Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 39. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospa Irena Grošelj Košnik, gospa Iva Dimic, gospa Nada Brinovšek, gospa Maruša Škopac od 17.30 dalje, gospa Anja Bah Žibert, gospod Roberto Battelli, dr. Vinko Gorenak, gospod Franc Breznik, dr. Dragan Matić do 14. ure, gospod Ivan Prelog, mag. Aleksander Kavčič, Miha Kordiš, med 13. in 17. uro pa bom odsoten tudi sam. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 1.A TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBVESTILO DR. MIROSLAVA CERARJA O ODSTOPU S FUNKCIJE PREDSEDNIKA VLADE REPUBLIKE SLOVENIJE. Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miroslav Cerar me je z dopisom z dne 15. 3. 2018 obvestil, da na podlagi 12. člena Zakona o Vladi Republike Slovenije in 261. člena Poslovnika Državnega zbora odstopa s funkcije predsednika Vlade. Predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miroslavu Cerarju dajem besedo za obrazložitev odstopa.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani poslanke in poslanci, dragi državljanke in državljani! V ponedeljek, 25. avgusta 2014 sem, spoštovane poslanke in poslanci, tu pred vami kot novoizvoljeni predsednik Vlade prisegel, da bom spoštoval ustavni red, ravnal po svoji vesti ter z vsemi močmi deloval za blaginjo Slovenije. Danes, ko Državni zbor seznanjam z razlogi odstopa z mesta predsednika Vlade Republike Slovenije, bi rad jasno in glasno povedal: Spoštoval sem ustavni red, ravnal sem po svoji vesti in z vsemi močmi sem deloval za blaginjo Slovenije. Na zelo zgovoren način so se ti tri razsežnosti prisege povezale prav minulo sredo. Ravno zato, ker sem dosledno ravnal po svoji vesti, sem moral v odziv na sodbo Vrhovnega sodišča, ki je v marsičem posledica in izpeljava sodbe Ustavnega sodišča, odstopiti. Odstopil sem tudi zato, ker dogodki zadnjih tednov in dni niso bili več v interesu blaginje Slovenije, temveč vrsta partikularnih interesov, pri čemer mislim predvsem na protirazvojno ravnanje in vse težje obvladljive predvolilne apetite različnih političnih in drugih akterjev. A za odstop so poleg razlogov potrebni tudi pogoji. Ravno vse dosedanje delo naše vlade za blaginjo Slovenije je sploh ustvarilo pogoje, da ta načelna gesta odstopa ne prinaša nobenih dramatičnih nevarnosti, ampak odpira povsem normalen demokratične postopek iskanja novega družbenega soglasja. V iskanju tega soglasja v prihodnosti, ki se bo najprej izkazalo z voljo državljank in državljanov na volitvah, nato pa z modrostjo izvoljenih predstavnikov v sestavljanju nove koalicije, bodo ključna nekatera vprašanja, ki so se v svojem bistvu razgalila prav v dneh, ki so botrovali odstopu. Prvič. Ali je za popravo realnih krivic, ki so se v letih krize nakopičile v plačnem sistemu, res dovoljeno povzročati nove krivice? Drugič. Ali je za zaustavljanje ključnih infrastrukturnih projektov naše sedanjosti in prihodnosti res dovoljeno zlorabljati prav vse mogoče demokratične poti? In ne nazadnje. Ali bomo veje oblasti res znali misliti in živeti ločeno, ne pa hierarhično, a še vedno kot veje istega skupnega domovinskega drevesa? Da, govorim o prihodnosti našega plačnega sistema, našega gospodarskega sistema, našega pravosodnega sistema in o soglasjih, ki so znotraj vsakega od njih potrebna, da ta družba napreduje ne enoznačno, ne enostransko in še manj enoumno, a da vendarle in predvsem napreduje. Na družbo gledam kot na celoto, v kateri mora vladati pošten odnos med različnimi skupinami, zato sem v odstopni izjavi poudaril, da vidim dolžnost vsakega posameznika do drugih pred njegovo pravico. Samo tako gremo lahko naprej solidarno in skupaj naprej. Slovenija je v zadnjih treh letih dokazano napredovala. Danes je v bistveno boljšem položaju kot leta 2014. Imamo eno najvišjih gospodarskih rasti v Evropski uniji. Imamo najnižjo brezposelnost po letu 2009. Prvič po desetih letih pričakujemo presežek v državnem proračunu. Letos se bo javni dolg znižal pod 72 % BDP in novi investitorji odpirajo nova, dostojna delovna mesta. A danes tukaj ne bom govoril o bilanci. Poznate in izkusite jo vsi, tudi če je ne priznavate. Z načelno odločitvijo želimo pokazati, da so tudi v politiki te umetnosti kompromisa in umetnosti možnega, da so tudi v politiki trenutki, ko kompromis preprosto ni sprejemljiv, ko je za ceno odprte prihodnosti treba vztrajati na razliki. Ne nujno na razliki med levim in desnim niti ne nujno na razliki med starim in novim, ampak preprosto na razliki med prav in narobe. To je ključna razlika odgovorne politike, če hoče biti na pravi strani zgodovine. Na takih razlikah se gradijo celi družbeni sistemi, vladavina prava, dostopnost javnega šolstva, razvojno naravnan in neizkoriščevalski ekonomski sistem, varna in dostojna starost. In za takšno Slovenijo mi gre! Zanjo in za njene državljane sem delal po Ustavi, vesti in najboljših močeh, zato vas z nekoliko težkim srcem, a mirno vestjo obveščam o svojem odstopu. Rad bi se zahvalil spoštovanemu Državnemu zboru, predsedniku, poslankam in poslancem, strokovnemu osebju in vsem drugim zaposlenim v njem za vse, kar ste v tem mandatu dobrega storili za Slovenijo in njene državljanke in državljane. Zahvala za trdo delo gre tudi kolegicam in kolegom v Vladi in vsem sodelavcem v državni in širši javni upravi. Saj veste, kako je, zmage so skupne, porazi pa predsednikovi. Prvih je bilo več kot drugih, zato verjamem, da nas bodo sodili po naših rezultatih. Za vse dobro se zahvaljujem tudi vsem drugim, ki delate dobro v drugih državnih organih in ustanovah. Naj ob tej priložnosti posebej povem, da bo ta vlada v sodelovanju z Državnim zborom storila vse potrebno, da se zaščitijo interesi države in državljanov v Novi Ljubljanski banki, s sindikati pa se bo morala pogajati prihodnja vlada. Žal mi je, saj smo bili zelo, zelo blizu razumnemu in vzdržnemu dogovoru in dosežena je dobra osnova za naprej. Dovolite mi, da tako kot na nedavnem kongresu naše stranke, končam z besedami letošnjega Prešernovega nagrajenca, velikega Borisa A. Novaka: »Med nebom in zemljo izberem ptico. Med manjšim in večjim zlom ne izberem nobenega. Med obupom in upanjem izberem upanje. Težje ga nosim.« Po skoraj štirih letih vodenja Vlade vem, kako težko je nositi upanje, in predvsem vem, da je težje delati prav in dobro in upati na dobro kot zgolj kritizirati in ostajati pasiven. A prav zato, da bi upanje lahko nosil naprej, moram vrniti mandat. Nisem obupal, le odstopil sem. Vse do izvolitve nove vlade si bom po svojih najboljših močeh prizadeval, da bo naša vlada vse tekoče in nujne zadeve opravila tako, da bomo lahko še naprej ponosni na našo Slovenijo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, drage državljanke in državljani! Naj živi sodobna, solidarna in svobodomiselna Slovenija. Hvala. / aplavz/
V zvezi s tem Državni zbor na podlagi 115. člena Ustave Republike Slovenije in 261. člena Poslovnika Državnega zbora ugotavlja, da je dr. Miroslavu Cerarju prenehala funkcija predsednika Vlade, s čimer je prenehala tudi funkcija ministrov. Na podlagi 115. člena Ustave Republike Slovenije pa dr. Miroslav Cerar in ministri opravljajo tekoče posle do izvolitve novega predsednika vlade in imenovanja novih ministrov. V skladu z drugim odstavkom 220. člena Poslovnika Državnega zbora bom o tem obvestil predsednika republike. Dr. Miro Cerar, zahvaljujem se vam za opravljeno delo in vam želim vse dobro pri nadaljnjem delu. S tem zaključujem 1.A točko dnevnega reda. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA, NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O NEVLADNIH ORGANIZACIJAH V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, ministru za javno upravo, ki opravlja tekoče posle, gospodu Borisu Koprivnikarju.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Pred nami je Predlog zakona o nevladnih organizacijah, ki ga je Vlada sprejela na svoji seji že 18. oktobra 2017 in tudi posredovala v Državni zbor. Naj poudarim, da je proces priprave tega sistemskega zakona potekal izrazito [[…]] [[oglašanje iz dvorane]]
Malo miru v dvorani, prosim!
[[…]]participativno s ključnimi deležniki, ki so v oblikovanju celotnih rešitev sodelovali zelo aktivno in zato tudi smatramo, da ima zakon visoko podporo javnosti, predvsem tiste, ki je najbolj zainteresirana za to področje. Osrednji namen zakona pa je, da se celostno uredi status nevladnih organizacij in seveda tudi pospeši njihov razvoj. Z zakonom določamo, kdaj se določena organizacija šteje kot nevladna organizacija. V slovenski pravni red vnašamo enotno definicijo, ki jo do sedaj ni bilo [[…]] [[oglašanje iz dvorane]]
Ali lahko malo miru v dvorani, prosim?
[[…]]in pospešujemo ureditev statusa nevladne organizacija v javnem interesu. Danes imamo na področju nevladnih organizacij situacijo, da imamo preko 20 tisoč organizacij, njihova zaposlenost pa je samo 0,83 % v skupnem deležu zaposlenih, medtem ko je povprečje Evropske unije preko 5 % zaposlenih, kar kaže na to, da je nevladni sektor zelo številen po številu, hkrati pa zelo šibek v svojem deležu, ki ga predstavlja v družbi. Za nevladno organizacijo zakon določa, da je to oseba zasebnega prava, ki mora imeti sedež v Republiki Sloveniji, je nepridobitna in neprofitna, kar pomeni, da ni bila ustanovljena z namenom ustvarjanja dobička in da morebitne presežke prihodkov nad odhodki dejansko sama porablja za lasten razvoj jih ne more izplačevati njihovim ustanoviteljem ali deležnikom. Pomembno je, da je neodvisna od državnih organov, političnih strank in gospodarskih družb. Pri nevladni organizaciji posebnega oziroma v javnem interesu pa še dodatno mora imeti izdelan program bodočega delovanja in točno določeno, kako bo izvajala dejavnosti, ki so v javnem interesu, hkrati pa taka organizacija mora tudi izkazati že izvedene pomembnejše dosežke svojega delovanja. Z amandmajem na odboru zakon predvideva tudi ustanovitev proračunskega sklada, ki bo namenjen za stabilizacijo in pospešen razvoj nevladnih organizacij, kar so sami deležniki s tega področja tudi zelo želeli in težko pričakovali. Nevladne organizacije s statusom v javnem interesu pa imajo lahko tudi prednost pri kandidiranju na različnih razpisih, ker jim ta poseben status to dejansko tudi omogoča. Pomembno je, da smo s tem zakonom tudi uredili, da enotno evidenco nevladnih organizacij vodi ažurno na enem mestu Ajpes, ki je za to določena javna agencija, in na tak način bomo uredili sedaj razdrobljene evidence, ki se vodijo po različnih resorjih, ki dodeljujejo ta poseben status organizacije v javnem interesu. Pomembno pa je, da zakon daje tudi podlago za sprejetje posebne strategije razvoja nevladnih organizacij. Naj za zaključek povem samo tiste temeljne usmeritve, ki jih tako z zakonom kot tudi s to strategijo želimo spodbujati. In sicer, krepitev nevladnega sektorja predvsem s povezovanjem zelo razdrobljenih organizacij, s stabilizacijo poslovanja tako preko financiranja kakor tudi preko različnih oblik usposabljanja in izobraževanja, ki že potekajo, da lahko nevladne organizacije bolj stabilno in dolgoročno načrtujejo svoje delovanje. Pomemben cilj je tudi profesionalizacija; torej, da bi se večji delež zaposlenih v nevladni organizaciji trajno za nedoločen čas zaposlil in na tak način prinašal stabilnost na področju nevladnega sektorja. Medtem ko pa tudi zasledujemo bolj natančno opredeljen pozitiven vpliv, tako imenovani social impact oziroma pozitivni socialni vpliv nevladnih organizacij, zato tudi vedno znova poudarjamo, to vnašamo v strategijo, to izhaja tudi iz zakona, da so javna sredstva nevladnim organizacijam upravičeno namenjena takrat, kadar s svojim delovanjem prinašajo pozitiven socialni vpliv v družbi in posledično tudi razbremenjujejo javne storitve in javne transferje, zato ker s svojim delovanjem nevladne organizacije pogosto bolj učinkovito in bolj proaktivno lahko delujejo kot tudi formalne državne organizacije. Cenjeni Državni zbor tudi prosim, da združi tretjo obravnavo oziroma da opravi tretjo obravnavo predloga tega zakona že na tej seji in na tak način tudi omogoči sprejetje tega sistemskega in težko pričakovanega zakona za nevladni sektor. Hvala lepa.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku mag. Dušanu Verbiču.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani minister s sodelavci, poslanke in poslanci prav lep pozdrav! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na 65. nujni seji dne 2. 3. 2018 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o nevladnih organizacijah, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Predstavnik predlagatelja je podal dopolnilno obrazložitev k členom predloga zakona in povedal, da ta predlog zakona, prvič, celovito ureja področje nevladnih organizacij. Dejal je, da Vlada meni, da je nujno, da se področje nevladnega sektorja v državi okrepi. Osnovni namen predloga zakona je ureditev statusa nevladnih organizacij, tudi nevladnih organizacij v javnem interesu, ureditev pristojnosti in odgovornosti ministrstev in zagotovitev pospešenega razvoja nevladnega sektorja. Osnovni cilj nevladnih organizacij pa Vlada vidi kot ustvarjanje socialnega vpliva na zmanjševanje problema na različnih področjih v družbi, kjer so lahko nevladne organizacije bistveno bolj učinkovite kot formalne državne organizacije. Dejal je, da si Vlada želi stabilnega financiranja nevladnih organizacij v skladu s proračunskimi sredstvi. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je ob predstavitvi pisnega mnenja opozorila na zakonodajno-tehnični pristop priprave predloga zakona, ki vključuje tudi spremembe drugih zakonov, s čimer naj bi se zagotovila njihova uskladitev z določbami samega predloga zakona. Predstavnik Državne sveta je dejal, da je Komisija za državno ureditev predlog zakona podprla, saj je ocenila, da je namen zakona pozitiven. V razpravi pa so člani Komisije za državno ureditev izpostavili nekaj vprašanj. Direktor Centra za informiranje, sodelovanje in razvoj nevladnih organizacij je izrazil zadovoljstvo, da je Predlog zakona o nevladnih organizacijah končno v zakonodajnem postopku, saj so ga težko pričakovali že desetletje. Dejal je, da so bile nevladne organizacije ves čas postopka močno vključene v procese priprave predloga zakona. Izrazil je tudi podporo predlogom za amandmaje odbora. Predsednica Sveta Vlade Republike Slovenije za spodbujanje razvoja prostovoljstva, prostovoljskih in nevladnih organizacij je izrazila zadovoljstvo, da je predlog zakona po desetih letih v zakonodajnem postopku, in prav tako izrazila podporo predlogom za amandmaje odbora. Izvršna direktorica Slovenske filantropije je izrazila podporo predlogu zakona in predlogom za amandmaje odbora. Predsednik Mladinskega sveta Slovenije je izrazil razočaranje, da je Mladinski svet izrecno izločen iz definicije nevladnih organizacij v Sloveniji. Generalna sekretarka Zveze prijateljev mladine Slovenije se je strinjala s predstavniki drugih nevladnih organizacij. Izrazila je zadovoljstvo, da so bile nevladne organizacije ves čas tesno vključene v procese priprave predloga zakona. Pozvala je k podpori predlogom za amandmaje odbora. V razpravi so poslanci koalicije izrazili podporo predlogu zakona in pohvalili dejstvo, da je sistemski del financiranja določen in pri tem izrazili tudi podporo za amandmaje odbora. Poslanci opozicije so izrazili zadovoljstvo, da je večina nevladnih organizacij zadovoljnih s predlogom zakona in pohvalili nekatere zelo dobre rešitve predloga zakona, med njimi enotno evidenco nevladnih organizacij. V nadaljevanju je odbor sprejel amandmaje poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Odbor je glasoval tudi o amandmajih Poslanske skupine Nove Slovenije, vendar jih ni sprejel. Odbor je v razpravi sprejel naslednji sklep, da Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo predlaga, da se na dnevni red 39. seje Državnega zbora uvrsti naslednja točka dnevnega reda, in sicer Predlog zakona o nevladnih organizacijah, ki je pred nami. Odbor je glasoval o členih predloga zakona in jih tudi sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so sprejeti amandmaji vključeni. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala za pozornost.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Levica, zanjo Violeta Tomić.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Nevladne organizacije so vitalen del družbe, brez katerih bi bilo marsikatero področje opustošeno. Predstavljajo pomemben prispevek k razvoju in uresničevanju demokracije in človekovih pravic ter zagotavljajo participacijo civilne družbe pri oblikovanju politik. To bi moralo biti ključno poslanstvo nevladnih organizacij. V praksi pa se na žalost, kljub patetičnim besedam, ki smo jih slišali iz ust zdaj že bivšega predsednika Vlade, premika vedno bolj v smer, kjer nevladne organizacije deloma, ponekod pa skorajda že v celoti prevzemajo funkcije, ki bi jih morala opravljati država. Nenehne težnje po privatizaciji zdravstva, šolstva, krčenju socialnih pravic, sredstev za kulturo, znanost in šport te težave še poglabljajo. Tako kot zgrešena socialna politika. Ta trend je treba ustaviti, ustaviti pa ga je možno le s spremembo sistema in ne le s kozmetičnimi popravki. Vidimo, da kapitalizem tudi v času rasti ustvarja revščino in neenakost. Po pragom revščine še vedno živi 280 tisoč ljudi, od tega kar 46 tisoč otrok in vsaka četrta enostarševska družina. Statistični prag revščine se je spustil na raven minimalnih življenjskih stroškov, kar kaže na to, da revni prebivalci danes živijo slabše kot pred krizo. Kljub temu da se zdi nizka, se povečuje dohodkovna neenakost, premoženjska neenakost na drugi strani je ogromna. 10 % najbogatejših gospodinjstev ima v lasti več kot 47 % vsega premoženja, najrevnejših 20 % pa samo 0,5 %. Revščina in neenakost sta posledici brezposelnosti, prekarnosti ter prenizkih plač in pokojnin. Tako imenovana socialna politika z nizko minimalno plačo in še nižjimi socialnimi prispevki zagotavlja poceni delovno silo kapitalu, revne pa pušča v skrajni revščini. Vsi tisti, ki živijo pod pragom revščine, brezposelni, upokojenci z mizernimi pokojninami in vedno več zaposlenih, ki s plačo ne morejo preživeti, lahko vedno manj računajo na pomoč države. Pred deložacijo zaradi 100 ali nekaj 100 evrov te ne reši država, reši te pomoč humanitarcev. Brezplačnega toplega obroka ne zagotovi država, zagotovi ga lokalno društvo. Za zdravstveno oskrbo posameznikov, ki nimajo urejenega zdravstvenega zavarovanja, ne poskrbi država, poskrbijo pro bono ambulante, ambulante, katerih statusa država noče primerno urediti. Podobnih primerov, kjer je država svojo odgovornost in dolžnost izvajanja socialne politike v celoti prenesla na nevladne organizacije, je na žalost vedno več. Razkroj socialne države pa se bo brez spremembe sistema tudi pospešeno nadaljeval. Če želimo področje nevladnih organizacij dejansko urediti, torej ne bo dovolj le nov zakon. Nevladnim organizacijam je treba zagotoviti, da bodo ponovno opravljale svoje osnovno poslanstvo, da bodo dopolnitev oziroma dodana vrednost, ne pa ključni izvrševalci socialne politike in drugih ključnih politik države. To je možno zagotoviti le: prvič, z dostojnim plačilom za delo, ki mora biti vsaj 20 % višje od minimalnih življenjskih stroškov; drugič, z dvigom najnižjih pokojnin na raven, ki zagotavlja dostojno življenje; tretjič, z odpravo revščine ter zmanjšanjem dohodkovne neenakosti; četrtič, zagotovitvijo vsem dostopne kvalitetne in brezplačne izobrazbe in petič, z zagotovitvijo vsem dostopnih javnih zdravstvenih storitev. Teh pet korakov je osnova za premike v pravo smer. Brez tega se bo trend prelaganja odgovornosti države na nevladne organizacije le še stopnjeval. V Levici bomo zakon seveda podprli, a si bomo hkrati tudi prizadevali, da postanejo nevladne organizacije podaljšana roka države in dodana vrednost, ne pa izvajalci ključnih funkcij, ki bi jih morala izvajati država. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina SMC, zanjo gospod Jani Möderndorfer.
Predsednik, upam, da smo še pri točki nevladne organizacije, ker tole me je malo zmedlo, pri kateri točki smo. Namreč, glede na to, da danes obravnavamo zakon o nevladnih organizacijah, ki niso samo socialne, ampak so tudi kulturne, športne in tako naprej, in če bi to poslušali, kar smo poslušali prej, sem imel občutek, da smo zgrešili točko. Dobro, razumem pač, pred volitvami smo. No, pa pojdimo po vrsti. SMC bo podprl zakon o nevladnih organizacijah iz enega preprostega razloga, kajti tiste države, ki so razvite države, imajo zelo razvit tudi nevladni sektor in 27 tisoč 500 nevladnih organizacij je zgovorna številka, ki govori o tem, da smo med tistimi državami, ki morajo ponuditi tudi svoj odgovor na to število in pa predvsem na delo, ki ga opravljajo nevladne organizacije. Zelo pomenljivo je in bi rekel tako. V nevladnem sektorju bi rekli danes, na današnji dan: No, pa ga imamo – zakon o nevladnih organizacijah. Kako bo ta zakon izgledal, kakšen bo v življenju? Prepričan sem, da že čez nekaj let se bomo pri tem zakonu pogovarjali tudi o spremembah, o izboljšavah, predvsem na tistem področju, kjer bo nevladni sektor opozoril, da ga je potrebno popravljati; seveda z enim samim ciljem: zato ker nevladni sektor je dopolnilo države, nikakor pa – upam, da nikoli – podaljšana roka države. Ker če bo postala podaljšana roka, potem to ni več nevladni sektor, ampak hudovladni sektor. Tako pač nekateri morajo razčistiti pojme, o čem pravzaprav govorijo, kadar predstavljajo svoje poglede in stališča. V SMC ne bomo podprli dveh dopolnil, ki jih imamo danes na mizi. Prvo dopolnilo je dopolnilo s strani SDS, ki na svojevrsten perfiden način spreminja način financiranja in hoče ohraniti tisto obliko načina financiranja, da vsakokratna vlada odloča o tem, kaj bo šel preostanek sredstev – tistih, o katerih se državljani in državljanke niso opredelili, v katero nevladno organizacijo naj gre, in kar je še bolj pomembno, od katerega se je država že zdavnaj poslovila, ko je določila, da ta sredstva so namenjena nevladnemu sektorju. Drugi amandma, ki ga vlaga Nova Slovenija, prav tako ne, zato ker pravzaprav želi nazaj pripeljati Mladinski svet kot svojevrstno nevladno organizacijo z opravičilom, da to je; pa vsi vemo in celo sami vedo kot predlagatelji, da to ni, saj sami tudi priznavajo v svoji lastni obrazložitvi, da ne izpolnjujejo vseh pogojev, ampak samo večino pogojev. Namreč, en je moteč: imajo tudi politične podmladke. Ta zakon seveda pomeni skupaj z vsemi spremembami, ki smo jih na odboru dali, da pravzaprav prinaša nek svojevrsten začetek priznavanja, tudi formalno skozi zakon, da nevladne organizacije res naredijo predvsem na drugačen način, na svojevrsten način, ki pa je ljudem in civilni družbi bližji. Zato dejansko že dolgo časa nevladni sektor uvrščamo med enega od stebrov civilne družbe in to tisti steber, katerega preprosto ne moreš ne ignorirati, ne prezreti, ampak kvečjemu samo financirati in jim pustiti avtonomijo, da na svojem področju delajo tisto, kar seveda tudi najbolje znajo in za kar so tudi usposobljeni. V Poslanski skupini SMC pozdravljamo naprej zakon, seveda tudi rešitve, in s tem tudi jasno sporočilo, da smo za in bomo podprli ta zakon.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Tomaž Lisec.
Hvala, predsednik, za dano besedo. Spoštovani minister z ekipo, kolegi in kolegice, lep pozdrav! Nov dan, nov zakon, birokratske ovire in tako naprej. Tudi vse to je v tem zakonu. Nov zakon, čeprav je Zakonodajno-pravna služba izpostavila problematično zakonodajno-tehnični pristop priprave zakona, kajti zakon vključuje spremembe drugih zakonov, in sicer posega kar v dvajset zakonov. Spomnimo se razprav takratnih opoziciji, ki so sedaj tiho, ker delajo ravno tisto, kar so oporekali ostalim koalicijam, da z enim zakonom posegamo v več kot dvajset zakonov. Kaj je rekla Zakonodajno-pravna služba? Na žalost se posegi ne omejujejo zgolj na prenehanje veljavnosti posameznih določb ali njihovih delov, ampak so oblikovani kot novele, vključen je zgolj en člen. Takšen pristop je ustavnopravno neustrezen in zmanjšuje raven pravne varnosti. Takšen pristop je ustavnopravno neustrezen – pred pol ure pa je tukaj govoril predsednik Vlade v odstopu, kako je spoštoval ustavni red Republike Slovenije! Pri prvem naslednjem zakonu, ki ga obravnavamo, pa vidimo, da gre za ustavnopravno neustrezen in pravno varno nedodelan zakon. Pod besedno zvezo nevladna organizacija si mnogi predstavniki našega ljudstva predstavljajo civilno družbo, vendar vsi vemo, da je takšne opredelitev malo zavajajoča. Ne nazadnje je dejstvo, da imamo aktualen Zakon o društvih, ki marsikaj opredeljuje, a ta zakon v prehodnih določbah marsikaj tudi jemlje. Seveda smo v Poslanski skupini SDS veseli, da mnoge organizacije, mnoga društva na področju humanitarnih dejavnosti, športnih, gasilskih in ne vem katerih ostalih sektorjev aktivno sodelujejo. Imamo pa tudi črne pike, ki kažejo, da na področju nevladnih organizacij ni vse tako super, kot želijo predlagatelji tega zakona pokazati. Ena izmed prvih zadev, s katero se srečamo pri obravnavi tega zakona, so določbe, ki govorijo, da morajo biti nevladne organizacije nepridobitne, neprofitne in neodvisne, potem pa v medijih zasledujemo organizacije, ki so zelo pridobitne, imajo zelo veliko profita in ne nazadnje nikakor ne moremo reči, da so neodvisne organizacije. En primer pa verjetno jih je več: Mirovni inštitut. Če je Mirovni inštitut pojem nevladne organizacije po tem zakonu, potem resnično ne vidim nobenega problema, zakaj to ne bi smel biti Mladinski svet. Sam osebno poznam delovanjem Mladinskega sveta, ni bilo vedno vse idealno, ampak so se različni deležniki tako na področju političnih strank oziroma njihovih podmladkov kot ostali deležniki v tem Mladinskem svetu aktivno zavzemali za področje, katerega obravnava današnji zakon. Po našem mnenju je zakon tudi tipičen birokratski zakon. Ogromno je nekih formul, dikcij, ogromno je evidenc in kot je rekel že predhodnik, prav gotovo se bomo kmalu srečali z novelo tega zakona, ko bomo ugotavljali, da je za mnogo lepimi besedami mnogo problemov, ki jih ta zakon prinaša v praksi. Kar nekaj je seveda zadev, ki so potrebne sprememb na področju delovanja nevladnih organizacij, ampak po mnenju Poslanske skuine SDS vsi načini, s katerimi, prvič, ta zakon posega v dvajset drugih zakonov, vsi načini, ki govorijo o problematiki financiranja nevladnih organizacij, niso tisti pravi vidik, kateremu bi lahko dali podporo. Zato v Poslanski skupini SDS tega zakona ne bomo podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Peter Vilfan.
Spoštovani predsednik, kolegice in kolegi, predstavniki Vlade! Na poslanskih klopeh imamo predlog zakona, ki je v okviru zelo široke razprave nastajal dve leti, zato lahko utemeljeno ocenimo, da je predlog usklajen z vsemi deležniki in ima veliko javno podporo. S predlogom zakona se končno definira pojem nevladnih organizacij, ki morajo izpolnjevati zakonsko določene pogoje, predvsem pa predlog predstavlja temeljno oziroma enotno zakonsko podlago za vse nevladne organizacije. Naj na kratko ponovim rešitve, ki jih predlog prinaša. Predlog opredeljuje pridobitev statusa nevladne organizacije v javnem interesu, ki ga trenutno ureja Zakon o društvih, ostale področne zakonodaje pa dejejo možnost pridobivanja statusa tudi zasebnim zavodom in ustanovam. S predlogom zakona se bo to področje v celoti poenotilo. Predlog zakona prinaša tudi enotno evidenco vseh nevladnih organizacij, ki jo bo vodil Ajpes, saj je trenutno evidenca pomanjkljiva, vsak resor jo namreč vodi zase. Z namenom, da bi se spodbudil razvoj nevladnih organizacij, predvideva predlog zakona tudi pridobitev nekaterih pravic in ugodnosti za nevladne organizacije in še bi lahko naštevali. Seveda v Poslanski skupini Desus tak predlog podpiramo. Menimo namreč, da je pripravljen s pomočjo oziroma sodelovanjem tako predstavnikov nevladnih organizacij, na katere se vsebina nanaša, kot tudi drugih deležnikov, ki so sodelovali v okviru delovne skupine za pripravo obravnavanega zakona. Poslanska skupina Desus je na matičnem delovnem telesu podprla dopolnilo, s katerim je bil upoštevan predlog delovne skupine, ki je pripravila osnutek predloga zakona in je predlagala ustanovitev sklada za nevladne organizacije, ki bi glede na stanje nevladnih organizacij v Sloveniji pomagal njihovemu razvoj. Z dopolnilom se tako jasneje določa proračunska postavka za razvoj nevladnih organizacij, za nedoločen čas se ustanavlja in določa glavni vir financiranja, to pa so neporabljena oziroma nedodeljena sredstva iz naslova donacij 0,5 % dohodnine, ki se jim je država vsaj deklaratorno že odpovedala v korist nevladnih organizacij. S temi sredstvi bo upravljalo resorno ministrstvo, prejemnike teh sredstev pa bodo izbrali na javnem razpisu. Tako financiranje nevladnih organizacij ne bo prepuščeno vsakokratni oblasti oziroma ministrom. Kot sem že povedal, gre torej za denar, ki bi ga po zakonu o dohodnini ljudje lahko namenili v splošno koristne namene; z drugimi besedami, proračun se mu je torej tako ali tako že odpovedal. Tu na primer za leto 2016 govorimo o nekaj manj kot 5 milijonih. Toliko je namreč ostalo nerazporejenih sredstev. Statistični podatki skozi leta sicer kažejo, da se ljudje vse bolj zavedamo namena doniranja iz dohodnine, a kljub temu ostaja več kot pol nerazporejenih sredstev, zato je prav, da se ta sredstva namenijo za izvedbo temeljnih razvojnih projektov in podpornih ukrepov nevladnih organizacij, kar je tudi namen njihove ustanovitve. Še eno pomembno dopolnilo je bilo sprejeto na matičnem delovnem telesu. Namreč, društva, ki nimajo sedeža v Republiki Sloveniji, imajo pa na dan uveljavitve podeljen status delovanja v javnem interesu na področju, ki ga ureja Zakon o vojnih veteranih, imajo status nevladne organizacije. S tem dopolnilom smo rešili problematiko sofinanciranja dveh veteranskih zamejskih organizacij, saj je pridobitev statusa nevladne organizacije vezana izključno na sedež le-te v Republiki Sloveniji. Zveza koroških partizanov in prijateljev protifašističnega odpora v Celovcu ter Zveza vojnih invalidov narodno osvobodilne vojske iz Trsta sta namreč v Republiki Sloveniji definirani kot društvi, ki delujeta v javnem interesu, zaradi česar sta po našem mnenju tudi upravičeni do financiranja njune javno koristne dejavnosti na področju vojnih veteranov. Glede na povedano v Poslanski skupini Desus predlog zakona podpiramo.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije - krščanskih demokratov, zanjo gospod Zvonko Lah.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane kolegice poslanke in poslanci! Na dan 28. februarja letos je bilo v Slovenji registriranih 27 tisoč 673 nevladnih organizacij, od tega 24 tisoč 154 društev ter tisoč 262 zasebnih zavodov in 257 ustanov. Veliko. Zagotovo. Tretji sektor, kot ga tudi imenujemo, ima že sedaj svojo krovno organizacijo, ki jo financira državni proračun, govorimo o Centru za informiranje, sodelovanje in razvoj nevladnih organizacij in o velikih številkah razdeljenih finančnih sredstev. V Novi Sloveniji sicer pozdravljamo predlog novega zakona, ki naj bi celovito uredil delovanje nevladnih organizacij, Vlada ga je rojevala več kot dve leti. Zakonska definicija je res nujna, prav tako tudi enotna evidenca vseh nevladnih organizacij, pa vendar ostaja nekaj sivih lis. Pa poglejmo. Gre za nepridobitne, neprofitne in neodvisne pravne osebe zasebnega prava, neodvisne od državnih organov, političnih strank ali gospodarskih subjektov. Pa so res popolnoma neodvisne? Če pogledamo obrazložitev predlagatelja, zakaj imajo nekatere organizacije status nevladne organizacije, druge, povsem podobne pa ne, je že od daleč razvidno, da je njihova neodvisnost na trhlih nogah. Če primerjamo Mladinski svet Slovenije, ki ne bo imel tega statusa, in lokalne mladinske svete, ki pa bodo imeli status nevladne organizacije, primerjalna logika odpove. Lokalni mladinski sveti bodo nevladne organizacije pod pogojem, da ne bodo imeli večine političnih odločevalcev, enak pogoj bi moral veljati tudi za Mladinski svet Slovenije. Ta sicer izpolnjuje ostale kriterije in argument, da ga sestavljajo podmladki političnih strank, je odveč. Neodvisen je ravno toliko kot ostale nevladne organizacije, ki jim zakon ta status podeljuje. Prav je, da se je področje nevladnega sektorja v državi krepi, da se uredi tudi status nevladnih organizacij v javnem interesu. V Novi Sloveniji ob tem izpostavljamo, da imamo v Sloveniji ogromno število nevladnikov, ki se glede na dobljena proračunska sredstva ne morejo pohvaliti z vidnimi rezultati dela – razen Vili Kovačič –, zato bi morali nujno zagotoviti preglednost njihovega obsega delovanja in višino prejetih sredstev. Pri številnih organizacijah lahko vidimo, da preveč denarja namenjajo le za plače zaposlenih, medtem ko ga zmanjkuje za izvajanje osnovne dejavnosti oziroma programov. V Novi Sloveniji smo prepričani, da bi morali to področje bolj prevetriti in financiranje iz državnega proračuna pogojevati tudi z drugačnimi merili. Predlogu zakona o nevladnih organizacijah ne bomo nasprotovali.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Matjaž Nemec.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice, kolegi! Vse nevladne organizacije, ki delujejo v javnem interesu ali pa so z namenom ljubiteljska izpolnjevanja posameznika na nekem področju za našo družbo neizmerno bogate in nas bogatijo, delujejo vsak dan, ne glede, v kakšni fazi delovanja je Vlada ali Državni zbor. Na tem mestu bi izpostavil tudi sprejem amandmaja, ki uvaja sklad za razvoj nevladnih organizacij. Ta sklad bi se polnil z nerazdeljenimi sredstvi državljank in državljanov iz dohodnine 0,5 %, kar znaša nekje med 4 in 5 milijonov evrov. Po javno dostopnih podatkih so za leto 2016 državljanke in državljani 5 tisoč 707 poimensko navedenim nevladnim organizacijam namenili 4,5 milijona evrov. Da gre za izjemno široko področje delovanja nevladnih organizacij, se kaže tudi v tem, v koliko področnih zakonov se posega oziroma lepše rečeno, koliko področij se ureja. S strani državnozborske zakonodajne službe smo bili opozorjeni, da je takšen pristop, to je poseganje v 20 drugih področnih zakonov, s strani pravne varnosti in predvsem preglednosti zakonodaje nedopustno. Upam, da bomo čez kakšno leto vseeno lahko rekli, da je zakon omogočil ureditev statusa nevladnih organizacij in njihovo delovanje. Socialni demokrati bomo predlog zakona podprli, še posebej zato, ker so tudi predstavniki nevladnih organizacij izrazili zadovoljstvo, da je po več letih, desetletjih, Vladi le uspelo pripraviti predlog zakona, ki bo v samem izvajanju omogočil sistemski pristop k urejanju nevladnih organizacij. V proces priprave zakona so bili predstavniki nevladnih organizacij vseskozi vključeni, kar predstavlja pomemben napredek, in upam, da bo tako tudi po sprejetju amandmajev k predlogu zakona. Pomemben del pa bodo nevladne organizacije morale odigrati tudi po sprejetju zakona. Potrebno bo spremljati izvajanje zakona ter tako reagirati na morebitne napake ali druge ovire, da bi ovirali oziroma, da ne bi ovirali razvoja nevladnih organizacij. Socialni demokrati bomo predlog podrli tudi zato, ker se nam je uspelo dogovoriti, da predlagani zakon vsebuje rešitev glede sofinanciranja dveh veteranskih zamejskih organizacij, in sicer Zveze koroških partizanov in prijateljev protifašističnega odpora v Celovcu ter Zveze vojnih invalidov iz Trsta. Omenjeni dve veteranski organizaciji sta se v Republiki Sloveniji vsaj do sedaj obravnavali kot društvi, ki delujeta v javnem interesu, zaradi česar sta bili upravičeni tudi do sofinanciranja njune javne koristne dejavnosti na področju vojnih veteranov po Zakonu o društvih in Zakonu o vojnih veteranih. Po zagotovilu vladnih predstavnikov se bo sofinanciranje nadaljevalo in ostalo. Predlog zakona je, kot že rečeno, prvič ugledalo luč svet in ne delamo si utvar, da vsebuje le najboljše oziroma idealne rešitve, je pa napredek in to Socialni demokrati, kot že rečeno, podpiramo. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 19. 3. 2018. Ker sta amandmaja Poslanske skupine Nove Slovenije k 2. in 30. členu vsebinsko povezana, bomo o njiju razpravljali skupaj. V razpravo torej dajem 2. in 30. člen ter amandma Poslanske skupine Nove Slovenije. Želi kdo razpravljati? Ne bom, ker je samo eden oziroma ena. Besedo dajem gospe Aniti Koleša.
Gospod predsednik, hvala lepa. Dovolite vendarle, da se odzovem tudi sama v razpravi za sprejetje tega zakona. Naj najprej povem, da sem izredno vesela, da je proces dogovarjanja in usklajevanja med predstavniki nevladnih organizacij in pristojnih ministrstev potekel, tako kot je, in da je v zadnji fazi prišlo tudi do nekega konsenza o tem, kaj pravzaprav potrebujemo. Zelo zanimivo je bilo slišati mnenje Nove Slovenije, kateri so rekli, da je bilo rojevanje tega zakona dve leti. Sedaj, če bi ga sprejeli v pol leta, bi bilo to neko rokohitrsko dejanje, ker pa se je rojeval dve leti, je bilo, tako malo cinično rečeno, češ, tako dolgo ste ga – da ne rečem, kaj. Mislim, da je ta odločitev, da v začetku svojega mandata tako rekoč v letu 2015 začenja ministrstvo dogovore z nevladnimi organizacijami, pripeljala do tega, da je dejansko zakon dober, da je res v dogovoru z vsemi deležniki in da je to dober uspeh tega dogovarjanja. Sama omenjam to kot prednost in vsekakor bi si želela, da bi tovrstne odločitve bile sprejete po tako dolgotrajnih, recimo, pogovorih, kot so bile v tem primeru. Mogoče dodamo še to, da so nekatere odločitve bile morda sprejete šele na predzadnji stopnički do sprejetja, torej na matičnem delovnem telesu. Govorim o tako imenovanem dohodninskem skladu oziroma proračunskem skladu. To gre za sredstva, ki jih državljani ne namenjamo točno določeni nevladni organizaciji političnih stranki in podobno in v proračunov ostanejo, torej so v integralnem proračunu namenjena vsem proračunskim uporabnikom. V tem primeru pa bo prišlo do neke vrste konkretnega finančnega vira. Res je tudi to, da se ta finančni vir pravzaprav vsako leto zmanjšuje. To je pa vendarle še vedno dovolj stabilen finančni vir, ki lahko pomeni, da te nevladne organizacije lahko računajo na neka sredstva, ki jim bodo pripomogla k izvajanju njihovih programov ali pa, da ne bi sam zakon postal, tako kot so zapisali v Društvu prijateljev mladine, mrtva črka na papirju. To po navadi postane takrat, kadar finančnih sredstev ni. Zdaj vemo, da smo bili pred meseci ali mesecem in pol precej razburjeni nad tem, da se je tako zmanjševala vsota oziroma so se zmanjševala sredstva za delovanje nevladnih organizacij na področju kulture. Problem teh organizacij je tudi v tem, da so kulturniki zelo veliki porabniki evropskih sredstev. Torej so zelo uspešni na evropskih razpisih in umanjkanje tega proračunskega denarja pravzaprav pomeni onemogočenje sodelovanja velikokrat na teh razpisih, kajti zahteva to tudi pomemben lastni delež pri pridobivanju sredstev. Ta stabilen finančni vir jim bo zagotovo v pomoč, zato sama ocenjujem kot pač tudi tista, ki se nekako zelo zavzemam za dobro kondicijo nevladnih organizacij na področju kulture, da jim bo ta delež oziroma ta sam zakon s tem finančnim virom zelo pripomogel. Seveda pa je pred vsemi nevladnimi organizacijami pomemben izziv tudi zato, ker se, to je dejstvo, ta delež sredstev zmanjšuje. Mislim, da morajo sami tudi marsikaj storiti za to, da se povečuje njihova sredstva tudi iz drugih virov, iz donacij in podobno, tako mislim, da je ta njihov razvoj tudi odvisen od njihovega lastnega delovanja. Vsi ti cilji, ki so opredeljeni v zakonu, so izjemno pomembni. Tudi ta cilj, ki ga sama ocenjujem kot enega pomembnejših, torej, da se povečuje delež zaposlenih v nevladnem sektorju, vemo, da tradicija nevladnega sektorja ponekod v nekaterih državah v Evropi je pripeljala do zelo močnih nevladnih organizacij. Ne vem, mogoče podatki iz Združenega kraljestva so prav fascinantni, kjer govorijo o 162 tisoč 200 dobrodelnih ustanov s prihodki 31 milijard funtov, pri tem pa sploh še ni vštet tisti tako imenovani tretji sektor, ki je pod dobrodelnimi ustanovami, ki jih nadzira vlada. Torej, saj ne želim naštevati teh podatkov, ki so v nekaterih pomembnih evropskih državah, ampak hočem poudariti, da mora biti naš cilj v razvoju tega nevladnega sektorja. Seveda vse te nevladne organizacije zelo vplivajo tudi na neka podporna okolja v družbi, na neko ugodnejšo klimo, tudi na bruto domači proizvod, torej doprinos bruto domačemu proizvodu in podobno. Seveda pa se morajo te organizacije zavedati tudi tega, da je njihovo delovanje pod budnim očesom javnosti, kakorkoli že, in da smo vsi državljani in državljanke pozorni na to, kako tudi trošijo ta denar, kajti konec koncev, če mi sodelujemo z njimi na način, da jim doniramo ali da odstopamo del svojih sredstev tudi za njihovo delovanje, potem smo seveda precej občutljivi, kako zaupamo tem organizacijam. In če se to zaupanje poruši, je vsako novo zgodbo zelo težko zgraditi. Zakon bom podprla iz razlogov, ki so bili posredovani v stališču Stranke modernega centra, ne bom podprla amandmajev Nove Slovenije in SDS. Mislim, da je ta umeščenost Mladinskega sveta v vsebino zakona vendarle v popolnem neskladju z Zakonom o mladinskih svetih in tudi s členi, ki opredeljujejo sprejete in dogovorjene kriterije za nevladne organizacije, tako da tukaj nimam nobenih težav. Seveda sem pa že poudarila pomen tega proračunskega sklada oziroma dohodninskega sklada, zato bi tudi bilo v nasprotju z mojimi stališči, če bi podprla amandmaje SDS. Dodaten razlog pa je tudi ta, da je v primeru pač takšnega financiranja nevladna organizacija, torej stabilnega financiranja, nevladna organizacija verjetno manj odvisna od vsakokratne politične moči vladajočih strank, kar pa je za nevladnike še kako pomembno. Rekla bi, da ni nič narobe, če nam nevladniki kdaj povzročijo tudi kakšen siv las. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Tomaž Lisec.
Hvala, predsednik, za dano besedo. Ker smo pri 2. členu, se bom tudi tega člena skušal držati. Prvi odstavek 2. člena govori: »Nevladna organizacija je organizacija, ki izpolnjuje naslednje pogoje: je pravna oseba zasebnega prava s sedežem v Republiki Sloveniji,« – s tem, mislim, da nima noben nobenih problemov – »ustanovile so jo izključno domače ali tuje fizične ali pravne osebe zasebnega prava,« – vse super, tudi v praksi, upam da – »je nepridobitna,« – tukaj imamo že probleme v Sloveniji. Samo odprite kakšen časopis tu pa tam, pa boste videli, kaj se na področju nevladnih organizacij, ki so vse prej kot pa dejansko nevladne organizacije, dogaja na področju tega, ali so pridobitne ali nepridobitne. Potem piše, da je neprofitna. Isto, kot za zgornjo alinejo. Naslednja alineja, »je neodvisna od drugih subjektov,« – v obrazložitvi stališča poslanske skupine sem omenil eno izmed teh nevladnih organizacij, ki nikakor ni neodvisna od drugih subjektov, ampak je le nek privesek določenih političnih in ostalih interesnih zadev, kar pa je naslednja alineja. Nevladna organizacija »ni organizirana kot politična stranka, cerkev ali druge verske skupnosti, sindikat ali zbornica«, kar je v redu, ampak kot rečeno, marsikatera nevladna organizacija je zelo blizu kakšni politični stranki. Zdaj pa, kar se dotika tega 5. člena, ki ga predlaga Nova Slovenija, ki pa se dotika Mladinskega sveta Slovenije. Danes smo slišali, ja, saj Zakon o mladinskih svetih je in zato oni imajo svoj zakon, pa naj se s tistim zakonom ukvarja naslednja vlada, če se bo ukvarjala, če bo želela reševati problematiko mladinskih svetov. Ampak poglejte, kaj ste sami predlagatelji oziroma vladne stranke zapisale v prehodne in končne določbe. 20 zakonov ste spremenili; ključni je Zakon o društvih in še 19 ostalih zakonov. V njih ste posegli. Ampak ne! Če so določene, blizu političnim, nevladne organizacije lahko komponenta tega zakona, resnično ne vidim, zakaj ne bi smele biti komponente tega zakona tudi Mladinski svet Slovenije. Sedaj, če vas je strah štirih podmladkov, ki nimajo prevladujočiega dela v Mladinskem svetu, in to govorim glede na to, da poznam delovanje Mladinskega sveta Slovenije od – uff, sem že kar star –, mislim, da tam od leta 1998, ko sem se prvič spoznal s to organizacijo preko političnega podmladka, in verjemite, takrat so imeli določen vpliv, so imeli določen vpliv politični podmladki, ampak ne nazadnje, imajo ga tudi zdaj. Bodimo pošteni, predsednik Mladinskega sveta vemo, kam paše politično. Vsi vemo, pa je super mlad gospod, zelo aktiven, trudi se. Resnično ne razumem, zakaj Mladinskemu svetu ne dati tudi v tem zakonu, ki govori o nevladnih organizacijah, primerno težo. Še bolj kot izvzetje Mladinskega sveta iz tega zakona na nacionalni ravni ima to problem za delovanje lokalnih mladinskih svetov. Jaz sem imel srečo, da sem bil eden izmed soustanoviteljev, ampak ne kot predstavnik našega podmladka, podmladka SDS, pri ustanavljanju lokalnega mladinskega sveta. In ne boste verjeli, pri tisti ustanovitvi so sodelovali takrat oziroma zdaj že pokojni podmladek Liberalnih demokratov, Krščanskih demokratov, SDS, takrat Socialnih demokratov, in še 12 ostalih organizacij, od tabornikov, skavtov in različnih mladinskih društev. Skratka, resnično bi rad želel ne samo nek pamflet, ja, mladinske organizacije oziroma Mladinski svet pa ima svoj zakon in tam vse rešujemo, medtem ko v ta zakon mečemo vse, razen Mladinskega sveta. Mislim, da izvzetje Mladinskega sveta ne samo kot nacionalne organizacije – pa poglejmo, kaj sploh je Mladinski svet. »… krovno združenje mladinskih organizacij, ki delujejo na nacionalnem nivoju. Pod svojem okriljem združujejo organizacije z različnimi interesnimi, nazorskimi ali političnimi usmeritvami ...«, tako kot večina vseh nevladnih organizacij – različne interesne, nazorske in tudi politične usmeritve. Marsikatera nevladna organizacija ima veliko bolj politično usmerjeno delovanje, kot pa ga ima Mladinski svet Slovenije, pa pri katerem celo, še enkrat povem, vemo, kateri stranki pripada njen predsednik, pa niti v našem podmladku nimajo s tem nobenih problemov. Če pa to damo še na lokalno raven, koliko občin ima aktivne lokalne mladinske svete oziroma želijo celo župani, spodbujajo na različne načine delovanje mladinskih svetov, z ničemer ni Mladinski svet Slovenije nič boljši ali pa nič slabši, da ga ne bi uvrstili v ta zakon. Resnično tukaj bom rekel, da prosim za neko zdravo razumskost določenih poslancev. Morda razumem ihto največje vladne stranke, njihov podmladek, pa si bom drznil reči, za eden mandat pač ni član Mladinskega sveta, ampak vse ostale stranke, ki so v tem Mladinskem svetu zastopane, pa nikoli niso imele probleme z medsebojnim delovanjem. Nikoli! So bili različni, še enkrat, interesni, nazorski in politični interesi, ampak vedno so se uskladili, ker so imeli pred seboj samo en cilj: aktivno delovanje mladinske politike. Še enkrat, spoštovani poslanci, če ste si drznili v ta zakon v nasprotju z mnenjem Zakonodajno-pravna službe, ki je rekla, da gre za ustavnopravno neustrezen zakon, ki zmanjšuje raven pravne varnosti, vreči Mladinski svet, imate danes možnost, da to napako popravite. Če greste popolnoma izven sistema, resnično ni problem, da ne bi v ta nesistemski zakon, ustavno sporen zakon, dali možnost sodelovanja tudi Mladinskega sveta. Pa tudi, če se bo kdo v nadaljevanju pritožil in bo rekel, da Mladinski svet ne spada v ta zakon, verjemite, da bodo prišli tudi ostali različni interesenti, ki bodo rekli, da pa morda kdo drug ne spada v ta zakon, ampak mu s tem zakonom podeljujemo različna pooblastila, različne možnost in ne nazadnje mu dajemo možnost dodatnega financiranja. Skratka, Mladinski sveti si zasluži tudi svoje ime v Zakonu o nevladnih organizacij in zato bomo v Poslanski skupini SDS podprli predlagana amandmaja Poslanske skupine Nove Slovenije. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Jan Škoberne.
Hvala, spoštovani predsednik zbora. Spoštovane kolegice in kolegi! Verjetno res drži, da imamo v tej državi poplavo predpisov, aktov, strategij in še česa podobnega, ampak ko se neko področje obravnava, velja vsaj del tega, ki to zadeva, prebrati. Če bi prebrali Nacionalni program za mladino, ki je strateški program te države na tem področju, bi ugotovili, da posebno mesto znotraj tega programa pri uresničevanju tega zavzema Mladinski svet Slovenije in zavzemajo lokalni mladinski sveti. Da je ta država v preteklosti in danes financirala in strukturirani dialog in strukturirala spodbujanje ustanavljanje lokalnih mladinskih svetov, delovanje nacionalnega mladinskega sveta iz preprostega razloga, ker to počnejo po celotni Evropi, ker obstaja tudi evropski mladinski svet, ki komunicira neposredno z Evropsko komisijo. Zato imamo mi nacionalni mladinski svet, da komunicira neposredno v imenu nacionalnih mladinskih organizacij, ki so nevladne organizacije, z Vlado in določevalci. In ne, nimamo zakona o mladinskem svetu, imamo zakon o lokalnih mladinskih svet in imamo Zakon o javnem interesu v mladinskem sektorju. Si upam staviti, da če prekinemo sejo in ugasnemo elektriko pa ni elektronskega dostopa, vsi, ki boste razpravljali – izvzet kolega Brezovar in morda izvzet kolega Jani pa seveda predlagatelji – ne boste vedeli, kaj piše ne v Nacionalnem programu za mladino, ne v Zakonu o javnem interesu v mladinskem sektorju. Upam si trditi, da ne poznate funkcioniranja tega, zato to skušate brisati in na odboru in zato to umanjka v zakonu. Mladinski svet je še najmanj za podmladke. Kam uvrščate slovensko katoliško mladino, kam uvrščate skavte, kam uvrščate mladinsko organizacijo brez izgovora, no excuse, ki se bori proti zlorabi tobaka, alkohola in tako naprej? To so člani, razumem. Mladi krog SMC še ni izpolnil ne po članstvu, teritorialni zastopanosti in po ostalem pogojev, da bi bil član. Lahko, da je to frustracija. Ampak, ali bomo res, potem ko nam je ravnokar odstopil predsednik Vlade, sedaj iz zakona zbrisali Mladinski svet Slovenije, krovnega nacionalnega predstavnika mladih v dialogu, ko ta dialog financira preko specialnega strukturiranega dialoga Evropska komisija, ta država in ga imamo v dveh zakonih in v strateških dokumentih te republike? Sedaj, če moramo še kaj drugega dodati na to, verjamem, da ni treba, ampak ja, je pač tak dan. Hvala lepa, predsednik. Seveda bom podprl amandmaje Nove Slovenije in se strinjam s kolegom Liscem o tem, da je zakon, ki je na mizi, potreben – z vsemi napakami, ki mu jih očita Zakonodajno-pravna služba, se lahko tudi strinjamo –, ampak največja napaka tega zakona bo, če bo krovno predstavništvo mladih izključil iz sodelovanja z institucionalizirano politiko, ker to bo na koncu sporočilo zadnjega dela tega mandata. Tu pa ne bi bil rad zraven.
Besedo ima gospod Jani Möderndorfer.
Naj nadaljujem: in ne rabiš biti zraven! Namreč, vse gre na koncu samo zaradi denarja. Nehajmo blefirati. Denar je tisti, ki pravzaprav tudi generira zato, da imamo danes zakon pred seboj. Nevladne organizacije bi rabile zakon o nevladnih organizacijah, če se ne bi pogovarjali o denarju? Za to, da ti imaš zakon in da ustanoviš in rečeš, to je pa nevladna organizacija in deluje v nevladnem interesu – ja, oprostite, za to, kot vidimo, lahko funkcionirajo tudi brez tega zakona. Zakaj pravzaprav potrebujemo zakon? Zato, da si vsakokratna vlada ne more izmišljevati, kdaj in kako in na kakšen način bo sodelovala z nevladnimi organizacijami. To, da se mi danes pojavi en poslanec in mi začne iz segmenta govoriti, kdo je dobičkonosen in kdo ne oziroma profiten se temu reče – kaj? Dajmo razčistiti pojem profiten. Po vaši razlagi morajo delati na pozitivni nuli – oziroma če se le da – v minusi nevladne organizacije ali kako? Taka nevladna organizacija bo končala. Vprašanje je, kam ta profit namenja. Ali ga namenja nazaj v organizacijo? To je bistveno in to v večinskem delu! Ne more biti tam izplačila dobičkov, ne more biti, bom rekel, nekih presežkov za neke svoje partikularne interese, ampak mora biti organizacija, ki seveda deluje z jasnim ciljem. Športna organizacija. No, pa se tako pogovarjajmo, ker ko govorimo o organizacijah, imamo vsi pred seboj, tako kot kolegica Violeta Tomić, socialne organizacije, ki pomagajo revežem, ubogim, otrokom in ne vem kaj še vse. Saj ni res! Saj niso samo to nevladne organizacije! Kaj pa govorimo neumnosti?! Maribor je klub, profesionalen, ampak kakorkoli boste to obračali, to je nevladna organizacija, ker je društvo na koncu. Društvo. Je vladna organizacija slučajno to? Kam pa daje svoje presežke? Nazaj v klub. Pa namenoma izbiram, bom rekel, tisti del sektorja, zato da se bo zdela prav velika anomalija in je ne bi rad primerjal z Mirovnim inštitutom, za katerega pravite, da ima presežke oziroma da dela profite. In da vas bolj moti ne to, da dela presežke, ampak ker imate občutek vnaprej, da je pobarvana in da ne dela v skladu z vašimi političnimi idejami. Prav zato pa obstajajo nevladne organizacije, da ne bodo delale z vašim in našimi ali katerikolimi interesi, ampak delajo predvsem z interesom in poslanstvom za tistega, za kar je ustanovljena. In če dela v javnem interesu, pa se ve, kdo ta status podeljuje. In šele potem izpolnjuje določene pogoje, da se lahko prijavlja na razpise. Za to gre. In zato je Mladinski svet problematičen, ker je prepričan, da se zdaj ne bo več mogel prijavljati na razpise. That's it, samo za to gre! Ja, Mladinski svet ima svoj status z drugim zakonom in ima tudi svoj položaj, ki se mu ga priznava, in je drugačen in poseben, ampak oprostite, ne mi razlagati, da so podmladki, ki so združeni v Mladinski svet, da imajo status nevladne organizacije, pa lahko to razlagate, kolikor hočete, pa do nebes, če hočete. Ne bo šlo! Pa nima veze, drugo leto, ko bo izpolnil pogoje, bo podmladek SMC tudi v Mladinskem svetu, ampak še vedno za to ne bo izpolnjeval pogojev za nevladni sektor. Žal ne, nikoli! Ker tisti trenutek, ko bomo to priznali, potem smo priznali res norost do konca; po eni strani rečemo, da podmladki so del političnih organizacij in delajo v interesu političnih organizacij znotraj svojevrstne avtonomnosti, kot jih imajo vsi podmladki po političnih strankah, po drugi strani pa rečemo, da če se bodo pa skupaj združili, ker nimajo skupnih interesov, imajo pa skupen interes delovanja v evropskem delu in širši družbi, blablabla – in da ne govorim, kakšno vse pomembnost imajo –, v tistem trenutku bomo pa rekli, to je nevladna organizacija. Ne se hecati! To ve tudi predsednik Mladinskega sveta. Pač, poskusi, legitimno, ampak je treba na glas povedati, da temu ni tako in zato tega amandmaja ni za podpreti. Mislite, da boste komu ugajali, da boste komu ugodili? Ne, ne boste, samo še večjo zmedo bomo naredili s tem amandmajem. In to je problem! Kar se pa tiče izjave kolega Lisca, »Ali vas je strah štirih podmladkov?« Ne, nič nas ni strah štirih podmladkov; še več, podpirati jih je treba, naj se razvijajo in po vseh normalnih demokratičnih državah jih podpirajo; samo za to so druga sredstva, drugi razpisi in tako naprej. Mi imamo problem, ker v tej državi še vedno nimamo političnih fundacij. To bi morali mi urediti z zakonsko materijo, ker bi s temi fundacijami pa seveda lahko odpirali tisti prostor, ki ga zdaj iščemo nekje drugje. Ampak govorim samo o podmladkih, ne govorim o Mladinskem svetu, kateri bi zdaj hruške pa jabolka zamešali. To pa je seveda problem zaradi tega, ker hodimo po zelo tanki meji, ko se da stvari razlagati tako ali drugače. In na trenutek celo argumentacije izgledajo dobre, všečne ali pa bi jih celo človek na koncu tudi podprl. Tako žal, pač to ni za podpreti. Naj pa opozorim še eno stvari, ki se mi zdi zelo pomembna. Danes je bila ena izjava rečena, MBO-ji niso uspešni več ali manj, je eden od poslancev rekel. Niso uspešni. Razen Vili Kovačič. Je dodal. Od kdaj je pa Vili Kovačič nevladna organizacija? Razen če ste pomešali pojme, da smo kar vsi civilna družba od A do Ž. In fizične in nevladne organizacije kar vsi skupaj. Provokacija, ki je pa butasta, se opravičujem, ampak Vili Kovačič res ni nevladna organizacija. Če pa je kje vključen v kakšno društvo, je pa to že čisto nekaj drugega, ampak to nima veze, se opravičujem. Ta organizacija, kjer je on, pa sploh še nima statusa v javnem interesu, ampak to je zdaj že druga zgodba, se sploh ne bom več niti pogovarjal o tem. Skratka, amandmaja nista za podpreti, ne en, ne drugi. Upam, da bo čim prej konec te razprave in da sprejmemo ta zakon.
Besedo ima gospod Jan Škoberne. Ali replika? Normalno, razprava, ja normalno. Ja.
Hvala lepa, predsednik. Svet se vrti okrog štirih podmladkov, je pa res, da predstavljajo manjši del Mladinskega sveta Slovenije in samo zato, da boste vedeli, koga vse mečete zdaj ven in onemogočate krovnim mladinski organizaciji, ki združuje nacionalne mladinske organizacije, da izvršuje to, kar ji po smernicah Evropske komisije pa tudi te države, dajemo kot nalogo [[…]]Recimo, Mladinski ceh. Poznate delovanje Mladinskega ceha? Sklepam, da ne. Vidim, dobra organizacija. Potem Planinska zveza Slovenije, veste, da ima svojo mladinsko komisijo, ki sodeluje. Potem imamo slovensko katoliško mladino, že prej omenjeno. Ne boste verjeli, vse, ki ste iz centra, to manj zadeva, Zveza slovenske podeželske mladine – izjemna organizacija, ena najbolj množičnih, najbolj aktivnih organizacij v tej državi. ŠKIS, Zveza študentskih klubov Slovenije. Morda ste ali pa celo kdo od vas bili člani katerega izmed študentskih klubov, veste, kako pomembna je študentska dijaška kultura za organiziranje in delo. In lahko gremo naprej. Mladinski svet Slovenije je struktura, ustanovljena zaradi smernic Evropske komisije te države, ki izhaja iz tega, da potrebujemo civilno družbo, ki bo sposobna stati nasproti ali pa ob boku politike – odvisno od tega, kaj je potrebno – in bo civilna družba tudi temelj demokracije, kot to učijo sicer učbeniki politologije. Ker demokracije brez močne civilne družbe, zato pa podpiramo nevladni sektor, ni. Zdaj, zakaj boste pa možnost vsem, ki sem jih naštel, torej če izvzamem podmladke od planinske zveze do društva SKAM [[…]]
Besedo ima gospod Zvonko Lah.
Hvala lepa, predsednik. Vesel sem in se zahvaljujem gospodu Škobernetu, ker je bližje mladinski organizaciji kot pa jaz – po letih – in tudi bolj pozna, da je podprl naš amandma. Razumem pa tudi kolega Janija, on je za tako nalogo zadolžen, očitno, v stranki, kot jo danes opravlja. Ne razumem, zakaj je lahko lokalna organizacija članica pod pogojem, če ni večina odločevalcev političnih, da ne sme biti pa Mladinski svet, kjer so od 12 polnopravnih članic štiri politične, osem pa nepolitičnih, ki jih je tudi on naštel in ne bom še enkrat našteval. Zakaj to pa ne? Kakšna je razlika? To je isto, če zdaj baziram na društvih, kot če bi društvo vinogradnikov ene občine lahko bilo članica nekega združenja, če ni politično aktivnih članov večina, zveza društev vinogradnikov, recimo Dolenjske, kjer jih je pa 30 društev notri, pa ne. Pa dajmo še pogoj, da predsedniki niso politični. Ajde! Tega ne razumem! Jani je to zapeljal drugam, da gre za denar, pa ne vem kaj. To je naš amandma. In samo to mi hočemo, ker tukaj pa jaz logike ne vidim. In če je butasto tisto, kar sem jaz izjavil, je tudi ta zakon butast v tem primeru, kar me ne bo nihče prepričal, da imate prav. Če pa ni mladinske od SMC notri – se pa potrudite, no! Pa jih bo potem pet od dvanajstih ali od trinajstih. No, zdaj jih je dvanajst. Če bodo še oni, jih bo trinajst. To, da sem pa omenil prej Vilija Kovačiča, on je sam Vlado premagal na sodišču, kaj šele, če bi bila nevladna organizacija, če bi še koga imel zraven. Lahko pa je. Zdaj bo baje tudi stranka politična. Ne se hecati, čeprav je predsednik Vlade že odstopil, pa dajte se drugi vsaj strezniti!
Besedo ima državni sekretar na Ministrstvu za javno upravo, dr. Nejc Brezovar.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Da le pojasnim v nekaj besedah. Poglejte, z Mladinskim svetom Slovenije smo opravili kar nekaj posvetovanj. Tudi ta rešitev za lokalne mladinske svete je stvar kompromisa in na nek način dogovora z Mladinskim svetom. Prej je spoštovani poslanec Škoberne omenjal Planinsko zvezo Slovenije, Zvezo slovenske podeželske mladine, primeroma, ki so člani Mladinskega sveta Slovenije. Res je. Oni so izrecno podpisali, da podpirajo predlog, tako kot je, brez teh amandmajev. In nihče ne jemlje statusa nevladnih organizacij tem posameznim članom Mladinskega sveta. Tako moram reči, da kar se tiče njih, se za njih ne bo nič poslabšalo, celo lahko bodo pridobili ta status oziroma in ga ohranili. Problem pa je ta vidik nepolitičnosti, kjer pa je seveda, kot je bilo že omenjeno, Mladinski svet Slovenije opredeljen, bom rekel, z dvema zakonoma, ki mu dajeta tudi določena zakonska pooblastila in celo neposredno financiranje na podlagi proračuna, brez javnih razpisov, temveč na podlagi nekega programa. To pa je specifika in Mladinski svet kot tak je neka sui generis organizacija, ki žal ne izpolnjuje kriterijev, ki jih predvideva Predlog zakona o nevladnih organizacijah, ki je pred vami. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Jani Möderndorfer.
Kolega Škoberne pa poslanec Lah in podobni seveda naštevajo in nas tukaj poučujejo in poskušajo z nekimi retoričnimi spretnostmi zapeljati, češ, poglejte, pa saj noter so nevladne organizacije, in potem naštevajo imena z ironijo, češ mogoče jih pa ne poznate, pa vam jaz razložim, kaj so. Poslušajte, to je približno tako, kot da bi vam jaz rekel, dajte 10 kapljic lanenega olja v Cockto in pili boste Cockto. Ne, ne boste, ampak boste pili Cockto z 10 kapljicami lanenega olja. Žal, imate nevladne organizacije s političnimi podmladki, pa lahko to obračate gor ali dol in se sprenevedamo in govorimo, da je to nevladna organizacija, ki združuje politične podmladke, pa naj slovenska javnost razume to, kakor hoče. Ampak, temu ni tako. Žal. Še enkrat. Nekoč bo tudi podmladek SMC znotraj Mladinskega sveta, ampak stališče bo enako. Popolnoma enako. Tisti, ki mislijo, da je danes zato delno drugače, se motijo. Imate pa resen problem. Problem pa je, da želite narediti svojevrsten unicum nevladne organizacije, ki ga nikjer ne poznajo – tam, kjer resno mislijo z nevladnimi organizacijami. Na lokalnem nivoju se za vse te organizacije prav nič ne bo spremenilo in to vedo vsi tisti, ki so danes v Mladinskem svetu. Bi pa radi prikazali nek dodaten promocijski učinek, ki sploh ne vem, kam pelje. Dejstvo je, da mi je všeč, da tudi v Mladinskem svetu to razumejo, še vedno pa ne razumejo nekateri poslanci.
Besedo ima gospod Žan Mahnič.
Hvala za besedo, predsednik. Zdaj ne vem, najprej malo postopkovno, zakaj se ne prijavljamo tako, kot smo se vedno [[…]]
Zato, ker vsi dobite lepo besedo in je čisto ista zadeva.
[[…]]in potem se ne ve, kdo je kdaj oziroma ne veš, kdaj si na vrsti. Pač, nova praksa po odstopu premiera. Amandma, ki ga je predlagala Nova Slovenija, bom podprl. Veseli me, da enako mislimo tako mi, kot Nova Slovenija, kot Socialni demokrati. Tudi s kolegom Škobernetom, očitno, kadar pa dejansko gre za mladinski interes, lahko prideva skupaj. Žal mi je sicer, da kljub obljubi ni podprl takrat našega predloga novele ZUJF, kjer bi odvzeli znaten del sredstev Študentski organizaciji Slovenije, ki jih dobi iz naslova študentskega dela, in bi šlo za Urad za mladino, kjer se dejansko lahko prijavljajo vsi. Več bi šlo za štipendije, tudi za ŠKIS, za lokalne klube in tako naprej. Ampak, to je zgodba, ki je mimo. Zdaj imamo tukaj zakon, ki je resnično čudno napisan, in na podlagi tega se lahko strinjam s kolegom Lahom. Tako kolega Lah kot jaz, oba sva člana Društva vinogradnikov Mirna Peč, in glede na to, da sva dva poslanca člana, je očitno to politična organizacija, ni več nevladna organizacija. Potem me zanima, kako je bilo, recimo, s Klubom Olimpija, ko je bila kolega Möderndorfer predsednik. Če je poslanec predsednik, očitno potem ne gre za nevladno organizacijo, ampak je politična organizacija, razen če je kje kakšen kriterij, da moraš pustiti kakšen milijon minusa, ko zapustiš funkcijo, da se potem drugače zadeva kategorizira. Bistvena zadeva je ta, zakaj je lahko drugačen status za mladinske svete lokalnih skupnosti kot pa za nacionalni. Tri organizacije so potrebne, da lahko ustanovijo mladinski svet lokalne skupnosti. In to so lahko trije podmladki. Od vseh dvanajstih, ki jih ima Mladinski svet Slovenije, so podmladki štirje. Resnično upam in lahko sedaj napovem Slovenska demokratska mladina, verjamem, da lahko enako govorim tudi za podmladek Nove Slovenije in podmladek Socialnih demokratov, da bomo glasovali proti na Mladinskem svetu, če bo kdaj prišlo do predloga sklepa, da podmladek SMC postane polnopraven član Mladinskega sveta Slovenije. Ampak verjamem, da do tega sploh ne bo prišlo, ker bo zadeva prej zaključena. [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ker tako kot pa vi delate v nasprotju [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] [[…]]Ne ni, gospod Brglez, to izsiljevanje, to samo povem, tako kot je in tako kot bo v primeru, da do tega predloga pride, ampak ta podmladek itak bo počasi zadevo zaključil. Ampak, ko imamo predlog amandmaja, ki bi dejansko nekaj prinesel mladim [[…]]Še eno zadevo povem. Podmladek SDS ni nikoli dobil evra od Mladinskega sveta Slovenije. Vse, kar je, je strošek 200 evrov za nas, da vsako leto plačamo članarino. Mi evra nismo dobili, verjamem, da vi tudi ne in ne Nova Slovenije. Ker zadeva ne deluje tako, da Mladinski svet financira, dejansko daje denar organizacijam, članicam, ker ga ne. Če kdo mislim tako, da daje Mladinski svet Slovenije denar političnim podmladkom, potem očitno ne pozna delovanja Mladinskega sveta Slovenije. Zanimivo je, da se lahko v Mladinskem svetu skupaj usedemo in zmenimo tako levi kot desni, tako podmladek SDS kot podmladek Socialnih demokratov in dejansko iz tega pridejo neke rešitve, pridejo neki predlogi. Pojdite na spletno stran Mladinskega sveta Slovenije, poglejte si publikacije, ki so jih izdali s konkretnimi analizami in konkretnimi predlogi rešitev za izhod iz stanja, kakršno je na področju mladine, na stanovanjskem področju, na izobraževalnem, na trgu dela, na participaciji in tako naprej. Resnično upam, ker verjamem, da volja pri nekaterih je, da bomo skupaj, upam, da s Poslansko skupino Desus, ta amandma izglasovali. Takrat je bil pri kar nekaj poslancih Desusa posluh za tisti naš predlog, danes lahko sprejmete ta amandma, ne bo nobenih finančnih posledic, bomo pa nekaj vsi naredili za mlade. Ker mladih so polna usta vse do takrat, ko pride na mizo predlog nekega zakona, ki bi, pa ne govorimo tukaj o financah, ampak mladim dal nek status, ki jim v tej družbi gre. Mislim, da je bilo nekaj mesecev nazaj, kjer so se usedle in skupaj zbrale številne organizacije, tudi ZDUS je tukaj zraven, kjer so se pogovarjali in vodijo dialog o medgeneracijskem sodelovanju. In medgeneracijsko sodelovanje je pomembno in je ključno. Če bodo imeli lahko drugi status nevladnih organizacij, pa so nevladne organizacije bistveno bolj politične – govorim o ZDUS –, kot pa so politične organizacije, ki jim sedaj jemljete status, kot je Mladinski svet Slovenije zaradi tega, ker ima znotraj svojega članstva štiri politične podmladke. Skratka, gre za norost in poizkus zabijanja še dodatnih žebljev v krsto mladine, v krsto mladinskega problematike in zaradi tega bom amandma Nove Slovenije tudi podprl.
Sedaj pa, preden dam naprej zadevo, da pojasnim najprej čisto osnovno zadevo. Točka z amandmaji se res lahko vodi na ta način, da se lista konstantno oblikuje. Če bi na ta način najverjetneje pristopil, na začetku, sploh ne bi imeli te razprave, ampak parlament je v osnovi namenjen razpravi. Razprava je relativno zanimiva, polemična in mislim, da je čisto pravilno, da upoštevam prakso, ki so jo izoblikovali moji podpredsedniki, in se jim za to zahvaljujem. Če je dobra praksa, jo bom pač uporabil. Sedaj imam pa vrstni red postopkovnih, mislim da, replike in še državnega sekretarja. V tem vrstnem redu najprej dobi besedo replika, ki mislim, da sicer ne bo čisto replika kot nekatere stvari, ki smo jih prej – ne replika, postopkovno, ki ne bo čisto postopkovno, ker je zmanjkalo časa. Tiste zadeve, ki sem jih prej slišal, bi tudi raje preslišal, ker smo se naučili tako dobre kot slabe strani slovenske politike, tako mladinske kot odrasle. Besedo za postopkovno ima gospod Jan Škoberne.
Najlepša hvala, spoštovani predsednik. Postopkovno moram uporabiti, ker bi verjetno vi morali prekiniti točko, ko nekdo v mojem imenu daje garancije, ki jih tudi sam ne morem dati, zato ker je Mladi forum Socialnih demokratov nacionalna mladinska organizacija, ki je v svojem delovanju avtonomna. Zatorej se sicer strinjam lahko s kolegom Mahničem, ampak ker nisem niti del te organizacije in ker je avtonomna, ne morem v nobeni točki, v nobenem svojstvu dati ne navodila, ne garancije, ne izražati upanja, kako, kdaj in kje bodo glasovali – bodo kot avtonomna nacionalna mladinska organizacija povedali sami. Hvala lepa, predsednik, za besedo.
Mislim, da sedaj po poslovniku sledi replika, gospod Jani Möderndorfer.
Predvsem bi se rad odzval na zavajajočo, netočno in seveda podlo zlorabo moje razprave z vidika nerazumevanja. Prvič, kaj ima fizična oseba, ki je istočasno poslanec, v nevladni organizaciji, si lahko razloži vsak sam in seveda se svobodno lahko zadržuje, kjer hoče. Zato, kolega Mahnič, če si vključen v vinogradniško organizacijo, ne bo to nikoli in nikdar problem, enako kot ne moj problem, ko sem član Olimpije, košarkarskega kluba. Še vedno. Je pa podlo, da to zamenjuješ in zlorabljaš z organizacijo v Mladinskem svetu in diskusijo, ki danes teče. Ne govorim o tem, ali je Žan Mahnič član Slovenske demokratske mladine. Daleč od tega! In če bi tvoje ime pisalo med člani, ne bi imel nobenih težav, dokler bo pa podmladek kot politična organizacija v Mladinskem svetu, potem imamo pa problem, ki se imenuje politični podmladek. Že beseda in ime povesta, da je nekaj hudo narobe. Kolega Mahnič, res, da si mlad, ampak način, ki ga uporabljaš za svojo diskvalifikacijo, sicer govori o tebi samemu najprej. Meni je sicer všeč samo v enem delu, ker takrat vidim, da nimaš več argumentov, in se spravljaš na osebni nivo. Predlagam ti, da s takim početje nehaš, zaradi tega, ker ne boš danes prišel. Poslanci smo te že zdavnaj prebrali, ljudje te pa še bojo.
Sedaj pa ima besedo državni sekretar na Ministrstvu za javno upravo dr. Nejc Brezovar.
Hvala, predsednik. Zgolj določena, bom rekel, zavajanja oziroma neresnice. Rečeno je bilo, da se Mladinskemu svetu jemlje status v javnem interesu. To nikakor ne drži! Mladinski svet Slovenije ima status v javnem interesu na podlagi svojega zakona, na podlagi Zakona o javnem interesu v mladinskem sektorju, in kot sem že omenil, gre za poseben sui generis organ, katerega članice bodo tudi po zakonu o nevladnih organizacijah lahko pridobile status nevladnih organizacij v javnem interesu. Tako Mladinskemu svetu Slovenije se s tega vidika nič ne jemlje. Hvala lepa.
Replika, gospod Žan Mahnič.
Hvala. O nobenem javnem interesu nisem govoril in ne vem, od kje je državni sekretar pobral, da sem rekel, da se jemlje status organizacije, ki deluje v javnem interesu. Tega nisem rekel, sem pa rekel, da ji odvzemate status nevladne organizacije, kar pa po tem zakonu počnete. To je pa malo drugače.
Besedo ima gospod Tomaž Lisec.
Hvala še enkrat, predsednik, za dano besedo. Jutri ima na točki dnevnega reda Predlog priporočila Vlade Republike Slovenije v zvezi z vključitvijo mladih v Ekonomsko-socialni svet – ni glasovanja, ker se je ta koalicija odločila, da pač mladih ne potrebuje v Ekonomsko-socialnem svetu. Ravno na to hočem opozoriti, medtem ko imamo stranko, ki zastopa legitimno starejše, ta ista vlada ima problem z vključitvijo mladih v Ekonomsko-socialni svet in z vključitvijo Mladinskega sveta kot nevladne organizacije. Prej je bilo rečeno, vse je v financah; ne, spoštovani, vse je v statusu. Status, ki si ga Mladinski svet Slovenije zasluži, da se ga da v ta zakon. In še bolj gnilo je, ko je gospod državni sekretar rekel, ja lokalni mladinski sveti so pa lahko zraven. In to je bil kompromis! To je gnil kompromis, spoštovani. Lokalni mladinski sveti, kjer so spet lahko občinski odbor Slovenske demokratske mladine, Mlade Slovenije, Nove generacije, Mladega foruma, je lahko del te zgodbe, če nimajo ti podmladki prevladujočega položaja na državni ravni – to pa ne gre. Resnično se sprašujem, ali je tak strah pred štirimi političnimi podmladki, kjer si mladi utirajo svojo pot tako kot pri vseh ostalih organizacijah, sam osebno sem – še enkrat – ustanavljal lokalni mladinski svet v naši občini, študentski klub v naši občini, pa smo vedeli drug za drugega, kdo kam spada politično, pa ni bilo nobenega problema. Ampak pri tem zakonu je pa očitno to problem. ¸ Medtem pa, da ne bom govoril samo o tistih zelo znanih političnih nevladnih organizacijah, sam kot predsednik Odbora za kmetijstvo se srečujem z nevladnimi organizacijami. V polovici teh nevladnih organizacij, ne samo da z imenom in priimkom vemo, kdo kam politično sodi, te nevladne organizacije delujejo v nasprotju s tem, kakor naj bi marsikatera delovala; to pa je, da nevladne organizacije delujejo v javnem interesu. In imamo pri kakšnem zakonu, ko se kakšna nevladna organizacija v javnem interesu spomni, da bo celo državo držala v šahu zaradi ene odločitve. Potem pride minister Židan do mene pa reče: »Ja kaj pa naj naredim?« Veste, kaj sem rekel, ko je imel probleme z enim društvom v javnem interesu, pa ga ne bom imenoval pa zaradi njihovih pritoževanj cela Slovenija trpi. Sem rekel, pipico jim zapri, pa bodo dali mir. Naj imajo status, naj imajo karkoli – pa je bil problem! Danes pa so očitno problem štirje politični podmladki! To je, ne vem, no [[…]]Spremljam predvsem mladinsko politiko že 20 let, nekaj časa sem aktivno v njej delal, sedaj pa jo spremljam tako na lokalnem kot na državnem nivoju, še vedno tu pa tam ohranjam stike tako z ljudmi, ki so v tistih časih vodili Mladinski svet Slovenije, pa so delali nekaj za mlade; ampak ne, danes so očitno problem štirje politični podmladki in Mladinski svet Slovenije kot mladinska organizacija. Komu je v interesu, da se mladim ne da možnosti tako kot vsem ostalim? Ja, imajo svoj zakon. Razumem. Ampak marsikdo drug ima tudi svoj zakon, pa se ga rine med nevladne organizacije, pa tam je vse super, tam je vse prav, tukaj pa ni. Gospod državni sekretar je rekel, da Mladinski svet Slovenije ne izpolnjuje pogojev. Ja, tako je odločilo matično delovno telo. Danes imamo možnost pri glasovanju, da to možnost spremenimo in damo Mladinskemu svetu Slovenije status, ki mu pripada, in status, po katerem mu damo možnost, da lahko mladim rečemo, glejte, ne glede na politično pripadnost imate možnost biti nekdo, tako kot imajo možnost biti nekdo ostale nevladne organizacije, pa je bilo danes nekaj zelo pomembnih nevladnih organizacij imenovanih, ki so bolj politične. Skratka, nobenega pravega argumenta ni, zakaj Mladinski svet Slovenije ne more biti del te zgodbe, del tega zakona o nevladnih organizacijah. Ni ne vprašanje glede sistemskosti, ker to vam je rekla Zakonodajno-pravna služba, kako je na tem, ni problem političen, ker kot je rekel državni sekretar, da na lokalni ravni smo pa sprejeli kompromis – jaz pravim temu gnil kompromis –, in ne gre za nobeno vprašanje financ. Tako ni nobenega argumenta vsebinskega, razen da mi nekateri politiki, ki niso bili nikoli del mladinskih zgodb, razlagajo, kaj pa ti veš. Zelo vem! Bil sem zraven ne samo pri lokalnem mladinskem svetu, pri državnem mladinskem svetu, pri študentski organizaciji, pa še dvema društvoma sem pomagal, da sta se ustanovila, pa v enem sem bil predsednik. In da mi nekdo reče, da samo on je merodajna oseba, drugi pa naj bomo tiho, tega si pa sploh ne dovolim, spoštovani! Ne bom rekel, da naj govorimo o mladinskih svetih tisti, ki smo bili člani – ne, lahko govorimo. Ravno danes s tega mesta apeliram kot nekdo, ki je po nekih mednarodnih številkah pred enim mesecem izgubil status mladega poslanca, ker sem nad 40 let star, apeliram v duhu tega medgeneracijskega sodelovanja predvsem na Poslansko skupino Desus, da če imamo nevladne organizacije s področja starejših, da damo tudi Mladinskemu svetu možnost, da je del tega zakona, in zato je podpora temu amandmaju. Da se da Mladinskemu svetu nekaj, kar jim pripada, ker pripadajo isto tudi ostalim. Hvala.
Besedo ima gospa Anita Koleša.
Hvala lepa, gospod predsednik. Pravzaprav se oglašam iz razloga, ker bi rada še eno pojasnilo s strani ministrstva. Ne bom se odzivala na to precej razgreto debato, ki pa jo vsekakor smatram kot dobronamerno, in mislim, da ni nič narobe, če se pogovarjamo tako, kot se. Sploh ne! Vseskozi sem smatrala, da je prav Zakon o mladinskih svetih tisti, ki na nek način opredeljuje vlogo in pomen in tudi možnosti za razvoj članov tega mladinskega sveta pravzaprav kot nekaj, kar je pomembnejše kot samo neka nevladna organizacija. To pač lahko tehtamo, pomembnejše ali ne, ampak vsekakor sam zakon govori o tem statusu. Pojasnil je državni sekretar, da ta status ohranjamo in da tudi znotraj članice Mladinskega sveta ohranjajo določene statuse, ki so povezane z nevladnimi organizacijami. Sedaj čisto iz postopkovne stališča ne vem, ali je sedaj sploh možno sprejeti takšen amandma, če pa mi imamo v zakonu napisano, da ni organizirano; torej, da je lahko nevladna organizacija, če ni organizirana kot politična stranka, cerkev ali druga verska skupnost, sindikat ali zbornica, je neodvisna od državnih organov, političnih strank ali gospodarskih subjektov. Čisto iz teh razlogov pravzaprav sedaj sprašujem, ali mi sploh lahko takšen amandma sprejmemo. Po drugi strani pa, kot sem že povedala, sama menim, da je nek status Mladinskega sveta na nek način celo nad statusom nevladne organizacije. Sedaj, če ne gre za financiranje, financiranje je po Zakonu o mladinskih svetih opredeljeno kot neke vrste stabilno financiranje, ker gre vendarle iz integralnega proračuna, iz proračuna lokalnih skupnosti na podlagi predloženih programov, članarin in tako naprej – saj zakon poznamo. Tako bi mogoče bilo treba to pojasnilo dodati, preden se odločamo o samem amandmaju. Sama pač menim, da ti pogoji za izpolnitev po samem zakonu in po vseh teh razlogih, ki so mi znani, da teh razlogov ni za sprejetje tega amandmaja. Hvala lepa.
Besedo ima državni sekretar na Ministrstvu za javno upravo dr. Nejc Brezovar.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovana poslanka, v bistvu lahko samo povem, da popolnoma pravilno ugotavljate. Mladinski svet Slovenije je, kljub temu zakonu oziroma tudi če ne bosta sprejeta predlagana amandmaja, na nek način v privilegiranem položaju že sedaj, ravno zaradi pomembnosti mladinskega tematike v Republiki Sloveniji. Kot sem prej omenil zgolj en primer, kasneje bomo govorili o nekaterih sredstvih, ki se bodo delila za nevladne organizacije na podlagi javnih razpisov. Tukaj sem že omenil, tukaj so mladinski sveti oziroma je Mladinski svet upravičen do neposrednega proračunskega financiranja na podlagi programa. Torej, ne govorimo niti o javnih razpisih. Kot sem že omenil, dva zakona, dva specialna zakona ga ravno zaradi pomembnosti tematike urejata. Še enkrat; tukaj govorimo zgolj o statusu krovne organizacije Mladinskega sveta, kjer je tistih dvanajst članic in – kot je bilo že omenjeno – nekaj tudi političnih podmladkov oziroma podmladkov političnih strank. Če bi dopustili to rešitev, da tudi oni dobijo status nevladne organizacije v javnem interesu po tem zakonu, lahko samo povem, da bi bila rešitev popolnoma nesistemska in v nasprotju s temeljnim načelom nepolitičnega delovanja nevladnih organizacij. Kot sem pa že omenil, sam Mladinski svet Slovenija pa ima status v javnem interesu na podlagi svojega zakona. Prav tako pa bodo članice, verjetno vseh tistih osem od dvanajstih, ki niso podmladki, pridobile status nevladne organizacije v javnem interesu na podlagi tega zakona; na primer Planinska zveza, Zveza slovenske podeželske mladine. Mislimo, da je trenutna rešitev, ki jo predlagamo, sistemska. Hvala.
Želi še kdo razpravljati? Besedo ima gospa Ljudmila Novak.
Dobro sem poslušala vašo razlago in če bi lahko rekla, da s tega vidika, kar ste povedali, razumem vaše razloge, zakaj ne moremo Mladinskega sveta Slovenije uvrstiti med nevladne organizacije, pa vendarle ne razumem te logike, da na lokalnem nivoju pa so to lahko, če politične stranke ne prevladujejo. Torej, tukaj je neka nelogičnost, ki si je pač ne znam razložiti. Po drugi strani pa vem, kako težko je mlade pridobiti za politično delovanje ali za neko organizirano delovanje, in se mi zdi, da je pohvalno že to, če so pripravljeni se sploh vključiti bodisi v politični podmladek bodisi v neke druge organizacije. Seveda imajo veliko interesov, veliko dela, veliko ponudbe, pa vendarle vedno znova ugotavljamo, da imamo strankarsko demokracijo, po drugi strani je neko zavračanje politike, po tretji strani pa vemo, da vendarle, če hočemo ohraniti demokracijo, potrebujemo politične stranke in potrebujemo tudi mlade, ki bodo aktivni na tem področju. Zato ne morem razumeti, zakaj bi bil ta naš amandma tako zelo sporen, kar pa vendarle lahko izenači lokalni in državni nivo. V mnogih primerih to velja, recimo, pravila pri sprejemanju proračuna ali proračuni imajo enake zakonitosti na lokalnem in državnem nivoju, zato se im zdi, da bi tudi tukaj moralo biti primerljivo oziroma bi moral imeti mladinski svet enak status tako na lokalnem kot pa tudi na državnem nivoju. Če je že varovalka v tem, da pač ti politični pomladki ne smejo biti prevladujoči, potem mislim, da je že tudi zagotovljena neka nepolitičnost – po eni strani. Po drugi strani pa, če je več političnih strankarskih podmladkov, torej potem niti ne more biti ta organizacija pod vplivom samo ene stranke, če tako rečemo, ampak mora že sama po sebi zagotavljati neko večjo pluralnost, ker ne zagovarja ali pa predstavlja samo ene politične stranke. Seveda bom ta amandma podprla, ker se mi zdi smiseln oziroma se mi pač ne zdi tako narobe, če je Mladinski svet Slovenije tudi vključen med nevladne organizacije.
Besedo ima državni sekretar na Ministrstvu za javno upravo dr. Nejc Brezovar.
Hvala, predsednik. Zgolj kratko pojasnilo. Prej je bilo že omenjeno, da kar se tiče mladinskih svetov na lokalni ravni, je bila to stvar kompromisa. Mi smo z mladinskimi sveti večkrat sedeli, prav tako s krovnim mladinskim svetom, ki ima, kot sem že omenil, poseben status, ustanovljen z zakonom, je eden sam, medtem ko je lahko mladinskih svetov na lokalni ravni več. Seveda, ker želimo podpirati tudi delovanje mladine v lokalnem okolju, smo na koncu ugotovili, da bi bil ta kompromis smiseln, vendar kljub temu pod pogojem, da ti lokalni mladinski svet izpolnjujejo vse pogoje iz 2. in 5. člena predloga zakona. Bom povedal takole, z njim je bilo tudi dogovorjeno, da vidijo rešitev v tem, da bi kot ustanovitelje umaknili tam, kjer so bili ustanovitelji podmladki političnih strank. To pa se vse da urediti. Tak je bil tudi kompromis, kot sem rekel, v večkratnih usklajevanjih, kjer smo vsi videli možnost primerne rešitve na ta način. Hvala lepa.
Sprašujem, je še kakšen interes za razpravo o teh členih. Ne. Ker ne želi nihče več razpravljati zaključujem razpravo. V razpravo dajem 5. člen ter amandma Poslanske skupine Nove Slovenije. Želi kdo razpravljati? Nihče. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 15. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Nihče. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 16. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Nihče. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Ker so amandmaji Poslanske skupine SDS k 27., 35. in 38. členu vsebinsko povezani, bomo o njih razpravljali skupaj. V razpravo torej dajem 27., 35. in 38. člen ter tri amandmaje Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Nihče. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Končno dajem v razpravo še 29. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Nihče. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 14. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 15. točko dnevnega reda. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DAVKU NA TONAŽO PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za finance gospodu Tilnu Božiču.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Pred vami je, kot je bilo že povedano, predlog zakona, ki spreminja in dopolnjuje veljavni Zakon o davku na tonažo. Prvotna različica Zakona o davku na tonažo je bila sprejeta leta 2007 in je uvedla alternativno obliko določanja davčne osnove za plačilo davka od dohodkov pravnih oseb za posebno skupino zavezancev. Gre za pravne osebe, ki poslujejo z ladjami v mednarodni plovbi in so tako dobile tudi to možnost, da lahko izberejo: ali obračunati in plačati davek pavšalno – glede na neto tonažo ladje in število dni poslovanja te ladje, to pa potem pomnožijo s splošno stopnjo davka od dohodkov pravnih oseb – oziroma na način, kot je to običajno za preostale družbe oziroma pravne osebe. Davek, določen na podlagi tonaže ladij, se šteje za državno pomoč. Da je ta lahko dovoljena, morajo biti rešitve zasnovane v skladu s posebnimi pravili, natančneje s Smernicami Skupnosti o državnih pomočeh za pomorski promet. Shema je bila prvič priglašena in nato tudi odobrena za obdobje od 1. januarja 2008 dalje in v letošnjem letu tudi poteče. Glede na to, da shemo poznajo praktično vse države članice EU, tudi kopne, in trend kaže, da države, ki jim sheme potečejo, te tudi podaljšujejo, in sočasno tudi velja cilje sheme tudi v prihodnje zasledovati, smo sklenili, da se shema podaljša. Ministrstvo za finance je k podaljšanju sheme že pristopilo. Obstoječi Zakon o davku na tonažo med drugim določa tudi, da se dohodki od prodaje ladij, ki so vključeni v sistem davka na tonažo, v roku 5 let od prodaje porabijo za nakup ene ali več ladij oziroma ladjarske družbe ali deleža ladjarske družbe. V nasprotnem primeru jih mora po poteku tega obdobja vključiti v obračun davka od dohodkov pravnih oseb. Z namenom jasnosti in preglednosti izračuna dohodkov od prodaje ladij predlog zakona prinaša rešitev, ki natančno določa izračun dohodkov od prodaje ladij, ki se vključijo v obračun davka od dohodkov pravnih oseb, če pogoj reinvestiranja ni izpolnjen. Gre torej za formulo, ko se davčna osnova izračuna na način, da se od prodajne vrednosti ladje odšteje nabavna vrednost ladje in amortizacija. Kljub temu da velika večina konkurenčnih držav pogojev reinvestiranja ne pozna in ob sočasni pobudi branže, da se pogoj reinvestiranja odpravi, smo se na Ministrstvu za finance po tehtnem premisleku odločili, da pogoj ohranimo, vendar ga nadgradimo na način, za katerega ocenjujemo, da je primeren. V okviru nadaljevanja seje Odbora za finance je predstavnica Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora podala pripombo v povezavi z možnostjo uresničevanja prenovljene določbe glede reinvestiranja v praksi. S tem v zvezi ste koalicijski poslanci vložili amandma, ki pojasni, na kakšen način se spremembe iz predloga zakona vključijo v davčni obračun. Ministrstvo za finance predlagani amandma koalicije tudi podpira. Naj zaključim z ugotovitvijo, da predlagane rešitve sledijo namenom in ciljem zakona, kjer se zasleduje spodbujanje varnega, učinkovitega in okolju prijaznega pomorskega prometa ter njegova konkurenčnost na svetovnem trgu, ob upoštevanju smernic Skupnosti v državnih pomočeh za pomorski promet ter seveda tudi pomorske usmeritve države. Glede na navedeno Vlada Republike Slovenije predlaga Državnemu zboru, da predlog zakona podpre, kot že prej omenjeno, pa tudi amandma koalicije. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici gospa Urški Ban. Izvolite.
Najlepša hvala za dano besedo. Odbor za finance in monetarno politiko je na 46. seji 11. 1., ko je bila točka prekinjena, in na 48. seji 6. 3. 2018 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku na tonažo, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje po skrajšanem postopku predložila Vlada. Odbor je prejel mnenje Zakonodajno-pravne službe, mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance ter pregled vloženih amandmajev. Na podlagi poslanega dopisa odbora z dne 22. 1. 2018 Ministrstvu za finance, Ministrstvu za pravosodje, Finančni upravi Republike Slovenije in Nacionalnemu preiskovalnemu uradu je odbor prejel tudi pojasnila Splošne plovbe, pripombe Finančne uprave Republike Slovenije, odgovor Ministrstva za pravosodje ter pojasnila Ministrstva za finance, odgovor Nacionalnega preiskovalnega urada, pripombe Splošne plovbe k Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku na tonažo ter pojasnila vabljenih na 48. sejo Odbora za finance k obravnavi Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku na tonažo. V skladu s Poslovnikom Državnega zbora so amandmaje k predlogu zakona vložile poslanske skupine koalicije, in sicer k 1. členu, in poslanec Janko Veber k 5. in nov 5.a člen predloga zakona. Seji odbora dne 11. 1. 2018 so prisostvovali predstavniki Ministrstva za finance, Zakonodajno-pravne službe, predstavnik Državnega sveta ter gospoda Marko Mencin in Peter Mahnič. Na sejo dne 6. 3. 2018 pa je bil dodatno vabljen in se je seje tudi udeležil gospod Borut Grgič, podpredsednik Nadzornega sveta Splošne plovbe. V uvodni dopolnilni obrazložitvi je državni sekretar na Ministrstvu za finance pojasnil cilje in rešitve predloga zakona ter povedal, da od leta 2008 obstaja možnost alternativnega pristopa za določanje davčne osnove pri odmeri davka od dohodkov pravnih oseb, ter povedal, da veljavni zakon trenutno omogoča, da se davek plača pavšalno, in sicer glede na neto tonažo ladje in število dni poslovanja ladje. Shema davka na tonažo se šteje za dovoljeno državno pomoč in to možnost so izkoristile praktično vse države Evropske unije. V nadaljevanju je predstavil predlog novele zakona, kjer cilj in namen zakona ostajata enaka kot v že obstoječem zakonu, saj je potrebno po desetih letih shemo državne pomoči podaljšati oziroma ponovno priglasiti Evropski komisiji. V nadaljevanju je podal tudi dodatna pojasnila glede na mnenje Zakonodajno-pravne službe. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je sicer izpostavila dve vprašanji, in sicer vprašanje pravne narave davka, ki je rešeno s predlaganimi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin, ter vprašanje povratne veljave predlaganih zakonskih rešitev. Predstavnik Državnega sveta je povzel pisno mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance, ki predlaga zakona ne podpira. Uvodoma sta situacijo predstavila tudi predstavnika zainteresirane javnosti, ki sta podala obrazložitve, zakaj predloga zakona ne podirata. Prav tako je uvodoma na nadaljevanju seje podpredsednik Nadzornega sveta Splošne plovbe predstavil trenutno situacijo v ladjarstvu v Sloveniji in v svetu ter poudaril, da se zavzemajo za izvzetje obveznosti reinvestiranja iz predloga zakona. V razpravi so bila predstavljena različna mnenja, saj nekateri člani predloga zakona ne podpirajo, saj ne podpirajo 6 milijonov vrednega davčnega odpustka. Nasprotno pa so nekateri člani izrazili podporo predlogu zakona. Ob koncu razprave je predstavnica Zakonodajno-pravne službe opozorila na uveljavitveno določbo in ob tem opozorila na rok za davčni obračun. Državni sekretar Ministrstva za finance je povedal, da bo Vlada do seje Državnega zbora pripravila pisna pojasnila glede uveljavitvene določbe. Odbor je v skladu z drugim odstavkom 130. člena Poslovnika Državnega zbora obravnaval amandma koalicijskih poslanskih skupin k 1. členu in ga sprejel, amandmaja poslanca Janka Vebra k 5. in za novi 5.a člen odbor ni sprejel. V skladu s poslovnikom je odbor glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Marko Ferluga bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala za besedo. Pozdrav državnemu sekretarju in vsem ostalim! Glede Zakona o davku na tonažo je treba povedati, da je to pomoč za pomorski prevoz, ki ga priporoča Evropska unija za ladjarje poleg drugih pomoči in da uvedejo posebno obliko obdavčenja. To je ta davek na tonažo. S tem omogočijo evropskim ladjarjem bolj konkurenčen položaj. Evropska komisija je takšno obliko obdavčenja obravnavala kot državno pomoč in jo pod posebnimi določenimi pogoji tudi dovoljuje. S takšno obdavčitvijo želi namreč spodbujati varen, učinkovit in okolju prijazen pomorski promet, spodbujati ponovni vpis ladij v vpisnik držav članic, prispevati k povezovanju pomorskega gospodarstva v državah članicah in hkrati ohraniti konkurenčnost ladjevja in razvijati pomorsko znanje in spodbujanje zaposlovanja evropskih pomorščakov. Danes obravnavamo Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o davku na tonažo, ki spreminja obstoječi zakon, ki je bil sprejet leta 2007 in je določil sheme državne pomoči na davku za tonažo. Omenjena shema državne pomoči je bila priglašena in s strani Evropske komisije tudi odobrena za obdobje od 1. januarja 2008 dalje. Odobritev tovrstnih državnih pomoči se po pravilu dodeljuje za 10 let. Po preteku obdobja je shemo treba ponovno podaljšati oziroma ponovno priglasiti Evropski komisiji, to pa pomeni, da je Evropsko komisijo treba obvestiti o vseh zakonskih podlagah oziroma odločbah, ki opredeljujejo shemo državne pomoči. Zaradi navedenega so predlagane rešitve zakona, ki določajo, na kakšen način se dohodki od prodaje ladje, če pogoji reinvestiranja po shemi davka na tonažo niso izpolnjeni, vključijo v sistem ugotavljanja davčne osnove davka od dohodka pravnih oseb. Takšni dohodki se vključijo kot pozitivna razlika med prodajno vrednostjo ladje in nabavno vrednostjo ladje, zmanjšana za do dneva prodaje obračunano amortizacijo, katere najnižja letna amortizacijska stopnja za namene tega izračuna znaša najmanj 4 % nabavne vrednosti. Tako se nadgradi obstoječa določba Zakona o davku na tonažo, saj se določi finančni izračun dohodkov od prodaje ladij. Obenem se tudi določi, da se ta odločba uporabi za ladje, dohodke, od prodaje katerih bi se po pravilu vključili v sistem ugotavljanja davčne osnove davka od dohodkov pravnih oseb, če časovni pogoj reinvestiranja in upoštevanja za posamezno ladjo ne bi bil izpolnjen za davčno obdobje 2017 ali pozneje. V Poslanski skupini SMC menimo, da je brez podaljšanja sheme državne pomoči od davka na tonažo dolgoročno ogrožen trudi razvoj koprskega tovornega pristanišča, navtičnega turizma in pomanjkanje lastnega kadra s pomorskim znanjem in izkušnjami. S tem, ko bodočim pomorščakom ne bi omogočili, da si pridobijo nujne izkušnje na ladji, bi bil ogrožen obstoj izobraževanja, usposabljanja bodočih pomorščakov v Republiki Sloveniji, brez mladih pomorščakov pa ni možno zagotoviti in ohraniti pomorske panoge. Izkušeni pomorščaki so s svojim znanjem ključen kader za izvajanje nalog Pomorske inšpekcije in izvajanje nadzora varnosti plovbe po slovenskem morju in zagotavljanje varnega delovanja koprskega tovornega pristanišča. Prav tako menimo, da predlagane spremembe Zakona o davku na tonažo pomenijo, da je obstoječi ladjar davčno izenačen z drugimi evropski ladjarji. Prizadevamo pa si tudi, da bo predlog zakona in shema državne pomoči dovolj pomembna spodbuda, da v Slovenijo pripeljejo nove ladjarje oziroma da ti ostanejo tu. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Andrej Šircelj bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, kolegi in kolegice! V Slovenski demokratski stranki ocenjujemo, da navedene spremembe zakona o davku, ki pri nas ureja ladjarstvo, o davku na tonažo, dejansko ne pomenijo tako ključnih sprememb, da bi bila od njega odvisna celotna pomorska dejavnost v državi. V Sloveniji imamo enega ladjarja in vpliv tega ladjarja je močno viden v tem zakonu. Zaradi tega je tukaj veliko vprašanje glede transparentnosti samih sprememb in tega, v čigavo korist dejansko tukaj gre. V Slovenski demokratski stranki vidimo tudi že namene Vlade, ko govori o tem, da če se ta zakon ne bo sprejel, ali pa da je ta zakon namenjen predvsem temu, da ta ladjar ne bo šel v ugodnejše države, če citiram besedilo vladnega zakona. Z drugimi besedami to pomeni ali pa se postavlja vsaj vprašanje, ali je vlada v tem primeru delala pod določenim pritiskom. Nekaj teh pritiskov je bilo začutiti tudi na sejah Odbora za finance in monetarno politiko. Morali sta biti kar dve seji, zaradi tega ker je bila ta točka v prvem delu prekinjena zaradi številnih odprtih vprašanj. Državni svet nasprotuje tej spremembi zakona in ravno tako nekatera strokovna javnost, če jo lahko tako imenujemo. Zaradi tega, še enkrat, ta sprememba zakona ni ključna za slovensko pomorstvo, ampak je morda ključna ali zelo pomembna za enega slovenskega ladjarja, edinega, ki je dejansko v Sloveniji. Tudi ni ključno za to, da bi bila Slovenija v ugodnejšem položaju v Evropi s samim pomorstvom in ladjarstvom. Vsekakor ne. Ima tudi nekaj vsebinskih področij, ki so nerazjasnjena, morda se bodo razjasnila z amandmaji, vendar ne vem, če dokončno. Tako je temeljno vprašanje, da bo zakon veljal za nazaj in za nazaj bo dejansko omogočil, da ta ladjar ne bo plačal davka od dohodkov pravnih oseb. Se pravi, gre za nek finančni učinek, ki ga Vlada sicer ne navaja v samem zakonu, zaradi tega ker tam navaja samo prihodke, ampak tukaj bo šlo za izpad, omenjenih je teh 6 milijonov evrov. Kar pomeni, nekomu bomo dali odpustek, zaradi tega bo moral ta denar nekdo drug plačati v državni proračun. Vedno gre v javnih financah tako, da nekdo mora plačati, če ne bo ta ladjar, bo plačal nekdo drug. Zaradi tega v Slovenski demokratski stranki ne moremo podpreti tega zakona. In drugo vsebinsko vprašanje je sam davčni obračun, kako bo izveden in če bo izveden predvsem za leti 2017 in 2018, na kar opozarja tudi Zakonodajno-pravna služba. Iz navedenih razlogov, ki sem jih tukaj povedal, v Slovenski demokratski stranki ne bomo podprli navedenega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Marija Antonija Kovačič bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani, vsem prav lep pozdrav! Dovolite mi, da predstavim stališče Poslanske skupine Desus k predlogu zakona o spremembah Zakona o davku na tonažo. Predlog novele ni uspel prestati zakonodajnega postopka, kot je bilo prvotno načrtovano, in sicer v okviru davčne zakonodaje. Zapletlo se je zaradi nasprotovanj zainteresirane javnosti, pripombe pa so terjale tudi burno razpravo na seji matičnega delovnega telesa. Očitki se nanašajo predvsem na odpustek davčnih obveznosti, vprašanje retroaktivnosti, črtanje člena, ki določa pogoj reinvestiranja kupnin od prodaje ladij in podobno. Na koncu smo bili priča le političnemu in osebnemu obračunavanju in medsebojnemu prelaganju odgovornosti, pri tem pa se je izgubil namen predlaganih rešitev, in to je v prvi vrsti podaljšanje sheme državne pomoči oziroma priglasitev pri Evropski komisiji. Osnovni namen novele torej ni sprememba veljavne ureditve na način, da drastično spreminjamo dosedanjo prakso. Gre bolj v smeri nadgradnje obstoječe ureditve. To pomeni, da bo veljalo vse kot doslej, le da smo bolj jasno določili pojme ter vključili določilo glede pozitivne razlike v primerih, ko pride do prodaje ladij. V Poslanski skupini Desus glede predlaganih rešitev nimamo zadržkov in bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Han bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa, podpredsednik. Spoštovani državna sekretarja, kolegice in kolegi! Davek na tonažo je posebna oblika davka, ki se po svetu uporablja za obdavčitev dobička podjetij v specifični panogi, kot so ladijski prevozil. Zaradi specifik poslovanja in ostre globalne konkurenčne tekme mnoge države z raznimi ukrepi in posebnimi obdavčitvami oblikujejo tudi sheme državnih pomoči, s katerimi skušajo zagotoviti, da bi sedeži pomorskih družb, njihove ladje, pomorščaki in dobički ostali v svoji domovini oziroma v lastni državi. Tudi Sloveniji kot obmorski državi je v interesu, zato je tudi sama uvedla posebno obravnavo poslovanja in obdavčevanja ladijskih prevoznikov. Veljavni Zakon o davku na tonažo velja od leta 2008 in je pri Evropski komisiji do konca leta proglašen kot državna pomoč. Veljavna ureditev sledi načelu, da se namesto ustvarjenega dobička ladijske družbe obdavčuje skupna tonaža njene flote. Drugo pomembno načelo pa je, da se morajo dobički od morebitne prodaje ladij reinvestirati. Namen zakona je tako spodbujati ladijske prevoznike, da ne zmanjšujejo svojih prevoznih zmogljivosti, prodane ladje pa nadomestijo z novimi in učinkovitejšimi. Izkazalo se je, da ima veljavni zakon kljub dobrim namenom nekaj konkretnih, praktičnih pomanjkljivosti. Njegove konkretne določbe, ugotavljanje davčne osnove in obveznosti reinvestiranja dobička je namreč mogoče razumeti nekako dvoumno, ob različnih tolmačenjih pa se razlikujejo tudi konkretne davčne obveznosti. S predlogom sprememb in dopolnitev Zakona o davku na tonažo se uvajajo določitve, ki jasno določajo cilje, namen in način ugotavljanja davčne osnove. Pri tem pa se ne odstopa od dosedanjega načela, da morajo ladjarji, če zmanjšujejo floto, dobičke reinvestirati v nove ladijske zmogljivosti, registrirane v Republiki Sloveniji. To bodo lahko storili znotraj desetletnega obdobja veljavnosti tega zakona, seveda če bo sprejet, kar ladjarjem omogoča dovolj fleksibilnosti za odzivanje na tržne razmere. Ustvarjeni dobički, ki jih ladjarji ne bodo namenili za obnovo in povečanje svoje flote, pa se bodo obdavčili v skladu z davkom na dohodek pravnih oseb oziroma enako kot pri poslovanju vseh drugih podjetij v naši Sloveniji. Razprava o tem zakonu in žal tudi koalicijska usklajevanja so bila relativno dolgotrajna. Pojavljale so se namreč resne obtožbe, da največja slovenska ladijska družba zlorablja veljavni sistem državnih pomoči pri davku na tonažo. Zaradi izrečenih navedb je pristojni odbor Državnega zbora celo sklenil, da obravnavo zakona prekine, in za mnenje zaprosi pristojne institucije, finančno upravo, specializirano tožilstvo ter NPU in policijo. Ti so v svojih odgovorih sporočili, da so bili ti sumi preiskani in da v preiskovalnih in sodnih postopkih nepravilnosti niso bile ugotovljene, zato menimo, da je primerno čim hitreje zaključiti obravnavo tega zakona, da se bodo njegovi učinki lahko uporabili tudi v praksi. Iz vsega navedenega v Poslanski skupini Socialnih demokratov zakonu ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Dr. Matej Tašner Vatovec bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Najlepša hvala, podpredsednik. Očitno je, da vse slovenske vlade zavestno delujejo v interesu kapitala in njegovih lastnikov. Zakaj? Še leta 2006 je bil davek na dobiček podjetij 25-odstoten, danes je samo še 19-odstoten. Še leta 2006 so bili dohodki od kapitala obdavčeni skupaj z dohodki od dela, zdaj so ločeni od dohodkov dela in bistveno nižji kot dohodki od dela. Upokojenec, ki je v času lastninjenja dobil nekaj delnic, plačuje enak davek kot po drugi strani nek pidovski baron. Kljub temu da slovenske vlade zavestno delujejo v interesu kapitala, pa se zelo redko zgodi, da poslanci sprejmejo zakon, ki zniža davek enemu samemu tujemu kapitalistu, in to še za nazaj. Vsi se najbrž spomnimo primera Vaskrsić, sodišče je prodalo njegovo hišo zaradi manj kot 200 evrov dolga. No, nemškemu kapitalistu Petru Döhleju se to enostavno ne more zgoditi, koalicija Mira Cerarja mu bo na današnji seji črtala 6,4 milijona evrov davčnega dolga, in to za nazaj. To je vsa vsebina tega predloga in karkoli bodo drugega razlagali, enostavno ne drži. Splošna plovba oziroma njen lastnik Peter Döhle je v preteklosti izkoristil možnost, to smo danes že slišali, da ne plačuje davka na dobiček, ampak tako imenovani davek na tonažo, ki je seveda bistveno nižji. Zato je plačevala samo okoli 50 tisoč evrov davka na leto. Edini pogoj za to veliko davčno olajšavo je bil, da Splošna plovba v tem času ne proda ladij oziroma če jih proda, mora denar vložiti v nakup novih plovil. Splošna plovba tega do konca lanskega leta ni storila, zato bi morala letos plačati 6,4 milijona evrov davka. To se zaradi intervencije vlade in koalicije Mira Cerarja očitno ne bo zgodilo. Potem ko je odbor za finance januarja najprej blokiral ta predlog, so se očitno aktivirali lobisti. V časopisu smo lahko brali, da naj bi s tem zakonom pomagali svojemu ladjarju in da bo ta zakon pripomogel k temu, da bo Slovenija ostala pomorska država. Oprostite, ampak to ni nič drugega kot navaden blef. Odkar sta Janševi vladi sprivatizirali Splošno plovbo, je Splošna plovba slovenska samo še in edino po imenu, dejansko pa je Splošna plovba nemško zasebno podjetje. Pika. Ni nobene druge stvari. Hčerinski podjetji Splošne plovbe sta registrirani v davčnih oazah. Konkretno ena v Liberiji, druga pa na Maršalovih otokih. Direktor Splošne plovbe že nekaj časa ni slovenski državljan, ampak je sedaj kar nemški lastnik, gospod Döhle, in na upravi v Portorožu je, mislim da, zaposlenih približno 37 ljudi, sicer je več kot tri četrtine posadk na ladjah Splošne plovbe tujih. Ladje nosijo slovenska imena, ampak so registrirane v tujini in Splošna plovba danes ni nič bolj slovenska oziroma bo Magna Steyr v Slivnici bolj slovenska od Splošne plovbe. Lobisti Splošne plovbe oziroma njenega nemškega lastnika bodo seveda trdili, da bi plačilo davka v višini 6,4 milijona evrov potopilo Splošno plovbo oziroma prisililo Döhleja, da preseli sedež družbe iz Slovenije, kar je še en dodaten absurd. Premoženje, ki ga upravlja poslovna skupina gospoda Döhleja, je ocenjeno na 8 milijard dolarjev. Ne vem, kako bi lahko teh 6,4 milijona evrov davčnega dolga potopilo hčerinsko družbo tega podjetja, katerega premoženje je vredno vsaj tisočkrat več, vem pa, da je skrajno nepravično, da od državljanov zahtevate brezpogojno davčno disciplino, tujemu kapitalu pa za nazaj dobesedno odpisujete davke. V Levici na to ne bomo pristali in bomo proti zakonu.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 19. marca. V razpravo dajem 5. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Gospod Janko Veber, izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem! Amandma, ki je danes na mizi, zagotovo lahko ocenjujemo kot amandma, ki je v nasprotju z ustavo, saj gre za uporabo zakonov za nazaj, in to lahko uporabljaš samo takrat, kadar gre za javni interes. Če pogledamo, kaj se dogaja s Splošno plovbo, Splošna plovba je eno prvih podjetij, ki je bilo prodano tujcu. Slovensko podjetje, ki je bilo prodano tujcu. Danes lahko spremljamo žalostno podobo tega podjetja, ki je praktično razprodalo vso floto. Zaveza pri tej državni pomoči, ki je bila dana skorajda pred desetimi leti, je bila, da bo za vsako prodano ladjo investiral v nakup nove ladje, vendar se to ni dogajalo. Flota je praktično razprodana. Ker se to ni dogajalo, je potem tudi ta državna pomoč nedovoljena in vse te prodaje in neinvestiranje v nove ladje v letih od 2013 do 2017, ne nazadnje tudi davčni dolg iz leta 2017 v višini 6 milijonov 350 tisoč, od 2013 do 2017 pa 8 milijonov evrov predstavljajo dobrih 14 milijonov evrov neupravičene državne pomoči. Ne nazadnje, ker gre za plačilo davščine v proračun, gre za oškodovanje državnega proračuna za 14 milijonov evrov. Zdaj sprašujem, ali je resnično v javnem interesu, da tuj ladjar ne plača davka v Sloveniji. Ne nazadnje ima sedež v davčni oazi in pravzaprav nagrajujemo nekoga, ki ima sedež recimo v Liberiji. Ali je to javni interes? Ustava, kolikor vem, ne pozna javnega interesa v tem smislu, pa tudi za Ministrstvo za finance bi bil prav vesel, če mi zna razložiti, zakaj je v javnem interesu v Sloveniji, da odpišemo davke za nazaj nekomu, ki posluje iz davčne oaze. Od kdaj je to naš javni interes? Ker gre za črtanje davčnega dolga, poglejte primerjavo. Tukaj se pogovarjamo ta hip o 14 milijonih, če pa se pogovarjamo o branjevki, ki proda peteršilj brez računa, pa ima takoj za vratom orožnike, ki pridejo pravzaprav oboroženi in sprašujejo, kaj je s tem računom. Ali pa pri prodaji kostanja. Za te zneske se ukrepa takoj, za znesek 14 milijonov pa se nekoga, ki ima sedež v davčni oazi, nagradi z odpisom dolga. Oprostite, to je resnično daleč od tega, kar je danes predsednik Vlade, ki je odstopil, navajal, torej da dela v interesu države, da dela v interesu ljudi, da spoštuje pravni red. Ta zakon je dokaz, da se pravnega reda v Sloveniji ne spoštuje.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Tilen Božič, državni sekretar.
Hvala za besedo. Omenjali ste, da se s tem predlogom zakona, če bo sprejet, odpiše davčni dolg. Za to, da bi se lahko davčni dolg odpisal, bi moral najprej ta nastati. Davčni dolg ni nastal in še ne obstaja. Ko se je pripravljala ta reč, se pravi predlog zakona, je bilo nekako tako, da je prišla s strani združenja, pa tudi s strani ladjarja pobuda, v kateri so utemeljevali, da primerjalno gledano druge države članice Evropske unije, ki imajo več ali manj vse to shemo implementirano pri sebi, takšnega pogoja nimajo. To delno drži. Sta še dve državi, pri čemer pa je treba poudariti tudi to, da njihov koncept ni zastavljen oziroma ne dopušča tako širokega tolmačenja ali pa drugačnega tolmačenja, kot smo ga pripeljali oziroma so ga pripeljali takrat leta 2007 zakonodajalci v zakon. Od tu naprej je bil interes Ministrstva za finance zagotovo, da pogoj reinvestiranja ostane, in to na način, da bo zasledoval tiste cilje, ki smo si jih mi tudi postavili kot država. Se pravi, da če že gledamo, da smo pomorska država, imamo tudi karseda velik delež te verige pri nas, se pravi, imamo srednjo pomorsko, imamo fakulteto za pomorstvo, promet, imamo Luko Koper, imamo številne špediterje, ki od tega živijo, imamo številne prevoznike in ne nazadnje tudi ladjarja. Ladjarji, ki imajo trgovske ladje dolge plovbe, dejansko imajo možnost, da se registrirajo kjerkoli na svetu. Tega si nismo izmislili mi oziroma je zadeva bila na tak način zaznana, se pravi, da je drugače neobvladljiva, tudi s strani Evropske komisije, ki je pred več kot 10 leti pripeljala v pravni red možnost, da se države odločijo za alternativni način obdavčitve. Ravno zaradi tega, da bo vsaj del ladijske flote ostal na območju Evropske unije oziroma Evropskega gospodarskega prostora in na ta način držal roko, znanje in konkurenčne prednosti v okviru svojega prostora. Tega smo se kot država poslužili tud mi. Ocenjujem, bi bilo dobro, da bi se v nekem doglednem času tudi pri nas pojavila še kakšna druga ladjarska družba, je pa dejstvo, da imajo najbolj konkurenčne sisteme oziroma modele obdavčitve tukaj zagotovo kakšni Grki pa še kdo zraven. Teh držav je kakšnih 5, 6, zagotovo pa ima velika večina nekoliko ugodnejši režim, kot ga imamo mi. Naš interes je, da se temu nekako približamo oziroma imamo vsaj kolikor toliko primerljive pogoje, da ne bi tistih, ki bi se pri nas odločali za začetek ali pa zaposlovanje v tej branži, odganjali na račun nekaterih rešitev, ki so morebiti ali nejasne, tako kot v tem primeru, ali posledično nekonkurenčne iz tega razloga. Ravno zato smo se odločili, da gremo v to zakonsko spremembo. Kar se tiče morebitne nedovoljene državne pomoči, vsako leto se preverjajo preko oddaje obračunov, s kontrolo izpolnjevanja pogojev ladjarja. Če jih ne izpolni, pade ven iz sheme. Podobno se tudi presoja, zdaj ko bo poteklo obdobje prve sheme, kako je bilo z upravičenostjo do teh pomoči še z drugih vidikov. Tu se bo zagotovo šlo tudi to pogledat in se ugotovilo, ali je morebiti kje prišlo do kršitev in bi morebiti moral zavezanec postopati oziroma obračunavati davke na drugačen način. Kar se tiče še drugih reči, ki so bile tukaj izrečene, bi spet ponovil to, da shema, ki jo mi imamo, ne bo ugodnejša od tistega, kar je v drugih državah, bo zgolj primerljiva s tem, kar pač zagotavlja neko raven konkurenčnosti. Kar se tiče teh obveznosti, obveznosti še niso nastale oziroma dospele, zato je težko govoriti o cifrah, ki jih omenjate. Dejstvo pa je, da je sistem nastavljen tako, da ob tej spremembi do obveznosti zagotovo bo prišlo. Kakšna je, vam pa jaz težko rečem, to ve pri sebi ladjar. Če gledamo zasnovo, kako je bilo narejeno, rešitev, ki je v zakonu predvidena, je narejena tudi na način, da preprečuje morebitne zlorabe. Tudi na odboru je prišlo do enega vprašanja, ki je bilo v tej smeri, da če bi preko neke zlorabe oziroma napačnega apliciranja amortizacije lahko prišli do tega, da se to pravilo izniči. In smo že takrat pojasnili, da je pravilo nastavljeno tako in varovalka zastavljena tako, da ni možno z manipuliranjem amortizacijskih stopenj pripeljati do tega, da bi bila davčna obveznost nižja kot tista, kot je zamišljena v izračunu, se pravi v formuli. Na te zadeve smo pazili in jaz mislim, da bodo tudi dosegle svoj cilj, ker tudi gledano tekom pogovorov, ko se je zakon pripravljal, smo imeli v obziru to, da gre za panogo, kjer so izjemno veliki nihaji, se pravi v recimo cenah voznin, cenah ladij in tako naprej, sočasno ni nujno, da sledijo nihajem, kot veljajo pri gospodarskih ciklih, se pravi, da so neposredno povezani z gospodarsko rastjo, kar pomeni, da so lahko časi, ko so recimo obdobja depresije oziroma recesije, daljši, kot se običajno dogaja v ciklu. To pa ravno zaradi tega, ker izgradnja ladij in naročila ladij, se pravi od takrat, ko naročiš ladjo, do takrat, ko pride na trg in tako vplivaš posredno na cene voznin s povečano kapaciteto, dosegajo velike zamike, tudi pet in deset let. Trenutno je še vedno na trgu presežna kapaciteta ladij, ki bo še kar nekaj časa trajala. Rešitev, ki smo jo mi predvideli, gre v tej smeri, da obdrži ladjarje na dolgi rok v državi, to pa tako, da če pride do špekulativnih prodaj, se pravi prodaj ladij takrat, ko so cene ladij visoke, kar bi lahko kazalo na to, da ima recimo ladjar namen izstopiti iz države, se ga posredno kaznuje tako, da mora plačati razliko v ceni, se pravi, da se obdavči razlika v ceni in plača v državni proračun. Če pa pride v situacijo podaljšanje recesije, kjer se ladje prodajajo pod pritiskom zaradi likvidnostnih razlogov, v takem primeru smo pa tudi sami ocenili, da ni smiselno, da mi delamo v tem smislu proti trgu oziroma proti poslovnim odločitvam. Penali torej ostajajo notri, se pravi pogoj reinvestiranja, vendar ta zagrabi takrat, kadar se pojavi indic ali pa želja po tem, da bi nekdo primerljiv oziroma nek tak ladjar želel zapustiti državo. Hvala.
Mag. Andrej Šircelj, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik, za besedo. Javil sem se kot odziv na besede državnega sekretarja Božiča, na vse skupaj, kar je dejansko zdaj povedal. Lahko govorimo v računovodskem izrazoslovju in rečemo, da enostavno ni prišlo do nekega davčnega dolga v računovodskem smislu, v redu. To, kar je kolega Veber rekel, na ta način se lahko potem odpravi. Gre pa za davčne odpuste, to pa ni računovodska kategorija, gospod Božič. Z drugimi besedami, ne morete se zdaj skriti pod računovodsko kategorijo. Povejte, koliko davka bi plača Splošna plovba, če ne bilo tega zakona. Prej ste rekli, da ni teh izračunov, da jih ni bilo možno narediti ali kakorkoli. Morali bi jih narediti! V državno blagajno bo zaradi tega zakona prišlo manj davka, enostavno povedano, brez tistih računovodskih terminologij, v katerih se midva lahko pogovarjava, pa potem odpravite tukaj poslanca, zato ker je to neka terminologija, neko črkoslovje in tako naprej, čeprav verjetno veste, za kaj v bistvu gre, ker smo o tem govorili že na Odboru za finance in monetarno politiko. Povejte, koliko bo država dobila manj denarja. Koliko ocenjujete? Če ne morete reči točno, pa vsaj ocenite. In zakaj nazaj za 10 let? Vidim, da pač imate tudi številne podatke, verjetno so vas podučili, kako je z ladjo, koliko časa se gradi in kaj to pomeni, vmes bo recesija – kaj bi se v tem primeru zgodilo in v čem se razlikuje? Slovenija ne more v konkurenčnosti poslovanja, ampak tistega, če želite, primitivnega okolja biti konkurenčna recimo v Liberiji. Ker v Liberiji je večina teh ladjarjev registrirana. Ne morete tekmovati z Liberijo, ker ste na drugim kontinentu. Vedno lahko neki ladjar gre v Liberijo – pa tam imajo itak registrirane ladje, morda je še kakšna druga država, vi bolj veste, so vas najbrž poučili o tem, katere države so sedaj tiste, kamor bi pa ti ladjarji lahko šli. Imamo enega ladjarja. Za enega ladjarja gre v tej državi. Vse ostalo, kako to vpliva še na Luko Koper, na marine in tako naprej, to je blef. To je blef! Zaradi tega vi ne greste spreminjat tega zakona, vi ste šli spreminjat ta zakon zaradi enega ladjarja. To je treba seveda povedati. In nikoli ne boste konkurenčni. Slovenija, jaz trdim, nikoli ne bo pomorsko konkurenčna neki državi, kjer so registrirane vse te ladje. Dal sem primer Liberije, tudi Grčiji ne, ker Grčija ima zgodovinsko pogojeno ladjarstvo, v ustavi ima napisano o ladjarstvu, v grški ustavi je to napisano. Zaradi tega je to mešanje megle zdaj, kaj mi vse delamo, malo iz trte izvito. In pravite, drugje bo ladjar registriral to. Glejte, vsak človek, vsak Slovenec lahko registrira podjetje, kjer ga hoče, ne samo ladjar, zato to ni argument, ko ste govorili, »potem bodo pa ladjarji šli drugam registrirat«. Vsak ga lahko registrira. To so pač argumenti, ki dejansko tukaj – glejte, niso to strokovni argumenti, to so lahko argumenti, ki so vam bili povedani, kako boste zagovarjali ta zakon, s katerimi argumenti. Niso pa to [[…]]In zdaj jih tukaj »prodajate« kot argumente Vlade. Morate se zavedati, da so to argumenti Vlade, to niso osebni argumenti. Vi enostavno povejte, koliko davka ta ladjar ne bo tukaj plačal in koliko ga bodo morali plačati drugi davčni zavezanci. Koliko bo država zaradi tega na izgubi? Pa povejte recimo še, koliko Slovencev je zaposlenih pri tem ladjarju pa koliko tujcev, recimo Filipincev ali pa, ne vem, kdo. Vsi so enaki tukaj, ne mislim, da je to kaj slabega. Ampak, povejte koliko je tega potem. Ker govorimo o enem. S tega zornega kota, kot sem že povedal, ta zakon gre pač v korist enemu ladjarju. Ne gre nič v korist vsem Slovencem in Slovenkam. Še enkrat, povejte, koliko je Slovencev ladjarjev zaposlenih pri tem ladjarju, od vseh ostalih. Itak imajo pomorščaki posebno rešitev tudi glede plačevanja dohodnine in tako naprej v Zakonu o dohodnini, tako da tam je tudi odpustek, če želite. Veste, če nekdo reče, da bo tukaj prišlo do manj davka, potem bo prišlo do manj davka. In to vi sami veste, zaradi tega ker ta vlada, vlada Mira Cerarja v odstopu, daje nek poseben položaj enemu davčnemu zavezancu. To lahko naredi, ampak potem povejte, da to naredi zaradi enega davčnega zavezanca, ne potem tega dati v celofan pa povedati, kako se bo zdaj pomorstvo razvijalo in tako naprej in tako naprej. Ja, verjetno so vam pa rekli: »Preselili se bomo iz Portoroža,« verjetno delate pod tem vplivom. Ne vem, lahko tudi zanikate, da to ni res. Ampak dajmo si naliti ob tem mandatu vsaj čistega vina. Ne nam blefirati, spoštovana vlada.
Hvala lepa. Gospod Janko Veber, izvolite.
Hvala za besedo. Mislim, da je nedopustna izjava državnega sekretarja, da ne ve, za kakšno davčno obveznost gre. Skoraj 10 let se že izvaja ta državna pomoč, dobimo zakon v Državni zbor, po katerem se odpisuje 6 milijonov 350 tisoč evrov davčnih obveznosti za leto 2017, ampak mi ne vemo, za kakšne davčne obveznosti gre. Dal sem amandma z vsebino, da se opravi revizija izvajanja te državne pomoči. Računsko sodišče lahko to naredi brez dodatnih stroškov. Amandma je bil zavrnjen. Katere revizije so bile do zdaj opravljene, da lahko govorimo o tem, za kakšno davčno obveznost gre, in kdo je te revizije opravil? Ali je Ministrstvo za finance naročilo to revizijo in komu?
Hvala lepa. Gospod Božič, državni sekretar, izvolite.
Kar se tiče vlade v odstopu, jaz vem, da je to zdaj ena dosti popularna tema in je zanimivo s tem kakšne vzporednice vleči, vendar moram vseeno pojasniti naslednjo stvar. Predlog spremembe tega zakona se je pripravljal skupaj z ostalimi spremembami, ki so skozi ta državni zbor že šle, tako Zakon o dohodnini kot Zakon o davčnem postopku recimo, in v tem paketu je bilo nekako predvideno, da se bo znašel tudi ta, pa je potem prišlo do situacije, da je nekaj dlje časa trajalo, da je prišel na dnevne rede. Vlada je sprejela predlog zakona še pod polnimi pooblastili, ga dala v Državni zbor in zdaj je v vaših rokah. Se pravi, vlada je takrat, ko je sprejela to stališče, imela polna pooblastila, dala v Državni zbor, kaj se boste vi odločili, je pa vaša reč, ker ste vi zakonodajni organ. Glede opravljenih revizij, poročil in tako naprej, seja odbora za finance je bila prekinjena ravno z razlogom, da se pridobijo dodatne informacije. Kot jaz vem, so dodatne informacije prišle dejansko od vseh tistih, pri katerih ste zanje tudi zaprosili, se pravi tako z Ministrstva za finance, s Finančne uprave kot verjetno z NPU, tožilstva in tako naprej, zaradi tega ker so se takrat na seji pojavile raznorazne informacije, raznorazni dvomi, ne nazadnje mislim, da je bilo v zvezi s konkretno družbo približno 25 postopkov na sodiščih, za katere, kot sem jaz pridobil informacije, smo preverjali, se v nobenem primeru ni izkazalo, da je bilo narejeno kaj narobe. Zaradi tega tudi tega nismo mogli upoštevati kot dodatno informacijo pri sprejemanju odločitev, kaj narediti. Kar je bilo potem še rečeno, da vsak lahko registrira, kjer hoče, to ne drži povsem. So pač tiste družbe, ki se lahko lažje znajdejo kjerkoli na svetovnem zemljevidu, in so tiste, ki se težje. Nekdo, ki ima svojo dejavnost, ne vem, če je obrtnik, dela na območju Republike Slovenije, ali pa podjetje, ki dela na območju Evropske unije in je to njihov domicilni trg, se bistveno lažje pojavi v neki drugi državi kot neka družba, katere večina premoženja plava v mednarodnih vodah. Rekli ste, da je dejstvo, da Slovenija ne bo nikoli tako konkurenčna, kot je lahko kakšna Liberija ali kaj podobnega – konkurenčnost se gleda v širšem smislu, zagotovo je davčna konkurenčnost zgolj ena izmed konkurenčnosti, ki jih imate na mizi. V Sloveniji je usposobljena delovna sila, ki dela v zvezi s tem, in jaz predvidevam, da si na nek dolgi rok želimo, da bo bodisi ta ali pa katerikoli drug ladjar na tem območju koristil oziroma bodo ti ljudje še naprej delali in prispevali tudi k našemu BDP, k dohodnini, k socialnim prispevkom in tako naprej. Verjamem, da morda v tej konkurenčnosti nismo vedno najboljši, imamo pa druge zakonske rešitve, za katere mislim, da so tudi pomembne pri konkurenčnosti, od pravne varnosti naprej. Bi pa tu še eno stvar dodal, ker ste rekli glede Grčije – še vedno velja, da se na območju Evropskega unije po najboljši moči trudijo, da obstajajo enaki pogoji igre, tako imenovani playing field za vse. Na primeru Grčije, ki jo ravno omenjate, je tudi bilo že pripravljeno, da morajo svojo shemo prenoviti, zaradi tega ker je bolj radodarna od tistega, kar predvidevajo smernice. Pa to ni edina država, ki bo morala svojo zakonodajo prilagoditi. V našem primeru je naša zakonodaja skladna, se pravi, ne gremo čez tisto, kar je zdrava mera, smo pa v tisti skupini držav, ki so morebiti glede tega, vsaj kar se tiče davkov, malenkost manj konkurenčne. Ampak to še ne pomeni, da se v tej državi ne splača poslovati, kar dokazuje tudi to, da prihajajo druge tuje investicije sem, kar se tiče ladjarstva bomo pa še videli. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod Janko Veber, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Samo spomnil bi rad, da nisem dobil odgovora glede opravljenih revizij in zakaj se ne omogoči Računskemu sodišču, da naredi to revizijo, in se potem pride z relevantnimi podatki ven, in vsaj vemo, kaj se potem sprejema oziroma kaj se zavrne. Kajti sam bom ta zakon zavrnil.
Hvala lepa. Gospod Božič, izvolite.
Se opravičujem. Glede opravljenih revizij, Računsko sodišče lahko to preveri, pri tem po mojem mnenju nima nobenih omejitev. Kar pa se tiče preverjanja s strani Ministrstva za finance, imamo en vidik, ki se tiče Finančne uprave, in ta zagotovo mora te stvari preverjati, delno vam je glede tega že poročala, od tu naprej pa bodo te revizije zagotovo opravljene, kar ne nazadnje zahteva tudi zakon.
Hvala lepa. Mag. Andrej Šircelj, izvolite.
Hvala lepa. Nisem dobil odgovora o tem, koliko je zdaj vsega tega davka, ki ga bomo plačali drugi davčni zavezanci ali pa ki ga bodo plačali drugi davčni zavezanci zaradi tega zakona. Kakšna je ocena Ministrstva za finance? Šest milijonov, ampak to je za eno leto. Koliko je za deset let?
Hvala lepa. Gospod Janko Veber, izvolite.
Gospod sekretar, poglejte, priznate, da niste naredili nobenih revizij, pridete pa v parlament z zakonom, kjer odpisujete davčno obveznost. Neresno. Tako se dejansko ne dela. Najprej bi pričakovali revizijo.
Hvala lepa. Gospod državni sekretar, izvolite, gospod Božič.
Glede revizij, kot že rečeno, od Finančne uprave ste dobili poročilo, koliko se je zdaj gledalo in v katerih primerih se gleda. Kar pa se tiče nadaljevanja, bodo seveda tudi zadeve dodatno preverjane, ampak mora biti najprej vložen obračun, ker je predviden obračunski model davka. To je ena stvar. Druga stvar, kar se tiče učinka, prvi predlog, ki ste ga takrat pripravili in tudi pospremili v Državni zbor, je predvideval neke učinke, ki so bili potem tudi naknadno javljeni, kot jaz vem, Evropski komisiji, da ne bodo takšni, kot ste jih sprva predvideli, ker so bili bistveno višji. Takrat se je to Evropski komisiji tudi sporočilo, obseg državnih pomoči se je redno javljal. Koliko bo ta razlika ali pa morebitni učinek, vam v tem trenutku težko povem. Jaz sem vam povedal, kakšen je bil namen in kakšni so bili cilji, ki bi jih radi dosegli s tem zakonom, in kot rečeno, mislim, da smo po temeljitem premisleku v Državni zbor pripeljali rešitev, ki je najboljša možna varianta tistega, kar je bilo na mizi. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Andrej Šircelj, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Tukaj ta zakon govori o tem, da ne bo treba dodatnih proračunskih sredstev za ta zakon, pod točko 4, in pod 3: »Predlog zakona ne bo imel posledic na državni proračun ali druga javnofinančna sredstva.« Državni sekretar je pa rekel, da ne ve, koliko, ampak bistveno manj denarja, kar z drugimi besedami pomeni, da je vpliv na javnofinančna sredstva, ker tega davka enostavno ne bo. Ugotavljam, da je formalnopravno in seveda tudi vsebinsko ta dokument, ki ga je Vlada poslala v Državni zbor, v bistvu neresničen. Državni sekretar je zdajle povedal, da bo zaradi tega nekaj denarja manj, da smo mi to enkrat pošiljali pa da je potem zdaj drugače in tako naprej. Jaz ga tukaj nisem razumel, kaj je točno hotel povedati, tudi ni povedal nobenih letnic in tako naprej, ampak enkrat se je to dogajalo, pa potem Evropska komisija ni bila zadovoljna in ne vem kaj. Skratka, nejasno. Ampak mi ves čas trdimo, da bo ta zakon imel učinek na javnofinančna sredstva v tem, da v proračun ne bo prišel tisti davek ali tisti denar, po domače povedano, ki bi moral priti, pa ne bo, ker gre tukaj za davčni odpustek. Mislim, da je enostavno treba ta dejstva, to, kar je državni sekretar rekel, da je zdaj na nas ta zakon, da ga imamo mi tukaj, da mi o njem odločamo, upoštevati. Nekdo drug bo plačal ta davek namesto tega ladjarja.
Hvala lepa. Gospod Tilen Božič, izvolite.
Zelo spretni ste pri besedah, glede na vse skupaj, tudi na staž in tako naprej je to nekako, mislim da, tudi logično. Kar sem prej povedal glede tistega, ker ste rekli, da sem se nekaj zapletal, je zgolj to, da se ob priglasitvi sheme tudi oceni, kolikšna bo predvidoma državna pomoč. Hotel sem samo to povedati, kar vi tudi zelo dobro veste, da takrat, ko ste priglasili in ocenjevali, koliko naj bi ta državna pomoč znašala, kar je razlika med Zakonom o davku na tonažo in tistim, kar predvideva Zakon o davku od dohodkov pravnih oseb, je bila v ocenah bistvena razlika in se je naknadno izkazalo, da je tega več. Druga stvar, ki sem jo hotel povedati s tem v zvezi [[…]]Glede tega, da naj ne bi bilo nobenih učinkov, moram povedati eno reč, v zvezi s priglasitvijo sheme je vedno notri v paketu tudi, kateri cilji se zasledujejo. To so zaposlovanje, praksa na ladjah, obseg flote in tako naprej. Torej se zasledujejo ti cilji, ki se tudi v shemi vedno priglasijo, ker dejstvo je, da ta zakon brez priglašene in potrjene sheme ne more delovati, ker bi bil proti ureditvi, ki jo predvideva Evropska komisija. In kot rečeno, smo že začeli s postopkom priglasitve te sheme za naprej. Kar se tiče tistih odhodkov, ki naj ne bi bili predvideni – odhodki niso predvideni zaradi te rešitve, in to tudi sami veste. To je to.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ne. Potem se zahvaljujem in zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 14. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 11. točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O IGRAH NA SREČO. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložil poslanec gospod Branko Zorman. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predlagatelju gospodu Branku Zormanu.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice poslanke in poslanci, spoštovani državni sekretar, državljanke in državljani in ne nazadnje cenjeni slovenski šport! Ta novela Zakona o igrah na srečo je namenjena predvsem slovenskemu športu, slovenskim invalidom, slovenskim humanitarcem, ne nazadnje bo od tega imel kar nekaj slovenski proračun in namenjena je zaščiti slovenskih igralcev stav, ki le-te danes igrajo pri tujih prirediteljih. Kakšni so bili razlogi za vložitev te novele? Vsako leto poslanci v Državnem zboru ob sprejetju letnih poročil obeh fundacij, tako Fundacije za financiranje športnih organizacij kot Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij, poslušamo pozive, da jim stalno sredstva vsako leto padajo, viri financiranja jim padajo, in pozivajo državo, naj končno nekaj ukrepa in nekaj naredi. Predvsem jim padajo koncesijske dajatve, ki so njihov glavni vir financiranja in potem le-te delijo med športne, invalidne in humanitarne organizacije, vsaka fundacija pač v okviru svojega članstva. Pozivajo, da naj se najdejo novi viri financiranja. In kot bo v nadaljevanju vidno, so ti viri financiranja tukaj, samo pobrati jih je treba. Drugi razlog za sprejetje oziroma za vložitev tega zakona je dejstvo, da več kot 80 % vseh slovenskih igralcev športnih stav le-te igra pri tujih prirediteljih, večinoma iz naslonjača preko interneta, ti tuji prireditelji pa seveda od tega ne plačujejo nikakršnih koncesijskih dajatev, niti ne plačujejo davkov. Od teh neplačanih koncesijskih dajatev dobi 0 evrov slovenski šport, 0 evrov slovenski invalidi, 0 evrov slovenski humanitarci in 0 evrov slovenski proračun. Ob tem so slovenski igralci, ki tam igrajo, nezaščiteni, saj niso pod nadzorom našega nadzornega organa, to je Finančna uprava Republike Slovenije, ker ti tuji prireditelji koncesije nimajo, jih seveda tudi naš nadzorni organ ne more nadzirati. In pa tretji razlog za vložitev te novele je, da slovenska zakonodaja, to se pravi slovenski Zakon o igrah na srečo, ni v skladu z redom EU, kar ne nazadnje potrjujejo tudi sodbe slovenskih sodišč in opozorila Evropske komisije. Stanje na področju klasičnih iger na srečo, kamor danes spadajo tudi športne stave, je naslednje. Imamo 2 prireditelja. Loterija Slovenije prireja klasične igre na srečo, loterijske igre, Športna loterija, d. d., pa prireja športne stave. Naj poudarim, Športna loterija, d. d., je zasebno podjetje, država ima v njem praktično zanemarljiv procentni delež. Predlog Ministrstva za finance glede Zakona o igrah na srečo iz leta 2015 je praktično popolnoma enak moji noveli. V 90 % je tekst praktično copypastan predlog Ministrstva za finance, ki je tudi samo v letu 2015 predvidelo odprtje področja športnih stav in predvidelo več koncesionarjev prirediteljev športnih stav, kar ne nazadnje, kot sem rekel, predlagam tudi sam. Dodatno ta zakon temelji na izkušnjah v primerljivih državah. Loteriji Slovenije podeljuje direktno z zakonom monopol, kjer na področju klasičnih iger, loterijskih iger nimamo teh anomalij, ki jih imamo na področju športnih stav, in pa seveda kompletno se uredi področje športnih stav. S tem zakonom bodo lahko tudi koncesionarji pridobili koncesijo – danes je ne morejo – začeli plačevati koncesijske dajatve, začeli plačevati davke in ne nazadnje bodo nadzirani in bo to šlo tudi v korist vseh slovenskih igralcev. Prejeli smo razna pisanja v toku sprejemanja tega zakona, predvsem s strani Športne loterije, ki je seveda monopolist, ki želi zaščititi svoj nadaljnji obstoj kot monopolist, in je v tem svojem pisanju izdatno zavajala, med drugim je govorila, da višje sodišče ni reklo, da je zakonodaja v neskladju z redom EU, kar seveda ni res, zavajali so, da bo zaradi višjih kvot, ko bodo prišli tuji prireditelji, manj sredstev, to seveda ni res, to je popolna nesmisel in laž, in da bo šlo za prerazporeditev igralcev od Športne loterije k tujim prirediteljem, to seveda tudi ni res, oni so že pri tujih prirediteljih. Nadalje bom potem pri obrazložitvi glasu še dodatno pojasnilo podal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici gospe Urški Ban.
Spoštovani podpredsednik, hvala lepa za besedo. Odbor za finance in monetarno politiko je na 48. seji 6. 3. 2018 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o igrah na srečo, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje predložil poslanec Branko Zorman. K obravnavi te točki so bili vabljeni predlagatelj, predstavniki Ministrstva za finance, Zakonodajno-pravne službe ter dodatno vabljeni predstavniki Športne loterije. Odbor je poleg predloga zakona k tej točki prejel tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe, mnenje Vlade Republike Slovenije o predlogu zakona, dodatno obrazložitev poslanca Branka Zormana v zvezi z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance ter odgovor Športne loterije kot odziv na dokument poslanca Branka Zormana z naslovom Opomnik – Predlog zakona o spremembah Zakona o igrah na srečo. V skladu s 129. členom Poslovnika Državnega zbora je amandmaje k posameznim členom predloga zakona vložil poslanec Branko Zorman. V uvodni dopolnilni obrazložitvi je predlagatelj podal osnovna načela predloga zakona, kot so spoštovanje mednarodnega pravnega reda in sodb slovenskih sodišč, enaka obravnava poslovnih subjektov, pravic vseh deležnikov in upravičenost. Osnovni cilj zakona je sistemsko urediti in stabilizirati financiranje fundacije športnih organizacij in posredno tudi organizacije FIHO ter uskladiti področje prirejanja športnih stav s pravnim redom EU in sodbami slovenskih sodišč ob upoštevanju sodobnih trendov in mednarodnih ureditev na področju prirejanja stav. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je pojasnila, da so predlagani amandmaji s strani predlagatelja sledili pripombam službe ter da je dodatno pojasnilo korektno, tudi predlagani amandma za amandma odbora. Predstavnik Državnega sveta je povzel pisno mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance, ki predloga zakona ne podpira. Predstavnik Športne loterije je v uvodni predstavitvi podal svoje poglede na predlagano zakonsko materijo ter poudaril, da predlog zakona ni celovit, je nenatančen, strokovno pomanjkljiv in terminološko nekonsistenten, davčno in dajatveno neučinkovit, ne opredeljuje ukrepov za upravljanje tveganj glede iger na srečo in ne predlaga ukrepov za dosego ciljev. Predstavnik Ministrstva za finance je pojasnil, da je ministrstvo želelo s svojim pripravljenim predlogom novele Zakona o igrah na srečo bolj celovito uskladiti področje iger na srečo s pravnim redom EU in odpraviti omejitve pri pridobitvi lastniških deležev koncesionarjev ter odpraviti nekatere nepotrebne administrativne ovire, predlagatelj pa želi s svojim predlogom zakona urediti zgolj področje stav, kar je tudi razlog, da Vlada njegovega predloga ne podpira. Vlada tudi ocenjuje, da ocena finančnih posledic predloga zakona za državni proračun in druga javna finančna sredstva ni ustrezna. V razpravi so nekateri člani odbora opozarjali na možne negativne posledice monopola slovenskega prireditelja športnih stav in na neustreznost poslovnega modela, posebej glede na trende in razvoj v evropskem prostoru. Prav tako so izpostavili problematiko nadzora igranja prek spleta, ki naj bi bil neučinkovit, čeprav ima ta nadzor že sedaj zakonsko podlago. Predlagatelja zakona in posamezne člane odbora je presenetilo tudi skorajda identično mnenje in stališče Ministrstva za finance in Športne loterije do samega predloga zakona. Omeniti je treba še, da se problematika izpada davčnih prihodkov iz naslova iger na srečo ustrezno rešuje s predlaganim amandmajem za amandma odbora, ki je bil na seji odbora tudi sprejet. Odbor je v skladu z drugim odstavkom 130. člena Poslovnika Državnega zbora obravnaval amandmaje poslanca Branka Zormana in jih sprejel, potem je glasoval tudi o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Hvala.
Hvala lepa. Za obrazložitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade gospodu Gorazdu Renčelju, državnemu sekretarju na Ministrstvu za finance.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik, spoštovani poslanke in poslanci! Vlada Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o igrah na srečo nasprotuje iz več razlogov. Dovolite, da jih na kratko predstavim. Prvič, Slovenija na področju iger na srečo kot celoti potrebuje določene nove rešitve, tudi zaradi uskladitve s pravom EU. Konkretno, odpraviti je treba predvsem zahtevo po sedežu za gospodarske družbe, ki želijo pridobiti koncesijo za prirejanje iger na srečo v Republiki Sloveniji. Takšna zahteva je namreč v nasprotju s 56. členom Pogodbe o delovanju Evropske unije. V iztekajočem se mandatu je bil storjen resen poskus takšnega celovitega pristopa, ampak ga ni bilo mogoče izvesti. To še ne pomeni, da je treba pristati na izrazito delne rešitve, kakršna je predlagana, ki ureja zgolj in samo področje stav. Nasprotno, zaradi izrazito omejenega dometa se predlog ne dotakne niti odprave administrativnih ovir, ko gre za zmanjšanje števila reguliranih poklicev, niti lastniške sestave gospodarskih družb, ki imajo koncesijo za prirejanje posebnih iger na srečo v igralnici, in kjer bi bilo treba za pritegnitev domačih in tujih vlagateljev odpraviti omejitve pri lastniški sestavi teh gospodarskih družb, s tem pa tudi slediti strategiji upravljanja kapitalskih naložb države. Drugič, tudi če bi pristali na logiko partikularnih rešitev, omejenih zgolj na področje stav, obstajajo resni dvomi, da bi predlog zakona v sedanji obliki sploh dosegel osnovi namen, to je okrepiti financiranje fundacij iz koncesijskih dajatev. Ti dvomi izvirajo iz treh glavnih naslovov. Prvič, realnih podatkov o številu igralcev, ki igrajo pri tujih ponudnikih športnih stav, nima nihče, nima jih niti vladna stran, nima jih niti predlagatelj. Z veliko mero verjetnosti je moč ocene, na katerih temelji predlog, označiti za pretirane. Če bi res kar 85 % igralcev iz Slovenije stavilo pri tujih operaterjih zaradi boljše ponudbe stav, bi jih moralo biti skupaj več kot 400 tisoč. Podobno pretirane so zelo verjetno tudi ocene o vplačilih slovenskih igralcev pri tujih ponudnikih stav. Če bi jih res bilo za okoli 200 milijonov, kot trdi predlagatelj, bi bistveno presegla vsa vplačila v klasične igre na srečo skupaj. Drugič, predlagana ureditev vstopa novih koncesionarjev na trg stav sama po sebi ne pomeni nujno zvišanja prihodkov, ki jih v Republiki Sloveniji prejemata fundaciji. Novi koncesionarji bi ob legalnem vstopu na trg pričakovano ponudili boljše kvote, kar pomeni višje dobitke in izplačila, to pa znižuje osnovo za izračun davkov in koncesijskih dajatev. Tretjič, z domnevnim namenom predlagane ureditve, to je odpreti trg, je zelo težko združljiva izjemno visoka stopnja provizije. S 500 tisoč evri je bistveno višja tista, ki jo je denimo ob odprtju trga uzakonila Danska, 35 tisoč, ki jo je predlagatelj tudi sam omenil kot zgled. Z vidika javnih financ bi lahko takšen enkraten priliv seveda pozdravili, vprašanje pa je, koliko ponudnikov bi se ob že tako visoki davčni obremenitvi iger na srečo v Sloveniji odločilo za takšen vložek za legalen vstop na dvomilijonski trg. Glede na vse zgornje se torej zastavlja vprašanje, ali bi novela sploh dosegla postavljene cilje glede povečanja koncesijskih dajatev, še več, ne dovolj premišljene rešitve bi čisto lahko pripeljale do položaja, ko bi enega monopolnega prireditelja spletnih stav zgolj nadomestil nov monopolist, ki bi vplačal vstopno provizijo. S povsem procesnega vidika velja izpostaviti, da bi morala biti novela predložena v postopek predhodne identifikacije Evropski komisiji. Glede na vse navedeno predlagamo, da ne podprete predloga zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod sekretar. Sledi predstavitev stališč Poslanskih skupin, besedo ima mag. Marko Pogačnik, predstavil bo stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar, kolegice, kolegi! Delo, ki bi ga morala opraviti vlada Mira Cerarja, koalicija strank Modernega centra, Socialnih demokratov, Desusa in pa Ministrstvo za finance, je opravil eden izmed poslancev Državnega zbora, ki je predlagal Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o igrah na srečo. Temeljite spremembe in ključne spremembe in dopolnitve Zakona o igrah na srečo odpirajo področje trga stav v Republiki Sloveniji in odpravljanje monopolnega položaja. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da predlagana sprememba Zakona o igrah na srečo pomeni pozitivne prilive za proračun Republike Slovenije in pa več denarja za posamezne športne klube. Zaradi vsega navedenega bomo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlog in pa spremembo dopolnitve Zakona o igrah na srečo podprli.
Hvala lepa. Gospod Uroš Prikl bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Hvala lepa, predsedujoči. Dovolite, da vam na kratko predstavim stališče Poslanske skupine Desus. Cilj novele, Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o igrah na srečo je kljub začudenju mnogih deležnikov na odboru matičnega delovnega telesa doživel gladko podporo. Nekaj zadev po vrsti. Predlagano novelo Zakona o igrah na srečo bi tudi v Poslanski skupini Desus z veseljem podprli, če bi v njej razbrali, da rešitve pomenijo pridobivanje novih prihodkov iz naslova koncesijskih dajatev tako za FŠO kot posledično za slovenski šport. V Desusu nismo naklonjeni le višjim transferjem za upokojence, za socialno ogrožene, ampak tudi za slovenski šport, saj menimo, da je slovenski šport v svetovnem vrhu, še posebej pa je potreben dodatnih finančnih spodbud, predvsem iz razloga, ker smo maloštevilna nacija, maloštevilni narod, in zato je nujno potrebno nameniti prav športu, vrhunskemu pa tudi rekreativnemu, več sredstev, da uspe dosegati svoje rezultate in tako zastopati Slovenijo v svetu na najboljši možen način. Vlada Republike Slovenije je v svojem mnenju predložila številke, iz katerih je jasno razvidno, da so koncesijske dajatve za FŠO močno padle le leta 2014 po uvedbi tako imenovanega kriznega davka na srečke, ki je bil, ponavljam, interventni zakon. Nato so se začela sredstva spet dvigovati in so v tem trenutku praktično na isti ravni, kot so bila leta 2013. Torej če verjamemo – in ni razloga, da ne bi verjeli – Ministrstvu za finance, ne drži, da sredstva iz tega naslova konstantno padajo. Nekateri po drugi strani verjamejo predlagatelju, – kar ni nič nelegitimnega – ki pa vehementno, predlagatelj namreč, trdi, da sredstva upadajo, in je na nacionalni televiziji celo obtožil kolege iz svojih strankarskih vrst, da skrajšam, nekakšne vrste sprege. Kar se tiče tako imenovanega neskladja z evropskim pravnim redom, je Evropska komisija sporočila, da je zadovoljna s pojasnili glede ureditve na našem stavnem trgu, in je decembra zaključila postopek za ugotavljanje kršitev. Rezultat je: kršitev ni. Pika. Če pogledamo s perspektive tako športnih kot invalidskih ter seveda tudi humanitarnih organizacij, vidimo v naši poslanski skupini, Poslanski skupini Desus, problem predvsem v tem, da še vedno velja ta tako imenovani oziroma famozni Zakon o davku na srečke. Svet FIHO, tudi to je eden od ključnih deležnikov, je v svojem javnem dopisu namreč ugotovil, da se bo moralo financiranje znižati prav iz tega razloga, ker ta krizni zakon še vedno velja. To pa se nam v Poslanski skupini Desus zdi katastrofalno, nedopustno in nevzdržno, saj kot vemo, gre za financiranje 27 invalidskih, 82 humanitarnih organizacij, ki vse skupaj izvajajo življenjsko pomembne socialne programe za več kot 300 tisoč uporabnikov. Naj zaključim. Načeloma smo v Poslanski skupini Desus proti kakršnimkoli parcialnim, partikularnim, takšnim ali drugačnim rešitvam, ki temeljijo na slabih izračunih, ki temeljijo na nepreverjenih številkah in namigujejo na neka zelo sporna ozadja. Smo pa v isti sapi tudi proti nepremišljeni, divji liberalizaciji, kot smo bili tudi v primeru Zakona o pogrebni in pokopališki dejavnosti. Iskreno upamo, da v tem primeru, pri sprejemanju novele tega zakona to ne bo pomenilo pogreba financiranja invalidskih, humanitarnih in športnih organizacij. Skratka, smo za to, da se lotevamo premišljenih odločitev, da sprejemamo dobre zakone in da odločitve temeljijo na dejstvih in številkah, ne pa na insinuacijah in zavajanjih. Zaradi naštetega, predvsem pa zaradi naše skrbi za obstoj in bodoče delovanje nevladnih, humanitarnih, športnih, invalidskih in drugih organizacij bomo temu zakonu z veliko večino v Poslanski skupini Desus odrekli podporo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jan Škoberne bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! V zakonskem predlogu, ki je pred nami, predlagatelj ocenjuje, da bi z uveljavitvijo te rešitve slovenskim igralcem stav lahko ponudili večji nabor stavnih produktov, da bi se povečalo število igralcev in posledično tudi promet igralnic. Prav tako ocenjuje in utemeljuje, da bi se s tem nabralo več sredstev od dajatev, katerih po zdajšnji ureditvi večji del v Sloveniji namenjamo za financiranje športnih, humanitarnih in invalidskih organizacij. Ambiciozno, vendar pa v Poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da predlog zakona teh rešitev kljub dobri nameri morda ne bo dosegel. Prej kot dobre rešitve odpira vprašanja tveganja in jih ne naslavlja ustrezno in se seveda namesto tega, da bi reševal ključne družbene dileme, povezane s tem področjem, osredotoča na potencialni višji skupni dobiček, ki bi si ga seveda delilo višje število ponudnikov. Glavna nevarnost, ki ostaja, pa je, da bi s tem ogrozil sistem financiranja športa, humanitarnih, invalidskih organizacij, če ne omenjam posebnih ostalih negativnih vplivov na družbo kot celoto. Zato seveda temu predlogu ni mogoče pritrditi. Sicer so igre na srečo v večini tistih držav, ki jih dopuščajo, zelo različno regulirane, strogosti same regulacije pa se med državami razlikujejo. Vsem ureditvam, tudi tistim najbolj represivnim, pa je skupno, da z regulacijo iger na srečo na nek način družba kot taka priznava, da stave in igre na srečo prinašajo predvsem raznolika številna, in težko je reči majhna, tveganja za človeka in za družbo. Kot pojasnjujejo poznavalci tega področja, je večje dobičke v tem sektorju mogoče pridobiti le z večjim številom igralcev, to pa se da doseči samo na en način, z bolj tveganimi produkti. Visoko tveganje namreč povečuje adrenalin, pospešuje proces zasvojitve igralca, povečuje tudi pritisk na akterje športnih dogodkov, tako da v ključnih trenutkih storijo ali opustijo morda določeno ravnanje, torej družbene posledice zasvojenosti z igrami na srečo in ostale družbene posledice liberalizacije tega področja so predvsem izjemno negativne. Predlog, ki je pred nami, ta tveganja nedvomno povečuje in ne obratno, kot bi bilo kvečjemu sprejemljivo. Seveda s ciljem, da bo vse bolj zanimivo in da bo dobiček višji. Če je to primerno na račun ljudi in brez ustreznih varovalk, je seveda vprašanje tudi za predlagatelja. Drugo pomembno vprašanje, ki se postavlja, je, ali bi se, tudi če se uveljavi tovrstni model rešitev, igralci resnično odločili za legalen nastop na slovenskem trgu, zaprosili za licence in v Sloveniji plačevali davke od ustvarjenega prometa. Številni, ki to počno, bi to lahko počeli že sedaj. Socialni demokrati pač verjamemo v načelo regulacije, s katero se družbena tveganja omejijo, še posebej omejijo v tako izpostavljenih panogah. Verjamemo, da nam na tovrstnih področjih ni treba tekmovati v ekstremih in da kot država potrebujemo pregledno, stabilno financiranje športa, humanitarnih dejavnosti in pomoči invalidov, da se tovrstni zakoni, če se v njihovo spremembo gre, lahko predlagajo. Postopek njihovega spreminjanja in sprejemanja mora voditi Vlada, ki vključi v ta proces vse deležnike, ne le tiste, ki sledijo njihovemu ali v tem primeru njegovemu parcialnemu interesu. Socialni demokrati tega seveda ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Matej Tašner Vatovec bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Hvala še enkrat, podpredsednik. Vedno ko kakšen politik predlagal, da se nekaj liberalizira, poskuša javnost prepričati, da je to v javnem interesu, ampak kljub temu se vedno znova izkaže, da liberalizacija na koncu koristi izključno zasebnim kapitalom, ki vstopijo na na novo odprt trg. To velja tudi za predlog poslanca Zormana. Kolega Zorman pravi, da bi po liberalizaciji igralci, ki trenutno stavijo v tujini, stavili doma, tako da bi Slovenija zbrala več dajatev, toda njegov predlog v ničemer ne omejuje igranja Slovencev pri tujih ponudnikih. Tuji ponudniki ne bodo imeli nobenega razloga ali obveznosti, da bi v Sloveniji plačevali koncesijsko dajatev, ker bodo lahko še naprej brezplačno zbirali stave preko spletnih strani v tujini. Zormanov predlog ne bo povečal proračunskih prihodkov Slovenije. Zormanov predlog bo zgolj omogočil slovenskim podjetjem, da si prilastijo del zaslužka od stav, ki jih trenutno realizira Športna loterija. Ne bom se spuščal v to, da je bil poslanec Zorman v preteklosti poslovno povezan z lastniki podjetja na zvezi, ki bi lahko imelo materialne koristi od takšne liberalizacije športnih stav. Namesto tega naj vas spomnim nekaj drugega. Da Zormanov predlog ni prvi interesni zakon, ki prihaja iz SMC. Leta 2016 je koalicija sprejela nov Zakon o lekarniški dejavnosti, ki je za lekarnarje koncesionarje bistveno ugodnejši od starega zakona. Najprej nam ni bilo jasno, zakaj SMC, ki je obljubil, da bo omejil zaslužkarstvo med zdravniki, spreminja koncesijske lekarne v profitna podjetja, ampak zadeva se je hitro pojasnila. Eden od avtorjev zakona je bil predsednik Lekarniške zbornice Miran Golub, tudi kandidat SMC na lokalnih volitvah v Kidričevem in lastnik dveh lekarn na Štajerskem. Zanimivo je tudi to, da je kolega Zorman v predlogu zakona pozabil vključiti športne stave v davek od iger na srečo. Tudi avtorji Zakona o lekarniški dejavnosti so pozabili prepovedati farmacevtskim podjetjem, da postanejo solastniki privatnih lekarn, kar smo v Levici preprečili z našim amandmajem. Iz navedenih razlogov v Levici tega zakona ne bomo in ne moremo podpreti. Tudi zaradi tega, ker so športne stave izrazito neproduktivna družbena dejavnost. Skladno s programom Levice bi lahko to dejavnost opravljala le javna podjetja, zato da bi se dobički vračali skupnosti, namesto da se privatizirajo. Športna loterija, ki ima trenutno edina dovoljenje za prirejanje stav v Sloveniji, sicer ni javno podjetje, je pa v lasti državnih podjetij in športni zvez. To, kar poslanec Zorman imenuje odprava monopola, zato ni nič drugega kot privatizacija novega segmenta naše družbe. Tudi na tem področju Zormanov zakon ni prvi. Spomnimo se, da je ta koalicija celo pokopališko dejavnost spremenila v navaden biznis, če se tako izrazim. Za konec naj dodam, da ta predlog ne rešuje dveh bistvenih problemov iger na srečo. Prvi problem je ta, da so dobitki od iger na srečo premalo obdavčeni. Za primerjavo, delavec s povprečno plačo mora plačati vsaj 27 % dohodnine, upokojenec pa 25 % davka na dividende, nekdo, ki zadene recimo na lotu, pa plača samo 15 % davka. Istočasno Evropska unija dopušča, da ljudje služijo z igranjem iger na srečo v tujini, a ob tem ne plačajo nobenega davka. Zato bi morali uveljaviti tako ureditev, kot je veljala recimo za depozite tujih državljanov v Avstriji. Država, v kateri je registriran organizator iger na srečo, mora izterjati visok davek in del tega davka nakazati državi, iz katere prihaja ta igralec. Seveda je zelo malo verjetno, da bi to podprl trenutni predsednik Evropske komisije Jean-Claude Juncker, ki je kot predsednik Vlade Luksemburga pomagal multinacionalkam utajevati davek na dobiček. Ampak to so širši problemi. Kot rečeno, predloga zakona ne bomo podprli.
Hvala lepa. Dr. Bojan Dobovšek bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo! Pred nami je predlog Zakona o igrah na srečo. Športne stave in problemi v športu so prisotni vsak dan in zato je treba financiranje športa, pa tudi invalidskih organizacij, urediti. Seveda imamo legalni in ilegalni trg, uradni in neuradni. Na teh trgih veljajo zakonitosti. Več ko je monopolov, več ljudi beži na druge trge, kjer monopolov ni. Večja ko je davčna in represivna politika, več ljudi beži na ilegalni trg. Več ko je represivnih ukrepov, več je na drugi strani korupcije ali pa sile in grožnje. Kaj delajo države, ki so se s to neformalno ekonomijo spopadle? Te države temeljijo k temu, da skušajo neformalni trg legalizirati, kar pomeni, da igralcev ni ne več ne manj, je določeno število, gredo z ilegalnega trga na legalni trg. To je cilj sodobnih ekonomij – odpraviti ilegalne in neformalne trge in ekonomijo. Kajti opažajo, da se že v legalni ekonomiji v okviru danih koncesij, monopolov in vsega ostalega ustvarjajo korupcijska tveganja, in to je treba preprečiti. Kaj predlog prinaša? Prinaša več konkurence, prinaša posledično več tistih, ki so bili na ilegalnem trgu, da bodo na legalnem, posledično več denarja. Prepreči odliv igralcev v tujino, s tem je dosežen ta sodobni element, da imamo nadzor nad igranjem, da odvrnemo tiste mlade potencialne od tega, da gredo na ilegalni trg, in pa da se pobere davek od te neformalne ekonomije. Se pravi, urediti primerljivo s sodobnimi evropskimi državami in da se lažje sledi finančnim tokovom. Glede na navedeno bomo v Poslanski skupini nepovezanih poslancev predlog podprli. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Dušan Verbič bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovani poslanke, poslanci, državni sekretar, prav lep pozdrav! Predlagatelj zakona je v obrazložitvi navedel, da obstoječi Zakon o igrah na srečo dovoljuje prirejanje klasičnih iger na srečo največ dvema prirediteljema. Na področju loterijskih iger je prireditelj Loterija Slovenije, na področju športnih stav pa Športna loterija. V predlogu zakona ohranja monopol loterije, predlaga pa liberalizacijo na področju športnih stav. Tako predlaga, da je na območju Republike Slovenije koncesija za trajno prirejanje klasičnih iger na srečo dodeljena izključno Loteriji Slovenije, Vlada pa lahko dodeli tudi koncesije za prirejanja stav, največ 15 koncesij za prirejanje posebnih iger na srečo v igralnici in največ 45 koncesij za prirejanje posebnih iger na srečo v igralnih salonih. Glede predlaganih rešitev pojasnjuje, da je glede na naravo trga in dejavnosti dejanski monopol Loterije Slovenije na področju klasične loterije ustaljena praksa v državah EU in je pravno-ekonomsko smiseln. Predlagatelj predloga poudarja, da je njegov osnovni cilj spremembe zakona sistemska ureditev in stabilizacija financiranja Fundacije za financiranje športnih organizacij in Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij posredno ter uskladitev področja prirejanja športnih stav s pravnim redom EU in sodbami slovenskih sodišč ob upoštevanju sodobnih trendov in mednarodnih ureditev na področju prirejanja stav. Meni, da je to mogoče doseči z uvedbo dodeljevanja koncesij za prirejanje stav večjemu številu koncesionarjev tudi iz evropskega ekonomskega prostora ter da se stave na novo mednarodno definirajo kot izkustvena igra. Vlada je podala odgovor in pojasnila, da je ocena prihodkov iz športnih stav v primeru več koncesionarjev odvisna od številnih spremenljivk. V prvi vrsti od tega, koliko tujih prirediteljev bi ob relativno visoki obremenitvi z davki in koncesijsko dajatvijo v Republiki Sloveniji, če te dajatve primerjamo z drugimi evropskimi državami, zaprosilo za koncesijo v Republiki Sloveniji. V primeru vstopa novih koncesionarjev na trg športnih stav bi po mnenju Vlade to ob njihovi konkurenčnejši ponudbi stav v prvi vrsti pomenilo prerazporeditev obstoječih igralcev športnih stav, ki sedaj igrajo pri Športni loteriji, k novim ponudnikom. Glede na velikost trga pa se po predvidevanjih ne bi bistveno povečalo število igralcev. Ob tem je treba dodati, da konkurenčnejša ponudba pri športnih stavah pomeni boljše kvote in višje dobitke ter izplačila, kar pa znižuje osnovo za davke in koncesijsko dajatev, ki je razlika med vplačili v stave in izplačili. To bi lahko znižalo prihodke iz naslova davka in koncesijske dajatve, ki jo prejemata Fundacija za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij in Fundacija za financiranje športnih organizacij. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo glede na nasprotujoči si mnenji predlagatelja zakona in Vlade odločali o predlogu zakona po lastni presoji poslank in poslancev. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 14. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 12. točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH STANOVANJSKEGA ZAKONA PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina petih poslancev in poslank s prvopodpisanim dr. Francem Trčkom. V zvezi s tem predlogom zakona Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor predlaga Državnemu zboru sklep, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Besedo dajem predsedniku odbora gospodu Igorju Zorčiču za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani predstavnice ministrstva, kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 73. nujni seji dne 7. 3. 2018 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Stanovanjskega zakona, ki ga je Državnemu zboru po skrajšanem postopku predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim dr. Francem Trčkom. V dopolnilni obrazložitvi k predlogu zakona je v imenu predlagatelja poslanec Luka Mesec izpostavil, da se s predlogom zakona predlaga uvedba novega 115.a člena Stanovanjskega zakona, s katerim se občinam daje možnost, da lahko najemnine regulirajo z določitvijo najvišje možne najemnine za posamezni kvadratni meter bivalne površine, najvišjo možno rast najemnin pa se določi v odstotkih rasti na letni ravni. Oboje se lahko določa različno za različne kategorije stanovanj, ki se določijo s posebnim pravilnikom o kategorizaciji stanovanj, ki ga izda minister. Zakon ohranja določbo, da se najemnine za službena, tržna in najemna stanovanja oblikujejo prosto na trgu, vendar pa temu dodaja možnost izjeme za regulacije najemnin tržnih in namenskih stanovanj na ravni občin. Poudaril je, da veljavna stanovanjska politika ne predvideva nikakršne regulacije trga z nepremičninami. Trenutna ureditev povzroča visoke cene stanovanj in tržnih najemnin, ki si jih večina prebivalstva ne more privoščiti. Zlasti se to občuti v zadnjem obdobju, ko so po krizi cene nepremičnin začele ponovno strmo naraščati, pri čemer so bile cene kljub določenemu padcu v času krize za večino še vedno, zlasti za mlade, previsoke. Mnenje Vlade k predlogu zakona je podala državna sekretarka na Ministrstvu za okolje in prostor gospa Lidija Stebernak, ki je pojasnila, da Vlada predloga zakona ne podpira. Vlada se zaveda problematike pomanjkanja javnih najemnih stanovanj, saj je eden glavnih ciljev Resolucije o nacionalnem stanovanjskem programu povečanje njihovega števila. Glavno vlogo pri tem prevzema Stanovanjski sklad, ki si je s sprejeto poslovno politiko do leta 2020 zastavil za cilj zagotoviti 2 tisoč novih javnih najemnih stanovanj. Ob povečanem zagotavljanju javnih najemnih stanovanj je vsekakor potrebna tudi sprememba zakonodaje, ki bo omogočila dvig sedanjih neprofitnih najemnin na dejansko stroškovno raven in korekcijo povišanja s subvencijo oziroma stanovanjskim dodatkom. Nadalje je izpostavila, da se problematika pomanjkanja javnih najemnih stanovanj od leta 2009 dalje rešuje tudi s subvencijo tržne najemnine, ki je bila podrobneje urejena z novelo Stanovanjskega zakona junija 2017. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je izpostavila zlasti nekatere pripombe z ustavnopravnega vidika. Opozorila je, da iz ustavnosodne presoje izhaja, da pomeni omejevanje višine tržne najemnine in njene letne rasti normiranje načina uživanja lastnine oziroma gre za poseg v lastninsko pravico. Iz ustave in ustaljene ustavnosodne presoje nedvomno tudi izhaja, da lahko ta vprašanja, torej način uresničevanja lastninske pravice in tudi morebitne posege vanjo, določi le zakon, zakonodajalec pa tega ustavno določenega pooblastila ne more prenesti na druge organe, kot je v primeru tega predloga zakona, ko se to prenaša na lokalno skupnost. V imenu Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj je državni svetnik gospod Vnučec pojasnil, da komisija predlog zakona podpira. V razpravi je večina poslank in poslancev izrazila strinjanje z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, da je rešitev, ki jo predvideva predlog zakona, ustavno sporna, zato je bil v nadaljevanju posledično v razpravo in na glasovanje predlagan sklep, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Po končani razpravi je odbor na podlagi 128. člena Poslovnika Državnega zbora glasoval o sklepu, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Stanovanjskega zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo, in ga tudi sprejel. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavniku predlagatelja predloga zakona dr. Francu Trčku za predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem skupaj! Stanovanjska politika je v prvi vrsti socialnoinfrastrukturna politika. Primerno stanovanje je ena od osnovnih človekovih pravic, ki jih mora zagotavljati država z ustreznimi stanovanjskimi politikami. S privatizacijo stanovanjskega fonda ob padcu socializma se je reševanje stanovanjskih vprašanj v Sloveniji žal prepustilo logiki trga. Stanovanja se ne dodeljujejo glede na potrebe, ampak glede na možnost plačila. Tisti, ki si ga lahko privoščijo, ga dobijo, ostali pa imajo na izbiro ulico, stiskanje pri starših ali drugih sorodnikih ali pa plačevanje zasoljenih tržnih najemnin, ki krepko presegajo plačilne sposobnosti velike večine prebivalcev in prebivalk te države. Nadzora nad trgom najemnih stanovanj v bistvu ni. Gre le za neko pobiranje minimalnega rentnega davka. Po podatkih Ministrstva za finance se je tako v lanskem letu oddajalo 6 tisoč 463 zasebnih stanovanj. Številka je praktično identična oceni potreb javnih stanovanjskih skladov po neprofitnih stanovanjih, kamor bi se takoj preselila večina prej omenjenih najemnikov, če bi država in občine zagotovile skupaj cenovno dostopna stanovanja. Število evidentiranih oddanih zasebnih stanovanj seveda ne zajema tistih, ki oddajajo na črno. Leta 2013 je bilo, takrat zaradi strahu pred uvedbo nepremičninskega davka in ostrejšega nadzora trga nepremičnin, na Ministrstvu za finance prijavljenih 13 tisoč 665 zasebnih stanovanj, ki se oddajajo v najem. Torej dvakrat toliko kot lani. Lahko torej potrdimo splošno znano dejstvo, da je vsaj vsako drugo stanovanje pri nas oddano na črno. V Levici z zavrnjeno novelo Stanovanjskega zakona uvajamo prve instrumente regulacije na najemnem trgu. Občine bi imele možnost določiti maksimalno višino najemnine, ki se lahko zaračunava na njihovem območju, in maksimalno dovoljeno rast teh najemnin. Predlagamo tudi, da resorno Ministrstvo za okolje in prostor pripravi pravilnik kategorizacije najemnih stanovanj, na podlagi katerega bi se določile različne višine najemnin glede na različne kakovosti stanovanj. Vse hujša stanovanjska stiska prebivalcev, predvsem mladih, namreč povzroča, da lahko rentniki tudi za življenje najbolj neprimerne kletne luknje izsilijo kot neka stanovanja z visokimi najemninami. Kar predlagamo v Levici, v bistvu tokrat izjemoma ni nič revolucionarnega. Veliko držav, tudi držav članic Evropske unije ima uveden sistem regulacije tako višine najemnin kot višine njihove rasti. Najbolj zgleden primer tega je Nemčija, kjer zakon, prav tak, kot ga predlagamo v Levici, omogoča lokalnim skupnostim omejevanje rasti višine najemnin. S takšnim ukrepom se je v številnih mestih, v številnih nemških občinah omogočila prebivalcem večja stanovanjska varnost, predvidljivost rasti stroškov bivanja, v bistvu stroškov življenja, omejilo se je izseljevanje prebivalcev iz mestnih jeder, iz centrov in tudi gentrifikacija. Očitate nam, da naš predlog zakona posega v pravico do zasebne lastnine. Veste, ustava poleg varovanja le-te določa tudi, da država ustvarja možnosti, da državljanke in državljani lahko pridobimo primerna stanovanja. Z zakonom predlagamo občinam le možnost reguliranja, kot sem že omenil, ter tudi določanje višine najemnine glede na kakovost vsakega posameznega stanovanja. Seveda bo treba spodbuditi gradnjo cenovno dostopnih neprofitnih najemnih stanovanj, seveda bo treba podpirati zagon stanovanjskih zadrug, a je treba tudi končno že začeti regulirati zasebni trg in višine najemnin zasebnih stanovanj, ki v nekaterih regijah, zlasti univerzitetnih središčih presegajo višine minimalnih, z vsemi stroški več pa tudi že kar povprečnih plač. Stanovanjska politika, ki je ta družba in država ni imela zadnjih 25 let, ne glede na to, kdo je sestavljal koalicije in vlade, je v srčiki programa Levice in je tudi sestavni del razvojne socialne infrastrukturne politike vsake države, vsake družbe, ki misli sama nase. Žal to Slovenija zadnjih 25 let ni bila in seveda je zakon takšen, kot je, primeren za nadaljnjo obravnavno, veste. In če se dotaknem še tega – mi smo naš pravni red v veliki meri povzeli po nemškem pravnem redu in tam to ni problematika, ki trči ob ustavno materijo. Tokrat tudi žal gospe iz Zakonodajno-pravne službe, ki jih sicer zelo cenim, nimajo prav. Hvala za besedo.
Hvala lepa. Za predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa dajem besedo predstavnici Vlade gospe Lidiji Stebernak, državni sekretarki na Ministrstvu za okolje in prostor.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani poslanke in poslanci! Predlog zakona o spremembah Stanovanjskega zakona, ki je pred vami, želi občinam dati možnost, da bi lahko na svojem območju z odlokom omejile višino najemnin za tržna in namenska najemna stanovanja. Predlagatelj predlog argumentira s pomanjkanjem najemnih stanovanj in posledično visokimi najemninami ter primerjavo z državami, kjer je razmerje med lastniškimi in najemnimi stanovanji izrazito v prid slednjih. V Sloveniji pa imamo več kot 90 % lastniških stanovanj, zato nismo primerljivi s stanovanjskimi politikami navedenih držav. Prav tako tržne najemnine v zadnjih letih niso rastle. Želeli bi poudariti, da se Vlada zaveda problematike pomanjkanja javnih najemnih stanovanj, zato je eden glavnih ciljev Resolucije o nacionalnem stanovanjskem programu za obdobje 2015–2025 v prihodnje prav povečanje števila le-teh. Prav zato je usmeritev nove politike, ki jo je začrtala resolucija, povečanje javnega najemninskega fonda. To je razvidno tudi iz sprejete Poslovne politike Stanovanjskega sklada Republike Slovenije za obdobje 2017–2020, ki si je zastavil cilj zagotoviti 2 tisoč novih javnih najemnih stanovanj do leta 2020. V teku so že razpisi, ki omogočajo občinam in javnim skladom sredstva za izgradnjo le-teh. Skladi pa se lahko na podlagi spremembe Stanovanjskega zakona, ki je bila sprejeta junija lani, zadolžujejo v večjem obsegu, kot so se lahko pred spremembo tega zakona. Ob povečanem zagotavljanju javnih najemnih stanovanj je vsekakor potrebna tudi sprememba zakonodaje, ki bo omogočila dvig sedanjih neprofitnih najemnin na dejansko stroškovno raven in zagotovitev subvencij oziroma stanovanjskega dodatka socialno šibkim. Priprava zakonodajnih sprememb, ki se nanaša na oblikovanje nove najemninske politike, že poteka, javna obravnava izhodišč je bila v letu 2017. Glede na vsebino predloga zakona je treba povedati še, da se problematika pomanjkanja javnih najemnih stanovanj rešuje tudi s subvencijo tržne najemnine, ki jo v enakem deležu pokrivata država in občina, vsaka do ene polovice. Opozorili bi tudi na določbo v Stanovanjskem zakonu, ki že v sedanji ureditvi omogoča omejitev tržnih najemnin v občini, in sicer 119. in 120. člen Stanovanjskega zakona, ki določata oderuško najemnino in postopek omejitve tržne najemnine. Vlada Republike Slovenije meni, da bo cilj, ki ga je predlagatelj zakona želel doseči z omejevanjem tržnih najemnin, dosežen tudi s predstavljenimi aktivnostmi, hkrati poudarjamo, da imajo občine, kot sem že povedala, tudi po sedanji ureditvi možnost omejitve tržne najemnine. Prav tako opravljena analiza kaže, da bistvenega povišanja tržnih najemnin v zadnjem obdobju ni bilo, zato tak ukrep ni potreben in smiseln. Zaradi navedenega Vlada Republike Slovenije predloga zakona ne podpira. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospa Marjana Kotnik Poropat bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani državna sekretarka in sodelavka, spoštovani poslanci in poslanke! Poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus bomo podprli predlog sklepa, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, čeprav razumemo intenco predlagatelja. Eden od glavnih razlogov za takšno odločitev je predvsem mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. Ta je opozorila na morebitno neustavnost, saj bi s predlaganimi rešitvami posegli v lastninsko pravico. Iz ustavnosodne presoje namreč izhaja, da pomeni omejevanje višine tržne najemnine in njene letne rasti normiranje načina uživanja lastnine, kar pa je sporno z vidika ustave. Zakonodajno-pravna služba je še opozorila, da iz ustave Republike Slovenije izhaja tudi to, da lahko način uresničevanja lastninske pravice in tudi morebitne posege vanjo določi le zakon, zakonodajalec pa tega ustavno določenega pooblastila ne more prenesti na druge organe, v tem primeru na lokalno skupnost. Predlog zakona tudi ne sledi prej omenjenim ustavnim zahtevam, saj ne določa nobenih vsebinskih kriterijev, načina in obsega omejevanja tržne najemnine, ampak pooblastilo za njeno regulacijo v celoti prepušča občinam. V naši državi imamo zelo visok delež lastniških stanovanj. Le-teh je namreč več kot 90 %. Prav zaradi te posebnosti se glede stanovanjske politike težko primerjamo z ostalimi državami Evropske unije. Prav zato ker se vsi zavedamo, da imamo na voljo premalo javnih najemnih stanovanj, je bil leta 2015 sprejet Nacionalni stanovanjski program, kjer ima glavno vlogo Stanovanjski sklad Republike Slovenije. Ta program je tisti, ki daje smernice in vsebuje ukrepe, ki so usmerjeni v reševanje. Tako naj bi Stanovanjski sklad z lastno gradnjo in s sodelovanjem z občinskimi stanovanjskimi skladi do leta 2020 zagotovil 2 tisoč dodatnih stanovanj, in sicer večino v Ljubljani, Mariboru in v Kranju. K reševanju te problematike naj bi prispevali tudi ukrepi za zagotavljanje stanovanj za starejše ter projekta stanovanjske skupnosti in stanovanjske zadruge. V načrtu je tudi sprememba sistema neprofitne najemnine, ki bi jo zamenjala stroškovna najemnina, socialno ogroženi pa bi za kritje razlike prejeli subvencije. Ob tem želim spomniti tudi na to, da je državna sekretarka opozorila, da že veljavni zakon občinam omogoča, da omejijo tako imenovano oderuško najemnino. O oderuški najemnini govorimo takrat, kadar najemnina za več kot polovico presega povprečno najemnino na določenem območju. Dovolite, da na koncu še enkrat ponovim, da bomo tudi danes v Poslanski skupini Desus podprli sklep, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Zvonko Lah bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani kolegice in kolegi! Predlagatelj želi s predlogom zakona občinam dati možnost, da bi lahko v svojem območju z odlokom omejili višino najemnin za tržna in namenska najemna stanovanja. Predlagatelj predlog argumentira s pomanjkanjem najemnih stanovanj in posledično visokimi najemninami in z izpolnitvijo 78. člena Ustave Republike Slovenije, ki pravi, da država ustvarja možnosti, da si državljani lahko pridobijo primerno stanovanje. V Poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da mora biti vsakemu državljanu, zlasti pa družinam z otroki dosegljiva realna možnost, da si zagotovi vsaj minimalni stanovanjski standard v lastnem ali najetem stanovanju. Zlasti se v naši poslanski skupini zavzemamo, da bi država pomagala mladim družinam pri reševanju prvega stanovanjskega problema. Pri reševanju stanovanjskega problema so močno omejene mlade generacije, ki si ravno ustvarjajo družino, njihova kreditna sposobnost je zaradi zaposlitev za določen čas ali prekarnega dela nizka. Poleg povečanja najemnega sklada stanovanj je zato treba vzpostaviti posebne mehanizme za zagotavljanje stanovanj za mlade družine in mlade posameznike tako v smislu dolgoročnega najema kot morebitnega nakupa prvega stanovanja. V naši poslanski skupini se zavedamo, da so pomanjkanje najemniških stanovanj in posledično vse višje najemnine problem, ki ga je treba reševati celovito. Menimo, da je ponudba javnih in tudi zasebnih najemnih stanovanj prenizka. Pospešiti je torej treba gradnjo novih stanovanj, da se bo lahko povečal fond najemnih stanovanj. Resolucija o nacionalnem stanovanjskem programu 2015–2025, ki smo jo sprejeli leta 2015, navaja, da je rešitev najemne problematike v povečanju števila javnih najemnih stanovanj. Glavno vlogo pri tem prevzema Stanovanjski sklad Republike Slovenije, ki si je s sprejeto poslovno politiko za obdobje 2017 do 2020 zastavil cilj zagotoviti 2 tisoč novih javnih najemnih stanovanj do leta 2020. Če bo ta cilj izpolnjen, bo vsaj nekaj mladih družin rešilo prvi stanovanjski problem. V prihodnjem mandatu mora biti stanovanjska problematika oziroma reševanje prvega stanovanjskega problema ena izmed prioritet. V Novi Sloveniji smo na to tudi pripravljeni. Smo pa v Novi Sloveniji tudi proti oderuškim najemninam, ki jih lahko že v veljavnem zakonu občine rešujejo, strinjamo se tudi z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, da ne moremo omejevanje najemnin prepustiti občinam, da mora to država rešiti z zakonom. Tudi na odboru smo razpravljali o tem in predlagamo, da se na nek način vključijo vse bivalne enote, ki so nezasedene, teh pa naj bi bilo po neki statistiki v Sloveniji od 170 do 180 tisoč, teh, ki so prazne, nezasedene. To je treba reševati z davčno politiko ali pa da vsem tistim, ki sami teh bivalnih prostorov ne znajo ali ne morejo dati na trg, na nek način pomagata občina in država, ker se dela velika škoda, ko ostajajo bivalne enote prazne, po drugi strani je pa pomanjkanje stanovanj. Zato v Poslanski skupini Nove Slovenije tudi podpiramo, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. Gospod Luka Mesec bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Hvala za besedo in lep pozdrav! V Levici smo predlagali možnost, da občine postavijo, določijo najvišjo sprejemljivo najemnino na svojih teritorijih iz naslednjih razlogov. Prvi je ta, da če pogledate cene najemnin v Ljubljani, boste ugotovili, da znašajo v povprečju 11,28 evra na kvadratni meter. To pomeni, da za stanovanje nekje od 55 do 65 kvadratnih metrov v povprečju samo najem stane več kot 600 evrov. Ob tem je treba dodati še kakšnih 200, 250 evrov stroškov in potem ugotovimo, da recimo mlad par, vsak zasluži tisoč, skupaj 2 tisoč, skoraj polovico svojega gospodinjskega dohodka porabi samo za najemnino in za stroške stanovanja. To je realnost socialne slike mladih v Sloveniji. In potem se ne čudite, zakaj mladi odhajajo v tujino. Recimo v sosednjem Gradcu najem stanovanja stane manj kot v Ljubljani, 8 evrov na kvadratni meter, ne 11 kot pri nas, pri čemer je standard tam 2-krat višji. Drugi razlog, zakaj je tak ukrep potreben, je ta, da je stanovanjska politika v Sloveniji že 25 let neprimerna. Od Jazbinškove razdelitve stanovanj in vzpostavitve privatnega lastništva nad več kot 90 % stanovanj v Sloveniji ni država vodila nikakršnih sistematičnih politik, da bi generacijam, ki z Jazbinškom niso prišle do lastniškega stanovanja, omogočila neke primerne pogoje za pridobitev stanovanja oziroma ustvarjanje pogojev, v katerih bi lahko ti državljani dobili primerno stanovanje, kot veli 78. člen Ustave. Če pogledamo samo proračuna za leti 2018 in 2019, postane hitro jasno, da bo država vsako leto za stanovanjsko politiko nacionalnemu nepremičninskemu skladu namenila samo 700 tisoč evrov. 700 tisoč evrov je znesek, s katerim lahko ta sklad kupi recimo tri garsonjere v Ljubljani. In to je vse. Potem se ne smemo čuditi, zakaj ta sklad funkcionira kot zasebna nepremičninska agencija, saj ga Vlada sama sili v to, da je v bistvu odvisen od svojih lastnih sredstev in zato gradi stanovanja, kot je Zeleni gaj na Brdu, ki jih prodaja po 3 tisoč evrov na kvadratni meter, kjer se druga soba ali balkon štejeta za nadstandard in kjer na izgradnjo bloka zasluži 100-odstotna marža pri prodaji. S tem si namreč pridobiva sredstva za nadaljnjo gradnjo, država to po eni strani mirno gleda, po drugi pa ne ukrene nič v smislu proračunskih spodbud, da bi se zagotovila neka vzdržna gradnja, do katere bi lahko ljudje tudi dostopali. Posledica tega je seveda, da cene stanovanj letijo v nebo, samo v zadnjih treh letih so se v povprečju v Ljubljani povečale z 2 tisoč 200 evrov na kvadratni meter na 3 tisoč evrov na kvadratni meter, najemnine so visoke že več let, kot sem omenil, so recimo tretjino višje kot v sosednjem Gradcu, kjer je standard bistveno boljši, in zato kot nek izhod v sili, ublažitev cenovnega pritiska v Levici predlagamo, da bi občine dobile možnost, da najemnine omejijo. Vlada pravi, da je tak ukrep neustaven, kar me v bistvu preseneča, podobne ureditve poznajo povsod v Evropi, platforma Global Property Guide je pokazala, da je od 27 držav članic v 15 državah zakonodaja naklonjena najemnikom, v 6 državah je nevtralna, v 6, med katerimi je tudi Slovenija, pa je izrecno naklonjena najemodajalcem. Vsak poskus, da bi to razmerje obrnili, pri nas Vlada in lobiji berejo kot poseganje v svobodno gospodarsko pobudo, kar je skregano z vsemi standardi v drugih državah. Upamo, da boste tudi danes poslanci glasovali proti temu, da ta predlog ni primeren za nadaljnjo obravnavo, saj je nujen za to, da začnemo resno razmišljati o tem, kako omogočiti ljudem dostop do stanovanj v tej državi. Hvala.
Gospod Marjan Dolinšek bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala, predsedujoči. Predstavniki Vlade, spoštovani poslanke, poslanci! Predlagatelj s spremembami Stanovanjskega zakona predlaga, da bi lahko občine na svojem območju regulirale višino tržnih in namenskih najemnin stanovanj, pri čemer bi morale občine, ki bi se odločile za omejevanje višine najemnin, obvezno uvesti kategorizacijo stanovanj, ki se oddajo v najem. Predlog se mogoče zdi rešitev na trgu nepremičnin zlasti na območjih, kjer je povpraševanje veliko, vendar pa se je med obravnavo predloga izkazalo, da takšni rešitvi nasprotuje tako strokovna kot tudi zainteresirana javnost, saj rešitev v praksi ne bi vodila do želenih učinkov. Komisija se je seznanila z mnenjem Vlade, ki nasprotuje predlogu zakona in poudarja, da je v Sloveniji več kot 90 % lastniških stanovanj in zato primerjava z državami, ki imajo visok delež najemniških stanovanj, ni ustrezna. Predstavniki Vlade so povedali, da se zavedajo problema pomanjkanja najemnih stanovanj, saj se je v Resoluciji o nacionalnem stanovanjem programu, ki je bila sprejeta 2015, sledilo prav cilju povečanja najemniškega stanovanjskega fonda. To je tudi glavna naloga Stanovanjskega sklada Republike Slovenije, ki si je za obdobje do leta 2020 zastavilo cilj, da zagotovi 2 tisoč novih javnih najemnih stanovanj. Vlada je tekom obravnave predloga izrazila svoje zadržke do predlagane spremembe, saj so, kot pojasnjujejo, v teku razpisi, ki občinam in javnim stanovanjskim skladom omogočajo pridobitev sredstev za izgradnjo stanovanj. Poleg tega so predstavniki Ministrstva za okolje in prostor opozorili na to, da je potrebna celostna sprememba stanovanjske zakonodaje, ki bi omogočila zagotovitev subvencij oziroma stanovanjski dodatek socialno šibkim. V sedanjem mandatu ministrici prenove stanovanjske zakonodaje ni uspelo izpeljati, upamo, da bo v to naslednji minister ali ministrica vložila več napora, da bodo mladi ljudje, ki se danes soočajo s stanovanjskim problemom, končno dobili priložnost, da si lahko pridobijo primerno stanovanje, kar je ustavna pravica vsakega državljana Republike Slovenije po 78. členu Ustave. Predlagani rešitvi nasprotujeta tudi Javni stanovanjski sklad Mestne občine Ljubljana in Skupnost občin Slovenije, kar kaže na neustreznost in neusklajenost predlaganih rešitev. Menimo, da predlagana možnost regulirane višine najemnin s strani občin lahko povzroči nasproten učinek od želenega povečanja najemniškega stanovanjskega fonda, saj lastnike stanovanj ni moč prisiliti, da oddajo stanovanje po nižji ceni. Še bolj se lahko poveča tudi obseg sivega trga, torej stanovanj, ki se oddajajo neprijavljeno in bi se na ta način izognila tudi tej regulaciji. Zato v Poslanski skupini Stranke modernega centra predloga zakona nismo podprli. Hvala.
V imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo stališče predstavil gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Ponovno je pred nami zakon, ki se sprejema po skrajšanem postopku, zato tudi ni bilo dovolj možnosti, da bi se vsi deležniki seznanili s konkretno problematiko in predlogom tega stanovanjskega zakona, ki ga predlagajo v Levici. Glede na to, da je po skrajšanem postopku, je tudi logično, da so se vsi ključni deležniki, to pa so vse občine v tej državi in za njih obe ključni združenji, tako ZOS in SOS, opredelili negativno do tega predloga zakona, kajti nihče se ni posvetoval z občinami, kako bi konkretno rešitev kasneje v praksi izvajali. Predlog zakona gre v smeri, da se postavi najvišja višina možne najemnine za stanovanja, kar pa verjetno v praksi ni izvedljivo. Po drugi strani pa je jasno opozorilo Zakonodajno-pravne službe, da je to tudi v nasprotju z ustavo, ki ne dovoljuje prenosa pravice pristojnosti in pravice pooblastila, da ureja to zadevo, na občine, pač pa jo mora konkretno urejati zakon. Dejstvo je, da imamo na tem področju v tem mandatu že neko možnost, ki jo imajo občine, da urejajo višino najemnine za stanovanja, po drugi strani pa je jasno dejstvo, da je teh predvsem najemnih stanovanj v naši državi bistveno bistveno premalo. Iz tega naslova tudi trg ne deluje ravno normalno. Zato so do neke mere neprimerne primerjave, ki jih predlagatelj predstavlja, kajti število stanovanj v primerljivih državah, s katerimi je bila zadeva primerjana, je bistveno večje od števila razpoložljivih stanovanj, ki so namenjena za oddajo v Republiki Sloveniji. Dejstvo je, da predlagatelj naslavlja pravi problem v tej državi, da je stanovanj predvsem za mlade bistveno premalo, kar je dejstvo, vendar ga v bistvu s tem predlogom v nobenem primeru ni razrešil oziroma če bi pristali na to, da se ta zakon sprejme, bi verjetno v praksi povzročil še bistveno, bistveno več problemov. Verjetno se vsi strinjamo s predlagateljem, da nihče ne bi želel pristati na to, da so najemnine do neke mere oderuške v tej naši državi, zato je verjetno v nadaljevanju še veliko priložnosti za to, da se stanje na tem področju stanovanj in oddaje stanovanj bistveno izboljša. Ta zakon pa dejansko ne prinaša neke dodane vrednosti, zato ga tudi v naši poslanski skupini ne podpiramo.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 14. točki dnevnega reda. S tem tudi prekinjam 10. točko dnevnega reda. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O NEPREMIČNINSKEM POSREDOVANJU V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, in sicer državni sekretarki na Ministrstvu za okolje in prostor Lidiji Stebernak. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Predlog Zakona o nepremičninskem posredovanju predstavlja nov pravni okvir za delovanje nepremičninskih družb. Razlogi za sprejetje novega zakona oziroma za novo ureditev tega področja so še vedno v nezadostni stopnji varovanja interesa potrošnikov in pomanjkljiva oziroma nezadostna pravna varnost tako potrošnikov kot tudi nepremičninskih družb. Zaradi varovanja le-teh je v predlogu zakona določena omejitev plačila za posredovanje v višini 4 % od vrednosti nepremičnine, ki je predmet posredovanja in ostaja v enaki višini, kot je določena v veljavnem zakonu o nepremičninskem posredovanju. Novost je tudi večja avtonomnost strank glede trajanja pogodbe o nepremičninskem posredovanju. Omejitev plačila za posredovanje pri sklepanju gospodarskih pogodb je odpravljena zaradi sprostitve posredovanja na trgu nepremičnin in zaradi svobodne gospodarske pobude. V tem delu Vlada kot predlagateljica sledi tudi obvezi deregulacije, ki jo predpisuje direktiva o storitvah na notranjem trgu, medtem ko zaradi varstva potrošnikov predlaga izjemo in še vedno regulira plačilo za posredovanje pri nakupu in prodaji nepremičnin fizičnih oseb. Zelo pomembna je tudi določba, ki na novo ureja ekskluzivno pogodbo, s katero se naročnik zaveže, da z drugimi posredniki za isto nepremičnino ne bo sklepal posredniških pogodb. Predlog zakona določa tudi nov postopek pridobitve in prenehanja veljavnosti dovoljenja za nepremičninskega posrednika, stvarna pristojnost za izdajanje in odvzem dovoljenj nepremičninskih posrednikov pa se z ministrstva prenese na upravne enote. Izključena je krajevna pristojnost upravnih enot, ukinja se obvezno dopolnilno usposabljanje nepremičninskih posrednikov v skladu z deregulacijo poklicev. Ugotovljeno je, da je pri izvajanju veljavne zakonodaje manjkala podrobnejša ureditev področja, ki se nanaša na spoštovanje pravil za varno in skrbno poslovanje nepremičninskih družb, in sicer predvsem pri ugotavljanju in seznanjanju naročnika z pravnim in dejanskim stanjem nepremičnine. Zaradi tega predlog zakonskega besedila vsebuje načela, po katerih se morajo ravnati vsi deležniki v prometu z nepremičninami. Nepremičninska družba bo morala tako pred sklenitvijo pogodbe o nepremičnini preveriti pravno in dejansko stanje nepremičnine in naročnika in tretjo osebo tudi pisno opozoriti na morebitne pravne oziroma druge stvarne napake nepremičnine. Nepremičninska družba naročniku in tretjim osebam odgovarja za škodo, ki je nastala zaradi pravnih oziroma stvarnih napak, ki so posledica opustitve dolžnosti preverjanja stanja nepremičnine in opozarjanja na napake, če je za napake vedela oziroma bi zanje morala vedeti. Na koncu naj povzamem, da smo s predlaganim predlogom sledili načelom deregulacije poklica nepremičninskega posrednika, ureditvi gospodarskih pogodb, učinkovitemu nadzoru in ureditvi kazenskih določb in ne nazadnje, vendar najpomembneje, tudi večji pravni varnosti potrošnikov. Hkrati predlagam, da Državni zbor na tej seji opravi tudi tretjo obravnavo predlaganega zakona. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku odbora Danilu Antonu Rancu.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora. Spoštovana državna sekretarka, gospa Stebernak, spoštovane kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je obravnaval Predlog zakona o nepremičninskem posredovanju na 37. seji 31. 1. in na 38. seji 8. 3. 2018. Na sejah odbora so poleg predstavnikov Ministrstva za okolje in prostor, predstavnika Državnega sveta in predstavnice Zakonodajno-pravne službe sodelovali predstavniki strokovne in zainteresirane javnosti. V dopolnili obrazložitvi je državna sekretarka na Ministrstvu za okolje in prostor Lidija Stebernak povedala, da sta razloga za pripravo predloga zakona dva, in sicer so kljub veljavnemu zakonu o nepremičninskem posredovanju interesi potrošnikov nezadostno varovani ter pomanjkljiva pravna varnost potrošnikov kot nepremičninskih družb. V nadaljevanju je gospa Lidija Stebernak predstavila novosti v predlogu zakona. Novosti so pogojene z dejstvom, da je največ težav pri izvajanju veljavnega zakona spoštovanje pravil za varno in skrbno poslovanje nepremičninskih družb, in sicer predvsem pri ugotavljanju in seznanjanju naročnika s pravnim in dejanskim stanjem nepremičnine. Z nekaterimi novostmi Vlada sledi tudi obvezi deregulacije, ki jo predpisuje direktiva o storitvah na notranjem trgu, medtem ko zaradi varstva potrošnikov predlaga izjemo in še vedno regulira plačilo za posredovanje pri nakupu in prodaji nepremičnin fizičnih oseb. Državna sekretarka je poudarila, da predlog zakona sledi načelu deregulacije poklica nepremičninskega posrednika, ureja gospodarsko pogodbo, učinkovit nadzor ter kazenske določbe in prinaša večjo pravno varnost tako potrošnikov kot nepremičninskih posrednikov. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da je Zakonodajno-pravna služba predlog zakona proučila v skladu s svojimi pristojnostmi in predstavila pripombe k posameznim členom iz pisnega mnenja. Povedala je, da predlogi koalicijskih poslanskih skupin z amandmaji odbora usklajujejo določbi predloga zakona s Kazenskim zakonikom drugi predlogi za amandmaje odbora pa se približujejo pripombam pisnega mnenja. Predstavnik Državnega sveta je poudaril, da Komisija Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj predlog zakona podpira. V nadaljevanju je predstavil pomisleke v zvezi z nekaterimi zakonskimi rešitvami, ki so jih navedli tudi v primeru mnenja komisije. Direktor Zbornice za poslovanje z nepremičninami pri Gospodarski zbornici in predstavnica Zveze potrošnikov Slovenije sta predstavila vloge njunih organizacij pri pripravi predloga zakona. V razpravi so bili poslanke in poslanci do predloga zakona precej kritični. Predvsem so se sklicevali na predstavljena mnenja vabljenih na sejo, po katerih je predlog zakona slabši od veljavnega. Izpostavili so tudi oceno, da je potrošnik sedaj v veljavnem zakonu bistveno bolje zavarovan, kot pa bo po novem zakonu. Na nekatere navedbe in pripombe poslancev se je odzvala državna sekretarka in jih zavrnila. Poudarila je tudi, da so se usklajevali tako z Zvezo potrošnikov Slovenije kot tudi z Zbornico za poslovanje z nepremičninami. Zakonske rešitve so usklajevali tudi z tržnim inšpektoratom. Povedala je, da so bili interesi pogosto nasprotni, zato je bilo treba poiskati kompromis, kje je treba zaščititi potrošnika in kje je treba regulirati oziroma deregulirati dejavnosti nepremičninskega posredovanja. Razpravo o 19. členu je odbor zaključil s sprejetjem sklepa, da se obravnava in odločanje o predlogu zakona prekine in preloži na eno od naslednjih sej. Odbor je zato prekinjeno sejo nadaljeval na 38. seji 8. 3. 2018. V okviru razprave se je odbor opredelil do vloženih amandmajev in sprejel 18 amandmajev kvalificiranih predlagateljev, 15 njihovih amandmajev ni sprejel, brezpredmetnih pa je postalo kar 6 amandmajev. Odbor je sprejel tudi 11 svojih amandmajev. Odbor je glasoval še o členih predloga zakona v celoti in jih tudi sprejel. Glede na sprejete amandmaje in na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni vsi sprejeti amandmaji. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Levica, zanjo dr. Franc Trček. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Še enkrat lep pozdrav vsem skupaj. V uvodnem delu, razlagalnem delu predloga zakona lahko preberemo, citiram: »Temeljno načelo predloga zakona je zagotavljanje učinkovitega varstva potrošnikov. Učinkovito varovanje potrošnikov je osnovni razlog za regulacijo storitev na trgu nepremičninskega posredovanja.« Konec citata. Težko bi si izmislili debelejšo laž, kot je ravnokar prebrana, da je temeljno načelo predloga zakona, ki je pred nami, zagotavljanje varstva potrošnikov, saj gre več kot očitno za deregulacijo nepremičninskega posredovanja, ki varstvo potrošnikov v veliki večini primerov poslabšuje. Zvezi potrošnikov Slovenije, prekinitvi seje, množičnim amandmajem koalicije, kar je poročevalec korektno navedel, in Levice se lahko zahvalimo, da ni bil dosežen prvotni namen drastičnega poslabšanja varstva potrošnikov s predlaganim zakonom. Zakon brez utemeljitev na primer ukinja obvezno dopolnilno usposabljanje nepremičninskih posrednikov, ki je po trenutno veljavnem zakonu predpisano na vsakih pet let. Vlada sicer ugotavlja, da se kvaliteta nepremičninskega posredovanja zagotavlja tudi z dopolnilnim izobraževanjem in usposabljanjem, a odločitev o tem Vlada prepušča nepremičninskim posrednikom glede na razmere na trgu. Zakon izpušča nekatere določbe trenutno veljavnega zakona, o plačilu provizije naročnikov na primer šele, ko je sklenjena pogodba o prodaji nepremičnine. Zakon uvaja pogodbo o ekskluzivnem posredovanju, po kateri bo moral lastnik nepremičnine na koncu plačati provizijo nepremičninski agenciji, tudi če bo sam prodal nepremičnino. Zakon uvaja fiduciarne račune, na katere bodo lahko nepremičninske družbe sprejemale v hrambo denar od naročnika ali od kupca nepremičnine, kar je nepotrebna določba. Celo več, je škodljiva določba, ki omogoča vrsto finančnih mahinacij. In še bi lahko našteval slabosti tega zakona. Na odboru je bilo sprejetih veliko amandmajev koalicije in tudi Levice, ki v izhodišču zelo škodljiv vladni predlog zakona precej izboljšujejo. Predvsem je treba omeniti omejitev provizije za posredovanje pri najemanju nepremičnine na višino ene mesečne najemnine, kar smo predlagali v Levici. Zakaj? Trenutno nepremičninske družbe za posredovanje pri najemu zaračunavajo zneske v višini ene do dveh najemnin. Če temu prištejemo še varščino lastniku v višini vsaj ene najemnine, včasih tudi več, tako na primer pridemo, da je cena najema 60 kvadratnih metrov velikega stanovanja brez najemnine za konkretni mesec od tisoč 200 do tisoč 800 evrov oziroma 2 do 3 minimalne neto plače. Zaradi tega je najem tržnih stanovanj za večino ljudi, predvsem pa študentov, ki morajo iti študirat v oddaljene kraje od krajev stalnega bivališča, močno otežena, če že ne onemogočena. Zato v Levici tudi na plenarni seji predlagamo več amandmajev, s katerimi lahko zakon še nekoliko izboljšamo. Predlagamo vrnitev obveznega dopolnilnega usposabljanja za nepremičninske posrednike iz trenutno veljavnega zakona, predlagamo črtanje fiduciarnih računov nepremičninskim družbam, predlagamo jasno določbo, da nepremičninska družba nima pravice do plačila, če naročnik sam proda nepremičnino, in predlagamo tudi povišanje globe za osebe, ki opravljajo nepremičninske posle, a za to nimajo ustreznega dovoljenja. Skratka, neko zelo škodljivo prakso, ki jo je skušal uvesti ta vladni predlog, verjetno spisan nekje v kanclijah Ministrstva za okolje in prostor, kamor ta resor spada, smo na matičnem delovnem telesu nekoliko izboljšali. Trudimo se ga še dodatno izboljšati in če bodo vsi ti naši amandmaji sprejeti, predlogu zakona ne bomo nasprotovali. Gre za amandmaje, ki jih odpira širok spekter deležnikov, povezanih s tem področjem. Od Zveze potrošnikov Slovenije, v dobršnem delu tudi sami nepremičninarji, pa vse do Odvetniške zbornice Slovenije, kar navsezadnje verjetno kaže, kako zelo škodljiv je bil v izhodišču ta predlog. Upam, da v bodoče takšnih koalicij, takšnih strank na tako pomembnem resorju, kot je stanovanjska politika, v naslednjih 25 letih v Sloveniji ne bo več. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo Igor Zorčič. Izvolite.
Hvala za besedo. Še enkrat lep pozdrav vsem. Veljavni zakon o nepremičninskem posredovanju je bil sprejet leta 2003. Tako naročniki storitev nepremičninskega posredovanja kot tudi nepremičninske družbe, pristojno ministrstvo in Zveza potrošnikov so v tem obdobju ugotavljali, da je zakon potreben prenove zaradi zaznane nezadostne stopnje varovanja interesa potrošnikov in ne dovolj natančne ureditve medsebojnih obveznosti strank pri sklepanju pogodb o posredovanju z nepremičninami. Zaznanih je bilo več primerov opravljanja poslov posredovanja brez licence, nepravilnega obračunavanja stroškov posredovanja, vsiljevanja pogodb o posredovanju tretjim osebam, pogojevanja ogleda nepremičnin s sklenitvijo pogodbe o posredovanju, dajanje lažnih podatkov o zavarovanju nepremičninskih družb, zaračunavanja stroškov, ko pogodba ni bila sklenjena in podobno. V Poslanski skupini Stranke modernega centra menimo, da je skrajni čas za sprejetje zakonskih rešitev, ki zagotavljajo večjo pravno varnost udeležencev v prometu z nepremičninami in na ta način dvigujejo kakovost opravljanja storitev nepremičninskega posredovanja. Predlog zakona o nepremičninskem posredovanju zaradi omenjenega zagotavljanja večje pravne varnosti potrošnikov prinaša naslednje novosti. Kot temeljno načelo uvaja načelo varovanja potrošnikov. Uvajajo se jasna pravila, v katerih primerih ima nepremičninska družba pravico do plačila za posredovanje, omejuje se zgornja meja višine dejanskih stroškov nepremičninske družbe, ki jih ta lahko naročniku zaračuna, ko ni upravičena do plačila za posredovanje, določajo se obveznosti nepremičninske družbe, ki jih ima v okviru posredovanja, o tem še več kasneje. Glede na spremembo stvarne pristojnosti se podrobno ureja postopek za pridobitev in prenehanje dovoljenja in za pridobitev statusa nepremičninskega posrednika, vzpostavlja se centralna elektronska evidenca, ki bo vsebovala potrebne podatke, ki bodo namenjeni javnosti v zvezi z vpisanimi nepremičninskimi posredniki, uvaja se možnost sklenitve pogodb o ekskluzivnem posredovanju ter omejitev trajanja takšne pogodbe, določi obveznosti investitorja glede prodaje nepremičnin, ki jih gradi za trg, v okviru inšpekcijskega nadzora se ureja možnost zaračunavanja glob v razponu, določa se višina glob, ki bodo omogočale učinkovit inšpekcijski nadzor. V praksi izvajanja veljavnega zakona se je veliko težav pojavljalo pri spoštovanju pravil za varno in skrbno poslovanje nepremičninskih družb, ki se nanašajo na ugotavljanje in seznanjanje naročnika s pravnim in dejanskim stanjem nepremičnine. Nepremičninska družba bo morala po novem pred sklenitvijo pogodbe o nepremičnini preveriti pravno in dejansko stanje nepremičnin in naročnika in tretjo osebo tudi pisno opozoriti na morebitne pravne oziroma druge stvarne napake nepremičnine. Tako bo po novem nepremičninska družba tudi odgovorna za škodo, ki bi nastala zaradi pravnih oziroma stvarnih napak, če je za te napake vedela ali bi zanje morala vedeti. V Poslanski skupini Stranke modernega centra ocenjujemo, da so vse te novosti in podrobnejša ureditev usmerjene predvsem v koristi potrošnikov in se s sprejetjem zakona izboljšuje položaj potrošnikov oziroma naročnikov, kot se imenujejo po tem zakonu, zaradi česar nameravamo zakon podpreti. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina SDS, zanjo gospod Danijel Krivec. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Pred nami je zakon o nepremičninskem posredovanju. V preambuli tega zakona je veliko govora o tem, da naj bi ta zakon uredil razmerja na področju nepremičninskega posredovanja predvsem v odnosu med naročniki in posredniki in tudi posredniškimi družbami. Vendar ko smo ta zakon obravnavali na odboru, se je pokazalo, da je to eden od zakonov, ki v tem trenutku dejansko ni potreben. Predstavnica Zveze potrošnikov Slovenije je v razpravi jasno povedala, da zadnjih dvanajst let na tem področju ni nobenih težav, zato je bila razprava še toliko bolj vsebinska, kar se tiče samih rešitev. Ko se je razprava dotikala posameznih členov in posameznih amandmajev tako koalicije kot tudi opozicije, se je jasno ugotavljalo, da zakon prinaša v bistvu še več nejasnosti, nedorečenosti kot jih je pa imel predhodni zakon. Veliko amandmajev tako koalicije kot opozicije je bilo tudi sprejetih, nekateri tudi po večji prekinitvi in posvetovanju z Zakonodajno-pravno službo, tako da ocenjujemo, da je zakon vseeno do neke mere oblikovan tako, da rešuje osnovno problematiko. Še vedno pa ostaja dejstvo, da v tem trenutku ta zakon ni bil potreben, da bi se spreminjal. Res je, da je omejil nepremičninsko posredovanje in opredelil najvišjo dovoljeno plačilo na 4 % od vrednosti posameznih pogodb, vendar so bile te omejitve in zaveze tudi v že obstoječem zakonu, ki je dejansko veljal. Na nek način se nam je zdelo v razpravi nedopustno oziroma tako koalicija kot opozicija se je do neke mere strinjala, da ni dopustno, da se ukinja obvezno dopolnilno izobraževanje za vse te posrednike, ki delujejo na trgu. Moram reči, da se je enako strinjala tudi Zbornica za poslovanje z nepremičninami pri Gospodarski zbornici Slovenije in, zanimivo, tudi Zveza potrošnikov Slovenije. Tako da je ta rešitev, ki jo tišči ministrstvo, v tem primeru neprimerna in upam, da se bodo nekateri amandmaji, ki so danes predvideni s strani opozicijskih poslanskih skupin tako Levice kot Nove Slovenije dejansko podprli in sprejeli, kajti od tega je odvisno tudi naše glasovanje.
Gospod Ivan Hršak bo predstavil stališče Poslanske skupine Desus. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovana državna sekretarka s sodelavko, spoštovane kolegice in kolegi! Veljavni zakon o nepremičninskem posredovanju je eden tistih zakonov, ki je bil v preteklosti redko noveliran in po mnenju pristojnega ministrstva nič več ne zagotavlja dovolj visoke pravne varnosti niti potrošnikom niti nepremičninskim družbam. Zato se je Ministrstvo za okolje in prostor odločilo, da bodo s to celovito novelo postavili nov pravni okvir za delovanje nepremičninskih družb, s katerim naj bi se tako družbam kot potrošnikom pravno varnost povečala. Ena od pomembnih rešitev iz veljavnega zakona, ki se ohranja še naprej, je ta, da bo za potrošnike plačilo za posredovanje še naprej regulirano in bo v primeru nakupa in prodaje znašalo največ 4 % pogodbene cene. Ne bo pa več omejitve provizije za pogodbe, ki jih sklepajo gospodarske družbe med seboj, s čimer se tudi na tem področju omogoča svobodna gospodarska pobuda, veljala pa bodo pravila obligacijskega prava. Pomembna novost, ki jo prinaša predlog, je ta, da bodo morali po novem posredniki naročnika obvestiti o pravnem in dejanskem stanju nepremičnine, ki jo naročnik kupuje. Spreminjajo se tudi nekateri pogoji za nepremičninske družbe in posrednike, določa se dovoljenje za opravljanje poslov posredovanja na osnovi dokazila o strokovni usposobljenosti in tega, da ne bo pravnomočno obsojen za določena kazniva dejanja. Za izdajo in odvzem dovoljenja za posrednike bodo pristojne upravne enote. Sama razprava na matičnem delovnem telesu je bila burna, pestra in zanimiva, saj smo soočili različna stališča ne samo posamičnih poslanskih skupin, temveč Zbornice za poslovanje z nepremičninami ter Zveze potrošnikov Slovenije. Ker večina ni bila zadovoljna niti s samim osnovnim besedilom, niti s predlogi amandmajev, se je v želji, da se osnovno besedilo zakona popravi, seja celo prekinila in nadaljevala čez več kot mesec dni. Na nadaljevanju seje so se določeni amandmaji pripravili skupaj s ključnimi deležniki, kar naj bi, vsaj upamo, besedilo novele popravilo do te mere, da so vsi skupaj vsaj približno zadovoljni. Tako se je v izogib možnosti, da bi se odstotki za plačilo za posredovanje seštevali, kadar bi nepremičninska družba sklenila eno pogodbo s prodajalcem nepremičnine in drugo pogodbo s kupcem te iste nepremičnine, z amandmajem odbora vnesla rešitev, da se plačilo za posredovanje razdeli v skladu z dogovorom, a skupna vsota ne sme biti višja od 4 % pogodbene cene. Enako velja, če ista nepremičninska družba posreduje za več naročnikov. V zakon pa se ni vrnila zahteva po dodatnem usposabljanju nepremičninskih posrednikov na vsakih pet let, kajti večina prisotnih je menila, da so že za pridobitev licence za posredovanje v prometu z nepremičninami določeni zelo strogi pogoji, zato potrebe po zahtevi za dodatno usposabljanje ni. Res pa je umik take določbe verjetno zmotil že omenjeno Zbornico nepremičninskih posrednikov, kajti izvajanje periodičnih izobraževanj je bilo v njihovi domeni, kar pomeni, da bo zbornica zato dobila manj dohodkov. Predlog zakona je bil na matičnem delovnem telesu sprejet, v Poslanski skupini Desus pa bomo glasovali večinsko za zakon.Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 19. 3. 2018. Obveščam vas, da amandma Poslanske skupine Levica na novi 16.a člen ni bil vložen v skladu z drugim odstavkom 135. člena Poslovnika Državnega zbora, zato o njem ne bomo razpravljali, niti glasovali. Začnemo s 16. členom. V razpravo dajem 16. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Da. Dr. Franc Trček, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Ker je to običajno pri amandmajih, bom pri prvem dal malo širši okvir, čeprav vidim, da ni več neke blazne želje po delu na tej zadnji redni seji tega sklica državnega zbora. Ko smo imeli v petek razpravo o prihodnosti Slovenije, je Tonin nekako rekel, da je Desus stranka za bogate upokojence. Če gledam ta zakon, kako ste ga vložili in hoteli peljati, bi lahko človek rekel, da je Desus stranka za bogataše. Sam prihajam iz Maribora. A veste, tudi kar nekaj upokojenk in upokojencev ne more živeti več niti v najemnih, niti v lastnih, tako imenovanih lastniških stanovanjih, ker so enostavno stroški najema, stroški, ki jih plačaš za tisto, kar smo včasih rekli režija, previsoki. Pa se lahko spomnim, ko z našega dvorišča tako ljuba soseda kar naenkrat izgine, če se tako izrazim, čeprav je šlo za gospo z univerzitetno izobrazbo, niti ne z najnižjimi penzijami, ne pa pretirano visokimi, ker enostavno ni več zmogla plačevanja najemnine in stroškov. Če kdo bi odstranil svoje plašnice, potem bi moral biti to Desus na isti liniji kot Levica, ne pa da zagovarja noro škodljiv predlog zakona, ki je prišel v hišo s strani ministrstva, ki je iz njihove kvote. Odgovornost Državnega zbora je tudi v tem, če nekdo, ki je res iz tvoje stranke, pa je v izvršilni veji oblasti, predlaga nekaj tako škodljivega, si do svojega najbolj strog in kritičen, ne kritizerski počez. Ta zakon moramo brati skupaj z tistim, kar smo mi prej predlagali, tisto je bilo zavrnjeno, ta poskus totalne liberalizacije tega področja je pa spremenljiv. Bilo je izrečenih kar nekaj, bom kar odkrito rekel, laži. Recimo, da bistvenega povišanja najemnin ni bilo, čeprav je več kot jasno iz evidence, ki jo imamo, da je manj kot v dveh letih na primer v Ljubljani bilo to povišanje 17-odstotno. Ali pa recimo da je naša predhodna novela ustavno sporna, čeprav, kot sem že Nemčijo omenil, in naš pravni red je dokaj prepisan, pogosto samo tisti del, ki nam odgovarja iz nemškega pravnega reda, pa imajo tam Ustavno sodišče, si upam trditi, z vsem dolžnim spoštovanjem do ekipe tukaj v bližini, na nekoliko višji ravni, pa tam regulacija najema ni ustavno sporna. Pa sem prebral kar nekaj odločb nemškega ustavnega sodišča. Potem zgodbe tipa, ja, mi ne moremo, ker je tako pa tako, pa pri nas je toliko takšnih, tam je toliko [[…]]Če nimaš stanovanjske politike, potem je ne moreš primerjati. Najprej jo moraš imeti, najprej jo moraš ustvariti, da potem lahko nekaj primerjaš. Če jaz ne plešem baleta, se ne morem primerjati z nekom, ki pleše balet. Subvencijski sistem – vsi, ki se resno ukvarjamo z stanovanjsko politiko, subvencijski sistem ne deluje, ker s subvencijskim sistemom ti ne preprečiš napihovanja, naraščanja cen. Tudi zaradi tega je tisto, kar imenujemo rdeči Dunaj kot najboljša stanovanjska politika v Evropi, nek sistem, ki dejansko zagotavlja, da napihovanja cen ni. Bistveni problem, ki ga imamo na področju stanovanjske politike, je, da je v bistvu nimamo. Ljudje, ki so šli gledati NSP, so ugotovili – kaj? Da se izvaja v 10 %. Bistveni problem je, da 78. člen Ustave, ki govori tudi o tem, da naj bi zagotavljali ustrezne možnosti stanovanja za vse nas, je v bistvu mrtva črka na papirju, kot radi rečete to frazo, že 27. let. In tukaj je ključni problem in izhodišče. V tem nepremičninskem zakonu sem že povedal v stališču, zakaj je tako problematičen, po celi vrsti nekih pogovorov z deležniki, ki sem jih navedel, spet na seji amandmamiramo tisto in poskušamo popraviti, izriniti tisto, kar je najbolj problematično in najbolj škodljivo. Pri 16. členu, ne tistem, ki ga je kolega omenjal, ampak v prvem delu, v bistvu vračamo nazaj oziroma želimo isto, kar želijo tudi sami nepremičninarji, da se jim to izobraževanje obvezno omogoči še naprej. A veste v neki družbi, pa mislim, da nas ne bo rešila samo lastna pamet. Če neka dejavnost hoče biti pametna, izobražena, pa jim resorno ministrstvo hoče to onemogočiti, jaz se opravičujem, zame je to neodgovorna in nedopustna norost. To je 16. člen. K 19. Členu, tu gre v bistvu za še eno norost. Če jaz neki agenciji dam, da proda moje stanovanje, pa mi ga ona ne uspe prodati, pa ga jaz prodam, mi ona ne more zaračunati nekih blaznih stroškov, kar je verjetno vsakemu razumljivo. Če grem v picerijo na pico, pa mi ne spečejo pice, mi ne morejo pice zaračunati, mislim, dober dan. K 34. členu, nobene potrebe ni po fiduciarnih računih, da se bo gotovina puščala pri nepremičninarjih. Po našem pravnem redu imajo to možnost odvetniki in notarji. Jaz se ukvarjam z eno od bančnih preiskovalk, pranja denarja imamo že preveč v Sloveniji in sistem bo treba izdatno popraviti, da se bo to v kali zatrlo, izrezalo, lasersko odstranilo, ne pa, da v neke nove zakone uvajamo tovrstno možnost. K 43. členu, tu pa v bistvu dvigujemo znesek nekih glob in kazni za tiste, ki se bi to šli, pa v bistvu nimajo licenc za to. To ni ukrep, ki bi nekoga kaznoval v osnovi, to je ukrep, ki je zaradi višine odvračevalen. Naloga zakonov je tudi to, da preventivno preprečijo neke barabije. Če bodo ti amandmaji sprejeti, kot sem že rekel, ne bomo nasprotovali zakonu, v nasprotnem primeru pa takšen zakon, kot je, ne moremo podpreti, ker je že velika večina deležnikov rekla, da je ta obstoječi tak, da sistem funkcionira trenutno. Moramo pa najprej priti končno do neke resne stanovanjske politike, vključno tudi z regulacijo najemništva in s tem, kaj sem prej govoril. To so neke urgentne zahteve, ki bi jih morali urediti. Vsi, ki se s tem področjem ukvarjamo, vemo, da bi ta trenutek potrebovali vsaj 10 tisoč najemnih stanovanj v Sloveniji. Pa še tukaj smo prepogosto premalo kritični, ker Slovenija nista samo Ljubljana in Maribor. Najemna stanovanja bi v bistvu potrebovali v vsaki slovenski občini, pa čeprav se nekateri župani tega ne zavedajo. Res pa je, da potrebujemo tudi reformo lokalne samouprave. Res je tudi, da potrebujemo čez dva mandata delujoče pokrajine ali regije, če hočete, pa ne na način, katera politična opcija si bo odrezala svoj kos, in končno, da se začnemo skoraj po 30 letih ukvarjati s stanovanjsko politiko. Dejstvo, da ima večina politikov urejeno stanovanjsko vprašanje ali da dobi ugoden kredit, kot ga je dobila, vodja pisarne predsednika Vlade, sedanjega predsednika države, ali da nekdo, ki ima malo manj ugoden kredit, recimo kak SMC-jevec v švicarjih, pa je dovolj visoko, pa mu ga prekubicirajo v bolj ugodnega, vsa ta dejstva še niso izgovor, da se politika ne ukvarja z nečim, kar osebno nekoga ne zadeva. Naloga politike je, da se zvrne onkraj lastnega nosa in osebnih partikularnih interesov. Skrajni čas je, da v Državni zbor v naslednjem sklicu pridemo ljudje, ki gledamo onkraj samega sebe, pa onkraj tega, kot bi rekli Srbi, kako se bo kdo »uguzil« nekam. Levica bo ropotala na resni stanovanjski politiki, ker je že skrajni čas, da jo dobimo. Hvala za besedo.
Kolegice, kolegi, želi še kdo razpravljati o 16. členu? Vidim, da je želja. Prosim za prijavo. Prijava poteka. Besedo ima gospod Danijel Krivec. Izvolite.
Hvala za besedo. Ta amandma k 16. členu govori o dodatku v smeri, da se doda podatek o izobraževalni organizaciji, ki izvaja dopolnilno usposabljanje, in datum zaključka dopolnilnega usposabljanja. To gre v kontekst vseh razprav, ki so bile slišane o tem, da je treba to obvezno usposabljanje ohraniti, kot ga ima obstoječi zakon. Tudi sam sem v stališču povedal, da je to za nas nekaj normalnega. Glede na to, da so vsi deležniki v razpravi na matičnem delovnem telesu povedali, da s tem nimajo težav, res nismo pričakovali, da ima s tem težavo zakonodajalec, se pravi konkretno ministrstvo, če vsi, ki v tem procesu sodelujejo, od Zveze potrošnikov Slovenije, do ne nazadnje zbornice pri Gospodarski zbornici, ki se ukvarja s posredovanjem nepremičnin, v bistvu s tem nimajo težav. Zato pričakujem, da bomo ta amandma izglasovali, kajti s tem bomo dali tudi nek predpogoj, da se tudi o zakonu lahko izrečemo do neke mere pozitivno ali pa mu vsaj ne nasprotujemo.
Gospa Marinka Levičar, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Lepo pozdravljeni vsi! Jaz moram poudariti, da se v bistvu strinjam z obema predlogoma amandmaja, ki jih je predlagala Levica, torej k 16. in tudi k 19. členu. Zato se še enkrat ne bom prijavljala k tej razpravi o posameznih amandmajih. Meni se zdita oba amandmaja smiselna. Predvsem se pa tudi zavzemam, da bi se v tem zakonu lahko uveljavilo tudi stališče Zveze potrošnikov Slovenije, zato mi je na nek način žal, da Levica ni vložila amandmaja k 23. členu, ki določa višino skupne provizije, ki jo lahko zaračuna posrednik za prodajo stanovanja. Jaz mislim, da je 4 % skupne provizije, tako kot je že sedaj nekako veljavno, previsoko za kupca. Stroški stanovanja so zelo visoki. Vi veste, da povprečno stanovanje za neko družino je tam okoli 200 tisoč evrov, vsaj v Ljubljani. In 4 % je že 800 evrov. Meni se zdi to za eno posredniško družbo velik zaslužek. Posebno v tem času, ko je pomanjkanje nepremičnin, ko je večje povpraševanje, kot je ponudba. Zato bi bila jaz zelo zadovoljna, ampak če bi bile te provizije nižje ali pa vsaj, da ne bi bilo tako, kot je sedaj zapisano, da se dogovorita pol kupec, pol prodajalec. Jaz mislim, da bi moralo to iti vse na račun prodajalca, saj on je tisti, ki nekaj zasluži od te nepremičnine. Kupec ima pa že itak velike stroške in težko sploh pride do nepremičnine z nakupom, ker so tako visoke cene in tudi vemo, kakšen je standard predvsem mladih, ki kupujejo nepremičnine, ker si drugače pač ne morejo urediti svojega stanovanjskega vprašanja in niti družine. Kot rečeno, za ta amandma je prepozno in po toči zvoniti je tudi prepozno. Tako da to je, žal, kot je v zakonu zapisano. Žal mi je, da to na matičnem delovnem telesu ni bilo izglasovano oziroma ne vem, če se je sploh glasovalo o tem, ampak da ta pobuda Zveze potrošnikov Slovenije ni bila sprejeta. Ne glede na ta moja osnovna stališča, ki sem jih povedala, zakon bom podprla, ker v celoti se mi pa vendar zdi po tolikih usklajevanjih in vsem skupaj, da je ta zakonodaja na tem področju vendarle potrebna novelacije in s tem sprejetja. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o 16. členu? Dr. Trček, replika. Izvolite, imate besedo.
Hvala. Poglejte, saj kolegica bi bolj spadala v Levico, še Levičar se piše, resno mislim. Jaz še vedno mislim, da je Desus anomalija, sem že razlagal, zakaj, ampak neke druge stranke so pa patologija, to je še hujše, tako da me ne boste napadali. Neka logika ne pije toliko vode. Jaz se strinjam, da so to visoke provizije. Ampak dejstvo je, poglejte, mlajši od 40 let, če niso iz neke blazno bogate familije, pa če se cela familija skupaj naštrika, pa ni šans, da stanovanje kupijo. Moja hči bo sedaj končala medicino, pa kje imam jaz ob petih otrocih, pa poslanec sem, peneze, da ji kupim garsonjero v Mariboru. Nimam. Razen če ledvice ne prodam. Pa ni sedaj, da bi jaz jokal, da je meni hudo. Vse naj gre na prodajalca. Vi pozabljate, da imamo v Sloveniji tudi primere, ko ljudje morajo prodajati, ko so prodajali, ker so jih banke nasrale s švicarji, pa ni mogel več kredita odplačevati. Ali ko nekdo v Mariboru ne more plačevati položnic, pa je mislil, da bo, bo, pa dve leti mineta, pa se ti obrestno obresti začno telovaditi, pa moraš stanovanje prodati. Tudi brezplačno pravno svetovanje smo v tem mandatu hoteli nekam pospraviti. Gre za tovrstne problematike, pa ne leti to direktno na kolegico, leti bolj na to, da v bodoče upam, da se bomo pri obravnavi zakonodaje dejansko vsebinsko bolj potrudili, kaj neko področje vse pomeni. Da ni tako, je zaradi tega ker se je 25 stopnjujoče v tej hiši bevskalo črno-beli, vaši-naši, njihovi in ne vem čigavi. Mi že tam na samem odboru, Dane lahko potrdi, ko smo se začeli pogovarjati pri tem nesrečnem 4 %, ali se sešteva ali se ne sešteva, pa smo začeli malo razmišljati in smo prišli do kakšnih desetih situacij, pa še nekaj smo jih verjetno pozabili. Od tega, ne vem, da se nekdo ločuje, pa bo prodajal stanovanje, eno, drugo. In potem se je zelo hitro izkazalo, da je to ena dokaj zapletena partija šaha, ki jo zakonodajalec ni premislil. Tudi zaradi tega je škodljivo, da se to rine na takšen način naprej. Po ducatu ali nekaj let bi morali premisliti, »kje te smo«, kot rečemo v Mariboru, pogledati vse možnosti, pogledati vse te s tem povezane različne zadeve. Tudi ko nekdo umre, pa se deset dedičev krega, pa se jih toliko hoče dogovoriti, toliko pa ne. To bi bilo treba najprej vsebinsko dati na papir, premisliti, kako se to iti, kje preči neke druge zakone in šele potem iti v spremembo tovrstne zakonodaje. Kot se pa zdaj dela, mi vedno nekaj rešujemo, pa v bistvu ne rešujemo, pa prepogosto zlasti v tem primeru večina ljudi potegne ta kratko in vnašamo še nek dodatni šum v slovenski pravni red. Mi moramo narediti tudi konec temu. Ta zakon je lep primer tega, kako se to ne dela. Je pa tudi lep primer tega, kako se da v Državnem zboru iti čez neke planke. Navsezadnje SDS in Levica nismo ravno blizu, smo absolutno daleč narazen, ampak na tem področju smo se pa vsi deležniki pa vsi ljudje, ki se iz takšnih ali drugačnih profesionalnih ozadij na to spoznamo, usedli na odboru in moram reči, da je bilo kar solidno izboljšanje. Tega si želim še več v naslednjem sklicu, če bom še v njem. Hvala.
Ali bi še kdo razpravljal o 16. členu? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 19. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 27. člen ter amandma Poslanske skupine Nove Slovenije. Gospod Zvonko Lah, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, podpredsednik. Mi predlagamo, da se črta tretji odstavek 27. člena. Čeprav se določba nanaša na opredelitev dejanskih stroškov, so ti z določbo tretjega odstavka navzgor omejeni na 150 evrov, kar pomeni, da gre dejansko za administrativne stroške. Predlagana določba je ustavno sporna, saj pomeni poseg v že pridobljene pravice v skladu z določbo 848. člena Obligacijskega zakonika, kar pa ni z ničimer utemeljeno. Če še malo bolj podrobno obrazložim. Nek prodajalec s posrednikom sklene pogodbo in ima ta posrednik določene stroške: naredi oglede, pelje kupce na to nepremičnino. Do posla pa na koncu ne pride. V pogodbi ima napisano, da je upravičen do stroškov, ker je stroške imel. Če povem, na primer, da je prodajalec v Mariboru in prodaja svoj vikend nekje na morju in ima posrednika iz Maribora, mora ta iti recimo nekajkrat 250 kilometrov daleč, da pokaže kupcu to nepremičnino. Potem pa ta prodajalec recimo proda po drugi liniji in do realizacije pogodbe ne pride. V pogodbi je pa upravičen do realnih stroškov, kilometrina in nekaj ur dela vsakič. Verjetno že en obisk presega 150 evrov. Zato je to skregano z Obligacijskim zakonikom, 848. členom. Zakonodajalec ne more omejevati, če je že v pogodbi določeno, da je upravičen do stroškov. Zato predlagamo, da se črta tretji odstavek tega 27. člena, ker ni realen. Tako kot tisto, kar je že kolega Trček omenil, ko smo se preganjali eno uro ali več o tem, ali se 4 % lahko sešteva ali ne, ker ni bilo točno določeno. Tukaj je pa v nasprotju z Obligacijskim zakonikom. Prosim, če bi ta amandma podprli, da naredimo to realno, ker lahko je več posrednikov, lahko je več stroškov, in zakaj ne bi ti posredniki dobili plačanih realnih stroškov, ki so lahko bistveno višji, in se tudi prodajalec s tem strinja. Zdaj pa po zakonu tudi ne sme plačati.
Želi še kdo razpravljati o 27. členu? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 34. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. V razpravo dajem še predzadnji 43. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem zadnji 50. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali danes čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam 14. točko dnevnega reda in 39. sejo Državnega zbora, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali ob 14. 35. Hvala lepa za enkrat. Se vidimo.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Preden preidemo na postopek glasovanja, vas želim obvestiti, da bo Državni zbor glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu: 15., 11., 12., 10., 14., 24., 25. in 1. točka dnevnega reda. Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 15. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o nevladnih organizacijah v okviru rednega postopka Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 19. 3. 2018. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Nove Slovenije k 2. členu. Amanda je vsebinsko povezan z amandmajem istega predlagatelja k 30. členu. Če ta amandma ne bo sprejet, postane amandma k 30. členu brezpredmeten. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov, gospod Zvonko Lah.
Hvala, predsednik. V sami razpravi, ki je bila dosti burna okrog tega našega amandmaja, kjer ponovno noter dajemo Mladinski svet Slovenije, ki je bil s tem zakonom izločen. Če je lokalni mladinski svet lahko član, pa s tem, da ne prevladuje večina političnih odločevalcev, zakaj ne more biti potem član tudi mladinski svet na nivoju države. Jaz mislim, če je bil nek kompromis narejen za lokalne mladinske svete, kot je državni sekretar tukaj trdil, zakaj ni ta kompromis potem še za Mladinski svet Slovenije, kjer od 12 članov so samo 4 pomladki političnih strank. Ne prevladuje večina, zato menimo, da bi lahko tudi mladinski svet bil član nevladnih organizacij.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra, Jani Möderndorfer.
Hvala lepa, predsednik. Dogovor je bil ob samem usklajevanju zakona zelo jasen in tudi Mladinski svet se je s tem strinjal. Nesporno dejstvo in zdrava pamet pa tudi vsem Slovencem in Slovenkam je jasno, da nevladne organizacija, kar hoče biti Mladinski svet, ne morejo biti podmladki političnih strank kot sestavni del takšne nevladne organizacije, kar pa seveda ne ogrozi njihovega delovanja kot posameznikov na lokalnem nivoju. In kar je še bolj pomembno, Mladinski svet ima poseben status po drugem zakonu, in kar je še bolj pomembno, ima za razliko od nevladnih organizacij neposredno in direktno financiranje po zakonu in na podlagi programa, ki ga izvaja. Zato ne vidimo prav nobenega razloga, da se ukvarjamo s tem vprašanjem, in ne delamo jim nobene krivice. Ohranjajo status v javnem interesu kot posebna organizacija s posebnim namenom in tudi dejavnostjo, ki jo opravlja. In to je tisto, kar je najbolj pomembno vedeti pri tem amandmaju. Zato v SMC tega amandmaja ne podpiramo, kar je bilo pa že podrobno razloženo in obravnavano tudi na odboru. Poleg tega pa nobene burne razprave ni bilo. Bila je čisto normalna parlamentarna razprava, kjer se poslanci soočamo z različnimi pogledi na materijo. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, gospod Žan Mahnič.
Hvala predsednik. V SDS bomo ta amandma Poslanske skupine Nove Slovenije podprli, kajti menimo, da Mladinski svet je nevladna, predvsem pa je tudi nepolitična organizacija. Mladinski svet Slovenije je tisto stičišče, kjer se tako levi kot desni podmladki strinjamo in skupaj sooblikujemo politiko Mladinskega sveta Slovenije, pri tem pa je pomembno poudariti, da še zdaleč politični podmladki v Mladinskem svetu nimajo večine. So štirje od 12 organizacij. So pa velika dodana vrednost predvsem zaradi povezav s političnimi strankami. Pogosto preko podmladkov ravno Mladinski svet Slovenije lahko svoje dokumente, ki jih pripravi, predstavi političnim strankam in ima s tem neko zvezo tudi do politike, kar je bistveno za olajšanje dela. Tudi podmladki političnih strank so pripomogli, da je Mladinski svet Slovenije izdelal zelo kvalitetne zbirke, brošure, lahko temu rečemo, na področju različnih tem mladinske problematike, na področju stanovanjske problematike, participacije, trga dela, izobraževanja in tako naprej. In kaj imamo podmladki od Mladinskega sveta Slovenije, kar se tiče financ? Nič. Razen tega da moramo vsako leto plačati članarino. Mladinski svet dobi denar, kot ga dobi, kar je pa bistveno, pa je, da ga ne deli naprej organizacijam članicam. Tako da politični podmladki ne dobimo centa nakazanega na naše transakcijske račune, kar je, je to, da imamo kvečjemu strošek s tem, ko v tem sodelujemo. Ampak to ni bistveno. Bistveno je, da lahko sooblikujemo mladinsko politiko. Ravno zaradi tega ker je Mladinski svet stičišče tako levih kot desnih organizacij, ker tudi nekatere organizacije se od določenih političnih vprašanj opredeljujejo in niso zaradi tega nič manj politične, kot so podmladki, bomo amandma, ki preprečuje, da Mladinski svet Slovenije ni več nevladna organizacija, tudi podprli.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levica, dr. Matej T. Vatovec.
Najlepša hvala, predsednik. V Levici bomo glasovali proti temu amandmaju. Dejstvo je, da ta zakon prihaja kot neka rešitev takšne zmedene situacije na tem področju in je dejansko dobrodošel. Zaradi tega ga bomo, če ta amandma ne bo sprejet, tudi podprli. Dejstvo pa je, da je že iz obrazložitve amandmaja NSi jasno, da Mladinski svet ne more biti razumljen kot nevladna organizacija, ker sami zapišete, da Mladinski svet Slovenije izpolnjuje skoraj vse pogoje za NVO. Skoraj ne more biti dovoljšen razlog za to, da se podeli nek določen status. Po takšni logiki bi lahko skoraj izpolnjeval vse pogoje marsikateri subjekt. Že to je en znak, da tega amandmaja ne gre podpreti. Kot drugo pa mislim, da je bilo že jasno povedano. Ne glede na to, da so podmladki štirih političnih strank od 12 članov v Mladinskem svetu, še vedno, kolikor jaz razumem, je njihov vpliv relativno velik in močan, podoben tistemu, ko je bila polovica članov predstavnikov političnih podmladkov. Zato je jasno, da to ne more biti institucija, ki deluje kot nevladna organizacija. To pa ne pomeni, da je Mladinski svet Slovenije institucija, ki ni potrebna, ki ne opravlja pomembnega dela, ampak pač to ni organizacija, ki spada v okvir nevladnih organizacij.
Še kakšna obrazložitev v imenu poslanske skupine? Ne. Obrazložitev glasu v lastnem imenu, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. V bistvu se nisem hotel oglasiti, ampak me je nekdo sprovociral. Mladinski svet naj bo Mladinski svet, podmladki političnih strank pa naj bodo podmladki političnih strank. Pa da razložim na primeru, ki bo tudi SDS jasen. Saj v Novi Kreditni banki Maribor niso vsi prali denarja, nekateri pa so. In kaj me je pa dejansko užalilo? To, da če podmladkov ne bo v Mladinskem svetu, skoraj potem kot da ne morejo priti do poslancev. Do mene lahko pride kdorkoli v tej državi, ki upošteva ustavo, ki ni nestrpen, in tako naprej. Ne mi prodajati teh bučk! Glasoval bom proti.
Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 25, proti 48. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Nova Slovenija k 5. členu. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 22, proti 48. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 15. členu. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti pa ni bil nihče. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 16. členu. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 59, proti pa ni bil nihče. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 27. členu. Amandma je vsebinsko povezan z amandmajem istega predlagatelja k 35. in 38. členu. Če ta amandma ne bo sprejet, postaneta amandmaja k 35. in 38. členu brezpredmetna. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 16, proti 48. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 29. členu. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 57, proti pa ni bil nihče. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Ker amandma Poslanske skupine Nove Slovenije k 2. členu ni bil sprejet, je postal amandma istega predlagatelja k 30. členu brezpredmeten. Ker amandma Poslanske skupine SDS k 27. členu ni bil sprejet, sta postala amandmaja istega predlagatelja k 35. in 38. členu brezpredmetna. S tem smo zaključili z odločanjem o amandmajih ter z drugo obravnavo predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona in je predlagatelj predloga zakona v uvodni obrazložitvi predlagal, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona, prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 57, proti nihče. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 15., 16. in 29. členu dopolnjenega predloga zakona. Na podlagi tretjega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k tem členom vložiti amandmaje. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na seji matičnega delovnega telesa oziroma Državnega zbora v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 58, proti nihče. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem 15. točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 11. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku na tonažo po skrajšanem postopku. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 19. 3. 2018. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 5. členu. Obrazložitev glasu v imenu poslanke skupine Levica, Luka Mesec.
Hvala za besedo in lep pozdrav. V Levici bomo ostro glasovali proti temu predlogu. Bom pa na kratko obrazložil, zakaj. Davek na tonažo je substitut davka na dobiček, ki ga plačuje Splošna plovba. Če bi plačevala davek na dobiček, bi do leta 2006 plačevala 25 % davka na dobiček, zdaj 19. Ampak Splošna plovba, ki ni slovensko podjetje, ampak je zasebno podjetje v rokah nemškega ladjarja Petra Döhleja, je izbralo drugo možnost. Namesto davka na dobiček je plačevalo davek na tonažo, kar pomeni, da je bil dobiček neobdavčen. Edino, kar so morali plačati, je 50 tisoč evrov davka na leto z enim samim pogojem, če ladje prodajo, morajo izkupiček od prodaje reinvestirati v nakup novih ladij. To je bil edini pogoj. To so leta 2012 storili in 6,4 milijonov, kolikor so dobili od prodaje, bi morali reinvestirati. Tega ta družba noče narediti, po petih letih ni naredila, v šestih letih, pet let je bil rok, tudi ne. In kaj se je zgodilo zdaj? Njeni lobisti so pri Vladi zlobirali, da jih za nazaj opravičimo plačila teh 6,4 milijone evrov davka. In to je edina vsebina tega predloga. Nekemu nemškemu ladjarju, ki ima premoženje vrednosti 8 milijard evrov, bomo oprostili 6,4 milijone davka v Sloveniji, in to za nazaj, kljub temu da je sam pristal na pogoje davka na tonažo, kljub temu da je sam obljubil, da bo pač reinvestiral, če ladje proda. Ampak ne, mi smo mu pet let gledali skozi prste, po šestih letih je pa Vlada rekla, dobro, vam pa oprostimo ta davek za nazaj. Tukaj ne gre za nikakršno reševanje slovenskih ladjarjev ali kaj podobnega. Ta družba je slovenska manj, kot bo slovenska Magna v Slivnici. V upravi v Portorožu je še 37 zaposlenih. Če teh 6,4 milijona delite s 37, boste videli, da bomo subvencije za enega zaposlenega dali preko 170 tisoč evrov. Komu na čast?! Zakaj to počnemo? Zakaj ga ne bi obdavčili? Naj plača tisto, kar je obljubil. 6,4 milijona je davek, ki bi direktno moral priti v proračun, tako pa bomo pač nekemu ladjarju, ki ima več premoženja, kot je celoten slovenski državni proračun, dali ta odpustek direktno iz žepa slovenskih državljanov. V Levici smo šokirani, da se o takšnih predlogih sploh pogovarjamo, in bomo seveda glasovali proti.
Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 19. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 19.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmaju in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ugotavljam, da je Državni zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 5. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandmaje. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levica, Luka Mesec.
K prej povedanemu še dve informaciji. Gospod Peter Döhle, lastnik Splošne plovbe, ki mu dajete ta davčni odpustek, zdaj ne vem, kdo je bilo teh 27 poslancev, ampak bom preveril, je tudi hkrati človek, ki po prevzemu Splošno plovbo uničil, njeno floto razprodal in od nje danes ni praktično ostalo nič. In vi boste temu človeku dali še 6,4 milijona evrov davčnega odpustka za nazaj. Komu na čast?! Družino Vaskrsić ste deložirali za 200 evrov, ko pa pač nek vsemogočni tuji kapitalist to naredi, mu pa damo 6,4 milijona evrov davčnega odpustka za nazaj, kljub temu da je bil praktično upravičen davka na dobiček, kljub temu da je potopil podjetje, ki ga je prevzel. Jaz tega ne razumem. Levica je proti.
Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 20, proti 29. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da zakon ni sprejet. S tem zaključujem 11. točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o igrah na srečo v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predloga zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 26. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 26.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem 12. točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Stanovanjskega zakona po skrajšanem postopku. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Stanovanjskega zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levica, Luka Mesec.
Hvala za besedo. V Levici bomo podprli zakon, ki smo ga predlagali. Zakon pa smo predlagali zato, ker so najemnine v Sloveniji previsoke. Če pogledate, kakšne so najemnine recimo v Ljubljani, boste ugotovili, da so kar za tretjino dražje, kot so v sosednjem Gradcu. Povprečna ljubljanska najemnina presega 11 evrov na kvadratni meter, v Gradcu, kjer je standard enkrat višji, je 8 evrov na kvadratni meter. Mlad par, če vsak zasluži tisoč evrov, povprečno slovensko plačo, bo za recimo 55, 60 kvadratov stanovanja v Ljubljani odmeril skoraj polovico svojega dohodka, 600, 650 evrov za najemnino in 200 do 250 evrov za stroške. To je eden od razlogov, zakaj se mladi iz te države izseljujejo. Drugje so bistveno boljše možnosti ne samo za zaslužek, ampak tudi za nastanitev in bivanje. Mi enostavno predlagamo po zgledu Nemčije in še 15 drugih evropskih držav, kjer imajo najemniški sistem reguliran, da se za začetek občinam omogoči, da začnejo z regulativo posegati v višino najemnin. Ta zakon bomo seveda podprli.
Še kakšna obrazložitev v imenu poslanske skupine? Obrazložitev glasu v lastnem imenu, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. 27 let imamo državo, 27 let imamo 78. člen Ustave, ki pravi, da moramo ljudem zagotavljati tudi ustrezne pogoje za bivanje, stanovanja, po domače povedano. Stanovanjska politika ob prometni politiki spada med ključne socialne infrastrukturne politike. Trenutno imamo še razstavo v arhitekturnem muzeju. Ne bi škodilo, če bi jo kdaj kakšen poslanec ob meni tudi obiskal. Akademik, ki je zgradil Univerzitetni klinični center, je gradil tudi številna stanovanja po Ljubljani, prekmurski rojak, čez 90 let star, Kristl, še vedno aktiven. In so delali preračun kvadratnega metra tega, kar je on gradil, na današnje cene. In je prišel kvadratni meter stanovanja v Ljubljani pod 400 evrov, vključno z opremljeno kuhinjo, opremljeno kopalnico in vgradnimi omarami. Dandanes slovenski stanovanjski sklad v Ljubljani gradi po 3 tisoč 300 evrov kvadratni meter. Gospoda, za to ste krivi vsi, od leta 1991 vse koalicije, vse vlade v tej državi. Resna stanovanjska politika je srčika programa Levice in pri tem bomo vztrajali, pa tudi, če crknem. Hvala za besedo. Glasoval bom proti. Ta zakon je primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, gospod Franc Jurša.
Glasoval bom za negativni sklep, želel pa bi vseeno podučiti doktorja znanosti, soimenjaka Trčka, da je gospod Kristl Prlek, ni pa Prekmurec. [[oglašanje iz dvorane]]
Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 6. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel. Zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem 10. točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o nepremičninskem posredovanju v okviru rednega postopka Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 19. 3. 2018. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 16. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levice, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Malo me boste morali še prenašati, ker pokrivam to v Levici. Predlog tega amandmaja je pa ena bolj norih zadev, ki sem jih v 3 letih 7 mesecih in 20 dneh doživel v Državnem zboru. Neka dejavnost, nepremičninarji bi še naprej radi imeli to, kar je v obstoječem zakonu, da gredo na 5 let na izobraževanje. Sami pravijo, hočemo biti bolj izobraženi na področju, na katerem delamo, da bo to bolj resno, da bo več reda. In potem se najde država oziroma Ministrstvo za okolje in prostor, ki pravi, ne, dajte biti bolj butasti, v ljudskem jeziku povedano. Jaz tega ne razumem. Verjetno zaradi tega ker sem po osnovni izobrazbi naravoslovno-matematični tehnik, smer uporabna matematika, pa sem preveč logičen. Ampak rešila nas bo edino pamet, ljudje božji, ne pa neumnost. In da nekdo amandmira nekaj, da gre proti neki stroki, ki bi se rada izobraževala in bi to imela v členu zakona, je pa norost. V bistvu naš amandma k 16. členu zgolj ohranja to, kar je v obstoječem zakonu. Če boste glasovali proti, boste glasovali proti pameti. Mi v Levici bomo glasovali za. Hvala za besedo.
Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 13, proti 34. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 34.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 19. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levica, dr. Franc Trček.
Gre še za en biser logike. Če mi agencija ne proda stanovanja, jaz ga prodam sam, bi moral agenciji plačati, ker mi ni prodala stanovanja. Ta amandma zgolj rešuje to nelogičnost. Če stanovanje prodam sam, mi ne more agencija zaračunati nekaj, kar ni naredila. Upam, da je to razumljivo. Pa dajmo ponoviti vajo iz logike. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 20, proti 37. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Nove Slovenije k 27. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 15, proti 50. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 34. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levica, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. V slovenskem pravnem redu lahko denar, gotovino, če se tako izrazim, hranijo notarji in odvetniki. Po tej spremembi v tej noveli naj bi to počeli tudi nepremičninarji. Ni nobene potrebe po tem, celo več, celo letošnje leto se največ ukvarjam s preiskovalko, ki jo običajno poimenujemo po vodji preiskovalne komisije, tako imenovano Janijevo. V tej družbi in državi je že itak preveč možnosti za pranje denarja, ki se je žal tudi dogajalo, čeprav se je pred desetletjem že vedelo, da obstaja italijanska tipologija in še kaj. Če kaj, potem ne smemo ustvarjati še neke dodatne možnosti, da bo preko nekih mahinacij tudi na tem področju lahko nekdo pral denar. Nobene absolutno potrebe ni, da bi lahko nepremičninarji na fiduciarcih hranili denar strank v postopku v biznisu, s katerim se ukvarjajo. V bistvu naš člen dejansko povozi ta škodljiv predlog Vlade. Glasovali bomo za.
Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 11, proti 44. [[Za je glasovalo 11.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 43. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levica, dr. Franc Trček.
Pri tem amandmaju gre pa dejansko za to, da logika globe ne sme biti primarno, da boš nekoga zrezal kot klobaso, ampak da z višino globe preventivno onemogočaš neka dejanja, ki niso v skladu z zakonodajo. Tu dejansko mi dvigujemo višino glob, da tisti, ki bi hoteli mešetariti na nepremičninskem področju, pa zato nimajo licenc, to ne bi počeli, ker jih bo enostavno premočno udarilo finančno po glavi. Za to gre. Logiko glob je treba premisliti na takšen način. Ampak pri nas se logika glob, ko se nekomu iz davkov jemlje običajno na takšen način v tej vladi premisli, ko gre, ne vem, lex Zorčič omica ali kaj takega, pri takih ključnih zadevah pa ne. Upam, da boste vsaj tokrat glasovali za. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 10, proti pa 49. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 50. členu. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti pa 2. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih ter z drugo obravnavo predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je predlagatelj predloga zakona v uvodni obrazložitvi predlagal, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti pa 7. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 50. členu dopolnjenega predloga zakona. Na podlagi tretjega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandmaje. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na seji matičnega delovnega telesa oziroma Državnega zbora v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levica, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo še zadnjič glede tega zakona. Glejte, absolutno niti v Levici, niti osebno ne morem podpreti zakona, ki znižuje raven izobraženosti ljudi, ki naj bi se z nekim področjem ukvarjali, ki dejansko uzakonja, da mi bo nekaj nekdo računal za nekaj, kar ne bo naredil, ki omogoča, odpira novo vrzel za potencialno pranje denarja in sočasno s preventivnimi globami že vnaprej v večji meri onemogoča, bom rekel, kriminalna dejanja na tem področju. Nekaj takega lahko predlaga le nekdo, ki ne le, da je absolutno politično neodgovoren, upam bom si celo reči, nekdo, ki je nor. Hvala za besedo. V Združeni Levici bomo glasovali proti.
Nima smisla. [[smeh v dvorani]] Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti pa 9. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem 14. točko dnevnega reda. Prehajamo na 24. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI IZBIRNEGA PROTOKOLA H KONVENCIJI O OTROKOVIH PRAVICAH GLEDE POSTOPKA SPOROČANJA KRŠITEV. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti Martini Vuk.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Izbirni protokol h Konvenciji o otrokovih pravicah glede postopka sporočanja kršitev je Generalna skupščina Organizacije združenih narodov sprejela 19. decembra 2011. Sam protokol pa je začel veljati 14. aprila 2014. Do 9. februarja letos je protokol podpisalo 51 držav, ratificiralo pa 37 držav. Republika Slovenija je ta protokol podpisala med prvimi, in sicer 28. februarja leta 2012. Protokol otrokom omogoča sporočanje kršitev glede izvajanja pravic, ki jim jih zagotavljajo Konvencija o otrokovih pravicah in njena dva izbirna protokola. Otroci so med najbolj marginaliziranimi in ranljivimi člani družbe, ki so lahko nesorazmerno resno in trajno prizadeti v odnosih znotraj in pozneje tudi izven družine. Otroštvo je obdobje fizičnega, čustvenega, mentalnega in duhovnega razvoja, zaradi česar lahko kršitve otrokovih pravic povzročijo trajne posledice najprej za otroka in družino, pozneje pa tudi za socialno okolje, v katerem se družina giblje, ter nato za družbo kot celoto. Tako je namen tega protokola zagotoviti otrokom in njihovim zastopnikom dostop do učinkovitih pravnih sredstev na mednarodni ravni v primeru kršitve njihovih pravic na nacionalni ravni. Kršitev sporoči otrok oziroma njegov zakoniti zastopnik ali skupina posameznikov. Vse od podpisa protokola dalje so številne nevladne organizacije Vlado pozivale k njegovi čimprejšnji ratifikaciji. Pri tem so zlasti opozarjale, da je za polno uresničevanje Konvencije o otrokovih pravicah treba zagotoviti pritožbeni mehanizem, ki ga prinaša ta tretji izbirni protokol. Z ratifikacijo namreč države pogodbenice otroke opolnomočijo kot nosilce pravic in jim omogočijo, da pravico do pravnega sredstva uresničujejo na mednarodni ravni, če kršitve njihovih pravic ni bilo mogoče rešiti na nacionalni ravni. Potrebo po ratifikaciji protokola je v svojih letnih poročilih vsako leto izpostavila tudi varuhinja človekovih pravic. Do nedavnega je bila Konvencija o otrokovih pravicah še edina temeljna mednarodna pogodba o človekovih pravicah, na podlagi katere imetniki pravic, to je otroci do 18. leta starosti, niso imeli možnosti predložitve pritožb oziroma, kot se imenuje v sistemu OZN, sporočilo o kršitvah njenih določb in določb njenih dveh vsebinskih izbirnih protokolov. Poudariti je treba, da odbor ne obravnava pritožb, ki so v nasprotju z največjo koristijo otroka, kar je v skladu z 2. členom protokola splošno načelo pri njegovem delovanju. Posebej je treba tudi poudariti, da si je Republika Slovenija v pogajanjih glede besedila protokola prizadevala za močan protokol, ki bi zajemal vse člene iz sprejetega besedila. Republika Slovenija je zavezana k varovanju otrokovih pravic in si aktivno prizadeva za uveljavitev in spoštovanje konvencije in njenih vsebinskih izbirnih protokolov. Zato bi morala Slovenija protokol sprejeti v celoti oziroma bi morali ob ratifikaciji protokola veljati vsi členi. Na podlagi tega predlagamo, da Republika Slovenija ob deponiranju svoje listine o ratifikaciji protokola generalnemu sekretarju sporoči izjavo po 12. členu in s tem prizna pristojnost odbora za sprejetje in obravnavo sporočil držav pogodbenic o kršitvah obveznosti druge države pogodbenice ter ne poda izjave iz sedmega odstavka 13. člena Protokola, s katero bi omejila pristojnost odbora glede pravic po Konvenciji o otrokovih pravicah ali po njenih vsebinskih izbirnih protokolih. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Republika Slovenija je imela skupaj še s sedmimi drugimi državami iz vseh regij sveta ob pogajanjih pri pripravi tega protokola vodilno vlogo. Vse od leta 2012, od kar smo podpisali protokol, je minilo že skoraj šest let, zato sem vesela, da bo danes napočil čas, ko bo Slovenija Izbirni protokol ratificirala. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Sledi predstavitev stališča Poslanske skupine Stranke modernega centra. Besedo ima gospa Anita Koleša.
Lepo pozdravljeni! Otroštvo je izkušnja, ki si jo delimo vsi. Najprej jo izkusimo neposredno, kasneje pa dobimo drugačen pogled nanjo, na primer v stiku z lastnimi otroki, vnuki, nekateri pa tudi preko opravljanja svojega vzgojnega in izobraževalnega poslanstva. Skozi vse navedene izkušnje spoznavamo, da so si otroci med seboj različni, imajo različne osebne okoliščine, potrebe ter želje. Ena stvar pa je vsem otrokom na svetu skupna, to so njihove pravice. Združeni narodi so že leta 1948 v Splošni deklaraciji človekovih pravic razglasili, da je otroštvo upravičeno do posebne skrbi in pomoči. Mednarodnopravni status otroka ter obveza mednarodne skupnosti za varovanje in promocijo otrokovih pravic sta bila utrjena s konvencijo o otrokovih pravicah, ki jo je sprejela Generalna skupščina Organizacije združenih narodov 20. novembra 1989. S 196 pogodbenicami je Konvencija o otrokovih pravicah danes neke vrste univerzalna magna carta otrokovih pravic. Glas otrok v zvezi s spoštovanjem določb konvencije ter njenih dveh protokolov glede prepovedi udeležb otrok v oboroženih spopadih ter glede prepovedi prodaje otrok, otroške prostitucije in otroške pornografije se je močno okrepil s sprejetjem tretjega Izbirnega protokola glede postopka sporočanja kršitev, ratifikacijo katerega imamo na svojih klopeh danes. Republika Slovenija je bila v skupini osmih držav iz vseh regij sveta, ki so imele vodilno vlogo pri sprejemanju Izbirnega protokola ter so uspele spremeniti dejstvo, da je bila do leta 2011 Konvencija o otrokovih pravicah še edina temeljna mednarodna pogodba o človekovih pravicah, ki ni imela predvidenega individualnega pritožbenega mehanizma. Tudi na podlagi prizadevanj naše države je bil s sprejetjem in uveljavitvijo protokola otrokom in njihovim zastopnikom omogočen dostop do učinkovitih pravnih sredstev na mednarodni ravni v primeru kršitve njihovih pravic na nacionalni ravni, poleg sporočanja in obravnave individualnih kršitev pa tudi izvedba preiskave za hude ali sistematične kršitve pravice otrok. V Poslanski skupini SMC predlog zakona o ratifikaciji podpiramo in smo si v aktualnem mandatu prizadevali za to, da bi do njegovega sprejetja prišlo čim prej. Tudi zato ker Slovenija po relativno zgodnjem podpisu 28. februarja 2012 že nekaj časa dobiva priporočila in pozive tako iz tujine ter domače civilne družbe, da vendarle naj to storimo. Na predlog koalicije je bil že marca lani na Odboru za zunanjo politiko sprejet sklep, s katerim smo Ministrstvu za zunanje zadeve priporočili, da v sodelovanju z ostalimi pristojnimi resorji pospešijo aktivnosti v zvezi s čim prejšnjo ratifikacijo protokola. Relativno pozna uresničitev nas opozarja na pomen usklajenosti notranje ter zunanjepolitičnih procesov pri pristopanju k mednarodnim pobudam za kredibilnost naše politike, še posebej pa na področju človekovih pravic. A pomembno je, da do tega prihaja v letošnjem letu, ko naša država prvič predseduje Svetu Združenih narodov za človekove pravice, kjer kot eno izmed svojih najpomembnejših prioritet izpostavlja prav pravice otrok. Ratifikacija tretjega Izbirnega protokola h konvenciji o otrokovih pravicah bo pomembno okrepila glas otrok ter naše zagovorništvo vsem otrokom sveta, ki ga udejanjamo na globalni ravni, zato bomo predlog zakona seveda enotno podprli.
Sprašujem, če je kakšna obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Najprej moram povedati, da smo končali s predstavitvijo stališč poslanske skupine. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Kakšna obrazložitev v imenu poslanske skupine? Obrazložitev glasu v lastnem imenu, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Poglejte, moram se oglasiti, ker poznam, da to, kar je brala kolegica, me je sprovociralo. Verjetno toliko pameti pa še imamo, da bomo vsi podprli ratifikacijo te konvencije. Gospa, pri kateri sem naredil zadnji izpit na dodiplomskem študiju, takrat sem imel dojenčico, ki je zdaj stara 25 let, zaslužna profesorica Univerze v Ljubljani kolegica Renerjeva, je pred kratkim v intervjuju rekla, da si bo to vlado zapomnila po žici. Če se kdo nima hvaliti s človekovimi pravicami, je to definitivno ta vlada, je to SMC, je to slovenska radikalna desnica, ki sedi v tem parlamentu. Seveda bom glasoval za, ampak onkraj tovrstne ratifikacije obstaja še marsikaj. Mi trenutno živimo v svetu, ki je v veliki meri na ravni politične ekonomije, na ravni globalnega gospodarstva utemeljen na suženjstvu, na sodobnem suženjstvu, na trgovini z ljudmi, tudi na izkoriščanju otrok. Upam, da bo Slovenija tudi na tem področju, ne glede na to, ali bo kolegica Vuk na tem ministrstvu ali kdo drug, delovala tudi v tej smeri. Tovrstne zgodbe je treba v prakso prevesti in jih tudi razsuti. In tudi o tem je treba razmišljati, ko se gre kaj kupovat v kakšno Ikeo ali pa kam drugam. Hvala za besedo.
[[oglašanje iz dvorane]] Prosim? Postopkovno, gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Jaz upam, da pozorno poslušate, kaj kakšni poslanci govorijo. Jaz upam, da boste tudi ustrezno odreagirali pri raznih neumestnih komentarjih in etiketiranjih. To je vaša naloga in prosim, da jo speljete dosledno do konca.
Že prej, kot ste me slišali, sem ugotovil, da nima povsem smisla dajati opominov in podobnih zadev, ker potem takšnim zadevam dajemo še večji pomen, kot bi bile drugače. Kaj drugega na tej točki ne morem reči. Je bil pa del razlage takšen, ki se ne nanaša na točko dnevnega reda, vsaj to pa ste vsi videli in vsi počnete, kadar razlagate, bodisi v lastnem imenu bodisi v imenu poslanske skupine. Tako da predlagam, da gremo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem 24. točko dnevnega reda. Prehajamo na 25. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO REPUBLIKE ARMENIJE O MEDNARODNEM CESTNEM PREVOZU POTNIKOV IN BLAGA Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za infrastrukturo mag. Klemnu Potisku.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije je v obravnavo in sprejetje predložila Predlog zakona o ratifikaciji sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Vlado Republike Armenije o mednarodnem cestnem prevozu potnikov in blaga, ki je bil sklenjen 21. septembra 2017 v Estoniji. S podpisom sporazuma sta Republika Slovenija in Republika Armenija medsebojno uredili prevoz potnikov in blaga po cestni med ozemljema pogodbenic, tranzitno čez njuni ozemlji in v tretje države ali iz njih, ki ga opravljajo prevozniki, ki imajo sedež podjetja na ozemlju ene od pogodbenic. Mednarodni cestni prevoz potnikov in blaga se bo skladno z določbami sporazuma opravljal na podlagi dovolilnic. S sporazumom so opredeljene tudi vrste prevozov, ki so s sistema dovolilnic oproščene, skupne določbe, to je davčne določbe, mase in dimenzije vozil, oprema in druge značilnosti vozil, nadzor, obveznosti prevoznikov in kršitve, sodelovanje in skupni odbor ter končne določbe, kot na primer začetek veljavnosti in trajanje sporazuma. Za pravilno izvajanje določb sporazuma in reševanje vprašanj v zvezi z njim je skladno s 14. členom ustanovljen skupni odbor, ki je sestavljen iz predstavnikov pristojnih organov pogodbenic. Skupni odbor se sestane na zahtevo ene od pogodbenic, sestanki pa so izmenično na ozemlju ene ali druge pogodbenice. Ratifikacija sporazuma ne zahteva dodatnih finančnih sredstev v proračunu, prav tako pa ne zahteva izdaje novih ali spremembe veljavnih predpisov. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona in prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem 25. točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je na Vprašanja poslank in poslancev. Glasovanje bomo opravili na podlagi pregleda predlogov poslanke in poslancev za razpravo o odgovorih predsednika Vlade, ministric in ministrov z dne 20. 3. 2018, ki je objavljen na e-klopi. Prehajamo na odločanje o predlogih sklepov. Obveščam vas, da bo v primeru sprejetja katerega izmed predlaganih sklepov na seji Državnega zbora v razpravi v svojem odgovoru sodeloval predsednik Vlade, minister oziroma ministrica, ki opravlja tekoče posle. Na glasovanje dajem naslednji sklep: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade dr. Mira Cerarja na poslansko vprašanje Luke Mesca v zvezi s porabo 1,2 milijarde evrov za izpolnitev ciljev Nata za Slovenijo. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 7, proti 56. [[Za je glasovalo 7.]] [[Proti 56.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Na glasovanje dajem naslednji sklep: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade dr. Mira Cerarja na poslansko vprašanje Jerneja Vrtovca v zvezi s prihodnimi izzivi Slovenije. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 16, proti 44. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Na glasovanje dajem naslednji sklep: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade dr. Mira Cerarja na poslansko vprašanje dr. Bojana Dobovška v zvezi z ukrepi Vlade pri odpravljanju korupcije. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 16, proti 43. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Na glasovanje dajem naslednji sklep: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za pravosodje mag. Gorana Klemenčiča na poslansko vprašanje Luke Mesca v zvezi z izvajanjem prenosa pristojnosti s centrov za socialno delo na sodišča. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti 44. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Na glasovanje dajem naslednji sklep: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anje Kopač Mrak na poslansko vprašanje Mihe Kordiša v zvezi s svetovalnimi pogodbami. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 19, proti 42. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Na glasovanje dajem naslednji sklep: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za zdravje Milojke Kolar Celarc na poslansko vprašanje Ljudmile Novak v zvezi z dostopnostjo do dializnih centrov na Notranjskem. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 16, proti 42. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Na glasovanje dajem naslednji sklep: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za zdrave Milojke Kolar Celarc na poslansko vprašanje mag. Marka Pogačnika v zvezi v vzpostavitvijo sistema izdaje dovoljenj za prodajo tobačnih izdelkov. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 14, proti pa 41. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Na glasovanje dajem naslednji sklep: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za izobraževanje, znanost in šport dr. Maje Makovec Brenčič na poslansko vprašanje Žana Mahniča v zvezi z ukrepi za mlade. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 14, proti pa 43. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Na glasovanje dajem naslednji sklep: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za infrastrukturo dr. Petra Gašperšiča na poslansko vprašanje dr. Mateja Tašnerja Vatovca v zvezi z možnostjo gradnje drugega tira brez tujega kapitala. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti pa 41. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Na glasovanje dajem naslednji sklep: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za zdravje Milojke Kolar Celarc na poslansko vprašanje Tomaža Lisca v zvezi s stanjem v zdravstvu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 17, proti pa 43. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Na glasovanje dajem naslednji sklep: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za zdravje Milojke Kolar Celarc ter ministra za javno upravo Borisa Koprivnikarja na poslansko vprašanje Violete Tomić v zvezi z omejevanjem svobode govora javnih uslužbencev. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti pa 45. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Na glasovanje dajem naslednji sklep: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za okolje in prostor Irene Majcen na poslansko vprašanje dr. Mateja Tašnerja Vatovca v zvezi z izvedbeno zakonodajo zapisa pravice do vode v Ustavo Republike Slovenije. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 19, proti pa 44. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. S tem zaključujem 1. točko dnevnega reda. Prekinjam 39. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri.