaj ne da opraviti. In zdaj očitati, da nekdo želi opozoriti, da doslej tega sodelovanja ni bilo, je zelo, zelo žalostna zgodba. In tistega, ki na to opozarja, pravi, da dela slabo za državo in pogubno za državljane. Gospodje, v opoziciji tega na žalost ali pa na srečo ne moremo delati. To lahko delate vi, ki ste v koaliciji, s sprejemanjem odločitev in z vašo večino. Premislite, ali kdaj morda res ravnate slabo za državo in pogubno za državljane in da bi bilo vredno kakšnemu opozorilu, ki ga daje kdorkoli drug iz vaših vrst, prisluhniti ali je pa treba samo z glasovanji in večino sprejeti vse, karkoli si zamislite. In zadnje. Jaz sem že opozoril, da je zadnje poročilo nadzornega odbora slovenske odškodninske družbe iz oktobra 2005 opozorilo, kaj se nam bo dogajalo zaradi obveznosti, ki jih imamo do odškodnin na podlagi denacionalizacije. Prišli bomo v grd minus in že prihajamo in treba bo uporabiti davke državljank in državljanov, da bi to obveznost države pokrili. Zdaj dodatno še oproščamo obresti, če tega ne bi storili, bi vsaj zmanjšali to obveznost, zdaj jo bomo brez potrebe iz čiste neenakosti pred državljani [[...]]
Hvala gospodu Potrču. Gospoda Jelinčiča ni. Besedo ima gospod Rop. Izvolite.
Gospod predsednik, najlepša hvala. Spoštovane poslanke, poslanci, gospod minister! Danes smo bili priča zanimivi diskusiji. O marsičem se je govorilo, sem pa sam slišal zelo malo argumentov s strani pozicijskih poslancev, ki podpirajo sedanjo vlado o argumentih zakaj se je ta vladajoča koalicija, ta vlada, zakaj ste se vi odločili, da te rešitve na teh področjih, ki so nedvomno sporna, ki so v nebo vpijoča, ne podprete. Pravzaprav vse drugo smo slišali, samo ne argumentov, zakaj to podpirate, ne argumenta za to, zakaj podpirate, da se ukine meja 300.000 tolarjev, ne argumentov za to, zakaj je potrebno imeti poseben tretma v primeru tistih, ki so lastniki denacionalizacijskih obveznic. Občutek je, da argumenti niso pomembni, da je pomembno to, da imate ustrezno večino, da boste s to ustrezno večino slabe rešitve podprli brez premisleka in brez razmisleka. Včasih se zdi, da gre tudi za nerazumevanje, zlasti na nekaterih področjih, o tem smo danes govorili, in še enkrat poudarjam, ker ste tukaj nekateri govorili, res je, v letu 2006 ne bo obdavčitve obresti, v letu 2008 pa se bodo v polni meri uveljavile. Če dajete olajšavo tem, predlagam, da naredite razmislek in takšne olajšave daste tudi študentom, kmetom, upokojencem, vsem slovenskim državljanom. Veseli me tudi, da je nedvomno, da ste nekatere poslanske skupine tudi znotraj pozicije ugotovile, da so rešitve slabe in da imate velike probleme, da jih boste podprli. Torej, naj poudarim, mi podpiramo [[..]]
Gospod Rop, čas. Hvala lepa gospodu Ropu. Besedo ima še vlada. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani! Vsaka razprava o davčnem postopku ali pa o davkih, v kateremkoli parlamentu na svetu je predmet velikih razprav, velikih razlik in je popolnoma razumljivo, da nimamo vsi enakih pogledov, kako določena vprašanja širiti. Jaz bi se rad samo osredotočil na dve vprašanji, ki sta bil tukaj izpostavljeni. Kar se tiče obdavčitev študentskega dela, mislim, da je bilo že preveč razprav in da je jasno, kakšno je naše stališče glede tega. Kar se tiče obdavčitev obresti. Trenutno veljavni zakon je uvedel zelo visoko progresivnost pri obdavčitvi vseh prihodkov. Istočasno, ko smo sprejemali v tej hiši ta zakon in se je uveljavilo načelo univerzalnosti prihodka, torej vsi prihodki bodisi od dela katerekoli dejavnosti ali tudi pasivni prihodki so bili obdavčeni po isti progresivni lestvici. Kaj predlaga, kaj je osnova predloga tega zakona, ki je danes predmet ponovne razprave? Da se pasivni prihodki izločijo iz tega in da se obdavčijo po proporcionalni lestvici samo kot odgovor, in to je ključnega pomena, kot odgovor na neizogibno dejstvo, da živimo ne samo v globaliziranem svetu, ampak da dejansko Slovenija spada v eden konkreten prostor, v katerem velja prost pretok ljudi in kapitala. Kaj pa to pomeni? Da, če [[..]] [[Nerazumljivo.]] [[..]]sosednjih državah, ko dejansko imamo obdavčitev za obresti na 15%, potem je katerakoli druga odločba z naše strani odprto povabilo, da bodo sredstva varčevanja Slovenk in Slovencev, naših državljank in državljanov, dejansko romala v tujino. Ne glede na to, kakšna načela imamo, ali se strinjajo s progresivnostjo ali bi radi videli večjo ali pa drugačno, mislim, da pa v enem se pa lahko vsi strinjamo, in to je, da moramo ustvariti takšne pogoje, da bo varčevanje naših lastnih ljudi ostalo v našem lastnem sistemu, ne pa, da jih bomo na podlagi davčne zakonodaje vabili, da vlagajo drugam. To je ključni argument. Lahko imamo drugačne poglede in očitno obstajajo različni pogledi, ali naj bo to iks procentov ali pa večje ali pa manjše. Obstajajo tudi drugačni pogledi, ali je potrebno in nujno, da se obdrži določena olajšava. Tudi o tem, mislim, da imamo lahko vsi drugačne poglede. Je pa ena stvar, o kateri ne moremo imeti nobenega drugačnega pogleda. Odločitev, da se vzdrži tekom leta 2006 enaka odločba, kot je do sedaj veljavna, in to je, 300.000 olajšave na obresti bo veljala do 31.12.2006. Potem se bo znižala na polovico. Polovica tega, 150.000, je pa zelo podobna, če vzamemo realno vrednost, temu, kar so bili pogoji, ki so prevladovali takrat, ko je ta državni zbor ta zakon sprejel. Maja meseca in prej, ko se je ta zakon pisal in se je vključila olajšava za 300.000, so bile obrestne mere vsaj za 60% višje, kot pa so sedaj. Ko je državni zbor Republike Slovenije sprejel ta zakon 300.000 danes, je morda bilo tam nekje okoli 200 ali morda še malo več. Govorim o stvareh, ki se ne bodo zgodile jutri, se ne bodo zgodile 1.1.2006, ampak se bodo začele šele odvijati 1.1.2007 in potem pa 1.1.2008 naj bi pa izginile. Zakaj naj bi izginile? Spoštovani! Argument je strokovne narave, in to je posledica načela, da davčna zakonodaja ne bi smela ustvarjati posebnih pogojev in privilegirati določene načine naložb. In vprašanje, na katerega mora ta državni zbor tudi odgovoriti: Ali je državni zbor pripravljen, da se še vedno ustvarjajo boljši pogoji za banke napram drugih načinov varčevanja? To je legitimno vprašanje. In vem in se zavedam, da je zelo mogoče, da bo prišlo do kakšne spremembe pred koncem leta 2006 in da bomo lahko morda uveljavili to, kar imajo tudi res v nekaterih državah, da neka minimalna olajšava obstaja tudi za bančne depozite. V redu. Ampak tega ne potrebujemo danes. Zavrnitev tega zakona ali veto ne ustvari nobenega novega pogoja, kar se tiče leta 2006, je samo otežiti delovanje te države, ker bomo imeli težave, kar se tiče sprejemanja proračuna in izvedbo proračuna. Če državni zbor to hoče, tudi tako se lahko odloči. Sedaj pa še nekaj o 50% obdavčitvi obresti obveznic od odškodnin glede denacionalizacije. Načelo, da ti prihodki niso obdavčeni, ni zraslo ali ni nastalo s predlogom vlade Republike Slovenije, sedanjega predloga. To načelo je bilo vključeno v zakon o denacionalizaciji. Poglejte to zanimivost, to sem že omenil, a vendar je morda potrebno, da ponovim, zato bom tudi ponovil. 151. člen zakona o dohodnini je odpisal to načelo v zakonu o denacionalizaciji. Zakaj? Ker ga je prevedel in ga vnesel v šesti odstavek 20. člena sedaj veljavnega zakona o dohodnini. Torej načelo, da se ti prihodki, ne, ki prihajajo od denacionalizacije, ne obdavčijo, ima svoj vir, in to je v zakonu o denacionalizaciji. In to načelo je bilo v tem državnem zboru prevedeno v šesti odstavek 20. člena sedaj veljavnega zakona. Kaj pa piše tam? Piše da, v 6. členu, da se dohodnina ne plača od vrnitve premoženja in odškodnine, prejete v skladu z zakonom, ki ureja denacionalizacijo. To je načelo, zakonsko načelo, uvedeno v zakonu, ki je bil sprejet v tem državnem zboru maja leta 2004, z drugačno večino kot danes. Tukaj nastane pa legitimno vprašanje: Kaj pa je odškodnina? In o tem imamo lahko tudi drugačne poglede, a vendar, če nekdo, ki je opravičenec po zakonu o denacionalizaciji, ne dobi vrnitev v naravi, potem se je država odločila, da mu da neko obveznico. To je papir, na katerem piše, da ima pravico do določene donosnosti, ki je v zakonu k 45. členu bila določena o denacionalizaciji na 6%, in pa, da bo imel vrnjeno glavnino, s časom. Vprašanje je, ali to načelo, da ti prihodki niso obdavčeni, velja za celoto ali pa samo za glavnino. Lahko imamo drugačne poglede. Pogled vlade je bil, da to ni tako. In v razpravi, zelo dolgi razpravi, kot je sedaj že običajno na odboru za monetarno politiko, je prišlo do nekega sporazuma, ki ga je dejansko tudi predlagala opozicija. Vlada je na to pristala. Ne morem zagotoviti, če smo soglasno glasovali, ker jaz nisem sam štel, vem pa, da so bili glasovi tako od opozicije kot pozicije. Torej kompromisna rešitev, da ne bomo odpirali razprava v naši državi o zakonu o denacionalizaciji, da ne bomo vztrajali, tako eni ali drugi, na nekem določenem stališču ekstremne narave, ampak da smo se znašli in rekli, da bomo obdavčili 50%. In to je sedaj predmet odločitve. Predlagam, seveda v imenu vlade, da državni zbor ta zakon potrdi zaradi teh razlogov, ki sem jih označil v začetku svoje predstavitve in tudi v teh pojasnilih sedaj. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. In še predstavnik državnega sveta. Izvolite.
Hvala za besedo. Najprej bi rad ponovno opozoril na že večkrat izraženo dilemo oziroma povedano anomalijo, da državni svet ne more dati veta na posamezne člene zakona, ampak samo na zakon v celoti. Če bi lahko dali tudi na posamezne člene, bi bila danes razprava verjetno drugačna in pa mogoče tudi ukrepanja drugačna. Povedal bi samo še tri stvari. Sem gozdar in poznam gozd in poznam drevesa, tudi v prenesenem pomenu, zato vem, da če pustiš v gozdu nekaj bolnih dreves, gre bolezen potem tudi na zdrava. Rad bi tudi povedal, da je veto legitimna in ustavna pravica državnega sveta, ne pa sredstvo za nastopanje. Rad bi tudi povedal, da so nam tudi v državnem svetu na razpolago magnetogrami in da v državnem svetu neradi odkrivamo Ameriko in toplo vodo. Kar se tiče študentarije. Poglejte, govorili ste o tisti višini, milijon 600. Stroški bivanja in študija v Ljubljani ali Mariboru so bistveno višji, kot pa je življenje v Prekmurju oziroma jih matere, ki ste jih omenjali, starši s plačami, kakršne imajo, ne morejo plačevati in financirati. Zato je najbrž tisti del študentov, ki morajo delati nekaj več, sicer res v manjšem odstotku, 2%, toda za njih je to zelo pomemben dohodek. Zato sem posebej poudaril, da je problem študentskega dela neštudentov treba rešiti na drugačen način, ne pa zopet v en žakelj metati študente in neštudente. Kar se tiče obresti na depozite. Slaba tolažba je, da je vmes prehodno obdobje dveh let, ko se bo to zmanjševala, zelo slaba tolažba in zelo slab argument. Vsi računate, koliko denarja mora biti za 300 tisoč tolarjev obresti. Ko bo to uveljavljeno, bo davek plačan od vsakega tolarja obresti. Tam pa so tisti ljudje, o katerih sem govoril, iz nižjih slojev, manj bogatih. Kar se tiče denacionalizacije. Določilo v zakonu o denacionalizaciji mi razumemo drugače - da se ne plača dohodnina od tistega, kar se vrača. Obresti, o katerih je tu govora, so čisto nekaj drugega. Poleg tega moram opozoriti, da so 6% obresti dva- do trikrat večje, kot so drugod. Nesprejemljive so določbe in spremembe, ki specialno obravnavajo samo ozek krog ljudi, ki jasno kažejo na klientelizem, ki je bil v tej dvorani tolikokrat omenjen in tolikokrat napaden. Žal nekatere določbe tega zakona kljub precej dobrim rešitvam vsebujejo tudi take, ki na eni strani dopuščajo milijardne odlive, na drugi strani pa pobirajo drobtinice socialno šibkejšim. In ker sem uvodoma povedal, da ne moremo predlagati sprememb samo na določene člene, se pravi, na nesprejemljive člene, to se pravi na nesprejemljive člene zakonov in ker gre v tem primeru zakona o dohodnini za državljanke in državljane pomembne spremembe in posledično njihov neenakopraven položaj in ker zakone tukaj v državnem zboru tako ali tako ponovno potrjujete, smo svetnice in svetniki prisiljeni resno razmišljati o zakonodajnem referendumu, resno razmišljati zato, ker naj potem državljanke in državljani povedo, tisti, ki bodo čutili posledice tega zakona, ali so te določbe dobre ali slabe. Hvala.
Hvala gospodu Krpaču. Ker določen čas za razpravo še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena poslovnika še kdo razpravljati. Če dovolite, jih bom prebral: gospodje Cvikl, Rop, Jožef Horvat, Tanko, Jeraj, Kovačič, Kokalj, Capuder. Sem koga izpustil? Dodani so še: Starman, Sok, Grims, Grill, Pukšič, Veršnik. Glede na to, da je med 13. in 14. uro predvidena pavza, prekinjam sejo in jo bomo nadaljevali ob 14. uri. Govorniki bodo imeli po 1 minuto časa.
Lepo pozdravljeni vsi skupaj! Upam, da ste dobro poobedovali. Nadaljujemo s prekinjeno B1. točko dnevnega reda, to je ponovno odločanje o zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini. Predsednik Cukjati je že razdelil preostali čas, ki je še na voljo za razpravo. Vsak poslanec oziroma poslanka imata po eno minuto. Pa bi zaradi lažjega organiziranja in vodenja ponovno vse prebral: mag. Cvikl, mag. Rop, Jožef Horvat, gospod Tanko, gospa Jeraj, gospod Kovačič, gospod Kokalj, gospod Capuder, gospod Starman, gospod Sok, mag. Grims, gospod Grill, gospod Pukšič in gospod Veršnik. Prosim, mag. Cvikl, beseda je vaša.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Res je, vsaka razprava o davkih je pravzaprav razprava, ki je politična. Zato pa bi bilo dobro, da bi minister za finance vedel, da je pri predlaganju zakona o dohodnini z dopolnitvijo davčnega praga deloval proti načelu pravičnosti in načelu enakomernosti, kot dvema pomembnima davčnima načeloma. Načelo enakomernosti pravi, naj vsak plačuje davek glede na gospodarsko sposobnost in primerno svoji gospodarski sposobnosti. Torej je prav, da tisti, ki imajo veliko, plačajo davek od obresti, tisti, ki imajo manj, pa plačajo davek šele po nekem pragu. Z zakonom o dohodnini ste ta prag ukinili. Predlagam, da zakona ne podprete in vladi omogočite, da zakon popravi. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim mag. Ropa.
Najlepša hvala, gospod predsedujoči. Tudi sam bi nekaj spregovoril o tem, kar je minister za finance govoril. Tudi sam se strinjam, da danes govorimo o tem, kakšno družbo, kakšno državo želimo imeti. In s temi spremembami jo spreminjamo v neko drugačno družbo in državo. Želel bi posebej poudariti, da po dosedanji ureditvi ne drži tisto, kar je tu razlagal minister za finance, da so bili vsi prihodki od obresti obdavčeni - niso bili tisti pod 300 tisoč tolarjev. In še ključno načelo, o katerem je govoril, da ne sme biti posebnih pogojev. Danes jih vzpostavljamo, posebne pogoje za tiste, ki so najbogatejši in za tiste, ki imajo obveznice iz denacionalizacije. In še v zvezi z denacionalizacijo. Drži, da je v zakonu o denacionalizaciji opredeljeno, da se ne plačuje davka na obveznice, ko jih dobiš. Nikakor pa to ne velja za obresti.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Vsem še enkrat lep pozdrav! Novelo zakona o dohodnini bom ponovno podprl, tudi zaradi tega, ker popravlja napako prejšnjega, še vedno veljavnega zakona, ki obdavčuje med drugim tudi dodatek za veliko družino. Na nek način je tudi to bilo norčevanje iz velikih družin, ko smo veliki družini dali 80 tisoč in 25% takoj pobrali. Kar zadeva načela pravičnosti, mislim, da je ta rešitev glede obdavčevanja obresti na denacionalizacijske obveznice dobra, saj je nekakšen obliž na rane tistih, ki so utrpeli velike škode, velike travme, tragedije ob procesu nacionalizacije premoženja. Nekaterim so bile odvzete hiše, domovi, nekaterim cele fabrike in s tem se jim je tudi in njihovim družinam življenje v bodočnosti spremenilo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Tanko. Gospod Tanko, beseda je vaša.
Hvala lepa. Z zakonom, o katere sedaj ponovno odločamo, odločamo tudi o marsikateri stvari, ki je bila v prejšnjem oziroma v sedaj veljavnem zakonu poslabšana. Tu se uvajajo dodatne olajšave, oprostitve za velike družine, za invalidne osebe, za fizične osebe, ki nudijo pomoč invalidom, potem so oproščeni oziroma se uvajajo olajšave za veteranske dodatke in tako naprej, tudi recimo za papir, ki ga v zbiralnih akcijah zberejo učenci v šolah. Kar zadeva obresti, v primeru, da so se pokazale težave pri izvajanju, se lahko zakon v tistem delu, ki ureja prag leto za 2006 oziroma 2007 popravi lahko samo v tem delu in ni potrebno zaradi tega zakon zavrniti. In kar zadeva gospodarstvo, dejstvo je, da bodo imele gospodarske družbe, drobni obrtniki maksimalno dobre pogoje, povečano osnovo in tudi bistveno višje normirane stroške.
Hvala lepa. Jaz razumem, da smo še vedno pod vtisom slastnega kosila, ampak vseeno bi prosil za malce posluha, kajti težko je, da se poslanke in poslanci skoncentrirajo in v eni minuti povedo tisto kar želijo povedati, zlasti, če je takšen hrup kot je. Prosim. Hvala za uvidevnost. Na vrsti je gospa Jeraj. Se odpoveduje. Gospod Kovačič.
Hvala lepa. Glede na to, da se strani opozicije stalno problematizira oprostitev dohodnine na obresti od obveznic slovenske odškodninske družbe, bi rad povedal, da prvič, ne gre za oprostitev v celoti, ampak 50% oprostitev te dajatve, drugič pa obresti iz obveznice slovenske odškodninske družbe za upravičenca ne predstavljajo dohodka iz kapitala, pač pa del same odškodnine za tisto, kar sicer že pripada upravičencu, pa mu je bilo odvzeto brez njegovega pristanka in mu bo vrnjeno šele po dolgih letih obdobja od sprejetja zakona, torej gre za nadomestitev krivice, gre za nadomestitev povzročene krivice in nič drugega. Hvala.
Hvala. Na vrsti je gospod Kokalj.
Hvala lepa. Zakon bom ponovno podprl, glede na to, da postopoma odpravlja nekatere pomanjkljivosti, ki jih je sprejela še prejšnja vladana koalicija. Očitki, ki se vrstijo, so pogosto malenkosti ali pa enostransko obrazložene zadeve, zato menim, da, kot je bilo že danes velikokrat obrazloženo, ta zakon je treba nujno sprejeti, če želimo tudi konsistentno obravnavati proračun. Zadevo je treba gledati politično in strokovno v paketu, zato menim, da tu ni nobene dileme in kot sem že rekel, zakon je treba podpreti.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Capudra.
Hvala lepa. V enem letu popravljamo zakon že drugič in mislim, da je v njem res toliko napak iz preteklosti, da jih je treba nujno popraviti, naj opozorim na študentsko problematiko, na problematiko velikih družin. Tega ni zakrivila ta koalicija, to je stvar, ki se je zgodila v lanskem letu in mislim, da je zadnji čas, da zakon še enkrat podpremo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Starman.
Hvala lepa gospod predsednik. 2412 milijard tolarjev je bilo vseh prihrankov na naših bankah 30.10.2005, od tega 1461 tolarskih, 945 deviznih. Od tega vpoglednih 1300, govorimo o osnovi 1100 milijard za obdavčitev. Ob 3% povprečnih obdavčitvah imamo osnovo 33 milijard. Ob maksimalnem davku leta 2008 bi to zneslo, da bi država pobrala 6.6 milijard tolarjev. Se pravi, s tem predlogom dajemo vsaj 5 do 10-krat več olajšav, kakor pa dajemo tisto, za kar bom mogoče tudi sam predlagal oziroma imamo še dovolj časa, da spremenimo, kaj bo v letu 2008 in 2009, zato res ne razumem nekoga, ki bi bil pripravljen glasovati proti zakonu in prikrajšal naše davkoplačevalce za tak obseg, kar daje sedaj država na razpolago. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na vrsti je gospod Sok.
Hvala lepa za besedo. Ko je bil maja 2004 sprejet resnično slab zakon o dohodnini, ki ga je tako, kot je bilo rečeno, potrebno sedaj popravljati ni bilo nobenega veta, ni bilo nobenega veta s strani državnega sveta, sedaj pa, ko sprejemamo veliko boljši zakon o dohodnini sedaj pa naenkrat postavljate v državnem svetu vprašanje veta. Jaz mislim, da ste dobro poslušali finančnega ministra, ko je odgovarjal, kaj si vlada zamišlja glede obdavčevanja obresti. Še nekaj bi vam rad povedal kot predlagatelju. Torej o davčnih zakonih, kolikor jaz vem, ne more biti referenduma, kajti, če boste dali na referendumsko vprašanje davčni zakon, se seveda lahko zgodi, da bodo to državljani sprejeli in bodo rekli, sprejmemo to in ne bomo plačevali davkov. Ne vem kakšno državo bomo potem imeli, če se nekaj takega zgodi. Tako da, prosim da tega ne prepovedujete, ampak poglejte kaj piše v poslovniku. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima mag. Grims. Se odpoveduje. Gospod Grill. Se odpoveduje. Gospod Pukšič.
Če ne več, samo v treh točkah bom povedal, zakaj bom podprl ponovno ta zakon. In sicer, dejstvo je, da ta zakon dodatno oprošča plačilo dohodnine, za tiste osebe, ki nudijo nego ali pomoč invalidom in to je že eden od pomembnih razlogov, zakaj se seveda zakon splača podpreti. Potem, ta zakon nudi dodatne oprostitve za velike družine in to je drugi razlog. In tretji, oprostitve za športnike pri dobljenih nagradah, ko promovirajo celotno državo. Hvala.
Hala lepa. In še zadnji, gospod Veršnik.
Hvala lepa. Zakon bom ponovno podprl tako, kot sem ga tudi prvič. Želim pa nekaj povedati v zvezi z obveznicami Slovenske odškodninske družbe. Položaj denacionalizacijskih upravičencev, ki so dobili obveznice Slovenske odškodninske družbe, ni enak položaju varčevalcev in drugih investitorjev, ki prostovoljno zbirajo kje in na kakšen način bodo nalagali svoj denar. Verjemite mi, da bi bili denacionalizacijski upravičenci bolj zadovoljni, če do kraje njihovega premoženja sploh ne bi prišlo. Vedno govorimo samo o materialnih dimenzijah, nikoli ali pa malokdaj se vprašamo o psihičnih posledicah, ki jih je povzročila nacionalizacija. Odgovorno upam tudi trditi, da odškodnine niso realne vrednosti nadomestila za odvzeto premoženje, ampak predstavljajo le vrednost, doseženo pri pogajanjih na upravni enoti in Slovenski odškodninski družbi, verjetno pa je najkrajši konec potegnil prav denacionalizacijski opravičenec. Hvala.
Hvala lepa. S tem je razprava končana in tudi čas porabljen. Prehajamo na odločanje o navedenem zakonu. Želim vas opozoriti, da mora v skladu z drugim odstavkom 91. člena Ustave Republike Slovenije pri ponovnem odločanju za sprejem navedenega zakona glasovati večina poslancev zbora, to je 46 ali več. Seveda imamo pa še pred seboj možnost obrazložiti glas tako v imenu poslanske skupine kot v svojem imenu. Sprašujem ali želi kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine? Za enkrat imam dva na spisku, gospoda Starmana, gospoda Žnidaršiča. Ne vem, [[...]]Se opravičujem, in mag. Cvikla. Torej bom še enkrat prebral. To seveda ne pomeni, da se ne sme kasneje še kdo javiti. Imam naslednje razpravljavce oziroma obrazložitelje: gospod Starman, gospod Žnidaršič, mag. Cvikl, gospod Potrč in pa Jožef Horvat in še gospod Jerovšek, gospod Moge [[...]]Sedaj se javljate že tudi tisti, ki želite v svojem imenu obrazložiti, ampak dobro je. Kar začnimo, pa bomo potem videli, če bo še povpraševanje. Gospod Starman, beseda je vaša.
Hvala lepa, gospod predsednik. Poslanci Slovenske demokratske stranke bomo vsi z veseljem še enkrat podprli ta zakon. Povedal bi, da dilem, ki jih poslušamo cel čas, glede obdavčitve revežev, ni. Jaz bi povedal samo to, da tisti, ki imajo depozite in imajo velike možnosti za obdavčitev, to niso reveži. Mislim, da ne zaslužim malo, pa še nikoli nisem imel praktično nobenega prihodka od nobenih obresti. Tukaj ne vidim prav nobenega problema. Kljub temu pa sem že povedal, da tudi sami mislimo, da mora biti nek prag obdavčitve, katerega bomo predlagali oziroma imamo še dovolj časa, da pride do spremembe zakona. Še enkrat bi poudaril, da to, kar od nas pričakujejo naši davkoplačevalci, je toliko, da si niti približno ne bi upal pomisliti, da tega zakona ne bi podprl in tako mislijo tudi moji kolegi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vabim gospoda Žnidaršiča.
Lepa hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Ta zakon bo podprt, ne glede na to, kako bi se odločila poslanska skupina DeSUS, v kateri se nismo mogli zediniti, ali bi podprli enotno ta zakon, ali ne, zaradi tega, ker ima kar nekaj takšnih rešitev s katerimi se nismo strinjali in se tudi ne nameravamo strinjati. Mislim, da je zakon vendarle treba podpreti, sam ga bom podprl, kot rečeno, bi bil vseeno sprejet tudi brez mojega glasu, zaradi tega, ker je nekaj rešitev v njem takih, ki so dobre in zaradi tistih naj gre naprej. Sem pa prepričan, da je tisto, s čimer se ne strinjamo v času, ko naj bi se zakon postopoma uveljavil, z nekaterimi rešitvami še mogoče popraviti in zagotovo bomo mi, če ne bo koalicija, bomo mi kot poslanska skupina vložili popravek zakona v dveh, treh točkah in z vsem pričakovanjem, da bomo takrat morda uspešni, bom ta zakon podprl. Ostali poslanci bodo glasovali kakor se bodo odločili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na vrsti je mag. Cvikl, v imenu poslanske.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine sporočamo, da ne bomo podprli zakona. Veseli nas, da tako gospod Starman, kot gospod Žnidaršič, torej predstavniki koalicijskih poslancev ugotavljajo, da je bila pri tem zakonu narejena napaka. Napaka, da na odboru za finance niste hoteli sprejeti amandmaja, s katerim bi se uvedel in zadržal prag obdavčitve. Očitno smo v neki situaciji, ko bo koalicija sama popravljala ponovno, tako vsaj pravite, zakon, ki je slab. Zakon, ki v kolikor bo uveljavljen, bo pomembno uveljavil razlike med tistimi, ki plačujejo davek na dobiček od kapitala in med tistimi, ki niso vešč kapitalskega trga in pretežno poslujejo z domačimi finančnimi institucijami, bankami. Ni res, da je tega denarja samo za 1.100 milijard, tega denarja je 2.700 milijard po podatkih biltena Banke Slovenije iz oktobra 2005. Potrebno je gledati vse kolone, ne samo eno od kolon. Ni res, da gre za majhen problem. Gre za problem, ki se bo dotaknil vsakega od nas. Vsakega, tudi tistega, za katerega smo želeli v maju 2004 z uveljavitvijo davčnega praga uvesti izjemo. Pa tega niste hoteli slišati. Nekaj ur smo na odboru za finance razpravljali o tem, nekaj ur v tem državnem zboru, na to smo vas opozarjali. Danes štiri, pet ur izgubljamo, ta čas bi se popravek zakona že napisal. Vendar ne, tu gre za to, ali vladajoča koalicija želi predvsem slediti tistemu, za kar niti ni točno vedela, kaj je sprejela. Sprejela pa je seveda zakon o dohodnini, ki je v svojem originalnem predlogu popolnoma razbremenil denacionalizacijske upravičence, popolnoma. In vemo, da je med njimi tudi rimskokatoliška cerkev, in to pač preprosto pomeni, da bi bilo treba vsaj nekaj teh financ formalno urediti, da bi se lahko plačal davek - da je razbremenil najbogatejše med nami, da pa je obremenil vse ostale. In ko smo vam to nekaj ur razlagali, je odpeljal in svoje odigral volilni stroj ali, če hočete, vaš buldožer. Meni je žal, da boste danes očitno zakon potrdili, potem pa bomo v nekaj mesecih, bodisi na predlog koalicije ali posameznih koalicijskih strank, ponovno razpravljali o očitni napaki. Zakon zavrnite; vlada bi lahko ta čas zakon že popravila in nedvomno bi ga bilo mogoče sprejeti še letos. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Potrč.
Hvala lepa. Vso razpravo o zakonu na matičnem delovnem telesu in tudi na zboru v drugi in tretji obravnavi smo vodili iz enakih izhodišč - da je prav podpreti določene rešitve in da bi bilo prav, da vlada prisluhne tudi predlogom amandmajev, ki smo jih dajali. Povedal sem, da so ti amandmaji šli v določeno olajšanje davčnih bremen tistim, ki so socialno ogroženi, da so ti predlogi šli v določeno olajšanje davčnih bremen predvsem za mlade družine in za stanovanja. In menili smo, da ni nobenega razloga, da bi se spremenilo načelo obdavčenja obresti na način, ki je bil uveljavljen v lani sprejetem zakonu, in predlagali, da se ta amandma, ki je spreminjal te rešitve, črta in se ohrani sedanje stanje, torej tudi obdavčenje, vendar nad določenim pragom, kar zdaj vsi razlagate, pa ni bil v teku razprave nihče pripravljen sprejeti. Posebej smo predlagali tudi črtanje oprostitve ali polovične obremenitve na račun obresti od obveznic iz naslova denacionalizacije, ker se nam zdi, da je taka rešitev enostranska, krivična in posebej protežira samo skupino upravičencev, ne glede na to, kaj in kako je uredil ta vprašanja zakon o denacionalizaciji. Zato bomo poslanke in poslanci glasovali proti temu, da se zakon potrdi. Prepričani smo, da bi ob najmanjši dobri volji vlade lahko bili v drugačnem položaju. Ker tudi davčne obremenitve ali pa dejstvo, da s spremembami zakona ni mogoče predvideti prevelikih olajšav, kar je tudi nam jasno, da država mora dobivati ustrezna sredstva za uresničevanje svojih funkcij. Vendar če bi šli samo v to, da bi črtali posebno ugodnost, ki jo dajete na račun obresti iz denacionalizacije, bi pokrili mnogo drugih pravic, ki so bistveno manjše, pa bi imele drugačno socialno usmeritev. Niste želeli. To kaže na logiko razmišljanja te vlade, na politiko, ki jo vlada vodi, je tudi že v skladu s politiko enotne davčne stopnje, ki pomeni bistveno večje socialne razlike, obremenitev najnižjih in olajšave najvišjim, in zato pač ponovno ne bomo glasovali za ta zakon, ampak proti njemu.
Hvala. In še gospod Jožef Horvat v imenu poslanske skupine.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Z zadovoljstvom sporočam, da bo poslanska skupina Nove Slovenije-Krščanske ljudske stranke ponovno novelo zakona o dohodnini podprla. Ocenjujemo namreč v vsem tem času, veliko ga je bilo, veliko smo ga porabili tukaj v tej dvorani, da je ta novela zakona optimalna adaptacija obstoječega zakona. Ker je bilo govora o razpravah in amandmajih na odboru kot matičnem delovnem telesu, naj vas samo spomnim, da vlada prvotno ni predlagala olajšave pri obračunu davka na obresti od denacionalizacijskih obveznic. Opozicija je predlagala 50% olajšavo, mi smo to podprli. Opozicija sedaj zadevo "nateguje" naprej. Temu ne rečem, temu ne morem reči, da je to resna parlamentarna razprava. K temu, da ponovno zakon podpremo, nas navaja tudi dejstvo, da smo dobili iz terena, od davčnih zavezancev, veliko spodbud in tem želimo prisluhniti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sprašujem, če bi želel kdo še obrazložiti glas v imenu poslanske skupine? Se držimo poslovnika in reda. Torej vidim, da ne. Sedaj imamo pa možnost še v svojem imenu, pa bom prebral, tako da se lahko pripravite, pa bom potem tudi druge zapisal. Zaenkrat imam na spisku naslednje poslanke in poslance: gospod Jerovšek, gospod Moge, gospod Germič, dr. Slavinec in gospa Lavtižar Bebler. Ja, ne skrbite, imamo asistente, ki pazijo na to, da opazimo vse dvignjene roke. Bom še enkrat prebral: Jerovšek, Moge, Germič, dr. Slavinec, Lavtižar Bebler, Rezman, Pečan, Starman, Peče, Zagorac, mag. Sajovic. Pa, če se bo med tem še kdo odločil, pa lahko to opravi. Gremo kar po vrsti, gospod Jerovšek beseda je vaša.
Hvala lepa. Tudi sam bom ponovno podprl zakon o dohodnini, zaradi tega, ker v vseh teh navajanjih niste tisti, ki mu oponirate, navedli enega dobrega argumenta za njegovo rušenje. Drugo pa, bom obrazložil takole. Pravkar sem se vrnil iz razstave o slovenskih izgnancih, kjer je prof. Ivica Žnidaršič poudarila, da prejšnja oblast izgnancem ni priznavala statusa žrtev vojne. In s tem, ko nasprotujete in vpijete, da je delna olajšava obveznice za denacionalizirano premoženje krivično, ponovno poudarjate svoj zagovor komunističnega divjanja in strahot, ki so se dogajale in ne priznavate statusa žrtev tistim, ki so bili žrtve takratnega divjanja.
Obrazložitev glasu, prosim.
S tem obrazlagam. Jaz sem vesel vašega takšnega stališča, ko vam padajo maske, načelni ste samo v tem, da boste do zadnje kaplje krvi branili te krivice, ki so se zgodile nekoč. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dajmo res ta institut uporabljati v smislu poslovnika, ne pa v smislu razprave. Gospod Moge beseda je vaša.
Hvala lepa za besedo. Sam tudi tega zakona ne bom podprl. Po mojem nekatere spremembe zadevanega zakona ne predstavljajo izboljšav, pač pa bi moral predlagatelj zakona za iskanje novih davčnih virov pravičneje porazdeliti davčna bremena, zlasti bi morala biti ohranjena določena že uveljavljena politika pri obdavčitvi tistih družbenih skupin, ki so najbolj občutljive, saj se bo po dani oceni ravno slednjim socialni položaj poslabšal. Smo pred božičnimi, novoletnimi prazniki. Spoštovane kolegice in kolegi, ali je kdo razmišljal, zakaj so reveži nosili tisti zadnji prihranek v banko? Sam sem živel v takšni družini in s hvaležnostjo se spominjam svoje mame, ki je bila čistilka v Narodni banki Slovenije, da je zadnjo paro, ki jo je privarčevala, nesla v banko shraniti zato, da smo lahko preživeli, da smo si lahko kupili ozimnico, da smo lahko kupili učbenike, da nas je šolala in da smo lahko kupili kurjavo, da smo bili na toplem. Na te reveže danes, ko bomo mi stisnili, vsi pozabljamo in zdi si mi popolnoma neetično, da takrat, ko je država kolikor toliko bogata, poglejte družbeni produkt na prebivalca, pozablja na te ljudi in jim niti z minimalnimi davčnimi olajšavi, pa vzemimo 300.000 preveč od obresti pa vzemimo 100.000, ne pokažemo da vemo, da živijo v stiski, da vemo, da so takšni, da so potrebni tudi širše družbene pomoči in da bi jim lahko pri tem tudi, kar se tiče zakonodaje, nekoliko pomagali, ob tem, ob denacionalizaciji, ko se nekateri kopljejo tudi zaradi krivic, ki so jim bile res narejene, v denarju, spoštovane kolegice in kolegi, kolikor je v meni morale, ni pa to ravno krščanska morala, se mi to ravno ne zdi pošteno in to so argumenti zaradi katerih bom jaz ta zakon zavrnil.
Hvala. Besedo ima gospod Germič.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Ko smo lahko poslušali današnjega ministra dr. Bajuka še v času, ko je bil sam poslanec je velikokrat izrazil veliko kritik tudi na račun takratne vlade, da ne zna obdavčiti tistih, ki imajo največ. Seveda, ko je postal finančni minister je moje pričakovanje prav gotovo bilo, da bo to, kar je tukaj velikokrat potrjeval, tudi z udarci s pestjo na tej mizi, podkrepil v svojih dejanjih. Seveda danes, ko imamo njegov dokument na mizi, ki ga sprejemamo po nujnem postopku, glede na to, da večina javnosti ali pa razprave v javnosti ni bilo mogoče, lahko danes ocenjujemo in tudi ocenjujejo tisti, ki bodo danes glasovali za ta zakon, da bo namesto božičnice, ki je v mesecu decembru nekako tisto kar se deli za uspešno delo, v tem zakonu podtaknjeno gnilo jajce. In zato, da bomo ukinili pravzaprav olajšave za tiste, ki svoje prihranke varčujejo zato, da bi poskušali kolikor toliko ohraniti svojo realno vrednost svoj skromni prihranek z varčevanjem v bankah, seveda danes s sprejemom tega zakona ukinjamo, torej dajemo sporočilo tem, da seveda na njih ne misli nihče. In seveda o tem, da bomo z ukinitvijo te olajšave prizadeli tiste, ki jim je tudi iz vaše kritike bilo potrebno pravzaprav pomagati, danes iz vaših ust dobivamo predlog v ponovno odločanje, za katere pa seveda menim, da bi bilo dobro, da ga ne potrdimo in da odpravimo to "gnilo jajce", ki je bilo podtaknjeno v to vsebino, kljub napovedim, ki jih nekateri danes omenjajo, da bodo že jutri za spremembo tega. Glede na to, kako funkcionira vladajoča koalicija, seveda sam ne bom nasedal na takšne izjave. Hvala lepa.
Hvala. Ponovno prosim za malce več miru in za uvidevnost v dvorani, težko je delati v takšnih pogojih. Besedo ima dr. Slavinec.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Torej, da je zakon doživel veto, nam sigurno da misliti in o njem ponovno pretehtati, to smo do sedaj že večkrat naredili, vendar kljub vsemu me razprava ni prepričala, da je v njem več dobrega kot slabega, zato ga ne bom podprl. Naj omenim samo nekaj tistih najpomembnejših točk, zakaj smatram, da ni vreden podpore. Obdavčitev obresti in trditev, da to niso reveži, ki imajo preko 300 tisoč obresti, saj ne gre za tiste, gre za majhne ljudi, kajti tudi ti bodo notri padli in ti prav gotovo so bolj odvisni od teh obresti in so bistveno večji reveži od tistih, ki so opravičeni do denacionalizacijskih certifikatov, ki pa ne bodo opravičeni oziroma ne bodo plačevali teh dajatev. Tudi, če sedaj gledamo, kateri so večji ali manjši reveži, je posledica globalna, saj bo bistveno spremenila tudi sam finančni trg v našem trgu in posledično tudi omajala zagotavljanje financ za splošne stvari, nenazadnje tudi za stanovanja, prav za tiste, o katerih je na začetku bilo govora. Zaradi tega seveda predlagam, da bog naj ne jemlje tistega, kar je cesarjevo in seveda tega zakona zaradi tega ne podpiram.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Lavtižar Bebler.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani. Tega zakona ne morem podpreti, zato, ker ni razumen, ker ni pravičen, navkljub drugačnim zagotovilom in ker ne spoštuje načela enakosti pred zakonom. Gre za veliko sprenevedanje in potiskanje te države tja, ko ne bo enako prijazna do vseh socialnih kategorij prebivalstva, še več, do nekaterih bo izrazito nenaklonjena in krivična. Skratka, to je zakon, ki po mojem mnenju ustvarja nove krivice, zato ga pač ne morem podpreti. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Rezmana.
Hvala. No, čeprav ima ta zakon kar nekaj dobrih stvari, ki popravljajo nekatere prejšnje slabe rešitve, bi si težko privoščil to razkošje, da bi ga aktivno podpiral. Zato, ker imam nekaj pomislekov, ne jaz edini, številni smo jih imeli, in zato, ker vsi vemo, da nekatere stvari je treba popraviti. Ob tem bi rad dejal tudi to, da niso pravi tisti očitki, ki govorijo o tem, kot da se mi zdaj zavzemamo za tiste, ki imajo velike prihranke in plačujejo 300 tisoč tolarjev obresti. Ne, mi se zavzemamo za nekaj drugega, ali jaz se zavzemam za nekaj drugega. Tudi tisti, ki imajo 300 tisoč tolarjev obresti, morda varčujejo za to, da bodo kupili prvo stanovanje, ali za to, da bodo odšli na študij, ali za to, da bodo - kar danes ni več greh - kupili svoj prvi avtomobil in tako naprej. Pa tudi to ni bistveno. Bistveno je najbrž to, da se ne ustavljamo zgolj pri številki 300 tisoč, ampak da ukinjamo sleherno olajšavo. V tem je problem. O tem, ali je prava mera 300 tisoč ali 250 ali katera druga, o tem bi se najbrž dalo še razmišljati. Da je nesporno tudi med nami vsemi, tudi v koaliciji, to spoznanje bilo enotno, govori pač sicer kasneje umaknjeni amandma, ampak umaknjen ne zaradi vsebinskih razlogov, temveč zaradi tega, ker nismo znali ustrezno izpeljati postopka. Niso pa - to bi rad še povedal - edino obresti oziroma davek na obresti problem, še kaj drugega je problem. In zato, ker nekaj takšnih problemov tu naznanjamo, naznanjamo tudi to, da bomo v resnici predlagali takoj po sprejemu tega zakona predlog za spremembo le-tega.
Hvala. Besedo ima gospa Pečanova.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Dober dan kolegicam in kolegom! Seveda bom aktivno glasovala proti temu zakonu. Naštela bom samo dva razloga, in sicer je eden ta, da kljub temu, da je bil vložen amandma, s katerim bi povečali davčno olajšavo ob nakupu prvega stanovanja, za rešitev stanovanjskega problema, se pravi, namenjen je bil predvsem spodbujanju reševanja stanovanjskih problemov mladih družin, in da je ob vprašanju, ali lahko ministrstvo za finance izračuna, kolikšno škodo bo imela država zaradi tega, ker bo dohodnine manj iz tega naslova, seveda odgovora ni bilo. Kasneje sem si izračunala - ob pretirano visokih številkah nakupa takega prvega stanovanja, tisoč stanovanj na leto, in ob pretirano visoki davčni osnovi 300 tisoč na vsakega člana zakonske skupnosti, se pravi, 600 tisoč bruto davčne osnove, bi to zneslo v prvem letu komaj 12 milijonov tolarjev manj dohodnine v državnem proračunu. Za tisoč stanovanj! Zato mislim, da ni vredno za tak zakon glasovati. Drugo, kar me moti, je pa to, da za ostarele ljudi, ki so v največjem številu varčevalci v manjših zneskih, ta koalicija ni čutila potrebe, da bi davčno olajšavo oziroma da bi znesek, za katerega se za obresti plačuje davek, dvignila vsaj na nek normalen znesek vsaj na 50 do 100.000 tolarjev, malenkost, ampak vendarle ne čutite potrebe, da bi starejšim ljudem pri varčevanju, ko varčujejo za to, da bi si zagotovili neko varnost na starost, pomagali.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Starmana.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Rad bi samo razjasni zadevo, ker me prej kolega Cvikl ni poslušal. Jaz sem rekel, da je bilo 2004 161 milijard depozitov in vlog, od tega 1.300 milijard vpoglednih, od katerih niti po sedanjem, niti po prejšnjem zakonu ni bil predpisan davek na obresti. Prej je bilo to izločeno in tudi sedaj je ta zadeva izločena. Tako, da bi povedal, da je polovico od tega vpoglednih vlog, od katerih se ne plačuje nobenega davka na te obresti, ki se tukaj dobijo zaradi razčiščevanj. Druga stvar, ljudje imajo, kot sem rekel, tisti, ki so res, te demagogije imam res polno glavo, tisti, ki res nimajo denarja, imajo v glavnem minuse na računih. In s temi olajšavami, ki jim jih ponujajo, se bodo ti minusi zmanjšali in bodo prihranili kar precej denarja pri ogromnih obrestih, 13% so sedaj približno na negativno stanje na tekočih računih. Zato še enkrat pravim, da bom tudi v svojem imenu in apeliran na vse, da ta zakon podpremo, ker drugače bomo naredili veliko neumnost in škodo našim davkoplačevalcem.
Hvala lepa. Na vrsti je podpredsednik Peče.
Hvala za besedo. Nov vladni pristop utelešen v tem zakonu po moji oceni vpeljuje novo dimenzijo davčnih olajšav. Prav tako moram poudariti, da po moji oceni je ta nov vladni pristop škodljiv, predvsem pa v nasprotju z uvodnim delom Ustave Republike Slovenije, ko govori o enakosti. Po moji oceni davčne olajšave ne bi smele biti podvržene socialnemu statusu posamezne državljanke ali pa državljana, žal pa se je Vlada Republike Slovenije odločila drugače. Odločila se je, da bodo davčnih olajšav deležni bogatejši, premožnejši, predvsem pa vsi tisti, ki imajo pod skupnim imenovalcem oznako denacionalizacijski upravičenci. Žal pa teh davčnih olajšav v takšni meri ne bodo upravičeni tisti, ki skrbijo za osnovno zagotavljanje stanovanjskih potrebščin, ki skrbijo oziroma varčujejo v okviru bank za boljši jutri. Po moji oceni je pristop Vlade Republike Slovenije sila nevaren, še bolj nevarno pa je ravnanje državnega zbora, ki je to selektivno fiskalno politiko sprejel. In če je to začetek davčne oziroma reforme nove vlade, Janševe vlade, potem se moramo iskreno bati nadaljevanja oziroma izvedbe tudi ostalih korakov. Jaz sem vesel, da je državni svet izglasoval veto, iskreno povedano pa sem upal, da bo Vlada Republike Slovenije oziroma ministrstvo, napovedalo tekom današnje razprave in minister imel to možnost, popravek obstoječega dohodninskega zakona oziroma njihovega dohodninskega zakona. Sam bom ravnal enako kot pri prvi obravnavi oziroma prejšnji obravnavni in nasprotoval zakonu. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Zagorac.
Hvala za besedo, predsedujoči. Sam omenjenega zakona ne morem podpreti, in sicer iz dveh razlogov. Prvi razlog je, sam imam hčerko, ki hodi v prvi razred osnovne šole in od prvega dne, ko je šolo začela obiskovati so jo zelo lepo začeli navajati na varčevanje, se pravi na varčevanje denarja, da ko bo stara enkrat 18, 19 let in bi začela obiskovati fakulteto, bo imela določen denar privarčevan. Za pet obiskov v varčevalnici so ji obljubili obesek za ključe. Edina še državna banka je obljubila obesek za ključe, žene se, da bi ga dobila. Za deset obiskov so ji obljubili majico z logotipom edine slovenske banke, za 100 obiskov ji danes vlada obljublja obdavčitev obresti, se pravi edine obresti, ki ji bodo ostale, ko bo stara 19 let, bodo majica in obesek za ključe. In drugi razlog, zakaj tega zakona ne morem podpreti je vsekakor neobdavčitev oziroma manjša obdavčitev denacionalizacijskih upravičencev. Dajte mi odgovoriti na eno osnovno vprašanje. Kaj so oni več kot jaz, k nisem denacionalizacijski upravičenec ali pa še toliko število Slovencev, ki ravno tako niso denacionalizacijski upravičenci? Danes sem prvič slišal za termin nacionalizacijski sindrom kot psihična posledica tistega, kar se je zgodilo leta 1946, kaj so zaradi tega ti ljudje kaj več kot jaz, potem vas lepo prosim. Tega zakona enostavno ne morem podpreti. Hvala.
Hvala. Besedo ima mag. Sajovic.
Hvala lepa, predsedujoči. Kolegice in kolegi. Zakona tako kot pri prvem glasovanju ne bom podprl, kajti razbija tisti mit, da je varčevanje v tej državi neka vrednota. Na drugi strani pa, številni, recimo Pekovi delavci, jemljejo kredit za kurjavo, šolske potrebščine in pa ozimnico in ravno tem ljudem bomo sedaj ta sredstva jemali, ko varčujejo. Znan je rek, da če ni, še vojska ne vzame. Danes pa je očitno tako, da tam kjer je malo oziroma premalo [[...]]
Prosim za posluh, lepo prosim!
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Da še enkrat ponovim to misel. Smo rekli, če ni, še vojska ne vzame. Danes pa je očitno tako, da tam kjer je malo ali premalo, jemlje država, da daje na drugo stran, kjer je očitno vsega dovolj. Davčna bremena morajo biti porazdeljena pravično, kdor ima več, bo tudi več plačal in to je to. Zato bom seveda temu zakonu nasprotoval.
Hvala. Na vrsti je gospod Gulič.
Cenjeni in spoštovani! Tudi jaz bom nasprotoval temu zakonu, pa ne samo zato, ker je državni svet dal veto - je že vedel zakaj, saj so verjetno to proučili - ampak iz čisto etičnih razlogov. Nekaj jih bom naštel, zaradi tega, ker s tem zakonom gremo spet mimo ustave in uzakonjamo neenakost med državljani, potem uzakonjamo asocialnost države, uzakonjamo neetičnost, dajemo še več blišča bogatim in še več bede revnim. Pravico lobiranja postavljamo nasproti pravici do zbiranja in protestiranja, kar se je izkazalo iz razprave. Se pravi, se spet pripravlja morda kakšen zakon, ki bo tudi to prepovedoval, da ne govorimo o tem, kaj imajo pravico delati sindikati in ljudje na sploh. Vse to razlikovanje vodi v ukinjanje svobode. In če kdo fantazira o tem, da bodo bogati prihranili za to, da bodo dajali v razvoj in pa vračali preko kakšnih shem revnim, se zelo moti. Pri Slovencih je tako, da gre vse v luksuz in barok.
Hvala. Na vrsti je gospod Grill.
Hvala za besedo. Jaz bom ta zakon ponovno z veseljem podprl, ker zagotovo odpravlja številne krivice in prinaša nove prednosti. Me pa resnično presenečajo demagoške izjave kolegov iz opozicije, in naj navedem sedaj samo dve. Prva je ta, da v svojih obrazložitvah izjavljajo zadeve, ki meni nikakor niso jasne.
Gospod Grill, to ni polemika. Obrazložite glas, lepo prosim.
Saj to je to. Me zanima, kako lahko nekdo vzame kredit in istočasno tudi varčuje. Predvsem pa me je presenetila izjava enega izmed predhodnikov, da so naši starši varčevali za to, da smo se lahko mi šolali. Naj spomnim, da ob takšni inflaciji, kot smo jo imeli, je vse naše varčevanje inflacija pojedla in kdor je varčeval, ni imel nič. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaenkrat še zadnji na spisku mag. Cvikl, v svojem imenu. Prosim lepo za posluh, zlasti gospod Presečnik, prosim, svoje poslance umirite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Dejstvo je, da je ta prvi Janšev zakon doživel veto in čestitke državnemu svetu za veto. To so naredili kljub očitkom koalicije, ki jim ne priznava avtonomnost. In želim ji, da gredo, če boste danes glasovali proti, naprej. Dobili ste prvi ukor. Danes imate možnost narediti prvo popravo ocene, da ne bi dobili graje. Vendar gospodje, vsega tega ne bi bilo, če bi obravnavali ta zakon po normalnem rednem postopku. Če bi v prvi obravnavi ugotovili, da je nekaj zakonskih določb neumnost vendar [[...]]
Mag. Cvikl, obrazložitev glasu, tudi za vas velja ta pripomba.
[[...]]se je gospod predsednik in kolegij odločil, da bomo tako pomemben zakon sprejemali po nujnem postopku. Štirikrat obravnavno ta zakon, na dveh prekinjenih sejah, na zboru in danes ponovno. Hiteli ste po nujnem postopku in dobili smo slab zakon. Na odboru smo opozarjali na probleme tega zakona, opozarjali na probleme starih mam, upokojencev, ki ste jim poleti dali nekaj več denarja, pa jim ga sedaj jemljete, opozarjali na mlade družine, vendar je koalicija delovala kot koalicija deluje, brez razmišljanja ste dvigovali roko, ne da bi vedeli zakaj, četudi sedaj nekateri ugotavljate, da bo potrebno ta zakon popraviti. In še zadnje, ne gre za 1.100 milijard obveznih vlog, tega je bilo za 881 milijard, drugih vlog je 2.700 milijard in na koncu se sprašujem zakaj to vladajoča koalicija dela. Zato, ker se s tem podrejate pravim vladarjem. In pravi vladarji te koalicije so tisti, ki so v Sloveniji najbogatejši in zaradi njih to delate.
Hvala lepa. Še kdo? Gospod Sok imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Čisto na kratko. Ves dan sem poslušal vse te pripombe in bom za zakon glasoval in to z veseljem, kajti ta zakon v temelju popravlja to, kar je sprejela prejšnja vlada. Zavedamo se in tudi povedali smo, da ni vse idealno. Predvsem je potrebno povedati, ker to je, kar govorijo kolegi iz opozicije, vse namenjeno medijem, da se to pač vrti na takšen način, da se dve leti na področju obdavčevanja obresti ne bo zgodilo nič. Za vse tiste stare mame in vse to, kar si izmišljujete in vse to kar naštevate bi pa bil presenečen, če bi opozicija tukaj ravnala tako, da bi hvalila vladni predlog. To je pač legitimna pravica, vendar kaj je tisto, čemur po domač rečemo, da je laž pa je le treba povedati, da je laž. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mislim, da je čas, da glasujemo o zakonu. Še enkrat preverite, če delujejo v najlepšem tehničnem redu. Glasujemo. Hvala lepa. [[Ploskanje v dvorani.]] Prosim lepo, če mi je dovoljeno razglasiti rezultat. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti 29. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zahvaljujem se predstavnikom ministrstva za finance in državnega sveta. Prehajamo na C1. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA PONOVNO ODLOČANJE O ZAKONU O SPREMEMBI ZAKONA O RAZISKOVALNI IN RAZVOJNI DEJAVNOSTI. Skupni čas razprave je 2 uri in 25 minut. Kot veste, je državni svet Republike Slovenije na svoji 9. izredni seji 30. novembra letos sklenil, da na podlagi tretje alineje prvega odstavka 97. člena ustave Republike Slovenije od državnega zbora zahteva, da pred razglasitvijo zakona ponovno odloča o zakonu o spremembi zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti. Besedo dajem predstavniku državnega sveta za obrazložitev zahteve sveta, in sicer gospodu Doru Hvalici.
Hvala lepa. Dober dan, poslanke in poslanci, gospod minister, podpredsednik! Najprej opravičilo dr. Mencingerja, ki je moral dati prednost svojemu profesionalnemu delu. Predlogu za veto je moč dodati, poleg utemeljitve, ki ste jo dobili in, upam, tudi preštudirali, samo tole. Zagotovo je v državnem svetu prevladalo mnenje, da zakon pomeni izgubo tiste ravni avtonomije v raziskovalnih institucijah, ki pomeni razlikovanje med javnim in državnim. Neskončne, bogate, do evforije so bile razprave tudi v tem državnem zboru na to temo in meni je pravzaprav samo žal, da se bodo najbrž ponovile. Drugič. Zakon iz leta 2002 po mnenju državnega sveta povsem zadošča. Ne le zadošča, je zagotovo primernejši, saj, kot veste, utemeljuje tripartitno vodenje upravnih odborov, kar je glede na naravo te dejavnosti zagotovo najprimernejši način in oblika vodenja javne institucije na področju raziskovanja. Tretji poudarek, ki ga je vredno posebej poudariti je to, da je po mnenju državnega sveta odveč skrb ali strah predlagatelja tega zakona, da bi zaradi, v letu 2002 utemeljenega načina vodenja institucij, na tem področju bili ogroženi temeljni interesi vlade ali prioritetne naloge vlade na tem področju, ker je to preprosto nemogoče, saj vemo, da so te naloge vezane na državni proračun, da so vezane na javna sredstva in da o teh ali o tem daje vselej za sleherni tolar soglasje vlada Republike Slovenije, to se pravi je ta skrb odveč. Tisto, kar je moč dodati uradnemu pojasnilu ali uradni razlagi ali, če hočete uradni pobudi državnega sveta je pa tisto, kar se je pojavilo ali se je zelo intenzivno znova pojavljal v razprav ob tem zakonu v državnem svetu, in sicer, da ne razumemo potrebe vlade ali ustanoviteljev po tem, da bi odločala o vsem in o vsakomer v tem najbolj direktnem in neposrednem smislu besede. Skratka, ne razumemo potrebe po tem, da bi se nadaljeval vdor politike v sleherno poro družbenih aktivnosti, če hočete, v sleherno poro, kjer se dogaja tisto, čemur mi pravimo seveda zagotovo najbolj plemenito, skratka, kjer je na paši, kot temu, jaz se opravičujem za ta literarni sprehod, na paši človeški duh. Omejevati ga na kakršenkoli način in mu jemati avtonomijo je preprosto, ne bom rekel greh, je preprosto škoda, ker se na dolgi rok zagotovo maščuje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zadevo je obravnaval tudi odbor za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj kot matično delovno telo in dajem besedo predsedniku odbora gospodu Rudolfu Mogetu za prestavitev poročila odbora.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci. Odbor je bil seznanjen z zahtevo državnega sveta Republike Slovenije za veto na zakon o spremembi zakona v raziskovalni in razvojni dejavnosti. V obrazložitvi razlogov za sprejetje zahteve državnega sveta Republike Slovenije je rečeno, da bi s predlagano spremembo sestave upravnih odborov javni raziskovalni zavodi izgubili tisto raven avtonomije, ki jo razlikuje med javnim in državnim, zato državni svet podpira ohranitev njihovega statusa po veljavnem zakonu iz leta 2002, saj ugotavlja, da se s spremembo 33. člena veljavnega zakona iz leta 2002 določa nova struktura upravnih odborov javnih zavodov iz tega področja z večino predstavnikov ustanovitelja. Državni svet Republike Slovenije se s predlagano spremembo ne strinja in meni, da je treba uresničiti tripartitno strukturo upravnih odborov iz veljavnega zakona iz leta 2002. Odveč je skrb predlagatelja, da tripartitni upravni odbori v javnih raziskovalnih zavodih ne bi sprejemali programa v skladu z usmeritvami in prednostnimi nalogami vlade, kot ustanoviteljice in večinske financerke le teh, saj jih po veljavni ureditvi ni mogoče sprejeti in tudi ne financirati iz državnega proračuna brez soglasja vlade. Predstavnik Državnega sveta Republike Slovenije, dr. Jože Mencinger je v obrazložitvi zahteve dejal, da državni svet ne vidi potrebe po spremembi 33. člena zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti tako, da bi imeli predstavniki ustanovitelja večino v upravnih odborih javnih raziskovalnih zavodov, čeprav naj bi se ti zavodi po mnenju predlagatelja zakona večinsko financirali s strani države. Pri tem je opozoril tudi na mnenje zakonodajno-pravne službe k temu zakonu, ki podobno kot državni svet ugotavlja, da že po veljavni ureditvi programa dela posameznega javnega raziskovalnega zavoda ni mogoče sprejeti in s tem tudi ne financirati iz državnega proračuna brez soglasja vlade, ki izvršuje ustanoviteljske pravice in obveznosti za Republiko Slovenijo. Poleg tega je dr. Mencinger tudi menil, da mnenje vlade o zahtevi Državnega sveta Republike Slovenije neustrezno utemeljuje potrebo po spremembi sestave upravnih odborov javnih raziskovalnih zavodov. Predstavnik sindikata vzgoje, izobraževanja, znanosti in kulture, SVIZ, je menil, da je predlog za sestavo upravnih odborov, javnih raziskovalnih zavodov neustrezen, zato podpirajo veto Državnega sveta Republike Slovenije. V krajši razpravi, daljša je bila namreč sama, takrat ko smo zakon sprejemali, je bilo s strani predstavnikov opozicijskih strank rečeno, da se s predlagano rešitvijo glede sestave upravnih odborov javnih raziskovalnih zavodov ne strinjajo, ter da podpirajo določilo veljavnega zakona iz leta 2000, na podlagi katerega so upravni odbori sestavljeni tripartitno in v katerih vlada nima večine. Predstavnik opozicijske stranke pa je menil, da mora imeti v upravnih odborih vlada večino, saj le ta tudi financira večino programov v javnih raziskovalnih zavodih. Tako je po tej opravljeni razpravi odbor prešel počasi na glasovanje. Opozicija je, kot že pri sprejemu zakona glasovala proti temu, da se ta zakon sprejme, pozicija pa je soglasno podprla sprejem tega zakona, tako da odbor za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj predlaga državnemu zboru dva sklepa. V enem je ta, da državni zbor sprejme omenjeni zakon in drug sklep je bil ta, da predlaga državnemu zboru, da ta veto obravnava na današnji seji, kar pa je bilo že uresničeno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sedaj dajem besedo dr. Juretu Zupanu, ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, da kot predstavnik, predlagatelj zakona obrazloži mnenje oziroma poroča. Prosim, da tudi vi stopite za govornico, ker je to predstavitev stališča.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane članice in spoštovani članic državnega zbora! O tem zakonu je že tekla na tem mestu debata. Tekla je diskusija tudi na odboru in to dvakrat. Argumenti, ki smo jih povedali, so šli nekako drug mimo drugega. Večkrat smo opozorili na to, da je bistvo zamenjave drugega odstavka 33. člena zakona o financiranju raziskovalne in razvojne dejavnosti v operativnosti in prevzemanju vladne odgovornosti za izvedbo nacionalnega raziskovalnega in razvojnega programa. V bistvu gre za operativno delo in tu posebej poudarjam naslednje stvari. Prvi očitek, ki govori, da se s tem odvzema avtonomija raziskovanju, je popolnoma iz trte izvit, ker govorimo o upravljanju inštitutov in ne o raziskovalnem delu. Torej, raziskovalec je pri svojem delu popolnoma avtonomen in mu s tem dejansko omogočamo, da bo bistveno lažje tudi sam kot tak delal, ker bo za upravljanje skrbela institucija upravnega odbora, ki bo skrbela, da bodo pogoji - ker tu je srž problema - za raziskovanje, ne govorimo o tem, kaj raziskuje, kako raziskuje, kakšne odločitve raziskovalec pri svojem raziskovalnem delu dela, to je avtonomija. Pogoji raziskovalca, v katerih raziskuje, to pa je naloga države, da uredi, da so ti pogoji v celotnem slovenskem raziskovalnem prostoru enaki. Še več, te pogoje mora približati evropski ravni, ker želimo imeti skupni evropski raziskovalni prostor. In vsemu navkljub, kakorkoli govorimo o tem, kako je najprimernejše - tu smo slišali, da je sestava, kot jo imajo sedaj, najprimernejša. Če bi bila najprimernejša, po zakonu, ki sedaj velja, bi raziskovalci kot izredno pametni verjetno že to naredili, pa tega od leta 2002 niso. To pomeni, da ta zakonodaja, ki je sedaj, ni najprimernejša ali pa lahko kaj drugega mislimo o teh raziskovalnih inštitutih oziroma o njihovih upravnih odborih. V vsakem primeru je torej pomembno, da država v tem smislu uvede ta inštrument, s katerim lahko začne uvajati enoten evropski raziskovalni prostor. Samo kot primer povem, da s tem, ko to uvajamo, nikakor ne mislimo, da bi bili v upravnih odborih člani ministrstva ali pa člani vlade ali kakorkoli. Popolnoma jasno je, če pogledamo samo številke, imamo 17 javnih raziskovalnih zavodov. Če bi dali v povprečju v vsak odbor 4 člane, pomeni to 85 - če bi jih bilo 5, je 85, če bi bili pa 4, pa 68 ljudi. Torej je popolnoma jasno, da to ne bodo ljudje z ministrstva, pač pa bodo ljudje iz industrije, iz tistih institucij, kot so univerze, ki so za delovanje določenega segmenta raziskovalnega prostora pomembni in so pripravljeni pripravljati ta enoten raziskovalni prostor v smislu, kot je bil načrtovan z nacionalnim raziskovalnim programom. In tu je srž vsega. V nacionalnem raziskovalnem programu smo s strani gospodarstva ves čas poslušali - in to poslušamo že, lahko rečemo, petnajst let -, da se javne raziskovalne institucije premalo udejstvujejo v gospodarstvu. In kot sem pravkar povedal, v članstvu upravnih odborov je seveda prostor za te ljudi. Je pa zopet po drugi strani jasno, da smo jih do sedaj dobivali iz gospodarske zbornice in na to nismo imeli vpliva. In ravno tu je ta problematičen del, koga dobimo v specifičen raziskovalni inštitut. Ker popolnoma jasno je, da želimo v raziskovalnih inštitutih potiskati smeri razvoja in način dela - torej, gre za pogoje - v tisto smer, da bo izpolnjen nacionalni raziskovalni program. In s tem, menimo, da bo to lahko dosegli. Še ena stvar, ko govorimo o odgovornosti za opravljeno delo. To ni samo sprejemanje, kot je bilo tu rečeno, da lahko prek vlade določamo stvari. Mi moramo na operativni ravni stvari spremljati in to mora spremljati upravni odbori, ki bodo izvajali politiko vlade in s tem bomo lahko dosegli določene prednosti. Lahko bi navedel cel kup primerov, kaj se lahko da ali česa se ne more narediti, ampak mislim, da to zadostuje. Pozivam in vas prosim, da sprejmete ta zakon ponovno [[....]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]]
Hvala lepa, gospod minister. Sedaj dajem besedo predstavnikom poslanskih skupin. Besedo ima mag. Franc Capuder v imenu Nove Slovenije.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Gospod minister, poslanke in poslanci. Cilj Slovenije je, da postane moderna in konkurenčna družba v vseh svojih segmentih. To bo moč doseči z večjim vlaganjem v razvoj lastnega znanja ter z implementacijo dosegljivega tujega znanja. Zaradi tega je potrebno ustvariti v Sloveniji take pogoje v raziskovalni sferi, da se bomo približali evropskemu raziskovalnemu prostoru, ki je po našem mnenju glavni pogoj za ustvarjanje mobilnega in fleksibilnega ter raziskovalcem prijaznega trga raziskovalne delovne sile. Raziskovanje naj ne bo samemu sebi namen, kar se je v preteklosti vse prevečkrat dogajalo, ampak naj služi celovitemu in enakomernemu razvoju naše družbe. To velja predvsem sedaj, ko se je naša država zavezala, da bo sledila ciljem lizbonske strategije in bo v ta namen namenila še več sredstev kot do sedaj. Vlada je tista, ki mora stremeti za tem, da se bodo ti cilji izvršili. Tudi sprememba zakona o razvojni in raziskovalni dejavnosti gre zato v to smer. Javni raziskovalni zavod in javni infrastrukturni zavod upravlja upravni odbor. Naloga upravnih odborov pa je, da sprejemajo programe dela, finančne načrte, poročila o izvajanju programov dela ter ostale aktivnosti, opredeljene v statutih posameznih javno raziskovalnih zavodov. Doseganje ciljev lizbonske strategije poskuša vlada doseči s še boljšim upravljanjem javnih raziskovalnih zavodov, kot pa je bilo v preteklih letih. Ne mislim, da je bilo slabo, vsekakor se ga da izboljšati in usmeriti v skupno dobro. Eden od instrumentov za izvajanje politike vlade na področju raziskovalne in razvojne dejavnosti je večina članov v upravnih odborih javnih raziskovalnih zavodov s strani lastnika oziroma ustanovitelja raziskovalnih zavodov. Rešitve v obstoječem zakonu tega niso omogočale, zato tudi ne bi bilo mogoče zagotoviti, da bo javni zavod sprejemal programske usmeritve v skladu z usmeritvami in prednostnimi nalogami vlade, ki tudi v največjem deležu financira vse te zavode in je odgovorna za izvajanje programa, ki vodi k uresničitvi lizbonske strategije. S tega vidika moram povedati, da predlagane spremembe zakona na tem področju pomenijo pravi pristop, za katerega je vlada odgovorna in se te odgovornosti po izjavah ministra tudi ne brani. Takšen pristop je edino logičen korak odgovorne vlade. Spremembe zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti opredeljuje razmerje števila članov v upravnem odboru javnega raziskovalnega in javnega infrastrukturnega zavoda tako, da je v njem večino vseh članov predstavnikov ustanovitelja, izmed preostalih članov je pa enako število predstavnikov zaposlenih in uporabnikov storitev javnega zavoda. Državni svet meni, da se poskuša s tem predlogom posegati v avtonomnost javnega raziskovalnega zavoda. V razpravi ob sprejemu zakona pa je bilo velikokrat slišati, da se posega celo v avtonomijo raziskovalcev. V Novi Sloveniji - Krščanski ljudski stranki smo prepričani, da večina predstavnikov ustanovitelje v upravnem odboru absolutno ne vpliva in ne sme vplivati na avtonomijo dela raziskovalcev in ne na politiko raziskovanja v tem smislu, da bi se strokovnost in kvaliteta raziskovanja na ta način zmanjševala. Nikakor pa seveda ni sprejemljivo, da strokovnjaki, raziskovalci delajo samo tisto, kar bi radi počeli. Vsak javni zavod ima zato znanstveni oziroma strokovni svet, ki obravnava vprašanja s področja znanstvenega in strokovnega dela javnega zavoda, odloča o strokovnih vprašanjih v okviru svojih pooblastil, pripravlja strokovne podlage za programe dela in razvoj javnega zavoda ter predvsem daje upravnemu odboru in direktorju mnenja in predloge o organizaciji dela in pogojih za razvoj dejavnosti ter seveda opravlja tudi druge naloge, katere so predpisane z ustreznimi akti. V Novi Sloveniji - Krščanski ljudski stranki smo prepričani, da s spremembo zakona ne posegamo v avtonomnost raziskovalcev in zavodov, ponovno to poudarjam, pač pa je želja zagotoviti zares transparentno in predvsem učinkovito porabo javnih sredstev, umerjenih v razvoj in raziskovanje. Zato bomo v naši stranki spremembe zakon o razvojni in raziskovalni dejavnosti ponovno podprli. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima mag. Janez Kramberger v imenu Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo ponovno glasovali za spremembo zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti. Namreč, gre za uvajanje enotnega evropskega raziskovalnega področja, ki je oblikovan v ciljih nacionalnega raziskovalnega in razvojnega programa. Prepričani smo, da mora imeti vlada pri zagotavljanju teh ciljev iz nacionalnega programa pomembno vlogo. Prepričani smo tudi, da ne gre za poseg v avtonomijo raziskovalcev in raziskovalne dejavnosti. Zato bomo iz teh razlogov ponovno glasovali za to spremembo zakona. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Barbara Žgajner Tavš, da predstavi stališče Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Jaz bom v glavnem več ali manj ponovila vsaj ugovoru iz pretekle seje oziroma seje, na kateri se je obravnaval omenjeni zakon. Težnja Vlade Republike Slovenije je vsekakor ustvariti na znanju temelječo družbo. Ni dvoma, da ima v tem pogledu tudi izobraževanje, raziskovanje pomembno vlogo, toliko bolj v praktični povezavi z gospodarstvom. A dovolite še enkrat. Vlada Republike Slovenje je ob predložitvi novele zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti poudarila dosedanjo prakso na področju raziskovalne dejavnosti, ki naj bi bila neučinkovita in neustrezna. Iz istega razloga oziroma v želji po povečanju povezovanja med gospodarstvom in raziskovalno dejavnostjo je ministrstvo pripravilo pričujoči zakon, ki ga danes vnovič obravnavamo. A že prvi pogled resnično pove, da zgolj z dvema vsebinskima členoma, ki sta v tem zakonu vlada ni pripravila konkretnih programov oziroma rešitev, ki bi dejansko sledili, pa bom rekla, ne zgolj vladni težnji, ampak dejansko težnji in nuji Republike Slovenije po vpeljavi lizbonske strategije. Vladni predlog po oceni Slovenske nacionalne stranke sledi zgolj vladni politiki. Gre za vpeljevanje politike oziroma politizacijo tudi na področju avtonomne raziskovalne dejavnosti. Vlada bo imela po tem predlogu zakona v upravnih odborih javnih raziskovalnih zavodov, rekla sem javnih raziskovalnih zavodov, večino. Državni svet Republike Slovenije se s predlagano spremembo ne strinja in meni, da je treba uresničiti tripartitno strukturo upravnih odborov iz veljavnega zakona iz leta 2002, kar je bilo ne nazadnje tudi izpostavljen s strani opozicijskih strank na matičnih delovnih telesih in na seji državnega zbora ob prvi osnovni obravnavi omenjenega zakona. Ureditvi, kakršno predlaga vlada, nasprotujejo tudi predstavniki vseh treh slovenskih univerz, Slovenska akademija znanosti in umetnosti, gospodarske zbornice, agencije za raziskovalno dejavnost, javne agencije za tehnološki razvoj, znanstveno-raziskovalnega centra slovenske akademije znanosti in umetnosti, CORISA inštituta Jožeta Štefana, kemijskega inštituta, nacionalnega inštituta za biologijo, sindikata vzgoje, izobraževanja, znanosti in kulture in tako dalje. Naredila sem napako, ker sem rekla, da predlogu zakona nasprotujejo. Rekla bom, da niti eno mnenje prej naštetih inštitucij ni pozitivno na predlagano vladno spremembo. Dovolite, generalno, vsaj po oceni Slovenske nacionalne stranke, vlada s takšnimi zakoni oziroma spremembami zakonov ne podpira povezovanja med gospodarstvom in raziskovalno dejavnostjo, ampak dejansko politično delegira smer, v katero naj bi Slovenija šla. Resnično se bojim in na tem mestu tudi izražam to bojazen, da se v tej vladni politični smeri zgublja, pa resnično popolnoma izgublja, človeka plat razvoja. Ne nazadnje je temu pritrdila tudi včerajšnja seja matičnega delovnega telesa, ko smo obravnavali resolucijo oziroma nacionalni program o razvojni in raziskovalni dejavnosti za prihodnje obdobje. Vladne usmeritve so sicer usmerjeno k povečanju konkurenčnosti podjetij, kar je, verjamem, da čisto prav. Ne nazadnje moramo izpolniti cilj lizbonske strategije, bolonjske deklaracije in biti bolj konkurenčni v evropskem in svetovnem prostoru. Pa vendar, za kakšno ceno? Tudi v nacionalnem programu je bilo slišali, se izgublja človeška plat oziroma niso pomembne sociološke, humanistične vede. Zaključila bom ta kratek uvodni del, ki smo ga pripravili v Slovenski nacionalni stranki, pravzaprav z enim stavkom, ki sem ga že izpostavila na pretekli seji. V poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke ocenjujemo, da bodo za uresničevanje lizbonske strategije in ostalih ciljev, h katerim je zavezana tudi Republika Slovenija, potrebni drugačni, bolj vsebinski ukrepi.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Ivana Jelena, da predstavi stališče DeSUS-a.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Poslanke in poslanci, predstavnik državnega sveta, gospod minister! V poslanski skupini DeSUS bomo glasovali po svoji vesti, in to predvsem zaradi pomisleka, da ni dobro, da ima tako močan vpliv na tem področju vlada in da predlagane rešitve premalo prepuščajo tistim, ki zaposleni na tem področju in ga tudi bolj temeljito poznajo. Pomisleke imamo tudi zaradi nasprotovanja sindikatov vzgoje in izobraževanja, znanosti in kulture, ki nasprotujejo sprejetju tega zakona in se po naše pravilno zavzemajo, da ostane struktura upravnih odborov in javnih raziskovalnih zavodov takšna, kot je bila do sedaj, saj bi se zaradi predvidenih sprememb sigurno zmanjšal vpliv vseh zaposlenih na odločanje dela treh prepomembnih zavodov. Po našem mnenju gre za zmanjšanje avtonomije in na tak način bi se lahko povečali pritiski političnih veljakov na odločitve, namesto da bi prevladala stroka, delo in mnenje strokovno kompetentnih ljudi. Odločitev glasovanja po svoji vesti smo prepustili posameznikom tudi zato, ker koordinacijski raziskovalni inštitut govori o tem, da je predlagana sestava upravnega odbora korak nazaj, kakršno je tudi mnenje Inštituta Jožef Štefan in Kemijskega inštituta. Enakega mnenja je tudi državni svet, ki je na odboru podal stališče, da se ne strinjajo s takšno sestavo upravnih odborov v javnih raziskovalnih zavodih, ker se na ta način izgublja dosedanja avtonomija, ki je dala večjo samostojnost znanstveno-raziskovalni sferi v odnosu do države in njenih institucij. Kot izhaja iz povedanega, smo se v poslanski skupini DeSUS odločili, da bo vsakdo glasoval po svoji vesti, ker se po našem mnenju nikakor ne moremo strinjati s predlagano centralizacijo, ki bi v roke vlade postavila vse vzvode odločanja na tistem področju, za katero po našem mnenju ni pristojna.
Hvala lepa. Za govornico vabim gospo Evo Irgl, da predstavi stališče Slovenske demokratske stranke.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovani minister, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Državni svet Republike Slovenije je na svoji seji sprejel sklep, da naj državni zbor ponovno odloča o spremembi zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti. Njihov glavni in pravzaprav edini argument je bil, da bi s predlagano spremembo sestave upravnih odborov javni raziskovalni zavodi izgubili tisto raven avtonomije, ki razlikuje med javnim in državnim. V Slovenski demokratski stranki se zavedamo, da raziskovalni programi, ki predstavljajo javno službo na področju raziskovalne dejavnosti in ki jih potrdi upravni odbor, morajo v prvi vrsti slediti javnim interesom in nacionalnim prioritetam raziskovalne politike, sprejetim v nacionalnem raziskovalnem in razvojnem programu. Vlada v svojem mnenju navaja [[citiram]] : "Za uresničevanje nacionalne raziskovalne politike je odgovorna vlada, ki tudi prek svojih predstavnikov, ki morajo biti v večini v upravnih odborih javnih raziskovalnih zavodov, to svojo odgovornost in obveznost lahko sploh uresničuje. Večina predstavnikov ustanovitelja v upravnih odborih je pomembna za izvedbo predvidenih reform, določenih v predlogu nacionalnega raziskovalnega in razvojnega programa. Zavedati se namreč moramo, da če ne bo večine predstavnikov ustanoviteljev v upravnem odboru javnega raziskovalnega zavoda, se ta proces ne bo dogajal hitro in usklajeno." V Slovenski demokratski stranki bomo, tako kot že ob prejšnji obravnavi in glasovanju, tudi danes podprli predlagano spremembo zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti. Menimo namreč, da je trenutna zakonska rešitev v zvezi s strukturo upravnih odborov javnih raziskovalnih zavodov in javnih infrastrukturnih zavodov nepraktična oziroma neustrezna. To dokazuje tudi navedba koordinacije raziskovalnih inštitutov Slovenije, ki pravi, da ti inštituti že ves čas povsem normalno poslujejo z upravnimi odbori, v katerih ima ustanovitelj tudi zdaj večino. Zato se mi zdi čisto odveč sprenevedanja opozicije v tem trenutku. Še več, v CORISU celo priznavajo, da v teh upravnih odborih ni predstavnikov uporabnikov, predstavnikov zaposlenih pa le nekaj manj kot polovica, na primer, v razmerju 4 proti 3 v korist predstavnikov ustanovitelja. Iz vsega povedanega lahko izhaja, da vlada kot predlagateljica na podlagi dosedanje prakse samo uzakonja rešitev, ki se je v več letih prakse očitno izkazala za dovolj ustrezno in učinkovito. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da zahteva državnega sveta, da se o zakonu ponovno odloča, ni utemeljena, zato bomo ponovno podprli predlagano spremembo.
Hvala. Na vrsti je gospod Ljubo Germič, da predstavi stališče LDS.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Gospod minister, kolegice in kolegi! Veto državnega sveta je priložnost za nas, ki smo ta zakon že potrdili v državnem zboru, da o svoji odločitvi še enkrat premislimo, da si na podlagi izmenjanega, tudi danes, ponovno utrdimo prepričanje, da je zakon, ki je bil že sprejet in o katerem bomo danes ponovno odločali, nepotreben, neprimeren in lahko celo rečem škodljiv. Kajti tripartitno strukturo v upravnih odborih javno-raziskovalnih zavodov, ki še ni povsem zaživela, že spreminjamo na način, kjer si država zagotavlja svojo prevlado. Pri tem bi bilo potrebno tehtno premisliti o vseh, ki so nam podali negativno mnenje po takšni zakonski rešitvi. Danes smo jih tukaj že našteli. To je koordinacija raziskovalnih institutov Slovenije, sindikati s področja raziskovanja, gospodarska zbornica, strokovna javnost, ki je izrazila svoje pomisleke, državni svet v svojem mnenju in tudi državni svet s pozivom, da ponovno premislimo in odločimo o tem, da s prvo odločitvijo nismo ravnali prav. Sporočilo, ki ga tukaj dajemo, je, da uporabnike in izvajalce na področju razvojno-raziskovalne dejavnosti ne vabimo k sodelovanju, ampak jih izločamo iz tega sodelovanja, kajti zmanjšujemo njihovo vlogo v upravnih odborih. S tem vlada izkazuje nezaupanje do tistih, ki naj bi vedeli, kakšno naj bo raziskovalno delo v Republiki Sloveniji in kakšne izsledke na tem prostoru potrebujemo. Seveda, s tega vidika si lahko logično postavimo vprašanje, ali vlada razume trende pri vzpostavljanju skupnega evropskega prostora za katerega je tudi danes, tako v bran, bilo rečeno kar nekaj besed tudi skozi vsebino tega zakona. Po našem mnenju takšni ukrepi s takšno vsebino govorijo o tem, da se ne razume tega kaj pomeni skupni evropski raziskovalni prostor, kajti mi ga razumem tako, da ga je potrebno oblikovati na partnerski zasnovi med izvajalci in uporabniki raziskav, kar je po mnenju poslanskega kluba LDS nujen in potreben pogoj za to, da bomo lahko dosegali razvojne cilje. V poslanskem klubu LDS ne razumemo izraženega nezaupanja vlade do, prvič, znanstvene sfere v celoti, torej znanstvene sfere, torej vseh tistih, ki so vključeni v raziskovalno, razvojno dejavnost, kajti v upravnih odborih jim namenjamo minorno vlogo. In prav gotovo ne razumemo tudi postavljanje v minorno vlogo tistih, ki naj to sfero direktno finančno podpirajo, in tistih, ki bodo te raziskave tudi v največjo uporabo, to je tako imenovano poslovna sfera. Vlada v tem primeru razume le svoj prav. Seveda pri tem, gospod minister, vam ponovno dajemo v razmislek, kajti cenim vašo raziskovalno delo, cenim vašo naravoslovno logiko in moje mnenje je, da je težko razumeti, da gre takšen predlog skupaj z vami, kajti po mojem mnenju je zelo neracionalen. V podkrepitev tega mojega mnenja in mnenja naše poslanske skupine lahko navedem utemeljitve, ki jih navajate tako v obrazložitev zakona, kjer govorite, da bi javni zavodi morali sprejemati programske usmeritve v skladu z usmeritvami in prednostnimi nalogami vlade. Tukaj smo iz različnih poslanskih skupin utemeljevali, kako imamo urejeno veljavno ureditev, ki skupaj z zakonom o raziskovalno-razvojni dejavnosti natančno opredeljuje načine in postopke in razmerja, ki naj veljajo in ki veljajo med posameznimi akterji razvojno-raziskovalne dejavnosti in opredeljujejo tudi odgovornost. Zelo temeljito sem prebral tudi vaš odgovor na sprejeti sklep, ki ga je sprejel Državni svet Republike Slovenije o zahtevi, da ponovno odločimo o vsebini tega zakona, v katerem govorite, da vlada mora imeti možnost ukrepanja za izvedbo ciljev nacionalnega raziskovalnega in razvojnega programa. Nekako je sovpadala obravnava današnjega zakona z včerajšnjo razpravo o vsebini nacionalnega raziskovalnega in razvojnega programa in, kolegi poslanci in poslanke, želel bi vas opozoriti, kaj govorijo vsebine tega nacionalnega raziskovalnega, razvojnega programa, katere ugotovitve jim prinašajo in katere usmeritve in cilji in temeljne naloge so zapisane, in lahko potem ponovno razmislimo, ali drži mnenje vlade, da mora s tem ukrepom oziroma da je ta ukrep pravi zato, da bo možno ukrepanje za izvedbo ciljev v smislu nacionalnega raziskovalnega, razvojnega programa. Pri tem se ugotavlja zapis iz predloga nacionalnega razvojnega programa, da je Slovenija izrazito neuspešna pri učinkovitosti izrabe sredstev, definiranju prioritet in uporabi rezultatov dejavnosti raziskovalnega razvoja za hitrejši gospodarski in družbeni razvoj. Pri tem opisuje vizijo, ki jo naj nosi nacionalni raziskovalni razvojni program. Vizija tega programa je usmerjena v prenos mednarodno dosegljivega znanja v javno korist in gospodarsko izrabo ter krepitev sposobnosti za obvladovanje tehnološkega napredka kot glavnega vira povečevanja nacionalne konkurenčnosti ter družbenega in humanega napredka svojega okolja. Slovenija potrebuje več stimulacije za skupno delo znanosti in gospodarstva in povečane razvojne spodbude za skupine projekte znanosti in gospodarstva. In ko govorimo o ključnih ciljih programa lahko takoj v drugi alineji, ki nasledi alinejo, kjer govorimo o povečanju vpliva raziskovalno-razvojnih aktivnosti v domačem okolju, da je treba povečati vlaganje gospodarstva v raziskave in razvoj v skladu z barcelonskim ciljem, in seveda pričakujemo, da bo ta sfera prispevala do leta 2010 2% višine družbenega bruto proizvoda. Ko lahko nadalje govorimo o nalogah institucij, lahko ponovno preberemo: "Gospodarski sektor mora postati veliko močnejši partner sektorju raziskav in razvoja na univerzah in javnih raziskovalnih zavodih, ker se bo le tako lahko smiselno uporabila sredstva namenjena za razvoj gospodarstva." Seveda, tukaj se postavljajo dileme in seveda utemeljitev, ki jo predstavlja vlada v bran tega zakona, dobijo popolnoma druge dimenzije. Kajti, vprašam se, ali bo sporočilo, ki ga bomo danes dali: ja, gospodarstvo, potrebujemo vas za financiranje, hkrati vas pa ne rabimo za to, ko bomo odločali o prioritetah na tistem področju, kaj bomo raziskovali in raziskovali tako, da bo to uporabno, uporabno v vseh vedah znanosti. Kajti tudi to je bil včeraj kar, bi rekel, zelo pomemben del razprave o nacionalno raziskovalnem in razvojnem programu. Seveda del teh argumentov, ki jih tukaj navajam, ne govori v prid zakon in zato predlagam, spoštovani gospod minister, spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, da na podlagi vsega navedenega ponovno premislimo, ali res želimo imeti raziskovalno in razvojno dejavnost v institutih takšno, kjer bo vodena samo s predstavniki vlade, ali želimo imeti vodenje raziskovalno-razvojne dejavnosti tako, da bodo lahko participirali tisti, ki seveda v tem segmentu največ lahko prispevajo. To so pa prav gotovo tisti raziskovalci in znanstveni, ki na teh institutih počnejo svoje raziskave, to so prav gotovo tisti iz poslovnega sektorja, ki te raziskave uporabijo, in seveda želimo si, da bo tudi vlada v svojem deležu v okviru tripartitnega sodelovanja, torej predlagala tiste predstavnike, ki bodo seveda sledili temu, da bomo uspeli graditi na znanju temelječe družbe. Prepričan sem, če ne bi bil zakon leta 2000 sprejet, bi bili danes ravno v fazi, ko bi morali predlagati takšen zakon. Zato je vsak korak nazaj od tega zakona v smeri podržavljanja teh institucij slab korak. Zato, kolegice in kolegi, pred nami je ponovna odločitev, popravi izpit, da lahko popravimo napako, ki je bila storjena, in damo jasno sporočilo raziskovalni in razvojni sferi, jasno sporočilo gospodarstvu, da si želimo njihovega sodelovanja in da podpiramo njihovo vključitev v upravljanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še zadnja ima besedo mag. Majda Potrata, v imenu Socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, spoštovani gospod Doro Hvalica, predstavnik državnega sveta, poslanke in poslanci! Stališče poslanske skupine Socialnih demokratov v zvezi z zahtevanim vetom na zakon o raziskovalni in razvojni dejavnosti izhaja iz dosedanjega opredeljevanja in stališč poslanske skupine Socialnih demokratov do njega. Torej bomo ob ponovnem glasovanju o zakonu glasovali proti. Ves čas smo zastopali stališče, da je zakon, ki resda obsega le tri člene in za katerega vlada trdi, da ne posega v temeljna načela leta 2002 sprejetega zakona o razvojni in raziskovalni dejavnosti, nepotreben, slab in v svojih učinkih škodljiv. Odpravljanje tripartitne strukture upravnih odborov je v času, ko se ukvarjamo z evropsko naravnano usmeritvijo o sodelovanju zaposlenih pri upravljanju, popolnoma nesprejemljivo že za gospodarstvo, kaj šele za dejavnost, ki ji je avtonomnost imanentna, posebej še, če gre za raziskovalno sfero. Če je temeljni razvojni cilj demokratične družbe čim višja stopnja družbene vključenosti, če je cilj partnerstvo in s tem povezan dialog, konsenz in spoštovanje med socialnimi partnerji, potem je, blago rečeno, odločitev in vztrajanje vlade pri tem zakonu kratkovidna. Politika, ki meni, da znanstveniki, raziskovalci, ustvarjalni in kritično razmišljujoči ljudje ne morejo h kakovostnemu upravljanju raziskovalnih zavodov prispevati ničesar koristnega, je ali slepa ali pa vsaj kratkovidna, vsekakor pa na moč izvirna, saj tega drugod ne poznajo. To ni le začetek konca vsakršne spodobnosti in etike, temveč trden dokaz, da vlada ne verjame v avtonomijo znanosti. Novela zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti, ki uvaja popolno državno upravljanje zavodov v raziskovalni dejavnosti, je velik korak nazaj, kar zadeva kakovostno upravljanje zavodov, utemeljeno na načelih avtonomije znanosti in partnerstva države s socialno družbo. Je novo orodje državnega nadzora znanosti in s tem podrejanje slovenske ustvarjalne misli državnemu uradništvu in vsakokratni politiki. Je izraz teženj k etatizaciji Slovenije in povratek v davno presežena obdobja administrativnega upravljanja slovenske družbe na razvojno najbolj občutljivem področju, to je pri ustvarjanju novih znanj kot podpori konkurenčne tehnološke prenove in kakovostnemu visokemu šolstvu. Je vdor politizacije tudi v znanost, za katero je že iz zgodovine znano, da mora biti avtonomna, če hoče biti to, kar je. Zamisel o državnem kontroliranju znanosti je izraz prepričanja, da lahko politika in uradništvo kakovostneje in odgovorneje usmerjata znanstvene tokove. Ta zamisel raste iz prepričanja, da se mora le v Sloveniji znanost razvijati po naročilu politike in ne po znanstvenih spoznanjih raziskovalcev. Za zrelo in odgovorno politiko, kakršna se spodobi za članico Evropske unije, bi to moralo biti le [[...]]
Prosim, posluh! Besedo ima samo mag. Potrata.
[[...]]v zapisanem mnenju vlade, iz katerega je bil del že citiran, kjer si vlada nalaga veliko odgovornost, da mora imeti večino predstavnikov v upravnem odboru, češ da bo edino tako lahko svojo odgovornost in obveznost sploh uresničevala, mi prihaja na misel podoba giganta, ki nosi svet na svojih plečih. Ta vlada si nalaga velike odgovornosti in mogoče bi bilo pametno sedaj, ko ne živimo več v času mitov, da si breme malenkost razdelimo, ker edino v dejavnem dialogu z znanstveno sfero, uporabniki raziskav in med tistimi, ki financirajo, je mogoče najti najboljše učinke. Naj s številkami ponazorim, kaj pravzaprav vlada predlaga. Predlaga, da bi v upravnem odboru, ki naj bi štel od 5 do 9 članov in v katerem morata biti izpolnjena dva pogoja, namreč ta, da mora vlada imeti večino in da morajo imeti zaposleni in uporabniki enako število predstavnikov, to pomeni, da bo vlada v takih upravnih odborih imela od treh do šest članov, zaposleni in uporabniki pa po enega in samo pri devetčlanskem upravnem odboru dva predstavnika. Kaj to v sedanjem času pomeni, ko poznamo tudi zakon o upravljanju, o soupravljanju v zavodih, kjer mora biti tudi glas zaposlenih jasno izražen in dovolj vpliven, prepuščam razsojanju tega državnega zbora še enkrat, ob zavedanju, da je malo možnosti, da bo večino mogoče prepričati, kako slepo je tako ravnanje. Na zadnji strani predloga zakona, kjer je mogoče brati, kakšni so vse bili izpeljani postopki pri pripravi zakona, je iz priložene izjave o skladnosti predloga zakona s predpisi Evropske unije razvidno, da se minister za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo ni posvetoval z univerzami ali mednarodnimi organizacijami. Hkrati smo slišali, da ni soglasja med inštituti, da ni soglasja, ki bi ga izrekli sindikati, da ni soglasja v državnem svetu. Koliko nesoglasij bo še treba izreči, da bi prepričali državni zbor, da to, kar delamo, ni dobro, ker vlada izreka in izkazuje izrazito pokroviteljski, paternalistični odnos do znanstvene sfere, čeprav izreka velike besede o tem, kako moramo vsi skupaj družno prevzeti odgovornost za izpeljavo reform, ki so napovedane, kajti v mnenju vlade je tudi mogoče brati - to je zdaj to zadnje mnenje -, da je večina predstavnikov ustanovitelja v upravnih odborih, javnih raziskovalnih zavodov, kot rečeno, pomembna za izvedbo predvidenih reform, določenih v predlogu nacionalnega raziskovalnega in razvojnega programa. Torej, govorimo o nečem, kar je zvezano z reformami, in govorimo o nečem, kar bo ta državni zbor šele sprejemal, in govorimo o nečem, o raziskovalnem nacionalnem programu, za katerega mora vlada nositi sicer resda izvedbeno odgovornost, ampak o katerem mora poročati državni zbor, državni zbor pa je tudi tisti, ki sprejema proračun, se pravi, tudi javna sredstva in tudi odgovornost in nadzor nad tem, kako so javna sredstva uporabljena, pa naj gre za katerokoli dejavnost v tej družbi. Hvala.
Hvala lepa. S tem smo končali s predstavitvijo poslanskih skupin in sledi razprava poslank in poslancev. Besedo ima gospa Pečanova.
Hvala lepa za besedo. Ta zakon je karikatura zakona, ki je vredna ministrstva in ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj - ne v smislu tega, da je ministrstvo in minister slab, ampak da ni vredno, da tak zakon pride iz takšnega ministrstva s tako visokim ratingom, kot ga ponavadi ministrstva, ki pokrivajo visoko šolstvo in znanost, imajo ali naj bi jih vsaj imeli. Menim, da je že trditev, da velika večina raziskovalnih zavodov sploh ni še prilagodila sestave upravnih odborov zakonu, ki je bil sprejet v letu 2002, je za lase privlečena, ker če gremo pogledati, kaj piše v tistem zakonu, ni zapisano, da se morajo upravni odbori zamenjati takoj oziroma v določenem roku po uveljavitvi zakona, ampak je, kot vse kaže, bilo zamišljeno, da se bodo upravni odobri zamenjali po preteku mandata posameznega upravnega odbora. Zaradi tega je tudi logično, da nekateri zavodi že imajo upravne odbora po novem zakonu oziroma novem starem zakonu, večina pa še ne, ker je mandat teh upravnih odborov kar pet let. Kolegica je uporabila izraz paternalističen odnos do javnih raziskovalnih in infrastrukturnih zavodov. Jaz mislim, da ne gre samo za to, ampak gre tudi za paternalističen odnos do gospodarstva, ker smo slišali - jaz osebno ministra že kar nekajkrat, pa tudi beremo lahko to v mnenju vlade k vetu državnega sveta -, da je paternalizem, če rečemo, da saj bo vlada, glede na to, da nima dovolj lastnih članov ali svojih lastnih ljudi, ki so v vladi, da bo vlada poskrbela za to, da bo sorazmeren ali pa primeren del članov upravnega odbora iz gospodarstva. Glede na prakso, kakršno ima ta vlada - sicer ne pri znanstvenih zavodih, ampak drugod že dokazano, imamo na razpolago dokaze, jaz bom govorila samo o zavodih, ne bom govorila o gospodarskih družbah -, da imenuje v svete teh zavodov ljudi, ki niti od daleč nimajo pojma o tem, kako naj bi se zavodi vodili, ki niso nikoli opravljali nobene podobne funkcije, tako da o poslovanju zavodov, o načinu, kako upravljati zavod, nimajo pojma; se pravi, da bo vendarle piramida, ki se konča v enem samem človeku, postavljena tudi v tem primeru tako, da bodo člani upravnih odborov najprej vprašali, kaj naj pa sedaj naredimo, in potem bodo tako tudi odločali na sejah upravnega odbora. Jaz sem že na odboru za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj povedala, da imam konkreten primer v zelo težavnem javnem zavodu, v poslovnem, ne javnem zavodu, ki pokriva eno drugo področje, konkreten primer, na kakšen način ta vlada imenuje in kakšne ljudi izbira za to, da jih imenuje v svet zavoda. Da, je v zavodu, ki ima hude finančne težave, ki je komaj v preteklem mandatu uspel nekako se izviti iz rdečih številk, ampak še ne dokončno, imenovana v svet zavoda ljudi, kot je, recimo, upokojena učiteljica, kot je upokojen ravnatelj dijaškega doma in podobne stvari. Jaz nimam nič proti niti učiteljicam niti ravnateljem dijaških domov, vem pa, da taki ljudje seveda ne morejo spremljati, upravljati oziroma nadzirati, kako pravzaprav uprava enega takega javnega zavoda vodi zavod in kakšni so tudi njegovi uspehi. Zaradi tega menim, da seveda pod dirigentsko taktirko nekaj ljudi v vladi, ko bodo izbrani ljudje, ki bodo ubogljivo izvajali svoje delo v upravnih odborih teh raziskovalnih zavodov, zagotovo ne moremo pričakovati, da bodo ti javni zavodi delali v interesu gospodarstva na splošno, da bodo delali v interesu javnega sektorja, ampak bodo delali v interesu aktualne vlade. Jaz mislim, da je skrajni čas, da se ta vlada in njen predsednik zavesta, da ne more potekati življenje v tej državi tako, da nadzira popolnoma vse do zadnje pore te države, do tega, katera čistilka bo delala v nekem zavodu ali pa v neki gospodarski družbi. Mislim, da je to prišlo že preko vseh normalnih mej in da je za to seveda potrebno glasovati proti takemu zakonu - nepotreben, nevreden takega ministrstva in nevreden naše države. Hvala.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Mimogrede bi želel prositi poslanke in poslance oziroma vodje poslanskih skupin, da odjavijo tiste, ki ne želijo govoriti, kajti tako bomo lažje delali, ker vidim, da vas kar nekaj manjka. Sedaj ima besedo že kar gospod Milenko Ziherl.
Hvala za besedo, podpredsednik. Tudi sam bi se želel opredeliti do tega, da bomo še enkrat podprl zakon, in sicer izhajam iz načel lizbonske strategije, ko je treba s prestrukturiranjem raziskav in razvoja pač dati industriji in razvoju družbi nek nov zagon. Opozoriti bi želel, da bi po novem priporočilo EU naj uporabniki vedno več prispevali v raziskave in razvoj, tja do 1,5% BDP-ja oziroma kar polovico teh sredstev. Če se bo ta struktura financiranja spremenila, povečala v korist deležev uporabnikov, potem je logično, da se tudi struktura upravnih odborov spremeni. Vsekakor je pa potreben določen impulz, ki bo presekal oziroma vnesel nek namen, spodbudil neka dogajanja v sedanjo samozadostnost inštitucij. V upravnih odborih so imeli večino tako rekoč domači ljudje, to se pravni, znotraj hiše in so en drugemu delil odpustke pod krinko neke avtonomije. Bilo je cel kup napak. Če se samo spomnim !kranjske Sorbone", kjer je rektor imel 105 diplomantov, po 8 magisterijev na leto, kar je fizično nemogoče, in tako naprej. Sam imam dolgoletne izkušnje z dostopom do tujega znanja pa domačega znanja. V dolgoletni praksi sem delal stalno v multinacionalnkah, in sicer imel do stop do znanja Conntinentala, Semperita in na koncu Good Year. Bili smo zelo skeptični do tako imenovanega domačega znanja in smo imeli slabe izkušnje - zaradi česa? So bili naši ljudje manj sposobni? Ne! Nihče jim ni dihal za ovratnik", lahko so "izumljali toplo vodo" in prodajali "blef" na domačem trgu. Zato se vsekakor zavzemam - in ta zakon je eden od korakov k trgu na področju znanosti in raziskav. V preteklosti sem imel slabo izkušnjo na inštitutu. Iz Save Tires smo šli na inštitut, kjer so, bom rekel, določeno stvar prodajali - niti ni važno, na katerem inštitutu. V glavnem s šefom sva komentirala, ko sva odhajala, z znanim Prešernovim verzom: "Le malo vam tolažbe, bratje, hranim." In ravno zaradi tega, ker se ni nič dogajalo, ker se je pometalo probleme pod preprogo, ker ni bilo nikakršnega impulza po nekem uporabnem aplikativnem znanju. Nov zakon pa, mislim, ravno to vnaša - nek nemir, neki sigurni stolčki se bodo morda celo zamajali, polne škatle praznega se ne bo dalo več prodajati, treba se bo bolj vključevati v mednarodno znanje, v izmenjavo znanja. Prebral sem članek, koliko inženirjev naj bi ravno iz teh naravoslovno-tehnoloških področij za uresničitev lizbonske strategije potrebovali, vendar bi potrebovali tudi inštitucije, kjer bodo v določenem programu, ne nekaj samo sebi namenjenega, ampak nekaj uporabnega tudi izumljali. Zato bom še enkrat ta zakon ponovno podprl in zanj glasoval. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zdaj je na vrsti mag. Tomaž Štebe.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi! Zakon bom, seveda, ponovno podprl. Čudim se nad mnenjem državnega sveta, ki je pokazal, da je neke vrste zaščitnik ozkih - sam pravim temu in se opravičujem, če bo to vzeto morda v slabšalni obliki, ampak dejansko cehovskih interesov. In to trdite brezprizivno, brez meni jasnih argumentov, da je to najboljša rešitev - tripartitno, vsi enako število predstavnikov upravnih odborov. Mišljeno je seveda, veselo se bomo dogovorno dogovorili, ščitili svoj lasten mir in se čim bolj dokazovali pred davkoplačevalci, kako gospodarno in uspešno delujemo. Hkrati pa pozabljamo na preprosto dejstvo: da je bilo to v zakonu leta 2002 in nikoli uveljavljeno. Neverjetno! Človek si tako idealno rešitev, ki je bila uzakonjena in do danes neuveljavljena, da to ni bilo storjeno, težko predstavlja. No, ta tripartitnost in ta sistem, ki je bil uzakonjen v letu 2002, je sledil tisti znani, saj veste, lepi logiki samoupravljanja, kako se bomo vse lepo dogovorili, seveda v ozadju, pa vemo iz prakse, tisti, ki smo živeli v tistih časih, se je odločalo v ozkih krogih, potrjevalo pa v teh samoupravnih organih. Pogosto so bile tudi širše debate, ampak odločalo se je pa dejansko v ožjih krogih. Tako da menim, in to sem tudi že povedal na odboru, da je rešitev, ki jo predlaga vlada, za katero stoji vlada in minister, je rešitev, ki vnaša resno odgovornost za tiste, ki pač predlagajo svoje predstavnike v te upravne odbore. In seveda, ker večino članov upravnih odborov po tem zakonu predlaga vlada, je ta odgovornost v glavnem na vladi. Upravni odbori, ki delujejo racionalno in konstruktivno, pa v takih sestavah razpravljajo, upoštevajo vse vidike, ki so potrebni za dobro delo teh inštitutov raziskovalno-razvojne dejavnosti. In brez jasne odgovornosti in brez možnosti tistega, ki prevzema večino odgovornosti, da tudi ukrepa, ko stvari ne tečejo v pravo smer, seveda potem ni možno zahtevati od takega polno odgovornost. In ravno to bo sedaj omogočilo, da se tisto, kar je zapisano v vladnih ali pa v državnih dokumentih in jih bomo nekatere sprejemali tudi mi - nacionalno-razvojni program in razne strategije ali pa tudi ukrepe -, da bo ta operativni del, to je vlada, to odgovornost oziroma te cilje lahko tudi uveljavljala. Med drugim tudi skozi tisto, kar se tisti zaščitniki sedanjega stanja najbolj bojite, tudi s spreminjanjem sedanjega stanja v smislu, kdo upravlja, kdo odgovarja v teh institucijah. Vsak dober upravljavec, direktor in raziskovalec pa seveda strmi k temu, da ima dobre sodelavce, da dobro sodeluje z akademsko sfero, da dobro sodeluje z raziskovalci in tudi da še bolj uspešno in z uveljavljanjem dosežkov raziskav na trgu predvsem zelo uspešno sodeluje z gospodarstvom. In to pravzaprav sedaj prevzema predlagatelj vsega tega in menim, da moramo sedaj vsi delati na tem, da bo predlagatelj, predvsem je tukaj v tem primeru minister, lahko potem tudi uveljavljal te zadeve skozi svojo politiko. Naj navedem primer, ki se te dni dogaja v tej državi, ko tako imenovana raziskovalna, ne bom rekel znanstvena sfera, poskuša uveljaviti eno, morda celo veliko priložnost za slovensko gospodarstvo ali pa tudi državo, enostaven in učinkovit, recimo, sistem cestninjenja, da nekaj takega skozi ustrezne institucije te države ni možno uveljavljati. Upam, da bo minister pri tem uveljavljanju našega aplikativnega razvojnega znanja, pri katerem je udeležena tudi izobraževalna sfera, se pravi univerze, da bo tukaj možno premagati neko obstoječe stanje in preiti v boljše stanje tehnike oziroma sistema. Vedno pa seveda, ko posegate v obstoječe stanje, imate odpor, v tem primeru žal odpor državnega sveta, ki naj bi zastopal ravno, vsaj po mojem mnenju, tudi večino interesov te naše družbe. Žal, gospodje v državnem svetu, stojite na načelu, se opravi ohranjanja obstoječega stanja. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Tudi sam bom ponovno podprl zakon, na katerega je dal državni svet veto. Veto kot institut dodatnega premisleka je bil v slučaju tega zakona, po mojem, napačno uporabljen. Namreč, državni svet ob svoji hibridni vlogi in kompetenčni impotenci kaže znake izgube razsodnosti in globoke frustriranosti. Tistim svetnikom, ki tako ravnajo ob takšnih skromnih razlogih, moram reči, bo se še v slovenski javnosti bistveno bolj uveljavilo prepričanje, da gre za suho vejo slovenske demokracije in da se bodo okrepile zahteve po njeni ukinitvi.
Gospod Jerovšek, razglabljamo o predlogu zakona ne pa o državnem svetu.
Ja, saj, zaradi tega sem se začudil temu vetu na ta zakon. Namreč, dejstvo je, da mislim, da gre za popolnoma normalen predlog vlade, da tisti, ki je ustanovitelj, ki zagotavlja finančna sredstva, ima večinsko vlogo v upravnem odboru in da s tem bdi nad racionalnostjo tudi raziskovalnega programa. Namreč, če sledimo zgolj kmečki logiki, tudi v znanosti ni napačna. Namreč, ta kmečka logika pravi in staro pravilo na kmetih je bilo, da "kadar med delavci na polju ni gospodarja ali pa domačega sina, potem ti delavci navadno zelo malo naredijo". Veljalo je, da se zajedo, da si ne zaslužijo pogosto niti za malico. In veste tudi skozi raziskovalne programe je možno ob slabem vodenju državo spraviti na boben. In jaz mislim, da država ne bo tako neumna, da bo v te upravne odbore poslala nesposobne ljudi, da bo poslala ljudi, katerim se, kot je neka poslanka navajala, niti od daleč ne sveti, kaj se znotraj teh raziskovalnih institucijah dogaja, kaj se raziskuje. In po mojem največja zloraba te argumentacije tukaj je govorjenje o izgubi avtonomnosti teh institutov, o izgubi avtonomne znanosti in tako naprej. Glejte, vsi, ki smo bili v stikih z znanostjo ali raziskovalno dejavnostjo vemo, da je 30 let nazaj, kar jaz pomnim, bilo tu ogromno lažnih avtoritet na pomembnih položajih, ki so bistveno odločale o distribuciji denarja in to se je vršilo vse doslej, jaz ne rečem, da bo z novim zakonom takoj boljše, ampak te lažne avtoritete so si znale izboriti svoj položaj. In seveda je to vpitje iz teh vrst zaradi tega, ker veste, da imate na podlagi teh lažnih avtoritet in njihovih dobrih položajev zagotovljene vzvode moči in pritiskov na javno mnenje. Navedel bom primer, ko se toliko govori o avtonomnih znanostih, kako je do sedaj bila idealno avtonomna ta znanost; sicer sem ga že včeraj navedel, pa mislim, da ga je potrebno navesti še enkrat. Ko je novinarka Večera na nov državni praznik, 23. novembra, Maistrov spominski dan spraševala o dosedanji prisotnosti Maistra, je zgodovinarja Boža Repeta vprašala tudi, [[....]] [[Oglašanje iz klopi.]] bom danes še enkrat ponovil, je treba ponoviti. Vprašala je, kako je bivši režim deloval, pravi odstranitev njegovega kipa z mariborske občine je naročil kar Kraiger. Gospod Repe, čeprav je deloval na vseh teh inštitutih centralnega komiteja, je to gladko zanikal z izjavo, da za Kraigerjevo naročilo ne ve. In jaz bom citiral iz Kolumne Melite Forstnerič Hajnšek, kako se je odzvala, ker mislim, da se je potrebno odzvati. Vemo kako je bil Maister zamolčan. Klasičen nacionalni junak [[...]]
Gospod Jerovšek, spet se oddaljujemo od teme.
Ne, govorim o avtonomnosti znanosti in me ne prekinjajte, prosim, gospod Pavliha, drugače ne bom verjel vaši tezi, da mora biti v državnem zboru več pravnikov, ker se bo potem še bolj kršil poslovnik.
Gospod Jerovšek, občutek imam da jaz vodim sedaj sejo, ne vi, lepo prosim.
Dovolite mi, da to citiram, ker imam tudi prijavljen čas. Novinarka pravi: Nejevoljo in začudenje je zbudil ugledni zgodovinar, ki je te dni na straneh tega časnika izjavil, da ni vedel za [[...]]akonspirativno odneseno Maistrovo [[...]]iz mariborske občinske stavbe pred šolo v Šentilj. Danes komaj še znanega Sergeja Kraigerja je tako motil najslavnejši vojak v avli mestne občinske skupščine, da je celo zagrozil, da če ne bodo generala takoj odstranili iz občinske avle, se vanjo ne bo nikoli več vrnil. Tedanji lokalni veljaki res ustrašili. Tu jim je treba povedati, da je s psovko, ki si je ne upam ponoviti, pa tudi ni zapisana, označil takrat generala Maistra. Novinarka pravi: To je bila ena najostrejših političnih izjav v mestu, poleg tiste najbolj zgodovinsko razvpite Hitlerjeve z Rotovškega balkona. Pravilno ugotavlja, in najmanj kar je, bi ugledni zgodovinarji polpreteklosti morali take ekscese, ki se z vso silovitostjo polnijo v lokalnih okoljih iz roda v rod, stresti iz rokava. In gospa Potrata, to je avtonomnost tega tipa. In me prav zanima, ali ste takrat, ko ste bili verjetno goreča predstavnica, protestirala v Mariboru nad takim ravnanjem nad nacionalnim junakom. Ne govoriti o neki avtonomni znanosti. Bila je globoko podvržena in to je sramota za bivše ministre za šolstvo, da zgodovinarji in izobraženci tega ne vedo, kaj se je v teh inštitutih delalo in kaj so ti, ki so bili delodajalci, tem znanstvenikom naročali. In zanikajo še danes, da se je tako politično motivirano delalo. Zakaj govorite o avtonomnosti? Mislim, da se ta avtonomnost ne more poslabšati, da se lahko kvečjemu izboljša. Ko se bo gospodarno delalo z raziskovalnim denarjem, se bo avtonomnost izboljšala. Bodite brez skrbi, ker takrat bodo prišle do besede prave znanstvene veličine, pravi razvojniki, ki so danes pogosto blokirani in utišani. In zaradi tega, še enkrat, če se v državnem svetu, kjer so predstavniki različnih struktur, ne zavedajo te situacije in gospodarnosti - pa je tam tudi veliko ekonomistov, ki bi morali vedeti, da se mora gospodar brigati tudi za gospodarnost uporabe denarja, čeprav seveda spoštujem, da se znanost deli na temeljno, fundamentalno in aplikativno in da mora biti tu neko razmerje. In sem prepričan, da bo pametna država to dosti bolj temeljito in bolje počela. Od kod tu neke glave vidijo, kaj bo bodoča oblast naredila, česa vsega ne bo upoštevala? Ja, ne vem, kako. Trdno sem prepričan, da bo s preglednostjo, s tem, da bo tisti, ki zagotavlja denar, tudi bdel nad racionalnostjo porabe, sodeloval tudi pri programih skozi zelo kvalitetne ljudi, ki jih bo postavil v te upravne odbore, da bomo s tem dosegli več in da bo to zagotavljalo bodočnost in razvoj za naslednje generacije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Potrata želi replicirati.
Gospod Jerovšek, že včeraj sem vam citirala nek izrek. To, kar ste zdaj govorili, je morebiti za vas res povezano z avtonomnostjo, po moje je pa povezano z možnostmi vedenja in poznavanja stvari. To, o čemer vi govorite, ni dokaz, da znanost ni avtonomna, ampak je samo dokaz tega, da vsak znanstvenik, tudi če je strokovnjak na nekem področju, čisto vsega ne ve. In jaz se klanjam tistim znanstvenikom in strokovnjakom, ki se zavedajo, "vem, da nič ne vem".
Replike na repliko ne bom dovolil. Besedo ima gospod Moge. K razpravi se lahko prijavite kasneje, ko bo ostal čas.
Spoštovani gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod Doro Hvalica, poslanke in poslanci, prav lep pozdrav! Za razliko od predhodnika moram reči, da sem vesel, da ima državni svet toliko posluha za državnost, da se odziva na socialne probleme, na probleme enakopravnosti, o čemer je bilo govora pri prejšnji točki, in tudi na strokovne probleme. Brez dvoma zelo cenim ljudi, ki v državnem svetu zastopajo akademsko sfero, na čelu z gospodom dr. Mencingerjem, ki je bil rektor univerze v Ljubljani. In tem ljudem tudi argumentirano verjamem, da so glede vzrokov, ki so jih navedli, upravičeni, da je državni svet državnemu zboru predlagal veto na ta zakon. Poslušajte, če bi se malo obrnil na Prešerna, ki je rekel, "le začnimo pri Homerju...", upam, da nas to ne bo doletelo, bi povedal, če pogledamo po vertikali zdaj navzgor, gospod minister, svet organov javnih vrtcev in šol, osnovne šole in javne glasbene šole, sestavljajo trije predstavniki ustanovitelja, pet predstavnikov delavcev in trije predstavniki staršev. Svet javne poklicne šole, gimnazije in dijaškega doma sestavljata dva predstavnika ustanoviteljev, pet predstavnikov delavcev, dva predstavnika staršev in dva predstavnika vajencev oziroma dijakov. Če gremo na zakon o višjem strokovnem izobraževanju, potem se svet šole ustanovi kot izobraževalni zavod in ga sestavljajo: dva predstavnika ustanoviteljev, dva predstavnika delodajalcev, pet predstavnikov delavcev, dva predstavnika študentov. Pa boste rekli, to niso akademski javni zavodi, je pa zagotovo akademski javni zavod tudi univerza. Če pogledamo univerzo, potem tam ločimo dva organa, en je senat, zaradi avtonomnosti vemo, kdo ga postavi, drugi je pa upravni odbor na univerzi. Upravni odbor je organ visokošolskega zavoda, ki se pa določi z aktom o ustanovitvi. Jaz sem pridobil enega izmed odlokov o preoblikovanju univerze Maribor, ostala dva sta podobna, ki pravi, da je upravni odbor univerze organ opravljanja, ima devet članov, in sicer tri predstavnike ustanovitelja, štiri predstavnike univerze, enega predstavnika študentov in enega predstavnika delodajalcev. To pomeni, da je taka sestava na univerzi v redu, v raziskovalnih zavodih je pa taka sestava, ki je podobna tema, pa popolnoma narobe. Kaj to pomeni, da tam na univerzi delajo ljudje z drugačnimi "vatli", z drugačno pametjo, na teh zavodih pa delajo s tako pametjo, da hoče vlada imeti večino v njih. Spoštovane kolegice in kolegi, to ne vzdrži nobene argumentacije. Mi, ko bomo sedaj zakon sprejeli, bomo spremenili upravne odbore. Jaz pa mislim, bom zelo grob, gospod minister, da sta dve možnosti, ali spremenimo upravne odbore ali pa zamenjamo ministra. Kajti javni raziskovalni zavodi so ustanovljeni, ustanovitelj je Republika Slovenija, nad njimi bedi vlada z ustanoviteljskimi pravicami in najbolj skrbi nad njimi minister. In če minister ne more preko mehanizmov, ki jih ima v roki, to sfero urediti drugače kot da se spusti v upravni odbor, kamor bo poslal svoje vazale, da bodo delali, potem bog nas varuj takega ministra. Mislim, da ta stvar, gospod minister, srčno vam govorim, ni dobra. Vi se boste vračali v te zavode zopet nazaj, ko bo mandat pretekel in ne vem, če boste lahko s tem zakonom, ko ste te ljudi tako degradirali, še lahko svojim sodelavcem pogledali v oči. Moje osebno mnenje je, iz tega kar sem povedal, da si vlada, kot na drugih področjih zopet sedajle poskuša s svojim valjarjem podrediti vse upravne odbore, vse zamenjati, ti upravni odbori so pa dober paravan za to, da se lahko direktorji teh zavodov zamenjajo, pa smo zopet tako v novinarski hiši, kot pri imenovanju ravnateljev, kot v javni upravi in povsod, na istem. Mi, spoštovane kolegice in kolegi, s temi rečmi delamo to, da v bistvu podržavljamo te javne zavode. Minister zgoraj, kot sedajle, ne bo čisto nič kriv, če ta sfera slabo dela. Nič. Sebe ne bo nikoli izpostavil in bo rekel, da je bilo delo tam slabo, ampak slabo je pa zato, ker so oni slabo delali in ko jih bo sedaj postavil in predlagal in bo vlada imenovala večino, to se pravi 5, pa ubogi delodajalci enega pa mislim da izvajalci tudi enega, ja jaz mislim, da ne bo nobena odgovornost na ministru, ker jih je tam postavil, ampak je prva odgovornost tistih, ki bodo tam sedeli in ki bodo delali. S tem zakonom, ki ga danes sprejemamo dajemo nezaupnico tem, ki sedijo v upravnih odborih javnih raziskovalnih zavodov. In zaradi tega, spoštovane kolegice in kolegi, jaz tega zakona ne morem sprejeti, sem hvaležen državnemu svetu, da je dal veto. Še nekaj bi na koncu podal. Poglejte, nemogoče je, da sprejemamo neki zakon, ki mu zainteresirana javnost in zavodi nasprotujejo, ki mu gospodarska zbornica nasprotuje, ki mu sindikati nasprotujejo, ki mu opozicija, ampak to ni važno, nasprotuje, ampak jim celo državni svet nasprotuje. Mislim, da država, ki sprejema takšne zakone, ki jim skoraj vsi nasprotujejo, je obsojena na neuspeh. Mislim, da če bomo danes ta zakon sprejeli, ne bomo želi ne vem kako velikih sadov, vnesli bomo zmedo, strah, politično diktaturo v upravne odbore in v direktorje teh zavodov in preko tega seveda zmanjšali kvalitetno delo teh zavodov, ki bi nam morali biti luč dan danes. Malo nas je sedaj, ki te reči poslušamo. Na seji odbora, kjer smo sprejemali nacionalni raziskovalni program, ki mora biti najbolj svetla točka tega, ni bilo nikogar s televizije, nobeden dnevnik ni o tem poročal, nikogar ni bilo, nihče se za to sploh ne zanima, če pa je na sporedu kakšna preiskovalna komisija ali pa kaj podobnega, potem se pa kamere bliskajo. Mislim, da glede javnega mnenja, spoštovane kolegice in kolegi, še nismo dovolj dozoreli, da bi se zavedali, da smo še kako odvisni ravno od raziskovanja in od znanosti, zaradi tega, spoštovane kolegice in kolegi, jaz tega zakona res ne morem podpreti in mislim, da bi minister lahko poiskal, kot ustanovitelj v ustanovitvenih aktih, čisto druge poti, da bi prišel do bolj kvalitetnega dela, kot da je spremenil samo ta člen zakona.
Hvala lepa. Na vrsti je dr. Slavinec.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Torej, k besedi sem se priglasil, čeprav si ne delam utvar, da bomo lahko z našimi razpravami kaj spremenili, saj je stanje v tem parlamentu tudi danes ostalo nespremenjeno in kljub vsem našim argumentov bo zakon potrjen. Sem pa se čutil dolžnega oglasiti zaradi svoje vesti, da opozorim, da naredim kar je v tem trenutku možno za svoje kolege raziskovalce in prav zaradi tega tudi ne zavidam gospodu ministru tudi za vaše bivše kolege raziskovalce, saj po vseh referencah in vseh pogovorih sem slišal, da ste bili eden izmed najboljših in zaradi tega tudi po eni strani razumem vašo zagato, da morate sedaj še vehementno podpirati takšen zakon, ki pa po drugi strani predstavlja zelo slabo popotnico nadaljnjemu raziskovanju, nadaljnjemu razvoju naših raziskovalnih institucij, saj podržavljanje le-teh prav gotovo ni korak k njihovemu pojavljanju na trgu in večkrat očitana tripartitnost, ali se da v tem primeru minimalna večina tudi v bistvu ni pomembna, glede na izkušnje, ki jih imamo tukaj v državnem zboru, je eden več od polovice, potem so vsi ostali nepotrebni in nepomembni, saj bodo tako ali tako preglasovani in v smislu že prej povedanega se bodo nastavljali takšne direktorje, kot bodo zaželjeni. V tujini pogosto v nekaterih državah, katerim ne bi želel, da se Slovenija pridružuje in si jih ne bi vzel za zgled, se nekateri izogibajo sodelovanja z državnimi raziskovalnimi institucijami, tudi državne šole nimajo pomena, vrednosti in ugleda, zato ne bi želel, da se po vzoru državne televizije sedaj podržavi raziskovalna dejavnost in bojim se, da bo temu sledilo tudi izobraževalna dejavnost in avtonomnost univerz. Tudi se ne strinjam s tem, da se obsoja državni svet in njihove odločitve označuje za maloumne, v kolikor so izrazili svoje mnenje, saj v njihovih vrstah sedijo strokovnjaki iz vrst uporabnikov, ki bodo učinke tega zakona tudi najbolj občutili in seveda se z njim lahko tudi najbolj seznanili in zaradi tega tudi kvalificirano o tem odločali. Če ni gospodarja, se strinjam, da tečejo stvari narobe, absolutno. Zanima me pa, zakaj ne bi bili dobri gospodarji iz vrst tistih, kateri bodo gospodarili? Poglejmo tudi nadzorne svete. Pogosto vidimo, kakšne kvalifikacije imajo ljudje, ki so predlagani v nadzorne svete. V redu, se strinjam tudi s takšno dikcijo, da je v nadzornih svetih večina strani ustanoviteljev, vendar kakorkoli lahko smatramo in tudi sprejemamo to dejstvo, da so dobri raziskovalci in malo manj dobri, se pa v povprečju prav gotovo raziskovalci na svojo raziskovalno dejavnost daleč najbolj spoznajo, pričakujem, da je torej najbolj smiselno tudi v nadzorne svete in kakršnekoli druge upravljavske organe imenovati nekoga, ki ima določene raziskovalne izkušnje, raziskovalna znanja, pa zapišimo te pogoje katerim naj zadoščajo člani v raziskovalnih svetih, v nadzornih svetih raziskovalnih organizacij. Zaradi vsega tega zakona kot takšnega ne bom podprl [[..]]
Prosim mir v dvorani.
[[..]]in čeprav dvomim v uspeh apeliram na vse, da še enkrat premislite in upoštevate argumente, ki nam ga je dal državni svet, kajti že ob prvi razpravi smo videli, da zakon lahko z minimalnimi popravki bistveno izboljšamo, da bo bolj koristen in bo naredil raziskovalno dejavnost uspešnejšo, raziskovalni dejavnosti dal nov impulz, a hkrati zagotovil, da bodo raziskovalci sami odločali o tem, kaj je najpomembnejši predmet raziskovanja. Seveda, kot sem že prej rekel, so dobri raziskovalci in manj dobri raziskovalci, obstajajo tudi dobri raziskovalni inštituti in manj uspešni raziskovalni inštituti, vendar nikakor ni smiselno, pošteno in najmanj korektno do raziskovalcev, da se jih vse meče v isti koš, tako kot one druge, ki bodo lahko ob določenih spodbudah taki še postali, saj s tem delamo prvi korak do tega, da nam bodo ravno ti, na katerih najbolj temelji nadaljnji razvoj Slovenije, pobegnili v tujino. Tudi zaradi tega premislimo o naših odločitvah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Potrata.
Hvala za besedo. Razprava pred ponovnim glasovanjem o zakonu o znanstveni in raziskovalni dejavnosti me navdaja z dvema nasprotujočima si stališčema. Ko vidim zahtevo državnega sveta kot ponovno priložnost za tehten premislek o umiku zakona, ki je, poudarjam, nepotreben, slab in škodljiv, me ta priložnost ali ponovna razprava znova navdaja z žalostjo, obžalovanjem in ogorčenjem, kako nekateri znajo razvrednotiti slovensko znanost, posamezne znanstvenike v njej in kjer nimajo zato nekih objektivnih meril, ampak je najpogosteje merilo za izrekanje take sodbe njihovo vedenje in poznavanje stvari; to pa je, kakršno je. Med 17 inštituti, o katerih govorimo, niso samo tisti, ki bi bili usmerjeni v naravoslovje in tehnologijo. Med njimi so tudi taki, ki so naravnani v humanistiko. In bojim se, kako bodo potem vrednoteni šele njihovi rezultati, če je mogoče slišati besede o tako imenovani znanosti, če je mogoče slišati besede o pravih znanstvenikih in o pravi znanosti. In če naj bo to v resnici zagotovilo avtonomnosti znanstvenikov - jaz sem znanstvenike vedno štela za zelo odgovorne ljudi, ker jim je dano odkrivati nove stvari, ker jim je dano vedno znova tudi odločati o tem, ali bodo tisto, kar so odkrili, v resnici lahko uporabili v prid ljudem ali pa morebiti niso njihova odkritja taka, da so lahko zlorabljena. Razprava o tem zakonu me navdaja še z enim zelo neprijetnim spoznanjem. Ob vseh načelnih razpravah o tem, kako se bo država umaknila od tod in drugod, je na vsakem koraku, ko sprejemamo najrazličnejše zakone v tem državnem zboru vse bolj očitno, da je država, preko vlade se razume, vse bolj prisotna v vseh ravneh našega življenja. Jaz ne vem, zakaj naj bi tisti strokovnjaki ali, ne vem, tisti ljudje, saj sploh ne vem ali bodo strokovnjaki za posamezno področje, ali bodo to uradniki, zakaj naj bi ti bili odgovornejši, boljši, sposobnejši, po katerih kriterijih bo to ugotovljeno, zakaj ljudje, ki so zaposleni v inštitutih ne veljajo za take, zakaj tisti, ki so naročniki raziskav ne veljajo za odgovorne, za razsodne ljudi? Cela vrsta vprašanj se zastavlja ob tem v trenutku, ko smo, kot je bilo že tudi povedano včeraj, razpravljali o resoluciji, o nacionalnem programu raziskovalne in razvojne dejavnosti in tam so bile zapisane tudi take stvari, kako je treba reorganizirati vse, kar obstaja do sedaj, reorganizirati univerze, reorganizirati institute, ob tem se pa pojavljajo zelo čudne številke, koliko naj bi bilo česa. Ob tem, ko govorijo, kako je treba decentralizirati, povečati avtonomnost, berem v mnenju vlade v zvezi s tem zakonom, kako je treba vse v ene roke spraviti, da se bo dalo dobro, odgovorno uravnavati to sfero, ki ji rečemo znanstvena sfera, je to zaskrbljujoče. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, replika, ste bili napačno razumljeni? Omemba ni pogoj po poslovniku, po poslovniku imaš lahko repliko, če si napačno razumljen, dajte si prebrati, lepo prosim.
Moram protestirati na to, da gospa Potrata govori o ogorčenju, kako nekateri razvrednotijo slovenske znanstvenike. Ne vem, ali se je to nanašalo na moje navajanje dejstev? Na vaše pojmovanje avtonomnosti moram povedati, da to, ko ste dejali, da ta primer ni dokaz, da znanost ni avtonomna je ravno najboljši dokaz. V tem slučaju je skrivanje Sokratove misel, vem da nič ne vem, zaščita in opravičevanje neavtonomnosti znanstvenikov oziroma ideološke usmerjenosti nekaterih zgodovinarjev prejšnjega sistema, ideološko obarvanega pogleda na preteklo zgodovino. Tega se tako močno zavedate. Dejstvo je, da potvarjate dejstva. Protestiram proti temu, da govorite, kako bo sedaj sodoma in gomora in kataklizma in ne vem kaj [[...]]
Gospod Jerovšek, to je že polemika. V katerem delu ste bili napačno razumljeni?
V več delih. In me prekinjate. Jaz bi še enkrat plediral za to, da se ne navajajo napačna dejstva, da se ne govori, da je do sedaj bila znanost avtonomna in gospod Moge je navedel najboljši primer, ko tudi govorite o večjih primerih, kako so mediji do sedaj avtonomni in neodvisni. Na včerajšnjo najbolj pomembno točko, resolucijo o razvojnem programu je prišel novinar, ob tako odličnem stanju v medijih, ob tako dobrem spremljanju nacionalnih interesov, gospod Moge, je to navedel in to je dejstvo, to je resnica. In to so zasluge za to, kaj ste doslej počeli tako v znanosti tako v medijih in še na marsikaterem drugem področju. Hvala lepa.
Hvala lepa. To seveda ni bila replika, ampak ponavljam, tudi za gospo Pečanovo in vse ostale, po 70. členu pogoj za repliko ni, da je bil nekdo imenovan. To je neka praksa, ki se je razpasla, ampak je v nasprotju s poslovnikom. Po poslovniku ima pravico do replike tisti, ki je bil napačno razumljen ali napačno interpretiran in jaz bom ta člen striktno uporabljal tako, dokler me ne bo poslovniška komisija [[...]]Proceduralno, o uporabi poslovnika. Ja, gospa Pečanova.
Proceduralno. Jaz razumem vas, predsedujoči, kaj pomeni replika in kdaj jo priznate, vendar mislim, da tisti, ki se priglasi za repliko, mora vedeti na kaj replicira. Gospod Jerovšek tega ni vedel in zato proceduralno bi morali storiti to, da mu sploh ne bi dali oziroma bi mu morali po prvih treh besedah vzeti besedo. To bi bilo v bistvu [[...]]
Prosim, tišina! Seveda je to moja odločitev. Če bi tako striktno upoštevali in replike in razprave in predmet razprave, potem bi ves čas jemali vsem besedo. Tako da tukaj neka tolerantnost mora biti, ko pa preseže poslovniške okvire, takrat je pa predsedujoči dolžan opozoriti. Bom rade volje nadaljeval z vodenjem seje, če se boste umirili. Hvala lepa. Besedo ima dr. Gaber.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane gospe in gospodje, spoštovani gospod minister! Državni svet je dal državnemu zboru priložnost, da ponovno premisli in po možnosti opravi popravni izpit pri odločanju o enem, po mojem prepričanju pomembnem zakonu, ki ga sprejemamo. Sam bom podprl idejo državnega sveta. To verjetno nikogar ne čudi, še posebej toliko bolj se mi jo zdi potrebno podpreti, ker pričakujem, da bo tudi kolega minister znal danes tukaj v času, ki ga še ima na razpolago, znal vzeti v bran znanost, o kateri se danes tukaj govori, pravzaprav kar počez in na hitro. Vem, da bo znal povedati tudi o tem dosti, kako je odločal o razdeljevanju denarja, ker jaz osebno vem, da je bil med tistimi, ki so odločali o tem, kdo dobi raziskave in mislim, da je svoje delo opravljal dobro. Bil je med tistimi, ki so o tem odločali v sistemu o katerem se danes govori kot o sovražnem in nekompetentnem sistemu. Sam se bom dotaknil nečesa drugega. Danes imamo pred seboj zakon, za katerega mislijo, da ga je potrebno zavrniti raziskovalni inštituti, Gospodarska zbornica, državni svet, praktično ni resnih ljudi zunaj vladajoče koalicije, ki bi verjeli drugače. Če to ni zadosten razlog za to, da ponovno razmislimo in ta zakon pustimo ob strani, potem ne vem, kaj je zadosten razlog za to koalicijo. Argumenti, gospod minister, ki jih navajate, so izjemni šibki, žal mi je, ampak temu je tako. Trditi, da boste na ta način dosegli možnost usklajevanja programov inštitutov z nacionalnim programom, kot vas je opozorila tudi zakonodajna služba, je izmišljena zgodba. Vi namreč že imate po obstoječem zakonu, kot vlada mehanizem dajanja soglasja k delu inštitutov. Vlada, če ne da soglasja k programu, preprosto ustavi inštitut, da bi delal drugače kot želi. Kvečjemu je vprašanje ali nima vlada že s tem prevelike moči. Izmišljati si, da je nima je čudno. Vlada ima v rokah pogodbe, ker so stvari pogodbeno urejene o projektih, o programih, ima evalvacijske mehanizme v agenciji in drugod, skratka obilo mehanizmov za to, da stvari ureja. Res pa je, da je nesmiselno govoriti, da bo povečala vlogo gospodarstva pri odločanju o tem kateri projekti bodo v Sloveniji tekli in kateri ne bodo. Ta trditev je blago rečeno čudna. Gospodarstvu bomo povečali vlogo tako, da bomo zmanjšali število gospodarstvenikov, ki odločajo o podjetjih, tistih, ki tam potrebujejo raziskave v upravnih odborih. To je podobno, kot da bi klicali dež, takrat ko so poplave. Ta logika je tukaj na delu. Mislim, da vsi skupaj že razumemo za kaj gre. Ne gre za to, da bi povečali učinkovitost, ne gre za to, da bi povečali preglednost. Gre preprosto za dvoje. Najprej za napačno predstavo, ki vlada v tej vladi in v tej koaliciji, da je mogoče s komandnega mesta urediti razmere v družbi in si jih naslikati po svoji podobi in jih tako tudi voditi. To je zmota, ki ni prvič videna na tej zemlji, na tem našem področju. Ampak nič bolje se ne bo končalo, na žalost, tudi za državo, kot se je že kdaj prej, če bo ta priložnost, če bo ta situacija trajala dolgo. Drugi razlog je zalo prozaičen. Vi govorite, koga boste dajali v upravne odbor. Jaz opozarjam na to, da tudi ni slučajno, da je rok, v katerem je treba te upravne odbore zamenjati samo par mesecev. Prejšnja oblast je imela drugo logiko in je pustila, da se iztečejo mandati upravnih odborov. Sedaj jih je treba zamenjati, ker je treba menjavati direktorje. Nekdo iz koalicije je to tukaj povedal naravnost. Kadrovski cunami bo prišel tudi do raziskovalnih inštitutov. Ne boste se ustavili tam, kjer ste sedaj, očitno je, da greste naprej. V kemijskem inštitutu je bilo treba na primer pred potekom mandata zamenjati predstavnike države. Eden je bil iz Save, drugi je bil iz Krke. Zakaj ga je bilo treba zamenjati? Ker ni bil kompatibilen, verjetno, ali pa sta slučajno bila krivdno razrešena. Meni ni znano, da sta karkoli naredila narobe v tistem upravnem odboru; šlo je za zelo eminenten inštitut, ki ga minister dobro pozna. Za navadno politizacijo gre in za podržavljanje, iluzije o tem, kako se vodi državo.
Hvala lepa. Zdaj ima besedo še minister, potem pa še predstavnik državnega sveta. Gospod minister, beseda je vaša.
Hvala lepa za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovane članice in člani državnega zbora! Ogromno je bilo čustvenih besed, ogromno je bilo tudi ideoloških stvari. Če se skoncentriramo na dejstva, opozicija trdi, da so vsi zakoni v redu, da imamo vse možnosti, s katerimi lahko delamo, potem pa hkrati gospod Germič natančno pravi, da nam vsi očitajo, da smo neučinkoviti pri izvajanju sredstev in neučinkoviti pri izpolnjevanju teh reči. To so dejstva. In dejstvo je to, da seveda lahko kontroliramo programe in da so programi krasni, jih izpolnjujemo in tako naprej. Problem je v detajlih, v izvajanju programov, v tem, kako se stvari delajo, in to je treba spremljati sproti. Zato morajo imeti upravni odbori tisto možnost, da to stvar spremljajo sproti. Če vlada po enem letu sprejme nekaj, ugotovi, da je narobe, potem začne ukrepati in preden se sploh kaj pokaže, sta dve leti mimo. Torej, vlada je eksekutivno telo. Gospa Pečanova je rekla, da so neki upokojenci slabi. Prosim lepo, tako kot gospa Pečanova tudi jaz nimam nič proti upokojencem. Bistvo je to, da so njihove znanstvene, politične usmeritve, torej znanstvena politika, niso iz 50. ali 60. let, ampak da je to sodobna usmeritev, ne glede na to, ali so to upokojenci ali pa, recimo temu, sodobniki. Dejstvo je, da se to dogaja. In ko je nekdo rekel, da je to v bistvu nezaupnica upravnim odborom, v nekem smislu je to seveda res. Če pogledamo samo to, ko je bilo v diskusiji na odboru rečeno, da ni bilo nobene javne razprave, ni bilo novinarjev, skratka, javna podoba inštitutov je slaba. In za javno podobo mora skrbeti tudi upravni odbor, mora naročiti direktorju določene reči. In to v petnajstih letih ni bilo narejeno. Ni bilo narejeno veliko drobnih reči, veliko reči, ki morajo biti usklajene, in na to je treba pomisliti, skratka, veliko zelo navadnega operativnega dela. In ker je vlada v nekem smislu operativna, operativni organ, želi ustvariti določene pogoje. In ves čas govorimo o pogojih. Vsi, ki govorijo, da je nekaj narobe, govorijo o raziskavah in o vsebini, mi pri upravnih odborih pa govorimo o pogojih raziskovalnega dela. In verjemite mi, pogoji raziskovalnega dela na inštitutih, na teh sedemnajstih, niso bili enaki za vse raziskovalce. In to je tisto, kar je delalo največ težav. In mi želimo ustvariti enake pogoje za vse raziskovalce v inštitutih po Sloveniji, da bodo primerljivi z Evropo. Zato potrebujemo v upravnih odborih ljudi, ki bodo usmerjeni v evropski raziskovalni prostor, ki bodo imeli nazore ne iz 50. ali 60. let, ampak nazore, iz 21. stoletja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še gospod Hvalica, če želi besedo v imenu državnega sveta.
Proces vdora politike v inštitute se je začel v prejšnjem mandatu z zakonom o uveljavljanju javnega interesa na področju kulture. Takrat ste vi, ki danes zagovarjate to rešitev, kar pridno oporekali rešitvi, ki je to isto posledico, kot jo bo ta zakon pustil raziskovalni dejavnosti, pustil kar boleče na področju kulture. Prvo. Drugo. Pravico imate do premisleka, samo to vam državni svet daje. Pravico in možnost do premisleka. Premislek pa pomeni tudi, da se premislite pod težo argumentov, ali pa pod težko kakih čustvenih situacij, ki sem jim tudi sam danes priča. Ne boste me preprosto prepričali, ker sodim v tisto polovico članov državnega sveta, ki je verovala v to, da nova vlada z novo opcijo lahko ravna drugače od prejšnje. Še zmeraj verjamem v to, da je to izvedljivo, da je mogoče upati tudi v to in da je mogoče videti tudi konkretne rezultate takega ravnanja, kljub temu, da mi eden od vaših kolegov, gospod Štebe, ki mirno prizna, da ne pozna ustavne pozicije državnega sveta, očita, da ravnamo seveda v skladu z interesi cehov in tako dalje, kaj pa drugega. Vi ste predstavniki vsega ljudstva, vsaj upam, da je vaša razprava bila taka. Mi smo pa predstavniki posamičnih, jasno artikuliranih interesov in skupin in tako se tudi imenujemo in tako tudi ravnamo. In danes je ta veto rezultat ene, enega od teh interesov, ki je jasno vzel v bran raziskovalno dejavnost oziroma njene nosilce. Žalitve gospoda Petkovška ne bom komentiral, ker je nisem povsem razumel in se pravzaprav opravičujem. Poglejte, državni zbor, poslanci sprejemajo zakone. To je vaša temeljna naloga. Dovolite, da raziskovalci vsaj sodelujejo pri odločanju o tem, da lahko raziskujejo. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem je razprava končana. Ker pa imamo na voljo še 29 minut sprašujem, ali bi želel kdo še razpravljati. Prosim lepo. Ker je kar precej povpraševanja bom prebral, pa boste potem povedali, če ste vsi: doktor Slavinec, gospa Pečanova, Jože Horvat, gospod Capuder, magister Grims, gospod Ziherl, gospod Veršnik in gospod Gril. V redu, še enkrat in bolj na glas, pa bom spustil vse akademske in drugačne nazive, da bo šlo hitreje: Slavinec, Pečan, Horvat, Capuder, Grims, Ziherl, Veršnik, Gril, Jerovšek in Germič, Petan, Moge. 11 prijavljenih, 2 minuti za vsakega. Začnemo z dr. Slavincem. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Torej, letos je svetovno leto fizike, ki se pravkar izteka, posvečeno sto-letnici znamenitih Einsteinovim člankom, ki so spremenili svet, v katerem živimo do te mere, da si ga drugače sploh ne bi mogli predstavljati. No, naj se samo ozremo okrog sebe, poglejmo, že ta mikrofon pred mano in zvočniki preko katerih se poslušamo, teh ne bi bilo brez teh odkritij, računalnik z zaslonom, ki ga tam gori vidimo, potem kamere, ki nas snemajo in prenašajo signal na tretji program parlamentarne televizije, tudi radio, telefon in ta mobitel tukaj, nenazadnje tudi čip, ki izklopi čas in ki je na tej kartici, s katero glasujemo, vsega tega brez znanosti in raziskovanja ne bi imeli. Poskušajte si, razen zadnjih dveh naštetih, svet in življenje predstavljati brez enega izmed naštetih, zelo težko. Seveda pa se je v tem stoletju zgodila tudi atomska bomba. In svarim vas, da pustimo znanost, naj se razvija mimo politike, ki je botrovala atomski bombi in jo pustimo, da gre v tej smeri, ki bo dala še toliko odkritji, brez katerih si bomo še težje predstavljali vsakdanje življenje. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Pečanova.
Hvala lepa. In hvala tistim, ki niste bili v dvorani, tako da lahko nekateri pridemo še do besede. Namreč, razprave nekaterih kolegov tukaj v dvorani so bile, da ne rečem pod vsako kritiko, tako da kombinacija reka "cogito ergo sum" in vem, da nič ne vem, šele zdaj vem, da nič ne vem, sta zelo dobra kombinacija za to, kar smo mi danes poslušali. Najprej bi predlagala enemu od kolegov, ki je rekel, da naši raziskovalci in znanstveniki prodajajo prazne zaboje za polne, da se tukaj, ker ima tudi predvideno besedo, opraviči vsej naši znanstveni sferi, ker prav minister je poudaril, da danes ne govorimo o zakonu, ki obravnava vsebino raziskav, ampak obravnava pogoje za raziskave in znanstveno delo. Se pravi, da podcenjevati, sramotiti in govoriti o naših znanstvenikih, da so bili zaščiteni kot medvedi zaradi tega, ker so svoje znanje prodajali samo v Sloveniji, je najmanj kar je degutantno, pa pojdite pogledati v slovar kaj to pomeni. In moram reči, da tudi govoriti o tem, da je avtonomija znanosti odvisna od tega, kdo bo v upravnem odboru, - je larifari, je pa drug problem, da bo vlada in v njenem imenu minister in njegovi sodelavci in sodelavke zagotovo na ta način, da bo zamenjalo upravne odbore in s tem tudi vodstva raziskovalnih institucij, dosegla tisto, kar dosega povsod drugod, da bodo ljudje pokorni, da bodo njihove hrbtenice zelo upogljive navzdol in da bomo imeli znanost, ki dejansko ne bo več znanost, ampak bo po narekovanju politike delala tisto, kar bo politika od nje hotela.
Hvala. Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, gospod minister, gospod Pavlica. Slovenci so v zgodovini premogli in danes premoremo veliko odličnih raziskovalcev. Ti danes delajo doma v javnih raziskovalnih zavodih ali drugih inštitucijah. Veliko jih dela tudi zunaj. Vsi tu prisotni se gotovo strinjamo, da je slovensko raziskovalno dejavnost treba še kako negovati, biti pozoren do nje, saj bi morala pomeniti pravzaprav motor, katalizator razvoja slovenskega gospodarstva. Seveda se zelo strinjam z vsemi, ki ste v razpravah opozarjali, da ne gre razmišljati in imeti pred očmi samo raziskovanja na tehničnem ali naravoslovnem področju, da gre tudi za raziskovalno dejavnost na humanističnih področjih. In kje je moj problem. Prepričan sem, spoštovani, da je premalo interakcije, da je premalo poslovnega partnerstva med javnimi raziskovalnimi zavodi in gospodarskimi družbami. Premalo je implementacije raziskovalnih rezultatov v gospodarstvu. In prepričan sem tudi, da je preveč dobrih raziskav, katerih izsledki oziroma rezultati končajo v fasciklih ali vitrinah. Blaginjo bomo, kolegice in kolegi, v Sloveniji zagotavljali predvsem z razvojem gospodarstva in s kvalitetnimi delovnimi mesti po meri Evrope. Blaginje nam sama po sebi raziskovalna dejavnost ne bo zagotavljala, če ne bo gospodarstvo v njenih rezultatih našlo dovolj možnosti za nove tehnologije in nove proizvode z visoko dodano vrednostjo. In če je premalo partnerstva med javnimi raziskovalni zavodi in gospodarskimi družbami, potem je naloga ustanovitelja da nekaj ukrepa, da ukrepa recimo tako, da reorganizira organ upravljanja v javnih raziskovalnih zavodih. Prepričan sem, da je smer prava in zaupam ministrstvu za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo in vladi, posebej ministru dr. Zupanu, priznanemu slovenskemu razvijalcu in raziskovalcu, da je zelo dobro premislil, ko je predlagal novelo tega zakona. Mi bomo zakon ponovno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Capuder.
Hvala lepa. Sedanji zakon o razvojni in raziskovalni dejavnosti velja že praktično tri leta, pa moram reči, tudi sam izhajam iz takšnega javnega raziskovalnega zavoda in ko sem se pogovarjal z direktorjem tega zavoda, praktično niso vedeli, da morajo spremeniti statut, ker bi bil upravni odbor sestavljen tropartitno. Nič se ni dogajalo na tem področju. To pomeni, da je to ugajalo vsem. In v tem javnem inštitutu je imela država sedaj večino. Sicer ni imela predsednika upravnega odbora, imela pa je večino, 4, 3. Mislim, da vse te besede, kako bo znanost razvrednotena zaradi tega, ker bo država imela večino v javnih razsikovalnih inštitutih, to so pač neke grožnje, ki mislim, da ne držijo. Predvsem zaradi tega, ker znanstveniki oziroma raziskovalci znajo biti samostojni in avtonomni. Sicer si to avtonomnost sami najdejo. In jaz se ne bojim, da bodo zaradi tega, ker bo pač vlada imela večino v upravnih odborih, da bodo zaredi tega bežali v tujino. V tujino so bežali v preteklosti zaradi povsem drugih stvari. Zaradi tega, ker niso smeli raziskovati, zaradi tega, ker se jih je pri tem omejevalo, zaradi tega, ker so bili zaradi svojega nazorskega prepričanja šikanirani. To bi nas moralo skrbeti, ne pa to, če hoče vlada pospešiti razvoj znanosti v Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. Na vrsti je mag. Grims.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav. Veste, zelo veliko je bilo sedajle rečeno o neodvisnosti znanosti in njeni avtonomnosti, ampak če pogledamo, kako je to potekalo v minulem obdobju, jaz sem prepričan, da če bi se dobro pogledalo, bi se našlo tudi kakšen takle primer, ko je ena skupina ideološko zelo jasno prepoznavnih ljudi ustanovila nek institut in potem minister iz tiste stranke, ki so mu te ljudje blizu, začuti iznenada zelo veliko potrebo, da se je prelivalo zelo veliko denarja, milijonski zneski davkoplačevalskega denarja za ta institut. In če bi se pogledalo še podrobneje, bi se ugotovilo, da tam dela žena od tistega ministra. In na koncu se ustanovi še komisijo, ki se ji reče protikorupcijska, ki je tako občutljiva, da zazna vsak prehod preko meje Republike Slovenije, ampak na spornost takega početja pa nikoli v zgodovini ni opozorila. In zato, veste tisti, ki danes toliko govorite o tej neodvisnosti, s tem vašim minulim ravnanjem, kajti to kar govorim ni samo hipotetičen primer, ampak je bil tudi dokumentiran, mislim da tudi že v tem državnem zboru, se z vami sicer ne strinjam, ampak vaš odnos in vaše prepričanje spoštujem, ampak spoštujte pa tudi vi našo odločenost, da te stvari uredimo tako, kot smo prepričani, da je pravično in skladno z evropskimi normami. Hvala.
Hvala. Na vrsti je gospod Ziherl.
Hvala za besedo, še enkrat. Se malo nelagodno počutim kot univ. dipl. inženir kemije, ker nisem prav veliko prispeval k posvečeni kasti pravnikov v tem državnem zboru, ampak vseeno bom znal kakšno stvar povedati. Morda sem bil napačno razumljen, da slovenski znanstveniki prodajajo prazne škatle. V resnici jih prodajajo instituti, ker jim nihče ne gleda pod prste, ker ni nikakršnega impulza od znanstvenikih, katerih del sem tudi sam, saj sem delal vedno na oddelku za razvoj in tehnologijo, imam pa najlepše mnenje. Eno je bilo v tovarnah delati, ker je bil rok, termin, cilj. Drugo pa je na institutih, kjer si lahko po sistemu "roka roko umije, bratje podajmo si roke itn.", lahko izumljamo toplo vodo in ne damo nič od sebe. Predsednik LDS-a je omenjal Alana Forda, tudi sam ga omenjam. To je potem "urad za traženje rude i gubljanje vremena". Da pa imamo znanstvenike, pa dokazujejo razne nagrade, da imamo pravilen pristop, dokazujejo Krkine nagrade, ki motivirajo mladino, ki iščejo konkretne rešitve, konkretne aktivne substance, kemikalije, reagente, ne pa neke kemikalije, ki gredo v katalog in jih potem za večne čase pozabimo. To pomeni, nekatere usmeritve so dobre, nekatere pa nikakor niso dobre in mislim, da jih bo novi zakon, ki ga še enkrat ponovno podpiram, da bo vnesel nemir v institucije, ki so bile podobne uspavani Trnuljčici, da jih bo prebudil, da bodo začele z delom, da bodo dali konkretne uporabne rezultate v okviru lizbonske strategije oziroma v okviru, ki bodo veliko prispevale k napredku slovenske industrije in slovenskega standarda. Hvala lepa.
Hvala vam. Lep popoldanski pozdrav tudi iz moje strani! Naj bo prva beseda zahvala podpredsedniku Pavlihi za dosedanje vodenje. Mi pa nadaljujemo na podlagi spiska seznama dodatno prijavljenih k razpravi. Besedo ima poslanec Rudi Veršnik. Se odpovedujete. Besedo ima poslanec Ivan Grill. Ga ni. Besedo ima poslanec Jožef Jerovšek.
Še enkrat hvala lepa. Glejte, predvsem me moti, da se pri utemeljevanju zavrnitve tega zakona navajajo neresnice. Ena takih eklatantnih neresnic oziroma zavajanj je, kar je bilo rečeno iz teh klopi, da ni resnih ljudi zunaj vladajoče koalicije, ki bi podpirali sedanjo rešitev ali pa ki bi se strinjali s tem, da je treba nekaj storiti. Mislim, da je zadnjič minister na odboru pojasnil, da dobiva ogromno pošte od mlajših znanstvenikov, ki imajo briljantne reference, nekateri zelo dobre "Science Citation" indekse. In predlagam, da tisti, ki govorijo, da ni resnih ljudi, primerjajo svoje indekse s tistimi, ki jih tako zanikajo in žalijo tukaj. Na podlagi neresnic je seveda potem v javnosti možno dosegati tudi nekatere posebne efekte. Zaradi tega nasprotujem tudi temu, da se kar naprej govori o tem, kako strašne stvari se bodo zgodile. Dejstvo je, da je na marsikaterem področju in tudi na tem treba povečati učinkovitost in transparentnost, da je potreba po neki spremembi glede nadzora. In govorjenje o cunamiju je popolnoma nepravično in nesprejemljivo. Mogoče so v vaši liberalni akademiji potrebne spremembe, vendar to naredite sami. Da je bil to možganski trust, ste govorili. Ampak se ni dokazal, vsaj na volitvah se ni dokazal, ta možganski trust. Tam delajte spremembe in tam jih delajte avtonomno, v to se država ne bo vmešavala. Drugod pa, prosim, da razumete, da je treba včasih tudi kaj storiti. Hvala.
Hvala, kolega Jerovšek. Besedo ima poslanec Ljubo Germič.
Hvala lepa za besedo. Glede na to, da kemiki veliko govorimo danes, in tudi po zaporedju, sem tudi sam pogledal bibliografijo marsikoga izmed nas, ki smo tu debatirali, in ta pregled bibliografije je zelo zanimiv, je pa tudi vsakemu dostopen v sistemu Cobis. Zato bi želel povedati samo to, da smo na svoji poti do tega, kar danes počnemo, počeli še tudi kaj drugega in se lahko tudi med sabo primerjamo. Tako da, kolega Jerovšek, upam, da ste tudi vi pregledali za druge in boste lahko ugotovili, da smo lahko uspeli na določenih področjih vsaj približno tako kot vi. Naslednja zadeva. Še enkrat bi navedel to, kar piše v obrazložitvi vlade: "Vlada mora imeti možnost ukrepanja za izvedbo ciljev nacionalnega raziskovalnega in razvojnega programa in v ta namen spreminjamo ta zakon." Prej sem poskušal argumentirati s citati iz tega programa, ki jih bom zdaj ponovil: "Slovenija potrebuje več stimulacije za skupno delo znanosti in gospodarstva. Želimo dvigniti prispevek gospodarstva na 2% družbenega proizvoda v raziskovalno-razvojno dejavnost." Kako lahko govorimo v isti sapi o tem, da želimo povečati vpliv gospodarstva, hkrati mu pa dajemo minorno vlogo! Menim, da je tu govoriti, tako kot vpiti v puščavi, kjer nihče ne sliši argumentov. In ko bomo hoteli uresničevati te cilje iz nacionalnega raziskovalnega razvojnega programa se bomo ponovno vrnili k temu. Možnost danes je, da ne naredimo tega, da bomo sporočili gospodarstvu, ne želimo vaše participacije v vsebini, želimo pa vaš finančni prispevek, kajti mi že najboljše vemo, kar je potrebno postoriti. Hvala lepa.
Hvala vam. K besedi vabim poslanca Rudolf Petana.
Hvala za besedo. V tem času bom skušal razložiti, zakaj bom še enkrat glasoval za takšen predlog, in to na konkretnem primeru, nobenih umotvorov ne bo. Pred približno tremi leti me je en inovator zaprosil, "vem, da so neki razpisi za uvedbe neke inovacije v proizvodnje, prosim najdi mi naslov". Jaz sem to naredil, mu dal kontaktno osebo in tudi mislim, da tudi nek institut, konec koncev ni važno. Ostalo je urejal podjetnik, ta inovator sam. Seveda bila sva v kontaktu. Povedal mi je, kako so stvari potekale. Tam so mi rekli, "ta tvoj projekt je zelo zanimiv in ga bomo financirali, vendar za to moraš imeti to, to, to in to in še eno analizo". "Ja, jaz ne rabim analize, ker jaz imam vse urejeno, samo rabil bi sredstva za uvedbo v proizvodnjo". "So rekli", ne skrbi, mi tako ali tako tudi odobravamo sredstva, pa ti bomo naredili še analizo pa boš potem to skupaj plačal". V redu, so mu naredili analizo, on je pripravil kup papirja, kar je bilo potrebno, potem so mu pa rekli, to je vse v redu, sedaj pa ti rabiš še neko priporočilo, pa neke stvari še zraven, to ti tudi mi lahko uredimo, bomo potem vse to uredili, ko boš podpisal pogodbo." V redu, potem je prišel datum obračuna. Odobrili so mu 15 milijonov sredstev za ta program, da bo uvedel inovacijo v proizvodnjo. Podjetnik je pa vprašal, "koliko bo pa sedaj to stalo, te analize pa to". "Ja, pravijo, saj to je čisto enostavno, vi dobite 15 milijonov, te analize, ki smo jih mi naredili, stanejo 10 milijonov, in dobite še 5 milijonov". Je rekel, "ja, ljudje božji, kako 5 milijonov še dobim, vrnil jih bom pa 15". "Ja", so rekli, "tako pač je". Potem se je ta možakar lepo zahvalil, je rekel, ker še nismo podpisali nobene pogodbe, hvala bogu, ker jih nisem, ker bi za 5 milijonov moral vrniti 15 milijonov. In bili so vsi srečni. Inovator, ker se ni zapletel v to, da bi imel še izgubo, oni so bili zadovoljni, ker so naredili za nič 10 milijonov analiz in so bili vsi veseli. Ta je pa bil vesel, ker je lahko še svojim kolegom povedal, da naj se ne zapletajo v takšne projekte. Hvala lepa. In zato bom seveda za spremembo tega in bom ta predlog še enkrat podprl. Hvala.
Hvala vam za vašo razpravo. K besedi vabim poslanca Rudolfa Mogeta. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Še enkrat prav vsem lep pozdrav! Dosti je bilo besede o nadzoru. Kdor je prebral zakon o raziskovalni dejavnosti, ve, da ministrstvo, pristojno za raziskovanje, ki ga tukaj predstavlja minister, nadzira agencijo. Ve, da ministrstvo opravlja nadzor nad upravnimi akti javnega pooblastila, ve pa, da tudi nadzor nad namensko uporabo proračunskih sredstev pri pravnih in fizičnih osebah ter tako s temi predpisi izvaja vlada Republike Slovenije. Kar se pa projektov tiče, pa agencija. Škarje in platno za zagotovitev delovanja tega celega sistema ima, prvič, ministrstvo, drugič, ima agencija in, tretji, z aktom o ustanovitvi ima tisti javni raziskovalni zavod. Če je ta stvar res tako slaba in je celo leto tako slabo delala, da je minister te stvari predlagal, potem bi moral v tej analizi pa v zakonu tudi povedati in potegniti druge vzvode, da bi to situacijo razrešil. To, kar je potegnil, je vsaj v javnosti sprožilo val negodovanja in mislim, da je ta rešitev, vsaj za mene, izredno slaba, če ne celo škodljiva. Zaradi tega se mi zdi, da se danes, ko se skoraj vsi verbalno spravljamo nad upravne odbore in nad javne raziskovalne zavode, nihče pa nad ministrstvo in nihče nad javno agencijo, se mi zdi, da tiščimo glavo v pesek in poskušamo rešiti problem tam, kjer je najmanj vzrokov za to, da sistem ne deluje tako, kot bi moral. Naš star pregovor vedno pravi: "Riba smrdi pri glavi". Če te stvari ne delujejo, se ve, kdo je za te stvari odgovoren.
Hvala tudi za vašo razpravo. S tem zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o navedenem zakonu. Ob tem vas želim opozoriti, da mora pri ponovnem odločanju skladno z drugim odstavkom 91. člena ustave Republike Slovenije za sprejem navedenega zakona glasovati večina poslancev zbora, to je 46 ali več. Preden pa dam predlog na glasovanje, sprašujem, želi kdo obrazložiti svoj glas ali pa glas poslanske skupine? Kolega Gulič, v svojem imenu ali v imenu poslanske skupine? Izvolite prosim.
Cenjeni in spoštovani. Zadeve so podobne, kot so bile pri prejšnjem vetu, pravzaprav gre za neke načelne odločitve in seveda jaz bom glasoval proti temu zakonu, kot sem glasoval prvič. In sicer razlogov je več. Eden je seveda ta, in ta je najpomembnejši, da si pravzaprav država oziroma v tem primeru kar vlada sama prisvaja spet nek javni sektor. Seveda ga prisvaja na en poseben način, ki je, bom rekel, dokaj popreproščen, in sicer približno tako, če uporabim prispodobo, da si aplikativnost v teh znanostih predstavlja tako, da bodo hematologi delali raziskave krvavic. Pa to naj bi bilo tisto, kar bi odločalo. Druga stvar, ki me seveda zelo moti, me moti to, da se tako visok in imeniten znanstvenik, kot je doktor Jure Zupan, iz kemije sodi v politično alkemijo. Ne vem sedaj, ali tako naivno verjame v to prislovnično poštenost sedanje oblasti ali pa pač to uporablja tako, da ljudje slišijo. Vlada seveda [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]lahko na nek način že doslej ureja te zahteve, ni jih pa mogla določati. Ampak mene ne skrbijo toliko naravoslovno tehnične znanosti, bolj me skrbi za humanistične vede. Mislim, da gre predvsem za to, kako v vse te inštitute raziskovalne vriniti neko novo ideologijo. Ideologijo, ki jo poznamo seveda iz časa enopartijskega sistema, sedaj bomo imeli pa pač monopartijski, ker se to lepše sliši. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo dajem poslancu Gantarju. Izvolite prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister. Jaz bom seveda glasoval proti temu zakonu. Najprej zato, ker se mi zdi stališče te politike, te vlade in ministra, da država bolje ve od raziskovalcev, kaj je dobro za raziskovanje, velik nesmisel, je velik nesmisel, ki se včasih ali pa praviloma zelo slabo konča, tako za raziskovanje kot tudi za državo. Seveda me tudi moti to, kako se poskuša utemeljevati večja prisotnost in premoč in prevlada držav na raziskovalnih inštitutih z nekakšnim zavzemanjem, da bodo prav državni uradniki in od države imenovani ljudje bolje tudi od gospodarstvenikov, ki so sedaj bili v inštitutih, vedeli, kaj je dobro za gospodarstvo pri raziskovanju. Tudi to je nesmisel in ne vemo, zakaj to počenja, razen če mu ni do tega, gospodu ministru, da pač preprosto prevzame kontrolo in nadzor nad vsem, kaj se raziskuje v Sloveniji. Seveda bi mu lahko verjel, če bi ocenil, da je njegova praksa drugačna, da mogoče to, kar govori, misli resno. Ampak ne. Če pogledamo imenovanja v kemijski inštitut, potem vidimo, da je seveda eden izmed teh novih članov, ki je že bil imenovan, njegov sodelavec na ministrstvu, sicer doktor teologije. Ne vem sicer, kaj je problem raziskovanja v kemiji danes najbolj pereč problem, ampak sem prepričan, da teološka razsežnost kemijskega raziskovanja ni osrednji problem kemijskega inštituta, razen seveda če ne gre samo za politično alkimijo, ampak tudi alkimijo v pravem pomenu besede, če se ne vrača nazaj za tri ali štiri stoletja. Hvala lepa.
Hvala vam. Mi pa prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 28. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 28.]] Ugotavljam, da zakon je sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prosim za mir v dvorani! Do takrat pa prosim, da se nam pridružijo predstavniki vlade, ki bodo sodelovali pri dopolnjenem predlogu proračuna Republike Slovenije za leto 2006. Dovolite, da vas ob tem seznanim, da je za skupni čas razprave predvidenih 9 ur in 35 minut ter, da je glasovanje o amandmajih sprotno, zato prosim, da poslanke in poslanci zagotovite potrebno večino, da bomo lahko sprotno glasovali o posameznih vloženih amandmajih. Odrejam 5 minut odmora, da se nam pridružijo vladni predstavniki. Torej državni zbor bo nadaljeval z zasedanjem omenjene točke ob 17.23 minut. Hvala.
Poslanke in poslance prosim, da zasedejo svoja mesta, tudi predstavnike vlade prosim, da zasedejo svoja mesta. Spoštovane poslanke in poslanci, če ne boste zasedli svojih mest, bom sejo državnega zbora prekinil za 30 minut. Državni zbor začenja z nadaljevanjem 1. točke dnevnega reda, to je obravnavo dopolnjenega predloga proračuna Republike Slovenije za leto 2006. Ponovno vas seznanjam, da je za skupen čas razprave predvidenih 9 ur in 35 minut, vse poslanske in poslance pa prosim za udeležbo na seji, kajti bliža se nam sprotno glasovanje. Dopolnjen predlog proračuna Republike Slovenije za leto 2006, kolega Bajc, dovolite da jaz vodim sejo, dopolnjen predlog proračuna Republike Slovenije za leto 2006 je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Zato besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Minister Bajuk, prosim, izvolite. [[...]] [[Vmesno govorjenje.]] [[...]]Proceduralno, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Imam eno proceduralno vprašanje, ali je prenos te točke dnevnega reda oziroma posnetek te točke dnevnega reda na nacionalni televiziji že v skladu s pravkar sprejetim zakonom o RTV Slovenija, kajti rečeno je, da bo v okviru tretjega parlamentarnega programa televizija prenašala kompletno zasedanje državnega zbora, ne pa samo nastop predstavnikov vlade in pa predstavnikov poslanskih skupin. Poleg tega je že prej televizija prenašala izključno samo predstavitev proračuna s strani predstavnikov vlade, nikoli pa niso imeli priložnost proračuna v direktnem prenosu predstaviti oziroma stališča do njega tudi predstavniki opozicijskih poslanskih skupin, zato sprašujem vodstvo državnega zbora, ali je ta prenos že v skladu s pravkar sprejetim zakonom o RTV Slovenija in tretjim parlamentarnim programom. Hvala lepa.
Kolega Bevk, na vaše vprašanje boste dobili odgovor med današnjo razpravo, seveda pa seje državnega zbora zaradi tega vprašanja ne bom prekinil, kajti ocenjujem, da je razprava o javnih financah v okviru naše države mnogo pomembnejša, kot je vprašanje prenosa. Odgovor pa, kakor sem rekel, boste dobili. K besedi pa vabim ministra za finance. Dr. Bajuk, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Pred vami sta dva proračuna, ki sta za Slovenijo zaradi prevzema evra v nekaj več kot letu dni ključnega pomena. Že ob uvodni predstavitvi obeh predlogov proračunov smo naredili nekaj številk, ki so jasno izkazane v obeh proračunih. Pri načrtovanju prihodkov smo izhajali iz dolgoročnih projekcij, ki zagotavljajo srednjeročne in dolgoročno vzdržnost fiskalnega položaja, hkrati smo upoštevali zahteve, izražene v Paktu stabilnosti in rasti, čigar dosledno spoštovanje v vseh svojih razsežnostih je naša skupna zaveza in skupna dolžnost. Tako načrtovani prihodki so nam omogočili pripravo dobrega proračuna. Proračuna, ki na eni strani temelji na konservativnem načrtovanju prihodkov v smislu višine prihodkov in zasleduje cilje, zapisane v koalicijski pogodbi, istočasno pa odpira vrata za uvedbo nadaljnjih reform. Zato ni odveč, da še enkrat poudarim, da proračuna za leti 2006 in 2007 predvidevata postopno ukinitev davka na izplačane plače, po 20% na leto. Pomembnost tega koraka v pravi smeri je težko zadostno poudariti. To je ključen element v smeri delovanja naše države, da bomo zagotovili boljše pogoje za konkurenčnost našega gospodarstva. Oba predloga predvidevata tudi uvedbo 20% olajšave za raziskave in razvoj pri davku od dohodkov pravnih oseb, kar je tudi silno pomembnega značaja, zato da bomo dosegli to, kar do sedaj nismo bili zmožni, in to je, povezavo med sfero raznih raziskovalnih inštitutov javnega in zasebnega sektorja in samim gospodarstvom. Po drugi strani pa tudi uvajamo možnost obračunavanja DDV na podlagi prejetih in izvršenih plačil za tiste davčne zavezance, pri katerih v obdobju zadnjih 12 mesecev obdavčeni promet ni presegel 50 milijonov tolarjev. Tudi pri dohodnini povečujemo olajšave in naj omenim samo nekatere: olajšave za vzdrževanega družinskega člana, ki ima pravico do dodatka za pomoč in postrežbo po zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju; uveljavljanje davčne osnove za rešitev stanovanjskega problema, 4% poleg veljavne 2% olajšave na podlagi računov; pri dohodku, doseženem od oddajanja v najem, vračamo na 40% normirane stroške, namesto 20%, ki so bili uzakonjeni v do sedaj veljavnem zakonu, in sicer že od leta 2006 dalje; povečanje praga doseženih prihodkov za kulturnike in novinarje ter domače obrtnike, ki izdelujejo izdelke domače in umetniške obrti, pa tudi male sobodajalce, in sicer za 70% normiranih stroškov ter s 3,9 milijona na 6 milijonov prometa letno. Glede na do sedaj izrečene pomisleke na oceno prihodkov iz naslova davka na dohodke pravnih oseb, bi dodal, da smo pri načrtovanju predvidevali, da se bo delež investicijskih olajšav v celotnih investicijah znižal le za 0,5% glede na predhodno leto in bomo s tem nevtralizirali učinek dviga olajšav za raziskave in razvoj. Če drži, da je delež prihodkov v bruto domačem proizvodu sidro, ki nam prvo signalizira realnost ali nerealnost načrtovanih prihodkov, potem lahko ugotovimo, da se ustrezni delež prihodkov brez sredstev Evropske unije glede na oceno realizacije v letu 2005, ki jo predvidevamo 23,8%, ni zvišal, ne v letu 2006, kjer predvidevamo 23,4%, in tudi ne v letu 2007, za katerega predvidevamo 23,5%. Napovedovanje prihodkov je ena najbolj zahtevnih nalog v procesu priprave državnega proračuna, ker že majhne spremembe v ekonomskih predpostavkah lahko bistveno vplivajo na prihodke. Ker smo pri načrtovanju prihodkov upoštevali ključna tveganja, sem prepričan, da so ocenjeni prihodki v proračunu za leto 2006 in 2007 načrtovani v realnih okvirih. V dopolnjenem predlogu proračuna Republike Slovenije za leto 2006 se delež proračunskih odhodkov, vključno s tistimi, ki jih predvidevamo iz sredstev EU, v delu bruto domačega proizvoda znižuje, in sicer iz 26,6% v letu 2005 na 26,3 in v letu 2006 ne bomo presegli 1.858 milijard. Proračunski primanjkljaj se ohranja v enaki višini, kot je bil v predlogu proračuna za leto 2005, in sicer na višini 101 milijard tolarjev oziroma 1,4% BDP in nikakor ne sme in tudi ne bo presežen. Na odboru za monetarno politiko in javne finance je bilo izrečenih veliko besed, da proračunski primanjkljaj ne bo takšen, kot je predvideno, kar vsekakor ne drži. Zato še enkrat poudarjam, proračunski primanjkljaj v letu 2006 ne bo presegel 1,4% BDP. Prihodki proračuna se v dopolnjenem predlogu proračuna povečujejo za 266,9 milijonov SIT predvsem zaradi predvidenih dodatnih sredstev iz proračuna EU za strukturno politiko in bodo znašali 1.756,7 milijard tolarjev. Proračunski odhodki se v globalu spreminjajo, povečujejo za 266,9 milijonov tolarjev, prav tako predvsem na račun evropskih sredstev za strukturno politiko. Glavna in največja sprememba na odhodkovni strani proračuna pa se nanaša na zagotavljanje sredstev za transfere posameznikom pri ministrstvu za delo, družino in socialo, kjer se sredstva za ta namen povečujejo za 2 milijardi, ne povečuje pa se skupni obseg odhodkov proračuna. Razlog za potrebno višanje sredstev je v tem, da še nismo utegnili uresničiti določene racionalizacije na področju valorizacije transferov posameznikom in gospodinjstvom v Republiki Sloveniji, kar pa nameravamo v kratkem tudi predlagati temu državnemu zboru. V dopolnjen predlog proračuna za leto 2006 je vključen tudi edini amandma, ki je bil podprt na matičnem delovnem telesu državnega zbora, odboru za finance in monetarno politiko, in se nanaša za zagotavljanje 6 milijonov tolarjev sredstev Za Zvezo vojnih invalidov in veteranov NOV v Trstu. Programska struktura proračuna pokaže, da so prioritete te vlade predvsem tehnološki razvoj in programi v podporo znanosti, kjer želimo v skladu z Lizbonsko strategijo povečati obseg vlaganj v raziskave in tehnološki razvoj. Poleg povišanja proračunskih sredstev je še pomembnejša olajšava, ki je uvedena v novem zakonu o dobičku pravnih oseb, ki sem jo že omenil, in o kateri je bilo tudi že veliko povedanega. Spodbujanje konkurenčnosti slovenske industrije, ker želimo povečati konkurenčnost naše industrije in povečati prilive razvojno spodbudnih domačih in tujih naložb. Državne ceste, kjer se sredstva povečujejo za več kot 40%. Zdravstveno varstvo, kjer se sredstva za zagotavljanje optimalnih pogojev za zdravje povečujejo za več kot 30%. Varstvo okolja in narave, kjer se sredstva prav tako povečujejo za več kot 30%. Skladni regionalni razvoj, kjer želimo doseči hitrejši razvoj vseh regij in zmanjšati zaostanek razvitih, se sredstva samo pri službi vlade za lokalno samoupravo in regionalni razvoj povečujejo za več kot 60%. Vsekakor pa je potrebno še posebej omeniti financiranje lokalne samouprave, tako skozi finančno izravnavo kot tudi preko sredstev za investicije, ki so namenjene občinam. To področje je predmet posebne pozornosti te vlade, kot se je že izkazalo v sprejetem rebalansu proračuna za leto 2005, v katerem je bila glavarina povišana kar za 10% glede na leto 2004. V letih 2006 in 2007 se povečuje v vsakem letu za 4,5%, kar pomeni znatno realno rast. V dopolnjenem predlogu proračuna za leto 2007 se proračunski primanjkljaj prav tako ne spreminja in ostaja v enaki višini, kot je bil v predlogu proračuna za leto 2007, in sicer 93,1 milijarda SIT oziroma 1,2% bruto domačega proizvoda. Prihodki proračuna se zvišujejo za 71,9 milijard, enako kot v letu 2006, predvsem na račun evropskih sredstev za strukturno politiko in bodo v letu 2007 predvidoma znašali 1861 milijard tolarjev. Proračunski odhodki se prav tako zvišujejo za 71,9 milijard zaradi višjih evropskih sredstev za strukturno politiko in v letu 2007 ne bodo presegli v celoti 1954 milijard. Tudi v letu 2007 je glavna sprememba na odhodkovni strani proračuna pri transferjih posameznikov zaradi že navedenega razloga. V dopolnjenem predlogu proračuna za leto 2007 sta vključena tudi dva amandmaja, ki sta bila podprta na matičnem delovnem telesu državnega zbora in se nanašata na zagotavljanje 6 milijonov tolarjev sredstev za zvezo vojnih invalidov in veteranov NOV v Trstu in 216 milijonov tolarjev za rekonstrukcijo objekta osnovne šole Vincenzo de Castro v Piranu. Že večkrat je bilo omenjeno in povedano, da je v proračunu za leto 2007 še vedno veliko neznank. Največja je prav gotovo finančna perspektiva. Ta neznanka še vedno obstaja. Naj tukaj prav posebno omenim, da je me gospod predsednik vlade pooblastil in naročil, naj ga danes oprostim, da ne more biti na tej seji, kar je bila prav gotovo njegova želja, ker kot veste, je trenutno v Londonu na bilateralnem pogovoru s premierom Velike Britanije ravno zaradi tega še vedno odprtega vprašanja nove finančne perspektive v Evropski uniji. Poleg tega pa se je ta vlada odločila, da je za boljši jutri vseh državljank in državljanov nujno potrebno uvesti določene spremembe. Okvir reform, ki jih je vlada sprejela v mesecu novembru, je osnova za aktivnosti, ki jih v določeni meri že izvajamo, če niso le izhodišča za potrebni dialog s socialnimi partnerji. Še aktivneje pa se jih bomo lotiti takoj v začetku leta 2006. Spremembe proračuna za leto 2007 bodo vključevale tudi uresničitev sprejetih ukrepov oziroma reform. Ker pa zakon o javnih financah od nas zahteva pripravo proračuna tudi za leto 2007, je vlada pripravila predlog proračuna za leto 2007. V tem proračunu se bodo lahko upoštevala le do sedaj znana dejstva, zato se že sedaj lahko zavežem, da bomo v letu 2006 pripravili spremembo proračuna za leto 2007. Prav zato vlada tudi ni predlagala dviga stopnje DDV-ja za eno leto naprej, saj menimo, in to je zelo pomembno, da bi takšen ukrep lahko privedel do določenih špekulacij na trgu. Vsekakor pa bo stopnja DDV-ja dvignjena skladno z oceno prihodkov do pričetka izvrševanja proračuna za leto 2007, če ne bodo v okviru reform predlagane druge rešitve. Da pa se ne bi porajali dvomi - in to je zelo pomembna poanta te naše današnje predstavitve - oziroma se izgubljalo preveč besed ob tem, da danes še ni predlagana višja stopnja DDV za leto 2007, pa naj samo povem, da je državni zbor v letu 2003 sprejel proračun za leto 2004, ki je že vključeval spremembe zakona o davku na dobiček pravnih oseb, zakon pa je bil sprejet šele v mesecu maju leta 2004, finančne posledice pa je že imel v letu 2004 [[to se lahko verificira v Poročevalcu številka 83, 10. oktobra 2003, na strani 421]] . Na koncu bi rad samo še enkrat poudaril naše prepričanje, da je proračun za leto 2006 dober proračun, resnično razvojno naravnan in verjamem, da bo ravno zaradi tega žel vašo podporo. Hvala lepa.
Hvala vam, dr. Bajuk, minister za finance. Sprašujem, ali želi v okviru prijavljenega časa vlade Republike Slovenije še katerikoli drug predstavnik vlade besedo v uvodnem delu? [[Ne.]] Potem lahko nadaljujemo. Dopolnjen predlog proračuna je obravnaval tudi odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku odbora Bojanu Starmanu, da predstavi poročilo odbora. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani! Odbor državnega zbora Republike Slovenije za finance in monetarno politiko je na 11. seji 6.12.2005 kot matično delovno telo obravnaval dopolnjen predlog proračuna Republike Slovenije za leto 2006, ki ga je državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo predložila vlada Republike Slovenije. Prejeli smo 146 dopolnil oziroma amandmajev k temu proračunu, ki smo jih na odboru obravnavali. Najprej je bila splošna diskusija o obeh proračunih in predstavitev s strani ministra za finance, gospoda dr. Bajuka. Moram povedati - in bom pri svojem poročilu zelo kratek -, da je po uvodnih obrazložitvah in začetnih razpravah posameznih članov odbora več ali manj sledila diskusija našega poslanskega kolega, gospoda Cvikla, ki je trajala kar dvanajst ur. Moram reči, da smo ob konstruktivnih predlogih kljub vsemu člani odbora njega poslušali vedno manj oziroma smo čakali, da je prenehal s svojimi točkami. Neprestano smo prekinjali sejo s proceduralnimi zapleti in tako smo pač v dvanajstih urah opravili bolj nekvalitetno kot pa kvalitetno razpravo, na žalost. Kljub temu so poslanci, člani odbora, ki bi se jim ob tej priliki zahvalil za potrpežljivost, opravili pregled vseh amandmajev. Sprejeli smo dva: eden je amandma poslanske skupine italijanske in madžarske narodne skupnosti za povečanje postavke sofinanciranje RTV programov za narodnostne skupnosti v višini 25 milijonov 153 tisoč tolarjev ter koalicijski amandma za novega proračunskega uporabnika službo urada Republike Slovenije za usklajevanje in spremljanje izvajanja strategije razvoja Slovenije v višini 188 milijonov tolarjev. Ostalih amandmajev odbor ni sprejel. In enako predlagamo, da tudi državni zbor proračun za leto 2006, ki smo ga podprli za leto 2006 obravnava in seveda tudi sprejme. Hvala.
Hvala vam za dopolnilno poročilo. Kolega Cvikl, proceduralni predlog? Izvolite.
Proceduralno, predsednik. Jaz bi seveda lepo prosil, da gospod, ki je ravnokar poročal, kje v poročilu odbora za finance in monetarno politiko, ki ga pregledujem, piše to, kar je govoril. Drugače bi seveda predlagal, da vendarle vi opozoriti predsednike matičnih delovnih teles, da so dolžni, ko poročajo o delu matičnih delovnih teles, povedati, kaj piše v poročilu. Sodbe pa naj gospod Starman, če že ima to travmo z menoj, uporabi za razpravo poslancev in poslank posameznih amandmajev. Proceduralno, če ga opozorite, da naj naslednjič kot predsednik matičnega delovnega telesa govori o poročilu. Hvala lepa.
Hvala vam za opozorilo. Jaz verjamem, da je vaš opomin zalegel tako predsedniku odbora kot vsem ostalim predsednikom matičnih delovnih teles, da kadarkoli podajajo poročilo o opravljeni materiji na njihovem delovnem telesu, podajo to poročilo brez osebne note. Državni zbor pa prehaja na predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej vabim k besedi gospoda poslanca Josipa Bajca, da predstavi stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Gospodje ministri in predstavniki vlade, lep popoldne. Upam, da ne glede na to, da danes zasedamo na 13. izredni seji, in to nič negativnega, kvečjemu pozitivno bo pomenilo. Na današnji, kot rečeno, 13. izredni seji državnega zbora obravnavamo predlog proračuna Republike Slovenije, in sicer za leti 2006, 2007 ter predlog zakona o izvrševanju proračuna za omenjeni leti. Ker gre za proračunski paket bom podal mnenje poslanske skupine Slovenske ljudske stranke k obema proračunoma hkrati. Pri vsakem oblikovanju proračuna je seveda veliko želja, veliko pričakovanj, veliko upanj, veliko sredstev na posameznih področjih. Problem pa je, da so sredstva na prihodkovni strani vedno veliko manjša, kot so naša pričakovanja, kot so naše želje in stremljenja, so bila in so. Pri pripravi in sprejemanju proračuna za prihodnji dve leti, zlasti za leto 2006, pa je potrebno upoštevati še posebej zastavljene cilje Slovenije na področju prevzemanja evra. Proračuna sta po našem mnenju pripravljena tako, da bosta omogočila Sloveniji izpolnitve konvergenčnih oziroma maastrichtskih kriterijev. Seveda je to pomemben cilj, saj od uvedbe evra pričakujemo vrsto učinkov, predvsem pozitivnih učinkov na delo in delovanje naše države. Poleg tega pa izpolnjevanje konvergenčnih kriterijev zagotavlja večjo ekonomsko stabilnost ter prinaša tudi pozitivne učinke na razvoj Slovenije na vseh področjih. Ob obeh predlaganih proračunih oziroma posameznih postavkah bi lahko govorili zelo dolgo, celo tako dolgo, kot smo prijavili čas razprave, več kot 9 ur. Skoraj zagotovo ima vsak od poslank in poslancev tega državnega zbora na predlagana proračuna določene pripombe, določene sugestije, določene drugačne možne rešitve, vendar smo v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke mnenja, da sta pripravljena predloga proračuna dobra kompromisa med željami in finančnimi možnostmi naše države, upoštevajoč vse dejavnike, ki jih je treba upoštevati zaradi doseganja končnega cilja Republike Slovenije, kot sem že omenil, vključitve v evro. Da se ne bi ponavljal, ker boste kolegi in kolegice, ko boste predstavljali stališča posameznih poslanskih skupin, kot tudi v razpravi, bi v imenu Slovenske ljudske stranke rad izpostavil le dve področji, ki se nam zdita v predlaganima proračunoma eni od najpomembnejših. V prvi vrsti v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pozdravljamo povečanje sredstev za lokalno samoupravo. Največ sredstev, ki se povečujejo, bo namenjenih financiranju regionalne infrastrukture, regionalnim razvojnim projektom, prestrukturiranju zasavske regije in nekaterim drugim programom. Slovenska ljudska stranka se zaveda velikega pomena lokalne samouprave, zato je vseskozi aktivno sodelovala pri njenem razvoju. Kljub temu, da je bil v preteklih letih dosežen velik napredek, pa v Slovenski stranki ocenjujemo, da je področje lokalne samouprave potrebno ponovno reformirati in ga nadgraditi, ker ocenjujemo, da reformiranje lokalne samouprave kot tudi njene nadgradnje poteka prepočasi. Povečana avtonomija lokalne samouprave je možna preko reforme tudi financiranja lokalnih skupnosti oziroma občin. Proračuna, o katerih teče danes razprava, postavljata temeljne oziroma omogočata omenjene reforme tudi posledično finančno, kot posledico finančno decentralizacijo države. S tem pa bo po našem mnenju in trdnem prepričanju mogoče doseči neko razvojno konkurenčno prednost, ki lahko ključno pripomore k hitrejšemu razvoju naše države in k večjemu blagostanju vseh državljanov. Da bi se dejansko doseglo zmanjšanje regionalnih razvojnih razlik, je treba usmeriti v razvojno zaostala območja večja finančna sredstva oziroma večje finančne spodbude, saj se v nasprotnem primeru razvojne razlike ne zmanjšujejo, kot je to bila praksa do sedaj, ampak celo povečujejo. S predlaganim povečanjem sredstev lokalnim skupnostim proračun sledi tudi cilju, ki smo si ga zastavili v Slovenski ljudski stranki, to je povečati finančno samostojnost lokalnih skupnosti, da bodo lahko izvajale z zakonom določene naloge in zlasti razvojne naloge ter vsaj 20% povečati obseg sredstev za občine, glede na sedanje stanje v čim krajšem možnem času. Drugo pomembno področje, ki bi ga rad izpostavil oziroma omenil, pa sta prometna povezava oziroma prometna infrastruktura. V Slovenski ljudski stranki si prizadevamo za izboljšanje dostopnosti posameznih regij s ciljem enakomernejše porazdelitve ekonomske možnosti razvoja ter izboljšanja dostopnosti obmejnih območij in navezave tistih območij, ki do sedaj še niso primerno navezane na glavne evropske ceste oziroma koridorje, lahko rečemo tudi avtoceste. Zato pozdravljamo predlagano povečanje sredstev za vzdrževanje in gradnjo državnih cest. Tisti kraji, ki nimajo neposrednega dostopa do avtocest, bodo na ta način dobili večje možnosti za boljše in kvalitetnejše cestne povezave, ki so pomemben pogoj za razvoj posameznih regij oziroma za enakopraven oziroma enakomeren razvoj vseh področij naše mlade države. Kot nam je znano, je proračun za leto 2007 v veliki meri odvisen tudi od sprejema finančne perspektive Evropske unije. Ta je še posebej aktualen po zadnjem britanskem kompromisnem predlogu, ki naj bi za nove članice Evropske unije, tudi za Slovenijo, bil neugoden. Upam in pričakujemo v Slovenski ljudski stranki, da bodo razgovori, ki jih je imel minister za finance in ki jih ima ministrski predsednik, obrodili sadove, ki bodo ta trenutno neugoden predlog popravili, in da bo Slovenija tudi v novi finančni perspektivi neto finančna prejemnica. Še večji problem pa je po našem mnenju še vedno premajhna realizacija črpanja evropskih sredstev v Sloveniji. Verjamemo, da se bo delež črpanja evropskih sredstev povečal in da bo k temu z ustreznimi ukrepi pripomogla tudi slovenska vlada z izvajanjem proračuna za leto 2006 kot tudi proračuna za leto 2007. Poslanci Slovenske ljudske stranke bomo podprli oba predlagana proračuna za leto 2006 in 2007.
Hvala, gospodu Bajcu. Gospod Sašo Peče bo govoril v imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Spoštovani prisotni! Prosim, da kritiko, ki jo bom izrekel skozi podajanje stališča poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, predvsem vladni predstavniki vzamete dobronamerno v skrbi za javne finance. Ocenjujemo namreč, če lahko podam generalno oceno, da proračun, ki je v tej točki pred nami, torej dopolnjeni predlog proračuna Republike Slovenije za leto 2006 in za katerega sem pred dnevom ali dvema slišal, da je predsednik vlade rekel, da je to prvi proračun nove vlade, po moji oceni ta proračun ne izkazuje dolgoročne skrbi za stanje in pa duh javnih financ v okviru naše države. Prav tako bi v okviru uvodnega stališča rad poudaril, da bomo s tem ali pa to proračunsko sejo in s tem proračunskim aktom zabetonirali javne finance za kar nekaj obdobij naprej, in da bomo, žal, če bodo sprejeti, torej če bosta sprejeta proračun za leto 2006 in za leto 2007 podali tudi finančno podporo davčnim in gospodarskim reformam, ki jih vlada Republike Slovenije napoveduje. Poudarek na mojih besedah pa je bil na "žal". Dovolite pa, da uvod nekoliko razširim in podam osnovno oceno javnih financ, ki se izkazujejo v predlogu dopolnjenega predloga proračuna, in sicer, če izhajamo iz leta 2005, torej leta, ki je v iztekajočem se obdobju, lahko z gotovostjo rečemo, da je delo obstoječe vlade in pa delo ministrstva za finance minilo ali pa mineva v smislu in pa pod taktirko dodatnega zadolževanja. Po naši oceni je obseg skupnega financiranja ali pa skupnega zadolževanja generalno gledano prešel 400 milijard slovenskih tolarjev, kar lahko rečemo, da je na podlagi izračuna zadolževanja, če upoštevamo vse tri osnovne komponente, kar se tiče presežka odhodkov nad prihodki v bilanci stanja, če upoštevamo drugo komponento, presežek izdatkov nad prejemki v računu finančnih terjatev in naložb, ter če upoštevamo odplačilo državnega dolga ter z vsemi odbitki, torej s spremenjenim stanjem sredstev in odplačil glavnic iz naslova oziroma najetih za temeljne razvojne programe, lahko z zagotovostjo rečemo naslednjo trditev. V obeh primerih, torej presežkov, deficitov se pojavlja tisto stanje, ki ne more biti v ponos upravljavcu javnih financ. Kot vidimo, vlada Republike Slovenije kot temelj za leto 2006 uporablja proračun za leto 2005 in vidimo, da so presežki odhodkov nad prihodki, kar v enostavnem žargonu lahko rečemo, da vlada ne zna realizirati oziroma da je realizacija na nulti ravni, kar pomeni, da ne zna spremljati prihajajočih se prihodkov in z njimi usklajevati odhodkov. Enaka sistemska oblika nastopa na drugi obliki oziroma v drugem sistemu, to je presežek izdatkov nad prejemki, kar v drugi obliki, razen v drugem aktu, torej računu finančnih terjatev in naložb, izhaja, da se potrjujejo besede iz prvega sistema. Po oceni Slovenske nacionalne stranke vsi trije razlogi za nastop dodatnega zadolževanja oziroma obsega financiranja: Prvič, kot sem povedal, odhodki nad prihodki, drugič, izdatki nad prejemki in pa odplačevanje dolga, nikjer v predlogu proračuna ne za leto 2006 in ne za leto 2007 ne nakazujejo smernic, da se ti trije razlogi ne bi ponavljali v bodoči javnofinančni sliki v okviru naše države. V Nacionalni stranki smo pričakovali vsaj toliko odgovornosti nad ravnanjem z javnimi financami, da bi dobili s strani ministrstva ali pa vlade Republike Slovenije v celoti poudarek in ukrepe, da odhodki ne bi več prekašali oziroma bili večji od prihodkov, po eni strani. Po drugi strani, da izdatki ne bi bili večji nad prejemki, in da bi dobili, kot tretji argument oziroma kot tretjo sliko, sistem odplačevanja javnega dolga. Žal pa tega v nobenem izmed predlogov dopolnjenih predlogov proračuna Republike Slovenije za leto 2006 in 2007 ni navedeno, zato lahko z gotovostjo trdim s tega mesta v imenu poslanske skupine, da vlada Republike Slovenije ni pripravljena na naloge iz naslova javnih financ, predvsem pa na zmanjševanje zadolževanja javnega dolga oziroma korektnega dela z javnimi financami. Po naši oceni tovrstno delo, kjer se v osnovnih javnofinančnih aktih, ki jih sprejemamo na tej seji državnega zbora, nakazuje, da je naša država na področju javnih financ prišla v sliko, ki ji lahko v tem trenutku rečemo začetek enostavne deficitarne spirale, ki nas bo žal vedno globlje vsako leto potiskala v odmik odhodkov nad prihodki, na vedno večji razkorak izdatkov nad prejemki in na nedokončano zgodbo odplačevanja javnega dolga. Po naši oceni bi vlada Republike Slovenije, v če bi hotela na korekten načina pristopiti k javnim financam, prvič letos lahko preprečila negativno podedovano javnofinančno shemo prejšnjih vlad in nakazala neko uspešnejšo rešitev. Prvič pa poudarim zaradi tega, kar sem tudi na začetku rekel, da sem pred dnevi slišal, da je ta javnofinančni akt, torej proračun - to je rekel, predsednik vlade, gospod Janša -, prvi proračun nove vlade. In že skozi ta proračun se vidi, da ni dolgoročne politike javnih financ, da ni dolgoročnega zasledovanja cilja uravnoteženih javnih financ in ne nazadnje, da ni dolgoročnega načrta ali pa cilja, kako zmanjšati javni dolg. Še enkrat poudarjam, po oceni Slovenske nacionalne stranke bi katerikoli - po vsej verjetnosti bi pa bilo najbolje, da bi vsi javnofinančni akti, s katerimi se bomo srečevali na tej seji in so v zaključni fazi sprejemanja, vsebovali rešitve za vse tri negativne poglede oziroma strukture, ki povzročajo negativnost, predvsem dolgoročno negativnost javnih financ. Dovolite, da v podkrepitev mojim besedam poudarim, da je zelo zanimiva struktura zadolženosti. Kdor si je prek računalnika oziroma se opravičujem, prek podatkov pogledal, lahko jasno vidi, da državni zbor ni opremljen ne z informacijami o strukturi zadolženosti kot tudi ne - kar je po eni strani veliko bolj zaskrbljujoče - z naraščajočim primanjkljajem v strukturi bruto družbenega produkta, če upoštevamo realizacijo konec leta 2005. In sicer bo dolg sektorja države znašal, poudarjam, sektorja države, preko 30% BDP. Po naši oceni so seveda to številke, ki nakazujejo na prav čudno sliko v okviru ministrstva za finance oziroma vlade Republike Slovenije, kar pa je tisto, kar je temelj bojazni poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, posebej poudarjam, da ni v nobenem javnofinančnem aktu, naj bo zakonu o izvrševanju proračuna ali kateremkoli drugem, naveden nobeden od realnih ukrepov, kako zmanjšati katero od negativnih slik, ki so razvidne skozi zakone, predloge zakonov, s katerimi prišli oziroma s katerimi je vlada prišla pred ta parlament. Zato poudarjam, če pogledamo delo upravljanja z javnimi financami, lahko z gotovostjo rečemo, da je vsaj v dobršni meri oziroma, milo rečeno, neodgovorno. Izhajajoč iz obstoječega stanja, ki je razvidno v današnjih proračunih za leto 2006 in 2007, lahko sklepamo dvoje: da je obstoječa vlada ali pa obstoječe resorno ministrstvo upoštevalo dosedanje slabo delo pretekle vlade in je skušalo izključno polniti javne finance ali pa proračun skozi tako imenovane davčne prihodke. Izbrali so tisto pot, ki je bila v Sloveniji, žal, doma deset in nekaj let, tisto najenostavnejšo pot, tisto pot, ki jo lahko izbere vsak, ki se mu ne zdi vredno posvetiti niti pet minut stanju javnih financ v naši državi. Dejstvo je, da je najlažje za katerokoli vlado, vsaka taka vlada pa ima skupni imenovalec, delno nesposobna vlada oziroma vlada, ki se ji ne da pobirati prihodkov proračuna na drug način kot z obdavčitvijo, vedno višjo in vedno novejšo obdavčitvijo državljank in državljanov. Seveda je davek za tako vlado, čemur seveda v Slovenski nacionalni stranki nasprotujemo, najlažja oblika izvajanja oziroma polnjenja proračuna ali pa javnih financ. Dejstvo je, da če se nekdo davku izogne, naj se nahaja v fizični ali pravni osebi, bo podvržen sankciji, in to postane avtomatizem. Žal so tovrstni recept ali pa koncept javnih financ, kakorkoli vam je ljubše, podedovali in sprejeli, to je žalostno, od pretekle vlade. Medtem ko gradijo na tako imenovanih davčnih prihodkih, ki znašajo, in ta govor vem že na pamet nekaj let, kajti vedno smo ga poudarjali, nekoč smo celo dobili prikimavanje s strani takratne opozicije, današnje vlade, pa seveda nedavčni prihodki ne zavzemajo vsega skupaj niti 7%. Dovolite pa, da v okviru nedavčnih prihodkov, kot tistega inštrumenta, ki bi moral doseči krepko nad 10% proračunskega prihodka, ministrstvo za finance ali pa vlado Republike Slovenije spomnimo na vire, ki jih vlada Republike Slovenije noče ali pa ne zna izkoristiti v prid državljank in državljanov Republike Slovenije. Bilo je, mislim, da leto 2000, torej pet let nazaj, ko je poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke prvič takratno vlado opozorila po potrebi krovnega zakona o koncesijah. Kot verjetno vemo, so koncesijske dejavnosti v izključni domeni naj si bo države ali pa vlade Republike Slovenije. V naslednjem letu 2001 smo predlog krovnega koncesijskega zakona posredovali v usklajevanje na vlado, ker smo pač takrat prišli do prakse, da če so zakoni podpisani s strani poslancev poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, le ti niso sprejeti. Takratna vlada seveda na to ni niti odgovorila. Ampak kaj je posledica tega? Da ne bi ostalo vse pri letu 2001, smo v okviru razprav, ki so spremljale javne finance v naši državi vedno in vsakokrat na plenarnem zasedanjem državnega zbora in na zasedanju matičnih delovnih teles ter zainteresiranih delovnih govorili o potrebi po tem zakonu. Torej potreba, vedenje ne bi smelo biti novo po tem zakonu. Ampak, če pogledamo tako imenovano prihodkovno stran proračuna Republike Slovenije za leto 2006, vidimo zanimivo, a žal že navajeno situacijo, torej da koncesijskih prihodkov v proračunu Republike Slovenije dejansko - poudarjam, dejansko - sploh ni in da po naši oceni tu izpušča vlada Republike Slovenije dobršen del. Ko smo v preteklosti opozarjali na to anomalijo, je bil odgovor, ja, lokalne skupnosti si to lahko privoščijo, ker s svojimi podzakonskimi akti ter v obliki občinskih odlokov pač sprejemajo pravila igre, razmerja koncesionarjev in koncendentov ter v povezavi nadomestil za uporabo koncesije. Drži. In če so lokalne skupnosti to sposobne narediti, zakaj ni vlada Republike Slovenije sposobna predlagati državnemu zboru krovnega zakona o koncesijah. Torej bi po naši oceni resnejši pristop na vsak način zahteval, da preden predsednik vlade poda lastno hvalo o kvalitetnem in prvem proračunu nove vlade, poskrbi vsaj za to, da se dodajo tiste postavke, ki ne bi izključno bile grajene v vsej svoji veličini na plečih državljanov in pa državljank. V nadalje bi se rad v okviru razpoložljivega časa dotaknil seveda tudi po naši oceni izgubljene priložnosti tako imenovanih nedavčnih virov, ki bi morala izhajati iz javnih podjetij oziroma vseh tistih podjetij, katerih lastništvo v določeni obliki nosi država. Kot pa vidimo in če pogledamo splošni del proračuna oziroma bilanco prihodkov in odhodkov, vidimo, da tudi tu pešajo prihodki iz tega naslova. V okviru poslanske skupine smo prepričani, da je tovrstno pešanje oziroma primanjkljaj tovrstnih davčnih prihodkov izključno posledica dvojne možnosti pravne strukture oziroma registracije podjetij. Jaz verjamem, da se boste počasi poslanci in poslanke predvsem čez nekaj let naveličali poslušati te vsebine, ki jo podajamo v okviru Slovenske nacionalne stranke že leta, ampak upam, da bo to vaše naveličanje botrovalo temu, da bo Vlada Republike Slovenije popravila v okviru slovenske zakonodaje te pomanjkljivosti, ki, še enkrat poudarjam, se odražajo predvsem na bremenih državljank in državljanov. Kajti zaradi tega, ker te zakonodaje nimamo, ker Vlada Republike Slovenije te zakonodaje ni pripravljena narediti, išče vlada kot najenostavnejše nadomestilo za izpad tovrstnih davčnih oziroma proračunskih prihodkov povišanje in vedno večji obseg novih davkov. Torej, ostal sem pri možnosti oziroma zakonski dopustnosti registracije istega podjetja pod oznako kapitalske družbe oziroma na podlagi zakona o gospodarskih družbah ali pa zakona o javnih gospodarskih družbah, medtem ko vsak od teh zakonov določa drug cilj podjetja. Zakon o gospodarski družbi določa, vzemimo primer kapitalsko družbo d.d., določa, da je osnovni namen tovrstnega podjetja ustvarjanje dobička. Zakon o javnih gospodarskih družbah govori v svojih uvodnih določbah, da je namen javnih podjetij v zagotavljanju javnega interesa. In ker vemo, da se cilj oziroma zasledovanje cilja ustvarjanja dobička in iskanje oziroma zagotavljanje javnega interesa med seboj tepeta, tudi ta podjetja izkazujejo v enakem razmerju višek ali izgubo. In kdo je prikrajšan? Prikrajšana je država, prikrajšani so državljani in državljanke, prikrajšan je proračun Republike Slovenije, kajti tu po naši oceni izgubljamo v Republiki Sloveniji dobršni del proračunskih prihodkov. No, v nadaljevanju, če sem sedaj opisal žal negativno nasledstvo in sprejemanje tega nasledstva tudi s strani nove vlade in podedovano iz dela prejšnje vlade, pa bi rad se dotaknil tudi neke, mogoče celo nove komponente negativizma oziroma negativnega pristopa k javnim financam, ki se je začela bohotiti - namenoma sem uporabil ta izraz - v obstoječih predlogih proračuna za leto 2006 in 2007, to je nenadzorovano zadolževanje s strani Vlade Republike Slovenije. Jaz vas prosim, poslanke in poslanci, ko boste imeli trenutek časa ali pa da za to zadolžite svoje sodelavce v strokovnih službah, da preverite število obveznic, izdanih samo v preteklem letu. Po moji oceni je tovrstno početje, kot se ga počne zadnji čas v okviru Vlade Republike Slovenije, popolnoma nenadzorovano. Jaz ne trdim, da bi moralo ministrstvo za finance priti v državni zbor po zeleno luč po tovrstnem zadolževanju v obliki obveznic, trdim pa, da bi bilo smiselno, da poteka izdajanje obveznic transparentno in predvsem ne na škodo, bodočo škodo, državljanov in državljank. No, po oceni Slovenske nacionalne stranke predlog proračuna ni dober oziroma dopolnjeni predlog proračuna za leto 2006 ni dober. Skušali smo ga popraviti kar z nekaj amandmajih. Ampak, res je, z amandmaji se lahko postavijo oziroma spreminjajo samo posamezne zneskovne postavke na posameznih kontih. Strukturno gledano pa na proračun ne moremo vplivati, zato nam je seveda žal, kajti za strukturno spremembo proračuna je potrebno sodelovati že v fazi pripravljanja in načrtovanja proračunskih postavk. K temu pa Vlada Republike Slovenije ni bila pripravljena povabiti k sodelovanju poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke in po mojem vedenju tudi ostalih dveh opozicijskih strank in to je tretji element negativizma; torej, da se nadaljuje tudi na tej shemi ali na tej sliki enaka politika upravljanja z javnimi financami, kot jih je imela v rokah prejšnja vlada, torej vladavina Liberalne demokracije in takratne Združene liste socialnih demokratov. Kakor pa rečeno, poslanci Slovenske nacionalne stranke bodo zagovarjali in vam predstavili tiste dopolnitve, ki smo jih spisali in za katere ocenjujemo, da je vsako na svojem področju nujno potrebno za sprejetje in za zaživetje tistega področja, ki ga zneskovno gledano popravljamo. Verjamem, da boste poslanci in poslanke, v kolikor imate toliko moči v svojih rokah, da neodvisno od stališča poslanskih skupin ali pa neodvisno od stališča vlade Republike Slovenije pritisnete na gumbek "za" in podprli amandmaje Slovenske nacionalne stranke. Hvala.
Hvala gospodu Pečetu. Gospod Vili Rezman bo predstavil stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Hvala lepa. Pozdrav vsem, ki ste še ostali v dvorani. Če bi človek skušal strniti nekatere kritične misli, naslovljene na oba proračuna, bi lahko to storili tudi tako, da bi rekel: "Pazite, bežite, vlada prihaja!" Ampak morebiti ni čisto tako, bomo videli kasneje, ko bomo po napovedani približno 20-urni razpravi o vseh proračunskih temah poglobljeno, domnevam, in resno razmišljali, ali bodo vse kritike vzdržale ali pa morebiti katera tudi ne. V vsakem primeru pa sodimo v poslanski skupini DeSUS, da ne bo narobe, če bomo prispevali svoj glas za to, da se proračuni sprejmejo, ob dejstvu, da kanimo tudi mi povedati svoje pomisleke, svoje predloge o tem, kaj naj se še zgodi danes, jutri in v ponedeljek, ko bo o tem še razpravljali. Čisto zagotovo ima ta proračun kakšno slabost, domnevam, da se predlagatelji tega natančno zavedo, da tega tudi posebej ne skrivajo in da je možno grupirati te slabosti vsaj v tri skupine: v strukturo proračuna, v to, kar zadeva razvojne sposobnosti, ki jih proračun predvideva, in v socialne implikacije, ki so tudi seveda zelo pomembne. V poslanski skupini DeSUS smo bili za kar številne popravke in sodimo, da bi bilo možno, to sedaj malo metaforično rečem, žrtvovati tudi kakšen tank za, recimo, prispevek izgradnje domov starostnikov ali kakšnemu varstvenemu delovnemu centru ali kakšni podobni investiciji ali pa h kakšni subvenciji, regresu za, ne vem, bodisi malice za dijake ali za prevoze za študente. Torej, nič ne bi nasprotovali, če bi se dovolj poslank in poslancev odločilo, da bi kak tak amandma izglasovali. Žal moram ugotovi, da ni bilo kakšnega pretirane interesa za usklajevanje med tistimi, ki so predloge za amandmaje dajali, vsaj mi jih nismo zaznali, tako da tudi do tistega znamenitega mega amandmaja, ki bi morebiti pomiril kakšne duhove, sklenil kakšen kompromis, ni bilo ne na mizi, kaj šele da bi bil sprejet. Mi se bomo v tej kratki predstavitvi maratonske razprave omejili ne toliko na filozofijo ali pa na strateške usmeritve - o tem bodo, domnevam, govorili drugi - bolj na nekatere amandmaje, ki jim mi dajemo še zmeraj podporo. Sam sem na matičnem delovnem telesu za številne amandmaje glasoval, ne oziraje se, iz katerih vrst so prihajali. Domnevam, da so bili amandmaji, ki so bili z moje strani podprti, iz vseh strank in manjšin posredovani. Torej nikogar zaradi politične opredelitve pri tem ne izključujemo. Tako smo na primer podprli in bomo še logično posledico odločitve, da se vzpostavi nova vladna služba, ki tudi ne more delovati v finančno praznem prostoru. Podprli bomo - upam, da v zadostnem številu tisti - amandma, za katerega naše manjšine sodijo, da je upravičen in potreben podpore, kar na začetku bomo glasovali o tem; in podprli bomo amandma, vsaj tistega, ki predvideva, da bi za spodbujanje razvoja malega gospodarstva vendarle nekaj 100 milijonov namenili, kar ni posebej velik znesek v našem proračunu. Podprli bomo tudi hidromelioracije, zlasti tam, kjer so nas predlagatelji prepričali v to, da bodo posledice nesprejema tega amandmaja mnogokratnik škode, ki bodo nastale, mnogokratnih tistega, ker predlagajo, da se v melioracije vloži. Podprli bomo tako rekoč neviden znesek, ki gre v podporo obrambi proti toči in ki bi zagotovo lahko prispeval kaj k temu, da bi bolj mirno zrli v oblačno nebo, kadar nam kakšna toča grozi. Prav tako bomo podprli tiste predloge, ki gredo v smer podpore prizadevanjem za učinkovito rabo energije, zlasti če poznamo, kakšna je naša energetska bilanca, zlasti če poznamo, kakšne težave imamo v zvezi z zagotavljanjem energije, in podprli bomo tudi vse tisto, kar bo pomenilo vlaganje v obnovljive vire energije. V naši hiši deluje državnozborski svet za varstvo okolja, pa mu matični odbor ni naklonil pozornosti oziroma naklonjenosti ni bilo dovolj, da bi lahko pridobili nekaj milijonov tolarjev dodatnih sredstev za svoje delo. Mi bomo ta svet za varstvo okolja podprli. Podprli bomo tudi prizadevanja za to, da bi se naravni parki, našteti v amandmaju in v programu predvideni, najprej vzpostavili in kasneje razvijali v nekoliko hitrejšem tempu, kot je doslej predvideno. Na vsak način bomo podprli amandma, ki govori o tem, da je potrebno zagotoviti nujne prostore za varstveno-delovni center Polž v Mariboru. Podprli bomo tudi tiste amandmaje, ki govorijo o tem, da je treba nekaj več sredstev vložiti v infrastrukturo v šolstvu, bodisi da je to osnovno ali srednje šolstvo, in tudi za dijake in študente sodimo, da je prav, da se nekaj več sredstev nameni za regresiranje prehrane in prevozov. Mi ob tem, ko podpiramo številne amandmaje, obžalujemo, da ni bil poprej možen kakšen kompromis. Mi bi za tiste zneske, ki so v resnici marginalni, 2 milijona tolarjev v našem proračunu se tako rekoč izgubi, kot da bi vlili vodo v pesek, pa nismo bili pripravljeni kaj narediti za to. Zato upamo in vas nagovarjamo, da za nekatere amandmaje, ki so smiselni, ki so argumentirani, ki so opravičljivi, zadostno število poslank in poslancev prispeva svoj "za" in upamo, da bomo potem podpirali proračun, kakršen je bil predlagan, dobili satisfakcijo s tem, da bo obogaten s kakšnim sprejetim amandmajem. Hvala lepa.
Hvala vam, kolega Rezman. Besedo dajem Marii Pozsonec, predstavnici madžarske narodne skupnosti. Izvolite.
Hvala za besedo. Takoj na začetku naj povem, da bom predlog proračuna Republike Slovenije za 2006 podprla, čeprav je ta skromno, vendar kljub vsemu le omogoča preživetje ustanov narodnih skupnosti, kot so šole, vrtci ter kulturne inštitucije. Kljub temu bi želela povedati, da imamo pripombo k načinu, kako se pripravlja predlog proračuna. Sestavljalci proračuna namreč narodni skupnosti ne dajejo možnosti, da bi le-ta povedala, katerim programom daje prednost. Prav tako narodna skupnost nima možnosti, da bi v ustanovah, v katerih je soustanoviteljica, prispevala k zagotovitvi materialnih pogojev. Zato bi želeli, da bi v večji meri upoštevali naše predloge v obliki amandmajev. Od proračuna Republike Slovenije za leto 2006 pričakujemo, da bodo v njem zagotovljena sredstva, ki bodo omogočila pospešeno gradnjo avtoceste od Maribora proti madžarski meji. Zagotovil pa naj bi tudi sredstva za pokritje socialnih transferov, kajti lokalne skupnosti, ki se srečujejo z visoko stopnjo brezposelnosti, same težko zmorejo socialne dajatve. Zato menim, da bi v zvezi s tem morali zagotoviti sredstva v proračunu Republike Slovenije. Proračun bi moral biti razvojno naravnan, da bi ustvaril možnosti za odprtje novih delovnih mest ter za skladnejši regionalni razvoj. Tako bi tudi naša pokrajina imela možnost za razvoj in da ne bi bilo dalje Sibirija Slovenije. Naši ljudje in naša mladina imajo pravico za človeku dostojno življenje. Hvala.
Hvala vam. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Poslanec Bojan Starman, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani! Slovenska demokratska stranka bo seveda predlog proračuna za leto 2006 podprla. Mislimo, da je to dober, optimalen kompromis, možen v tem trenutku in zajema nekatere temeljne usmeritve naše vlade in naših koalicijskih pogodb; se pravi izboljšanje pogojev gospodarjenja. Mislim, da je to ena od ključnih nalog, ki jih moramo doseči, in s tem tudi omogočiti hitrejšo gospodarsko rast in povečanje našega družbenega proizvoda. V tem proračunu smo predvideli nekatere bistvene spremembe, ki na žalost ne dovolj, vendar pa že nakazujejo izboljšave v tej smeri. Predvsem zmanjšanje davka na izplačane plače za 20% bo omogočilo podjetjem dodatna sredstva, ki jih bodo lahko namenila predvsem za razvoj in s tem za odpiranje novih delovnih mest. Ena od pomembnih stvari, ki jih lahko zasledimo v tem proračunu, je tudi, da se zavedamo, da je obseg naše javne porabe prevelik in da ga bo treba postopoma zmanjševati. Številke so res velike, vendar pa je kljub temu trend pravilen. Predlog proračuna predvideva 1.857 milijard tolarjev porabe, kar je 26,36% bruto domačega proizvoda oziroma pol odstotne točke manj, kot se ocenjuje za leto 2005. Tudi primanjkljaj, ki bo nastal na podlagi prihodkov, ki so ocenjeni na 1.756 milijard, v višini 101 milijarde tolarjev, bo 1,41 in bo v okviru vseh kriterijev, ki jih zasledujemo. Naša javna poraba ni samo proračun. Tu bi na hitro omenil, kar vedno omenjam, še ostale tri blagajne. 444 milijard je predvideno za zdravstvo, kar je približno 6,10% bruto domačega proizvoda; 926 milijard je pokojninski zavod oziroma 13,1% bruto domačega proizvoda; 358 milijard je proračun naše tretje blagajne, občinskih blagajn, kar je približno 5,10% proračuna. To vse skupaj nas pripelje do 3.151 milijard planirane porabe oziroma 44,76% bruto domačega proizvoda, kar je tudi manj, kot je predvideno za leto 2005, ko je predvideno 45,56%. Tako mislim, da je ta trend pravi in ga bo treba tudi naprej zasledovati, vendar še bolj pogumno. V 146 amandmajih, ki smo jih obravnavali, so bili predvsem predlogi za povečanje postavk na posameznih proračunskih uporabnikih. Res je, da vsi ne morejo dobiti v vsakem proračunu vsega, vendar pa smo na nek način obravnavali usklajen predlog proračuna med vladnimi proračunskimi uporabniki in prepričani smo, da so se v njem upoštevale vse zakonske obveznosti, ki izhajajo pri izvajanju proračuna, in da bodo tako, kot so načrtovane, tudi realizirane. Ne nazadnje nas v to prepričuje dokaj solidna prihodkovna in odhodkovna stran ter nemoten potek realizacije proračuna v letu 2005. In ker smo že obravnavali v tem sestavu tudi predlog rebalansa, ogromno kritik, ogromno amandmajev je bilo in je zgledalo, da se bo svet podrl, če bomo podprli predlog rebalansa, kot ga je nam predložila vlada. Sedaj se kaže, da so bile ocene v rebalansu, v predlogu rebalansa dokaj točne in je letos mogoče eno redkih let, ko se normalno financirajo vse potrebe do konca, do konca leta, ne tako kot ponavadi, da se je proti koncu leta praktično ustavilo vse investicije in se zagotavljalo denar za tiste zakonske naloge oziroma plače in prerazporejalo. In tako smo vedno govorili o razvojni naravnanosti proračuna, kljub temu pa so bile na koncu same realizacije bistveno nižje, kot smo jih načrtovali. Če pogledamo še to poglavje Razvojna naravnost, je mogoče en del tega zajeto v investicijah in v investicijskih transferjih. Ta proračun predlaga oziroma načrtuje 106 milijonov milijard tolarjev investicijskih odhodkov. To je nekaj več kot, kar 36% več kot se ocenjuje realizacija za leto 2005, vendar se še vedno ocenjuje. Leta 2004 je bila ta realizacija 49 milijard tolarjev, to se pravi, skok na tej postavki je kar precej velik. Če omenim še investicijske transferje. Tukaj smo planirali sicer nekaj manj, kot ocenjujemo realizacijo v tem letu 2005 - 89 milijard tolarjev je predvidenih, kar je pa še vedno precej več kot 67 milijard pa pol, kot jih je bilo odrealiziranih v letu 2004. Upam, da se bodo v tem letu ti načrti do konca odrealizirali in da se bodo sredstva za namene investicij tudi ustrezno porabila in poskrbela tudi za nadaljnji razvoj po posameznih dejavnostih. Omenil bi še sredstva Evropske unije, katerih črpanje je dejansko zelo težko, narejenih je bilo kar precej korakov, da bi se to črpanje izboljšalo in da bi se rezultat prihodkovni - razlika med prihodki in odhodki bila dejansko odrealizirana taka, kot je bila planirana v proračunu. V letu 2005 vemo, da smo v rebalansu zapisali, da bomo realizirali 113 milijard tolarjev prihodkov in 75 oziroma 73 milijard odhodkov na tem evropskem delu. Za leto 2006 pa se načrtuje 106 oziroma 107 milijard tolarjev prihodkov in 75 milijard tolarjev vplačil v evropsko blagajno. Upam, da se bodo vse ostale stvari pripravile do take faze, da se bo ta razlika oziroma da se bo ta plus, ki ga imamo po sedaj veljavnih predpisih oziroma proračunih Evropske unije, tudi odrealiziral in izkoristil, ker vpliva na našo investicijsko dejavnost. Imeli smo veliko, mogoče bi marsikakšen amandma lahko podprli, vendar je zadeva taka, da smo izhajali, da ne bi porušili ravnovesja oziroma v letošnjem letu se nam ne izkazuje situacija, da bi na postavkah, v katerih smo z rebalansom hoteli z amandmaji povečati sredstva, da bi kjerkoli prihajalo do problemov oziroma primanjkljaja sredstev. Nekje, vsaj jaz osebno sem tudi nekje smatral, da so postavke, ki so jih ministrstva začrtala, dovolj velike in bi s prevelikimi prerazporeditvami poslabšali kvaliteto proračuna, imeli bi proračunske porabnike, ki bi imeli preveč denarja in ga ne bi mogli porabiti oziroma bi bili zopet na drugi strani lahko priče neizvajanju oziroma neplačevanju določenih zakonskih obveznosti, ki jih ima vlada. Zato bomo poslanci Slovenske demokratske stranke ta predlog podprli. Na odboru sta bila sprejeta tudi dva amandmaja, kot sem povedal. Nadaljnja razprava bo pa še pokazala [[...]]Tako predlagamo tudi državnemu zboru, da ta proračun potrdi. Povedal bi še, da so razprave in procedura sprejemanja proračuna na podlagi zakona o javnih financah in sam proceduralni postopek, ki je zahtevan - se mi zdi, da bo treba nekoliko korigirati. Zavedati se moramo, da je sosledje postopkov, kot so predvideni po poslovniku, tako, da smo tako rekoč imeli nemogoče situacije. Amandmaji so se vlagali do sobote zvečer, v nedeljo so strokovne službe pripravljale kompleten pregled, v ponedeljek pa je bila seja, ki je morala biti zaključena oziroma so morala biti mnenja do proračunov oddana istega dne do polnoči, sicer danes teh predlogov proračunov ne bi mogli obravnavati. Mogoče bi bilo treba, z namenom, da bi lahko opravili še bolj kvalitetne obravnave in prišli do dobrih predlogov ter dodatnih sprememb, kaj spremeniti. Poslanci Slovenske demokratske stranke bomo seveda proračun podprli. Hvala lepa.
Hvala vam. Prehajamo na stališče poslanskega kluba [[...]]Izvolite, prosim, kolega Bevk.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Na začetku te točke dnevnega reda sem imel proceduralno vprašanje in v tem času so mi iz vodstva državnega zbora poslali odgovor oziroma dopis, ki ga je na državni zbor poslala odgovorna urednica informativnega programa televizije, v katerem pravi: "V skladu z dogovorom med RTV Slovenija in državnim zborom bo TV Slovenija danes na drugem programu neposredno prenašala izredno sejo državnega zbora o proračunu, predstavitev predstavnika vlade in stališča predstavnikov vseh sedmih poslanskih skupin. Ker pa je prišlo do spremembe dnevnega reda, bomo dogovorjeni del razprave o proračunu v celoti predvajali v posnetku ob 21.15 na drugem programu TV Slovenija." Zato me zanima, kdo se je v imenu Državnega zbora Republike Slovenije pogovarjal z RTV Slovenija glede prenosa današnje seje ob obravnavi državnega proračuna za leto 2006. Kajti, dogovorjeno je bilo, kot ste videli iz tega citata, da bo televizija prenašala samo prvi del te točke dnevnega reda, kamere pa se bodo ugasnile takoj, ko bomo začeli obravnavo 250 opozicijskih amandmajev na proračun za leto 2006 in 2007. Mislim, da bi bilo prav, da bi se tudi gledalke in gledalci na svoje lastne oči prepričali, kako se bo koalicija opredelila do teh 250 amandmajev, in glede na razpravo na matičnem delovnem telesu jih bo neusmiljeno zavrnila. Mislim tudi, da ta dogovor med vodstvom državnega zbora in RTV Slovenija ni v skladu z zakonom o RTV Slovenija, ki govori o tretjem parlamentarnem kanalu, in tudi o tem, da se bodo seje državnega zbora prenašale celovito od začetka do konca. Mislim, da je s to odločitvijo vodstva državnega zbora prikrajšana predvsem opozicija, saj državljanke in državljani ne bodo mogli neposredno spremljati diskusijo okrog 250 opozicijskih amandmajev. Prosim, da mi odgovorite na to proceduralno vprašanje. Hvala lepa.
Moj odgovor bo tak, kakršnega verjetno pričakujete. Jaz vam na to vaše proceduralno ali pa kakorkoli drugačne zastavljeno vprašanje ne bom odgovoril in ne bom tudi več dopuščal tovrstnih prekinitev razprave o javnih financah. Kakor sem na začetku povedal, ocenjujem, da je razprava o javnih financah veliko pomembnejša kot vprašanje televizijskega prenosa. Zato bomo sedaj nadaljevali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Besedo dajem mag. Milanu M. Cviklu, da predstavi stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Izvolite.
Gospod predsedujoči, poslanke in poslanci, odsotni predsednik vlade, gospod minister za finance in pa ministri, gospa državna sekretarka in gospodje državni sekretarji in pa drugi gostje! Dovolite, da v imenu poslanskega kluba Liberalne demokracije najprej povem, da predlogov proračunov in dopolnjenih predlogov proračuna za leti 2006 in 2007 ne bomo podprli; in to ne zato, ker odražajo napačno politiko vlade Republike Slovenije. Potem, ko je vlada s koalicijsko pogodbo predvsem se odločila, da bo na veliko delila, predvsem svojim in najbogatejšim, in ko smo v državnem zboru sprejeli slab rebalans, proračuna za leto 2005, rebalans ki je predvsem razdelil dodatne prihodke, imamo sedaj zadnjo fazo obravnave predlogov državnih proračunov za leti 2006 in 2007, ki so veliko razočaranje. Po vsebini so namreč v popolnem nasprotju s stališči, ki sta jih gospod minister za finance, Andrej Bajuk, in pa gospod predsednik Janez Janša, vsaj ko sta bila opozicijska poslanca, zagovarjala v tej dvorani. Vendar gre za prva proračuna sedanje vlade, zato odražata vladni pristop k ekonomski, socialni in razvojni politiki Slovenije, zato dovolite nekaj pogledov. Ti proračunu, rebalans 2005, predloga 2006 in 2007, imajo tri vrste problemov. Prva vrsta problemov je, da se bo zaradi teh proračunov in sprejetih aktov zelo povečala zadolženost države, ker se v proračune ni uvrstilo pokrivanje vseh zakonskih obveznosti, ampak se krepi izvenproračunsko financiranje vrste aktivnosti države. Kot bomo v nadaljevanju predstavili - in veliko časa bo še danes - za od 553 do 708,6 milijard dodatnih možnosti zadolževanja. Drugič. S temi proračuni sprejeti davčni zakoni povečujejo razslojenost slovenske družbe, hkrati pa se v proračunih ne zagotavlja ustreznih sredstev za socialne transfere, niti ne za aktivno politiko zaposlovanja, kar bi preprečilo negativne učinke, ki so v Sloveniji vse vidni zaradi slabšanja konkurenčnosti slovenskega gospodarstva potem, ko prevzemamo pogoje za vstop v evro. In tretja vrsta problemov je v tem, da je vlada omejena sredstva slabo razdelila, saj je največji del dodatnih sredstev namenila za delo represivnih organov, premalo se daje za razvoj. Sicer se je nekoliko povečalo investicije na državnih cestah, a to le na račun zadolževanja za gradnjo avtocest in obnovo železnic. Proračuni imajo sicer nekaj postavk, ki imajo velike indekse, vendar je to pretežno vezano na evropska sredstva in teh sredstev v letih 2006 in 2007 ne bo. Prva vrsta problemov je zadolževanje Slovenije in povečevanje javnofinančnega primanjkljaja. Predlagana proračuna to omogočata in zato povečujeta obremenjevanje davkoplačevalcev. Zadolževanje se povečuje na dva načina. Prvič, predlagan je bil najprej v rebalansu, potem v predlogih 2006 in 2007 zmanjšan obseg sredstev za financiranje izgradenj avtocest. In namesto običajnih 36 milijard transferov iz državnega proračuna v Dars imamo sedaj tega vsega skupaj nekaj milijard. Gospod minister Božič je na pristojnem delovnem telesu, ko smo obravnavali analizo tega, povedal, da se bo moral Dars samo na začetku leta 2006 zaradi tega zadolžiti za dodatno milijardo evrov ali 240 milijard tolarjev. Ker ima Dars potrebo po dodatnem zadolževanju, milijardo evrov dodatnega zadolževanja gospodje, prvič v zgodovini v Republike Slovenije, ker se bo moral dodatno zadolžiti, bo moral zaradi tega v času dospetja kreditov plačati dodatnih 75 milijard več obresti, kot bi jih, če bi bilo financiranje iz proračuna normalno. Drugič. Zelo se povečuje možnost zadolževanja slovenskih občin. In namesto da bi s proračunom s spremembo virov občin občinam dodali vire, smo občine napotili na finančni trg. Poznane analize so, da se bodo najprej za povečanje možnosti zadolževanja občin z dvigom normalnega dolga z 10 na 20% prihodkov to povečalo za 33 milijard. Ker pa se občine lahko za sofinanciranje evropskih projektov zadolžijo za dodatne 3% prihodkov, in sicer 3% znašajo anuitete najetih virov, je odvisnosti od dolžine virov lahko dodatno zadolževanje do 300 milijard. Občine bodo nedvomno pred naslednjimi lokalnimi volitvami ene največjih povpraševalcev po virih v Sloveniji. Ko to počnete, pa državnega proračuna za 2006 in 2007 ne morete zapreti brez že napovedanih davčnih sprememb. Za leto 2007 se bo moral povečati davek na dodano vrednost in to pomeni, da se bo ta povečal v času, ko bomo prevzeli evro, kar bo pomembno znižalo dodatni življenjski standard in hkrati bomo seveda imeli dvig DDV, kar bo nedvomno zmanjšalo davčno konkurenčnost Slovenije. Pri tem je še posebej zaskrbljujoče to, da se pravzaprav ne ve natančno, kako se bo to naredilo, ker seveda gospod minister za finance govori o dvigu DDV, potem pa ga gospod Janša takoj negira. Ker pa smo pred nekaj tedni v državnem zboru sprejeli v zakon od davka od dohodka dodatne davčne olajšave, ki so pravzaprav enake, kot so bile vsebinske v letu 2004, je ocena prihodkov iz naslova davka od dohodka pravnih oseb napihnjena, in sicer najmanj za okoli 40 milijard na letni ravni. To dvoje skupaj pomeni, da vlada dodatno mimo proračunov ustvarja javnofinančni primanjkljaj vsaj v višini 110 milijard tolarjev. Torej, zadolževanje in nepokrivanje zakonskih obveznosti z odhodki je prva značilnost tega proračuna. Druga je seveda, da so davčni zakoni, tudi eden od teh, ki smo ga danes potrdili, odražajo različen pristop te vladne davčne politike do različnih socialnih skupin. Na eni strani se namreč preko davčnih sprememb uveljavljajo dodatne davčne olajšave za najbogatejše, pa naj bo to s spremembo obdavčitve kapitalskih dobičkov in tudi iz naslova denacionalizacije, na drugi se je želelo uvesti te indeksacije socialnih transferov, pa samo zaradi seveda SLS-a in DeSUS-a to ni bilo izvedljivo. Vendar poglejmo, kako je potem vlada zaprla to luknjo, ki jo je povzročilo nasprotovanje SLS-a in DeSUS-a pri nemožnostih uveljavitve deindeksacije socialnih transferjev. Luknje je bilo za 7 milijard, dve milijarde se je povečal transfer na ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve, za 3 milijarde se bo pa moral povečati transfer iz KAD-a s prodajo premoženja v pokojninsko blagajno in za 2 milijardi manj bo investicij v zdravstvene objekte v programu Zavoda za zdravstveno zavarovanje. Torej, imamo vlado, ki na eni strani daje najbogatejšim davčne olajšave, na drugi strani pa jemlje tistim, ki so najbolj socialno ogroženi, ker v proračunu ne zagotavlja zadostnih sredstev za socialne transfere in aktivno politiko zaposlovanja. Na vse to pa vlada v letu 2007 in 2008 dodatno obdavčuje obresti, ker je ukinila davčni prag od obresti. Tretja skupina problemov je na nek način povezana z vsebinskimi pomisleki o strukturi odhodkov državnega proračuna. Pri tem ne morem mimo tega, da najprej ne spregovorim nekaj o problemu zmanjšanja učinkovitosti črpanja evropskih sredstev. Sedaj je znano, da tako v letu 2004 kot v letu 2005 ne bomo mogli počrpati za leto 2005 napovedanih 107 in toliko milijard tolarjev. Vendar proračun za leto 2006 in 2007 predvidevata dodatnih 101 in potem 97 milijard prihodkov iz naslova evropskih sredstev, in to samo pomeni, da se je fiktivno za vrsto odhodkov, predvsem na področju okolja, regionalne politike in tako dalje, tudi gospodarstva, sicer namenilo neka evropska sredstva, vendar le-tega ne bo v letu 2006 in 2007. To se bo, če se bo, uresničilo kasneje, v letu 2007, 2008, 2009. Zato pravimo, da je v tem delu proračun nerealen in je pravzaprav minister za finance popeljal za nos ostale ministre, ker jim je obljubljal nekaj, česar v letu 2006 in 2007 ne bodo videli. Ko sumiramo te številke in jih pogledamo na globalni ravni, potem vidimo, da v letu 2006 ne bomo imeli proračunskega primanjkljaja v višini 101 milijarde ali 1,4%, ampak bomo za leto 2006 zaradi izpada prihodkov na podlagi novih olajšav v sprejetem zakonu o davku od dohodka pravnih oseb v višini 40 milijard, zaradi zadolževanja Darsa, zaradi dodatnega zadolževanja občin in zaradi nadaljevanja s strani gospoda ministra za finance v času, ko je bil opozicijski poslanec, kritiziranega financiranja potreb temeljnih razvojnih programov Slovenske vojske, zaradi lukenj, ki se ustvarjajo v Sodu in Kadu tudi zaradi posla Mercatorja, imeli pritisk na povečanje javnofinančnega primanjkljaja prek 3-odstotne točke. V letu 2007 se zgodba ponovi, edina razlika je, da se doda še vsaj nujno dvigovanje davka na dodano vrednost za 1-odstotno točko pri višji stopnji ali 0,5 pri nižji stopnji. Seveda je mogoče, kot pravijo nekateri, iti tudi v drugačne zgodbe, zgodbe enotne davčne stopnje. Vendar pri enotni davčni stopnji ne samo, da bo prišlo do izpada prihodkov v višini približno 40 milijard, ker bodo najbogatejši razbremenjeni, ampak med odhodki državnega proračuna ni dovolj sredstev za socialne transferje, če se želi uveljaviti to, kar pravi DeSUS, to, kar pravijo sindikati, to, kar pravijo ljudje na demonstracijah, da je seveda treba zagotoviti socialne transferje, če bi se res uvedla enotna davčna stopnja. Zato imamo tudi v letu 2007 ne glede na to, katero vrsto davčne reforme si bodo izmislili reformisti, resen problem povečevanja javnofinančnega primanjkljaja prek 3% BDP. Vendar je razprava o tem na matičnem delovnem telesu, ko smo prvič obravnavali predlog proračuna, šla v prazno. Mi smo pripravili skupaj prek 250 amandmajev v višini nekaj deset milijard, s katerimi smo skušali popraviti glavne anomalije v strukturi državnega proračuna, skušali okrepiti pomembne razvojne prioritete, podpore tehnološkega razvoja, programov v podporo znanosti, čemur je sicer namenjenih nekaj sredstev v državnem proračunu, vendar se hkrati dvakrat več sredstev namenja za obrambo in notranje zadeve. Predlagali smo dodatne amandmaje za povečanje konkurenčnosti slovenske industrije, ker je gospodarski sektor v prirastu eden bolj siromašnih. Predlagali smo povečanje denarja za izgradnjo avtocest, državnih cest, vendar nam tega niste podprli. Res je, da se v državnem proračunu povečujejo kmetijske subvencije, vendar le zaradi prejšnje zaveze o povečanju domačih subvencij z ravni 90 na raven 95%, ne daje pa se dovolj denarja za razvoj podeželja oziroma daje se denar v obliki obljub, ki ne bodo realizirane v letu 2006 ne v letu 2007, ampak veliko kasneje. Kot sem nedavno rekel, nič ne pomaga govoriti o regionalni politiki, če se ljudem v Osilnici ne zagotovi s podporo amandmaja, ki smo ga predlagali, še izgradnjo zadnjega odseka ceste, ki bi ta del Slovenije povezala s centrom. Nič ne pomaga pisati zakone, enotne programske dokumente, če ni mogoče podpreti takšnega amandmaja. Nič ne pomaga, da naša potujoča vlada potuje po zgornji Mežiški dolini in razlaga o tretji razvojni osi, če poslanci vladajoče koalicije niste sposobni podpreti amandmaja, s katerimi bi se začeli za ljudi, ki mogoče ne bodo dočakali tretje razvojne osi, reševati probleme povezane z odpravljanjem posledic odkopa svinca in cinka v tej dolini. Zato pravimo, da sta predlagana državna proračuna za leti 2006 in 2007 zelo problematična. Slaba sta v delu, kjer omogočata dodatno zadolževanje in povečujeta obremenjevanje posameznih skupin davkoplačevalcev. Predstavljata korak nazaj glede davčnih sprememb, ker uvajata socialno razslojevanje in sta nerealna v delu, kjer se govori o črpanju evropskih sredstev. Ker se hkrati na strani davkov ustvarja resna zmeda, v letu 2006 bo nek drug davčni sistem, v letu 2007 glede na imenovanje novega državnega sekretarja očitno nek tretji, bomo predvsem v izvajanju proračunov za leto 2006 in 2007 videli neko varianto politike deli in vladaj. Politike, ki je ključno definirala najprej koalicijsko pogodbo, potem pa preko uresničevanja koalicijske pogodbe vsebinsko razgrajuje družbo soglasja v Sloveniji in jo po svoje tudi amerikanizira. Da bi te napake državnega proračuna za leti 2006 in 2007 skušali popraviti, se je v vseh letih in tudi letos je bilo tako, pripravila vrsta amandmajev. Predpostavlja se, da 90 poslancev in poslank iz celotne Slovenije vedo nekaj več o problemih posameznih regij, kot to vedo ministri, ministrica, državni sekretarji. Zato se je predlagalo 250 amandmajev. Običajno, da ne bi komu to bilo kaj posebej čudnega, je bilo takšnih amandmajev 400 na letni ravni, sedaj jih je bilo 250 za dve leti, vendar, in s tem bi rad sklenil svoje razmišljanje, je pri letošnjem proračunu ena posebna značilnost sprejemanja tega državnega proračuna. V vseh preteklih letih smo imeli amandmaje poslancev in poslank državnega zbora, letos pa imamo samo amandmaje poslank in poslancev opozicije. Edini amandma, ki ga je predlagala vladajoča koalicija, je bil seveda sprejet, je amandma, da se kar 300 milijonov tolarjev nameni za delo nove vladne službe, ki bo spremljala reforme, ki še niso pripravljene. In od kod se jemlje? Ne jemlje se iz prihrankov na ministrstvu za finance, službi vlade za regionalno politiko in lokalno samoupravo ali na službah, katerih delo bo ta minister delal. Ne, jemlje se iz odškodnin po sodnih sklepih. Vse druge amandmaje ste zavrnili, sami pa niste pripravili niti enega amandmaja. In prvič v zgodovini Slovenije so se amandmaji in se je razprava o državnem proračunu pravzaprav ne vodila v tej dvorani, ampak na Gregorčičevi, kjer so vas neki večer seznanili in rekli: "To je proračun za leto 2006, leto 2007." Vas, poslanci vladajoče koalicije, pa spreminjajo v glasovalni stroj, ki mora danes zavrniti dobre amandmaje. To obžalujemo in ne bomo podprli proračuna. Hvala.
Hvala. Mi nadaljujemo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Na vrsti je stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Poslanec Feri Horvat, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane predstavnice in predstavniki vlade, spoštovane kolegice in kolegi! Proračuna za leto 2006 in 2007 sta sicer po sistemu dveletnih proračunov neke vrste dvojčka. Imata nekaj skupnega, imata pa tudi razlike. Skupno jim je to, da sta to proračuna za izjemno pomembni osrednji leti tega mandata, kajti letošnje leto je mimo, zadnje leto bo pa predvolilno leto. Ta dva proračuna sta ne le največja preizkušnja za sedanjo vlado in njeno koalicijo, ampak posledično tudi preizkušnja za državo Slovenijo. Zato je odgovornost vladajoče koalicije in moral bi biti tudi interes, da tudi opoziciji omogoči tvorno sodelovanje v pripravi in sprejemanju proračuna. Dosedanje ravnanje vlade in koalicije žal ni bilo takšno in sprašujem se, ali se zavedate, kakšno odgovornost prevzemate s takšnim ravnanjem. Med tema proračunoma je tudi pomembna razlika. Proračun za leto 2006 je zadnji proračun v tolarjih, pomeni slovo od sedanje, sicer mlade in uspešne nacionalne valute - to je sicer dobro in pomembno, ko prehajamo na evro in bo proračun za leto 2007 pripravljen v skupni valuti Evropske unije, seveda pa to ne pomeni samo valutno tehnične in simbolične spremembe, ampak pomeni tudi veliko razliko glede na dejstvo, da bo leto 2007 prvo leto nove finančne perspektive, ki je polna negotovosti in neznank. Resnici na ljubo vseh podrobnosti v tem trenutku ni možno predvideti niti nanje vplivati. Pomembno pa je te negotovosti in žal vse prej kot optimistične ocene in napoved čim bolj upoštevati v predlogih obeh proračunov, še posebej pri proračunu za leto 2007. Poleg dosedanjih ocen in pogajanj o novi finančni perspektivi nas v to z vso kruto realnostjo sili tudi zadnji, najnovejši britanski predlog, in še vprašanje je, če bo ta sprejet. Ne glede na različne poglede koalicije in opozicije, kar je legitimno, bi bilo v tej negotovi situaciji nujno boljše sodelovanje zaradi pomena teh dveh proračunov. Za opozicijo, se pravi tudi za Socialno demokracijo, bi bilo sicer po liniji manjšega odpora in za nabiranje [[...]]
Kolega Horvat, dovolite, prosim. Gospod Presečni, vodja poslanske skupine, jaz sem danes drugi podpredsednik, ki vas prosi, da umirite svoje poslance. Na vas sem dolžan nasloviti to prošnjo. Kolega Franc Kangler, kadarkoli pridite noter se samo vas sliši. Prosim, če se umirite in dovolite, da pove predstavnik poslanske skupine svoje stališče. Nadaljujete, prosim.
Hvala lepa. Torej za nas bi lahko bilo po liniji manjšega odpora enostavneje nabirati politične točke in pustiti stvari, da gredo, kakor gredo. To bi bilo morda strankarsko legitimno, a ne bi bilo odgovorno do državljank in državljanov. Po drugi strani ima vlada in njena koalicija v državnem zboru zadostno večino, da sprejme karkoli in kot buldožer povozi opozicijo. To se je v zadnjih dneh v dosedanji obravnavi obeh predlogov proračuna tudi dogajalo. Če bo ravnanje koalicije tudi naprej enako, bo morala sama prevzeti odgovornost za posledice in seveda v tem primeru tudi ne bomo mogli podpreti teh dveh proračunov. Dovolite mi nekaj splošnih pripomb glede na samo nastajanje proračuna in njegovo obravnavo. Prvič, dopolnjeni predlog proračuna je po naši oceni - z bolj kozmetičnimi kot vsebinskimi popravki - v nasprotju z našimi pričakovanji, slabši od prvotnega predloga. Drugič, vlada ne upošteva dovolj usmeritev temeljnih strateških dokumentov te države, celo tistih, ki jih je sama sprejela, kot je strategija razvoja Slovenije, nacionalni program reforma za lizbonsko strategijo in končno lastnih koalicijskih zavez in obljub. Vlada ne upošteva dovolj prioritet programa evropske komisije za letošnje leto, zlasti za dosedanje lizbonskih ciljev, povečanje stopnje zaposlenosti, večja vlaganja v tehnološki razvoj in inovacije, izboljšanje poslovnega okolja, večja sredstva za izobraževanje in tako dalje. V objektivno neugodnih razmerah za pripravo proračunov je nerazumljivo, da je vlada pri pripravi proračuna zanemarila socialno partnerstvo - in to prvič po dolgih letih, govorim o pripravi proračuna - čeprav je dialog in dogovor s socialnimi partnerji praviloma naporen, je pogoj za uspešno premagovanje ovir, zlasti v težkih razmerah, in za doseganje ciljev. Bilo bi po mojem mnenju koristno upoštevati izkušnje skandinavskih držav, ki dosegajo najboljše gospodarske rezultate, socialno stabilnost in trajnostni razvoj. To so države konsenza. V tej zvezi bi si tudi v okviru razprave o programu reform morali aktivneje prizadevati za soglasje vodilnih političnih strank in socialnih partnerjev v tej državi. Čeprav je tak dialog običajno naporen, je dokazano prav v najtežjih razmerah na koncu najbolj učinkovit. Težave v razširjeni Evropski uniji ob nepotrditvi ustavne pogodbe, negotovem ter za Evropsko unijo in Slovenijo verjetno neugodnim izidom pogajanj o novi finančni perspektivi dramatično opozarjajo, da pri ključnih strateških prioritetah in nacionalnih interesih moramo računati predvsem na lastna sredstva in lastne vire, zlasti človeške. In to je predmet tega proračuna. Od tega je končno tudi odvisno, v kolikšni meri bomo uspeli pritegniti in koristiti razpoložljive vire Evropske unije. Nerazumljiva in neodgovorna je bila odsotnost predstavnikov vlade oziroma ministrstev, naj poudarim, z izjemo ministra za finance ter njegovih sodelavk in sodelavcev na dvodnevni seji matičnega delovnega telesa, ki je obravnavalo proračunski paket. Dovolite mi še nekaj konkretnih pripomb k sami vsebini proračuna, čemur sledi tudi večina amandmajev, ki jih je vložila naša poslanska skupina. Na področju gospodarstva so v predlogu še vedno premajhna sredstva za spodbujanje rasti, konkurenčnosti, za hitrejši razvoj podjetništva in pospešeno prestrukturiranje gospodarstva. Glede na previsoko energetsko odvisnost in uvozno odvisnost bi morali še bolj pospešiti ukrepe za racionalno rabo in proizvodnjo obnovljivih virov energije, vključno s tako imenovanimi alternativnimi, okolju prijaznimi viri energije. V pravkar sprejeti resoluciji o nacionalnem programu varstva potrošnikov so predvidena sredstva v proračunu premajhna za uresničevanje te strategije. Nesprejemljivo in nerazumljivo je zanemarjanje ukrepov in premalo sredstev za aktivno politiko zaposlovanja. Alarmanten je najnovejši podatek, da je po daljšem času zmanjševanja brezposelnosti v Sloveniji le-ta po zadnjih podatkih, primerjano oktober tega leta z oktobrom prejšnjega leta, povečanje brezposelnosti za 1,8%. Velik problem predstavljajo še posebej manj razvita območja, kjer je brezposelnost dosti večja in naprej propadajo delovna mesta ter posamezne kategorije, kot so mladi, ženske in drugi trajno brezposelni. Zagotavljanje novih kakovostnih delovnih mest je ena od prioritet naše strategije in lizbonske strategije ter pogoj za uveljavljanje prožnosti trga delovne sile. Ni mogoče zagotoviti ali govoriti o prožnosti trga delovne sile, če se ne zagotavlja več in potrebna delovna mesta, da se potem lahko tudi odpušča. Če nekdo razume pod tem samo odpuščanje, potem je to gotovo napaka. Nezadostna so sredstva za tehnološki razvoj in inovacije. Podatki Umarja kažejo, da pri izdatkih za ta namen močno zastajamo za povprečjem Evropske unije, da ne govorimo o še večjem zastajanju za gospodarsko najuspešnejšimi državami. Večja vlaganja v ta namen so predpogoj za večjo konkurenčnost, večjo dodano vrednost in tako dalje. Nedavno sprejete davčne olajšave so dobrodošle, vendar niso zadostne. Povečanje sredstev za ta namen zahteva tudi očitno neuresničitev velikih napovedi o povečanju sredstev za raziskave in razvoj v evropskem proračunu. Na področju regionalnega razvoja kljub velikim besedam in naporom in obljubam, sprejemanim ukrepom in zakonov ni vidnih rezultatov politike skladnejšega regionalnega razvoja. Ponekod se razlike in centralizacija celo povečuje. Predlog proračuna predvideva večja sredstva za lokalne skupnosti, kar je dobro zlasti za infrastrukturo, vendar to ni dovolj. Potrebna so večja sredstva za razvoj podjetništva, turizma in razvoj podeželja z dopolnilnimi dejavnostmi. Poleg že kronično slabega koriščenja sredstev Evropske unije tudi najnovejši predlog nove finančne perspektive ne obeta veliko dobrega. Samo večje število občin ter dodatnih sredstev za razvoj, brez dodatnih sredstev za razvoj, ne bo zagotovilo skladnega razvoja. Dopolnjeni predlog proračuna zmanjšuje že tako majhna sredstva za državne ceste. Večja vlaganja in pospešena gradnja prometne infrastrukture, avtocest, državnih cest, železnice in letališke infrastrukture je predpogoj za hitrejše in skladnejši razvoj, za boljšo povezanost znotraj države in za dobro povezanost z Evropo in svetom. Geoprometni položaj Slovenije je velika strateška prednost in priložnost, ki bi jo morali čim prej izkoristiti in se vključiti v evropsko transportno omrežje. Podatki Umarja kažejo zelo velik vpliv izvoza na rast bruto domačega proizvoda, zato bi morali tudi s pomočjo proračuna zagotoviti bolj ofenzivno trženje za povečanje izvoza blaga, storitev, turizma in pritegnitev neposrednih tujih investicij. Poleg večjih sredstev bi morali izboljšati organiziranost in aktivnost znotraj vlade, okrepiti sodelovanje z gospodarstvom, zbornicami in drugimi organizacijami. V ta namen je potrebno še večje angažiranje diplomatsko konzularnih predstavništev in druge predstavniške mreže v tujini. Za širitev gospodarskega sodelovanja bo potrebno bolj kot doslej koristiti mednarodno razvojno sodelovanje, zakone, pravkar v proceduri v tem parlamentu. In končno, pogoj za večjo konkurenčnost gospodarstva je tudi učinkovita in konkurenčna država, zlasti državna uprava. Dosedanje ukrepe vlade in predlog proračuna tega ne zagotavljajo, samo če upoštevamo število zaposlenih v upravi in odhodke za klasično državo. Pomemben pogoj za zagotovitev učinkovite uprave in za zmanjšanje stroškov je dosledno uveljavljanje kriterija strokovnosti in dejanske usposobljenosti namesto sedaj prevladujočega ali prepogosto uporabljenega kriterija strankarske pripadnosti. Enako ali celo še bolj to velja za gospodarske družbe, v katerih je lastnik ali solastnik država oziroma državni skladi. Hvala za pozornost.
Hvala vam. Prehajamo na zadnjo predstavitev stališča poslanske skupine, in sicer poslanske skupine Nove Slovenije. Poslanec Ciril Testen, izvolite.
Gospod predsedujoči! Spoštovani ministri s sodelavci, poslanke in poslanci! Predstavil bom stališče poslanske skupine Nove Slovenije - krščansko ljudske stranke do predloga proračuna za leto 2006. Proračun za leto 2006 sprejemamo v času, ko je slovensko gospodarstvo slabo konkurenčno in so po mnenju vlade, večine poslancev državnega zbora in tudi v skoraj vseh gospodarstvenikov reforme nujne. Šibka konkurenčnost je prišla še posebej do izraza po vstopu Slovenije v Evropsko unijo, ko smo kar naenkrat ugotovili, da se težko kosamo z evropsko kaj šele s svetovno konkurenco zaradi slabe tehnološke opreme in posledično zaradi nizke produktivnosti. Na področju kmetijstva in živilsko predelovalne industrije nas še naprej tepe razdrobljenost in zaradi tega tudi visoki vhodni stroški za živilsko predelovalno industrijo. Naš velik problem je tudi velika obremenjenost plač visoko kvalificirane delovne sile, kar ima za posledico po eni strani visoke stroške dela in nizko stopnjo zaposlenosti visoko kvalificiranega kadra, po drugi strani pa se prav to po našem mnenju v veliki meri tudi odraža na produktivnosti. Izhodišče za pripravo proračuna za leto 2006 je v prvi vrsti strategija razvoja Slovenije, paket davčnih in drugih reform, ki so delno že povzete v že sprejeti davčni zakonodaji. Za korenitejšo spremembo pa bo potrebno v naslednjih proračunih na osnovi ponujenega programa reform zagotoviti širšo družbeno podporo in postopno uvajanje skozi spreminjanje zakonodaje. Ne nazadnje je za pripravo proračuna za leto 2006 pomembna tudi koalicijska pogodba in zasledovanje tistih ciljev, ki smo si jih kot koalicijski partnerji dogovorili. Velik in pomemben cilj, ki si ga je ta koalicija zastavila, je izpolnitev maastrichtskih kriterijev in prevzem evra kot zakonitega plačilnega sredstva 1.1.2007. Menimo, da nam tu dobro kaže in da bomo ta cilj tudi dosegli, če v letu 2006 ne pride do večjih gospodarskih težav na širšem prostoru. Druga tudi pomembna stvar je schengenska južna meja, ki je za funkcioniranje gospodarstva in tudi sicer pretok blaga in storitev zelo pomembna. Upamo, da bomo tudi ta cilj dosegli že v letu 2007. Poleg zgoraj naštetega vlada in koalicija zasledujeta še nekaj zelo pomembnih ciljev, in sicer doseči vsaj 4% gospodarsko rast, delež proračuna v bruto domačem proizvodu naj bi se znižal iz 26,6 na 26,3, proračunski primanjkljaj naj bi ne presegel 1,4% bruto družbenega proizvoda, inflacija naj bi bila manjša od 2,5%. Po dopolnjenem predlogu proračuna znaša prihodkovni del proračuna za leto 2006 tisoč 756 milijard in še nekaj, kar je v primerjavi z letom 2005 za 81 milijard več ali plus 4,86%. Na prihodkovni strani proračuna pomembno vpliva na manjše prihodke 20% znižanje davka na izplačane plače, ki bo imelo neto učinek minus 18 milijard. Likvidnostni vpliv pa bo sigurno imel tudi nov način obračuna davka na dodano vrednost na plačano realizacijo. Zelo velik in pomemben prihodek državnega proračuna so tudi sredstva iz Evropske unije, ki jih bo v letu 2006 za 107 milijard in pol. Kako učinkovito bomo ta sredstva črpali, je predvsem odvisno od naše sposobnosti in programov, ki smo jih za črpanje teh sredstev pripravili. Seveda pa je zelo pomembno, kako učinkovito bomo proračunska sredstva porabili in katerim programom bo vlada in koalicija v letu 2006 dajala prednost. Izpostavili bomo samo nekatera, po našem mnenju zelo pomembna, področja. V koaliciji se zavedamo, da je pomembno vlaganje v znanost in tehnološki razvoj. Preko ministrstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, gospodarstvo in obrambo smo v proračunu za leto 2006 bistveno povečali sredstva za te namene, in sicer na 54,4 milijarde ali za 21,5%, kar je po našem mnenju zelo veliko. Zavedamo pa se, da je znanje za slovensko gospodarstvo ključnega pomena in da bo v bodoče za znanje potrebno vlagati še veliko več. Pomembna sprememba, ki se je na tem področju zgodila, so napori ministrstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, da se znanost in gospodarstvo bolj povežeta, kar v Novi Sloveniji v celoti podpiramo. Kljub nekaterim kritikam, da je še vedno premalo sredstev za lokalne skupnosti, je potrebno povedati, da so se ponovno povišala sredstva primerne porabe za občine za 4,5%, bistveno več pa so se povečala sredstva za razvojne programe lokalnih skupnosti v okviru službe za lokalno samoupravo, in sicer kar za 7 milijard ali za 67,9%. Zelo ugodna in zlasti za manj razvita območja je tudi davčna zakonodaja, kjer je poleg splošne 20% davčne olajšave za vlaganje v raziskave in razvoj predvidena tudi dodatna 30% olajšava za tiste regije, ki imajo do 15% nižji BDP od državnega povprečja, za tiste, ki imajo pod 85% BDP je predvidena tako imenovana regijska olajšava celo za dodatnih 40%. Pogosto so zlasti opozicijski poslanci kritični do obsega sredstev, ki so v proračunu za leto 2006 predvidena za obrambo, kar kažejo zelo nazorno tudi njihovi predlogi za amandmaje, kjer po pravilu jemljejo pri obrambi. Tukaj bi radi opozorili tiste, ki se sprenevedajo, da smo ob vstopu v Nato prevzeli obveznost, da bomo do leta 2008 povečali sredstva za obrambo na 2% BDP. Pomembno je tudi vedeti, da obramba ni samo strošek, ampak da si v okviru obrambnega proračuna oblikujejo pomembna sredstva za razvoj in da je vojska in Nato tudi priložnost za podjetja, ki so sposobna ponuditi svoje blago in storitve. Najvažnejše pri obrambi pa je, da imamo v primeru potrebe partnerja, ki nam bo sposoben učinkovito pomagati. Prepričani smo, da je učinkovita obramba tisti ključni cilj, za katerega smo se ob vstopu v Nato odločili. Zelo se povečuje obseg sredstev na področju kmetijstva, in sicer iz predvidenih 79,8 milijarde za leto 2005 na 92,2 milijarde v letu 2006 ali za plus 15,7%. Subvencije se v letu 2006 povečujejo iz 90 na 95% evropskih subvencij. Po mnenju naše poslanske skupine so procesi reform v kmetijstvu in živilsko predelovalni industriji še bolj nujni, kot v ostalih segmentih gospodarstva, kajti le tako bomo v prihodnje lahko konkurirali v proizvodnji hrane drugim državam EU in tudi drugim proizvajalcem hrane na svetovnem trgu. Res je sicer, da so vložki v kmetijstvo glede na delež zaposlenih in delež, ki ga kmetijstvo prispeva v BDP, velik, vendar je to nujno, ker kmetijstvo ni samo proizvodnja hrane, ampak pomembno prispeva tudi k razvoju drugih gospodarskih panog, na primer turizma, in ima velik vpliv na okolje, v katerem živimo. Pomemben in po našem mnenju pozitiven korak sta vlada in koalicija naredili pri prometni politiki. Res je sicer, da namenjamo za gradnjo avtocest iz proračuna manj sredstev kot v preteklih letih, vendar se bodo avtoceste kljub temu s pomočjo zelo ugodnih kreditov pospešeno gradile. Po našem mnenju je zelo pomembno, da se bistveno povečuje obseg sredstev za urejanje in modernizacijo železniškega prometa, in sicer iz 37 in pol milijarde v letu 2005 na 42,9 milijarde v letu 2006. Če z modernizacijo železnic ne bomo pohiteli, bo veliko gospodarsko škodo utrpelo naše gospodarstvo, železniški promet pa se bo odvijal zahodno in vzhodno od nas. Še posebej pomembna pa se nam zdi v naši poslanski skupini opredelitev za večje vlaganje v državne ceste. V letu 2006 se bodo sredstva za državne ceste povečala glede na leto 2005 za 6,6 milijarde ali za 18,3%. Ta odločitev je še toliko bolj pomembna, ker se je v državne ceste malo vlagalo in so v zelo slabem stanju. Večja vlaganja v državne ceste so nujna iz zornega kota skladnega regionalnega razvoja, ker so državne ceste praviloma najslabše in na najmanj razvitih območjih, ki so tudi najbolj oddaljene od avtocest. V preteklih dneh, ko se je razprava o proračunu ponovno razživela, smo na odboru za finance in tudi v medijih zlasti s strani nekaterih opozicijskih poslancev slišali cel kup neresničnih informacij. Javni dolg naj bi se po njihovih navedbah povečal za 600 milijard, kar ne drži. Ministrstvo za finance je postreglo z jasno informacijo, koliko se bo javni dolg v letu 2005 povečal. Nekateri opozicijski poslanci so na eni od spomladanskih sej trdili, da je gospodarska rast v Sloveniji nizka. Trdili so tudi, da je primanjkljaj prevelik in da ne bomo izpolnili pogojev za prevzem evra. Trdili so tudi, da bomo v letu 2005 v odnosu do evropskega proračuna neto plačniki. Te trditve ne držijo. Slovenija je na dobri poti k prevzemu evra in tudi neto plačniki v evropski proračun v letu 2005 ne bomo. V poslanski skupino Nove Slovenije bomo predlog proračuna za leto 2006 podprli, ker menimo, da je dober. Hvala.
Hvala. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na obravnavo dopolnjenega predloga proračuna. Razpravljali bomo o posameznih delih proračuna in vloženih amandmajih. Kot posamezen del so šteti: prvič, splošni del, drugič, posebni del in tretjič, načrt razvojnih programov. Torej prehajamo na obravnavo splošnega dela dopolnjenega predloga proračuna. Kdo želi besedo? Kolega Cvikl, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Sicer upam, da bo potem tudi sama vlada uspela kaj o splošnem delu proračuna govoriti, pa vendar, dve vprašanji oziroma razmišljanja. Problem splošnega dela proračuna je v tem, da je na prihodkovni strani tako za leto 2006 kot leto 2007 nejasen. Potem pa je pri evropskih sredstvih - in mogoče bi o tem veljalo slišati še katerega od ministrov - dokaj optimističen ali zelo optimističen. Predvideva za 107 milijard iz naslova evropskih sredstev. Podatki za 9 mesecev letošnjega leta kažejo - in v letošnjem letu predvidevamo celo 115 milijard prihodkov -, da je prihodkov iz naslova evropskih sredstev vsega 48 milijard tolarjev. Zanima me torej, kako bo vlada eventualni izpad načrtovanih sredstev iz Evropske unije v letu 2006 na strani prihodkov nadomeščala oziroma kaj bodo ministri, ki so na podlagi obljubljenih sredstev iz naslova Evropske unije pripravili različne programe [[...]] [[Nemir v dvorani.]]
Kolegice poslanke in kolegi poslanci! Če se ne boste umirili, bom sejo prekinil za 20 minut. Odločitev je vaša.
Zanima me, kaj bodo posamezni ministri, minister za okolje in prostor, minister za znanost, minister za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, tudi novi minister, gospod Jože P. Damjan, počeli na strani odhodkov proračuna, če ne bo v letu 2006 realizirano vse to, kar je načrtovano. To je prvo vprašanje. Drugo vprašanje. Rad bi pojasnilo, povezano z zadolževanjem. In sicer, zadolževanje za pokrivanje deficita in odplačilo dolga znaša 359 milijard tolarjev. K tem 359 milijardam tolarjev se predvideva še dodatnih 150 milijard tako imenovanih poroštev in še poseben obseg sredstev, kot jih določa sam ZIPRO za zadolževanje Darsa in podobno. Zanima me, zakaj minister za finance, ki se je v preteklih letih zavzemal za to, da bi v državni proračun bilo uvrščeno tudi tovrstno zadolževanje, zadolževanje, ki je v ZIPRO izločeno iz podatkov na strani 58, zakaj minister za finance tega ni naredil. Ta dva odgovora bosta potem dala tudi nujen odgovor, kaj bo vlada delala v letu 2006 in 2007, če ne bo uresničeno vse, kar je načrtovano, in bo morala ukrepati. Kakšni so načrtovani ukrepi Vlade Republike Slovenije? Želim, da odgovori bodisi gospod minister ali pa tudi nekateri z moje strani povprašani ministri. Hvala lepa.
Hvala vam. Mislim, da vam bo odgovoril minister Bajuk, glede na to, da se je tudi prijavil k besedi. Minister izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Dejansko ne bom odgovarjal na ta vprašanja, rad bi pa pojasnil določene stvari, ki se ponavljajo v predstavitvah nekaterih poslank in poslancev, in to so dvomi, na kakšen način naj bi v tem predlogu proračuna minister za finance in vlada dejansko izračunala pričakovane prihodke, kar se tiče davka na dobiček pravnih oseb. Najprej izhodišča. V letu 2004 je realizacija proračuna za leto 2004 izkazala, da smo na tej alineji pridobili 124 milijard tolarjev. V letu 2005 naši najboljši izračuni na podlagi podatkov, s katerim razpolagamo, kažejo, da bomo leto zaključili s tem, da bomo od tistih 124 milijard tolarjev dejansko prešli na 146,3 milijarde. Načrtujemo pa za proračun za leto 2006 164,7 milijarde. Razlika med enim letom in drugim, to se pravi od 2005 na 2006, je 18,4 milijard. Od kod številka 40 milijard, o kateri se je danes govorilo, nam ni jasno. Podatki pa so vam tudi na razpolago v Poročevalcih, ki so tukaj. Kako se to izračuna? V svoji predstaviti sem vam tudi že povedal, da so te projekcije eden najtežjih delov priprave proračuna. Vendar sem tudi izjavil, in pri tem tudi vztrajam, da so strokovne službe napravile zelo dobro delo, v tem smislu, da so tudi sledile navodilom, ki so jih imele, da moramo biti zelo konzervativni, kar se tiče predvidevanja prihodkov, ker to je edina stvar, ki lahko tudi nam zagotavlja, da bomo lahko izvedli ta proračun na takšen način, v skladu s predvidevanji, in da ne bo primanjkljaj večji kot 1,4% bruto domačega proizvoda, kot je načrtovano. Torej, je to 18,4 milijard razlike. Kako se pa to upraviči, kako se to obrazloži? Predvidena je na podlagi analiz, ki jih dela urad za makroekonomske analize in razvoj 4% rast bruto domačega proizvoda realno. To se pravi, nominalno za 6,4%. 6,4% od 146 milijard je 9,4 milijard. Od teh 18,4 imamo tukaj 9,4 že pokrite, samo s tem, da se predvideva, da bo takšna gospodarska rast. Potem je dejstvo, da na podlagi naših predvidevanj, ko smo pripravili rebalans, smo bili tako konzervativni, da smo tudi predvidevali manjše prihodke na tej alineji in od tega pričakujemo ravno zaradi tega tudi dodatni dve milijardi. Potem je pa sprememba zakonodaje. S 1.1.2005 je v veljavi novi zakon, sedaj že pretekli, o davku na dobiček pravnih oseb, ki pa je odpravil 10% olajšavo na podlagi osnove, ki so jo lahko imeli za rezervacijo, za rezerve, za bodoče investicije. To je zakon sam odpravil in od 1.1.2005 to ne velja več. Od tega se pričakuje dodatnih 5 milijard. Potem je pa še posledica od tega, kar je malo težje morda obrazložiti, ampak mislim, da bomo vsi razumeli, so pa učinki, pričakovani učinki tudi na tem področju od 20% zniževanja davka na izplačane plače, to bo pomenilo, da bodo podjetja, pravne osebe bodo razpolagale z večjimi sredstvi, nekatere bodo investirale, težko je predvideti koliko bodo investirale in koliko bodo pa dejansko prikazovale kot dobiček. Dejstvo je, da zelo konzervativno pričakujemo, da bo tega 2.5 milijard, torej 18.9 milijard na podlagi te izračunice, razlika je samo 18.4, ker smo samo to uporabili, ampak to so računi, ki smo jih imeli. Torej tako imenovane vrzeli, ki naj bi obstajale, upam, da smo s tem jasno obrazložili, obstajajo resne podlage za to izračunico in ni treba nikomur preveč skrbeti. Delali smo vestno, in kar se tiče prihodkov, zelo konzervativno, ne pričakujemo nikakršnih težav. Hvala lepa.
Hvala. K besedi se je prijavil tudi minister Zupan. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani poslanec, ki je vprašal, kaj bomo delali s tem v strukturnih skladih, česa ne bomo naredili za prihodnje leto. Dejstvo je, da bomo po tem načrtu po predvidevanjih uresničili vsa ta naša planiranja. Mi imamo, konkretno ste vprašali, za visoko šolstvo, imamo 8 centrov odličnosti, v letošnjem letu je bilo 768 milijonov, drugo leto pa bo milijarda 590 milijonov. Vse poteka po načrtih. Narejeni so bili razpisi. Dejstvo pa je, da smo letos tri četrt letošnjega leta porabili za to, da smo počistili in razčistili orjaško zmedo, ki je nastala leta 2004, ko so se ti projekti začeli delati in je bilo seveda iz organizacijskega stališča to vodeno izjemno slabo, tako smo morali to krepko narediti, da smo lahko prišli letos v stanje, v kakršnem smo, da bomo potem drugo leto to uspešno zaključili. So se pa instituti, jih je treba seveda pohvaliti, vse raziskovalne organizacije, vse tiste organizacije, ki so sodelovale v teh projektih, da so z izjemnimi napori uresničile to, kar so se obvezali. Je bilo pa treba to izpeljati po organizacijski strani, zaradi zelo zapletenih reči, ki niso bile potrebne, ki so bile slabo organizirane, in bomo v prihodnjem letu, upamo, to še v boljši meri naredili. Hvala lepa.
V okviru razprave k splošnemu delu dopolnjenega predloga proračuna se je prijavil še kolega Cvikl. Izvolite.
Zelo na kratko, sicer ministra ni, ampak vendarle primerjati je treba [[...]]
Kolega Bajuk. Mir v dvorani, prosim. Kolega Cvikl ima besedo in edini ima besedo. Izvolite.
Gospod minister, brez razburjenja, nisem vas tukaj videl, nisem pa vas videl v temi v ozadju dvorane. Gre za to, da je potrebno primerjati podatke leta 2004, ker je davčni sistem, ki je bil uveden s spremembo, isti v letu 2006 in v letu 2004. V letu 2004 je bilo davčnih virov 124 milijard, v letu 2006 jih pa vi napačno, vsaj glede na metodologijo ESA 95, načrtujete v višini 164. Čas bo pokazal, kdo bo imel prav. Hvala.
Hvala. K besedi se je prijavil poslanec Martin Mikolič, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani ministri s sodelavci, spoštovane kolegice in kolegi! Jaz bom razpravljal predvsem o splošnem delu proračuna za leto 2006 in bi uvodoma rad povedal, da je proračun, ki je danes pred nami, prav gotovo spoštovanje vreden dokument in ga enostavno ne moremo primerjati s proračuni preteklih let, ki bi jih lahko imenovali proračuni kontinuitete in stagnacije. Predlagani proračun za naslednje leto sloni na ključnih nalogah in izidih, ki jih moramo v prihodnje izpeljati. Leto 2006 bo za Slovenijo ključno leto, v katerem moramo dokončno zagotoviti vse makro ekonomske pogoje za prevzem evra. Slovenija je stopila v evropski tečajni mehanizem ERM 2, ki ima pomemben vpliv na javnofinančno, plačno, denarno politiko, saj bo potrebno zagotoviti dosledno spoštovanje fiskalnih in monetarnih maastrichtskih kriterijev. Tako je osnovni in najpomembnejši makroekonomski cilj vlade zagotoviti vse pogoje, in sicer inflacijo, primanjkljaj, javni dolg in obrestno mero za prevzem evra v letu 2007. Proračun za leti 2006 in 2007 prevzema prioriteto strategijo razvoja Slovenije in temu so podrejeni gospodarski in javnofinančni strukturni ter razvojni ukrepi. Delež odhodkov bruto družbenih produktov se v predlaganih proračunih zmanjšuje. Proračunski primanjkljaj se ne zvišuje, v letu 2007 se zniža na 1,2% bruto družbenega produkta. V proračunu so upoštevane spremembe na področju davčne zakonodaje. Sprejete spremembe imajo vpliv na prihodkovni strani proračuna in izpad je bilo potrebno nadomestiti z alternativnimi viri, predvsem z racionalizacijo nekaterih odhodkov. Dejstvo je, da paket sprememb davčne zakonodaje bistveno izboljšuje položaj vseh davčnih zavezancev, državljank, državljanov, gospodarskih družb, potencialnih novih investitorjev. S predlogom proračuna vlada postopoma uresničuje cilje, ki smo si jih zadali v koalicijski pogodbi, v katero smo zapisali, da bomo ustvarjali ugodne razmere za pospešitev gospodarske rasti, z davčnega vidika razbremenili in s te ustvarjali bolj konkurenčno gospodarstvo, ter izboljšali kakovost življenja in blaginjo državljank in državljanov. Eden od pomembnih ukrepov, mogoče se ga premalo zavedamo, je postopna ukinitev davka na izplačane plače. To bo prav gotovo vplivalo na zniževanje stroškov dela, še bolj pomembno pa je, da bodo lahko podjetja zaposlila visoko izobražen strokovni kader, ki več stane in si ga dobesedno sedaj niso mogla privoščiti ravno zaradi velikega plačevanja davka na izplačane plače. Prav gotovo pa je znanje bistveno za povečanje konkurenčnosti na trgu. Povečujejo se sredstva za spodbujanje konkurenčnosti gospodarstva. V okviru tega se v letu 2006 za 60% povečujejo sredstva za spodbujanje izvozne usmerjenosti slovenskih podjetij. Za spodbujanje tujih investicij se v letu 2006 načrtujejo sredstva v višini 4,9 milijard SIT, kar je za 67,5% več kot v letošnjem letu. V skladu z lizbonsko strategijo se povečujejo sredstva za sofinanciranje raziskav, usmerjenih v gospodarski razvoj in inovativnost. Tako se bo spodbudilo vlaganje v raziskave in tehnološki razvoj, ki bo povečalo prilive domačih in tujih naložb. Bistveno se povečujejo sredstva za spodbujanje skladnega regionalnega razvoja oziroma za sofinanciranje projektov lokalnih skupnosti. Naj vas spoštovani spomnim, da je pred leti obstajalo ministrstvo za ekonomske odnose in razvoj. Ukinjeno je bilo predvsem zato, morda pa to tudi ni najbolj bistveno, ker takratna oblast ni hotela ali pa ni bila sposobna izvrševati zakona o skladnem regionalnem razvoju, ki je bil sprejet v državnem zboru leta 1999, v katerem je bilo zapisano, da bi naj bilo najmanj 1% bruto družbenega proizvoda namenjenega za odpravo demografskih problemov in regionalnih razlik. Bom prebral, kaj je bilo zapisano v 19. členu: "Obseg sredstev, ki je v skladu s proračunskim memorandumom v državnem proračunu, namenja vlada za razvojne spodbude, ne more biti manjše kot 0,5% bruto domačega proizvoda, se pravi, to je veljalo za leto 1999, in v prvem proračunskem letu po sprejemu tega zakona ne sme biti manjši od 1% oziroma odstotne točke bruto domačega proizvoda." To je pravzaprav pomenilo, da bi v letu 2000 takratna vlada morala nameniti za to 43 milijard iz proračuna. Če bi se to takrat izvajalo in v naslednjih letih, ne bi danes imeli Osilnice v takem stanju, ne Prekmurja, ne Kozjanskega, pa da ne bom še naprej našteval. Bi pa rad v tem kontekstu pripomnil to, kar smo poslušali na odboru, da v proračunu za 2006 oziroma 2007 namenjamo določena finančna sredstva, ki nimajo zakonske osnove. Vam moram povedati, da za mene je še večja katastrofa, da takrat je bila zakonska osnova, pa se proračun zakona ni izvrševal. Nekajletno agonijo mačehovskega odnosa države oziroma bivše vlade do lokalnih skupnosti je prekinila nova vlada že s sprejetim rebalansom proračuna za letošnje leto. In v letu 2006 vlada še povečuje sredstva za ta namen, in sicer za financiranje regionalne infrastrukture v višini 6,2 milijarde tolarjev. Pomembno se v celoti povečujejo investicijski transferji občinam, saj so za leto 2006 načrtovani v višini 27,9 milijarde, kar je za 31,7-odstotnih točk več kot v letošnjem letu. Povečujejo se sredstva za spodbujanje stanovanjske gradnje, kjer so načrtovana sredstva za dokapitalizacijo stanovanjskega sklada v skupni višini 6 milijard, s katerimi bo stanovanjski sklad zagotovil dodatna najemna stanovanja. Povečujejo se sredstva za naložbe v zdravstvo. Prav tako so dodatna sredstva razporejena za namene, s katerimi se bo vplivalo na zmanjševanje čakalnih vrst. Ker je bilo v preteklosti skoraj popolnoma pozabljeno na investicijsko vzdrževanje in gradnjo državnih cest, je v letu 2006 za ta namen načrtovanih 23,8 milijarde tolarjev, kar je za 43,2% več kot v letu 2005. Poleg nekaj navedb, ki sem jih izluščil iz proračuna, je iz proračuna razvidno tudi to, da bo vlada ustvarila prihranke pri lastnih izdatkih za blago in storitve ter za poslovanje in plače. Naj zaključim tam, kjer sem začel. Pred nami je eden najpomembnejših proračunov zadnjih let, predvsem zaradi prevzema evra v letu 2007, izvajanja davčnih reform, razbremenjevanja gospodarstva in povečanja konkurenčnosti oziroma prevzema prioritetnih nalog iz strategije razvoja Slovenije. Tem ciljem sledi predlagani proračun, zato ga bom tudi podprl. Hvala.
Hvala. Naslednji je k besedi prijavljen poslanec Rudi Veršnik.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Vsem lep pozdrav! Spoštovane kolegice in kolegi! Danes obravnavamo prvi proračun vlade, ki je pred enim letom prevzela krmilo. Ne bom vas utrujal s podatki, ki ste jih prav gotovo lahko že sami prebrali v obsežnem gradivu. Povsem logično in normalno je, da je proračun zastavljen povsem drugače, kot so bili sestavljeni dosedanji proračuni. Zato predvsem razumem kolege iz opozicije, da zanj niso in ne bodo našli nobene lepe besede. Iskreno rečeno, pohval niti nisem pričakoval. Pričakujem pa, da vladi pustimo drugačnost, drugačne prioritete, drugačno razporejanje proračunskih sredstev. Nisem pa pripravljen poslušati tistih ugotovitev, ki enostavno ne držijo, in tistih govornikov, ki v svojih nastopih govorijo neresnice in zavajajo javnost. Neupravičeno se načrtu proračuna za leto 2006 očita premajhna državna poraba za znanost in tehnološki razvoj ter pospeševanje in podporo gospodarski dejavnosti. Namesto da poslušamo demagoške nastope, si raje poglejmo podatke, saj ti dokazujejo prav nasprotno. Proračunski izdatki za znanost in tehnološki razvoj so načrtovani pri dveh ministrstvih, pri ministrstvu za gospodarstvo in pri ministrstvu za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Ministrstvo za gospodarstvo je v proračunu za leto 2006 namenilo znanosti in tehnološkem razvoju 6,1 milijardo ali 87,6% več, kot v letu 2005, dejansko 100% več kot v letu 2004, ko je bilo za te namene realizirano pri ministrstvu za gospodarstvo 3,1 milijarde tolarjev, v letu 2005 pa je ocena te porabe 3,3 milijarde. Ministrstvo za gospodarstvo tudi pospeševanju in podpori gospodarstvu v letu 2006 namenja pomembna sredstva, in sicer 12,8 milijard tolarjev, medtem ko je bilo v letu 2004 za te namene porabljeno le 7,5 milijard. Višja sredstva v proračunu za leto 2006 so predvidena tudi na notranjih zadevah in varnosti, povečanje za 17,5 milijard ali 21,1%, kar je v celoti namenjeno financiranju vzpostavitve južne meje; kmetijstvu, gozdarstvu in ribištvu povečanje za 12,6 milijard ali 15,7%; zdravstvenemu varstvu povečanje za 6,3 milijarde ali za 32,8%; lokalni samoupravi povečanje za 1,1 milijarde ali za 18,9%. Kolegi župani, ali se še spomnite, kdaj je bilo zadnje povečanje sredstev za lokalno samoupravo? Pridobivanju in distribuciji energetskih surovin povečanje za 0,8 milijard ali 10,3%; varovanju okolja in naravne dediščine povečanje za 1,8 milijard ali 6,9%; izobraževanju povečanje za približno 20 milijard ali 6,3%; železniškemu prometu in infrastrukturi v okviru področja promet, prometna infrastruktura in komunikacije povečanje glede na leto 2005 je 4,7 milijard ali 15,3% in glede na leto 2004 kar 11,3 milijarde tolarjev. Tudi očitki, da vlada odmerja premajhna sredstva politiki zaposlovanja, absolutno ne držijo. V letu 2004 je bilo aktivni politiki zaposlovanja dodeljenih 17,2 milijarde tolarjev. V predlogu proračuna za leto 2006 je za ta namen načrtovano 20,6 milijard ali dobre 3 milijarde več. Veliko je očitkov tudi na program izgradnje avtocest. Osnovni avtocestni križ je bilo letos zgrajen. Posledica gradnje avtocest pa so uničene regionalne in lokalne ceste, zato se mi zdi popolnoma pravilna odločitev, da se preusmerijo proračunska sredstva v ureditev teh cestnih povezav. Glede na objektivno predstavljanje strukture državne porabe v letu 2006, lahko sklenemo, da le-ta vsekakor odraža razvojne prioritete, do katerih se je opredelila vlada v novi strategiji razvoja Slovenije. Opozicija je s svojimi amandmaji želela povečevati določena področja oziroma namene porabe, kar ni bilo mogoče podpreti, saj skupnega obsega državne porabe ni mogoče več povečati, če želimo spoštovati doseganje maastrichtskih kriterijev in prevzeti v načrtovanem roku, 1.1.2007, skupno valuto - evro. Predlogi opozicije, da bi zmanjšali porabo pri ministrstvu za obrambo in ministrstvu za notranje zadeve, pa so neodgovorni, saj mora vendarle tudi opoziciji biti jasno, da mora Slovenija kot članica Nata in Evropske unije izpolnjevati svoje obveznosti na teh področjih. Hvala lepa.
Hvala vam. Želi še kdo besedo? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o splošnem delu dopolnjenega predloga proračuna. Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 16. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 16.]] Ugotavljam, da je splošni del dopolnjenega predloga proračuna sprejet. Preden preidemo na obravnavo posebnega dela dopolnjenega predloga proračuna, pa dovolite obvestilo, v skladu z dogovorom na kolegiju, bom za danes sejo prekinil in nadaljevali jo bomo jutri ob 10. uri, ko se bomo srečali s pregledom amandmajev in glasovanjem o predlaganih amandmajih. Do takrat srečno in lahko noč.