Spoštovane kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Pričenjam 16. izredno sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki je bila sklicana na podlagi prvega in drugega odstavka 51. člena ter prvega odstavka 54. člena poslovnika državnega zbora. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Bojan Kontič, Danica Simšič, Samo Bevk, dr. Jožef Bernik, Jože Avšič, Franc Pukšič, Jože Kavtičnik, Bogdan Barovič, Richard Beuermann, Ljubo Germič, Aurelio Juri, Alojz Peterle in Franc Čebulj. Prosim, da ugotovimo navzočnost v dvorani. Vstavite kartice, prosim, in pritisnite tipko "kvorum". Ugotavljam, da je navzočih 48 poslank in poslancev; zbor je sklepčen in lahko odloča. Na izredni seji pozdravljam predstavnike vlade. Prehajamo na določitev dnevnega reda 16. izredne seje državnega zbora Republike Slovenije. S sklicem dne 16. aprila 2002 ste prejeli dnevni red, ki obsega eno samo točko, in sicer drugo obravnavo predloga zakona o sistemu plač v javnem sektorju. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena poslovnika državnega zbora [[najbrž ni potrebno, da preberem ta člen, če pa bo, pa bom to naredil]] . Predloga za umik ali širitev dnevnega reda nisem prejel. Želi v zvezi s tem kdo besedo? [[Ne želi.]] Odločali bomo o predlogu dnevnega reda v celoti. Tako predlagam za današnjo sejo dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Lahko glasujemo o dnevnem redu? Glasujemo, prosim. Od 58 prisotnih je za glasovalo 43 poslank in poslancev, 11 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je dnevni red 16. izredne seje državnega zbora sprejet. Prehajamo k 1. TOČKI DNEVNEGA REDA, TO JE DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SISTEMU PLAČ V JAVNEM SEKTORJU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Želi predstavnik vlade besedo? [[Želi.]] Gospod minister, prosim.
Spoštovane gospe in gospodje poslanke in poslanci! Dovolite mi nekaj uvodnih opomb k predlogu zakona o sistemu plač v javnem sektorju za drugo obravnavo. Zakon, kot je znano, določa temelje sistema plač in je del, sestavina tega sistema, ki je zgrajen tudi na socialnem partnerstvu, v kolektivnih pogodbah in v drugih aktih nižje vrste. Zakon je potrebno sprejeti čimprej, takšna je zahteva vseh zainteresiranih dejavnikov, vlade, socialnih partnerjev, zato je dobrodošlo, da je uvrščen na današnjo izredno sejo. Posebej je pomembno, da se je razprava o zakonu prevesila v razpravo o novih razmerjih med plačami posameznih delov javnega sektorja, med plačnimi skupinami, ker zakon dejansko prinaša nova razmerja, to je zakon o razmerjih in zakon o temeljih sistema. Naj vas na kratko obvestim o ključnih spremembah besedila za drugo branje, pri čemer naj rečem, da smo upoštevali večino od 34 stališč, ki jih je državni zbor naložil predlagatelju za drugo branje, in tudi večino stališč službe za zakonodajo in pravne zadeve državnega zbora. Predvsem velja, da smo v besedilu jasneje kot prej opredelili nekatere temeljne pojme, predvsem pojem javni sektor, ki smo ga uskladili z zakonom o javnih uslužbencih in tudi s posebnim navodilom oziroma posebnim pripomočkom, kaj vse sodi v pojem javni sektor. Jasneje smo opredelili pojem plača, kot osnovna plača, plača z dodatki in z uspešnostjo. Dodatno smo uveljavili dokument, katalog delovnih mest, neke vrste razvid vseh delovnih mest v vseh delih javnega sektorja. Uvedli smo pojem skupna metodologija za določanje vrednotenja in uvrščanja delovnih mest. Nekoliko smo spremenili plačne skupine oziroma podskupine, skladno s pripomočkom, ki določa, kaj vse sodi v javni sektor. Precej smo se ukvarjali in dobro opredelili v soglasju tudi s socialnimi partnerji postopek za določitev obsega sredstev za plače in uskladili ta postopek s proračunskim postopkom. Tako naj bi odstotek uskladitve vsakoletne višine plač bil določen in usklajen s kolektivnimi pogodbami, sama višina plače po razredih pa bi bila določena z uskladitvijo državnega zbora. V novem besedilu za današnjo razpravo je sprememba glede tega, kdo sprejema enega važnejših podzakonskih aktov, to je skupna metodologija za uvrščanje. Od poprejšnje ureditve, da je to uredba, smo sedaj predvideli v soglasju s socialnimi partnerji, da to določa kolektivna pogodba, in to posebna kolektivna pogodba, ki se sklene za področje javnega sektorja. V zakonu smo črtali tarifno prilogo in sklenili, da naj bi se tarifni razredi določali s prej omenjeno metodologijo. Pri napredovanju smo sprejeli zahteve socialnih partnerjev, da naj pri prvih dveh napredovanjih ne bi veljala omejitev napredovanja samo za en razred vsaka tri leta, ampak da je pri prvih dveh napredovanjih, torej na začetku kariere, možno napredovanje naenkrat za dva plačilna razreda. Razjasnili smo tudi vprašanja, povezana s horizontalnim in z vertikalnim napredovanjem. To se pravi, na eni strani z napredovanjem na delovnem mestu in v nazivu, kar je predmet tega zakona, in napredovanja iz enega na drugo delovno mesto ali iz enega v drug naziv, kar je predmet področnih zakonov. Na ta način je tudi opredeljeno razmerje med sistemskim zakonom in področnimi zakoni, ki bodo vrsto vprašanj s področja plač urejali še naprej. V mislih imam zakon o sodniški službi, zakone s področja vzgoje in izobraževanja in tako naprej. Glede uspešnosti. Socialni partnerji terjajo, da bi se ne izplačevala le enkrat, ampak vsaj dvakrat letno oziroma večkrat. Mi smo naklonjeni temu, da v besedilu za končno branje sprejmemo spremembo v tem smislu, da bi se uspešnost izplačevala dvakrat, in to junija in decembra. Poleg tega je že v zakonsko besedilo vključeno glede uspešnosti dopolnilo, da bi se iz naslova prodaje na trgu in iz naslova racionalizacije kot uspešnost lahko izplačala še največ ena plača. Precej je izpopolnjen postopek v poglavju VII., kjer je govora o možnih spreminjanjih razmerij med plačami oziroma razponi v posameznih delih javnega sektorja. Natančno so določene sedaj pristojnosti sveta za plače za sistem plač. Tudi sestava sveta je določena. Postopek je povsem usklajen s proračunskim postopkom. To bo zagotavljalo tisto, kar imenujemo javnofinančno obvladljivost plač. Predlagamo tudi spremembo priloge 1, in sicer upoštevajoč razprave socialnih partnerjev v tem smislu, da so razponi preveliki. Prvotni predlog razponov je bil 1 proti 13, kar zadeva bruto plače. Predlog, ki ga dajemo, spremenjena tabela 1, je 1 proti 12 bruto, kar bi pomenilo 1 proti 7 do 8 neto. To naj bi bil razpon plač po odbitku prispevkov in dohodnine. Dvignili smo namreč, in to je pomembna sprememba, najnižjo osnovno plačo, in sicer iz prejšnjih 88 tisoč 476 na predlaganih 99 tisoč 523. Še nekaj besed o najbolj razpravljani prilogi ali sestavini tega zakona, to je priloga 2. Tu smo pripravili predlog za pomembnejše spremembe v razmerjih razponov med posameznimi plačnimi skupinami, in sicer smo postavili tri pravila, ki so sedaj vključena v prilogi 2. Prvo pravilo je izenačevanje vseh treh vej oblasti in tudi drugih državnih organov, z upoštevanjem zatečenih plač pri drugih državnih organih. Drugo pravilo, drugo načelo je izenačevanje, imenujmo jih, najvišjih strokovnih poklicev v javnem sektorju. To so univerzitetni učitelji, zdravniki specialisti, to so umetniški poklici, raziskovalci in pa najvišji uradniki. To je raven, ki jo sedaj izenačujemo kot najvišjo plačo. In še tretja raven, ki se prav tako izenačuje, to so tako imenovani državotvorni poklici, policisti, vojaki, inšpektorji, pazniki in drugi poklici s posebnimi pooblastili. Iz spremenjene priloge 2 boste lahko videli izenačevanje teh treh nivojev. Če k temu dodam še dvig najvišje plače, ki pomeni zmanjševanje razpona, je s tem predstavljena pravzaprav vsebina novosti, kar zadeva prilogo 2. Dovolite mi še nekaj komentarja na pripombe službe za zakonodajo. Mi smo se s strokovnjaki iz te službe usklajevali na nekaterih odprtih vprašanjih in tudi dosegli rešitve. Posebej bi rad povedal, da to velja za usklajevanje z zakonom o javnih uslužbencih in uskladitev prehodnih obdobij, to se pravi, uveljavitve zakona, enega in drugega, o javnih uslužbencih in o plačah. Dogovorili smo se za dva amandmaja na zakon o javnih uslužbencih, ki bi to časovno uskladitev dosegla. Poleg tega smo preverili, da ne gre za podvajanje ali za različno poimenovanje aktov o sistemizaciji, katalogov in drugih podzakonskih aktov, ki jih omenjata eden in drug zakon. Tako je glede tega vprašanja v celoti dosežena uskladitev. Vprašanje, ki je ostalo odprto in še ostaja na nek način odprto, je vprašanje, ali plače funkcionarjev določiti z odlokom državnega zbora ali tako - k temu se nagiba sekretariat za zakonodajo in pravne zadeve državnega zbora, pa tudi del sindikatov - namreč, da naj bi plače funkcionarjev določili kar v samem zakonu ali pa s posebnim zakonom. Stališče predlagatelja je, da naj bi vendarle ostalo pri odloku državnega zbora, ker je to podzakonski akt, ki mora biti v skladu z zakonom. Nasprotna odločitev, da naj bi se to urejalo z drugimi zakoni, bi pomenila ponovno fragmentacijo tega sistema na večje število zakonov, kar bi bilo v nasprotju s temeljnim konceptom in s cilji, ki jih želimo doseči, to pa je, da so vse plače vključene v en sam sistem. Še eno vprašanje je bilo predmet pozornosti usklajevanja s službo za zakonodajo in pravnimi strokovnjaki nasploh. Namreč, način uveljavitve samega zakona za primer, da ne bi bili pravočasno, to se pravi do 1.1.2004, sprejeti podzakonski akti. V tem primeru se opredeljujemo za rešitev, da bi z zakonsko spremembo, ki bi jo morala vlada predlagati v takšnem primeru, ugotovili, kolikšen del zakona je možno uresničevati oziroma na katerih delih javnega sektorja je možno. Če bi prevladala odločitev, da podzakonska raven kolektivno sporazumevanje ni izpeljano do te mere, da bi zakon lahko zaživel, potem bi bilo potrebno rok uveljavitve zakona pred 1.1.2004 podaljšati. To je rešitev, ki je strokovno konsistentna. Potrudili se bomo, zato je prav, da se zakon sprejme pred koncem tega poletja, da bi leto in pol bilo na voljo za kolektivna pogajanja na različnih ravneh. Želel bi, spoštovane kolegice in kolegi, vendarle opozoriti na to, da usklajevanje s socialnimi partnerji teče, da je bilo zelo bogato, zelo obsežno, da pa, kot je znano, ni bila dosežena še velika ali zadostna stopnja usklajenosti, zato si bomo prizadevali nadaljevati usklajevanje tudi še naprej do tretje obravnave. Danes je na popoldanski seji odbor za notranjo politiko že sprejel nekaj dopolnil, ki so rezultat usklajevanja po tistem, ko je vlada dala svoj zakon v državni zbor. Poudaril bi pa, da smo zaprosili sindikalne partnerje, da nam predložijo vse dopolnitve, za katere sodijo, da bi po njihovem morale biti vključene v zakon, in da pregled teh dopolnitev kaže, da si nismo toliko vsaksebi, da današnja razprava v drugem branju ne bila upravičena oziroma da ne bi mogli v nadaljevanju postopka doseči konsenze glede še odprtih vprašanj. Naj vam nakažem, za katera odprta vprašanja gre, da boste lahko razumeli težo ali stopnjo te neusklajenosti. Eno od teh odprtih vprašanj je vprašanje dodatka za uspešnost. Sindikati še naprej vztrajajo, da bi se uspešnost izplačevala mesečno in ne enkrat letno. Mi smo pripravljeni popustiti, kot sem že omenil, na izplačilo uspešnosti dvakrat letno. Drugo tako vprašanje je povezano z napredovanjem. Sindikati vztrajajo, da za napredovanje ni nobenih omejitev. Mi smo na stališču, tako je predlagano v tej fazi, da mora biti za napredovanje pet oziroma sedem omejitev, v odvisnosti od tega, ali gre za delovno mesto ali naziv. Naslednje vprašanje, kjer smo si vsaksebi zgolj s sindikati vzgoje, izobraževanja in znanosti, je vprašanje, ali orientacijska delovna mesta, to je tista najpomembnejša sidra, znotraj katerih se bodo uvrščala delovna mesta, ali torej ta delovna mesta določiti s kolektivno pogodbo za javni sektor ali, kot predlagajo sindikati nekoliko nerazumljivo, z zakonom. Ampak to velja samo za sindikate za vzgojo in izobraževanje, ki so prišli s tem predlogom potem, ko je že bilo usklajeno, da je to kolektivna pogodba za javni sektor. Naj povem, da vlada nasprotuje temu, da bi se z zakonom določila orientacijska delovna mesta, ker bi to enostavno spremenilo zakonski koncept, ki je v tem delu naslonjen na socialno partnerstvo, hkrati bi pa v velikem, velikem obsegu podaljšalo sprejemanje zakona verjetno na leto 2003, saj se o tem moramo s partnerji sporazumevati in sporazumeti, za to pa je potreben mnogo daljši čas. Še ena zahteva se pojavlja, o kateri smo nekaj že predlagali, se pa zastavlja vprašanje, do kod. Namreč, gre preprosto za vprašanje razpona med najnižjo in najvišjo plačo v državi. Povedal sem že, da smo s korekcijami tabele 1 že dosegli zmanjšanje tega razpona z 1:13 na 1:12. Orientacija, ki se ponuja s strani sindikatov, je 1:10. Če bo sprejeta usmeritev, ki je politična, da je treba razpone v prihodnjih obdobjih zmanjševati, je možno vzpostaviti tovrstne mehanizme morda v prihodnjih dveh proračunskih dvoletkah, kar pomeni, od leta 2004 do leta 2008. Takšne mehanizme je možno vzpostaviti, če bo prevladala odločitev, da je treba še vnaprej zniževati razpone. Toliko o tem. Rekel bi, da se pogajanja s sindikati nadaljujejo, da bomo poskušali glede teh še odprtih vprašanj doseči konsenz in da torej ni točno, da smo si toliko vsaksebi oziroma da je ta zakon sprejeman na način, da v celoti ignoriramo socialno partnerstvo, resnica je ravno obratna. Res pa je, da nismo uspeli priti do skupnega podpisa izjave o stopnji usklajenosti, ker je v nekem trenutku, v nekem obdobju prevladala odločitev sindikatov, da se o tem ne želijo pogovarjati. Predlagam torej, da se zakona lotimo na način, kot je predlagano, z amandmaji, ki jih je sprejel odbor za notranjo politiko, da posvetite pozornost ne samo tekstualnemu delu, ampak materialnim razmerjem, tistemu, kar je eden ključnih ciljev zakona, razmerju med posameznimi plačnimi skupinami, in da v drugi obravnavi zakon podprete, da bi ga lahko potem še do tretje obravnave dopolnili na podlagi dodatnih, naknadnih soglasij s socialnimi partnerji. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Poročevalec odbora bo predsednik, gospod Lavrinc. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Bilo je mišljeno drugače, pa je poročevalec odbora, ki je bil določen, zdajle nekje drugje. Uvodoma moram najprej povedati, da se strokovna služba trudi, da bi dobili na mizo poročilo - upam, da bo to kratko, saj je to pravzaprav že tretje poročilo pri drugi obravnavi tega zakona, zakona o sistemu plač v javnem sektorju. Predvsem sem jih zaprosil, da naj skrbno pregledajo ta pregled amandmajev, ki ste jih dobili danes na mizo, kajti odbor je na današnji seji, ko je že tretjič pravzaprav obravnaval ta zakon, nekatere svoje amandmaje umaknil. Jaz bom naprej začel s tistim, da je odbor tako, kot je bilo sklenjeno, opravil med prvim in drugim branjem javno predstavitev mnenje. Na žalost moram ugotoviti, da je bila s strani poslancev slabo obiskana, toliko bolj s strani sindikatov. Vendar tam kakšne posebne, vsebinske razprave, razen nekaterih strokovnih razprav, denimo magistra [[…]] [[Nerazumljivo.]] [[…]]in še nekaterih, teh ni bilo. Na voljo je celotni zapis te javne predstavitve mnenj. V prvem delu se je odbor najprej opredelil oziroma je poslušal mnenje, to, kar je imel povedati predlagatelj, in to, kar je imel povedati predstavnik sekretariata, ki je tudi vlagal precej napora, da je sledil tem hitrim spremembam. Ker je vlada na včerajšnji korespondenčni seji sprejela nekaj sklepov in nekatere nove amandmaje, s katerimi nadomešča amandmaje, ki so bili obravnavani na odboru, sem po posvetu z vodji vseh poslanskih skupin za danes popoldne sklical sejo. Na odboru smo se odločili tako, da smo umaknili vse amandmaje odbora, ki jih je odbor oblikoval kot svoje. Ene tako, da smo glasovali samo o umiku, in sicer gre za amandmaje – če grem po vrsti, k 4., 5., 8. členu, in pa seveda tudi o amandmaju k 3. členu. Potem pa smo nadomestili svoje amandmaje, amandmaje odbora iz prejšnje seje: amandma k 2. členu, amandma k 5. členu, k 7., 12., 13. členu. Ko bo pripravljen ta pregled amandmajev, bo zadeva veliko bolj transparentna in lažje obvladljiva. Po vsebini je šlo za to, kot je povedal minister, da se je vlada v tem času s sindikatnimi partnerji pogovarjala in prišla do nekaterih skupnih stališč, zato je odbor na današnji seji ocenil, da je modro umakniti svoje amandmaje in podpreti amandmaje vlade, ki so tu in so usklajeni s socialnimi partnerji. Odbor je ocenil, da je potrebno amandmirati prilogo 2; to je tisto, kjer imate stolpce, in sicer v smer še večjega zoženja. Po amandmaju, ki ga boste dobili, ko bo dokončno oblikovan, vsebuje kar precej alinej in o vsaki alinei smo potem posebej glasovali, je šlo najprej tako - če v glavnem povem - da smo najvišjemu ovrednotenemu v teh tabelah, to je bil po predlogu vlade predsednik Republike Slovenije, smo zmanjšali za nekaj teh stopničk in tako seveda prišli do še bolj, po naši presoji, pametnega razmerja. Ob tem je morda treba povedati še to, da je odbor sprejel tudi dodaten sklep, s katerim vladi nalaga, naj do tretje obravnave predloga zakona prouči možnost, da bi v prehodnih in končnih določbah zapisala še dodatno zmanjšanje teh razmerij, tako da bi sledili tudi tistemu, za kar se na nek način mi vsi v tej družbi, sindikati pa morda malo bolj izrazito, borimo. Da bi bili, tako kot pravi naša ustava, socialna država. Posledično, ker smo premetavali, da tako rečem, posamezne postavke v tej drugi prilogi, seveda smo morali tudi popraviti prvo prilogo. To bi bilo po mojem bistveno, kar se je danes zgodilo na sami seji odbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi besedo predstavnik sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve? Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. S strani sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve bi radi pač opozorili, da tudi po vloženih amandmajih predlagateljev še vedno obstojijo nekatera nerazrešena pravnosistemska vprašanja, ki se zlasti nanašajo na določanje plače kot pravice z zakonom in glede na to možnih potem sploh prenosih pristojnosti v sfero dogovarjanja socialnih partnerjev ter v tej povezavi tudi glede vrste aktov, ki jih ta zakon očitno šteje za podzakonske akte. Pri tem je namreč treba upoštevati, da ta zakon ureja plače tako za funkcionarje kot za zaposlene v javnem sektorju. Posebej opozarjamo tudi na problem prehodnega obdobja, ki ga je potrebno dodatno preveriti v smislu njegoveizvedljivosti in usklajenosti tudi z reformo na področju javnih uslužbencev in tistega novega zakona, kar vse bo treba, opozarjamo, dodatno zelo pozorno obravnavati v tretji obravnavi in odpravljati še morebitne pomisleke.
Hvala lepa. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Najprej gospod Vizjak, poslanska skupina socialdemokratske stranke.
Hvala lepa, predsednik oziroma podpredsednik, za besedo. Lep pozdrav predstavnikom vlade. Spoštovane kolegice in kolegi. V socialdemokratski stranki smo večkrat opozorili, da je nujno treba urediti razmerja plač v javnem sektorju. To smo opozarjali ob vsakoletnem sprejemanju proračuna, kajti zavedali smo se, da je to pomembno vprašanje, ki vpliva predvsem na finančno zmožnost oziroma na proračun države in na financiranje tudi ostalih projektov. S pritiskom posameznih skupin na plače se ruši razmerje, povzroča seveda neko verižno reakcijo tudi drugje, kar prinaša določena krivična razmerja. Nekatere skupine v javnem sektorju so seveda močnejše, medijsko spretnejše in seveda lažje dosežejo rezultat. Zato je vsekakor potrebno urediti ta razmerja plač, urediti jih čim prej. Seveda smo zato tudi mi nekako soglasni z reševanjem tega problema. Žal pa ugotavljamo, da kljub temu, da smo na to večkrat opozorili, je vlada izgubila ogromno časa po nepotrebnem. Lansko leto je praktično minilo celo leto, ne da bi se karkoli resnejšega naredilo v smeri doseženega dogovora o sistemu plač v javnem sektorju. Izgubljeno je bilo ogromno časa. Sedaj pa vlada na vrat, na nos sili ta državni zbor in sili in pritiska tudi na vse socialne partnerje v tem socialnem dialogu v neko naglico in v oblikovanje slabih in neustreznih rešitev. Mislim, da je to slaba pot reševanja tako kompliciranega in kompleksnega problema, ki zadeva bistveno več kot 150.000 zaposlenih, zahteva tudi vpogled in zahteva tudi vprašanje financiranja tudi ostalih projektov, ki so povezani s tem. Menimo torej, da to ni prava pot, na vrat, na nos izsiliti neke rešitve,pri čemer je bilo dovolj časa, da se poišče prava rešitev. To je tudi osnovni očitek vladi, da se je to pot, kakor tudi že večkrat doslej, obnašala, kot se obnaša, da na horuk v zadnjem času, tik pred zdajci, ko ji že voda teče v grlo, išče rešitve. Te rešitve so po pravilu slabe rešitve, ki nas bodo verjetno veliko stale in nam tudi v bodoče povzročile ogromno težav. Mi temu nasprotujemo in nismo za tako pot. Ne nazadnje smo sprejeli v tem državnem zboru poslovnik državnega zbora, ki naj bi zagotavljal korektnejše, učinkovitejše in tudi kvalitetnejše odločanje v tem državnem zboru. Prav s tem dokumentom, ki ga danes tule vlada izsiljuje na izredni seji, krši vse to, kar želimo narediti, krši in nas sili v neko sprejemanje slabih odločitev, kjer vidim, da odbor piše amandmaje, piše alinee, ureja neke plačne skupine sem in tja, namesto da bi to dosegli socialni partnerji s socialnim dialogom, kakor to počne vsa razvita Evropa in seveda ves razviti svet. Tu pa bodo politiki, ki so tako ali drugače zlobirani, iskali neke rešitve in šli preko tega, kar je ustaljena in edina prava pot, to je socialni dialog. Dejstvo je, da usklajenosti ni, kot je opozoril že tudi minister, ni niti določene stopnje usklajenosti, ni praktično nič, kar bi lahko bilo osnova za odločanje v tem državnem zboru. Zgolj neki predlogi vlade, neki amandmaji vlade, ki jih tudi še videli nismo in neki amandmaji odbora, ki jih prav tako še nismo videli. Oprostite, to je za odločanje o tako pomembni problematiki, kot so plače v javnem sektorju, kot so plače zdravnikov, kot so plače učiteljev, kot so plače številnih drugih javnih uslužbencev, kot so plače policistov in seveda tudi ostalih, to je dosti premalo in dosti preslaba popotnica, da bomo seveda kaj kvalitetnega za njih v bodoče tudi storili Kot nas lahko boli želodec, če pojemo nezrelo jabolko, nas bo verjetno bolela tudi glava in še marsikaj, če bomo sprejeli te neustrezne rešitve v tem zakonu. Neustrezne rešitve pa niso zaradi tega, ker so, recimo, tako ali drugače sporne, ampak so zaradi tega, ker niso usklajene s socialnimi partnerji oziroma s tistimi, ki jih te rešitve tudi najbolj tangirajo. Seveda se mudi vladi v tem trenutku predvsem zaradi tega tako imenovanega zloglasnega aneksa, ki pade v veljavo 30.4.2002, to je aneksa h kolektivni pogodbi vzgoje in izobraževanja. Vendar mislim, da v tem aneksu stoji določba, da se ti dodatki oziroma posledice tega aneksa ne bodo izplačevale le v primeru oziroma da ne stopi v veljavo le v primeru, če se doseže ustrezna usklajenost plač v javnem sektorju. To ni tako, in tudi s to rešitvijo to ni tako. To hitenje vlade se mi zdi popolnoma po nepotrebnem, kajti kljub temu, če bomo tu izsilili neko rešitev, se s tem seveda ne bo rešil problem, ki nastopi s 30.4. V socialdemokratski stranki ne bomo podpirali slabih rešitev, ne bomo podpirali takih rešitev, ki so neusklajene s socialnimi partnerji, in tudi ne bomo podpirali takih rešitev, ki kršijo že sprejete odločitve v tem državnem zboru. V tem državnem zboru smo sprejeli odločitev pred leti oziroma je prejšnji mandat tega državnega zbora sprejel odločitev, da spremljajo vse dokumente tudi izjava o usklajenosti oziroma o stopnji usklajenosti. Zakon v drugem branju te izjave nima in s tem tudi zopet kršimo nekaj, kar smo se pred leti dogovorili in kar je vsekakor dobra pot in popotnica za ustrezno rešitev. Tudi tega ni in tudi to kaže na neko neustrezno ravnanje. Opozoril bi tudi še na to, kar me ravno tako zaskrbljuje. Kljub vsem naporom niso rešena tudi pravnosistemska vprašanja, na katera opozarja tu sekretariat, ki pravzaprav niti nimajo zveze s socialnim dialogom. Skratka, ta predlog zakona je nedodelan vsebinsko, ker ni nobene usklajenosti s sindikati, pravzaprav so se pogajanja šele dobro začela. Hkrati so pravnosistemska vprašanja, ki so nerazrešena. Ta zakon ni zrel za drugo obravnavo, zato ga v socialdemokratski stranki tudi ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Čez dve minuti bo ura 18.00 in za danes bomo končali. Jutri nadaljujemo ob 10.00 uri, in sicer s predstavitvijo mnenj poslanskih skupin, združene liste, gospod Potrč, in DeSUS-a, gospod Čeligoj, pa gospe Zupanove iz Nove Slovenije, gospod Vnučec tudi, gospod Podobnik. Dobro, hvala. Zdaj vemo, kakšen je vrstni red za predstavitev poslanskih skupin za jutri ob 10.00 uri. Dovolite mi, preden prekinemo to izredno sejo, jutri bomo dobili nov pregled amandmajev, tako da ne bo zmede, kaj je zdaj tisto, kar velja oziroma o čemer odločamo, da bomo imeli res jasno sliko o tem, o čem odločamo. Tako vas na to posebej opozarjam. Kot je znano, sta bila dva naša kolega, gospod Peterle in gospod Jakič, izvoljena, izbrana na dve pomembni funkciji. Njima na čast predsednik državnega zbora prireja sprejem takoj zdaj v preddverju. Hvala lepa za vašo pozornost.