[[...]]pričenjam nadaljevanje 15. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Anton Anderlič, Bogdan Barovič, Ivan Grill, Ivan Jelen, Zmago Jelinčič Plemeniti, Drago Koren in Rudolf Petan do 9.45. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O ODNOSIH REPUBLIKE SLOVENIJE S SLOVENCI ZUNAJ NJENIH MEJA. Predlog zakona je za tretjo obravnavo pripravila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Prosim, gospod Zorko Pelikan, državni sekretar in izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, poslanke in poslanci. Danes imamo tretjo obravnavo predloga zakona o odnosih Republike Slovenije za Slovence zunaj njenih meja. Zakon po 15-ih letih prvič ureja odnose kot zakonsko besedilo med Republiko Slovenijo in Slovenci zunaj naših meja, Slovenci v sosednjih državah, avtohtona, zamejska narodna skupnost, Slovenci po svetu in v evropskih državah, kot naši zdomci. Zakon ureja različna področja delovanja, kulturo, gospodarstvo, regionalno sodelovanje, ureja tudi vračanje naših ljudi, torej repatriacijo, in z dopolnilom, ki ga imate v gradivu tudi govori o vračanju ostalih slovenskih izseljencev, ki se želijo vrniti v Republiko Slovenijo. Ureja področje sodelovanja med Republiko Slovenijo in skupnostmi naših rojakov po svetu na različnih področjih. Tudi regionalno sodelovanje v prostoru ob meji prinaša pomembno novost, v našem pristopu do rojakov zunaj naših meja. Prinaša tudi pomembno novost na področju financiranja, kajti doslej so se naši odnosi nekako urejali v nekem nadaljevanju tradicije, z dobro voljo in v skladu z resolucijami državnega zbora. Tokrat pa bomo prvič imeli pravni okvir, na katerem bomo lahko uredili naše sodelovanje. V zakonskem besedilu je tudi poglavje, ki govori o statusu Slovencev brez slovenskega državljanstva, tudi to je neka novost na tem področju. Predlagano besedilo, ki je danes v obravnavi, se ujema s predlogom vlade, ustreza našim pričakovanjem, ki smo jih imeli kot predlagatelji tega zakona. Podpiramo nekatere amandmaje, ki ta zakon še popravljajo. Istočasno pa ob tej priložnosti tudi napovedujem potrebo po uskladitvenem amandmaju k vsebini 23. člena, ker se je v času obravnavne v državnem zboru spremenilo besedilo v tem členu, v prvem in drugem odstavku, tako da je neskladnost s tretjim odstavkom tega člena. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem gospodu mag. Marjanu Pippu, predstavniku slovenske manjšinske koordinacije, ki bo podal mnenje v imenu Slovencev v zamejstvu. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Slovenske skupnosti v zamejstvu z velikim zadovoljstvom sprejemamo to pobudo za ureditev odnosov Republike Slovenije s Slovenci v zamejstvu z zakonom na nek celovit način, izražamo pa tudi naša pričakovanja, da bo zakon na koncu takšen, da bo upošteval subjektiviteto Slovencev v zamejstvu in po svetu in da bo vzpostavil mehanizme, ki bodo učinkoviti. Situacije, ki jih doživljamo pripadniki manjšin v zamejstvu in tudi izseljenske skupnosti so mnogokrat izjemno občutljive, ker so vpete tudi v meddržavne odnose, v meddržavne interese, ki so si dostikrat nasprotujoči. Želeli bi si v prvi vrsti tak zakon, ki ne bo izhajal samo iz potreb države, temveč bo zadovoljil potrebe tistih skupnosti, katerim je ta zakon namenjen. In zato smatramo za potrebna nekatera dopolnila tega zakona, ki se najdejo v strukturalni ureditvi odnosov, ki naj bi jih urejal. Osnutek zakona, ki ga imamo pred seboj, je zelo ambiciozen v načelnih vprašanjih, v načelnih usmeritvah, v strukturalni ureditvi skrbi in odgovornosti za svojo manjšino in ureditvijo odnosov, z njo pa zaostaja za našimi pričakovanji. Zelo ambiciozen je bil vladni program in dejansko smo zamejske skupnosti Slovencev pričakovale, da se začenja novo obdobje odnosov, ki bo naše vprašanje kotiralo nekoliko višje. Vemo in se zavedamo, da je imela Republika Slovenija, mlada država v prvih fazah druge prioritete zunanje politike, ki jih je tudi uspešno uresničila, vključitev v Evropsko unijo in v zvezo Nato. Po uspešni zaključitvi teh projektov pa smo dejansko upali na novo zagnanost tudi v tem vprašanju odnosov s svojimi manjšinskimi skupnostmi. Še enkrat opominjam na vladni program, ki nam je dal to upanje in ki določa, da vlada podpira skrb zamejskih Slovencev za legitimnost in učinkovitost njihovega zastopstva, zato bo krepila prizadevanja slovenski narodnih skupnostih v posameznih državah za skupno demokratično izvoljeno politično, pluralno zastopstvo, ki jih bo predstavljalo pri Republiki Sloveniji. In to mislim, da je bistveno vprašanje tudi urejanja odnosov med zamejskimi skupnostmi in slovensko državo. Poglejte, Evropa je v zadnjih dveh desetletjih doživela bistveno prenovo in dobila novo družbeno-politično obliko. Zamejski Slovenci pa smo še vedno vpeti v tiste organizacijske strukture, ki smo jih imeli pred padcem železne zavese in pred padcem berlinskega zidu. Te strukture so neučinkovite. Podvojenost na vseh področjih, podvojenost v političnem zastopstvu, podvojenost na kulturni ravni, podvojenost na vzgojno-izobraževalnem področju, celo na gospodarskem področju. Ta dvojnost organizacijskih struktur, ki jih ne poznamo samo na Koroškem, temveč so stvarnost tudi pri zamejski skupnosti v Italiji, ta dvojnost ovira, ker se ne dopolnjuje, temveč ponavlja. In ni razloga za to podvojenost. In opozarjam tukaj tudi na odgovornost in nalogo Republike Slovenije kot naše matične države, da nam pomaga iz zagate, kajti sami ne bomo uspeli kakšno možnost ima narodna skupnost, ki je organizirana na ravni društvenega prava, z društvi, tako kot čebelarsko društvo ali društvo slovenskih planšarjev ali podobno. Ima edino možnost prošnje, prosjačenja, pozivanja in apeliranja. To pa so neučinkovite možnosti in tukaj nagovarjam odgovornost tudi Republike Slovenije kot matične države, kajti Republika Slovenija s sredstvi, ki jih namenja našim manjšinskim skupnostim, tudi vzdržuje to dvojnost, ki je nepotrebna in neučinkovita za manjšino samo, pa tudi za urejanje medsebojnih odnosov. In zakon, ki ga danes obravnavamo v tej točki, ni zelo spodbuden, kajti določilo glede finančne pomoči zamejskim slovenskim skupnostim določa, da s finančno podporo pomaga Republika Slovenija vzdrževati strukture in dejavnosti Slovencev zunaj Republike Slovenije. Torej pomaga vzdrževati tudi tisto neučinkovito, neplodno dvojnost naših struktur, v katere smo še vedno ujeti. Dajem v premislek, ali ne bi bilo bolj smotrno slediti predlogu, ki je prišel iz zamejstva, zavedajoč se te naše neučinkovite organizacijske strukture. Da se določijo namen in cilji financiranja v tem smislu, da naj bo ta podpora namenjena ohranitvi in razvoju kot narodni skupnosti in da se kot takšna narodna skupnost lahko vključuje v družbene strukture države, v kateri prebiva. Da naj bo namenjena temu, da se narodna skupnost polnopravno vključuje v enotni slovenski kulturni prostor in stalno povezuje z življenjem v matici in da se uspešno vključuje v meddržavne in evropske povezave. Mislim, da to niso previsoka pričakovanja, ki jih tu izražamo, in je dejansko to tudi velika odgovornost in naloga Republike Slovenije, da nam tu pomaga iz zagate. Kajti narodne skupnosti samo zato, ker smo številčno majhne, nismo zaščitene pred destruktivnimi elementi, destruktivnimi silami, destruktivnimi razmišljanji in morda včasih tudi sebičnimi razmišljanji. Upam si trditi danes, da ta je dvojnost, ki jo doživljamo v naših organizacijskih strukturah, tudi sad tega, da dvojnost struktur pomeni tudi dvojnost delovnih mest. To so mnogokrat tudi tisti nagibi, ko bi nam morala Republika Slovenija z jasno linijo pomagati iz te naše zagate. Nagovoril bi tudi vprašanje oblikovanja zunanje politike in tu predvsem tudi v strukturalnem smislu sestavo tistega sveta za Slovence v zamejstvu, ki naj bi bistveno sooblikoval to zunanjo politiko. Čutimo to potrebo po usklajenosti in enotnem nastopanju tako slovenskih narodnih skupnostih kot tudi slovenske države in slovenske zunanje politike. Ni za nas vzpodbudno, če je ministrstvo za promet Republike Slovenije [[...]]
Gospod minister Pipp, čas poteka. Konec.
Če lahko samo zaključim to misel. Ni za nas vzpodbudno, da ministrstvo za promet prav v tem času, ko se slovenske manjšinske skupnosti mudimo v Bruslju in informiramo tudi mednarodno javnost o nereševanju manjšinskih problemov, ker smo prišli do zaključka, da je pot internacionalizacije in tudi zunanjega pritiska edina pot reševanja te problematike, da prav v tem času organizira srečanje s koroškim referentom za prometna vprašanja, gospodom Dörfnerjem. Tistim deželnim svetnikom Dörfnerjem, ki je odgovoren za škandalozno premikanje dvojezičnih krajevnih napisov na Koroškem v Pliberku in katerega politiko in ravnanje so označili ugledni avstrijski pravniki, imenujem samo Heainza Mayerja, kot prvi korak k državnemu udaru. Mislim, da to za manjšino ni spodbudno, da bi bila tu potrebna večja usklajenost politike, predvsem zunanje politike Republike Slovenije tudi s slovenskimi manjšinskimi skupnostmi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem gospodu dr. Branku Zornu, predstavniku Svetovnega slovenskega kongresa Slovenije v svetu, Rafaelove družbe in Združenja slovenske izseljenske matice, ki bo podal mnenje v imenu slovenskih rojakov po svetu. Izvolite, prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani predstavniki civilnih družb, ki se ukvarjate z izseljenci! Danes je velik dan v zgodovini slovenskega izseljenstva, saj kaže, da bo skoraj soglasno sprejet zakon, ki ga rojaki po svetu čakajo že vrsto let. Zakon je odslej povezovalec treh skupin: izseljencev, države in slovenskega naroda. Ob koncu sorazmerno dolgega postopka smo paradoksalno na začetku procesa sprijaznitve, sprijaznitve izseljencev z zakonom države in naroda pa z izseljenci. Da bi zakon postal uporaben in prijazen bodisi do državljanov v domovini bodisi do izseljencev, bo treba vanj vložiti še veliko energije. Izseljenci se morajo zavedati, da bodo odslej imeli z zakonom sogovornika njim naklonjeno matično Slovenijo oziroma njenega najvišjega predstavnika, bodočega ministra. Izseljenci morajo premostiti ovire, ki so jih videli v državi in v narodu, nezaupanje, grenkobo, razočaranje, občutke manjvrednosti. Časi in ljudje so novi, njim bolj naklonjeni, možnosti je več, vendar izseljenci so dolžni narediti korak naprej v smislu še večje zavzetosti. Naj si sami ali z našo pomočjo postavijo vprašanje, ali nisem del tega prijaznega naroda v napredni državi. Sami se morajo prepričati, da je lahko tudi repatriacija dobra izbira. Da bi prišli do takih preobratov, pa morata tudi država in narod odigrati pomembno vlogo. Država mora priznati odgovornost za zgodovinske razmere, ki so pripeljali do dejstva, da je toliko naših ljudi zunaj meja Republike Slovenije. Država mora do Slovencev po svetu popraviti krivičen in negativen odnos, ki ga je v 10-ih letih oblikovala predvsem z informiranjem javnosti. Izseljenstvo je del naše preteklosti, ne smemo se ga sramovati, poleg bolečih posledic ima izseljenstvo tudi pozitivne plati, saj lahko prispeva k boljši politični, ekonomski, sociološki in pravni prepoznavnosti Slovenije, ki je v svetu večkrat izkrivljeno podana. Država je dolžna vzpostaviti novo razmerje z izseljenci. Država ne omogoča stalno dvostransko informiranje, namenjeno izseljencem in matičnem Slovencem. Prek interneta, televizije, telefonije je to danes lažje. Država mora skrbeti, da je toliko Slovencev zunaj meja. Spremljati jih mora tudi s kulturnimi ustanovami, stalno naj jih vabi nazaj. Dozdajšnja členitev pojmov izseljenec, zdomec ni več aktualna. Z novim krovnim zakonom obstaja le kategorija Slovenec zunaj meja oziroma Slovenec na tujem, obravnavan kot del narodnega telesa. Uradnike je treba nemudoma poučiti o zakonu, izoblikovati svetovalce, ki bodo znali odgovarjati na različna vprašanja in reševati tudi zapletene primere. Od prvega vtisa bo odvisno, kolikšno bo zanimanje izseljencev do njim naklonjenega zakona. Zakon bo tudi pravičnejši, saj bo omogočal štipendije vsem otrokom slovenskih izseljencev, ki so državljani Republike Slovenije. Ti otroci bodo lahko kandidirali na raznih natečajih. Prav tako bo zakon omogočal redno članstvo SAZU ter možnost tečajev slovenskega jezika povsod, kjer organizirano živijo slovenske skupnosti. V zakonu bi morala biti poglavja študij za mlade, možnosti zaposlitve za odrasle in urejen status upokojenca posebej opredeljena in vsekakor predstavljati prioritetni triptih. Slovenija izseljence danes spoštuje kot enakovredne državljane, na katere želi tudi računati. Večstrankarska država s pravilno usmerjenim nacionalnim programom jim mora to zagotoviti. Slovenija potrebuje vračanje izseljencev; da se je v novo državo vrnilo tako malo Slovencev, lahko mirno imamo za eno najbolj negativnih točk mlade države. Slovenski narod se bo moral zavedati, da so Slovenci zunaj meja enakovredni državljani, čeprav ne prispevajo k skupni blaginji Republike Slovenije s plačevanjem davkom, so posredno dobri predstavniki države in s promocijo ji po potrebi tudi pomagajo. Isto kot za izseljenca je za državljana izseljenstvo nekakšna preizkušnja. Redki so v matični Slovenci, ki niso vsaj za kratek čas delali na tujem, nemalo družin je bilo zaradi izseljenstva tudi razdeljenih. Zato je tudi del naroda nenaklonjen repatriaciji, češ-zakaj so se vrnili, oziroma saj nimajo pravice, da nas učijo. Repatriiranci so praviloma delovni, prijazni, prilagodljivi, pošteni, pozitivno usmerjeni in uspešni. Slovenski narod lahko le pridobi ob sprejemu izseljencev, pred seboj imamo vsi v spominu ugledne svetovno priznane uspešne izseljence, ki so naleteli na odpor, ko so izrazili kritične misli o stanju v lastni državi. Izseljenci si zaslužijo večji ugled. Informiranje naroda o posledicah izseljenstva in o načinu, kako to preboleti in premagati, je proces, ki ga moramo hitro speljati s skupnimi močmi in s pomočjo države. Ko bosta zbora izseljencev in matičnega naroda homogena in bosta začela zasledovati skupne koristi in razvijati isti odnos do slovenske identitete in slovenskega prostora, bo v Republiki Sloveniji lažje omogočati mesto poslanca, predstavnika izseljencev v državnem zboru. Ta zadeva mora dozoreti v srcu vseh in nikakor ne sme biti enostranska odločitev. Medtem ko se bo matični Slovenec prepričal o upravičenosti tega pomembnega koraka, naj se izseljenci jasno izrazijo o tej potrebi oziroma zahtevi, pred takšno pomembno odločitvijo je potrebno soglasje med državnimi predstavniki in izseljenci. Le izkušnje izvajanja novega zakona bodo pokazale, kako in kolikšno korist imajo izseljenci od njega, kaj je treba spremeniti oziroma dopolniti, torej takoj na delo. Nič ni popolnoma zamujeno. Slovenec na tujem bo vztrajal le ob močnem Slovencu doma. Dobro je, da se v tej častitljivi hiši zavedamo, kako je zveza med Slovenci na tujem in doma življenjskega pomena.
Hvala lepa. O predlogu zakona v celoti dajem besedo predstavniku poslanskih skupin za predstavitev stališč. Prosim, gospod Sašo Peče v imenu Slovenske nacionalne stranke.
Spoštovani prisotni! Oba govornika, predvsem prvi pred menoj je rekel, da zakon v svoji vsebini, zakon, ki je danes pred nami v tretji obravnavi nosi oziroma nakazuje pristop Republike Slovenije do naših rojakov. Drugi zelo pomemben poudarek je bil, da zakon skuša delno popraviti napake iz preteklosti. Dovolite pa, da prvo komentiram prvi poudarek, da prikazuje naš pristop do rojakov. Po moji oceni vsebina dela te vlade kakor tudi parlamenta nakazuje na večtiren odnos Republike Slovenije do tega vprašanja, predvsem kadar gre za odnos institucije državnega zbora oziroma zakonodajne veje oblasti, torej parlamenta v naši državi. Po moji oceni se vsebina in skrb tega državnega zbora lahko prikažeta najlažje na podlagi različnih tirov oziroma večtirno. Besedo o večtirnosti smo pretekli teden v začetku te seje kar nekajkrat obravnavali oziroma smo jo poudarjali. Takrat je bilo rečeno, da ima večtirnost tudi pozitivne smeri. V temu primeru pa ima po moji oceni samo negativne stvari. Po moji oceni parlament nosi dvoje vrst ukrepov, različnih ukrepov predvsem pa ukrepov, z različno težo, z različno finančno podporo do tega vprašanja, ki bi praviloma moral biti en vsebinski sklop. Kateri so ti kriteriji, ki jih državni zbor pri svojem delu vedno močneje uporablja. Bolj se odmikamo od let osamosvojitve, vedno močnejši so ti kriteriji. Približno enako sem v državnem zboru enkrat že govoril. Ampak od tistega leta do letos [[2006]] so se ti kriteriji samo še poglobili. Žal ni kriterij zaskrbljenosti ali pa oblike pomoči, vsebine pomoči, število zamejcev na posameznem področju. Poudarjam, žal to ni kriterij. Drugič, žal tudi ni kriterij teža problematike, s katero se ukvarjajo posamezniki izven naših meja. Torej nista kriterija tisto, kar bi morala biti kriterija, na podlagi katerih naj bi matična država, najsi bo institucija vlade ali pa institucija parlamenta, ukrepala, ampak je, zelo žalostno, ta kriterij pomoči predvsem eksotika države, nočem biti žaljiv z besedo eksotika, in drugačnost te države. Po moji oceni državni zbor večji del svojega dela ali pa tako imenovane navidezne odgovornosti za to vprašanje podaja skozi drugačnost in eksotikO. po moji oceni je večji del zaskrbljenosti predvsem odraz oziroma v želji po pospeševanju in vedno večjem tako imenovanem poslanskem turizmu, in drugič, v vedno večji skrbi in želji po vladnem turizmu. Seveda sta oba pojma, ki sta se močno zakoreninila v naši državi, napačen pristop do vprašanja, katerega vsebinsko sta opredelila oba govornika pred menoj. Jaz osebno verjamem, da ni želja zamejcev ali rojakov, kakorkoli jih poimenujemo, v tem da bodo poslanci predstavniki slovenskega ljudstva odpotovali z letalom na neko luksuzno potovanje tja daleč onkraj luže, ampak da bodo njihovi problemi, ki jih naslovijo na matično državo, torej Republiko Slovenijo, bili vsebinsko rešeni, ampak temu žal ni tako. Dejstvo je, ko govorim o parlamentarnem ali vladnem turizmu, lahko ga tudi poimenujemo skupaj politični turizem, ki ga zganjamo tudi v tej hiši, ali pa bolje rečeno, ki ga zganjate v tej hiši, je najlepše razviden iz pogostosti, frekventnosti potovanj v, kakor sem prej rekel, Argentino, Brazilijo in podobne stvari, delegacije državnega zbora. In po drugi strani: z zakrivanjem oči pred problematiko pri naših sosedih, Avstrijcih. Pri "presingu", ki ga izvaja določen del avstrijske politike, pri neodzivnosti slovenske vlade do tega vprašanja in pri neodzivnosti dela državnega zbora do tega vprašanja. Nekateri zlobni govorijo med nami, da gre za neke višje cilje, ki so mnogo višji od tistih Slovencev, ki živijo onkraj naših meja. Da je vprašanje Slovencev onkraj naših meja zgolj neke vrste naslovnik za razreševanje ali pa za podporo dela neke uradne politike, za katero si Slovenija želi, da bi obstajala tudi onkraj meja. Ampak dejstvo je, da več finančnih sredstev v obliki in zaradi protokola potovanja porabi ta država ob soglasju z državnim zborom za obiske tistih eksotičnih držav, in nočem z eksotiko biti žaljiv do tistih držav, kot do vprašanja tistih držav, ki neposredno mejijo na našo državo. Govornik mag. Marjan Pipp je dejal in upam, da ne bom utrgal iz konteksta, ampak meni osebno je bil zelo pomemben del, da je zakon pisan za potrebe države. Tudi jaz tako ocenjujem in to je napaka. Ta zakon ne bi smel biti pisan za potrebe države. Ta zakon bi moral biti pisan za potrebe Slovencev onkraj naših meja. Zato se meni osebno tudi zdi popolnoma neumestno, da zakon ne nosi vseh tistih ciljev, katere zasledujejo oni, ampak nosi večji del oziroma omogoča izkoriščanje, po mojem skromnem mnenje o tem področju, ljudi, Slovencev onkraj naših meja. Skratka, zakon odraža potrebe te države, te vlade in tega parlamenta. In če dovolite, na koncu bi se rad dotaknil tudi finančnih posledic omenjenega zakona, ki bi moral biti, poudarjam, moral biti veliko bolje napisan, posebej glede na to, da se je zakon dolgo pripravljal, da so se, vsaj po mojem vedenju, v zakon skušali, v kolikor se jim je le dovolilo, vklopiti vsi tisti, ki se jih zakon dotika. Pa se nam zdi skoraj katastrofalno na področju finančnih posledic, da so begunci - z njimi seveda sočustvujem - več vredni v danem momentu kot Slovenci onkraj slovenskih meja. Če upoštevamo vsebino in pravnost, predvsem pravno vsebino slovenske zakonodaje, moram povedati, da Slovenci prejemajo finančno pomoč pol leta. Slovenec in Slovenka, ki živi v Republiki Sloveniji in je delal v preteklosti, dobiva finančno pomoč šest mesecev, pol leta. Slovenci onkraj naših meja, ki naj bi se vrnili ali pa skušali vrniti v našo domovino, naj bi obliko državne pomoči o finančnih sredstvih prejemali eno leto. Slovenci. Begunci pa prejemajo to pomoč tri leta. Po moji oceni so ti razkoraki v časovnosti ravno v kontra zaporedju, kot bi dejansko morali biti. Po moji oceni mislim, da je najlažje vsebino tega zakona prikazati z besedami, ki si jih bom izposodil od govornika pred menoj. Zakon je žal pisan za potrebe države in vlade, ne za potrebe tistih ljudi, katerim se bohoti v svoji vsebini. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Rezman v imenu poslanske skupine DeSUS.
Hvala lepa. Lep pozdrav želim tudi jaz vsem! Doslej je bilo slišati, da vsi sodimo, da je bilo zakon potrebno tako rekoč nujno sprejeti in da ga je potrebno pričeti kar takoj spreminjati. Tudi mi v poslanski skupini DeSUS mislimo tako, da ni do te mere dobro narejen, da bi bili lahko brez priziva zadovoljni, in mislimo, da imamo prvo priložnost za spreminjanje že danes, z delno podporo nekaterim amandmajem, ki so predloženi. Tisto, kar je dobro, je najbrž sprejeto kot dobro pri vseh. Namreč to, da se sedaj drugače, bolj trdno urejajo odnosi, da gre za institucionalizacijo pomoči, da gre za institucionalizacijo tudi finančne pomoči, da gre za to, da dobivamo ministra brez listnice oziroma ga bomo dobili čez nekaj let, da dobivamo dom za priseljence in še kaj drugega dobrega bi se našlo. So pa stvari, s katerimi se v poslanski skupini DeSUS ne moremo kar neposredno in v celoti solidarizirati in naj nekaj takšnih tudi naštejemo. Prvič. Menimo, da poti sprejemanja tega zakona, vsaj kar nas zadeva, niso ustrezne, naj spomnim, da smo hoteli mi širiti naklonjenost do rojakov izven naših meja, da so za to bili na odboru za notranjo politiko tudi sprejeti amandmaji, koalicijski amandmaji, ki jih je nekaj dni kasneje tri četrtine koalicije vse anuliralo. S tem se ne strinjamo in ne strinjamo se tudi s tem, da je bil del koalicije takrat pozabljen nekje v kotu. Drugo, kar nas moti, je ureditev ali način pojmovanja repatriacije in priseljevanja. Mi smo sodili, da je treba priseljevanje in repatriacijo razumeti tako, kot pojmu samemu tiče, in ne kot si ga skušamo redukcionistično prirediti v nekem posebnem zakonu. Koalicijska pogodba se zavzema za priseljevanje in vračanje vseh, ne skuša nikogar diskriminirati. V predlogu zakona, ki je pred nami, pa je najprej priseljevanje, ki je bolj splošno, zreducirano na repatriacijo in repatriacija reducirana na tisti del siceršnje repatriacije, ki zadeva državno organizacijo in finančno pomoč in ki zadeva države, ki so v krizi, torej redukcija na krizno repatriacijo je v ta zakon vnešena. S tem se mi tudi ne strinjamo, ampak ta omejitev niti ni omejitev te vlade, to je omejitev iz preteklosti, iz resolucije, ki je bila sprejeta leta 2002, tam že to piše in sedaj vlada te slabosti preprosto povzema. Mi sodimo, da je treba razumeti priseljevanje kot tisto, kar je več od repatriacije, in repatriacijo kot tisto, kar je več od krizne repatriacije. Moti nas tudi argumentacija vlade oziroma predlagatelja, zakaj ne sprejema naše naklonjenosti k odpiranju vračanja priseljevanja. Pišejo namreč, da s tem povzročamo nejasnosti in s tem po nepotrebnem razširjamo in odpiramo vrata. Kaj je tukaj zelo nejasnega, tega si mi nismo znali pojasniti, in kaj je slabega v razširjanju? V večjih možnostih zavračanje tistih rojakov, ki niso doma znotraj naših meja, kaj je v tem slabega, tega si tudi ne znamo pojasniti. Zlati ne, kadar vlada v istim trenutku tarna o demografiji, tarna o tem, kako je treba pritegniti mlade, izobražene, uspešne, ki lahko pomagajo pri razvoju naše države. Ker čas preganja, še nekaj je takšnih stvari, s katerimi se mi ne strinjamo, vendar mi sodimo, da bi bilo napak, če bi zdaj odrekli zaradi posamičnih nestrinjanj podporo vladi kar v celoti. Izražamo pa pripravljenost, da amandmaje, ki so predloženi, en del amandmajev, ki širijo oziroma opredeljujejo priseljevanje, tisti del, ki govori o možnostih večjega vpliva na kadrovanje izseljenskih in drugih organizacij, in tistega, ki meni, da ni najbolj nujno, da imajo misije tako zelo močno vlogo pri dajanju mnenj, ta del amandmajev bomo podprli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miro Petek v imenu poslanske skupine SDS. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Vsem skupaj lep pozdrav! Čeprav pozno in z velikim zaostankom je vendarle potrebno pozdraviti in pohvaliti napor vlade Republike Slovenije, ki je pripravila in v parlamentarno proceduro posredovala zakon o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja. To nam nenazadnje nalaga že 5. člen ustave in to je ustavna materija, ki jo s tem zakonom le izpopolnjujemo. Slovenstvo in položaj Slovencev zunaj njenih meja je in ostaja ustavna kategorija. Zanimivo je, da so vsi dosedanji poskusi zakonskega urejanja te materije prihajali iz vrst takratne opozicije, iz vrst takratnih opozicijskih poslancev, vse zakonske pobude pa so naletela na gluha ušesa. Zakon je pomemben tudi zaradi tega, da Slovenci v sosednjih državah in po svetu ne bi imeli občutka, da so tej državi v napoto, da so breme, ki jim je v proračunih za njihovo kulturno, športno in še kakšno delovanje potrebno dodeliti proračunska sredstva. Tu ljudje enostavno morajo spoznati, da so v Sloveniji in Slovencem v matični domovini v veselje in ponos. Naše manjšine in Slovenci po svetu so žlahtno vezno tkivo med Slovenijo in državami, kjer živijo. Nikakor ne smejo biti problem, ampak moramo to izkoristiti kot prednost in kot bogastvo. Žal se to ne dogaja vedno in vsepovsod. Tudi naša država, Republika Slovenija doslej ni uspela izkoristiti tega potenciala, ki nam ga dajejo Slovenci po svetu. In o tem je bilo danes tukaj že govora. Le kdo bi bolje poznal mentaliteto, delovanje Avstrije, Nemčije, Avstrijcev in Nemcev kot slovenska manjšina na avstrijskem koroškem in Štajerskem in le kdo bi poznal bolje Italijane kot našo manjšino v Italiji ali duha Latinske Amerike kot Slovenci, ki živijo preko oceana. In tega bogastva doslej nismo znali izkoristiti. Res je, da smo ob vključitvi Slovenije v Evropsko unijo pričakovali, da se bo mogoče lažje pogovarjati s sosednjimi državami, kjer živijo slovenske avtohtone manjšine. Žal tu za enkrat ni pretiranega napredka, vendar bolj zaradi tega, ker se sosednje države na tem področju izogibajo dialoga. Tu seveda ne moremo mimo večne teme na avstrijskem Koroškem, to je topografskih napisov. Skozi parlamentarno proceduro je bilo v tem času sprejetih precej amandmajev, ki so zboljšali ta zakonski predlog, in prepričan sem, da bo tako tudi danes. V teh mesecih, kar je bilo tukaj že povedano, smo imeli tudi precej lingvistične telovadbe okrog priseljevanja in repatriacije. Po oceni naše poslanske skupine bo repatriacije, o kateri govori ta zakon, razmeroma malo, kljub temu pa mora ta zakon nuditi tudi to možnost. Ta dilema med priseljevanjem in repatriacijo, ki ni stvar jezikovnega prestiža ali purizma, pa je dobro razrešena v amandmaju koalicije, ki ga tudi predlagamo. Poleg repatriacije v pomenu tega zakona podpira Republika Slovenija tudi druge oblike priseljevanja in vračanja slovenskih izseljencev in zdomcev ter njihovih potomcev. Tistih, ki bi lahko uvrstili med repatriirance, je razmeroma malo, več je izseljencev, več je zdomcev in njihovih potomcev, ki bi se nekoč radi vrnili v Slovenijo. In tudi za te morajo biti vrata Republike Slovenije bolj odprta, bolj kot je bilo to doslej. Poslanska skupina SDS bo ta zakon z veseljem podprla, upam, da bo sprejet z velikim konsenzom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Davorin Terčon v imenu poslanske skupine LDS. Prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani! Pozdravljeni tudi predstavniki urada! Zakon o statusu Slovencev, ki ga danes sprejemamo, ima že dolgo brado. Tudi zakonodajna procedura je relativno dolga. Moram povedati, da je v celotnem postopku sprejemanja tega zakona bilo izrečenih veliko pozlačenih in visokih besed. V Liberalni demokraciji Slovenije smo pričakovali, da bodo tem pozlačenim besedam sledila tudi nekatera dejanja. Glede tega zakona, ki ima brado in katerega predlogi so bili že v prejšnjih mandatih, je potrebno povedati, da je vendarle zadnji predlog bil nekoliko boljši, da se je o tem opravila tudi splošna razprava v okviru prve obravnave, da na žalost ni bil upoštevan naš predlog, da se bi opravila tudi javna predstavitev mnenj, da so bili zavrnjeni praktično vsi amandmaji, ki jih je Liberalna demokracija Slovenije predlagala. Mi sedaj pred zadnjim dejanjem upamo, da bodo upoštevani vsaj nekateri bistveni amandmaji, ki jih danes predlagamo, sicer zakona ne bomo mogli podpreti. Pa ne zaradi tega, ker bi šlo za neko politično opozicijsko nagajanje, ampak predvsem zaradi tega, ker se ni upošteval glas tistih, katerim je ta zakon namenjen. Gospod Marjan Pipp, ki ga tudi pozdravljam, je imel tukaj vsebinsko izčrpen nastop, je povedal nekatere bistvene pomisleke, ki jih ima slovenska koordinacija v zamejstvu do sprejema tega zakona. Mi si bi želeli, da bi - kot je bila praksa sedaj - materije, ki urejajo naše odnose z našimi rojaki na tujem, sprejemali s konsenzom. To se nam zdi bistveno poudariti. Ta država ima nekaj področij, kjer je dobro, potrebno in praksa nas uči, da se je v preteklosti iskalo najširše možno soglasje vseh političnih strank v tem parlamentu. Če se osredotočim samo na nekatere, ta državni zbor je že sprejemal dve resoluciji, ki obravnavata položaj avtohtonih slovenskih manjšin v zamejstvu in tudi materijo Slovencev po svetu, in takrat lahko ugotovimo, da je bilo doseženo najširše politično soglasje. Če bodo danes vsi amandmaji preglasovani, bomo na koncu na žalost morali ugotoviti, da tega soglasja ne bo, in to bo tudi nov precedens v slovenski parlamentarni zgodovini in to ne bo dobra popotnica za urejanje te materije in za odnose, ki jih ima ta država do svojih rojakov na tujem. Če omenim samo nekatere sklope. Nekateri se nanašajo prvenstveno v našem amandmaju. Prvič želimo, da je zakon nekoliko bolj evropski, zato smo predlagali spremembe 1. člena. Mi mislimo, da je naš amandma kvaliteten, da je tudi boljši od tistega, katerega predlagajo Social demokrati v 3a. členu, ki je bil zavrnjen v prejšnji obravnavi, čeprav lahko ugotovimo, da je tudi amandma k 3a. členu korak k temu, da bi bil zakon bolj evropski in manj romantično naravnan na obdobje 19. stoletja, bujenja narodov, ki obravnava slovenstvo, kot se je v zgodovini obravnavalo. To se mi zdi pomembno, ker bodo termini zamejec, izseljenec, zdomec v bodočnosti verjetno dobili drugačne oblike. Zgodovina izseljevanja, risanja mej, upamo vsaj tako, bo pogoj Evropske unije in takrat, v bodočnosti predvidevamo, da bomo govorili o Slovencih na tujem, ki ne bodo šli na tuje samo zaradi ekonomskih ali političnih razlogov, ampak bodo razlogi lahko tudi drugi, izobraževalni, znanstveno delo, izmenjave itd., in temu mora biti naravnan tudi zakon. To je prvi problem. Bistveni se nam pa zdijo naši amandmaji k 19. členu. Mi vsi govorimo, da hočemo imeti državniški odnos do naših rojakov, da jih hočemo obravnavati kot partnerje, kot subjekte, pa vendar v 19. členu ni ne duha ne sluha o tem. Mi smo dajali konkretne predloge, vendar na žalost so bili zavrnjeni, zato resnično upamo, da bo v tej obravnavi prišlo do nekaj prisluha in se bo upoštevalo tisto, kar so rekli predstavniki zamejskih koordinacij in kar mi predlagamo, da bi bili sam kreator sestave sosveta, svetovalnega telesa pri predsedniku vlade in da bi bila ta sestava tudi nekoliko uravnotežena, ker še naprej ostaja, če ne bo sprejet ta amandma, da nihče ne ve, po kakšnem kriteriju se je ta sosvet za Slovence oziroma svet oblikoval. Naj povem ponovno, 6 predstavnikov je Slovencev iz Avstrije, 4 iz Koroške, 2 iz avstrijske Štajerske, 4 predstavniki iz Italije, 2 iz Madžarske oziroma Porabja, 2 iz Hrvaške, pa vendar vsi vemo, da je največja zamejska skupnost slovenska zamejska skupnost v Italiji. Niti pri opredelitvi vlade do amandmajev nismo zasledili, po kašnem kriteriju se je to vzpostavilo. Če razumemo, da bi vsaka zamejska skupnost morala imeti svojega predstavnika, potem bi razumeli, da bi imeli vsi po enega, ne glede na velikost, da se ne bi preštevali. Če razumemo, da so neki drugi kriteriji, potem bi morali vsaj glede številčnosti zastopniki temu slediti. To je videti že iz vesolja, da se ne ve, po kakšnih kriteriji se to vzpostavlja. Nadaljnja pripomba, zato srčno upam, da bo amandma k 19. členu sprejet, nadaljnje naše pripombe so ravno o čemer je bilo tudi govora v drugi obravnavi, pa tudi danes so se nekateri dotaknili termina priseljevanja in repatriacije. Mi ne vidimo nobenega tehtnega razloga, da bi pomoč pri organizaciji vračanja, tudi finančno, zapirali samo za tiste, ki so se nekoč iz Slovenije izselili in da bi bilo onemogočena tudi drugim Slovencem tovrstna pomoč. Amandma, ki so ga predlagale koalicijske stranke sicer dela en korak, je pa lepotni. Nihče ne ve, ali bomo imeli tak zakon, kaj to pomeni in tako naprej. Zato se nam to ne zdi v redu, še posebno, ker vemo, kako so se risale meje, kako je nekdo ostal za mejo in kakšni so bili razlogi, da so se naši rojaki izseljevali oziroma odhajali na delo v tujino. In tretji pomembni sklop je naš predlog, da ukinemo dom za priseljevanje. Kot je bilo že rečeno, ta dom preveč podcenjuje naše rojake, preveč diši po nekih drugih domovih in prav bi bilo, da bi našli sodobne oblike pomoči rojakom, ko bi lahko oziroma hoteli zaživeti pri nas, bodisi da gre za finančno pomoč za prebivanje, bodisi da gre za pomoč pri ambientalizaciji, pri kulturni umestitvi in izobraževanju Slovencev, ki se vračajo živet v našo domovino. Nekaj tega je že zamujenega in vsi členi niso odprti. Zakon bi lahko bi bil boljši, če bi obstajala volja. Naj omenim samo določbe, ki se nanašajo na sofinanciranje medijev, samo tiskanih medijev, kot da ne živimo v dobi elektronskih medijev. Tega določila ne razumemo, je zastarelo. Naj omenimo 20. člen pristojnosti sveta, kjer je priložnost za popravke in za večjo vlogo predstavnikov zamejstva, ta priložnost je že zamujena, ker se tega člena ne da amandmirati, in naj omenimo tudi, kar je bilo že rečeno s strani predstavnikov določb, ki se tičejo finančne pomoči našim rojakom. Na žalost, kot sem rekel, nekatere stvari so že zamujene, nekatere se pa da bistveno popraviti. Mi upamo, da bo koalicija zmogla napor in bo prisluhnila predvsem tistim, katerim je zakon namenjen, da se bo nehala ta demokracija samega sebe, ko vsi govorimo, da smo za konsenz, za državniški odnos, za partnerstvo z našimi rojaki; sprejmemo, odločamo in sprejemamo pa samo tisto, kar smatramo, da je nam potrebno. Slaba popotnica za zakon je, če se že zdaj napoveduje, da ga bo treba spremeniti, in če ne bodo bistvene stvari spremenjene. Tudi mi napovedujemo, da ga bo potrebno spremeniti. Mi upamo, da bodo naši konstruktivni predlogi sprejeti, predvsem zaradi tistih, ki jim je zakon namenjen, in tukaj povemo, da si želimo, da bi sprejeli zakon s konsenzom in da ne želimo nagajati, vendar upoštevajmo, še enkrat trdim, tudi mnenje tistih, katere vabimo v državni zbor, katere poslušamo, jih pa ne upoštevamo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Samo Bevk v imenu poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Poslanska skupina Socialnih demokratov bo zakon o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja podprla. Skrb za Slovence v zamejstvu in po svetu je, kot smo že večkrat tukaj poudarili, ustavna kategorija. 5. člen ustave izrecno govori, da država skrbi za avtohtone slovenske narodne manjšine v sosednjih državah za slovenske izseljence in zdomce ter pospešuje njihove stike z domovino. Drugi odstavek tega člena določa, da Slovenci brez slovenskega državljanstva lahko uživajo v Sloveniji posebne pravice in ugodnosti, kar naj bi določal posebni zakon. Slovenska enciklopedija pa tudi drugi viri navajajo, da zunaj meja Republike Slovenije prebiva skoraj 500.000 Slovencev, to je 20% vseh Slovenk in Slovencev, okrog 60.000 jih ima tudi slovensko državljanstvo. Kriteriji, ki nas pripeljejo do te zavidljive številke pol milijona Slovencev, so poreklo, materni jezik, jezik komunikacije kot tudi zgolj zavest o etnični pripadnosti. Zraven ustave in poslovnika državnega zbora odnose s Slovenci zunaj njenih meja ureja kar 28 področnih zakonov. Poleg tega še dve resoluciji državnega zbora iz leta 1996 in 2002, ki sta bili v tej dvorani soglasno sprejeti. To sta resolucija o položaju slovenskih avtohtonih manjšin v sosednjih državah in s tem povezanimi nalogami državnih in drugih dejavnikov Republike Slovenije in resolucija o odnosih s Slovenci po svetu. Poleg tega imamo še več drugih deklaracij in resolucij ter številne druge dokumente in mednarodne sporazume, ki urejajo to problematiko. Med njimi je tudi resolucija o migracijski politiki Republike Slovenije iz leta 2002, ki spodbuja priseljevanje in vračanje Slovencev po svetu v domovino. Zato kljub temu da šele danes sprejemamo krovni zakon o Slovencih, ne moremo trditi, da to področje normativno ni bilo urejeno. Mirno lahko trdimo, da je Republika Slovenija temu vprašanju ves čas posvečala posebno pozornost. Slovenci zunaj Republike Slovenije so enakovreden del slovenskega narodnega telesa. Zato mora naša država na tem področju voditi državniško politiko ter načelno podpirati dejavnost vseh slovenskih organizacij v zamejstvu in po svetu, ne glede na politično ali versko pripadnost. Prav zaradi tega se je treba izogibati vsem ravnanjem, ki bi zaradi ozkih političnih ali strankarskih interesov vnašala razdor med naše rojake v zamejstvu in po svetu. Žal se to v določeni meri še vedno dogaja, kar ni dobro. Naša skupna želja je, da bi bilo politično prerivanje, katera politična usmeritev je bolj zaslužna za skrb za Slovence v zamejstvu in po svetu, dokončno potisnjeno na stranki tir in umaknjeno iz dnevne politike. Prevladati mora koncept državniške politike pred ozkimi strankarskimi interesi, za kar se z večjimi ali manjšimi uspehi že tretji mandat trudi tudi državnozborska komisija za odnose s Slovenci v zamejstvu in po svetu, ki bi po mojem mnenju morala postati matično delovno telo za to področje. Poslanska skupina Socialnih demokratov je vložila dva amandmaja, k 3.a in 75. členu. Prvega vlada podpira, drugemu nasprotuje. Predlagam, da kljub temu oba amandmaja podprete. Pomembna se mi zdijo tudi dopolnila Liberalne demokracije Slovenije k 19. členu v zvezi s svetom za Slovence v zamejstvu. Glede priseljevanja in repatriacije pa mislim, da to zadostno ureja amandma koalicije k 70. členu. Po mojem prepričanju bi bilo koristno, da vladna koalicija podpre tudi nekatere amandmaje opozicije, kajti tako bo več možnosti, da zakon sprejmemo s konsenzom. Več o posameznih amandmajih pa ob razpravi. In za zaključek, poslanska skupina Socialnih demokratov bo zakon o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja podprla. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Kokalj v imenu poslanske skupine Nova Slovenija.
Dober dan, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, spoštovani predstavniki vlade, spoštovani predstavniki Slovencev iz zamejstva in drugih Slovencev po svetu! V Novi Sloveniji-krščanski ljudski stranki smo zadovoljni, da bo končno sprejet zakon, ki ureja odnos matične domovine s Slovenci v zamejstvu in po svetu. Po dvanajstih letih, odkar so se začele priprave tovrstnega zakona, ob nekaj menjavah oziroma precejšnjih menjavah sekretarjev na uradu za odnose s Slovenci po svetu in dveh resolucijah bomo končno prešli z deklarativnega nivoja na konkreten zakonski nivo. Čeprav bi bil zakon o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja po mnenju naše poslanske skupine lahko boljši, bomo le imeli krovni zakon, pri pripravi katerega so sodelovale tudi organizacije zamejskih Slovencev in Slovencev, ki živijo drugod po svetu. Zavedamo se, da je področje slovenske diaspore zelo kompleksno. Na njem je prisotnih veliko interesov in različnih dejavnikov, v pripravo zakona pa je bilo vloženih veliko upov in tudi ambicij. V poslanski skupini Nove Slovenije smo zadovoljni, da daje zakon pravno podlago sodelovanju med matico in zamejci ter matico in Slovenci po svetu na področjih, na katerih so ljudje aktivni že sedaj, in podpira njihova nadaljnja prizadevanja, kot so kulturno področje, izobraževanje, ohranjanje slovenskega jezika, področje znanosti in visokega šolstva, gospodarstva. Pri tem je ključna zakonska določba, da so finančna sredstva za naštete potrebe zagotovljena s posebnima stalnima postavkama v rednem letnem proračunu Republike Slovenije pri uradu vlade Republike Slovenije za Slovence v zamejstvu in po svetu. S sprejemom zakona se bo, upam, začel proces, v katerem se bosta izseljeni del narodnega telesa in matična domovina zbližali. V poslanski skupini Nove Slovenije smo prepričani, da bo k temu tudi veliko pripomoglo imenovanje ministra brez listnice za Slovence po svetu, sicer šele z naslednjim mandatom. Poslanska skupina Nove Slovenije je v postopku sprejemanja zakona predlagala razširitev pojma repatriacije, kar je bilo na odboru tudi sprejeto. Kasnejša analiza in razgovori pa so pokazali, da ni mogoče zadostno jasno predvideti dejanskih posledic tako razširjenega pojmovanja, zato v tem prvem koraku, čim prejšnjem sprejetju zakona, odstopamo od tako širokega smisla, pri čemer pa podpiramo amandma k 70. členu, ki to zadevo začenja širše reševati tako, kot smo želeli. Iz razloga, ki sem ga navedel prej, ne bomo podprli amandmajev poslanskih skupin Liberalne demokracije in Socialnih demokratov. Kot sem že omenil, zakon za nas ni idealen, tudi v prvi uvodni predstavitvi stališča smo povedali, da se bomo zavzemali za izboljševanje pogojev, predvsem za tiste, ki imajo in še želijo pridobiti državljanstvo v Republiki Sloveniji. Ti trenutno še niso zadostno enakopravno obravnavani v celotnem sistemu, še posebej ne v času, ko Slovenija išče rešitve in svoje mesto v svetu. Zato si bo poslanska skupina Nove Slovenije prizadevala še naprej, da se odnos do naše diaspore izboljšuje, po sprejemu tega zakona pa tudi izboljševanje drugih zakonov, ki zadevajo sodelovanje in sožitje domovine in Slovencev zunaj njenih meja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima še gospod mag. Janez Kramberger v imenu poslanske Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik, predstavniki urada, predstavnika Slovencev v zamejstvu in po svetu, mag. Pipp in dr. Zorn, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! V naši poslanski skupini, poslanski skupini Slovenske ljudske stranke, bomo zakon podprli. Mislim, da danes nekako zaključujemo to delo, ki se je začelo že pred leti. Kolega Samo Bevk je povedal, da je Slovenija imela ves ta čas, odkar je samostojna država, tudi odnos do Slovencev, ki živijo zunaj Republike Slovenije, tako v zamejstvu kot po svetu. Ta državni zbor je tudi v prejšnjih mandatih sprejemal zakone, ki so urejali ta področja, sprejel je tudi dve resoluciji, ampak krovnega zakona pač do sedaj ni uspel sprejeti, in to bo uspelo našemu, torej temu sklicu. Seveda zavzeti vso problematiko izseljeništva in zdomstva v enem zakonu je pravzaprav zelo težko. To nekako tudi slišimo iz mnenj poslanskih skupin. Poglejte, v zamejstvu in izseljeništvu so različni problemi, tudi v samem izseljeništvu so različni problemi, ljudje, ki so se izseljevali v 18. stoletju, začetku 19., po drugi svetovni vojni, tukaj teh problemov ne moremo dajati v isti koš. Ampak, slovenska država s tem zakonom želi slovenski narodni korpus poenotiti, teh 500.000 Slovenk in Slovencev, ki živijo izven meja Republike Slovenije, jih želi vključiti v enotno narodno telo in to prav preko kulture, znanosti, gospodarstva. Mislim, da je ta zakon prava osnova, na osnovi katere se bo to dalo storiti. Seveda, kar nekaj vprašanj je odprtih. Veliko govora je o 19. členu, o sestavi sveta, predvsem o sestavi sveta za zamejske Slovence, ampak veste, moramo ugotoviti, da je zamejstvo, da so zamejci torej pravni subjekt in tudi pri njih je odgovornost, da se zorganizirajo tako, kot bo tudi za njih najboljše, in da se poenotijo v svojih hotenjih. Spoštovani mag. Pip je tukaj v svoji razpravi nakazal svoje videnje kako naj Slovenija poenoti, naredi neke vrste pritisk, da se naj manjšina poenoti. Če bi si Slovenija, slovenska politika to dovolila na zelo grob način, najbrž ne bi bilo dobro. Tukaj ste vi pred tem izzivom, ko boste oblikovali svet, kateri bo vas dostojno zastopal napram matici. In mislim, da se to da, da se to da z dobro voljo tudi to storiti. Torej, kolegice in kolegi, spoštovani prisotni! Naša poslanska skupina bo zakon z veseljem podprla, podprli bomo tudi 3.a člen in 70. člen predlaganega amandmaja v tretji obravnavi, ker mislimo, da bosta ta dva amandmaja doprinesla k izboljšavi zakona, seveda bo samo izvajanje zakona tudi na nek način pokazalo na morebitno spremembo, ki bo v bodoče potrebna. Dejstvo je tudi to, da zelo dober zakon se lahko slabo izvaja, če ni politične volje, zakon, ki je nekoliko slabši, se pa da tudi z dobro voljo in s politično voljo zelo dobro izvajati. Hvala lepa. Torej mi bomo podprli zakon.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Preden nadaljujemo, bi rad še povedal, da gospa Maria Pozsonec bo odsotna opravičeno danes od 15.30 ure naprej. Sledi razprava o predlogu zakona v celoti. Besedo ima gospod Franc Pukšič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, oba predstavnika Slovencev iz zamejstva in po svetu! Kar nekaj zanimivih zadev je bilo slišati od predhodnih razpravljavcev. Glede na to, da smo si nalogo pripravo tega zakona zastavili v prejšnjem mandatu, bi želel o nekaterih stvareh vendarle nekaj spregovoriti. Danes je bilo rečeno, da je solidna pravna podlaga za in skrb za Slovencev v zamejstvu in po svetu bila. Pa je prav, da se spomnimo nekatere zgodovinske dogodke. Sprejeta resolucija leta 1996 je v svojem četrtem, tretjem poglavju v IV., v drugem odstavku zapisala, da bo v ta namen imenovan minister brez listnice, ki predlagala politiko sodelovanja s slovenskimi avtohtonimi manjšinami v zamejstvu in tako dalje ter odgovoren za njeno izvajanje. Od leta 1996 do leta 2004 je tista politična opcija, ki je takrat sprejemala to resolucijo, seveda s podporo tudi opozicije takratne, imela oblast v roki 8 let. V osmih letih se ni zgodilo nič, zato je precej cinična bila izjava, ko je nekdo od prejšnjih razpravljavcev rekel, da se je ta zakon zelo dolgo kotalil že v prejšnjih mandatih po proceduri. To enostavno ni res. Prvi predlog zakona je v ta parlament prišel 8. aprila gospodovega leta 2004. Danes smo malo nižjo številko v aprilu, 4. april leta 2006. To pomeni, niti dve leti. Seveda je potrebno povedati, da je ta zakon pripravila komisija za Slovence v zamejstvu in po svetu, katero je vodil takratni opozicijski poslanec in kateremu zakonu je seveda zelo goreče nasprotovala takratni zunanji minister, skupaj z vladajočo koalicijo, zato takšen, kot je bil vloženi, ni dobil parlamentarne podpore. Pa vendar, današnji zakon, ki ga sprejemamo v tretjem branju, za katerega sem resnično zelo vesel, ni bistveno različen od takratnega. To me še seveda toliko bolj veseli. So izpiljene nekatere podrobnosti in seveda to je dobro. V osnovi sem prepričan, da je takšen, kot je, zakon zelo dober. Ne strinjam se z mnenjem, da se da s slabim zakonom, tudi če se dobro izvaja, tudi dosegati dobre učinke. To ni slab zakon, to je resnično eden od boljših zakonov, kolegice in kolegi, glede na spreminjanje zakonodaje, ki se dogaja seveda iz dneva v dan in iz meseca v mesec. Strinjam se z nekaterimi pripombami, kot so bile že omenjene pri predhodnih razpravljavcih, predvsem pri financiranju. Ja, kolegice in kolegi, ne smemo več dopustiti takšnega načina kot je bil v preteklosti, stihijskega financiranja. "Mi", Republika Slovenija, damo davkoplačevalski denar. Tu imate, nesite si ga in si ga razdelite, potem pa nam dajte mir! Ne gre za to. Včasih je šlo za takšno politiko, danes ne gre za to. Gre za ohranjanje identitete, gre za ohranjanje slovenstva in seveda na vseh področjih javnega življenja bo potrebno bistveno več narediti. Sistem financiranja, ko se financirajo projekti, ko se financira dejavnost, ko se financira točno tisto, da ohranja slovenstvo, to je pravi sistem financiranja. Kolegice in kolegi, ni pravi sistem financiranja, da dobijo - gospod Pipp je rekel: dvotirnost, nekateri bi celo želeli trotirnost -, da financiramo tudi takšne spačke v sosednjih državah, ki poosebljajo takšno sliko, kot je ta, ki je torej te dni krožila oziroma bila v tej zgibanki evropskem parlamentu, Schussla in Heiderja skupaj. Seveda problem je pa, da iz slovenskega denarja davkoplačevalcev financiramo tudi tiste, ki temu služijo, ki so od teh plačani - ne za ohranjanje slovenstva in slovenske identitete, ampak za razbijanje, ker so pravzaprav delali vseh 60 let. Nekateri seveda niso toliko stari, pa vendarle. Strinjam se s kolegom Bevkom, da je potrebno narediti križ čez takšen način financiranja, ki je ločeval tako po veri, pripadnosti in tako dalje. Strinjam se in zato se verjetno strinjava, da je edino prav, sistem financiranja po projektih in po vsebini. Za to gre in seveda prav je, da temu namenimo bistveno več pozornosti, in prav je, hvala bogu, da smo dobili s tem zakonom tudi ministra brez listnice, ki bo na vladni ravni. Kolegice in kolegi, leta 1990, ko je vladal v tej državi Demos do 1992. leta, smo imeli ministra, ministra dr. Janeza Dularja in dr. Janka Prunka, imeli smo za to področje. Predstavljajte si, če bi Demos bil še leto dni na oblasti, bi imeli tudi zakon o Slovencih po svetu. Jaz sem prepričan v to, ker so nekateri, ki so ga tudi tokrat pisali in delali, že takrat delali in živeli, izgorevali prav za slovensko skupnost, za slovenstvo, za ohranjanje teh vrednot, ki smo jih s 100 tisoči Slovencev izgubili, ko so morali oditi zato, da so ohranili, kar je bilo velikokrat tudi najdragocenejše, življenje, sebe in svojih otrok. Nekatere napovedi, da če ne bodo nekateri amandmaji sprejeti, pač zakona ne bodo podprli. To so seveda pač odločitve posameznikov oziroma političnih grupacij. Res pa je, da je bilo največ amandmajev, prav iz vrst bivše koalicije, ki je imela 12 let oblast v rokah in bi lahko napisala zakona, točno takšnega, kakršnega bi hotela, vendar ni bilo politično volje. Zato pa je danes v tem trenutku stanje slovenskih manjšin v sosednjih državah katastrofalno. Katastrofalno. Poglejmo si, kaj se dogaja s Slovenci v Porabju, poglejmo, kaj se dogaja s topografijo in spoštovanjem 7. člena avstrijske državne pogodbe in tako dalje. Poglejmo, kaj se dogaja s pred petimi leti sprejetim zaščitnim zakonom v Italiji in tako dalje. Nič! Ampak Republika Slovenija, jaz sem prepričan, da bo to zmogla le s tem, da bo imela ministra, bo imela na vladni ravni odgovornega človeka za to, da bo zmogla te stvari spremeniti. Tisti, če mislite, da gre za pomanjkljivost, recimo, pri financiranju tiska - ne gre. Ko smo to pisali in delali, smo vedeli, kaj smo delali. Nič ni bilo naključno, nič ni bilo izpuščeno. Nacionalna televizija je tudi po ostali zakonodaji, kot je kolega Bevk omenil - 28 področnih zakonov imamo -, torej, po ostali zakonodaji je naloga tudi nacionalne televizije, nacionalnih medijev, da skrbijo za to področje. Do danes so še tistih nekaj oddaj, ki so bile, "skockali" in jih seveda ni. Nikoli niso realizirali sprejetega zakona o vidnosti in slišnosti, tako imenovanega Ivovega zakona. In, seveda, zakaj ne? Ja, zato, ker pač tisti, ki so vodili politiko, niso zahtevali, da je to ena od prioritetnih nalog, ki jih mora nacionalna televizija realizirati, in pika! Zato seveda tega ni bilo. Kar se tiče financ v zvezi s pomočjo našim brezposelnim, repatriiranim in beguncem, je bilo tudi narejeno zelo tankočutno. Zavedali smo se ob pisanju tega zakona, da ne moremo in ne smemo dajati nekomu nekaj preveč, ker bi to lahko tudi negativno vplivalo na tiste, ki za to dajejo, ki hodijo v službe, ki delajo v tej državi tudi za 60 ali 70 tisoč. Seveda smo na to pazili in imeli zadeve v vidu. Strinjam se, da bo treba ob izvajanju tega zakona bolj bedeti nad tem, da ne bo več prihajalo do tako imenovanega razdvajanja. Ta vlada je odgovorna, ta urad in državni sekretar sta odgovorna za izvajanje koalicijske pogodbe in nihče si ne more privoščiti delati po svoji glavi v nekih smereh, ki so že preživele. V koalicijski pogodbi pa jasno piše, in ta program je vladni program te koalicije, da si bo prizadevala za skupno zastopstvo Slovencev v zamejstvu. Skupaj s Slovenci v zamejstvu si mora prizadevati in podpirati, da bo na takšen način čim bolje poskrbljeno za ohranjanje slovenske identitete, slovenskega jezika. Ne moremo oziroma ne smemo več dopuščati, da bo v glasbeni šoli na avstrijskem Koroškem za poglavje otrok v izobraževanju samo 20% sredstev napram enakim programom, enakemu izobraževanju za nemško govoreče otroke. In tako dalje in tako dalje. Razprtije med posamezniki, ki so, je seveda treba preseči in preiti na sistem, ki bo peljal v tej smeri, kot je to zapisano v koalicijski pogodbi. Žal se tu pa tam ponovno kaže, da se ne sledi popolnoma koalicijski pogodbi, ampak tudi prek komisije za Slovence v zamejstvu in po svetu bomo to imeli v vidu in zahtevali poročila in obrazložitve, kaj in kako se odvija ta politika do Slovencev v zamejstvu in po svetu. Tisti, ki smo zakon pisali, nismo mislili o domu za Slovence, ki bi prihajali v Slovenijo, o nekem domu, da se bo gradil sredi bele Ljubljane, nek dom za repatriirane osebe in tako dalje. Ne, mišljeno je bilo, da bodo preko tega namenjena sredstva tako za pomoč ali pri sorodnikih ali v obnovo kakšnih šol, ki so ostale in danes propadajo itd., po vsej državi ali kakšna župnišča itd. Tudi z Rimskokatoliško cerkvijo smo se pogovarjali - so pripravljeni dati na razpolago objekte itd. Gre za začasno premostitev, da si ljudje uredijo tisto, kar je potrebno. In, birokracija - da si bodo doktorji in profesorji in znanstveniki urejali diplome in dobivali soglasja po letu in pol in več. To je nesprejemljivo. To se mora v osnovi spremeniti, ne pa, da bi to bil nek begunski dom ali kaj jaz vem kaj že. Tisti, ki tako to interpretirate, napak interpretirate. Ni bilo tako mišljeno in ni tako mišljeno in tako se to ne bo izvajalo. Sam sem prepričan, da je povzetek tistega oziroma takole bom rekel, tudi ta koalicija je delala bedarije, ampak hvala bogu, te bedarije so imele kratek življenjski vek in je zelo hitro uvidela in to tudi spremenila. Danes je radijski napovedovalec na Sloveniji 1, poročal, da je v drugem branju bilo veliko sprejetih amandmajev, ki jih je vložila koalicija. Ni res. Bili so zavrnjeni v veliki večini, ker je še hvala bogu pravi čas prišla streznitev, in nadomestilo za tako imenovano priseljevanje je povzeto kar dobro izhodišče v 70. členu, zato je amandma Liberalne demokracije k 1. členu popolnoma nesmisel. Kar se tiče amandmaja k 3.a členu Socialnih demokratov, lahko rečem takole. S tem mi ne moremo vplivati na zakonodajo, na potek odnosa držav zunaj na Slovenke in Slovenci, ki živijo v tujini. To se pravzaprav nanaša na zakonodajo, na manjšini, ki živita v tej državi, madžarsko in italijansko, in zdi se mi popolnoma nepotreben in ne zdi se mi popolnoma iz konteksta. Sicer pa mi dober amandma Liberalne demokracije k 13. členu, katerega bom tudi sam podprl, vlada ga sicer ne podpira, osebno pa mislim, da je dober. Kar se tiče sestave sveta v 19. členu, tam če bi bilo, bi bilo verjetno najbolje spremeniti število članov sveta iz Avstrije s šestih na štiri in to bi bila najboljša rešitev. Če bi bil amandma v tej smeri, bi ga tudi sam podpiral, ampak Liberalna demokracija ga ni dala v takšni obliki. Ne vem, če se da to urediti; bi bilo mogoče celo to smiselno narediti. Za konec bi rekel samo tole. Resnično je bilo veliko zahtev, pametnih predlogov, dobrih predlogov, konstruktivnih predlogov, upoštevanih s strani Slovencev iz zamejstva in s strani Slovencev po svetu. Kakšna malenkost še se bi dala spremeniti, ampak pravijo tako: nobena stvar ni tako dobra, da ne bi mogla biti boljša. Kolegice in kolegi, tokrat bomo dobili odličen zakon, nadgradnjo tega pa bo možno tudi v naslednjih letih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa mag. Majda Potrata. Izvolite, prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, spoštovana predstavnika Slovencev v zamejstvu in po svetu, pozdravljeni tudi vsi, ki nam sledite zunaj razpravnega kroga! Že v prejšnjih razpravah sem poudarjala svoje stališče do tega zakona predvsem, ko sem si odgovarjala na vprašanje, kaj bo sprejemani zakon prinesel boljšega od dosedanje prakse tako zamejskim Slovencem kot Slovencem po svetu. Tu si ne morem kaj, da se ne bi znova spomnila poziva gospoda Pavšiča, naj se seštevamo, ne preštevamo, in hkrati tudi poziva gospoda mag. Pippa, naj bi vendarle razmišljali o tem zakonu, ali so Slovenci v zamejstvu in po svetu postavljeni v središče tega zakona ali je to zakon, ki ureja predvsem razmerje države do ljudi. Tu bi morala reči, da sta zame v tem pogledu poprejšnji resoluciji postavljali zamejce oziroma Slovence po svetu v središče, v naslovu so že bili omenjeni. V tem zakonu je zadeva obrnjena in govori o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja. Zato bi kazalo razmisliti o nekaterih rečeh še enkrat, pa čeprav bo uvodni del zakona, potem ko bo zakonsko besedilo objavljeno v Uradnem listu, izpuščeno, bi znova rada povedala, da je v uvodnem delu kar nekaj nedorečenosti. Ta uvodni stavek, predmet tega zakona je pravni položaj družbene skupine, ki jo formalno označujemo s skupnim izrazom "Slovenci zunaj Republike Slovenije" in je razpršena po celem svetu, je predmet mojega vnovičnega premisleka in pravim, da izhaja iz temeljno zgrešene premise. Namreč, niso vsi Slovenci po svetu razpršeni, gre za dve temeljno različni skupini Slovencev zunaj meja Slovenije in to so tisti, ki jim pravimo zamejci, in so tisti, ki so v resnici označeni z izrazom bodisi izseljenci ali zdomci. Gre namreč za to, da je po moje težko združevati v enem zakonskem besedilu dvoje različnih zgodovinskih položajev, političnih položajev in tudi pravnih položajev. Namreč, Slovenci zunaj meja Slovenija imajo vsak zase v državi, v kateri bivajo, urejen pravni status. S tem zakonom želimo urejati nov pravni status ali dodaten pravni status, če jim omogočamo, da dobivajo tudi naše državljanstvo. Tako zame je osnovno izhodišče sedanji pravni status in vprašanje je torej, kaj lahko stališča novega zakona novega pridobijo. In tu se potem odprte tudi vrsta vprašanj, kaj ta zakon v resnici bistveno novega prinaša v primerjavi z vsem tistim, kar je bilo urejeno že v različnih drugih zakonih. Pušča me seveda nekoliko negotovo ali nezadovoljno tudi dejstvo, da je ugotavljanje števila Slovencev zunaj Republike Slovenije težavno, ker so kriteriji različni oziroma neenotni, po čem pravzaprav določamo nekoga za Slovenca. Sama menim, da je zelo dobro, da pripadniki slovenske skupnosti v obmejnih državah Slovenije, mislim na Italijo, Avstrijo, Madžarsko, Hrvaško ne pristajajo na preštevanje, ker se mi zdi, da to ni bistveno, ampak takrat, ko nekoga hočemo določiti kot Slovenca, se vprašujem, ali so kriteriji v resnici tako zelo fluidni ali nista vendarle dva temeljna kriterija, po katerih lahko Slovenca določamo: zavest pripadnosti in jezik. Namreč, s čim to posebej utemeljujem? Če presojam stališča sedanjih problemov, s katerimi se pripadniki v zamejstvu srečujejo, je vprašanje zaščitnega zakona za Slovence v Italiji in so dvojezične table na Koroškem, govorim samo o najbolj opaznih problemih, oba problema sta zvezana z vprašanjem rabe jezika v njegovi govorjeni, v njegovi zapisani različici. Seveda je mogoče govoriti tudi, da je poreklo tisto, kar nas določa, ampak veste, s poreklom je lahko včasih tudi težava. Poreklo samo po sebi o nacionalni zavesti še ne odloča, pa ne bi rada provocirala s tem, kdo vse je slovenskega porekla pa ali se dejansko čuti Slovenca in ali tudi slovenščino šteje za svojo materinščino ali samo za jezik komunikacije. Rada bi zastavila še to vprašanje. Ali je Republika Slovenija država zaščitnica avtohtone slovenske narodne skupnosti? Ali je Republika Slovenija tista, ki ščiti vrednote, nacionalne vrednote vseh tistih, ki ne živijo v Republiki Sloveniji? Rekla bi prej, da je Sloveniji naloženo, da ustvarja pogoje za to, da lahko tisti, ki se štejejo za Slovence, pa živijo koderkoli, te svoje vrednote, ki so zvezane s slovensko identiteto, tudi razvijajo, ohranjajo, izkazujejo in razvijajo, zato bi v tem zakonu bilo dobro, da bi bilo bolj poudarjeno tudi sodelovanje ne samo s tistimi institucijami, ki urejajo pravni položaj Slovencev, ampak tudi ki skrbijo za znanstveno-raziskovalno delo, pa ne mislim na verbalno podporo in materialno podporo znanstveno-raziskovalnim institucijam in kulturnim institucijam zunaj meja Slovenije, ampak tudi večjo podporo tistim institucijam, ki v Sloveniji razvijajo vse tisto, kar nas kot Slovence določa. Tu sem namreč opazila v tem zakonu samo veliko željo poudarjati pomen uradnih, birokratskih struktur, ne pa tudi tistih, ki so bile pravkar omenjene, se pravi znanstvene, raziskovalne, bodisi da gre za Institut Frana Ramovša ali za univerze ali Institut za narodnosti ali karkoli tistega, kar pomaga prispevati k razvijanju zavesti in znanja in vedenja o teh stvareh. V uvodnem delu sem kar na nekaj mestih namreč zasledila formulacije, ki kažejo, da to naše znanje in vedenje žal ni vedno dovolj trdno in subtilno. Hvala.
Besedo ima gospod Miran Potrč. Prosim.
Hvala lepa. Osebno in v naši poslanski skupini smo z velikim interesom in željo po čim boljši vsebinski ureditvi spremljali mnoge faze nastajanja in dokončnega oblikovanja predloga zakona o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja. Gre za vprašanja, za urejanje vprašanj, ki so za slovensko državo, nedvomno pa še toliko bolj za Slovence, ki živijo zunaj Republike Slovenije, izjemnega pomena in lahko koristijo uresničevanju ne samo formalne, vendar pomembne ustavne določbe o posebni skrbi za Slovence po svetu, ki jo mora negovati naša države, temveč predvsem prispevajo k temu, da se krepi zavest Slovencev o slovenstvu, da se omogoča in pomaga njihovem kulturnem, društvenem, družbenem življenju, da se s sodelovanjem z državami, v katerih živijo, poskušajo preko diplomatskih in drugih odnosov vzpostavljati ustrezni pogoji, da bi bila zagotovljena ne samo njihova formalna enakopravnost kot državljanov teh držav, ampak tudi njihove specifične pravice, ki jih imajo kot pripadniki ene narodnosti, to se pravi Slovenci. Vse to so izjemno zahtevne naloge in dodatno še k temu naloge, ki jih je posebej opredelil ta zakon, tudi v obliki posebnih spodbud, ki jih daje država takrat, kadar se kdo od Slovencev po rodu ali v kasnejših generacijah priseljenstva želi, predvsem iz ekonomskih, lahko pa tudi iz drugih razlogov, za stalno preseliti v domovino, ali pa si tudi v času svojega bivanja v zamejstvu zagotoviti določene oblike spodbud, po katerih sodeluje z našimi institucijami v smeri izobraževanja in podobno. Skratka, zelo kompleksna materija, in prepričan sem, da je dobro, da jo bomo danes sprejeli - sam bom zakon podprl -, in hkrati prepričan, da bodo vsebina in odnosi, ki jih bomo s tem zakonom uredili, terjali, da naš pristojni urad vlade, zamejske organizacije, svetovni slovenski kongres, naša društva v prekomorstvu in drugje temeljito spremljajo uresničevanje tega zakona in vidijo, kaj je v njem res dobrega in kar daje polne rezultate, kje pa bi bilo treba zelo občutljivo in pozorno zakon dograjevati in dopolnjevati, da bi zagotovil tisto, kar si nesporno vsi želimo. Mislim, da smo v dosedanjih razpravah na nekaj teh vprašanj opozarjali. Slišali smo predstavnike zamejcev in Slovencev po svetu, ki so veseli, da zakon sprejemamo, ne pa v vsakem detajlu že vnaprej zadovoljni z vsemi predlaganimi rešitvami, in tudi to nas obvezuje, da zakon in njegovo izvajanje posebej spremljamo in dograjujemo. Najbrž so pa tudi pri vsakem od nas kašne svoje lastne predstave, ki niso v celoti vgrajene v zakonsko besedilo. Mi smo, kolega Bevk je v imenu poslanske skupine to povedal, vložili dva predloga dopolnil. Enega je vlada štela za primernega in se nam zdi, da bo le nekoliko bližje opredelil vlogo in smisel tega zakona. Drugi je, soglašam, formalen in ga vlada ne podpira. Da ga ne podpira, pa ne razumem, ker je napisan točno tako, kot je predstavnik vlade na naš prvoten amandma na prejšnji seji rekel - ne, ne more to biti naenkrat z odločbo ugotovljeno, namreč pravice, ki se dajejo, ker bodo o tem sproti odločala pristojna ministrstva. In samo to je zdaj v amandmaju napisano in res ne razumem, da se tega ne sprejme. Hkrati pa je res, da zaradi tega zakon ne bo bistveno boljši ali popolnoma nesprejemljiv, ker gre samo za precizacijo, ki bi bila po mojem prepričanju koristna in bi odpravila nekatere dvome. Vlada je pač, ne vem iz kakšnih razlogov, upam, da bo to predstavnik vlade še pojasnil, menila, da to ni koristno. Če je to naredila iz razloga, da bi bil zakon v smislu pristojnosti in pravic premalo jasen, potem to ni dobro, ker mi smo ga hoteli samo jasnejšega narediti, ker pravice, ki so dane po zakonu, niso dane vsakemu posamezniku, ampak so dane načelno kot možnost, vsakemu posamezniku morajo biti zagotovljene s konkretnimi odločitvami in to mora biti vsebina neke formalne odločitve in v tem smislu smo želeli tudi oblikovati naš amandma. Torej, menimo, da bo odločitev s sprejemom zakona danes pomembna. Mislim, da so odpravljene tudi temeljne dileme o tem, da so možni različni položaji, tudi tistih, ki se vračajo, in to je dobro, da ne gre za unificiranje pravic in položaja. Mislim, da sedanje rešitve, ki jih je vlada po zadnji seji oziroma ki smo jih skupaj v zakon vgradili, potem ko je tudi vladajoča koalicija ugotovila, da preveliko preciziranje rešitev ne bi imelo koristi za sam zakon, da je tudi na tej točki zdaj mogoče izraziti neko temeljno zadovoljstvo za sprejete rešitve in da bo zakon uresničil namen, ki si ga vsi želimo. Hvala.
Besedo ima gospa Darja Lavtižar Bebler. Izvolite prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Torej očitno je, da je materija, ki naj bi jo zakon uredil, zelo zahtevna, zahteva namreč interdisciplinarni pristop, zahteva poznavanje in upoštevanje ustreznih mednarodnih aktov, kot so konvencije, deklaracije in resolucije ter različne bilateralne ali večstranske pogodbe. Materija je seveda tudi politično zelo občutljiva, to se kaže zelo nedvoumno ves čas pripravljanja tega zakona. Gre za veliko sprenevedanje, ko se tukaj govori, da prejšnje vlade niso imele prave politične volje za sprejem tega zakona. Zlasti je neprimerno, da bi bile samo na določene parlamentarne stranke uperjene takšne puščice. Vemo namreč, da so bile razen Slovenske nacionalne stranke vse druge današnje parlamentarne stranke udeležene v prejšnjih vladah v različnih obdobjih. Danes je bilo poudarjeno, da si sedanja vlada tako rekoč goreče prizadeva za sprejem tega zakona. Potemtakem je zelo nenavadno, da se predlagatelj ni v večji meri uskladil, denimo s predstavniki zamejskih organizacij, da pri oblikovanju in sestavi sveta za Slovence v zamejstvu ni upošteval predlogov, ki prihajajo iz zamejskih vrst in ki bi stremele k uravnoteženi zastopanosti organizacij Slovence v zamejstvu in njihovi večji enakopravnosti pri tem. Ni pa nenavadno, je pa docela nesmotrno, da vlada zavrača sleherni amandma, ki ga je vložila, denimo poslanska skupina LDS. Čeprav smo povsem dobronamerno predlagali amandmaje, ki bi v večji meri precizirali posamezne pojme, ki jih zakon uporablja in ki bi prispevali k oblikovanju takšnega zakona, ki bo bolj moderen, pisan za današnji čas torej. Želimo si zakon, ki bi upošteval dejstvo, da so z vstopom Slovenije v Evropsko unijo, v Svet Evrope, pa če hočete tudi razpadom Jugoslavije in osamosvojitvijo Slovenije nastopile nove razmere. Želimo si tudi, da ne bi tega zakona po nepotrebnem obremenjevali z zatohlostjo nepreseženih, če hočete, ideoloških razlik. Kar nekaj določb v zakonu je takšnih, ki preferirajo določene skupine izseljencev in ki želijo, denimo, konkretnim cerkvenim misijam v drugih državah prisoditi pristojnosti, ki jih v moderni državi ne morejo imeti. Da si predlagatelj le ni tako goreče prizadeval za oblikovanje čim bolj usklajenega in modernega zakona, pa izpričuje tudi dejstvo, da je vladajoča koalicija zavrnila vse naše predloge, da bi o predlaganih rešitvah opravili širšo razpravo. Z amandmaji LDS-a pa vam, dragi kolegi in kolegice, dajemo priložnost, da vendarle naredimo nekaj več v smeri, da bi prišli do modernejšega in za vse sprejemljivega zakona. hvala.
Besedo ima gospod Aleš Gulič. Prosim.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi! Pred nami je zakon, ki govori najmanj o dveh skupinah Slovencev, eni so tisti, ki so po neki naselitveni logiki ostali zunaj slovenskih meja, se pravi, ne zaradi svoje lastne volje, in drugi, ki so iz različnih razlogov enkrat odšli po svetu. Že zaradi tega je vprašanje, ali je dobro, da to ureja en sam zakon. Odločili smo se tako, da bo en zakon urejal to, čeprav moram reči, da zadeve tudi prej niso bile tako zelo neurejene, kot se govori ali kot se lahko sliši tudi večkrat danes, pač bile so urejene drugače. Mene predvsem moti pri oblikovanju tega zakona, da celo v tretjem branju tako veliko pripomb, pomislekov, razmislekov in se mi zdi, da če bi šli še v četrto in peto branje, da bi se zadeva ponavljala. To ne govori ravno o kvaliteti zakona na eni strani, na drugi strani pa govori tudi o zelo kompleksnih vprašanjih. Liberalna demokracija Slovenije je sredi marca vložila 21 amandmajev, 7 takšnih, ki so, recimo, vsebinsko pomembni, ostali pa uskladitveni. Nobeden od teh, čeprav čisto vsi zelo dobronamerni, predvsem usmerjeni navzven, se pravi Slovencem po svetu, ne navznoter, tukaj, nam, so bili zavrnjeni, kot da bi ta zakon pisali zase, za Slovence, ki smo v matični domovini, in ne za tiste, ki so izven domovine. Zakon ima tudi dva govora na nek način. En govor je govor, ki upošteva sedanje razmere, tudi sedanja mogoče sodobnejša gledanja na problematiko izseljeništva, zamejstva, zdomstva, in drugi govor, ki je zelo, zelo obrnjen v preteklost in res sodi tja v, recimo, preporodne čase, v 19. stoletje. Eden je tisti, ki upošteva analize emigracij različnega tipa v začetku 20. stoletja, sredini 20. stoletja pa tam v 60. letih, kar je danes že preživeto, saj smo vendarle vstopili v neko večjo skupnost, kjer se zadeve drugače odvijajo - torej, ta del prav gotovo ni usmerjen v bodočnost - in drugi del, ki pa že to upošteva. Te zadeve so verjetno tudi razlog, da pravzaprav ne pridemo do nekega, recimo, konciznega besedila. Po drugi strani se kar naprej govori o neki enotnosti zamejskih Slovencev, zaželeni enotnosti, potrebni enotnosti, po drugi strani pa točno vemo, da te zadeve niti niso, ni nujno, da so takšne. Ponekod živijo zelo različno in niso tako enotni, pa znajo nastopati skupaj. Se pravi, verjetno bi bilo treba bolj o tem, o pluralnosti govoriti, ker to je na nek način bogastvo, ne pa enotno SZDL-jevskega tipa, ki se na nek način hoče predpisovati. Ukvarjamo se, tudi veliko je bilo teh jezikoslovnih ali ne vem kakšnih pomislekov pri različnih terminih. Seveda najbolj se je to pokazalo, ko smo govorili o repatriaciji in pa o priseljeništvu. Jaz še vedno mislim, da bi bilo bolje govoriti zgolj o priseljencih, ne glede na to, iz kakšnega razloga se priseljujejo. Repatriacije po mojem je zelo zelo malo. Obenem bo pa povzročala ta zadeva tudi težave, ker bomo kar naprej morali razlagati drugim, kaj to nam pomeni. Se pravi, to je termin, ki govori o tem, da se repatriirajo takrat ljudje, kadar jih kakšna država drugi države vzame, gre za meddržavne zadeve. Mi dajemo neko novo definicijo, ki smo jo po vrhu vsega še zelo zapletli, sedaj jo bo treba pa še razlagati. Gospod Pukšič je prej tudi razlagal, da dom za vrnjene ne pomeni doma, ampak pomeni sedaj nekaj drugega. Se pravi, da pomeni to lahko sedaj stanovanje, nek denar, ne vem kaj vse. Potem naj bi se to zapisalo. Dom za vrnjene verjetno pomeni vsem ljudem tisto, kar pomeni, in očitno bo treba sedaj spet neko novo definicijo si izmisliti, kaj pomeni dom. Če bomo tako zapletali ta svet, potem se moram najprej vprašati, kakšen jezik sploh tukaj govorimo. Ali je to še slovenščina? Ali je to sedaj nekaj, kar si vsak zraven misli, kaj je mislil pesnik, ko je to pisal. Verjetno je mislil, kaj mora prinesti iz trgovine, ampak tega ne bomo pisali. In tudi zakonodajalec, kaj je mislil, ko je napisal "dom"? Jaz ne vem, kaj je mislil. Ampak me zanima seveda vedno tisto, kar je bilo zapisano. Še ena stvar, ki seveda govori tudi o tem, da bo treba, da bo parlament moral zelo gledati, kako se ta zakon izvaja, ampak zelo natančno in mogoče bolj kot pri drugih zakonih je odnos ministrstva za zunanje zadeve do vseh teh vprašanj. To je bilo zelo označeno, tudi v današnjem nastopu najbolj gorečega koalicijskega zagovornika tega zakona, saj niti z imenom in priimkom in pripadajočim akademskim nazivom ni hotel poimenovati tega bivšega in sedanjega ministra. Torej ignoranca za ignoranco. Prav je tako, ampak to nas obvezuje seveda, da bomo če bo ta zakon sprejet, zelo natančno morali gledati, kaj se z njim dogaja in ali se izvaja tisto, kar je bilo zapisano, ali se izvaja tisto, kar je bilo mišljeno. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Miro Petek. Izvolite, prosim.
Še enkrat hvala lepa za besedo. Živim ob meji in na nek način si domišljam, da imam nekoliko bolj izostren občutek za manjšine. Včasih oziroma velikokrat so Korošci preko meje večji Slovenci kot smo mi tukaj. Korošci na obeh straneh državne meje imamo skupno zgodovino, ki nas je v včasih tudi precej tepla, zato so naše duše precej sorodne, velikokrat otožne, zelo občutljive za krivico, predvsem zelo zavedne, to je slovenske. In kakovost življenja na teh slovenskih obrobjih, na teh slovenskih robovih je slabša, tako onstran meje kot tudi tostran meje. Slovenci na avstrijskem Koroškem so občutljivi za asimilacijo, razno politiko in druge polite, tostran meje smo doživljali v preteklih letih precej mačehovski odnos države, to je centra do Koroške. Zaradi izjemne zavesti na nek način fanatične odpornosti so sploh lahko preživeli Slovenci na avstrijskem Koroškem v teh razmerah, to je v času nacizma in seveda v zadnjih letih, to je v času sedanje pobalinske politike Jörga Heiderja. Res se je v teh letih precej razbohotila tudi manjšinska birokracija, tako v Avstriji, na avstrijskem Koroškem kot v Italiji, ki velikokrat ne najde skupnega jezika in to vse skupaj žal na škodo obeh manjšin. Novo financiranje, ki je opredeljeno tudi v tem zakonu oziroma ta zakon daje nastavke za novo financiranje Slovencev po svetu in v zamejstvu, bo, upajmo, prispevalo bolj preglednemu financiranju, predvsem pa k učinkovitemu financiranju Slovencev, ki živijo zunaj Slovenije. Po moji oceni je dobro, da je v tem zakonu dano tudi ustrezno mesto državnozborski komisiji za odnose s Slovenci v zamejstvu in po svetu. Spomnimo se, da v prejšnjem mandatu kar pol leta ta komisija ni delovala, kar seveda po svoje kaže na mačehovski odnos bivše vladajoče elite do te problematike. V prihodnje pa bi morali na nek način tudi konsolidirati vodenje urada za Slovence po svetu, kajti vemo, da se je vodstvo tega urada menjalo domala na leto dni. To pa seveda ni ravno vplivalo k stabilnosti delovanja oziroma stabilnosti politike do Slovencev v zamejstvu in po svetu. Sam seveda tudi podpiram, da bo v prihodnje ustanovljen tudi institut ministra brez listnice, ki bo skrbel za Slovence v zamejstvu in po svetu, to pa zaradi dveh razlogov. Prvi, ki je mogoče manj pomemben, je ta, da si Slovenci v zamejstvu in po svetu ministra enostavno želijo. To se je pokazalo skozi te široke razprave, ki smo jih vodili v tem parlamentu in tudi zunaj njega. Drugič pa zaradi tega, ker vendarle obstaja upanje, da bo ta status ministra na nek način lahko prispeval k boljšemu položaju Slovencev zunaj meja Republike Slovenije. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Jožef Školč. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Sam se bom v tej razpravi v nekem delu odzval na tekst in rešitve v zakonu, v drugem delu seveda na tisto, kar je bilo danes tu že povedano. Smisel parlamentarne razprave in tudi sprejemanja in morebitnega spreminjanja odločitev vidim tudi v tem, da se med seboj poslušamo. S tega vidika moram povedati, da ne verjamem, da vsi tisti, ki govorijo, da gre za nek zgodovinski dogodek, kar se tiče obravnave Slovencev po svetu in v zamejstvu, mislijo zelo resno. Ne nazadnje to pokaže pogled po dvorani. Če smo še navajeni tega, da pač poslanci po svoje razporejajo svoj čas, pa se mi zdi skrajno nenavadno, da v dvorani ne zdržita niti predstavnika Slovencev v zamejstvu in po svetu, za katere se je delala posebej izjema za to situacijo. Mislim, da tu ni potrebno biti fin, ampak predvsem resnicoljuben. Verjamem, gospod Ziherl, da sta kje drugje, ampak v tem primeru bi bilo zelo dobro, tudi zaradi te materije, da bi sedela na prestižnem mestu v parlamentu, demonstrirala našo in skupno voljo, da skupaj te stvari urejamo. Ni enako sedeti na balkonu in v dvorani in ni enako imeti možnost govoriti v parlamentarni dvorani ali pisati v časopis. Zagotovo je vsa ta razprava, ne glede na vse, kar je bilo v petnajstih letih, korak naprej. S tem se strinjam. Če poskušamo stvari urediti z zakonom, je to drugače, kot če vpeljujemo rešitve v posamične zakone, v neke delne odloke ali v resolucijo. S tega vidika lahko rečemo, da je to korak naprej. Hkrati pa moram reči, da opažam, da je z vidika iskanja nekega širšega soglasja, nekega sporazuma med ljudmi, ki o tem odločajo, in tudi z ljudmi, ki se jih to tiče, to korak nazaj. Soglasje o tem, da so to dobre rešitve, je manjše, kot je bilo soglasje o deklaraciji. Lahko se vprašamo, zakaj je temu tako, ampak to bi že spet povzročilo tako imenovani ogenj v strehi. Nekateri so pač, bom rekel, do te mere neučakani in do te mere prepričani v svoj prav, da se jim zdi uzakonitev nekih svojih idej bistveno boljša od tega, da se doseže sporazum, in to je, generalno gledano, v tem slabo. V teh uvodnih predstavitvah smo slišali tudi nekatere zadeve, s katerimi je, mislim, potrebno polemizirati. Gospod Pipp je legitimno zagovarjal potrebo po poenotenju politike. Govoril je o tem, da imamo v tem trenutku nepotrebno in neučinkovito dvojnost in da jo Slovenija s svojo politiko tudi vzdržuje. Verjetno se to nanaša na razmere, od koder prihaja, se pravi, na Koroško, ker kaj takega seveda od Slovencev v Italiji ne bi slišali z nekim soglasnim strinjanjem. Kot drugo pravi, "nismo tudi mi kot manjšina imuni pred destruktivnimi razmišljanji, ravnanji in dvojnimi zaposlovanji". Se pravi, to lahko razumemo kot poziv k temu, da se znotraj manjšine mogoče reorganizira, prešteje in se vidi, kdo je tisti, ki pa lahko zastopa enkrat manjšino v Avstriji, drugič v Italiji, tretjič kje drugje. Tisto, kar je presenetljivo, je, da do neke mere te skrbi z njim deli tudi kolega Bevk, ki govori o teh stvareh drugače. Ne vem, ali naj to razumem kot znake tega partnerstva, ki se nakazuje, ali kot neko nerazumevanje dejanske stvarnosti, ki jo Slovenci v različnih državah in deželah živijo. Boris Pahor za ta zakon pravi, kar smo danes tudi tukaj že slišali, da predvsem država gleda na svoje interese, mi manjšinci pa smo v resnici privesek. Zelo podobno je v odnosu do Slovencev v zamejstvu govoril tudi Prešernov lavrat, Lipuš v preteklem letu. Kaj nam sporoča še Boris Pahor, ki je zagotovo starosta teh spopadov za slovenski jezik, za slovensko kulturo. Da ni dovolj, če se okrog tega prerekajo in delijo stranke, ampak da je predvsem potrebno imeti zavest o skupni usodi, o zgodovini, ki nas je razdelila, o razlogih za to zgodovino, in da šele potem lahko stvari razumemo. Če mu prisluhnemo bolj natančno, potem boste videli, da je v srži tega, ko govori o položaju Slovencev v Italiji, njegova kritika usmerjena v to, da poskušamo skupaj z Italijani pozabiti na zgodovino, ki je Slovencem prizadejala največ krivic, to pa je na obdobje fašizma. Od tukaj naprej ne bi razpredal. Če se tega ne zavedamo, potem je težko razumeti tudi določene posledice, ki so povzročile razkole in je težko tudi razumeti politiko ene in druge države v svojih medsebojnih odnosih in tudi v tistem stičišču, ki se dotika manjšin. Sam sem nasprotno od gospoda Pippa prepričan, da je potrebno Slovence jemati v vsej njihovi razdeljenosti, v vsej njihovi raznovrstnosti in da je zelo nerodno, če jih silimo v kakršnokoli monolitno tvorbo, razen v tem, za kar se lahko sami sporazumejo. Enako kot kolega Petek prihajam z obrobja slovenske države in so mi te stvari znane. Tisto, kar smo se mi lahko naučili od naših rojakov v Italiji, je, da so bili lahko Slovenci, ne glede na to, da so bili razdeljeni v društva različnih orientacij, in ne glede na to, da so volili svoje predstavnike v različnih strankah. Tisto jih je zares ohranjalo v nekem vitalnem življenju. Mi smo se od njih učili pluralnosti, sedaj jim poskušamo narekovati neko prisilno enotnost. Ali nimamo dovolj lastne predzgodovine v matici, da vemo, da to pravzaprav ima tudi pogubne stranske učinke. Toliko o tem. Kaj lahko naredimo za naše zamejstvo? Če čitamo zakon in če poslušamo tu določene, vznesene kolege, potem zgleda, da je največ to, da bomo imeli ministra, ki bo posebej zadolžen za to področje. Če je temu tako, sprašujem, zakaj ga nimamo že zdaj? Če je bilo mogoče tako rekoč čez noč preoblikovati zakon o vladi, ko je ta koalicija nastopila, kasneje doinštalirati slavno razvojno ministrstvo, ki se bo verjetno preimenovalo v ministrstvo za novodobno partnerstvo, bi bilo mogoče, če koalicija to resno misli, narediti tudi v tem trenutku. Sam ne menim, da se s tem da vse rešiti, ampak hočem s to razpravo pokazati, da pravzaprav nihče zares ne misli s tem, ko trdi, da je to ključen element. Sam vidim bistveno večje naloge v zunanji politiki Republiki Sloveniji. Če bi bila zunanja politika drugačna, če bi imela v središču svojega zanimanja, ko se ukvarja z Italijo, Avstrijo, Hrvaško in recimo tudi madžarsko manjšino, potem bi bilo težav bistveno manj. Za našo samozavest in tudi za razvoj narodne skupnosti bi bilo bistveno bolj pomembno odločnejše zastopanje uveljavljanja predpisov v Avstriji, držanje zaslombe ljudem, ki se za to potegujejo. Tega danes ni videti. Žal, lahko rečemo, da tudi skozi desetletja to ni bila nikoli prioriteta slovenske zunanje politike. Če govorimo o Italiji, je situacija v bistvenem zelo podobna. Ne minister, ne predsednik države in, če hočete z izjemo, pač predsednika vlade, nihče ne postavlja tega zares v središče politike, ne zaščitnega zakona, ne vprašanj tistih zakonov, ki načenjajo mirovno pogodbo in odpirajo vso razpravo o tem, o optantih, o potencialnih novih državljanih in tako naprej. Se pravi, če hočemo mi redefinirati, s tem bom pač zaključil odnos do zamejcev, moramo ne samo sprejeti ta zakon, ampak predvsem redefinirati zunanjo politiko Republike Slovenije. Naj zaključim z besedami že citiranega Pahorja, ki pravi, da ne razume, zakaj je naša zunanja politika v tem oziru tako mlahava.
Besedo ima gospod Jožef Horvat. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavnik vlade s sodelavcema, spoštovani predstavnik Slovencev po svetu dr. Zorn, spoštovane poslanke in poslanci, Slovenke in Slovenci v zamejstvu in po svetu! Uvodoma želim povedati, da se mi hote ali nehote ob obravnavi tega zakona močno oglašajo moja čustva, še posebej, ko pomislim na mnoge pristne odnose in vezi, ki jih imam s Slovenci po svetu in zamejstvu. Slovenski izseljenci in zamejci so gotovo hvaležni domovinam, ki so jih sprejele in dale zavetje in kruh. Srčna kultura jih je vodila, da so se organizirali v okviru slovenskih društev, slovenskih ustanov in slovenskih župnij. In prav to je ohranilo slovenstvo praktično na vseh celinah sveta. Tam so se rodili njihovi otroci. V Slovenijo danes prihajajo predstavniki tretje generacije izseljencev, na primer iz Kanade, ki so mi še posebej pri srcu, in kjer sem imel srečo se sam prepričati, da tudi izven meja Slovenije bije veliko slovensko srce. Večkrat večje, kot doma. Naši in njihovi predniki so se rodili v Sloveniji, ki je pustila tako močan pečat, da se po dolgih letih izseljenstva srečujemo in govorimo v istem jeziku o naših skupnih stvareh. Sprašujem se, kaj se je dogajalo s politično voljo, ki do danes ni zmogla zakonske ureditve odnosov s pomembnimi deli slovenskega narodnega telesa. Ta koalicija se je s pogodbo zavezala, da bo te odnose uredila. Zavedamo se namreč, da Slovenci v zamejstvu in po svetu skupaj z Republiko Slovenijo sestavljajo skupni slovenski, kulturni prostor. Slovenci zunaj Republike Slovenije so enakovreden del enotnega slovenskega naroda, zato moramo vsestransko podpirati prizadevanja za ohranitev slovenske identitete, jezika, kulture, kulturne dediščine in kulturne rasti med Slovenci zunaj državnih meja. Slovenci, ki živijo zunaj Republike Slovenije so pri krepitvi sodelovanja z drugimi državami zelo pomemben dejavnik, ki bi ga morale v svojih delovnih programih upoštevati prav vse slovenske institucije. Trdim namreč, da ima Republika Slovenija veliko rezerv predvsem na področju gospodarskega sodelovanja s Slovenci v zamejstvu in po svetu. Prepričan sem, da bo danes z veliko večino sprejeti zakon okrepil našo skrb za Slovence v zamejstvu in po svetu in upam, da bo ta skrb pomemben integralni del slovenske zunanje politike. Naj zaključim z mislijo, da je lahko nek zakon raztrgati, veliko težje ga je sestaviti, najtežje ustvariti ugodno okolje in ugodno klimo za izvajanje zakona. Kakršnokoli oceno dobiva oziroma bo dobil ta zakon, je na nas, ki tukaj sedimo, in na vseh tistih, ki bodo kdajkoli tukaj sedeli, velika odgovornost, da bomo ustvarili ugodno okolje, ugodno klimo za izvajanje tega zakona. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani, gospod predsedujoči, kolegice, kolegi, predstavniki Slovencev v zamejstvu in po svetu. Naj na začetku povem, da sem med tistimi, ki sem zelo vesel, da bomo končno sprejeli ta zakon. S tem zakonom pošiljamo pozitivna sporočila Slovencev v zamejstvu in po svetu in da je že bil davno bil čas, da sprejmemo tak zakon. In to sedaj ne glede na to, ali je ta zakon optimalen ali bi ga bilo v danih okoliščinah možno narediti tudi boljšega. Mislim, da glede na dolgo brado in zgodovino, da so očitki o tem, kaj vse bi se moralo narediti, da bi bil zakon sprejemljiv za nekatere politične stranke, da ti očitki niso utemeljeni, niso korektni. V tem slučaju je bilo priložnosti dovolj, da bi se predložil tudi zakon po njihovem okusu in v skladu z njihovo večino bil tudi sprejet in bi ga danes morda popravljali. Verjamem, da bi bil, če bi imeli na mizi danes spremembe zakona, da bi bil končni proizvod lahko morda celo boljši od tega, kar bomo naredili danes. Ko gledamo na slovensko zamejstvo in Slovence po svetu, je skrajni čas, da ta zakon sprejmemo in da s tem, kot sem že rekel, pošljemo to sporočilo, da se matica zaveda pomena zamejskih Slovencev in pomena slovenskega srca, kot je bilo rečeno, ki bije po svetu, in da te ljudi obravnavamo kot ambasadorje Slovenije v svetu. Pravzaprav se bom odzval zgolj na to, kar je bilo prej s strani LDS rečeno, da na nek način ultimativno pogojujejo glasovanje za ta zakon s sprejemom njihovih amandmajev. Mislim, da je v tretjem branju takšne ultimate postavljati malo neresno. Upam tudi, da se bodo poslanci znali osvestiti, da se bodo ogradili od navodil svojega predsednika, ki je v zadnjem času zelo radikalen, dogmatski in tako naprej, in da se bodo zavedali izrednega političnega pomena tega zakona. Če lahko še nekako razumem oziroma politično sprejemam, da je ta stranka pač edina, ki nima tako resnega odnosa do slovenskega razvoja, do reform, do strategije razvoja in da so izstopili iz tega vlaka, ne morem tega razumeti na tem področju. Lahko se strinjam s tem, da mora Slovenija spreminjati politiko do zamejcev, da bo morala biti morda v bodočnosti tudi nekoliko bolj ostra in bolj odločna do slovenskih sosed, kjer živijo manjšine, kajti odlašanje teh problemov in zaščite Slovencev se daleč pretirano vleče. Izgovori, zakaj ni možno, recimo, v sosednji Italiji uresničiti zakona o globalni zaščiti slovenske manjšine, so neresni, imajo pa globljo politično vsebino. In na to globljo politično vsebino se bo morala Slovenija v bodoče bolj odločno odzivati. Kot je danes tu navajal Boris Pahor kot starosta svoje poglede, moram reči, da se z njimi v veliki meri strinjam, kar se tiče slovenske politike v odnosu do Slovencev po svetu in v zamejstvu. Bi pa tudi priporočal, da si tisti, ki se danes sklicujejo na Borisa Pahorja, preberejo tudi njegov zadnji intervju v sobotni prilogi Večera, kjer govori o odnosu Slovencev v zamejstvu do slovenske države, tudi ob vprašanju vojaške parade. Meni je bilo to zelo zanimivo, kajti tudi sam sem ob tem nekoliko spremenil svoj odnos. Boris Pahor v tem intervjuju izredno ostro reagira za razliko od tistih, ki pravijo, da to nekako ne spada k državotvornosti, h krepitvi ponosa in tako naprej. Mislim, da bodo te njegove iztočnice tudi dober pripomoček k temu, ko se bomo mi vsi skupaj odločali, ali je pomembne obletnice slovenske državnosti primerno tudi proslaviti na nek poseben način. Če se vrnem še enkrat k temu zakonu. Jaz mislim, da daje osnovo za to, da bodo Slovenci v zamejstvu boljše zadihali, bolj v sozvočju s slovensko državo, da bo tudi ta pasus o repatriaciji in vračanju, priseljevanju, da ne bo samo črka na papirju, ampak da se bodo te zadeve tudi uresničevale, da bomo v bodočnosti priča nasprotnih tokov, kot so bili v preteklosti, tako iz ekonomskih kot političnih vzrokov. Jaz si želim, da se v Sloveniji nikdar več ne bi zgodilo to, da bi Slovenija pognala preko svojih meja slovenske državljane in jih potem pravzaprav 50, 60 let politično ločevala, kar se je dogajalo v preteklosti. Upam, da je ta zgodba končana za vse večne čase, seveda pa poudarjam, da je, kot sem že rekel, od glasovanja o tem zakonu odvisno sporočilo, ki ga bomo poslali v svet. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Anton Kokalj. Se odpovedujete. Potem gospod mag. Milan M. Cvikl. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Najprej lep pozdrav predstavnikom vlade in pa predstavnikom organizacij Slovencev po svetu. Najprej bi rad seveda odgovoril na nekatere pravkar slišane očitke - jaz mislim, da smo mi, razen, če se ne motim, tukaj v parlamentu na zakonodajnem vlaku. Nihče ni iz nobenega vlaka izstopil, razen, če seveda kdo misli, da smo v Sloveniji ukinili ustavo, potem ko je bila dana pobuda partnerstvu za razvoj. Razumevanje nekaterih poslancev, da mi s tem, ko predlagamo v tretji obravnavi amandmaje, da je to v nasprotju, z ne vem čem, z zakonodajnim postopkom ali pa proceduro demokracije, preprosto bi pač rad te poslance opozoril, da naj si pogledajo, kaj slovenska ustava pravi o vlogi državnega zbora. V tem smislu mi obžalujemo, da v dosedanji razpravi pri tem zakonu ni bilo zadostnega soglasja, civilno družbenega, predvsem pa se ni poslušalo tiste, na katere se ta zakon nanaša. Jaz mislim, da so predstavniki, ki so o tem govorili, predvsem gospod Marjan Pipp, zelo jasno povedali, kaj menijo o dosedanjem usklajevanju tega zakona. Drugo. Zakon ima določene polovične rešitve, zato smo predlagali amandmaje. Pri tem smo pa amandmaje predlagali predvsem zato, da bi zakon uskladili s tistim, kar je to zakonodajno telo sprejelo 1. februarja leta 2005, pa ste nekateri že pozabili. Sprejeli smo ustavo za Evropo in zato naši amandmaji predvsem skušajo ta zakon narediti manj romantičen in bolj evropski. V nadaljevanju bomo pri posameznih amandmajih to lahko še natančneje pojasnili in mi, gospodje poslanci in poslanke, ne želimo nič drugega kot z oblikovanjem amandmajev, z njihovim sprejemom, če boste v vladajoči koaliciji našli moč, preprečiti to, da bi potem, ko bo zakon sprejet, že takoj nekdo govoril, kot je danes govoril, da so potrebne njegove spremembe. Dajmo si v tretji obravnavi vzeti tisti potreben čas, dajmo amandmaje, ki so oblikovani, vsebinsko obravnavati, jih skušati sprejeti in potem bo lažje s konsenzom sprejeti ta zakon. Mi partnerstvo za razvoj, četudi partnerstva ni, pa razvoja očitno tudi ne, vsaj nekaj tednov že ne, razumemo kot diskusijo v tej okrogli dvorani državnega zbor o posameznih zakonih, o posameznih amandmajih, o iskanju ustreznega soglasja pri konkretnih rešitvah, ne pa kot slikanje za medije ali načelno pogovoriti. Tako mislim, da je ta zakon in pa amandmaji, ki smo jih oblikovali, lahko lep primer, kako se da, če volja je, se pogovarjati o vsebini posameznih členov in iz vsebine poiskati tiste rešitve, ki bodo najbolj ustrezne za Slovence zunaj meja matične domovine. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Samo Bevk. Prosim.
Se odpovedujem, ker bo še za amandmaje treba prihraniti čas.
Hvala lepa. Gospod Alojz Sok. Imate besedo. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani predsedujoči, spoštovani predstavniki Slovencev po svetu in v zamejstvu! Kolegice poslanke in poslanci. Dejansko z današnjim dnem končujemo eno dolgo obdobje in s tem zakonom bomo prispevali k normalizaciji tudi na tem področju. V skladu z Ustavo Republike Slovenije bi morali ta zakon že davno sprejeti. Danes sem tukaj, ko poslušam te razprave, lahko nekako dojel, predvsem iz razprave poslancev LDS-a, da se ta zadeva ni v preteklosti zaključila, ker gre za politično občutljivo materijo. Niso sicer povedali, zakaj naj bi to bilo politično tako občutljivo. Za nas v Novi Sloveniji sigurno ni. Mi smo si želeli, da bi se to poglavje že davno uredilo, da bi Slovenija razvila nek normalen odnos kot matica do Slovencev v zamejstvu in po svetu. Na žalost se to resnično ni dalo. V prejšnjem sklicu državnega zbora je bil s strani takratne opozicije, s strani Koalicije Slovenija, storjen poskus, da bi prišli do zakona, ki bi urejal to področje, vendar je tisti zakon bil s strani takratne vladajoče koalicije v parlamentu zavrnjen. In bilo je potrebno počakati na nove volitve, na spremenjena razmerja v Republiki Sloveniji. In, hvala bogu, po oktobru 2004 se je to tudi zgodilo in rezultat tega je, da smo danes pred tem, tako kot je rekel dr. Zorn, zgodovinskim dnevom, kar se tiče tega vprašanja. Več teh zgodovinskih trenutkov je bilo v naši zgodovini in danes torej urejamo tudi to področje sobivanja v Evropski uniji in tudi širše. Tisto, kar me je pa posebej zaskrbelo in kar tudi sam poznam, je bil pravzaprav nastop mag. Pippa, ki je opozoril na to dvojnost, ki vlada v enem delu našega zamejstva bolj, v drugem mogoče malo manj. Opozoril je pravzaprav, da je ta dvojnost prisotna na vseh področjih, od politike, kulture, omenil je celo gospodarstvo. Rekel bi, da včasih gospodarstvo pravzaprav ne pozna teh ideoloških preprek, toda na žalost se v tem primeru, kot je povedal, to zrcali celo na področju gospodarstva. Ta dvojnost je pravzaprav zgodovinsko pogojena. Oblast po vojni jo je pomagala organizirati po principu "divide et impera", kar se je zelo trdno zasidralo v en del manjšinskih organizacij, in bojim se, da bo to zelo težko preseči in da bomo potrebovali še veliko časa, ko bodo nove generacije dejansko spoznale, da ta dvojnost ne vodi nikamor in da je pravzaprav lahko sinergizem učinka samo v skupnem nastopu. To dvojnost bo toliko težje premagati, ker tudi doma v Sloveniji še vedno nismo zakopali vseh ideoloških razlik. Konec koncev se to kaže tudi v zdajšnjem trenutku, ko smo nekako mislili, da smo uspeli neko vprašanje iz naše preteklosti, iz naše zgodovine dati z dnevnega reda, pa se očitno ponovno kaže, da pri teh vojnih zakonih ta zadeva ne bo šla na takšen način in da pravzaprav ostajamo na dveh različnih bregovih. Ali bi se to dvojnost dalo spremeniti prek načina financiranja, mislim, da ja, kajti država lahko prispeva za tiste projekte, ki to dvojnost odpravljajo. Vendar pa je treba razumeti, da je to seveda nek daljši proces, nek daljši postopek, ki ga na krajši rok ne bo možno spremeniti. In sam mislim, da bo minister za Slovence po svetu lahko odločilno prispeval k temu, kajti v Novi Sloveniji smo se zelo zavzeli, da spet dobimo, tako kot je bilo v času Demosove vlade, ministra za Slovence po svetu. Namreč ministra, ki bo član vlade, ki bo lahko na vladnem nivoju tudi različne projekte zagovarjal, bo zagotovo imel - in tudi v tujini bodo imeli drugačen odnos do njega, kot pa če to opravlja nekdo, ki je na nižjem rangu, kot je rang ministra. Na žalost se pač ni dalo narediti tako, da bi to lahko takoj uzakonili, kajti v tem primeru bi bilo treba spremeniti zakon o vladi. Ker pa je vlada že postavljena, je pač ta zakonska zaveza predvidena za naslednji mandat, kdorkoli bo v domovini pač takrat sestavljal vladno koalicijo. In še enega poglavja bi se želel dotakniti, to je področje eventualnega repatriiranja, se pravi eventualne možnosti, da se nekateri naši Slovenci vrnejo v matično domovino. To se mi seveda v tem trenutku zdi dober pristop, čeprav si ne predstavljam, da bi veliko Slovencev to možnost izkoristilo, kajti danes po toliko letih, ko je v bistvu v celem svetu ena globalna ekonomija in je situacija bolj ali manj povsod primerljiva, je seveda si težko predstavljati, da bi v neki posamezni državi prišlo do neke tako velike krize, da bi ljudje iz ekonomskih razlogov potovali in se vračali nazaj v svojo rodno domovino, kajti politični razlogi verjetno v tem času ne bodo motiv za neko veliko preseljevanje ali priseljevanje narodov, vsaj iz tega sveta, kjer trenutno Slovenci prebivajo. Prav pa je, da smo to na takšen način uredili in da tudi skozi zakon vse tiste, ki mogoče razmišljajo o tem, da bi se vrnili domov tudi na takšen način povabimo in da jim končno povemo, da so doma dobrodošli in da bodo, če se bodo za to odločili, tudi z veseljem sprejeti. V Novi Sloveniji smo zelo zadovoljni, zakon bomo podprli, se pa zavedamo, da noben zakon ni tako dober, da ne bi mogel biti še boljši. Tudi verjamem, da bo ta zakon, ki ga bomo danes, tako kot razumem, z večino poslancev in poslank, mogoče z vsemi, sprejeli, da bo ta zakon v prihodnje deležen popravkov ravno v tej smeri, kjer so morebiti v tem trenutku bile še nekatere pripombe oziroma obstajajo določene nedorečenosti. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Davorin Terčon. Prosim.
Hvala, gospod predsedujoči. Jaz ne bi tako zlahka razpolagal s pojmom zgodovinski dogodek. Mi smo imeli kar nekaj zgodovinskih dogodkov v tej naši mladi državi in bojim se, da danes ne bomo dosegli tiste enotnosti, kot pri teh zgodovinskih dogodkih, od osamosvojitve, vključevanja v Nato, pa še nekaterih drugih stvari, vsaj če ne bo prišlo do kakšnega novega spoznanja v vladajoči koaliciji. Ker je bilo že marsikaj izrečeno, bi opozoril samo na nekatere stvari. Kolega Kokalj je govoril o diaspori. To ne govorim zaradi tega, da bi nasprotoval samemu pojmu diaspora. Na koncu koncev imamo v sosednjih državah, če gledamo Hrvaško, pa Italijo, recimo, ko govorijo o svojih rojakih na tujem, zelo lahko razpolagajo s pojmom diaspora. Ampak glede na stanje duha, bi opozoril na neko stvar, ki je mnogokrat pomembna pri nas Slovencih. Pred leti se je v funkciji predsednika slovenske izseljeniške matice gospod Bebler zavzel za to, da bi govorili o slovenski diaspori, pa je bil deležen strahotnih kritik dela izseljencev, da pač Slovenci na tujem niso nobena diaspora, ker so del živega nacionalnega oziroma narodnostnega tkiva. Kaj sem hotel s tem povedati? Da pri nas je mnogokrat pomembno tudi, ne samo, kdo kaj reče, ampak predvsem kdo reče. Kar se tiče pa gospoda Pukšiča in velikih zaslug v zvezi s tem zakonom in tem zgodovinskim dnem, bi rad rekel, kot sem povedal že na začetku. V tem parlamentu smo sprejemali dve resoluciji s soglasjem. Lahko bi tudi bivša vladajoča koalicija predlagala zakona in ga sprejela sama, kot nameravate danes. Pa vendar mi smo šli na iskanje konsenza. In prav bi bilo, da bi temu prisluhnili nekoliko tudi vi. Dom za priseljevanje, danes slišim spet, kot je bilo rečeno, da to sploh ne bo noben dom. Pa kaj potem sploh pišemo v zakon? Potem sprejmite naš amandma, pa bodo zelo široke možnosti implementiranja pomoči Slovencem, ki se vračajo, odprte. Ne pa v zakon pisati, da imamo dom, potem pa ugotavljamo v obrazložitvi, da tega doma ne bo. To je popolnoma po mojem deplasirano. Kar se tiče ključnega problema sveta in 19. člena. Poglejte, mi smo, kot sem že rekel, poskušali predvsem prisluhniti tistim, za katere je ta zadeva pomembna. Torej našim rojakim v zamejstvu. Zadnjikrat je skupno koordinacijo predstavljal gospod Pavšič, ki sedi danes gor, danes predstavlja gospod Pipp, ki je zadnjikrat sedel gor. Kaj nam to pove? Da so vendarle sami in ta dva gospoda težko opredelimo z istim pojmom bodisi svetovnonazorske opredelitve, prihajata iz različnih okolij in tako naprej. Pa vendarle so našli neko skupno točko, kjer so se poenotili. Mi pa jim zdaj sporočamo, ne, ni važno, kaj ste se vi zmenili. Ni važno, da hočete biti subjekt, čeprav mi pravimo, da ste subjekt, mi bomo naredili to po svoje. To ni v redu. Mi hočemo samo prisluhniti. Kar se tiče pa številčne sestave sveta, bi rekel, da to je predvsem matematika po Pukšiču, ali pa po mogoče kakšnem drugem iz urada. To je matematična enačba, pa nočem špekulirati v zvezi s preštevanjem, ampak približno tako je, 3:1 je enako 4:6. To mislim, da dovolj dosti pove, nimam več besed. Sami veste, očitno, kaj delate, in mogoče boste tudi to sprejeli. Slovenska demokratska stranka in Socialni demokrati so že očitno vsaj na tej točki tudi v neke vrste partnerstvu; to je v redu, če ste se uspeli poenotiti. Na žalost gre to partnerstvo v tem primeru preko hrbtov naših rojakov, kar ni dobro. Jaz bi želel, da bi vendarle bilo več posluha do njihovih pobud in potreb. Kar se tiče ministra brez listnice, ta minister je v zakonu, pa ne vemo, če ga bomo imeli. To je v resnici velik pesek v oči. Vemo, da se pred vsakim konstituiranjem vlade, potem ko se zgodijo volitve, določi število ministrstev, sprejme zakon o vladi, in tam bo čisto lahko to zletelo ven. Če bi imeli voljo, ga bi imeli, brez tega zakonskega določila. Lahko se lepo vidi, garancij, da ta minister bo, razen napotila, pa v nobenem primeru ni. Na koncu pa še enkrat poudarim, mi ne želimo nagajati, vendar pa bi bilo prav, kot sem rekel, da bi to sprejeli s konsenzom. Tega pa ne moremo, ker ne moremo dajati svojega glasu samo za vaše predloge, mimo upoštevanja našega glasu, predvsem pa mimo upoštevanja glasu tistih, ki jim je namenjen. S tem bi dali sporočilo, da je vse v redu, vsi pa vemo, in danes smo slišali z različnih strani, da ni vse v redu in da bo zakon treba še spreminjati. Naj bo to pač neka vest tudi za v bodoče, da se te stvari ne počnejo tako. Hvala lepa.
Hvala. Zaključujem razpravo o predlogu zakona v celoti. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 3.4.2006. Izvolite, prosim.
Spoštovani podpredsednik, imam proceduralno vprašanje. Ali je mogoče pred obravnavo posameznih amandmajev vzeti 15 minut odmora, da bi se v poslanskih skupinah pogovorili o proceduralnih zadevah?
Želite v imenu vaše poslanske skupine?
Ja, lahko ga vzamemo v imenu poslanske skupine, da se dogovorimo o nadaljnjem.
Po poslovniku je to možno, zato odrejam 15 minut odmora. Sejo bomo nadaljevali ob 12.05 uri.
Nadaljujemo s prekinjeno sejo. Lep pozdrav vsem skupaj tudi z moje strani in hvala gospodu podpredsedniku, mag. Klavori za dosedanje vodenje seje! Kot je bilo že poprej dogovorjeno, ni potrebe, da bi predlagatelj prekinitve obrazložil svojo prekinitev, zato dajemo v razpravo kar 1. člen in amandma poslanske skupine LDS. Naj ob tem povem, da je amandma povezan z amandmaji istega predlagatelja k naslovu sedmega poglavja, prvemu amandmaju k 70. členu, k 71. in 72. členu, prvemu amandmaju k 75. členu ter amandmaji k 76., 77., 78., 79.81., 82., 83., 84., 85., 87., 89. in 91. členu. Odpiram razpravo o vseh amandmajih. Kdo želi besedo? Gospod Terčon.
Torej k 1. členu in s tem povezano, vrsto ostalih členov, je treba povedati, da bo odločanje o teh amandmajih zelo pomembno, saj zadeva praktično vso vsebino sprememb, razen 19. člena. Sedaj sicer ugotavljam, da je bil nek poskus iskanja nekih kompromisov, ki pa tako kot meseci do sedaj, niso prinesli nič novega in je bilo bolj pogrevanje mlačne vode po moji oceni. Jaz bi apeliral na podporo k 1. členu, predvsem zaradi evropskosti zakona. Mi bomo razpravljali tudi o 3.a členu, kot sem rekel že v uvodni predstavitvi, katerega predlagajo Socialdemokrati in vlada podpira. Naj tukaj omenim, če ne bo ta amandma k 1. členu sprejet, da bomo dali podporo vsaj 3.a členu, pa vendar se mi zdi zelo pomembno poudariti, da bi kazalo in da bi bilo vsebinsko veliko bolje podpreti 1. člen. Prvič zaradi tega, ker je ta evropski člen, če ga lahko tako imenujem, širši, kvalitetnejši po naši oceni, predvsem so pa z njim povezani še ostali amandmaji, ki urejajo repatriacijo in priseljevanje, o katerem je bilo že ogromno besed izrečenih. Če bo ta člen padel, bodo vsi ostali členi brezpredmetni. Naj ponovim, mi smo na tem, da podpremo tako repatriacijo kot priseljevanje. Iz razlogov, ki so bili velikokrat povedani, da se omogoči podpora s strani države Republike Slovenije vsem Slovencem in ne, da se jih v bistvu kategorizira na osnovi, kdo je kdaj zapustil državo, nekdo se je znašel zaradi zarisa mejne črte, ki so se v Evropi, ne samo v našem primeru, ampak v vseh državah spreminjale, nekdo pač zaradi drugič okoliščin in ta zdaj ne bi užival enakih pravic kot tisti, ki bi se ga okarakteriziralo kot repatriirano osebo. Po našem globokem prepričanju pa je pomembno, ker je s tem povezan tudi 78. člen, da se sodobneje uredi pomoč pri ponovnem vračanju oziroma vračanju na sploh Slovencev v domovino. In da se na nek način tudi sramotna kategorija doma za priseljevanje črta iz zakona, da gremo torej na sodobne oblike pospeševanja vračanja, v obliki pomoči za bivanje, za kulturno prilagoditev, izobraževanje in vsega, kar je potrebno. Zato ponovno apeliram, da daste pri glasovanje danes zvečer podporo temu členu in s tem povezano odprete možnost, da se ti vsebinski sklopi implementirajo v zakon in s tem dobimo kvalitetnejši, bolj sodoben zakon, evropsko primerljiv zakon, predvsem pa zakon, ki bo bolj koristen in boljši za naše rojake. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Pukšič.
Hvala lepa. Amandmaja Liberalne demokracije k 1. členu seveda ne bom podprl. Že v drugem branju, ko je bil narejen izlet na to področje, se je potem ugotovilo, da je bilo preuranjeno oziroma ni bilo dovolj premišljeno. Zato je amandma k 70. členu, ki na tem področju razširja to možnost, in sicer je zapisano, da se doda tretji odstavek, ki pravi: "Poleg repatriacije v pomenu tega zakona podpira Republika Slovenija tudi druge oblike priseljevanja in vračanja slovenskih izseljencev in zdomcev ter njihovih potomcev. Načini podpore iz prejšnjega odstavka so določeni s posameznimi področnimi zakoni." Mislim, da je to dovolj dobro, dovolj vsebinsko in dovolj široko zapisano in ostaja zakon v kontekstu. Kar se tiče amandmaja k 3.a členu, sem že prej povedal, da na pravni status naših ljudi zunaj meja ne moremo vplivati. Kakorkoli že, ta člen štrli iz konteksta. Slovenija je tako ali tako zavezana h konvencijam, ki jih tudi maksimalno spoštuje. Če bi sosednje države tako spoštovale konvencije, če bi Madžarska spoštovala samo sprejeti meddržavni sporazum, podpisan leta 1992, bi bilo vse kaj drugega kot pa to, kar smo sinoči slišali o ponovnih pogajanjih oziroma o tej mešani komisiji z Madžarsko, ki bi naj bila vsako leto, in so bile zopet dane neke gnile obljube s strani Madžarske. Po drugi strani pa na madžarski strani naši Slovenci nimajo nobenih dvojezičnih šol, eno uro radijskega programa in tako dalje, skratka, katastrofa. Zato mislim, da je ta amandma nepotreben, nobene vsebine nima, no, tako bom rekel. Če bo zapisan v zakonu, ne bo nobene koristi in nobene škode naredil. 19. člen. Osebno mislim, da je tako, kot je zapisano, dobro. V petem odstavku piše, da člane sveta za Slovence v zamejstvu, predstavnike Slovencev iz zamejstva predlagajo - predsednik vlade Republike Slovenije - v imenovanje reprezentativne organizacije. Reprezentativne organizacije pomenijo kaj več kot samo SLOMAK, tako obe slovenski politični organizaciji [[...]]
Gospod Pukšič, samo dovolite, da povem, da je razprava samo o prvem in povezanih členih [[...]]
Pardon. Hvala.
Boste kasneje razpravljali? Dobro. Gospod Školč.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Mislim, da je 1. člen oziroma amandma potrebno sprejeti. Poleg vsega, kar je bilo povedano, bi rad predvsem tiste, ki temu ne sledite, opozoril, da v tem trenutku poteka v Avstriji in širše podpisovanje neke peticije, ki poziva k solidarnosti s Slovenci in z njihovimi prizadevanji za postavitev dvojezičnih tabel. Utemeljitev te peticije je v enem delu, bom rekel, da skorajda natančno takšna, kot je v tem amandmaju, ki Republiko Slovenijo, tam pač govori o demokratično mislečih državljanih Avstrije in Evropske unije tukaj pa govorimo o Republiki Sloveniji, ki jo zavezujemo k spodbujanju strpnosti in medsebojnega razumevanja med različnimi etničnimi in kulturnimi skupinami, živečimi v skupnem večkulturnem okolju Evropske unije in drugih držav, v skladu z načeli pogodbe o ustavi za Evropo. Mogoče se to komu, kot kolegu Pukšiču, zdi popolnoma nepotrebno in odveč. Ampak tisto, kar velja povedati, je, da so to platforme, na katerih je mogoče zgraditi nove odnose. In zato plediram, da, bom rekel, tokrat pa res pogledate čez svoje planke in vidite, da obstajajo ljudi, ki z drugačnim jezikom razumejo probleme manjšin, za katere si tudi mi prizadevamo. Nič nas ne bo stalo, če bomo deklarirali potrebno strpnost in odprtost, ko gre za državo, če jo pričakujemo tudi od Republike Avstrije. Plediram, da se to podpre in da vzpostavimo sodobno platformo za obravnavo teh manjšinskih problemov.
Gospod Pukšič, replika.
Ker me je kolega Školč imenoval, repliciram samo v tem smislu, ne, da mi pogledamo čez planke, jaz sem vesel, da je Liberalna demokracija začela gledati med plankami na ta zakon, ker če ne, bi ga seveda že sama zdavnaj, zdavnaj naredila.
Hvala lepa, Gospod Jerovšek.
Hvala lepa. Ko berem ta 1. člen, moram reči, da je tretji odstavek lepo napisan, ampak vendarle sprašujem LDS, ali se oni zavedajo, da ne gre za doktrinarni dokument, ampak da gre za zakon. Zakoni, smo tu neštetokrat govorili, da morajo biti jasni, kratki in tako naprej. Oni vnašajo vsebino, ki spada v resolucije, deklaracije in vse to. Napisano je lepo, z vsem tem se strinjamo. In bi bilo vse v redu, bi morda tudi lahko sprejemali, če ne bi bilo v njihovem uvodnem nastopu rečeno, mislim, ni bilo rečeno, bilo je pogojevano ultimativno, ali sprejmete vse ali nič. Ta ultimat se mi zdi pa v tretji fazi, v tretjem branju sprejemljiv. In ta ultimat, še enkrat ponavljam, to generalno odklonilno stališče je povezano s trenutnim stanjem v vaši stranki. Vi odklanjate vse, ne gledate na razvoj, na bodočnost, se izločate iz vsega, in žal se boste izločiti tudi iz tega projekta. Gotovo je treba analitično gledati na to stvar in jaz razumem te zadeve, vaš predsednik je aroganten, je radikalec, se je radikaliziral na vseh področjih, ne želi prisluhniti nikomur [[...]]
Gospod Jerovšek, nimamo predsednika na dnevnem redu [[...]]
Ja vem, ampak seveda korenine od kot črpate to, taka stališča, ugotavljam. Jaz bi vseeno plediral, da bi na tem konkretnem področju bili kooperativni in da bi se odpovedali temu, da boste tu nasprotovali. Vi lahko nasprotujete, ampak ni to dobra politika. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Školč.
Kolega Jerovšek, poglejte, nasprotujete tokrat vi nekemu amandmaju, za katerega sicer ugotavljate, da je lepo napisan in se celo strinjate z njim. Mi podajamo nek predlog, o katerem razpravljate, ne pa, da mi nečemu nasprotujemo. Jaz razumem, da ima marsikdo težavo razpravljati o predmetu zakona, in verjamem, če bi razpravljali o količini ovsa, ki je dostopen v Sloveniji, ali o koloradskem hrošču, bi vi takoj prešli na razpravo o LDS in Jelku Kacinu. To je razumljivo in tudi zabavno, ampak problemom Slovencev po svetu in v zamejstvu to v ničemer ne koristi. S tega vidika bi se kazalo vrniti k zakonu in zakone se piše tako, da se na začetku opredeli načela in temelje. To je zmeraj veljalo in ta člen samo to dela. Lahko ponovim, če ste nehali telefonirati, da ne bo to povzročalo nepotrebnih nesporazumov, ampak v tem je poanta. Ponujamo boljša, bolje definirana izhodišča z neko sodobno platformo. Ne govorimo ne o stranki in ne o ovsu.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem amandma poslanske skupine Socialnih demokratov za novi 3.a člen. Gospod Bevk.
Hvala lepa. S predlaganim členom oziroma amandmajem se poudarja, da Republika Slovenija spoštuje zakonodajo Evropske unije in načela sveta Evrope, ki je pristojen za zakonodajo s področja varstva manjšin. Ta amandma oziroma tako vsebino tega člena so predlagali predstavniki slovenske manjšinske koordinacije in je bil sprejet na matičnem odboru za notranjo politiko. V drugi obravnavi ni dobil dovolj glasov, mislim, da sta mu zmanjkala dva ali pa morda trije glasovi. Jaz mislim, da bi lahko ta amandma Socialnih demokratov podprli, podpira ga tudi vlada, ne vem pa, iz kakšnih razlogov mu predstavnik vladne koalicije, nekdanji državni sekretar Pukšič, nasprotuje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Lavtižar Bebler.
Hvala za besedo. Tudi jaz bi rada spomnila na razpravo v matičnem delovnem telesu, odboru za notranjo politiko, kjer smo nekateri poslanci takšno vsebino, kot jo sedaj predlaga Socialna demokracija v svojem amandmaju, podprli. Ker, da ga podpira tudi vlada, bi rada vseeno še enkrat opozorila na dejstvo, da je v vsebinskem smislu ta amandma nadaljevanje vsebine tretjega odstavka našega amandmaja k 1. členu. Čeprav je deklarativne narave, menimo, da je prav, da se znajde v 1. členu tega zakona, ker že a priori zavrača nekatere izjave oziroma trditve v zamejstvu, da Slovenija tudi s tem zakonom poskuša neke ozemeljske pretenzije uveljavljati na sosednje ozemlje. Ker se sklicujemo na vse veljavne pravne dokumente v mednarodnih organizacijah, katerih člani smo, je prav, da to tukaj še posebej in znova poudarimo. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo in dajem v razpravo 13. člen ter amandma poslanske skupine LDS. Ni prijavljenih. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 19. člen ter tri amandmaje poslanske skupine LDS. Gospod Terčon.
Torej, mogoče še zadnjič o ključnosti tega amandmaja. Ker je bilo ravno omenjeno o ultimatih, mi nismo postavili nobenega ultimata, mi smo rekli, da bi bilo dobro in koristno za zakon sprejeti v prvi vrsti spremembe 19. člena, pa tudi 1. člen, 78. člen, amandmaje k tem členom in to ni bil nobeden ultimat. Mi nimamo nobenih ultimatov in samo smo predlagali konstruktivne predloge. Z ultimati ima bolj težave vladajoča koalicija, jaz vem, da so sicer skušali neki kompromis najti zaradi ultimata od vlade, da se lahko spreminja samo 3a. člen, 70. člen je pa tako, kot je. Koalicija zna točno, vse kar predlagala LDS, morajo zavrniti, tudi če se sovpada z interesi zamejcev, in lahko le neke lepotne popravke predlagajo, težave pa imajo sami s seboj, ker sami so na matičnem delovnem telesu preoblikovali 3a. člen pa repatriacijo pa priseljevanje v nasprotju z vlado, pa ponovno vračali in oni so samo to spremenili, ta lepotna, bistvena pa nobeden. Kar se tiče 19. člena, zakaj mi predlagamo spremembo? Ker bo lahko ta svet postal kimavček vlade. Ona sama ga bo imenovala. In v primeru dvojezičnih tabel bo lahko ta svet rekel, da je v redu, kar se dogaja v Avstriji. Tako kot imamo sedaj mlačno politiko do tega vprašanja vlade. Ker bo imenoval po ključu, ki bo všečen, tako kot svet javnega zavoda RTV, kjer so vsi lahko nekaj predlagali, izbrani so bili samo izbranci po volji nekoga in sedaj kimajo. Imamo, kar imamo in tukaj se bo ta zgodba ponovila. Nočete slišati glasa zamejcev, ki si bi sami izbrali svoje predstavnike in sami zastopali lastno stališče in stališče zamejskih organizacij oziroma zamejskega življenja. Vi jih boste izbrali. In trdite, da ne samo SLOMAK, mi smo se izognili kategoriji SLOMAK, ampak smo rekli o zamejski organizaciji. Torej boste imenovali še naprej razne organizacije v svet, ki vam bodo po godu, politične stranke za, katere trdite, da so slovenske, recimo stranka slovenska skupnost. Ampak to je italijanska stranka s slovenskim predznakom. Koliko je slovenska kot stranka levih demokratov v Italiji, ki ima senatorje, ki ga stranka slovenske skupnosti nima. Ki ima dva deželna svetovalca nasproti enemu deželnemu svetovalcu od stranke Slovenske skupnosti, vendar vi teh glasov zaradi političnih razlogov očitno nočete slišati in zato, ker nasprotujemo kimavcem, bomo predlagali svoje in na tem vztrajali. Če ne bo izglasovano, ne bomo mogli dati podpore temu zakonu, čeprav bi hoteli. Hoteli bi, da bi bil sprejet s konsenzom, vendar vi nočete tega, ker imate vi svoje ultimate v glavi zapisane.
Hvala. Še gospod Bevk.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. V poslanski skupini Socialnih demokratov bomo podprli vse tri amandmaje poslanskega kluba Liberalne demokracije k 19. členu, zato se zavzema tudi slovenska manjšinska koordinacija, ki je ravno v takem smislu že ves čas obravnave tega zakona dajala pripombe, zato mislim, da bi bilo dobro, da tem amandmajem prisluhne tudi vladna koalicija in podpre te tri amandmaje, posebej tudi številčno sestavo sveta za Slovence, ki je sedaj neuravnotežena, in odločilen vpliv slovenske manjšinske koordinacije na sestavo članov sveta za Slovence v zamejstvu, ki prihajajo iz sosednjih držav. Te amandmaje bomo socialni demokrati podprli. Hvala lepa.
Predstavnik vlade.
Hvala lepa za besedo. Mi smo amandmaje Liberalne demokracije k 19. členu natančno proučili, natančno pretehtali vsak posamezen odstavek, ki so ga predlagali v spremembo, in se nekako odločili tako, kot je tu zapisano. Žal se je zapisala kratica SLOMAK, za kar se opravičujem, to ni bil naš namen. To je bil dejansko spodrsljaj, ki je bil tudi rezultat daljšega dela pri teh amandmajih. Predlagatelj zakona iskreno ceni delovanje manjšinske koordinacije, kajti gre za napor, ki je usmerjen v spodbujanje sodelovanja in delovanja krovnih organizacij. In tudi na osnovi teh pripomb, ki so se pojavile v času diskusije in obravnave v državnem zboru, je bil že spremenjen 19. člen, tako da predstavnike predlagajo reprezentativne organizacije v ta posvetovalni organ pri predsedniku vlade. Tudi tu ponavljam, kot sem že zadnjič rekel v drugi obravnavi, ne podpiramo spreminjanja števila predstavnikov, kajti to je rezultat ne matematike, pač pa dejanske organiziranosti slovenske skupnosti v Italiji, torej slovenske skupnosti v Furlaniji - Julijski krajini, v vseh treh pokrajinah, na Koroškem in Slovencev na Štajerskem, ki so v bistveno drugačni poziciji kot Slovenci na Koroškem. Zato tisti ključ, ki ga je predlagatelj dal, ustreza tej organiziranosti, vsakršno spreminjanje tega bi pa to podrlo. Zato sem se zdaj oglasil in ponovil tisto, kar sem že zadnjič tu povedal. Povedal sem tudi to, da ta ključ delitve sledi tudi delitvi oziroma številu predstavnikov v koordinaciji SLOMAK, kjer so tudi po tem ključu nekako udeleženi predstavniki iz teh štirih sosednjih držav. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Školč, potem pa gospa Lavtižar Bebler.
Hvala lepa. Mislim, da gre za tri ključna dopolnila; mogoče niso vsa enake teže, zagotovo pa je drugo dopolnilo osrednjega pomena. S tega vidika je pomembno to, kar pravi gospod Pelikan, da je prišlo do spodrsljaja. Spodrsljaji včasih govorijo več o namerah, kot tisto, kar je demonstrirano s siceršnjo izreko v parlamentu. Ampak ne bi o tem. To priznanje je dobrodošlo in je na mestu. Zakaj je drugo dopolnilo pomembno? Ker za razliko od predlagateljev zakona, urada in vlade obravnava manjšino kot enakopravno, ne kot podrejeno. To je prva razlika. S tem vzpostavi partnerstvo med temi manjšinskimi organizacijami in državo Republiko Slovenijo, s tem, ko sami te stvari predstavljajo. Predlagatelji zakona in urad očitno mislijo, da je še zmeraj mogoče in potrebno pokroviteljsko skrbeti za te stvari. Tu je bistvena razlika. Bistvena razlika je v tem, da se z amandmajem, tako kot je predlagan, prizna polnoletnost manjšine. Vi ji polnoletnosti nočete priznati. Oni sicer lahko nekaj predlagajo, "pater familias" pa bo odločil. To ni dobro. To pomeni, da se vračamo v tiste čase, ki jih je kolega Pukšič tako kritiziral, da sta si Ljubljana in Beograd privilegirano izbirala partnerje. To isto vi hočete zdaj uzakoniti. Če mi to predlagamo, ne pomeni, da bo LDS kaj lahko predlagal, ampak da bo manjšina sama. Pomeni to, da bosta urad in vlada izgubila privilegij odločanja, kdo je boljši in bolj primeren "manjšinec". Temu se upirate in to je slabo. Skratka, to dopolnilo govori o subjektiviteti manjšine. Vi jo ne priznate, mi jo tako kot manjšinske organizacije, ki sicer si več kot toliko na koncu ne upajo govoriti, zagovarjamo in mislimo, da mora biti temelj zakona. Tukaj so pač nesporazumi. Kar se števila tiče, lahko razpravljamo, ampak dobro bi bilo, če bi gospod Pelikan, ki pravi, da se točno ve, za kakšno organiziranost gre, povedal, kateri bodo v tej organizaciji, da po nepotrebnem ne izgubljamo besed in časa s to razpravo.
Hvala lepa. Gospa Lavtižar Bebler.
Hvala lepa za besedo. Ko je gospod Pelikan poskušal ubraniti 19. člen, peti odstavek kot ga je predlagala vlada, vidim še en dodatni problem. Namreč, ta peti odstavek v bistvu pove, da bo Slovenija oziroma predsednik vlade določal, katere so implicite, katere so reprezentativne organizacije avtohtone slovenske narodne skupnosti v sosednjih državah. Prepričana sem, da tovrstna diskrecijska pravica predsedniku vlade in slovenski vladi ne gre. Ravno zato naš amandma, ki predlaga nov peti odstavek, ta problem odpravlja, zamejske organizacije same bodo povedale, koga predlagajo v ta svet zamejcev. In ustrezen organ skupne zamejske koordinacije bo tisti, ki bo v končni fazi to določil. Tako, kot je pa zdaj peti odstavek 19. člena zapisan, pa govori o tem, da bo implicitno, bi tako razumela, predsednik vlade ali pa vlada povedala, katere so reprezentativne organizacije avtohtone slovenske narodne skupnosti v sosednjih državah. Mislim, da je to tudi dejansko velik problem tega odstavka 19. člena.
Hvala lepa. Pa še mag. Kramberger.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz mislim, da je 19. člen dober člen in zelo jasen. Mislim, da bi se besedilo mogoče v 5. točki, ki je bilo sprejeto v drugi obravnavi, dalo mogoče bolj precizirati. Kar sta spoštovana kolegica Darja in kolega Terčon govorila pred menoj oziroma kolega Školč, pa ne vem, ali gre za nerazumevanje ali morda za zavajanje, ampak v četrtem odstavku je zelo jasno zapisano: delovanje sveta za Slovence v zamejstvu in njegovo sestavo v delu, ki se nanaša na člane sveta iz Republike Slovenije, določa poslovnik, ki ga sprejme vlada Republike Slovenije. V delu, ki se nanaša na člane iz zamejstva, tisto je v rokah zamejcev in tam so suvereni in oni bodo odločali, kateri bodo člani sveta, oni bodo člane sveta predlagali, predsednik vlade bo samo njihov predlog povzel. On ne bo mogel, on ne more predlagati, on bo samo ugotovil, koga so predlagali v ta svet. Potrebno je četrti in peti odstavek, 4. in 5. točko 19. člena čitati skupaj in v 5. točki je zapisano, da člane sveta za Slovence v zamejstvu, predstavnike Slovencev v zamejstvu predlagajo predsedniku vlade Republike Slovenije v imenovanje reprezentativne organizacije avtohtone slovenske narodne manjšine. To mora manjšina ugotoviti, katere so te reprezentativne organizacije, to ne bo vlada ugotavljala. Tu je manjšina subjekt. Jaz bi tukaj dal koordinativno vlogo, recimo, koordinaciji SLOMAK, ampak o tem se najbrž ni mogoče poenotiti, ker na nekoga moraš nasloviti to, kdo bo to opravil. 5. točka je zame zelo jasna in tudi četrta, kjer je manjšina tista, ki bo predlagala ljudi v ta svet. In to, kar spoštovane kolegice in kolegi ugotavljate, da bo vlada delegirala, kateri bodo lahko prišli iz zamejstva v ta svet, v tem 19. členu ni tako zapisano. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še gospa Lavtižar Bebler, 22 sekund v najboljšem primeru.
Bom zelo kratka. Ta člen, ta odstavek je zelo jasen. Govori o reprezentativnih organizacijah avtohtone narodne manjšine in čim govorimo o reprezentativnosti, je treba tudi povedati, kdo to reprezentativnost določa, zato je treba tudi ustrezno ta člen napisati, tako ta člen je tisti, ki zavaja.
Hvala. Zaključujem razpravo in dajem v razpravo 70. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS. Kdo želi besedo? Gospod Sok.
Hvala lepa. Jaz sem namreč že, ko sem nastopil v uvodu pozdravil to, da ta zakon prinaša prvič v zgodovini zakonsko določitev glede repatriacije in, kot je sedaj v drugem amandmaju k 70. členu zapisano, tudi druge oblike priseljevanja in vračanja. Ob tem sem tudi opozoril na besede, ki jih je tukaj izrekel predstavnik Slovencev po svetu - doktor Zorn, ko je omenil, da gre za zgodovinski dan, in sem sam k temu dodal, da gre za enega od zgodovinskih dnevov v zgodovini našega slovenskega naroda. To ponavljam še enkrat zato, ker me je poslanski kolega Terčon nepravilno navajal. Naj pojasnim, zakaj zgodovinski dan, zakaj eden od zgodovinskih dnevov. Ker po petnajstih letih veljavne slovenske ustave pravzaprav izpolnjujemo tisto, kar smo si takrat v ustavo zapisali. Torej za to gre. In če ni bilo možno za časa Demosa, ker se je Demos ukvarjal z drugimi velikimi vprašanji, potem bi človek pričakoval, da bo v vseh teh letih vladavine LDS-a, in koalicij, ki so bile pod vodstvom LDS-a prišlo do tega, da bomo temu vprašanju poklonili ustrezno pozornost. Na žalost se to ni zgodilo in danes smo pred tem, da bomo ta zakon, ki o tem vprašanju govori, tudi sprejeli. Seveda se pa zavedamo verjetno vsi, da samo v zakon zapisati to načelo, da to načelo ne bo dovolj. Da je potrebno, če si resnično želimo v Sloveniji ustvariti pogoje, da bi se kdo izmed naših izseljencev, Slovencev po svetu odločil, da se vrne v Slovenijo, storiti še marsikaj. Predvsem pa bo potrebno ustvariti določeno pozitivno klimo v celotnem narodovem telesu, ne pa da tako kot velikokrat tudi v tej hiši demokracije, poslušamo žalitve na račun tistih, ki so se v preteklosti že odločili in se vrnili. Jaz na to moram opozoriti, ker je predsednik Nove Slovenije s strani nekaterih kolegov poslancev pogosto deležen teh opazk, češ, ko govorite in pravite, to pa je kot v Argentini in podobno. Torej, če bomo še naprej nadaljevali s to mentaliteto, potem bomo težko to izpolnili. Vemo pa, da bi nam še kako prišlo prav, če bi se tretja generacija Slovencev po svetu začela odločati in se začela vračati, in to prav iz Argentine, kjer jih je največ. S tem bi Slovenija lahko rešila številne svoje probleme na področju deficitarnih poklicev, manjka nam veliko zdravnikov, pa smo za to, da bi nekako sledili temu, šli ustanavljat še eno medicinsko fakulteto, ki bo dala svoje rezultate šele čez veliko let. Če bi se bolj pozitivno lotili tega, bi lahko iz nekaterih teh dežel pridobili mogoče nekaj naših ljudi in bi se vrnili. Še enkrat pravim, da bi to bilo možno, bo potrebno marsikaj širše zastaviti, da bi dejansko skozi to Slovenci videli možnost, da se preselijo nazaj v Slovenijo. To je v tem zakonu sedaj začetek in to v Novi Sloveniji pozdravljamo in mislimo, da bo to dalo določene rezultate. Še to bi vam povedal. Kolega Terčon, poglejte, tako kot je bilo v prejšnjem mandatu, tako je tudi v sedanjem. Vlada in vladna koalicija morata delovati usklajeno. Nikar ne mislite, da se vladna koalicija, preden se nekaj sprejema v državnem zboru, ne posvetuje z vlado. Tako, kot ste se vi. Nesmiselno je govoriti temu, da smo "kimavci". To sicer lahko vi govorite, ampak to nima nobene dejanske vrednosti, in jaz to bolj jemljem kot neko obliko diskreditacije tega državnega zbora, sicer pa smo to v zadnjem času kar navajeni, saj tudi najvišji predstavniki tega parlamenta, če le morejo, javno diskreditirajo državni zbor. Torej ne gre za kimavost, kot ste vi to poimenovali, ampak gre za to, da imamo različne poglede, vi v opoziciji enega, mi v vladni koaliciji drugega. Seveda pa je na koncu tako, da večina z glasovanjem po demokratični poti odloči. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo o tem členu. V razpravo dajem še zadnji člen - 75. člen ter amandma poslanske skupine SD. Gospod Bevk ima besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. V drugi obravnavi je poslanska skupina Socialnih demokratov predlagala, da vsebino pravic, ki jih pridobi posamezna repatriirana oseba, določi pristojni urad vlade. Ker je bilo s strani državnega sekretarja pojasnjeno, da bodo o teh pravicah odločala pristojna ministrstva, je prav, da se to v zakon zapiše. S tem bo zagotovljeno, da bo prosilec za repatriacijo vedel za naslov, na katerega se mora obrniti, če želi uveljaviti posamezne pravice iz tega zakona. Jasno pa bo tudi, da se o zahtevku mora odločiti z upravnim aktom. Zato prosim, da ta amandma tudi podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo razpravo o amandmajih, o katerih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po končani 15. točki dnevnega reda; zdaj je že jasno, da bo to pred 18.20, kot je bilo prvotno načrtovano. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Gospodu Pelikanu z ekipo in našim prijateljem iz zamejstva se lepo zahvaljujem. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA - PRVA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O GOSPODARSKIH ZBORNICAH. Skupni čas za razpravo je 5 ur in 8 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. V zvezi s tem zakonom sta skupini desetih poslancev s prvopodpisanima Alešem Guličem in Miranom Potrčem zahtevali, da državni zbor opravi splošno razpravo. Med nami pozdravljam ministra mag. Vizjaka in ga tudi prosim za dodatno obrazložitev predloga zakona.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Ministrstvo za gospodarstvo je pripravilo zakon o gospodarskih zbornicah predvsem s ciljem prispevati h konkurenčnosti slovenskega gospodarstva. Danes je to cilj, ki ga sledimo z nizom ukrepov, in ta zakon je eden pomembnih ukrepov v tej smeri. Že dlje časa je bilo jasno, da organizacija zborničnega sistema v Sloveniji zahteva spremembe in prilagoditev na nove izzive, ki so pred slovenskimi podjetji tudi s članstvom v Evropski skupnosti, z odprtjem notranjega trga Slovenije na trg 25-erice, s tem povečan pritisk na konkurenčnost in tudi s ciljem povečanja konkurenčnosti v globalnem smislu. Zbornični sistem v Sloveniji zahteva posodobitev, ki bo bolj prispevala h gospodarski rasti in bo še bolj podpirala strateške cilje Slovenije ter omogočila razvoj ustreznih programov in aktivnosti ob hkratni razbremenitvi gospodarstva in pospeševanju podjetništva in zagotavljanju ugodnejšega poslovnega cilja za mala in srednja podjetja. Ministrstvo za gospodarstvo se tega projekta, prenove zborničnega sistema in tudi projekta novega zakona o gospodarskih zbornicah lotilo zelo skrbno in sistematično. Najprej z analizo stanja in primerjavo rešitev v drugih državah članicah Evropske skupnosti. Analiza je poleg vseh funkcij, ki jih opravlja zbornica, tudi za kakšen denar jih opravlja gospodarska zbornica, izvedla analizo podobnih rešitev v drugih državah, zlasti naših evropskih konkurentk. Nadalje je ministrstvo za gospodarstvo z anketo preverilo pričakovanje gospodarstva in tudi v predlogu zakona našlo rešitev, ki bo omogočila postopen prehod v boljšo in bolj demokratično ureditev zborničnega sistema, ki omogoča združevanje gospodarskih subjektov v različne zbornice na prostovoljni osnovi. Ministrstvo za gospodarstvo oziroma vlada ocenjuje, da tak zakon lahko bistveno prispeva k spodbujanju učinkovitosti gospodarskih zbornic, učinkovitejšemu sodelovanju gospodarskih subjektov pri izražanju in uveljavljanju svojih interesov preko gospodarskih zbornic ter tudi k razbremenitvi gospodarstva, vse v cilju, v luči, v smeri izvajanja lizbonske strategije in strategije razvoja Slovenije. Predlog zakona o gospodarskih zbornicah opredeljuje gospodarsko zbornico kot samostojno, prostovoljno, interesno in nepridobitno združenje pravnih oziroma fizičnih oseb, ki na trgu samostojno opravljajo pridobitno dejavnost. Članstvo zbornic je prostovoljno in se vanjo lahko vključi vsak zainteresiran gospodarski subjekt. Gospodarska zbornica ima v predlogu zakona pravni status pravne osebe zasebnega prava, predlog zakona ne določa minimalnega števila podjetij, ki lahko zbornico ustanovijo. Gospodarska zbornica Slovenije, GZS skrajšano, nadaljuje z delovanjem in s tem zakonom postane zbornica, ki je pravni naslednik GZS ter lahko obdrži tudi enako ime. Še posebno pozornost smo pripravljavci namenili prehodu sedanje gospodarske zbornice v čim bolj učinkovito gospodarsko zbornico po novem predlogu, zato končni koncept in končni predlog zakona vsebuje blag prehod in kako bo ta prehod vplival na obstoječo gospodarsko zbornico, je predvsem odvisno od te konkretne gospodarske zbornice. Zakaj? Členi imajo po uveljavitvi zakona možnost pisnega izstopa iz gospodarske zbornice. V kolikor vodstvo, v kolikor zbornica sama s svojim delovanjem ne bo prepričala članov gospodarskih subjektov, ki so danes združeni v zbornico, da velja koristno za njih ohraniti to članstvo, v kolikor ne bo prepričala, da je smotrno in koristno za gospodarske subjekte, da gospodarski subjekti več dobijo kot plačajo, potem bodo gospodarski subjekti zapuščeni ali; v kolikor bo prepričala, bodo pa ostali in s tem bo lahko zbornica naprej funkcionirala v enakem obsegu. Mi ne želimo demontaže ali kakršnekoli bistvene spremembe, če si gospodarstvo tega ne želi. Gospodarstvo bo torej sodnik obstoječi gospodarski zbornici, ki je pravzaprav njihova zbornica in prav je temu tako. Zakon na pravičen način rešuje vprašanje premoženja zbornice, uporabe infrastrukture ter ohranja kontinuiteto vitalnih institucij, kot je na primer arbitraža in častno razsodišče. Ni dvoma, da po članstvu Republike Slovenije v Evropski skupnosti zbornični sistem v Sloveniji zahteva posodobitev, ki bo bolj prispevala k gospodarski rasti in večji konkurenčnosti slovenskega gospodarstva. Prepričani smo, da je ta zakon pomembni korak k zagotavljanju in doseganju teh ciljev. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Rezman v imenu DeSUS-a.
Hvala lepa. Ta zakon je relativno kratek, je pa obratno sorazmerno dvignil zelo veliko prahu in mislim, da se bo prej, preden se bo ta prah polegel, opravilo še veliko razprav, upam, da kvalitetnih, in se bodo iskale rešitve, ki lahko prispevajo k spremembam, morebiti malo manj dramatičnim kot so zdaj predvidene. Poslanska skupina DeSUS ne nasprotuje spremembam, ima pa za korektno postaviti številna vprašanja in tudi podvomiti v kakšno rešitev, ki je predlagana. Lahko sicer nekoliko poenostavljeno vse skupaj reduciramo na problem obveznega in prostovoljnega članstva. To je v srži in vse ostalo bi se naj na tej osnovi kot izpeljanka dogodilo. Vprašanje torej je, ali je to najbolj pravi način. Bistvo gospodarskih zbornic je, da je gospodarska sfera dobro organizirana, da krepi povezanost gospodarskih subjektov. So pa tudi z namenom, da je gospodarstvo na ta način močnejše pri spodbujanju siceršnjega splošnega razvoja in da je lahko ustrezen kvaliteten partner v socialnem dialogu, vis a vis vseh partnerjev, s katerimi mora ta dialog voditi. Ali gre predlagani zakon v to smer ali ne, ali bomo dosegli cilje, ki so jih predlagatelji zapisali, kakšen je namen tega zakona, je, zlasti če upoštevamo nekatere vmesne faze spreminjanja, vprašljivo. Lahko se, pa ne bi želel trditi, da je to tako, ampak lahko se postavi vprašanje, ali ni morebiti vsaj deloma namenjeno to spreminjanje tudi detronizaciji tistih, ki so zdaj na tronu, in ni nujno, da se za to zakon spreminja. Ali ne gre morebiti tudi za poskus neke vrste, pogojno rečeno, demontaže obstoječega sistema, ali ne gre morebiti za svojstven prevzem dela sedanje gospodarske zbornice, in najbrž številni kar vidimo, kako se lahko ti prevzemi in po katerih prevzemnikih tudi dogodijo. V naši poslanski skupini menimo, da je to upravičeno vprašanje, predvsem zavoljo tega, ker se je gospodarska zbornica vmes sama že lotila neke določene reorganizacije. Obljubljala je reorganizacijo nalog, storitev, mrežne strukture. Prizadeva si deklarativno za poenostavitev, za boljšo kvaliteto, za racionalizacijo, večjo učinkovitost, za nižjo članarino in za drugačen način zbiranja sredstev za svoje lastno funkcioniranje. Te priložnosti, kakor vidimo, da bi dokazala, kaj je na tem področju sposobna res narediti, katere cilje doseči, najbrž Gospodarska zbornica Slovenije ne bo dobila. Čeprav je obljubljala tudi reformo volilnega sistema. Nas bega to, da je velik del gospodarstva bil zaskrbljen nad predlagano reorganizacijo oziroma nad predlaganim zakonom. Zagotovo si je treba priklicati v spomin tudi stališča skupine sedmih, skupine, ki je nastala znotraj ministrstva za gospodarstvo, pa se precej razlikuje od tega, kar je njeno stališče, od tega, kar je zdaj v zakonu predvideno. Pa treba si je priklicati v spomin to, da Zveza delodajalcev Slovenije tudi ni naklonjena takšnim rešitvam. Da temu ni naklonjen državni svet, gospodarska zbornica, vsaj organi ne, pa tudi obrtna zbornica ima pomisleke v zvezi s tem. Mi pa imamo pomislek tudi v zvezi s tem, da od 18 ali 19 zbornic, kolikor jih imamo, dajemo zdaj na mizo in v seciranje predvsem Gospodarsko zbornico Slovenije, kar bi sicer bilo razumljivo po tem, da je najmočnejša in najpomembnejša, vendar se lotevamo spremembe sistema morebiti preveč parcialno. Kakšne bodo posledice, lahko sedaj samo ugotavljamo oziroma napovedujemo brez kakšnih posebnih zagotovil, da bodo napovedi točne; bo pa najbrž res, da se bo moč zbornic slabila, da bo razdrobljena, da bodo - če že ne slabši pa vsaj drugačni partnerji vis-a-vis države in drugih v socialnem dialogu, da je vprašanje, ali bo to res pomenilo racionalizacijo in pocenitev. In je vprašanje, ali bo to pomenilo večjo konkurenčnost gospodarstva, čeprav bi si tega seveda vsi želeli, ni pa nekih posebnih zagotovil, da se bo to v resnici tudi zgodilo. Torej, nam se zdi, vendarle še odprto vprašanje reprezentativnosti in tudi vprašanje morebitnih separatnih, specifičnih interesov posamičnih zbornic, ki se lahko celo prevelijo ali izrodijo v spopade za nasledstvo med posamičnimi zbornicami, in prav nič ne vidimo zagotovljenih možnosti sporazumevanja na način, da bodo premoženje, informacijske baze, kadri in vse ostalo, kar tvori jedro Gospodarske zbornice Slovenije, tako razdeljeni, da ne bo prevelikih prerivanj okoli tega. Skratka, ostajajo številna odprta vprašanja, na katera mi v poslanski skupini DeSUS ne dajemo zgolj negativnih odgovorov, sodimo, da jih je treba ponovno in nadalje premišljati, in se ne izrekamo za to, da bi brezprizivno posamične dele predlaganega zakona podpirali ali zavračali. Dajemo podporo spremembam. Ocenjujemo, da bi lahko te spremembe šle nekoliko manj radikalno, čeprav je minister zagotovil, da radikalizma ni več, mi vendarle še neke ostrine vidimo. Radikalizem je v spremembi koncepta in koncept se je spremenil in če ni nobene pripravljenosti več, da bi se o konceptu pogovarjali, potem bo ta radikalizem najbrž imel zadnjo besedo. Bolj bi želeli, da bi bila razprava naprej še odprta, da bi iskali še rešitve, ki bi jih bolj odločno podpiralo tudi gospodarstvo, kajti za gospodarstvo v tem zakonu gre.
Hvala lepa. V imenu SDS bo govoril gospod Marinič.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani podpredsednik, spoštovan minister s sodelavci, spoštovane kolegice in kolegi. Gospodarska zbornica je združenje pravnih in fizičnih oseb, ki na trgu samostojno opravljajo pridobitno dejavnost. Ustanovijo jih lahko same gospodarske družbe oziroma samostojni podjetniki, posamezniki na prostovoljni osnovi. Take zbornice poznamo kot zasebnoupravne, lahko pa zbornico ustanovi država z aktom oziroma zakonom kot javnoupravne zbornice; tako eden kot drugi model imata svoje prednosti in pomanjkljivosti. V Sloveniji smo do sedaj poznali le javnoupravni model zbornic z obveznim članstvom. Na osnovi javnoupravnega modela zbornic je v Sloveniji ustanovljenih 19 gospodarskih in poklicnih zbornic. V marsikateri od teh zbornic pa se je pokazala glavna pomanjkljivost javno upravnih zbornic, to je obvezna članarina. To zbornici sicer zagotavlja stabilen finančni pritok, vendar pa ta priteka ne glede na delo in rezultate, zato marsikatero vodstvo zbornice uspava, jo demotivira. Skratka, vodstvo ne izpolnjuje več svojih osnovnih nalog, to je nudenje podpore svojemu članstvu in posredovanju med državo in gospodarstvom. Cilj predloga zakona o gospodarskih zbornicah je zagotoviti združenje gospodarskih subjektov v različne zbornice na prostovoljni osnovi. Zakonodajalec ocenjuje, da lahko tak zakon bistveno pripomore k učinkovitosti gospodarskih zbornic, učinkovitejšemu sodelovanju gospodarskih subjektov pri izražanju in uveljavljanju svojih interesov preko gospodarskih zbornic ter tudi k razbremenitvi gospodarstva, vsaj v cilju izvajanja lizbonske strategije ter strategije razvoja Republike Slovenije. Predlog zakona o gospodarskih zbornicah predpisuje postopek za ustanovitev, delovanje in prenehanje gospodarskih zbornic, v katerih je članstvo prostovoljno. Bistvene zahteve v prehodnih določbah so namenjene preoblikovanju Gospodarske zbornice Slovenije v zbornico po določilih tega zakona. Člani GZS lahko po izvedbi ustanove skupščine pravnega naslednika GZS izstopijo iz gospodarske zbornice. Članstvo v zbornici je prostovoljno in se vanjo lahko vključi vsak zainteresirani gospodarski subjekt. Gospodarska zbornica ima v predlogu zakona pravni status pravne osebe zasebnega prava. Poleg zakona ne določa minimalnega števila podjetij, ki lahko zbornico ustanovijo. Gospodarska zbornica Slovenije nadaljuje z delom in s tem zakonom postane zbornica, ki je pravni naslednik GZS ter lahko obdrži enako ime. V roku petih mesecev se mora preoblikovati, sprejet nov statut in izvoliti organe zbornice. Člani GZS postanejo člani pravnega naslednika, lahko pa takoj izstopijo s pisno izjavo iz zbornice. Predlog zakona predvideva, da je skrbnik premoženja Gospodarske zbornice Slovenije njen pravni naslednik. Do fizične razdelitve premoženja, to je dve leti po uveljavitvi zakona, je prepovedano vsako razpolaganje s tem premoženjem. Izjema so le tekoče poslovanje in nujno investicijsko vzdrževanje ter kritje stroškov častnega razsodišča pri GZS, stalne arbitraže pri GZS, članstvo v mednarodnih organizacijah, kjer je član lahko le ena nacionalna zbornica, ter tista javna pooblastila, ki so dana z drugimi zakoni, če ne gre za naloge, pri katerih je določena tarifa za plačilo teh storitev. Predlog zakona zagotavlja možnost uporabe infrastrukture GZS tudi drugim zbornicam, ki se bodo ustanovile po tem zakonu. Ta uporaba temelji na deležu članov, ki se bodo združili v novo zbornico. Predlagani zakon na pregleden način določa evidentiranje upravičenj za uporabo infrastrukture za vsako novo zbornico in temelji na vplačani članarini v GZS v zadnjih desetih letih. Kontinuiteta dela in zastopanosti predstavnikov gospodarske zbornice je zagotovljena tako, da je v zakonu določeno, da pravni naslednik GZS nadaljuje z izvajanjem javnih pooblastil, ki so bila GZS dodeljena s posebnimi predpisi. Prav tako nadaljuje delo častno razsodišče in stalna arbitraža. Tudi članstvo v mednarodnih organizacijah se nadaljuje tako, da ostane član pravni naslednik GZS. Vse te aktivnosti se dve leti financirajo iz premoženja GZS. V poslanski skupini SDS menimo, da je prav, da gospodarskim družbam in samostojnim podjetnikom posameznikom omogočimo združevanje tudi na osnovi zasebnopravnega modela zbornice, torej na prostovoljni osnovi. Predlog zakona o gospodarskih zbornicah bomo v poslanski skupini SDS podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Lahovnik, v imenu LDS.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke in poslanci, gospod predsedujoči! V svetu poznamo različne modele urejanja zbornic. Poznamo modele iz anglosaksonskega sveta, kjer obstaja zasebnopravni model s prostovoljnim članstvom, in poznamo tako imenovani kontinentalni model, ki ga uporablja večina evropskih držav, z obveznim članstvom in tudi z javnopravnim značajem zbornic. Obstajajo tudi mešani modeli, ki jih uporabljajo predvsem skandinavske države in tudi med Madžarska. Tisto, kar je pri tem zanimivo, je, da smo se v Sloveniji odločili za nek hibriden model, ki na prvi pogled ima nekatere značilnosti anglosaksonskega modela, ima pa tudi nekatere bistvene pomanjkljivosti. Med pomanjkljivosti, ki jih velja posebej izpostaviti, je dejstvo, da zakon v ničemer ne določa, v čem je reprezentativnost zbornic, ki bodo nastale. Teoretično lahko skladno s tem zakonom nastane ena sama ali pa sto različnih gospodarskih zbornic. Sprašujemo se, ali bo res 50, 60, nekaj več teh gospodarskih zbornic opravljajo ceneje storitve za gospodarske subjekte. Mar si to res lahko obetamo in ali ne velja tudi v tem primeru ekonomija obsega, ki pravi, da so stroški nižji, če je v gospodarsko zbornico združenih veliko gospodarskih subjektov. Prav tako ni jasno, ali želi vlada zasledovati koncept regijskih, panožnih ali kakšnih drugih zbornic. Res je, to lahko prepustimo trgu, to je mogoče. Ampak treba je poudariti, tudi države, ki imajo zasebnopravni model, ki poznajo prostovoljno obliko članarine, kot sta Danska in Luksemburg, poznajo na drugi strani zvezo zbornic. In kaj je namen te zveze zbornic: da zastopa interese njihovega nacionalnega gospodarstva v mednarodnih združenjih, da jih zastopa pri opravljanju nekaterih javnih pooblastil. Slovenski zakon takšne institucije, takšne zveze zbornic ne pozna, čeprav je možno, da bo nastalo zelo veliko število različnih panožnih, pretežno panožnih, regijskih gospodarskih zbornic, in postavlja se vprašanje, kdo bo zastopal interese slovenskega gospodarstva v mednarodnih združenjih, po preteku prehodnega dvoletnega obdobja. To je povsem odprto vprašanje. Naslednja stvar, na katero je zagotovo potrebno opozoriti, je parcialen pristop vlade k reševanju problematike zbornic. Če pogledamo nekatere druge zbornice, kot je obrtna zbornica, da ne govorim o kmetijsko-gozdarski zbornici, vidimo, da je tam članstvo še vedno obvezna oblika članarine, pri čemer je posebej zanimiva kmetijsko-gozdarska zbornica, ki ima, ne boste verjeli, kar 147 tisoč članov. Mnogi prebivalci, ki imajo malo večjo zaplato zemlje, na kakšnem svojem podedovanem posestvu ali pa okoli hiše so neprostovoljni člani kmetijsko-gozdarske zbornice, in nihče se v tem primeru ne vpraša, kakšen je pa njihov interes, da so vključeni v takšno kmetijsko-gozdarsko zbornico. Nihče se ne vpraša, zakaj imamo kmetijsko-gozdarsko zbornico, ki je po številu članov, kar trikrat večja kot je dejansko število kmetov v Sloveniji. To so zanimiva vprašanja in zakaj se nihče ne vpraša. Ker seveda lahko sklepamo, da gre v veliki meri za politični, socialni inženiring, da gre za neko zbornico, ki je bila, to je treba očitno priznati, ustanovljena tudi z nekaterimi političnimi motivi. Seveda se sprašujemo, da imamo na drugi strani celo poklicne, neke vrste poklicnih zbornic, kot so zdravniška, odvetniška in podobno. Tako, da gotovo obstaja velika nedoslednost, ki jo lahko opazimo, če prebiramo ta zakon. Postavlja se še cela vrsta drugih vprašanj, delitev pristojnosti in področja delovanja zbornic, ki bodo nastale. To vprašanje je v obstoječem zakonu povsem nedodelano. In ni dovolj dobro rešeno. Tisto, kar je potrebno izpostaviti in kar želimo poudariti v poslanski skupini Liberalne demokracije, je dejstvo, da tudi sami v veliki meri ocenjujemo, da je dobrodošel prepih v Gospodarski zbornici Slovenije, da se mora ta zbornica v večji meri odzivati tudi na probleme malih in srednjih podjetij, ampak ta koncept, kot ga ponuja slovenska vlada, ni vnašanje dodatnega prepiha, ki bo naredil gospodarsko zbornico še boljšo, ki bo služila interesom gospodarstva, ampak je koncept nekega cunamija, ki bo z velikim valom uničil vse tisto, kar je slabo, in seveda tudi tisto, kar je dobro. In ni jasno, kaj bo po prehodnem dvoletnem obdobju nastalo. Lahko bodo nastale dve, tri, štiri, pet zbornic, ki bodo sorazmerno dobro delovale, lahko bo nastalo 10, 20, 30 zbornic, ki bodo delovale bolj ali manj slabo. Lahko bo nastalo sto zbornic, izmed katerih je mogoče, da bodo nekatere nastale preprosto zato, ker bo interes pridobiti premoženje obstoječe zbornice, zasledovati neke parcialne interese, pri čemer pa v celoti ostaja odprto vprašanje javnih pooblastil in kdo bo slovensko gospodarstvo zastopal v mednarodnih združenjih po preteku dvoletnega obdobja. Spoštovane poslanke, poslanci! Nobelov nagrajenec Milton Fridman je dejal, v ekonomiji nobeno kosilo ni zastonj. Te storitve, ki jih opravlja Gospodarska zbornica Slovenije, bodo morale opravljati na novo ustanovljene gospodarske zbornice. Za poslanke in poslance v Liberalni demokraciji Slovenije je ključno vprašanje, ali bodo te storitve cenejše in ali nas ne bo po drugi strani to ustanavljanje večjega števila zbornic stalo več kot stane sedaj opravljanje storitev, ki jih opravlja ena zbornica. Mi nikakor ne nasprotujemo uvedbi prostovoljnega članstva. To je možen koncept, ampak če se v državi odločimo za ta koncept, je treba dosledno pogledati, kakšen je ta koncept, kakšno ureditev pozna Danska, zakaj pa so si na Danskem izmislili zvezo zbornic in ali je res Slovenija tako poseben model, da takšne zveze zbornic ne potrebuje. Skratka, mogoče je preiti na model prostovoljnega članstva, mogoče je uvajati tudi koncept zasebnopravnih zbornic, ampak treba je biti pri tem dosleden. In če je nekaj dobro za Gospodarsko zbornico Slovenije, potem težko sprejmemo argument, da to ni dobro za kmetijsko-gozdarsko zbornico Slovenije samo zato, ker je struktura ali politični interes v tistem primeru morebiti drugačen. In lahko se vprašamo ali ne bodo nastale tudi zbornice, večje število zbornic, ki bodo bolj politične zbornice kot zbornice, ki bi delovale v interesu slovenskega gospodarstva. V Liberalni demokraciji Slovenije bi predlagani zakon lahko podprli, če bi bil konceptualno boljše zastavljen, če bi imel jasne odgovore glede tega, kdo bo zastopal interese slovenskega gospodarstva v mednarodnih združenjih po preteku dvoletnega obdobja, kdo bo opravljal javna pooblastila, ki jih sedaj opravlja gospodarska zbornica, in predvsem, če bi bilo vsaj približno jasno, kakšne bodo pristojnosti in odgovornosti razmejitve med posameznimi zbornicami, ki bodo morebiti nastale, in če bi imeli vsaj približno jasen odgovor, ki ga pa ni, ali ne bodo stroški funkcioniranja večjega števila zbornic bistveno višji, kot je funkcioniranje ene, dveh ali treh zbornic. In nenazadnje se lahko vprašamo, kdo bo vse to plačal. Odgovor je vedno enak, v ekonomiji pač, gospe in gospodje, nobeno kosilo ni zastonj. Ker vsebinskih odgovorov na ta vprašanja v zakonu nikakor ni, ker ni odgovora niti na neka temeljna vprašanja, ker ni jasno, v čem je slovenski model tako poseben in tako drugačen od danskega modela, čeprav ga očitno poskušamo v nekih elementih vsaj kopirati, zakona takšnega, kakršen je, ne moremo podpreti, ne glede na to bi se sami lahko nagibali k prostovoljnemu članstvu, k prostovoljni članarini, če bi zakon temeljil na nekih vsebinskih boljših okvirih. Hvala.
Hvala lepa. Zdaj ima besedo gospod Horvat v imenu Socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavcem, spoštovane kolegice in kolegi in vsi ostali prisotni! Tudi mi v poslanski skupini Socialnih demokratov soglašamo, da je prenova zborničnega sistema oziroma zborničnih sistemov potrebna za večjo učinkovitost, za boljše financiranje, in sledimo oziroma soglašamo s cilji, ki jih je predlagatelj navedel v obrazložitvi in ki jih je gospod minister tukaj malo prej predstavil. Vendar žal moramo ugotoviti, ko pogledamo besedilo predlaganega zakona, da zakon ne sledi tem ciljem in načelom, v veliki meri temu ne sledi, nasprotno, upal bi si trditi, da bo ta predlog dolgoročno škodljiv za gospodarstvo in državo in pomeni rušenje zborničnega sistema in predlaga rešitve v nasprotju z dolgoletno prakso, dobro prakso v državah, ki so z nami najbolj primerljive. Celo s presenečenjem ugotavljam, da predlog ne sledi strokovnim analizam, ki so, spremljal sem jih v lanskem letu, bile dovolj temeljito opravljene v ministrstvu za gospodarstvo, in v svojih sklepnih ugotovitvah in predlogih so bile dane tudi usmeritve in nekatera opozorila, kako se lotiti in izvesti prenovo zborničnega sistema. Tako se mi ob tem hote ali nehote postavlja vprašanje, kaj je pravzaprav zadaj, ali nerazumevanje in neupoštevanje dobre praske in bistva zborničnega sistema; tega glede na opravljeno analizo na ministrstvu za gospodarstvo skoraj ne morem verjeti, ali - kar je potem edina možna druga alternativa, da gre za izključno politične motive, rušenje zbornične organiziranosti in prevzem še enega vzvoda normalne in učinkovite organiziranosti gospodarstva. Naj navedem nekaj največjih slabosti tega predloga, kot ga mi vidimo in beremo. Prvič, strokovno in sistemsko nesprejemljivo in celo škodljivo je, da vlada predlaga radikalne, bi kar rekel revolucionarne sistemske spremembe le za Gospodarsko zbornico Slovenije, če so tehtni razlogi in tudi so, za spremembo zborničnega sistema bi zaradi konsistentnosti, in to v eni od analiz tudi opozarja delovna skupina, bilo potrebno sočasno obravnavati vsaj tri zbornice s področja gospodarstva: gospodarsko zbornico, obrtno in kmetijsko, če že pustimo ob strani poklicne zbornice. Čeprav ima vsaka dejavnost svoje posebnosti, so bistvena vprašanja vloge in zbornične organiziranosti enaka ali analogna, zbornica kot predstavnik gospodarstva, kot servis svojim članom in kot pomemben del civilne družbe. Večina vodilnih in najbolj razvitih držav s tržnim gospodarstvom in razvito demokracijo v Evropi ohranja javnopravni model zbornic z obveznim članstvom. Nemčija, Avstrija, Italija, Francija in še bi lahko našteval. To so tudi najpomembnejše gospodarske partnerice Slovenije, kar ni nepomembno, ker je zelo koristno, če imamo podobne ali analogne zbornične sisteme. Če bi že šli v prostovoljno članstvo, kar je tudi možno, potem bi vsaj morali težiti k temu oziroma zagotoviti, da bodo zbornice reprezentativne, ker bodo lahko enakovreden in učinkovit partner napram državi, drugim organizacijam doma in v tujini itd. Eksperimenti nekaterih tranzicijskih držav srednje in vzhodne Evrope, ki so pretežno vzeti za primerjavo in vzor pri naših rešitvah, mislim, da niso pravi, kajti v praksi v glavnem niso pokazali pomembnih rezultatov. Nasprotno, vodili so v marginalizacijsko gospodarskih zbornic. To gotovo ni najboljša praksa. Popolnoma zgrešena in unikatna je rešitev, ki namesto enotne predlaga oblikovanje večjega števila zbornic. To je v nasprotju z Evropi prevladujočim konceptom zbornic. Za interesno povezovanje, na katerega se sklicuje predlagatelj, je v zakonu o gospodarskih družbah, kolegice in kolegi, predvideno oblikovanje tako imenovanih GIZ-ov, gospodarskih interesnih združenj. To je oblika prostovoljnega združevanja podjetij posameznih panog za določene področje aktivnosti ali nalog, vendar to ni nadomestilo ali alternativa zbornične organiziranosti. Organiziranje večjega števila zbornic v smislu GIZ-ov bi bilo gotovo dražje in bi zmanjševalo učinkovit nastop gospodarstva nasproti države in drugim ustanovam tako doma kot v tujini. Predlagano razbitje GZS bi ogrozilo eno najpomembnejših nalog gospodarskih zbornic povsod v Evropi. To je pospeševanje mednarodnega gospodarskega sodelovanja. V prihodnje bo ta naloga, zlasti preusmerjanje gospodarstva na nova tržišča, še bolj pomembna kot dosedaj in to še posebej za mala in srednja podjetja. Glede na omejena sredstva in kadre je po izkušnjah primerljivih držav koristno oziroma, bi lahko rekel, je izhod v partnerstvo gospodarstva in države. Razbitje GZS bi ogrozilo obstoj in delovanje območnih regionalnih zbornic. Te zbornice so izjemno pomembne v razmerah, ko še nimamo organiziranih regij oziroma pokrajin, saj so pogosto edina ustanova za povezovanje gospodarstva, načrtovanje razvoja, svetovanje podjetjem, predvsem malim in srednjim. Regionalne zbornice so in bodo nepogrešljiv dejavnik prekomejnega in medregijskega sodelovanja. To sodelovanje, kot vemo, vse bolj spodbuja tudi Evropska unija. Sodobne države praviloma prenašajo vse več nalog na zbornice in druge organizacije oziroma ustanove. Predlagan koncept bi vodil v obratno smer, kopičenje strokovnih in operativnih nalog in aktivnosti v upravi, kar bo neučinkovito in neracionalno in bo dodatno obremenilo koga drugega kot davkoplačevalce. Predlagani zakon je v popolnem nasprotju z napovedanim in potrebnim umikanjem države iz gospodarstva. Vlada v tem primeru administrativno posega v organiziranost gospodarstva, razbitje gospodarske zbornice bi namesto večje samostojnosti podjetij in njihovega povezovanja povzročilo večjo odvisnost od države, beri, vlade. Bilo bi primerneje, da bi vlada spodbujala boljše sodelovanje med zbornicami, delitev dela, specializacijo, skupne trženjske aktivnosti v tujini, spodbujanje in svetovanje malim, srednjim podjetjem itd. Predlagatelj se sklicuje na analize in ankete, vendar je v tem veliko protislovnosti in netočnosti. Predlagatelj ne upošteva pomembnih zaključkov in priporočil že omenjene analize iz lanskega leta, ki pravi med drugim v sklepnih ugotovitvah oziroma v povzetkih priporočil naslednje, navajam: "Da bi vlada Republike Slovenije lahko učinkovito izvajala strategijo razvoja ter zastopala interese slovenskega gospodarstva na skupnem evropskem trgu, potrebuje učinkovit dialog z gospodarstvom, ki se izvaja preko zbornic ali zbornice z obveznim članstvom in nižjo članarino. Prenovitev zborničnega sistema naj se izvede postopoma na osnovi dobro pripravljenega programa tako, da ne pride do morebitnih neželenih učinkov." Vendar žal predlagatelj tega, kar je lastna delovna skupina predlagala v svojih zaključkih, ne upošteva. Vrsta anket po različnih metodologijah, ki so jih opravljale zbornice in druge organizacije, in po različnih vzorcih reprezentativnih ali večkrat nereprezentativnih daje različne rezultate, vendar je ena od enotnih ugotovitev, da si anketiranci želijo čimbolj enotno in učinkovito zbornico, kar je normalno, tisti, ki vedo, za kaj gre. Glede članstva so stališča deljiva, kar je tudi razumljivo. Izboljšanje delovanja zbornic, vključno z večjim vplivom na odločanje malih in srednjih podjetij, na spremembo financiranja je potrebno, vendar predlagana zakonska rešitev tega ne zagotavlja. Predlog vladnega zakona je spodbudil intenzivne razprave, kar je bilo že omenjeno znotraj zborničnega sistema oziroma sistemov skoraj v vseh zbornicah, in bilo bi koristno in pametno, da bi to vlada smiselno upoštevala v dograjevanje oziroma prenovi zborničnega sistema. Še nekaj konkretnih pripomb ob zaključku. Pomanjkljivo in necelovito, celo slabše kot v dosedanjem zakonu, so opredeljeni cilji in naloge zbornic v členu 6. Skrajno problematične in celo ustavno sporne so nekatere predhodne in končne določbe, na primer: rok za uskladitev delovanja gospodarske zbornice 6 mesecev je prekratek. Ustavno sporne so določbe o razdelitvi in začasni uporabi premoženja. Zelo vprašljive so določbe o stalni arbitraži in častnem sodišču, ki sta pomemben del zborničnega sistema v vseh normalnih tržnih in demokratičnih državah. Na to, naj mimogrede povem, argumentirano opozarja tudi predsednik stalne arbitraže pri Gospodarski zbornici Slovenije. Res je predvideno dvoletno delovanje zbornične arbitraže, vendar ostaja odprto in negotovo, kaj bo naprej. Dalje, sodelovanje oziroma vključevanje zbornic v mednarodne organizacije, v evropsko Eurochambre in v svetovno ICC, je predvideno za dve leti; ostaja odprto vprašanje, kaj potem. In zastopanje Slovenije in slovenskega gospodarstva v teh uglednih in vplivnih ustanovah je zelo pomembno. Tudi sami ne moramo določati kriterijev, ali nas bodo in v kakšni obliki nas bodo te organizacije sprejele. Naj zaključim dobronamerno. Vladi Republike Slovenije in vladni koaliciji predlagamo, da v izogib škodljivim posledicam sprejema predlaganega zakona prouči pripombe iz razprave, pripombe in predloge, ki so jih dale zbornice že v svojih razpravah in analizah, ter da ponovno prouči predlog Socialnih demokratov o temeljih sistema organiziranosti zbornic, ki strokovno, sistemsko in celovito ureja organiziranje zbornic v Republiki Sloveniji, ter na tej podlagi pripravi nove, ustreznejše rešitve. Zato bi bil najprimernejši umik tega predloga zakona ali njegova zavrnitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zdaj ima besedo gospod Mikolič, v imenu Nove Slovenije.
Lepo pozdravljeni, predsedujoči, spoštovani minister s sodelavcem, spoštovane kolegice in kolegi! Poslanska skupina Nove Slovenije-Krščanske ljudske stranke podpira sprejem predloga zakona o gospodarskih zbornicah. Sprejem zakona v poslanski skupini Nove Slovenije razumemo kot uresničevanje programa, v katerem zagovarjamo neobvezno članstvo. Uresničujemo tudi dano obljubo, kot smo se zavezali v začetku mandata, da bomo posebno pozornost posvetili temeljiti analizi obveznega članstva v zbornicah ter prednostim in tveganjem podeljevanja javnih pooblastil zbornicam. Ministrstvo za gospodarstvo je v letu 2005 pripravilo analizo obstoječega zborničnega sistema s poudarkom na Gospodarski zbornici Slovenije, s predlogi izboljšav. Sledeč izsledkom te analize v poslanski skupini Nove Slovenije podpiramo predlagatelja, to je ministrstvo za gospodarstvo. Predstavniki ministrstva za gospodarstvo so v medijih večkrat pojasnjevali, da postopek prenove zborničnega sistema začenjajo tam, kjer je to najbolj potrebno, se pravi, kjer sta zbornica in članstvo preveč obrnjena vsak k sebi. Del obveznih članov zbornice, ki redno plačujejo članarino - tega podatka sicer nismo v obilici drugih podatkov prejeli od Gospodarske zbornice Slovenije -, pa čaka, kako dolgo bo država še dovolila, da plačujejo za nekaj, v čemer ne vidijo koristi. Članarino sprejemajo kot dodatni davek in bodo njeno odpravo sprejeli kot eno od oblik zmanjševanja davčnega bremena. O vključitvi v gospodarsko zbornico se bodo odločali po svoji presoji, ko jih bo gospodarski interes prepričal v korist včlanitve. Odločala bo enostavno računica, kaj dobim za to, kar vložim. Tudi takšen je glas gospodarstva. Eden od slovenskih medijev je v objavi v Podjetniku izjavil, kako se bodo odločali o vključitvi v gospodarsko zbornico, če bo članstvo prostovoljno. Eden od odgovorov: sem član obeh zbornic, nobene ne bi rad zapustil, rad bi vnaprej vedel, kakšni so pogoji za vpis v inštitucijo, kakšna bo mesečna članarina in kaj bomo zato dobili. Pričakujem pa, da bom dobil najmanj toliko, kolikor bom vplačal članarine. In to je potrebno spremeniti in kar podpiramo v poslanski skupini Nove Slovenije. Posameznim gospodarskim subjektom je potrebno omogočiti, da se prostovoljno odločajo o članstvu v zbornici. Tako bodo vedeli, kaj s svojo odločitvijo pridobijo oziroma izgubijo. Če gospodarska zbornica dela v interesu svojih članov, se strošek članarine hitro povrne, celo oplemeniti. V naši poslanski skupini smatramo, da je potrebno v prihodnje graditi na zasebnopravnem modelu organiziranja zbornic. Gospodarstvo mora biti bolj ali manj podvženo trgu, država se naj vmešava v gospodarstvo le na področjih, kjer obstaja javni interes. Danes lahko rečemo, da vse dosedanje razprave o naravi zbornic kažejo, da se javnopravni model želi ohraniti le zaradi utemeljevanja obveznega članstva. Ko pogledamo na primer delovanja Gospodarske zbornice Slovenije, ali ta javnopravni model funkcionira v praksi. Lahko ugotovimo, da se zanjo ne uporablja sistema javnih uslužbencev, računsko sodišče ima nadzor nad njimi le v obsegu porabe proračunskih sredstev, da ne govorim o uporabi zakona o javnih naročilih. Strokovna javnost ocenjuje, da je sedanje dogajanje glede Gospodarske zbornice Slovenije sprožilo javno pooblastilo za delitev dovolilnic za prevoze v cestnem prometu oziroma sumi glede delitev teh dovolilnic. Menim, da bi bilo potrebno sedanjo Gospodarsko zbornico Slovenije v vsakem primeru precej spremeniti, čeprav vsaka velika sprememba povzroča težave in stroške. Prepričan sem, da vlada, v kolikor ne bi bilo skrajno nujno, ne bi posegala v zbornično organiziranost. Eden od vzrokov nezadovoljstva podjetij s sedanjim zborničnim sistemom je tudi ta, da vodstvo Gospodarske zbornice Slovenije postavlja posamezna združenja v podrejen položaj in do njih goji nedemokratično avtoritarno držo. V podrejenem položaju niso le mala in srednja podjetja, ampak celo gospodarske dejavnosti. Vodstvo Gospodarske zbornice Slovenije sprejema najpomembnejše odločitve za delovanje združenj ter onemogoča ali ovira samostojno delovanje in pobudo njihovih upravnih odborov ter različnih strokovnih in interesnih skupin. Predlagani zakon zaradi varstva pravnega prometa ščiti ime zbornica in v prehodnih določbah rešuje vprašanje prehodnega obdobja, ki je po mnenju stroke najbolj zaskrbljujoče. Gospodarska zbornica Slovenije ostaja pravna naslednica sedanje zbornice in do fizične razdelitve premoženja med morebitne novonastale zbornice tudi skrbnica premoženja. V petih mesecih po sprejetju zakona se mora preoblikovati in sprejeti nov statut. Če zbornice same ne bodo razdelile premoženja, to naj bi bilo po ocenah v medijih vredno okrog 7 milijard tolarjev, bo to z aktom v šestih mesecih po izteku roka storila vlada. Premoženje obstoječe zbornice bo zamrznilo za dve leti. Gospodarska zbornica Slovenije pa bo še naprej izvajala javna pooblastila, delo bosta nadaljevala častno razsodišče in arbitraža. [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]članstvo tudi v mednarodnih organizacijah te aktivnosti lahko dve leti financira iz skupnega premoženja. V poslanski skupini Nove Slovenije-Krščansko ljudske stranke bomo takšen predlog zakona o gospodarskih zbornicah podprli. Tudi eventualne pozitivne dopolnitve, saj verjamemo, da na ta način gospodarskim subjektom prepuščamo odločitev o uveljavljanju interesov in pridobivanju potrebnih informacij. Tako v Novi Sloveniji razumemo vlogo prijazne države do gospodarskih subjektov. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Janca, ki bo predstavil stališče Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, gospod minister s sodelavcem, kolegice in kolegi! V Slovenski ljudski stranki pozdravljamo in podpiramo nujne spremembe gospodarske zbornice, hkrati pa se sprašujemo, ali je ta pot optimalno začrtana s strani predlagatelja, ki jo je predlagal v državni zbor. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo mnenja, da tudi organiziranost gospodarstva v združenjih ali zbornicah, lahko pomembno vpliva na uspešnost in konkurenčnost gospodarstva na evropskem in svetovnem trgu. Slovenija je pred prevzemom evra. Oblikujemo nujne potrebe, potrebne reforme na področju gospodarstva, davčnega sistema in socialne politike. Zato se samo po sebi "posiljuje" vprašanje, ali je ta trenutek najbolj primeren za te spremembe in preoblikovanje; pa tudi povezovanje gospodarskih subjektov je že utečeno in kaže nekatere določene rezultate. Prepričani smo, da je potrebno z največjo občutljivostjo proučiti primernost trenutka in na način reorganizacije in racionalizacije delovanja zborničnega sistema v Sloveniji, da ne bi bilo po nepotrebnem v občutljivem času [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]gospodarstvo, infrastrukture in strokovne podpore, institucije, ki so [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]in uporabljajo cela desetletja. To je po našem mnenju eden pravnih pomislekov, kako ta materija, ki je zelo pomembna, temeljito spreminja koncept delovanja gospodarske zbornice. Seveda pa verjamemo in menimo, da so v sedanjem sistemu zbornice na področju gospodarstva, potrebne spremembe, vendar je potrebno z vso odgovornostjo proučiti posledice porušenja utečenega sistema in odpraviti morebiti negativne posledice. Proučiti je potrebno, kaj pomeni za gospodarstvo, da se tudi naprej ohrani obvezno članstvo tako Gospodarske zbornice Slovenije kot Obrtne zbornice Slovenije, hkrati pa bi bilo tudi za majhna in srednja podjetja smiselno dopustiti, da se sama odločijo, v katero zbornico se bodo včlanila. S takšno spremembo bi ohranili prednost iz naše sedanje zbornične ureditve kot tudi ureditve evropskih držav, ki imajo javnopravni model zbornične organiziranosti, in tudi prednosti, ki jih poznajo zasebnopravni modeli v nekaterih evropskih državah. Zavedamo se, da so obrtniki skozi desetletja iz stanovskega združenja zgradili obstoječo obrtno zbornico, po predlogu novega zakona so prisiljeni ponovno na novo ustvarjati gospodarske zbornice. Tudi če se pokaže potreba po tem, ponovno opozarjamo na preučitev primernosti spreminjanja ravno v času vstopanja v skupni monetarni trg. Posebej podarjamo, da je potrebno v zakonu natančno opredeliti izvajanje javnih pooblastil, določiti reprezentativnost in definirati zastopanost interesov gospodarskih subjektov ter opravljanje drugih nalog, da ne bo prišlo do spreminjanja sistema, do negativnih posledic v gospodarstvu. V predlogu pripravljalnega zakona o gospodarskih zbornicah niso definirane dolgoročne naloge zbornic za področje gospodarstva, ampak se zgolj spreminja model zborničnega odzivanja v Sloveniji. Javnopravni zborniški model, ki daje zbornicam avtonomen, strokoven in reprezentativen značaj in stabilno finančno podporo v obvezni članarini, se hitro spreminja v anglosaški sistem zasebnopravnih zbornic. Mnenje Slovenske ljudske stranke, bi tudi bilo, da bi bilo potrebna temeljitejša analiza organiziranosti vseh zbornic v slovenskem gospodarskem prostoru in šele na to bi bilo smotrno odločati o obveznem ali neobveznem članstvu ter o reprezentativnosti predstavnikov gospodarskih interesov. Vprašljiva je tudi odločitev za reformo le enega segmenta zbornične organiziranosti. Kaj pa ostale v zbornici? Zato ostaja vprašanje povsem odprto. Dosedanja zbornična ureditev kaže na številne prednosti javnopravnega modela in obveznega članstva, predvsem na področju upravljanja javnih nalog in storitev, solidarnosti med gospodarskimi subjekti in organiziranja mednarodne aktivnosti za gospodarstvo. Pomembni so tudi sklepi gospodarstvenikov, članov upravnega odbora in skupščine Gospodarske zbornice Slovenije, dosedanje široke razprave v gospodarski javnosti pa so jasno opozorile tudi nekatere slabosti, ki jih mora zbornica odpraviti, kot so sprememba volilnega sistema, vprašanje visokih članarin, vprašanje učinkovitega regijskega organiziranja gospodarstva, vprašanje večjega zastopanja predstavnikov malega gospodarstva pri sprejemanju odločitev, vprašanje zborničnih storitev in drugih. Verjamemo, da je ta pobuda in ta predlog, ki ga je predlagatelj dal v državni zbor, dobronamerna, je koristna in potrebna za slovensko gospodarstvo. Verjamemo tudi, da so njihove ključne usmeritve, da mora biti zbornica sodobna in učinkovito organizirana, ki bo tudi ob prostovoljnem članstvu sposobna zadovoljevati interese svojih članov. Stanje zbornic v Sloveniji nam je poznano, pač imamo tradicionalno uveljavljen javnopravni model zbornic, ustanovljenih je 19 gospodarskih in poklicnih zbornic, ki so na tak in drugačen način tudi medsebojno povezane. Javne polemike napeljujejo na potrebo po prenovi in spremembi obstoječega zborničnega sistema, ki odraža tudi vrsto slabosti, ki so bile danes že v tej razpravi tudi povedane in nakazane. Prepričani smo, da ti modeli, ki jih temeljito spreminjamo v tem predlogu današnje javne razprave, javnopravne zbornice v zasebnopravno zbornico. Verjamem tudi, da je angloameriški model, ki jih brez obvezne članarine usmerja v izrazito tržno interesno naravnanost, učinkovito izdelovanje s tržnimi storitvenimi pogoji, z zagotavljanjem članstva, pri tem pa so tudi pomisleki ali so reprezentativni, strokovni neodvisni in ali ustrezno teritorialno pokrivajo delovanje, ki ga zelo redko dopolnjujejo dana javna pooblastila ali celo javne naloge. Verjamem, da bo današnja razprava in naslednje razprave dale temu predlogu še dodatno kvaliteto, kar se nam zdi v tem predlogu morda pomanjkljivo. Nenazadnje, tudi regionalne zbornice, ki delujejo ponekod bolj uspešno, ponekod manj uspešno, so pomemben povezovalni člen gospodarstva v regijah in v okviru teh možnostih, zagotovo tudi po svojih močeh pomagajo tamkajšnjemu gospodarstvu. Verjamem, da to v prihodnosti se lahko zgodi bistveno drugače, da teh stvari preprosto ne bo več. Verjamem tudi, da je večina slovenskih gospodarstvenikov takšnih, vsaj v našem okolju, kjer izhaja, da je vendarle ta prostovoljnost njim bližja, preprosto, kajti povezuješ, združuješ se takrat, kadar te je volja. Kadar je prisila, je zagotovo zgodba popolnoma drugačna. In jaz verjamem, da bodo s prostovoljnostjo mnogi premislili, ali je pametno in smiselno in ali vidi svojem prostovoljstvu, članstvu tudi svoj interes. Če tega svojega interesa ne bo, potem tudi članstva zagotovo ne bo. Temu primerno se bo treba organizirati tudi s strani zbornice, se prilagoditi in en velik zasuk narediti v neko smer, kot je bila do slej. V Slovenski ljudski stranki pač podpiramo te spremembe, verjamemo pa tudi, da bodo v tej razpravi dobili dodatne dopolnitve in dodobro analizo in upoštevali te pozitivne in negativne posledice, ki jih bo prinašala ta, po našem prepričanju, velika sprememba na področju Gospodarske zbornice Slovenije. Na takšen način se analize naredijo, da se bodo pozitivni učinki lahko uporabili v boljši konkurenčnosti slovenskega gospodarstva in s tem nekako prostovoljno včlanjevanje v tiste organizacije, kjer podjetnik, menedžer vidi svoj interes podjetja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslednji na vrsti podpredsednik Peče, ki bo predstavil stališče Slovenske nacionalne stranke.
Spoštovani prisotni! Hvala za besedo. Večkrat danes v okviru predstavitev stališč poslanskih skupin je bila izpostavljena dilema, kaj je namen in kaj je koncept gospodarske zbornice. Po moji oceni se je okoli tega vprašanja danes in pa vedno do sedaj vrtelo vprašanje obveznega ali prostovoljnega članstva. Govoriti o tem, da je bilo premalo razprav, da bi bil potreben temeljitejši razmislek, je po moji oceni neodgovorno do tega državnega zbora, kajti ocenjujem, da kdorkoli predstavlja stališče poslanske skupine, je dolžen pogledati dosedanji potek. In gospodje in gospe, vsi tisti, ki govorite o potrebi po o temeljitejšem razmisleku, o nekajletnem novem zamiku, preden bi minister za gospodarstvo prišel s tovrstnim novim predlogom, je ob neupoštevanju tega, da se je državni zbor z zakonom o gospodarskih zbornicah že dvakrat srečal, in to v letu 2004 in v letu 2005, obakrat s strani predlagatelja Slovenske nacionalne stranke. Državni zbor je na plenarnem zasedanju govoril in odločal že dvakrat na to temo, prav tako so se v zakonodajni postopek na podlagi poslovnika državnega zbora vpletli vlada Republike Slovenije, matična delovna telesa, zainteresirana delovna telesa, strokovna javnost, laična javnost, vsi po vrsti. Kdorkoli bo danes rekel, da ni analiz, da ni raziskav, da niso predvidene posledice in kar je najpomembnejše, da ni predvidenih bonitet, ki bodo nastale na podlagi sprejetega zakona, ta si ni pogledal dosedanjega zakonodajnega postopka. Neodgovorno s strani poslanskih skupin, poslank ali poslancev je, da jim bo tovrstni argument služil za nepodporo tega zakona. Potem takem bi lahko celotni zakonodajni postopek h kateremkoli zakonu argumentirali s tovrstno lažjo. Naloga državnega zbora je, da zadeve razmisli, in naloga državnega zbora in poslank in poslancev je, v kolikor je že prišlo do razširjene razprave, v kateri so sodelovali vsi v naši družbi, ki se jih dotika materija zakona, da to tudi prizna. Ni naloga državnega zbora, da zanika obstoj pretekle debate, ampak izključno ena, da to prizna in na podlagi pretekle debate naredi korenit in kvaliteten zakon. Dovolite, da pojasnim tudi stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Ko smo govorili o namenu oziroma konceptu gospodarske zbornice kot institucije, je po naši oceni možno namen razdeliti v tri osnovne oblike. Prvič, naj bo namen obstoja gospodarske zbornice kot službe vlade, z drugimi besedami servis vlade, ali s tretjimi besedami, tistimi prijaznimi besedami, ki jih danes uporabljate tisti, ki nasprotujete zakonu, to je tako imenovana reprezentativnost. Dejstvo je, da se je samo gospodarsko zbornico, ne njenih članov uporabljalo za tako imenovani termin reprezentativnosti določenega dela prebivalstva, ki se ukvarja z določeno gospodarsko dejavnostjo. Vedeti pa moramo in vemo vsi, da to je bil pogovorni partner, institucija gospodarske zbornice, ni pa bil reprezentativni organ oziroma reprezentativna institucija. Če lahko prvič rečemo, da je bil namen gospodarske zbornice do sedaj - sam in v nacionalni stranki iskreno upamo, da se bo ta namen od zdaj naprej izničil -, je bil drugi namen, da je to servis institucije. Torej, da je to servis same institucije gospodarske zbornice, ki je imela to obliko združevanja - obvezno članstvo - izključno zato, da je bilo nekaj sto ljudi zaposlenih, da so denar, input za delovanje te zbornice pridobivali skozi člane in da se je tu začel in končal tudi namen. Tretji koncept oziroma tisto, k čemur bi po naši oceni morala zakonodajna veja oblasti stremeti, in nedvomno vlada Republike Slovenije že stremi k temu, pa je to, da bi zbornica postala servis članov. Vsi vemo, vsi smo bili toliko pri razpravah prisotni, da je osnovni namen, ki se je do sedaj skrival, v zadovoljevanju interesa članov. Posamezniki, gospodarski subjekti, ki se združujejo, in do sedaj so se morali vsi po vrsti združevati v gospodarsko zbornico, bi morali v zameno za to tudi nekaj dobiti. Ne samo tisti, ki jih nad krivuljo postavlja število zaposlenih oziroma velikost podjetja, ampak sleherni izmed tistih, ki plačuje obvezno članarino. In kaj je obvezna članarina? Nekajkrat smo poudarjali v letu 2004 in 2005 ob sprejemanju oziroma obravnavanju predloga Slovenske nacionalne stranke, da je obvezna članarina eden izmed tistih ostankov, ki jih je najlažje primerjati z obveznim članstvom v komunistični partiji. Po naši oceni obvezno članstvo ni prineslo tistega, kar je bilo v osnovi mišljeno s strani neke službe, ki se je imenovala gospodarska zbornica, ki bo uveljavljala interese svojih članov napram vladi in skozi katero bi vlada Republike Slovenije ali pa tudi zakonodajalec dobil tisto prepotrebno informacijo o dihanju in življenju gospodarskih subjektov. Te povratne informacije gospodarska zbornica v dosedanji obliki organiziranosti ni podajala. Vsebine ni podajala, čeprav je svojo vsebino vedno skrivala za besedo transparentnost in besedo reprezentativnost, ampak od tega, gospe in gospodje, ni bilo nič. Vse tiste poslanke in poslanci, ki imate vsaj malo stika z državljani, naj bodo to fizične ali pravne osebe, veste, da so bili člani nezadovoljni z gospodarsko zbornico, da so njej izključno plačevali članarino, davščino, ki je bila obvezna, in od nje praviloma, razen praznih telefonskih pogovorov, ko so jih naslavljali iz ene službe gospodarske zbornice na drugo, niso imeli popolnoma nič. Naslednji, vsaj po naši oceni, zelo pomemben poudarek, ki bi ga morali danes upoštevati, je delovanje zborničnega sistema. Ne samo sistem delovanja gospodarske zbornice, ampak celotnega zborničnega sistema. Ne glede na to, da imamo v okviru slovenske zakonodaje kar 21 zakonov, ki vsak po sebi nosi ustanovitev neke zbornice, pa je dejstvo, da je krovni zakon in krovna zbornica samo ena. Zbornica se imenuje gospodarska zbornica, krovni zakon je zakon o gospodarski zbornici. Pred sabo imam izpisanih 21 zbornic, med njimi tudi stanovanjsko zbornico Slovenije, ki edina v svoji opredelitvi, v svojih pravilih nima tako imenovanega obveznega članstva. In žalostno je, da posamezni poslanci, ko govorijo v imenu poslanskih skupin ali v svojem lastnem imenu, ko se področje dotika njih, ko začutijo problem delovanja ene izmed teh 21. zbornic, govorijo negativno o tako imenovanem obveznem članstvu. Ko pa je potrebno spremeniti krovni zakon, pa zavzamejo čisto drugačno stališče. Po moji oceni gre v teh primerih za zelo prazno, puhlo govorjenje s strani posameznih poslank oziroma poslancev. Danes imamo moč, danes imamo možnost, da spremenimo zakon o gospodarski zbornici, da spremenimo tisto krovno načelo obveznega članstva. Mislim, da še ni poteklo 30 dni, ko je ena izmed poslank govorila o tako imenovani zbornici za arhitekturo in prostor. V svojem govoru je bila ta poslanka ogorčena nad lobiranjem, ki se dogaja znotraj te zbornice, o določitvi cen, ki bi bile na trgu mnogo cenejše, in da se člani te zbornice pritožujejo, ker bi svoje storitve opravljali mnogo ceneje, v kolikor ne bi imeli predpisanih tarif s strani te zbornice. Odgovor takrat ministra, gospoda Podobnika, je bil, da hočeš - nočeš, on ne more na tem področju storiti nič, da pa je izpostavljena dilema zelo zanimiva. Ampak nas je napeljal, ki smo bili takrat prisotni, in če me spomin ne vara, nas je bilo prisotnih šest poslank in poslancev, nas je napeljal na spremembo sistema delovanja zbornic v okviru naše države. S tem sistemom se srečujemo danes. Ko je bil govor o postopku oziroma temeljitem razmisleku kot argumentu, zakaj ne pristopiti k podpori omenjenemu zakonu. Dovolite, da vas seznanim po dnevnih. 2. februarja 2005, ne tako daleč nazaj, v tej isti sestavi, isti državni zbor, prisoten je bil isti minister, smo govorili k 1. točki dnevnega reda, predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o gospodarski zbornici Republike Slovenije, druga obravnava. Magnetogramski zapis imate vsi. 23. februarja 2005 se je prav tako odvijala druga obravnava predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o gospodarski zbornici. Leto dni poprej oziroma, 2.12.2004 je isti državni zbor govoril o zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o gospodarski zbornici. Nekaj dni za tem, 18.1. so v okviru zakonodajno-pravne službe in matičnega delovnega telesa državnega zbora govorili o tej isti problematiki. 7.2.2005 je odbor za gospodarstvo na svoji 3. redni seji govoril o zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o gospodarski zbornici. V nadaljevanju imamo pred seboj dokument z 28.1.2005, ko je bilo podano mnenje s strani komisije za gospodarstvo in komisije za malo gospodarstvo in turizem k predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o gospodarski zbornici. Skratka, obravnaval ga je tudi državni svet. Seveda vam lahko o teh dokumentih naštevam še in še, dovolite pa, da vam bom le še dva. 1.2.2005 se je z materijo poigrala tudi vlada Republike Slovenije. Ta vlada, ki jo imamo na oblasti sedaj, in tega dne oziroma obdobja je vlada Republike Slovenije obljubila ob obravnavi predloga zakona o gospodarski zbornici, ki smo ga v parlamentarno proceduro vložili poslanci Slovenske nacionalne stranke, da bo prišla v doglednem roku s celovitejšim predlogom zakona, ki bo dotikal oziroma spremljal približno enako materijo, to je približati do sedaj mrtvo institucijo, ki se imenuje gospodarska zbornica, uporabnikom. Torej, da bo ministrstvo spremenilo vsebino omenjene institucije, preoblikovalo njen cilj in njena načela, da ne bo več namenjena sama sebi v zameno za to, da gospodje in gospe domujejo v čudoviti stavbi, si izplačujejo osebne dohodke in sodelujejo le s tistimi člani, ki so veliki in lepi, z drugimi besedami le s podjetji, ki se gibljejo na makro ravni. Minister je takrat napovedal v obdobju januarja, februarja, od takrat dalje je v okviru ministrstva vsaj kolikor sem jaz seznanjen, minister, prosim popravite me, če ne drži potekala več kot razširjena razprava. Vsi tisti, ki nismo bili aktivno udeleženi v tej razpravi, smo jo lahko spremljali preko dnevnega časopisja, preko ostalih dnevnih medijev, ampak ravno skozi to informacijo pa vem, da so v tej razpravi sledili tako imenovani projekti, analize in vsa do tedaj izražena mnenja in stališča. Tako da od tega obdobja dalje, in to je več kot leto dni, poteka že razširjena razprava, zato iz tega naslova še enkrat, sram bodi tiste poslanske skupine in sram bodi tiste poslanke in poslance, ki v tem obdobju leta dni niso bili sposobni sprevideti, da je javna razprava, strokovna razprava na to temo potekala v naši hiši v okviru Vlade Republike Slovenije in vseh zainteresiranih že več kot leto dni. Dovolite, da poudarim še: 7.2.2005 je bil v okviru zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o gospodarski zbornici na matičnem delovnem telesu sprejet negativen sklep. Toliko dovolite o tem, kar drugi izpostavljajo kot pozitiven, kvaliteten argument, da se je o tej materiji govorilo premalo časa in da v bistvu nihče ne ve za posledice. Posledica, ki je danes pred nami, je, da se ustvari institucijo, združbo, kakorkoli hočete, ki bo dejansko odvisna od svojih članov, in to je tudi prav. Če bodo ljudje člani nezadovoljni s tovrstno institucijo, jo bodo zapustili. Če bodo zadovoljni, bo ta institucija pripeljala naokrog ljudi. V tem takem se ne direktor ne celotna uprava gospodarske zbornice nima bati za svojo prihodnost. Po naši strani oziroma po oceni Slovenske nacionalne stranke je zelo pomembno izpostaviti, da je to eden izmed tistih zakonskih materij, ki jo je vlada Republike Slovenije obljubila in obljubo tudi držala. Minister Vizjak je na matičnem delovnem telesu obljubil popravek, spremembo zakona in seveda nov pristop, nov koncept v delovanju gospodarske zbornice, še enkrat poudarjam, kot krovne organizacije, kot tiste organizacije, po kateri se zgleduje vseh ostalih 10 in nekaj zbornic v okviru naše države. S te strani, kolega Vizjak, pa ne smatrati kot karkoli, vse čestitke, v Nacionalni stranki smo veseli, da ste povzeli idejo in koncept Slovenske nacionalne stranke, ga mogoče dodelali, na vsak način pa se državni zbor danes s to listo srečuje. Kar se tiče nadaljevanja vsebine in prihodnosti gospodarske zbornice, kot je opredeljena v predlogu zakona. Po naši oceni je prav, da je zakonodajalec kot izvršilna veja oblasti, torej vlada Republike Slovenije, dala neko možnost, časovno obdobje, dimenzijo, v kateri bo morala gospodarska zbornica prikazati vsebino svojega dela oziroma ponazoriti njenim dosedanjim ali dotedanjim članom kvaliteto dela; predvsem pa to, da je njih servisirala, njih zastopala in bila ustanovljena zaradi njih. Po naši oceni je do sedaj minilo mnogo let, odkar je bila gospodarska zbornica ena izmed tistih trdnih institucij, ki si je zakrivala oči pred svojimi člani, od njih pridobivala le finančna sredstva skozi obvezno članarino, davščino, takso ali kakorkoli hočete. Ni pa izkazovala tistega, kar je bil namen. In če dovolite, naj za zaključek podamo še oceno, nihče v okviru nobene zbornice v naši državi se nima česa bati, če držijo njihove besede o kvaliteti njihovih storitev. Če te besede ne držijo - in verjamem, da ne držijo, žal -, potem se bodo morale gospe in gospodje, ki vodijo te institucije, zamisliti, ali bodo šli drugam ali bodo spremenili svoj način dela. In če smo konkurenčnost ter vse elemente, ki opredeljujejo pozitivno gospodarstvo, vpeljali na vsa ostala področja oziroma jih skušamo vpeljati, potem jih moramo tudi na tem področju. Ne pa ljudi ob vedenju in znanju, da so tako ali tako gospodarski subjekti že preveč obremenjeni s celotnimi davščinami, obremenjevati tudi vnaprej s plačili iz naslova obveznega članstva po zakonu o gospodarski zbornici oziroma sistema ureditve članstva v gospodarski zbornici. Če bodo posamezni gospodarski subjekti videli interes v združenju, videli interes v tem, da se jim splača pristopiti v tovrstno organizacijo ali v ostati, bodo to tudi storili. Ampak tisto, kar je najpomembnejše, odločitev je njihova. In odločitev Slovenske nacionalne stranke je, da bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Prvi se je k besedi prijavil gospod minister. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke in poslanci! Želel bi, morda v izogib ponavljanju, odgovoriti na nekatere dileme, na nekatera vprašanja, ki so bila že v predstavitvi stališč poslanskih skupin izrečena. Prva vseskozi prisotna dilema je čisto preprosta. In sicer, marsikdo prisega na nujnost in potrebnost reguliranja v tej državi. Marsikdo, tudi vlada in naše ministrstvo, pa zaupamo slovenskemu gospodarstvu in verjamemo, da se bo organiziralo tako, kot je za njih najbolje. Zato smo proti prepotrebni regulaciji. In tu marsikdo smatra, da ve več in da vlada ve več, kot ve gospodarstvo, glede tega, kaj je za gospodarstvo dobro. Menim, da velja pri gospodarskih subjektih danes, ko je tržna ekonomija, ko se gospodarstvo sooča s konkurenčnim bojem doma v Sloveniji, v okviru petnajsterice in v globalnem svetu, da velja eno osnovno načelo, in sicer, da se oceni investicijo preko tega, kolikor vrne ta investicija. Se pravi, vsakdo gre v nek strošek, če pričakuje vsaj toliko koristi ali več, kot ta strošek prenese, "return of investment". To je teorija ekonomije, ne pa to, ali mi vemo, da bo potem bolje, ekonomija obsega in tako naprej. Gospodarski subjekti se bodo po tem konceptu odločali in ocenili, ali se jim splača nekaj, ali se jim ne splača nekaj in bog nas varuj, prosim, v tržni ekonomiji siliti gospodarstvo v nekaj kar se gospodarstvu ne splača, to je polom za to gospodarstvo in ne siliti gospodarstva v ta polom. Zato predlagamo zasebnopravni sistem zbornične organiziranosti, da se gospodarski subjekti poljubno, interesno, prostovoljno združujejo, da postavljajo sami sebi pravila igre glede organiziranosti, glede števila. Zakaj bi mi to predpisovali, ker mi mislimo, da je tako za njih bolje? Ni res. Oni bodo povedali, kaj je za njih upravičeno, učinkovito in zakaj. Poglejte, tu je bilo kar precej dezinformacij, milo rečeno, češ, da je trend v javnopravnih zbornicah, da je to tisto in da je tukaj neki eksperiment vlade, ki je bolj ali manj unikatna. Nasprotno. Poglejte, Belgija, Velika Britanija, Irska, Danska, nove države ali pa države z danes višjo ali najvišjo gospodarsko rastjo imajo tak model. Tudi nam po ekonomiji primerljive države imajo tak model. Prav države, ki so bile tu naštete in imajo danes najmanjšo gospodarsko rast oziroma najnižjo, so tiste, ki imajo javnopravni sistem zbornične organiziranosti in se soočajo z demonstracijami in nujnostjo po reformah. Torej, kdo je Sloveniji za zgled, hitro razvijajoče se, odprte, liberalne, kar se tiče dostopa do konkurence in razvoja gospodarstva države; ali tiste, ki bodo morale to šele postati, če bodo hotele loviti priključek z razvijajočimi se ekonomijami? Menim, da so lahko Sloveniji za zgled Irska, Danska, marsikatere nove države članice, zlasti po gospodarski rasti, Belgija in podobno. Te imajo zasebnopravni sistem zbornične organiziranosti, kot ga mi predlagamo. In prosim vas, ne si predstavljati, da je večina držav v javnopravnem, ni res; približno pol pol je, trend je pa v smeri zasebnopravnega sistema, to se pravi v smeri tega, kar tudi mi predlagamo. Ogromno je bilo dilem glede reprezentativnosti. Do danes to ni bil problem, kajti imeli smo eno zbornico in reprezentativno je bilo vodstvo ali organi, institucija do vlade, do ostalih sogovornikov, ne pa ljudje, ne pa gospodarski subjekti. In mi smo prav to očitali in še zdaj očitamo gospodarski zbornici, da je razkorak, prepad med interesi članov in aktivnostmi zbornice kot institucije precejšen, ta razkorak je precejšen. In če boste mene vprašali, ko se pogovarjamo o rešitvah za gospodarstvo, bom poleg institucije povprašal tudi gospodarstvo, gospodarske subjekte same, "per se", ker ne verjamem čisto instituciji, ali ne gleda na rešitve tudi skozi prizmo institucije, ne skozi prizmo gospodarstva. To je dejstvo, tako to je danes. In zato si mi ne želimo navidezne reprezentativnosti, to se pravi, reprezentativnosti, ki se skriva za institucijo. Mi si želimo dejanske odgovore, kar gospodarstvo potrebuje. In zato, za nalašč zaradi tega, se z reprezentativnostjo nismo ukvarjali, ker jo bo določil tisti, ki reprezentativnost potrebuje. Na primer, če bo ministrstvo za šolstvo ugotovilo, da potrebuje pri oblikovanju predmetnikov, šolskih programov stališče gospodarstva, bo tudi pozvalo tistega, za katerega ve, da je reprezentativen, in bo določilo v svojem predpisu, kdo je reprezentativen. Jaz si ne upam trditi in tukaj prepisovati reprezentativnost ne v število podjetij, ne v ničemer. Zakaj recimo? Slovenskih jeklarskih družb je zelo malo, na prste dveh rok recimo. In zdaj, če število napišemo, da je prezentativno tisto, kar je nad 30 gospodarskih subjektov, potem ti sploh ne bodo nikoli reprezentativni, ker jih seveda ni toliko. Če pa rečemo, da je reprezentativnost po številu bruto domačega proizvoda neka meja, potem pa ne bo reprezentativna nobena trgovska asociacija, če ne bo zraven Mercatorja ali teh velikih sistemov, kar pa spet ni prav. Imeti neko povprečno mero za tako specifično razdelitev gospodarskih subjektov po panogah v Sloveniji je dvorezno. In smo zato izhajali iz pristopa, koga vprašati oziroma kdo naj določi, kdo je reprezentativen; ta zakon, ki je splošen, ki je fundament za organizacijo ali tisti, ki reprezentativnost potrebuje. Zato smo to določitev prepustili tistim, ki jo potrebujejo. Se, o tem, da mi delamo neko demontažo in tako naprej. Kaj bo zakon povzročil? Zakon, že predlog je povzročil ogromno pozitivnega, zbornice so se začele usklajevati, malo bolj svojim članstvom prilagajati, izboljševati. Obrtna zbornica je že predlagala spremembe, gospodarska zbornica hiti po nekih spremembah, čeprav v naravi kaj veliko ne vidimo. Ampak ta predlog, ta koncept je vnesel nek nemir. Se je začelo delati na pozitivnih spremembah, kako dejansko slediti konceptu. To se pravi, ta zakon je že povzročil nekaj pozitivnih posledic. In jih, verjemite mi, bo še veliko več, ko bodo tudi vsi ustrezni organi na sami instituciji spoznali, da gre dejansko zares, to bo pa verjetno po prvi obravnavi. Takrat bodo začeli snubiti svoje sedanje člane, da ostanejo tudi bodoči člani. In tega si mi tudi želimo, mi da ta gospodarska zbornica, ki sedaj ostane, prepriča večino svojih članov, da bodo želeli, da bodo ocenili, da je njihov "return of investment" takšen, da bodo notri tudi ostali. In prav je temu tako in bomo imeli močno zbornico in ne bo nobenih problemov ne z reprezentativnostjo, ne z zastopanostjo pred mednarodnimi institucijami, ne s komunikacijo z vlado ali s čimerkoli. Ampak to, dragi kolegi, je odvisno od gospodarske zbornice, ali bo tiste to je slovensko gospodarstvo, uspelo prepričati, da je potrebno. Če ji ne bo uspelo prepričati, je ne potrebujemo. Mi je ne potrebujemo. Mi potrebujemo organizirane predstavnike dejansko gospodarskega interesa, ne potrebujejo administrativne inštitucije, ki se za to šteje. Glede javnih pooblastil. Javna pooblastila, ki jih izvaja gospodarska zbornica danes, lahko preko koncesije podelimo katerikoli asociaciji. Številni gospodarstveniki in tudi mi, ki smo delali analizo, ocenjujemo, da so cene, ki jih plačujejo gospodarski subjekti za ta javna pooblastila, ki jih izvaja gospodarska zbornica, nad ekonomskimi cenami, da se da to delati tudi ceneje. In verjamemo, če bomo šli preko javnega razpisa te izvajalce iskati, jih bomo tudi našli. In zato se ni za bati, da bo ta storitev bodisi okrnjena, prenešena na državo ali na kogarkoli, ker jo danes gospodarstvo že plačuje, po moji oceni preplačuje. Večna dilema in večen pomislek je visel v zraku, to je pomislek, zakaj samo gospodarska zbornica, zakaj tudi ne ostale zbornice. Bistveno je sledeče. Ta zakon postavlja fondament za preoblikovanje vseh gospodarskih zbornic, zato se tudi imenuje zakon o gospodarskih zbornicah. Skratka, podlaga je za prenovo vseh gospodarskih zbornic. Lotili smo se, kot je tudi že poslanec Peče povedal, tega zakona ker smo to tudi obljubili v tem parlamentu pred poslankami in poslanci ob sprejemanju oziroma ob negativnem stališču do njihovega predloga, ki bi res povzročil veliko težav v praksi. Zato smo se želeli celovito s to zadevo ukvarjati, eno leto je od takrat gospodje, ogromno analiz, ogromno polemik in kdor danes tu govori, da tega ni bilo še dovolj, potem si želi spremembe pod narekovaji in želi, da tako ostane in da večno spreminja zato, da nič ne spremeni. Mislim, da je ogromno analiz bilo narejenih, anket, rešitev, pogovorov o vsakem segmentu posebej in da je na mizi optimalen rezultat. Zato načrtujemo tudi v prihodnje spremembo obrtnega zakona v letošnjem letu, vendar spoštujemo specifiko obrtnikov in obrtne organiziranosti glede na gospodarske družbe. Kdorkoli je naredil objektivno primerjavo med temi dvemi organiziranostmi, vidi, da gre pri obrtnikih za specifiko zaradi več razlogov. Zaradi več razlogov. Prvič zaradi tega, ker je samo predstavniško telo te zbornice povsem drugače povezano s svojimi člani, tako bolj po terenu kot tudi neposredno, kot je to v primeru gospodarske zbornice. Drugič. Obrtništvo oziroma mikro podjetništvo je specifično in nudi in potrebuje vis-a-vis gospodarskih subjektov neko drugo splošno podporo ali neko administrativno, strokovno nadgradnjo. Nek obrtnik danes, ki se ukvarja, ne vem, s krovstvom, sobopleskarstvom, potrebuje pravzaprav nek servis tudi vis a vis morebiti nekih splošnih zadev, tako preko revije kot tudi območnih izpostav, ki so tudi že v manjših krajih po Sloveniji in mu je lahko to na voljo. Ne želim reči, da je pa tam vse v redu. Nasprotno, tudi tam, menimo, da je treba spremeniti, in zato tudi predvidevamo spremembe. Vendar želimo te spremembe narediti nekoliko bolj postopno, kot v tem primeru. Kar se kmetijsko-gozdarske zbornice tiče, pritrjujem vsem, ki ste bili kritični do tega, tudi sam sem kritičen. Vendar na srečo ali na žalost, kakorkoli, to področje sodi pod ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano in večkrat sem že tudi to ministrstvo opozoril, da bi bilo prav in smotrno vis a vis organiziranosti kmetijsko-gozdarske dejavnosti tudi tu radikalneje zarezati. In verjamem, da se pripravljajo na to temo tudi spremembe. Cunami je bil omenjen, ponovno. Kakšen cunami? Poglejte, v tem primeru se država odmika, mi ne želimo tega regulirati. In nam očitate, da želimo nekaj prevzeti. Oprostite, ne razumem, to je nelogično. Mi želimo, da je to interesno, prostovoljno združenje delodajalcev, ki si bodo postavili pravila igre sami v teh zelo širokih okvirjih, ki jih s tem zakonom postavljamo. Če bi dejansko želeli nek prevzem ali kakršenkoli večji angažma v teh asociacijah gospodarstva, bi bolj regulirali, ne pa manj regulirali, kot to sedaj delamo. Tako da so to pravzaprav politične floskule, da je to nadaljevanje nekega angažmaja vlade v gospodarstvu, ker je prav nasprotno - to je umik države iz gospodarstva, če želimo deregulirati to organiziranost, če želimo vzpostaviti prostovoljno, samoiniciativno organiziranost na tem področju. To je dejstvo in to so tudi smeri tega zakona. Še enkrat, ne podcenjevati gospodarskih subjektov, jim govoriti, kdaj se bodo združevali, kaj jih bo več stalo in kaj jih ne bo več stalo ter ali bodo stroški tega novega sistema nižji ali višji kot prej. Stroški bodo takšni, kot jih bo gospodarstvo želelo in priznalo, nič večji in nič manjši. Sedaj so pa stroški takšni, kot jim nekdo določi. In to ni prav. Glede nekaterih polemik, povezanih z arbitražo, glede reševanja sporov. Dejansko menimo, da bi bilo moč mogoče prisluhniti tudi predlogom, ki so bili tudi na mize poslanskih skupin dani. Glede tega, da to specifično področje, recimo, arbitraže, uredimo s posebnim zakonom, če bo tako potrebno. Zakaj govorim, če bo to potrebno? Zaradi tega, ker se bo v prehodnem obdobju dveh let pravzaprav izkazalo dvoje. Prvič, izkazalo se bo, ali bo gospodarska zbornica s svojimi organi in svojim personalom tako sposobna, da bo začutila, da mora narediti nekaj, da bo prepričala člane, da ostanejo. In če bo dejansko zbornica uspela ohraniti večino članstva, ob prenovljenem programu, ki mu bo gospodarstvo zaupalo, potem bodo tudi gospodarski subjekti ostali in teh problemov sploh ne bo. Teh problemov ne bo, ker se bo točno vedelo, kje bo arbitraža še naprej funkcionirala in kdo bo slovensko gospodarstvo zastopal napram mednarodnim institucijam. In tega si tudi mi želimo. Zakaj si tega želimo? Ne zaradi tega, da imamo eno veliko zbornico, ampak zaradi tega, ker vemo, da gospodarstvo zaupa tej zbornici. Danes gospodarstvo ne zaupa tej zbornici. Vse ankete, ki smo jih opravili, ki ste jih lahko prebrali, ki so bile narejene z ene in druge strani, so zelo jasno pokazale, da gospodarstvo gospodarski zbornici ne zaupa, jasno kot beli dan. Mi jim želimo dati popravni izpit. Naredite še en korak naprej. Pripravite nov program, morebiti vam bo potem zaupalo. Če vam bo potem zaupalo, smo tudi mi zadovoljni in vemo, da bo gospodarska zbornica po meri člana, ne pa tako, kot je danes. Zaradi res ne razumem očitkov, češ, da posegamo v gospodarstvo na birokratski enostranski način, brez pomisleka na stroške. Nasprotno, prav to delamo, da se gospodarstvo optimalno organizira, tako kot samo vidi in ve. To je nekaj odgovorov na te izzive. Mislim, da bi lahko, se bom še kdaj ponavljal, če bo potrebno, ampak upam, da ne.
Ja, mag. Cvikl.
Poglejte, gospod predsedujoči, jaz bi lepo prosil, če v dokumentih državnega zbora popravite navedbo, da je ravnokar govoril predstavnik vlade. Namreč, govoril je gospod, gospodarski minister in je govoril samo o gospodarskih temah. Gospod minister, vi tukaj predstavljate vlado v celoti. Vi ne morete tukaj razlagati, da imate vi drugačno mnenje kot gospa ministrica za kmetijstvo ali, ne vem, katerikoli minister odgovarja za Obrtno zbornico Slovenije. Obravnavamo zakon o gospodarskih zbornicah. Meni je zelo žal, da je 1/3 členov tega zakona, deset členov tega zakona govori samo o gospodarski zbornici Slovenije. Tako, da se morate odločiti, ali govorite kot predstavnik vlade in branite predlog vlade v celoti in tudi poveste, kaj bo vlada naredila, ne pa, da rečete na srečo ali nesrečo, jaz tukaj govorim samo o gospodarskem ministrstvu, ne pokrivam področja kmetijstva ali celo Obrtne zbornice Slovenije. Poglejte, mi smo v državnem zboru in če vas ne preimenujemo iz predstavnika vlade v nekaj drugega, v predstavnika samo gospodarskega ministra, potem je zelo težko nadaljevati razpravo. Mi tukaj res govorimo o zakonu o gospodarskih zbornicah, ki ima na žalost kot edino tematiko samo razgradnjo gospodarske zbornice Slovenije. Na žalost. Če bi vi kot predstavnik vlade povedali, da se bo vse to nanašalo še na druge zbornice, potem bi se z vami še lahko strinjal. Tako pa tukaj govorite nekaj kot minister za gospodarstvo ne kot predstavnik vlade, zato je moj proceduralni predlog naslednji: ali se preimenujete v predstavnika ministrstva za gospodarstvo ali pa govorite o celovitosti tega zakona, kot ga je predlagala vlada. In vlada ni predlagala nobenih sprememb v prehodnih in končnih določbah za druge zbornice, kar bi lahko naredila, če bi res vi želeli v Sloveniji uvesti zasebni pravni način združevanja za vse zbornice, ne pa, da s tem zakonom razgrajujete samo gospodarsko zbornico. Predsedujoči, moj proceduralni predlog skuša ministru za gospodarstvo povedati, da je tukaj v tem državnem zboru kot predstavnik vlade v celoti, zato se naj ne izgovarja kaj drugi minister ali pa česa druga ministrica ni naredila. Hvala lepa.
Hvala. Minister.
Hvala lepa. Seveda sem v skladu tudi z gradivom, ki je na mizi, predstavnik vlade. In nisem nikoli govoril, kaj nekdo od članov vlade ni naredil, pa bi moral narediti. Povedal sem samo to, da sodi zakon, ki je na mizi, zakon o gospodarskih zbornicah, v sklop področja, ki ga je doslej urejal zakon o Gospodarski zbornici Slovenije, in da je področje, ki je bilo tudi tukaj večkrat omenjeno, področje, za katero je odgovoren drug član vlade. Zato sem tudi povedal, zakaj smo se lotili prenove zborničnega sistema postopno in pri tem prvem koraku, in da je že najavljen pravzaprav drugi korak. To je obrtna zbornica. In povedal sem tudi, v kateri smeri bodo približno šle spremembe. Mislim, da to ni bilo vprašanje. Da je bil to bolj ene vrste očitek in zloraba poslovnika državnega zbora. [[....]] [[Oglašanje iz klopi.]]
Prosim za mir v dvorani. Gospodu Cviklu sem pustil, da dokonča svojo misel zaradi tega, ker nisem vedel, kam pelje. Nazaj magnetograma ne moremo popravljati. [[...]]Gospod minister, lahko dokončam stavek? Minister govori tako, kot je zapisano. Karkoli mu ima kdo za očitati, naj prosim to pove potem v razpravi, ne pa na takšen način sklicevanja na postopkovni predlog, ki je sam po sebi nemogoč. Nadaljujemo razpravo in ponavljam svojo običajno prošnjo, da tisti, ki ne želite razpravljati, kajti mnogih ne vidim v dvorani, da to pravočasno meni oziroma drugemu predsedujočemu sporočite. Sprašujem, če želi gospod Hvauc razpravljati? [[Ne.]] Gospod Kumer.
Jaz bom izkoristil svojih 5 minut. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! Za začetek bom, ker je minister veliko govori o reprezentativnosti, omenil je tudi Mercator, bi tudi njemu položil v usta, da ni možno naprej prejudicirati stvari in da glede na dosedanjo prakso ali posledice teh deregulacijskih inovacij pri nas se lahko zgodi, da bo reprezentativni predstavnik gospodarska zbornica igralcev golfa. To sem omenil zaradi tega, ker ste omenili tudi Mercator in lanskega avgusta se je dejansko to dogodilo. Zavrnil bi in bi rekel, da ne gre za to, da bi nekdo več vedel, ali da bi reguliral potrebe ali stvari v gospodarstvu. Gre za nekaj drugega. S tem načinom spreminjanja zborničnega sistema gre za to, ali je sploh dopustno, ali bo sploh še možno, da bo gospodarstvo prek te asociacije gospodarske zbornice, ali gospodarskih zbornic sploh še sodelovalo, recimo, pri razpravi o proračunu, saj gre za prerazporejanje nacionalnega dohodka, o socialni politiki, trgu delovne sile, zdravstvo in tako dalje. S tem načinom, ki je sedaj predlagan se lahko zgodi, da tako kot pri sindikatih tudi sedaj vlada več ne bo imela sogovornika. In v tej smeri bo šla moja razprava sedaj. Zakon, ki je predlagan, se loteva predvsem nekaterih statusnih vprašanj, ne rešuje pa ključnih problemov, ki bi jih moral zaradi posebne narave zbornic. Naj takoj na začetku povem, da sem na strani tistih, ki se zavzemajo za izdelavo sistemskega zakona o zbornicah, in sem proti sedanji pretirani deregulaciji tudi na tem zborničnem področju, ki je predvsem posledica neke splošne politične klime in idej različnih reformatorjev. In tudi na področju zborničnega sistema imamo seveda reformatorje. Naj na začetku poudarim, da je v večini držav, evropskih držav, uveljavljen model z obveznim članstvom zbornice, saj je le tako možno, da lahko gospodarske zbornice ali gospodarska zbornica nastopa nasproti državi, kot predstavnik celotnega gospodarstva. V nasprotnem primeru se lahko zgodi in po vsej verjetnosti, če bo ta predlog sprejet, se bo zgodilo tudi pri nas, da bi bile članice, se pravi partnerji, partnerice državi le močna podjetja ali nekaj le njih, ta bi zagovarjala le lastne interese, ne pa interesov manjših ali celo panožno obrobnih podjetij. In to je primer iz lanskega avgusta. Naj bo organizacija zbornice kakršnakoli, je njihova glavna naloga varovanje in zastopanje interesov gospodarstva pred državo, ne pa neka cehovska organizacija po panogah. Zgodilo se bo, da zopet dam primer, da bodo imeli 50 cehovskih načinov organiziranja zborničnega sistema. V večini držav je uvedeno obvezno članstvo tudi v tako imenovanih poklicnih zbornicah, naj so to odvetniške, naj so to zdravniške in naj so to notarske in tako dalje. Če se skušamo obnašati in ravnati po evropsko, in večkrat se sliši s strani vlade in predlagateljev zakonov, da se moramo ravnati po evropsko, potem seveda tu dileme ni. Bili sta danes izpostavljeni dve državi, bilo je izpostavljeno, da gre za pol pol, ampak po vsej verjetnosti je več na strani tistih, ki imajo uveljavljeno obvezno članstvo zbornice. Zastopanje gospodarstva nasproti državi, prevzemanje upravnih nalog na gospodarskem področju sta nedvoumno dve legitimni nalogi, ki jih lahko zares dobro opravi samo asociacija gospodarska zbornica. Ni drugega na žalost, ni drugega, ki bi lahko to opravil bolje od njih. Za opravljanje teh prenesenih nalog je vsaj po mojem mnenju in po mnenju še koga obvezen predpogoj obvezno članstvo, saj se le tako lahko ugotavlja, tako kot ste rekli, gospodarski interes na neki enoviti črti. Poudarjanje tudi s strani predlagatelja, da lahko državni zbor z zakonom posamezno področje zbornične organiziranosti ureja oziroma odloči, določi obvezno ali prostovoljno in tako dalje, ki se večkrat v razpravi pojavlja, kaže le na to, da gre v prvi vrsti za politizacijo samega problema, saj je več kot očitno, da se obvezno članstvo, in to je bilo danes že bilo izpostavljeno, jaz bom še enkrat izpostavil, ohranja v nekaterih drugih zbornicah. Mi imamo danes predlog vlade in jaz gledam na ta predlog kot predlog vlade, ki celovito ne ureja tega problema. Torej problema se loteva ekskluzivno, ekskluzivno parcialno. Zato sem prej na začetku omenil, da sem pristaš tistih, ki se zavzemajo za sistemski zakon o zbornicah. Zato se upravičeno postavlja vprašanje, kako bi naj z večjim številom, na primer, panožnih zbornic dobila država partnerja, tistega pravega sogovornika s strani gospodarstva, to, kar ste prej na začetku tudi omenili, da je glavni "point". Ali pa je namen prav nasproten, in sicer da se radikalno prereže ta popkovina med gospodarskim interesom in političnimi odločitvami, ki se sprejemajo v vladi, v tem državnem zboru. Prej sem že omenil, da gospodarstvo preko te asociacije aktivno polnokrvno ne zastopa interesov in ne sodeluje pri razpravi recimo kot sem dal primer o diskusiji o proračunu. Očitno je intenca tudi ta, da se vse skupaj zreducirala le na sodelovanje pri pripravi nekaterih zakonskih predlogov na tako imenovana resorna ministra, niti ne na vlado, ampak na posamezne resorje v znotraj vlade. Se pravi, gre še za eno intenco drobljenja interesa gospodarstva napram državi, vladi, aktualni oblasti itd. Gre za tipičen primer, moram tukaj povedati, negospodarskega razmišljanja. Glede na vse navedeno, menim, da je razmišljanje zakonodajalca smotrno, da bi bilo potrebno nekaj storiti pri organiziranosti zborničnega sistema, ampak gre za nasploh, zato se zavzemam za sistemski in ne vzeti za izhodišče nek prestižen politični "keč". Tukaj dejansko za to gre. In prav zaradi tega napačnega izhodišča se predlagajo rešitve, ki so premalo dodelane in verjemite, da bodo povzročile veliko problemov pri implementaciji oziroma pri realizaciji tega predloga zakona. Danes sta bili omenjeni najmanj dve, ki ne boste tako lahki, gre za arbitražo in gre še za marsikaj drugega, kar bo seveda predstavljalo velike probleme.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Pajk.
Hvala za besedo. Čeprav še razprava ne traja zelo dolgo, ampak je pa vsebinsko zelo pestra in vsi se več ali manj strinjamo, da je ta zakon potreben, da so spremembe na tem področju potrebne. Poudaril bi nekaj stvari, ki do sedaj niso bile dobre. Dosedanji gospodarski zbornici se očita centralizacija in tudi centralno upravljanje in finančno upravljanje, ki je tudi centralno. Očita se tudi premajhna svoboda združenj. Nezadovoljni so predvsem manjši člani, manjšine. Storitvena dejavnost je v zbornici zapostavljena. Več o tem je povedal minister in smo slišali ideal, ki bi ga lahko zasledovali, je ta, in ga poskušamo tudi zasledovati, da je članstvo prostovoljno, da vsak, ki plača članarino za to nekaj pričakuje, ne samo tisti osnovni vložek, ampak bistveno več kot osnovni vložen. In to je prava zbornica, če potem vrača bistveno več, kot je osnovni vložek v članarini. Za tiste zbornice, ki bodo dobro delovale, enostavno ni problema, ker bodo člani sami s svojim interesom se včlanjevali v zbornico in s tem financirali zbornico, zbornica jim bo dajala pa suport. Prav je, da se dosedanjemu načinu organizacije da možnost, da se spremeni in zato je prehodno obdobje. V tem prehodnem obdobju si vsi želimo, da bi dosedanja gospodarska zbornica se prilagodila razmeram in svojemu članstvu dala tisto, kar od nje pričakujejo, in da bo članstvo ostalo prostovoljno. Seveda, če bo dobilo tisto, kar od nje pričakuje, bo tako ali tako ostalo včlanjeno v tej zbornici, in potem ni problema. Če se ne bo prilagodila, se bo članstvo oziroma se bodo gospodarski subjekti združevali v nove zbornice, tam iskali svoj interes in nastale bodo nove zbornice, ki bodo, recimo, prek interesa članstva zadovoljevale interes gospodarskih subjektov. Nič kaj novega se ne da povedati, ker je bilo o tem že dosti povedanega. Sam se postavljam na to stran, da je na tem področju treba narediti spremembe, in to kvalitetne spremembe v smeri izstopa države iz gospodarstva, da je čim manj regulacije, da se daje gospodarstvu dovolj manevrskega prostora, da lahko svobodno odloča. In ena od teh stvari je zagotovo tudi ta zakon. Prej smo od kolega poslanca dr. Lahovnika slišali, da nobeno kosilo ni zastonj. V tem mu dam seveda prav - nobeno kosilo ni zastonj. Zelo narobe pa je, če plačaš, pa kosila ne dobiš. Hvala.
Hvala. Tule imam sicer napisano, gospod Brenčič, da bo gospod Prevc namesto vas, pa ga tudi ni. Torej, gremo naprej. Gospod Han.
Hvala lepa. Spoštovani minister [[ga ni]] , spoštovani podpredsednik! Glede na to, da sta moja kolega pred mano že v veliki meri povedala stališče Socialnih demokratov in se tudi sam z njimi strinjam, bi vendar tudi sam povedal nekaj stavkov, nekaj besed. Predlagani zakon o ureditvi gospodarskih zbornic, sem prepričan, bo imel številne negativne posledice za gospodarstvo v Republiki Sloveniji, in sicer predvsem dolgoročne. Govorim tako za mala, srednja in velika podjetja. Ena glavnih napak je ta, da se je vlada te ureditve zborničnega sistema lotila predvsem parcialno. In si tudi jaz upam napovedati, da gre tu na nek način za političen projekt. Enostavno bi lahko rekel z besedami, da je treba zasesti še eno institucijo, obglaviti njene glavne člane in naprej vladati. Verjamem, glede na izkušnje v tem letu, da je vlada bila temu kos in da so ljudje na institucijah kot v podjetjih odstopali iz osebnih razlogov. Zato mislim, da bi se tudi v tem primeru, v primeru gospodarske zbornice, dalo na takšen način rešiti in ne bi bilo treba uničevati neke institucije. Lahko bi pa rekel, da bodo v tem primeru politično kompatibilne nesporne zbornice imele v prihodnosti privilegiran in elitni status. Tu predvsem mislim na kmetijsko-gospodarsko zbornico in za enkrat še eno obrtno zbornico. Nerazumljiva je kontradiktornost vladnih ukrepov na področju krepitve gospodarskega razvoja. Če vlada hodi po Sloveniji in govori, kako ustvarja dobro plimo za podjetništvo, predvsem v tej smeri, da namenja denar za urejevanje infrastrukture, mi ni jasno, kako na drugi strani z lahkoto ukinja tako imenovane mehke ukrepe med katere sodijo tudi svetovanja tako pri ustanovitvi podjetja, svetovanja pri razvoju podjetja, financiranju in še bi lahko našteval. Osebno sem prepričan, da ni gospodarske rasti v podjetjih, če ni podjetje podprto z znanjem, če ni podjetje usmerjeno v razvoj, če ni v podjetju inovativnosti, kreativnosti in če ni podjetje informirano. Na nek način vse te informacije, podloge je vendarle v vseh teh letih gospodarska zbornica namenjala tem našim podjetjem. Seveda pa je bilo odvisno tudi od samih podjetnikov, gospodarstvenikov, kako so te njihove informacije, te njihove pobude znali absorbirati oziroma črpati. Moram reči tudi kritiko na gospodarsko zbornico, da se v vseh teh letih gospodarska zbornica na nek način ni znala približati malim podjetnikom, malim firmam. To je tudi moja kritika do te gospodarske zbornice, vendar to ni razlog, da se na lahek način gospodarska zbornica ukine. Jaz mislim, da vlada gre v tej smeri, da enostavno takšno, kakršna je danes gospodarska zbornica, jo ukine. Jaz mislim, da je gospodarska zbornica ali s to ekipo ali z drugo ekipo sposobna, da se reorganizira, da se preoblikuje in ponudi tisto, kar podjetniki od nje pričakujejo. Zato bi lahko včasih tudi rekel, da je v velikih primerih gospodarska zbornica včasih vendarle izgubila tla pod nogami, pa vendar to govorim v prispodobi, še enkrat pa sem mnenja, da se na tak način vlada ni lotila problema najbolj pametno. V Socialnih demokratih smo prepričani, da vlada s takšnim zakonom tudi ne gre v pravi smeri krepitve slovenskega gospodarstva v Evropi. Jaz mislim, da samo dobra in močna organizirana gospodarska zbornica je lahko, bom rekel, dober temelj, da se tudi gospodarske družbe v Evropi borijo na tem globalnem trgu in mislim, da je gospodarska zbornica sposobna pomagati tem našim podjetjem. Takšno, ki si jo pa sedaj gospodarsko zbornico predstavlja vlada, pa verjamem, da podjetja ne bodo imela podpore. Lahko je sicer v življenju samo kritizirati, vendar moram reči, da smo Socialni demokrati tokrat pripravili tudi sistemski zakon ureditve gospodarskih zbornic, vseh treh, in ta naš predlog zakona vlada oziroma pristojni minister zelo dobro pozna. Pa vendar, glede na znan sistem je ta naš predlog vlada z lahkoto zavrnila in šla svojo pot. Zato bi jaz vendarle pozval vlado še enkrat k dialogu, da na koncu koncev poskušamo priti do rešitve, ki bo šla predvsem v smeri večje gospodarske rasti, v smeri boljšega razvoja gospodarstva, ker samo gospodarstvo je tisto, ki lahko zagotovi z njegovo dobro razvitostjo večjo blaginjo za vse ljudi v Sloveniji. Mislim, da najlažje v življenju je rušiti, težko je pa graditi. In s tem zakonom mi na nek način rušimo nek dober temelj, ki pa je lahko verjetno še boljši, vendar jaz mislim, če bomo naredili ta korak danes, da bomo ta zakon sprejeli, potem gospodarske zbornice nikdar več v takšni obliki ne bo. In to ni dobro za Slovenijo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ziherl.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospod minister s sodelavcem, kolegice in kolegi! Mislim, da je težko še kaj bistvenega dodati k zelo tehtni in utemeljeni razpravi gospoda ministra, vendar bom nekatere povzetke tudi sam dodal. V zadnjih 15 letih se je v Sloveniji spremenilo veliko stvari na ekonomskem in gospodarskem področju. Tem bliskovitim in intenzivnim spremembam na žalost zbornični sistem ni sledil. V zelo zahtevnih gospodarskih pogojih naše gospodarstvo potrebuje nek suport, neko pomoč, nek servis takšnih organizacij, kot so zbornice. S takim zastarelim in togim sistemom takšnega servisa ne moremo zagotavljati. Po eni strani želimo posnemati uspešne države, kot so Irska, Danska in Finska, po drugi strani pa smo še vedno zagovorniki togega zborničnega sistema. Osredotočil se bom na nekatere probleme, ki smo jih zaznali predvsem pri Gospodarski zbornici Slovenije. Rečeno je bilo, da je to zelo nedemokratična in avtoritativna organizacija, impulzi, pobude iz določenih vrst gospodarstva, v mislih imam predvsem mala in srednja podjetja, pa predvsem storitveno dejavnost, ki v svetu in tudi pri nas narašča, vendar storitveno dejavnost zagotavljajo predvsem manjši sistemi in ne veliki konglomerati, ki pa imajo v obstoječem stanju prevladujoč vpliv pri delovanju in upravljanju zbornice. Zbornica je po eni strani s svojim togim sistemom iniciativo obeh hitrorastočih gospodarskih vej in bila namesto koristnega in hitrega servisa rajši ovira oziroma brez potrebe investiran denar. Ravno na področju financiranja je bilo ogromno pripomb. Predvsem mala in srednja podjetja so v bistvu plačala članarino in zato dobila nič. Navezujem se na kolega Pajka, ostala v bistvu brez kosila. Za uspešno delovanje zborničnega sistema je seveda treba povečati vpliv podjetij, kajti oni so koristniki, uporabniki servisov in storitev, ki jih zbornični sistem zagotavlja. Poleg tega je bilo omenjenih nekaj sumov nepravilnosti pri delovanju Gospodarske zbornice Slovenije. Eden takšnih sumov, veliko dima je bilo, prilitega črnila okoli izdajanja prometnih dovolilnic za promet po državah Evropske unije. Četudi ni bilo suma ali dokazov o kakšnih kaznivih dejanjih, je bilo vsekakor delovanje neučinkovito in na področju avtoprevoznikov je bilo cel kup nezadovoljstva. Na koncu bi dejal še nekaj. Kako leto mineva od tedaj, ko sem ugotovil, da se gospodarska zbornica ukvarja tudi - seveda na račun in z denarjem svojih neprostovoljnih članov - s stvarmi, ki se je čisto nič ne tičejo. Namreč, ko sem se vračal iz Berlina, sem v Financah prebral, da je gospodarska zbornica Slovenije dala jamstvo za nastop srbske estradnice Cece Ražnatović, ko so jo na meji v Sloveniji enkrat že zavrnili. In potem se je gospodarska zbornica angažirala in dala garancijo ter omogočila ta koncert. Mislim, da to ne sodi v njeno dejavnost in da je to nepotrebno zapravljanje denarja članstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Petek.
Hvala lepa za priložnost, gospod podpredsednik. Vsem skupaj lep pozdrav! Danes smo slišali, da obstajata dva tipa zborničnega organiziranja. In zasebnopravne zbornice angloameriškega modela postajajo tudi v Evropi prevladujoče. Pri tem modelu je pomembna prostovoljnost, torej ne obveznost ali prisila. Tako kot je prostovoljnost všeč vsakemu človeškemu bitju, vsakemu živemu bitju, tako je najbrž pogodu tudi gospodarskim subjektom. Če je gospodarska zbornica res tako dobra, kot smo danes slišali, kot nekateri trdijo, potem seveda ni nobene bojazni, da ne bi imela svojega članstva tudi v prihodnje, da ne bi obstajala tudi v prihodnje. Če je gospodarska zbornica res toliko naredila in naredi za svoje članstvo, potem seveda ne bo velikega osipa in bo lahko povsem normalno delovala. Za člane pa bo že občutek, da so lahko člani zbornice povsem na prostovoljni bazi, da se lahko združujejo v neko asociacijo povsem prostovoljno, blagodejen. Če je gospodarska zbornica res bila tako asketska v uporabi sredstev pri svojih zaposlenih, če je res delala v tako skromnih prostorih in ob skromnih plačah, potem jo bo članstvo nagradilo z obnovitvijo članstva in članarine, tokrat sicer prostovoljne. In če so interesi malih in velikih podjetnikov, članov in vodstva zbornice res skupni interesi, potem bo ta zbornica na prostovoljni osnovi seveda še lahko delovala. In ker bo članstvo prostovoljno, se bo vrh zbornice že zaradi tega, da bo GZS imela čim več članov, da bo konec koncev zbornica živela in preživela, ustrezno bolj potrudila in opravljala vlogo, ki jo določa zakon oziroma vlogo, ki jo od nje pričakujejo njeni člani. In če bodo težave s članarino, potem bo članom in simpatizerjem gospodarske zbornice še vedno ostala na voljo donacija. Če bo gospodarska zbornica svoje člane prepričala, da dela v njihovo korist in njihovo dobro, bodo njeni člani tudi ostali. Po moji oceni se kaj veliko za oligarhijo v vrhu Gospodarske zbornice Slovenije ne bo spremenilo. GZS bo lahko obdržala svoje ime, ostali bodo v Esmeraldi in tudi v prihodnje bodo lahko podeljevali zbornične nagrade. Na Koroškem je še nekaj takih gospodarstvenikov, ki jih je policija ovadila za gospodarski kriminal ali pranje denarja, pa čudno še niso dobili nagrade Gospodarske zbornice Slovenije. Moji kolegi so se spraševali, kaj je zadaj za tem zakonom. Jaz bi se vprašal, kaj je spredaj. Spredaj je želja vlade, da bi ta gospodarska zbornica delala boljše kot do slej. Hvala.
Hvala, gospodu Petku. Besedo ima gospod Janc. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Obvezno članstvo se počasi poslavlja, kar je seveda dobro za slovensko gospodarstvo, kar je dobro za večjo konkurenčnost slovenskega gospodarstva, če ravno mogoče ena primerjava, kaj to pomeni, koliko denarja privarčuje slovensko podjetje. Primer, podjetje s 100 zaposlenimi približno je to 30 tisočakov na mesec, na leto je pa to 360 tisočakov. To je tudi denar za tako podjetje in v tem času borbe, konkurenčnosti, vsak tolar, ki ga tako prihraniš, ko ne boš več član tovrstne zbornice, je zagotovo koristen in dobronameren in to je tudi verjetno bil cilj vlade in konec koncev tudi cilj koalicije, ki si je zadala, da pač poskuša analizirati obveznost ali neobveznost članstva. To je tudi konec koncev analiza pokazala, ko se ugotavlja, da je ta zadeva boljša na ta način, da je članstvo neobvezno. Zagotovo, tržne odločitve, konkurenčnost gospodarstva, boljši pogoji, bolj prijazna država do tega gospodarstva. To je tudi temelj, s katerim želimo vsi skupaj nekako pomagati v teh časih slovenskemu gospodarstvu. Mislim, da smo na pravi poti in da to je eden tistih korakov, ki bodo še sledili, kako bolj prijazna država slovenskemu gospodarstvu. Prenova je zagotovo nujna, to od nas pričakujejo tudi podjetniki, gospodarstvo in prepričan sem še posebej manjši podjetniki, ki so bili zelo, zelo nezadovoljni z obstoječo gospodarsko zbornico. Medtem ko vemo, da veliki sistemi so podpirali in so imeli verjetno tudi več koristi v tem sistemu gospodarske zbornice. Pa vendarle, nov način zbornice bo zagotovo imel določene prednosti, ki so bolj tržno naravnane, in ki bo zagotovo dajal novi zbornici neke nove organizacijske pristope, nov način delovanja in zagotovo tudi dnevno dokazovale temu podjetniku, temu članu s svojim delom, s svojo profesionalnostjo, sicer bodo članstvo izgubile oziroma ga sploh ne bodo imele. To je tisto, kar gre na prepih, kar gre, tako kot so slovenska podjetja dnevno na prepihu, tako bo tudi zbornica na prepihu, in se bo morala dnevno dokazovati s svojim delom, kako in na kakšen način preživeti. Težko pa razumem, ne vem, toliko srda, kot ga imajo nekateri poslanci v tem državnem zboru na obstoječi sistem gospodarske zbornice, ali so bili v podjetjih pa so plačevali kdaj članarino ali kakšni drugi momenti, to pač težko preprosto razumem, da toliko sovraštva lahko nekdo izlije po obstoječi zbornici, ki pa ni bila spet tako slaba. Jaz sem bil sam 12 direktor, pa vendarle, če si jo koristil, si dobil tudi usluge nazaj, če jih nisi koristil, je bil tvoj problem. Tako vse slabo pa tudi ni bilo, o pretekli zbornici govorim, ki pa še vedno seveda velja in tudi bo še nekaj časa veljala. Te stvari se tako čudno slišijo v tem državnem zboru. Jaz verjamem in zagotovo bo tudi zbornica obstajala jutri, jaz sem v to globoko prepričan, in zagotovo z manj članstva, kar je tudi verjetno razumljivo in logično, verjamem tudi z drugačno organiziranostjo in tudi na žalost z bistveno manj zaposlenimi kot danes. To je nek davek, ki bo na nek način ta zbornica plačala. Zato koncept generalno gledano, kot sem tudi sam že prej razpravljal, je pozitiven korak v dobrobit slovenskega gospodarstva, h konkurenčnosti in nasploh k tistemu, kar si je ta vlada zadala kot pomemben cilj v tem času koalicije. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Veber. Izvolite.
Hvala za besedo. Če pri katerem zakonu, potem pri tem zakonu lahko ugotovim naslednje, da minister in seveda tudi vlada ne ve, kaj počne. Ko beremo Poročevalec in razlago o tem, kaj je sploh razlog za sprejem tega zakona, zasledimo, da gre za javne polemike predhodnih let, predvsem v zadnjih mesecih in tukaj je potem nastala potreba po prenovi obstoječega zborničnega sistema. Seveda, celovita sistemska sprememba zborničnega sistema zahteva tudi iskanje ustreznejšega sistemske okvirja. To je tisto, kar je zapisano v razlogih za to, in velikokrat se pri zakonih srečujemo s problemom, da nek zakon, predvsem če ga opozicija predlaga, ni ustrezen, ker nima celovite rešitve. Minister, ta zakon nima celovite rešitve, to ste sami zapisali v obrazložitvi in v razlogih, zakaj je ta zakon sploh nastal. Torej proučevali ste celoten zbornični sistem, na koncu ste pristali pri tem, da spreminjate samo zakon o Gospodarski zbornici Slovenije. Vmes ste že povedali, da obstaja pri obrtni zbornici specifika. Tudi v postopku obravnave tega zakona se je kmetijsko-gozdarska zbornica že oglasila, da ta zbornica ni tako enaka kot gospodarska zbornica in ga ne moremo primerjati. Gre za rešitev izven konteksta celovitih rešitev, ki jih zagovarja predvsem vlada. Tukaj definitivno lahko govorimo o tem, da se v trenutku, ko vlada govori o tem, da se želi umakniti iz gospodarstva, želi znebiti tudi resnega sogovornika. Vlada se umika iz gospodarstva in zato izgublja vpliv na gospodarstvo. Če svojo odgovornost želi naprej še prevzemati za gospodarstvo, kot ga vlada tudi ima, potem bi bilo logično, da si želi resnega sogovornika, ki bo usmerjal in tudi dajal konkretne predloge. S to spremembo, ko prehajamo iz javnopravne oblike zbornice v zasebnopravno zbornico, in poudarjam, nikjer ni tehtnega razloga, da je v Sloveniji potrebno to izpeljati. Nikjer. S to spremembo se seveda zelo poseže v organiziranost zbornice in vlada bo zagotovo izgubila oziroma bo pridobila v toliko, da ne bo imela nikogar, s komer se bo morala usklajevati. In ravno to je ključni razlog po mojem mnenju, da se pravzaprav vlada ne želi pogovarjati z gospodarstvom na način, ki bi pripomogel k temu, da dobimo res kvalitetne rešitve, ampak se želi skrivati pri svojih odločitvah na podlagi podatkov, ki jih ni možno preveriti. Gospodarska zbornica mnoge podatke sistematično zbira in lahko mnoge odločitve vlade tudi potrdi ali ovrže in seveda, če jih ovrže, jih s tem tudi usmeri, da so lahko te odločitve v bodoče boljše. Tisto, kar me pa še posebej skrbi, je, da bodo zagotovo s spremembo tega zakona še dodatno izgubila območja, ki nimajo močnih gospodarskih družb. To, kar je trdil minister, da je zbornica delovala zgolj in samo v interesu močnih gospodarskih družb, trdim, da bodo vsa tista območja v Sloveniji, ki ne bodo imela močnih gospodarskih družb, s spremembo tega zakona zelo, zelo veliko izgubila. Nikogar ne bo več, ki bo sistematično spremljal podatke v celotnem področju Slovenije. Te institucije ne bo več, zbornica bo razdrobljena ali po nekih panogah ali po nekih drugih interesih, celovitega pregleda pa ne bo več. In ta celoviti pregled pa je ključen ravno za tista območja, ki nima močnih gospodarskih družb. In če je to območje še skrito v nekem meglenem povprečju statistične regije, bodisi regionalne ali pa sicer statistične regije, je to zelo slaba popotnica za nerazvite kraje, gospod minister. Trdim, da gre za nepremišljeno odločitev, ki bo povzročila velike regionalne razlike, še večje, kot so do sedaj, predvsem pa nemoč, še večjo nemoč manjših gospodarskih družb in seveda s tem tudi tistih območij, kjer te družbe delujejo. Tako resnično pogrešam pri tem zakonu resno, resno predstavitev razloga, zakaj zamenjava tega sistema iz javnopravne oblike v zasebnopravno. Tega v obrazložitvi ni nikjer tehtno obrazloženo. Tudi ni obrazloženo, zakaj ste odstopili od celovite rešitve. Zakaj ne rešujemo zbornični sistem kot zbornični sistem, ampak želimo pravzaprav spremeniti samo gospodarsko zbornico. Niso navedeni razlogi v tem gradivu, zakaj se ne lotevamo vzporedno in istočasno tudi obrtne zbornice, zakaj kmetijske zbornice in zakaj vseh ostalih zbornic, ki so navedene kot tiste, ki delujejo na območju Republike Slovenije. Vse to govori resnično v to smer, da si vlada ne želi, ponavljam, resnega sogovornika, v trenutku, ko se umika iz gospodarstva, in seveda ta umik mora biti izjemno premišljen, kar pa se seveda lahko vprašamo, ali je dovolj premišljen ali ne. Tega zakona v takšni obliki, kot je, ne bom podprl predvsem iz razloga, ker bo tudi povzročal še večje težave malim gospodarskim družbam in še večje težave gospodarsko manj razvitim območjem. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Cvikl. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Poslanke in poslanci, predstavniki vlade, gospod minister. Danes opravljamo splošno razpravo o zakonu o gospodarskih zbornicah. Vendar, če seveda pogledamo zakon, pravzaprav opravljamo splošno razpravo o zakonu o ukinitvi gospodarske zbornice v Sloveniji. Imamo 26 členom zakona, ki govori o splošnih zadevah glede zbornic, potem pa kar 10 členov zakona, ki govori o tem, kako se bo ukinila Gospodarska zbornica Slovenije. To je pač posledica želje oblasti gospoda Janše, da je treba po 3. oktobru 2004 zgodovino napisati na novo. Zakaj to pravim, gospod minister? Zato, ker danes predvsem ukinjamo 155 let staro zgodovino enovitega organiziranja gospodarskih zbornic v Sloveniji. Leta 1851 je bila ustanovljena trgovinska in obrtna zbornica Slovenije za Kranjsko, ki je delovala na področju Slovenije za Kranjsko. Ves čas smo imeli gospodarske zbornice Slovenije. Zakaj to dela ravno gospodarski minister oziroma minister, ki se imenuje minister za gospodarstvo sam popolnoma ne razumem. Ne razumem, ker se spomnim ministrov za gospodarstvo prejšnjih mandatov, ki so predvsem s pomočjo Gospodarske zbornice Slovenije v težkem času pogajanj za vstop v EU uporabljali vse vzvode in vse znanje in vso infrastrukturo Gospodarske zbornice Slovenije, da so oblikovali za gospodarstvo najustreznejše rešitve. Vendar, gospod minister za gospodarstvo pač to ni. Ministrica za kmetijstvo se zaveda, da brez ohranitve javne pravne funkcije kmetijstvo-gozdarske zbornice bi v izvrševanju kmetijske politike, bodisi po obstoječih evropskih ali po spremenjenih evropskih politikah, imela kar veliko problemov. Zato ji ne pride na misel, pa karkoli ji bo minister za gospodarstvo rekel, da bi šla ukinjat javno funkcijo ali obvezno članstvo v kmetijsko-gozdarski zbornici. Predpostavljam, da so obrtniki ministra že prepričali, ker včasih je bil še posebej minister za malo gospodarstvo, ampak sedaj je ta minister tudi minister za obrt, da je danes povedal, da je pri obrtni zbornici Slovenije neka specifika. Gospod minister za gospodarstvo, ne razumem vas, da vi tukaj razlagate, da je potrebno ukiniti Gospodarsko zbornico Slovenije. Razumel bi vas, če bi bili vi minister za varčevanje, ali pa minister, če hočete, politično obvladovanje slovenskega terena. Vendar vi ste minister za gospodarstvo. In ko se boste borili z drugimi ministri za najboljše rešitve, za gospodarske interese Slovenije, in boste potrebovali podporo Gospodarske zbornice Slovenije. Gospod minister za gospodarstvo, tega se zavedajo ministri vrste držav članic, tako tisti, ki imajo javno ali zasebno obliko vzdrževanja gospodarstva. In primerjati to, kar vi predlagate, z Irsko, kjer imajo tovrstno institucijo od leta 1923 in je ta institucija podobno, kot je gospodarstvo v Sloveniji, skupaj z gospodarsko zbornico, bilo pomembno v času, če hočete, vseh reform, s tem, kar tukaj delate, je seveda napačno. Pogledati morate to, kar se je zgodilo v državah, kjer so ukinili gospodarske zbornice. In tam boste videli, kar nekaj držav je severno od nas, bolj proti Baltiku, da bo tam ključna ali pa da je tam ključna zbornica pravzaprav American Chamber of Commerce. In jaz ne dvomim v to, da bo ena ključnih zbornic, ki bo v Sloveniji, bodo zbornice, ki bodo bodisi podružnice nekaterih, v narekovaju, držav, ali pa bodo ti American Chamber of Commerce v nekih državah, ki dejansko obvladuje, ne samo procese privatizacije, ampak še kaj drugega v posameznem gospodarstvu. Reči, da nizozemski primer, luksemburški primer za nas ni ustrezen, je preprosto nepoznavanje nekaterih detajlov. Če bi minister za gospodarstvo res želel biti minister za gospodarstvo, potem bi se veliko več posvetoval s članstvom Gospodarske zbornice Slovenije in pri tem iskal sinergijo vseh članov gospodarske zbornice Slovenije. Reči, da bo pa minister za gospodarstvo prepustil posameznim resornim ministrstvom, da bodo določali reprezentativnost, je pa, če ne drugega, milo rečeno, kar poenostavljanje obstoječega pravnega reda v Sloveniji. Omenili ste, da se bo minister Zver pogovarjal z nekaterimi svojimi, tako rekoč, reprezentativnimi predstavniki, kaj bo v predmetniku. Gospod minister za gospodarstvo, posvetujte se z gospodom ministrom Zverom, povedal vam bo, da so predstavniki gospodarske zbornice v vrsti formalnih institucij. 150 tisoč javnih listin izdaja Gospodarska zbornica Slovenije na leto! Kdo bo to delal? Seveda, zakaj to dela minister za gospodarstvo, je napačno iskati v nazivu ministra za gospodarstvo. Mislim, da je treba preprosto to iskati v filozofiji oblasti, ki ji gospod minister pripada. To pa je del oblasti, ki si preprosto gradi podlago za absolutno vladanje. Ta oblast ne potrebuje razprav v ekonomsko-socialnem svetu. Ta oblast ne potrebuje diskusije na, če hočete, izvršnem odboru Gospodarske zbornice Slovenije o nekaterih strateških vprašanjih ali pa, če hočete, o nekaterih zadevah, na primer, javnofinančne materije, kaj šele diskusij ali pa razprav ter priprav za razpravo v ekonomsko-socialnem svetu. Ta oblast seveda ekonomsko-socialnega sveta ne potrebuje, in pričakujem, da bo minilo veliko mesecev, ko bomo sedaj preko zakona o gospodarskih zbornicah ukinili gospodarsko zbornico Slovenije, da bo ta oblast predlagala, da ukinemo še sindikate. Minister za gospodarstvo je torej predvsem rušilec, ki ruši vse, kar je pač bilo dobrega. In rušite, gospod minister, podobno kot je vaša državna sekretarka rušila v preteklih mesecih v vseh tistih družbah, ki jih obvladuje nadzorni svet oziroma ona kot predsednica nadzornega sveta Kapitalske družbe Slovenije. In kaj bo rezultat, gospod minister? Rezultat bo na gospodarskem področju cunami. Veste, ampak v cunamiju sta dve fazi. Prva faza je, ko cunami pride in vse pomete. Druga faza pa je ta, ko na podlagi tega, kar je cunami naredil, se pobirajo preprosto ostanki vsega tega, kar je tam nekoč bilo. In, gospod minister, naj vas obvestim, da ste v preteklih mesecih predvsem rušili. Če to ne bi bilo res, potem danes ne bi, kot ravnokar sporočajo mediji, londonski investitorji dali prevzemno ponudbo za Mercator. In namesto tega, gospod minister za gospodarstvo, da se ukvarjate s tem, kako boste rušili Gospodarsko zbornico Slovenije, bi pričakoval, da bi se tako kot drugi gospodarski ministri nekaterih drugih držav ukvarjali s tem, kako boste ubranili Mercator. Londonski sklad AGSS želi četrtino Mercatorja, poroča STA danes. In seveda gospod minister, to je posledica cunamija, ko vi izvedete to, kar ste v gospodarstvu naredili, potem seveda pridejo plenilci. In ti plenilci izvajajo preprosto klasično povojno ali pokrizno ali pokatastrofalno tako imenovano pobiralsko aktivnost. Jaz obžalujem gospod minister za gospodarstvo, da bomo danes po 155 letih, ker ne dvomim, da vladajoča koalicija ne bo sledila klicu gospodarskega ministra, pravzaprav potrdili, da je ta zakon ustrezen in da je potrebno zrušiti institucijo, ki se ji reče Gospodarska zbornica Slovenije. Kdo bo pa skrbel za reprezentativnost, kdo bo v Sloveniji, na primer, samo v nadaljnjih fazah pogajanj, kako uveljaviti lizbonsko strategijo, resnično zastopal interese gospodarstva, tega gospod minister nam pa danes niste uspeli povedati. Gre vam preprosto za to, da ukinete institucijo, da ukinete socialni dialog in da na ta način še lažje vladate na absolutističen način Republiki Sloveniji. Res je, da ste dobili mandat 3.10.2004, da upravljate Slovenijo, niste je pa dobili v last. In zato predlagam, da razmislite, ali je ukinjanje 155 let starih institucij res nekaj, kar naj počne minister za gospodarstvo. Kot sem rekel, če bi bil minister za politično podrejanje, bi še razumel, ste pa minister za gospodarstvo in se zgledujte po ministrici za kmetijstvo, ki seveda s kmetijsko-gospodarsko zbornico pravzaprav dela kar dobre stvari za slovenski razvoj podeželja in za izvajanje slovenske kmetijske politike. Vam, kot sporočajo mediji, očitno na gospodarskem področju ne uspe ubraniti niti najpomembnejših družb, ki imajo ali naj bi imele neko prihodnost, so v zadnjem letu in pol prišle v situacijo, ko bodo o prihodnosti teh družb odločali ljudje izven Slovenije zaradi tega, gospod minister, ker vi to želite. Če boste ukinili Gospodarsko zbornico Slovenije, če se bo tukaj oblikovalo na desetine, stotine malih zbornic, bodo glavno vlogo igrale zbornice, ki jih bodo določale firme, ki so v tuji lasti. To je napačna politika, gospod minister, in obžalujem, da ste vi na čelu te politike. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod minister.
Hvala lepa. Najpogosteje izražene besede v zadnjem nastopu so bile: gospod minister, rušiti, rušilec pa ni bil, je bil samo enkrat ali dvakrat. Poglejte, še enkrat moram očitno ponoviti, ali poslanci, ki sprašujejo isto, na kar sem že trikrat odgovoril, niso v dvorani ali ne želijo slišati. Ne zavzemamo se za nobeno ukinitev gospodarske zbornice, ampak za preoblikovanje gospodarske zbornice po meri članov, to se pravi tako gospodarsko zbornico, ki jo gospodarstvo pričakuje, ne pa elite nekaterih političnih strank. Gospodarska zbornica je bila večkrat s strani prejšnje vladajoče garniture zlorabljena kot institut v pogajanju s sindikati. Grozilo se je gospodarski zbornici s prostovoljnim članstvom, če ne bo popustila sindikatom pri nekaterih rešitvah. To so dejstva. In zlorabljala se je ta zbornica v politične namene velikokrat. Nepoznavanje zgodovine kaže na to, da govorimo o 150-letni tradiciji, to tradicijo si lastijo tako obrtniki kot očitno gospodarska zbornica. In mislim, da bi tu veljalo poudariti, kdaj je nastala gospodarska zbornica, da je nastala oziroma se je formirala v takšni obliki kot danes poznamo v času planskega gospodarstva, samoupravnega socializma in je na tak način tudi kar nekaj časa funkcionirala. Ministrstvo za gospodarstvo želi imeti v asociacijah gospodarstva, v gospodarskih zbornicah ali zbornici kompetentnega partnerja, poudarjam, kompetentnega partnerja, ne želi pa, da gospodarstvo zastopa okostenela struktura, ki ne odseva pričakovanja in interesov gospodarstva; to so pokazali pogovori, analize, ankete, ki smo jih naredili marsikateri, tudi gospodarska zbornica. Gospodarska zbornica je na podlagi ankete ugotovila, da v članstvo verjame in v prenovo, da je treba nekaj narediti, in tudi verjame v smer, v katero je treba narediti, in verjamem, da bo, če bo to tudi dejansko udejanila, prepričala veliko tistih, ki so jo ob anketi podprli, da bodo ostali v zbornici, in da bomo imeli močno zbornico, to si mi tudi želimo. Želimo si zbornico po meri članov. Mi smo se posvetovali s članstvom ogromnokrat in vsakokrat, ko smo na teh terenih. Mi smo v tej vladi večkrat šli med ljudi in gospodarstvo kaj povprašali. Na zadnje je bil obisk v Posavju prejšnji teden, tudi tam smo se pogovarjali o teh rečeh. Pravzaprav imamo tudi pogovore prav s predstavniki gospodarske zbornice, kadar smo na terenu, pa tudi s predstavniki gospodarstva. Posvetovanj je bilo veliko. In še enkrat, razumite me, jaz ne želim ukiniti zbornice, ampak želim zbornico preoblikovati v skupino, ki bo dejansko zastopala interese gospodarstva, to je moj interes. In s takšno zbornico bo vlada vedno, pa ne samo vlada, tudi sindikati in ostali zainteresirani, radi sodelovali. 150.000 javnih listin, ja, gospod poslanec, Slovenija je preregulirana, mi smo na vrhu glede regulacije poklicev, mi teh listin ne rabimo, ker ovirajo gospodarstvo, to moramo zmanjšati na minimum in se zgledovati po konkurenčnih oziroma konkurenčnejših državah. Zakaj smo na repu konkurenčnosti v Evropski skupnosti? Zaradi tega. In vi meni govorite, da naj še naprej reguliramo. Kdo bo skrbel za reprezentativnost? Jaz pravim, za reprezentativnost lahko skrbi tisti, ki dejansko predstavlja interese gospodarstva, ne pa nekdo, ki je od teh interesov odtujen, in tako pravi gospodarstvo. Zato mislim, da ta zakon ni nobena demontaža sistema, ampak je zakon, ki želi prisiliti po eni strani gospodarsko zbornico, da se preoblikuje po meri članstva in da se oblikujejo lahko tudi druge asociacije, če članstvo in zainteresirani na prostovoljni ravni to seveda žele. Glede nekaterih poslancev bolj z moje leve bi poudaril samo to. Prebrali smo predlog, ki ga je posredoval SD tudi vladi, gre pravzaprav za zelo podobne rešitve, ki jih je moč upoštevati tudi skozi razpravo tako, da gre vaše nasprotovanje po moji oceni bolj iz prestižnega naslova kot pa iz nekega vsebinskega. Zadeve, ki ste jih predlagali, so na nek način blizu tem rešitvam in so res prestižne. Samo še to. Seveda se ne da v celoti posegati tudi v ostale zbornice, kajti obrtno zbornico ureja obrtni zakon, in ne moremo z novelo zakona o gospodarskih zbornicah spremeniti v obrtni zakon, lahko pa naredimo nastavek, da je morebitna sprememba v obrtnem zakonu že upoštevana, je že nadgrajena, je že postavljena v zakonu v gospodarskih zbornicah. To me je tudi zbodlo. Prihajam iz regije, ki se ne ponaša z neko razvitostjo, tam sem bil tudi župan tako kot vi, spoštovani poslanec Veber, in vem, koliko lahko območna enota gospodarske zbornice prispeva k temu, in govoriti o neskladnem, nadaljnjem ali še šibitvi regionalnega razvoja preko tega menim, da res nima nobene zveze. Prepričani smo torej, da je zadeva konsistentna, celovita, kakor tudi vaš zakon, ki ga očitno s temi nastopi želite propagirati.
Hvala. K repliki se je javil gospod Veber. Izvolite.
Poglejte minister, če ne verjemite meni, potem si morate sami prebrati zakon, ki ste ga zapisali - kaj pomeni zasebnoupravna zbornica ravno za ta regionalni odnos. Pomeni nevarnost, da posamezna področja sploh ne bodo ustrezno pokrita z zborničnim sistemom, to je ta nevarnost pri obliki zasebnoupravne zbornice, to je to. Sami ste zapisali to v ta zakon, to je ta razlaga. Ta sprememba zborničnega sistema ne zagotavlja pokritosti za celotno Slovenijo in to je ena od ključnih slabosti, ki ste jih zapisali v obrazložitvi, kaj pomeni zasebnoupravna oblika zborničnega organiziranja. Če je kaj drugega in popolnoma ničesar drugega nisem govoril kot to. Sam bi si pa želel, da bi prihajal iz regije, ki ima veliko spodbud za razvoj gospodarstva tudi na račun jedrske elektrarne, in potem bi veliko lažje govoril tudi jaz o tem, kaj je gospodarski napredek, kaj je možno doseči, česa ni možno doseči itd. Veliko raje bi prihajal iz regije, ki ima tudi koncesije iz drugih energetskih virov. Moja regija jih nima, pa ima ravno tako energetske vire in naravne dobrine, edina regija, ki ne dobiva koncesijske dajatve za gospodarski razvoj. To je bistvena razlika med nama, če se pogovarjava o tem, kdo je bil odgovoren za razvoj posameznega območja. In trdim, da ta zakon za to območje, iz katerega prihajam, prinaša še slabše pogoje za nadaljnji razvoj, ker se lahko zgodi, da ne bomo imeli ustreznih podatkov, ki jih bomo lahko sploh predstavili vam, gospod minister, da vas opozorimo na gospodarske razmere. Drugo je, če preberete te podatke, ki se vam posredujejo na ministrstvo. In jaz tudi upam, da je dopis izpred 14 dni prišel do vas. Ta dopis je sestavljen iz podatkov gospodarske zbornice. Drugo je, če tega s sodelavci ne prebirate, ampak dejstvo je, da gospodarska zbornica danes omogoča kvalitetne podatke, s katerimi lahko opozoriš na to, ali neko območje zaostaja za gospodarskim povprečjem ali ne. In če to izgubimo, potem izgubimo pomemben argument, ki ga lokalna skupnost ima s sodelovanjem gospodarske zbornice, in s tem zakonom to onemogočate.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Samo kratko pojasnilo. Podatke ne zbira gospodarska zbornica, podatke zbirajo agencije, ki imajo celovitejši nabor in verodostojnejši nabor podatkov. Če bomo imeli zbornično organiziranost zato, da bo zbirala podatke, potem ne vem, če je to bistven ali pomembnejši element, kajti zbira jih država prek ustreznih inštitucij, kot je AJPES in prav te podatke je potrebno poenotiti in ponavadi gospodarska zbornica črpa podatke od AJPES-a in jih ustrezno zapakira in proda naprej. Če je to ta dodana vrednost in bo zaradi tega obubožal razvoj v neki regiji, potem ne vem, kako si nadaljnji razvoj v regijah predstavljamo.
Hvala. Ni replike na repliko, gospod Veber. Besedo ima gospod Veršnik.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Ko poslušam današnjo razpravo, ugotavljam, da ima skoraj vsak govornik pripombe na gospodarsko zbornico. Jasno, nekateri večje pripombe, nekateri manjše, z izjemo mogoče enega od mojih predhodnih govornikov, ki pa z gospodarstvom verjetno v dosedanjem času ni imel kaj dosti veze. Čas za prestrukturiranje gospodarske zbornice je gospodarska zbornica imela. Sam se spomnim, da smo imeli predstavitve delovanja gospodarske zbornice kmalu po izvolitvi v tem državnem zboru v poslanski skupini. Kar pomeni, da se je gospodarska zbornica oziroma njeni odgovorni so se zavedali, da bo nekaj potrebno storiti. Vendar ugotavljam, da niso imeli dovolj korajže ali volje ali znanja ali nečesa drugega, da bi posegli v spremembo te okostenele, zbornice, ki je skrbela za vse drugego, kot za njihove člane, zlasti manjše in srednje. Veliki so verjetno imeli nekaj več vpliva. Trdim, da danes ne rušimo gospodarske zbornice, ampak ji dajemo novo priložnost v pravi smeri. Končno je pred nami pravi zakon o gospodarskih zbornicah. To je zakon, ki bo prostovoljno združeval pravne in fizične osebe, ki opravljajo gospodarsko dejavnost in se zaradi skupnih interesov združujejo. V praksi ugotavljamo, da so najbolj uspešna ravno prostovoljna združenja, kar nam potrjujejo naši povsod znani gasilci, Karitas, Rdeči križ in njim podobna združenja. Skupne interese najbolje opredeljujejo tisti subjekti, ki se združujejo sami, s svojimi problemi, s svojo vizijo, svojo angažiranostjo in s prispevkom za delovanje, ki bo primerno visok za normalno poslovanje in za katerega bodo dobili primeren obseg storitev. Veliko nezadovoljstvo članstva današnje zbornice lahko povsem razumem, saj mora večina članov plačevati članarino, od zbornice pa ne dobijo ničesar. Še več, od sredstev javnega obveščanja slišijo in vidijo, kako zbornica ne more potrošiti vsega denarja, zato si omislijo tropski vrt v razkošni palači, ki jim služi za udobno namestitev birokratov, ki spremljajo dogajanje v gospodarstvu iz varne razdalje, da ne bi bili česa krivi. Odgovor na takšno stanje v gospodarski zbornici je povsem logičen. In vlada je ravnala odgovorno in nam poslala v razpravo predlog zakona o gospodarskih zbornicah, s tem pa dala gospodarskim subjektom novo možnost izbire. S predlaganim zakonom spreminjamo javnopravno zbornico v zasebnopravno, ki bo ustanovljena na prostovoljni podlagi, s pogodbo, s statutom in tako dalje. Zakon ustrezno poskrbi za pravično ugotovitev lastninskega deleža dosedanjih članov zbornice in prenos premoženja na novoustanovljeno zasebno zbornico. Prepričan sem, da je bil ta korak nujen in da bo prinesel kvaliteten premik v smeri kvalitete gospodarske zbornice, ki bo delovala v zadovoljstvo članov in predstavljala kredibilnega sogovornika vladi. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Brenčič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Z vprašanji zborničnega organiziranja v Republiki Sloveniji na različnih branžah ali področjih se srečujemo ne povsem na novo, tako kot trdi kolega Cvikl, da na novo pišemo zgodovino, ampak že kar lep čas, več ali manj intenzivno, občasno. Zato tudi ni potrebnih danes kakšnih bombastičnih nastopov, ker nič ne pripomorejo k namenu zakona, namenu potrebe, da se na tem področju naredi določene spremembe, pa najsi bo to zdravniška zbornica, lekarniška zbornica ali druga zbornica, ustanovljena z zakonom. Sam že od nekdaj zagovarjam, odkar sem v tej politiki in tudi prej, dve načeli, ki sta v Evropi pomembni in dominantni načeli. To je načelo partnerstva in načelo subsidiarnosti. In v tem smislu sem vseskozi tudi zagovarjal vsaj v tem segmentu, v tem pogledu obvezno članstvo zbornic, ker sem smatral, da mora država prenesti celo vrsto javnih pooblastil na podlagi subsidiarnosti na nižji nivo, kjer se lahko isto delo, isto dejanje ali storitev opravlja celo bolj kvalitetno in za bistveno manjši denar. Da so ta javna pooblastila mirotvorna in v zastopstvo vseh, samoumevno bilo, da bi mogli izpostaviti na tej podlagi tudi obvezno članstvo, in tako smo se ravnali pred celo vrsto zbornic. Ampak praksa žal pokaže sledeče: obvezno članstvo ni tisti naravni mehanizem, ki bi vodstva, upravne organe zbornic silili k temu, da se dograjujejo, da se nadgrajujejo, da so praktično skozi v preži do svojega članstvo, kaj oni potrebuje in prav skozi sistem vzpostavljanju upravnih organov še najbolj prisotno je to v gospodarski zbornici je dodatno pripeljalo do tega, da se je to isto članstvo v tej zbornici začelo medsebojno neverjetno razslojevati, če temu tako rečen, zato ker če samo vzamemo trgovcev, trgovsko dejavnost, popolni monopol bo v upravnih organih zbornice imel velik sistem, po sistemu vzpostavljanju pravnih organov. Zato so manjši trgovci bili praktično povsem brez vloge, brez udejanjanja svojih interesov, zaradi katerih so plačevali članarine. Enako je bilo v prevozništvu, zato se je porajala neka nova asociacija prevozništva, ker so bili postavljeni pred dejstvo nemoči, ker ne dobijo produktov, ki jih pričakujejo na podlagi članstva in plačevanja članarine. Zato je v tem sistemu treba nekaj napraviti. Jaz sem trdno prepričan, zato tudi pravim, veliki sistemi niti ne potrebujejo posebnih zbornic, posebnih organizacijskih oblik, oni so toliko močni, da so iz tega naslova po vseh aspektih takojšni in direktni sogovornik vladam in državnim organom, potrebujejo pa še kako asociacijo manjši subjekti, srednje veliki, tudi veliki. In zato je treba v sistemu zborničnega organiziranja nekaj vzpostaviti, na novo, v skladu z izidi časa in to ni pisanje zgodovine na novo, zato jaz ta poskus podpiram. Upam, da je dobro premišljen, da bodo na tej podlagi se lahko vzpostavljale ustrezne pravne podlage za vzpostavitev takšnih in drugačnih asociaciji v naslovu delodajalcev. Nisem posebno skeptičen po tej plati, prepričan sem, da bodo neke porodne težave tudi pri vzpostavljanju tega sistema organiziranja in da bo na tej podlagi potrebno tudi vstopati s spremembami. V zadnjem času je kmetijsko-gozdarska zbornica povsem utihnila, kot da nismo več njeni člani, ki smo člani in plačujemo obvezno članarino, več faktor v pričakovanih produktih. Enostavno je kar zaspala, ne vem, kaj se je zgodilo. Ali je dobila še neko dotacijo s proračuna poleg obveznega članstva in ona lahko funkcionira sami sebi namen, podobno kot je postala gospodarska zbornica letalonosilka, ki je prepočasi ugotovila, da se bo mogla hitreje prilagajati izzivom časa, last tega članstva. In zato ni potrebno, da bi imeli kakšne posebne zadržke, da se nekaj spremeni v sistemu organiziranja. Tudi, ko se pogovarjamo na nižjem nivoju obrtništva, tudi pričakujem nekaj več produktov svoje asociacije, v katero obvezno plačujejo, ker so včasih povsem nemočni tako v pridobivanju informacij iz naslova državnih organov, kot v pridobivanju nekaterih drugih potrebnih produktov, s katerim se bodo usmerjali, kako s svojo dejavnostjo vstopiti v izziv, ki je trenutno pred njimi. Mi bomo, vsaj jaz osebno, zakon podprl. Pričakujem pa, da bo na podlagi, v kar pa minister mora privabiti širše zainteresirane javnosti institucij, ki delujejo na tem segmentu, lahko navsezadnje predlog zakona v drugi obravnavi dobil toliko dopolnjeno obliko, da bo vsaj v startu njegove implementacije dosegel svoj, vsaj začetni cilj. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Pojbič. Prosim.
Spoštovani! Gospodarska zbornica je združenje pravnih in fizičnih oseb, ki na trgu samostojno opravlja pridobitno dejavnost. Ustanovijo jo lahko same gospodarske družbe oziroma samostojni podjetniki, posamezniki na prostovoljni osnovi, take zbornice poznamo kot zasebnopravne ali pa zbornico ustanovi država z aktom oziroma zakonom. Take zbornice poznamo kot javnopravne zbornice. Tako en kot drugi model imata svoje prednosti in pomanjkljivosti. V Sloveniji smo do sedaj poznali le javnopravni model zbornic z obveznim članstvom. Zato je prav, da gospodarskim družbam in samostojnim podjetnikom, posameznikom omogočimo združevanje tudi na osnovi zasebnopravnega modela zbornice, torej na prostovoljni osnovi. In to predlog zakona o gospodarskih zbornicah, ki ga bom podprl, tudi omogoča. Na osnovi javnopravnega modela zbornice je v Sloveniji ustanovljenih 19 gospodarskih in poklicnih zbornic. V marsikateri od teh zbornic pa se je pokazala glavna pomanjkljivost javnopravnih zbornic, to je obvezna članarina. Ta zbornica sicer zagotavlja stabilen finančni pretok, vendar pa ta priteka ne glede na delo in rezultate vodstva, zato marsikatero vodstvo zbornice uspava [[...]]
Gospod Pojbič, mobitel vam zvoni.
Se opravičujem, gospod predsedujoči. Uspava, jo demotivira. Vodstvo ne izpolnjuje več svojih osnovnih nalog, to je nudenje podpore svojemu članstvu in posredovanju med državo in gospodarstvom. Izrazit primer tega je vodstvo Gospodarske zbornice Slovenije. Le ta se za probleme in interese večine svojega članstva očitno ne zanima več, saj po mojih informacijah in opažanjih v postopkih sprejemanja zakonov in drugih aktov v vladi in državnem zboru praktično že dolgo več ne sodeluje s svojimi predlogi in pobudami. Vse, kar naredi, je, da takrat, ko je zakonodajni postopek že skoraj končan in večje spremembe ponavadi niso več možne, pošlje kakšen amandma oziroma mnenje, s katerim zakon skritizira, namesto da bi pri njegovem nastajanju tvorno sodelovala, ko je še čas. Dokaz, da vodstva Gospodarske zbornice Slovenije interesi večine članstva ne zanimajo več oziroma se zanj ne potrudi, je tudi to, da ima Gospodarska zbornica Slovenije v svetu samo štiri gospodarska predstavništva, medtem ko ima, na primer, avstrijska gospodarska zbornica več kot sto gospodarskih predstavništev v svetu. Zato me ne čudi, da so avstrijska podjetja pri izvozu in prodaji svojega blaga in storitev mnogo uspešnejša kot pa slovenska podjetja. Ker Gospodarska zbornica Slovenije te svoje osnovne naloge ne opravlja, bo to nalogo morala opravljati država, čeprav sem prepričan, da bi to delo lahko bolje opravila Gospodarska zbornica Slovenije, samo kaj, ko pri njenem vodstvu očitno interesa za to ni. Se pa po navedbah v medijih in informacijah, ki prihajajo do mene, vodstvo Gospodarske zbornice Slovenije toliko bolj ukvarja z uvajanjem in vzdrževanjem avtoritativnega sistema, v katerem manjša združenja dejavnosti nimajo nobenega vpliva na oblikovanje stališč Gospodarske zbornice Slovenije. In celo pri razvoju lastnih strokovnih služb, kadrovanju in določanju deleža sredstev iz plačanega članskega prispevka, namenjenega njihovemu delovanju, nimajo ta manjša združenja nobene besede. Vodstvo Gospodarske zbornice Slovenije podpira in zastopa le interese večjih združenj dejavnosti, ki plačujejo večji članski prispevek in so vodstvu Gospodarske zbornice Slovenije zvesta, manjša združenja dejavnosti pa postavljajo v podrejen položaj. Še več, vodstvo Gospodarske zbornice Slovenije sprejema najpomembnejše odločitve za delovanje manjših združenj mimo njih ter onemogoča ali ovira samostojno delovanje in pobude njihovih upravnih odborov ter različnih strokovnih in interesnih skupin. Zato se ne čudim, da ravno iz gospodarstva prihajajo pozivi, da naj zbirokratizirano gospodarsko zbornico Slovenije nadomesti nov, demokratičen sistem, v katerem bodo imela podjetja odločilno vlogo pri oblikovanju in izvajanju strategije in načrta dela združenj ter pri oblikovanju in uvajanju skupnih interesov. Prepričan sem, da predlog zakona o gospodarskih zbornicah sledi tem željam. Je pa po mojem mnenju vodstvo Gospodarske zbornice Slovenije zelo pridno, delavno in prizadevno v doseganju svojega cilja, da si zagotovi dolgoročno varne in zelo dobro plačane službe. V medijih se je pojavila novica, da vodstvo Gospodarske zbornice Slovenije ustanavlja razvojni sklad za spodbujanje podjetništva, razvoj novih izdelkov in prodor na tuje trge. Nič nimam proti ustanovitvi takega sklada, čeprav strokovnjaki opozarjajo, da v tem skladu merilo za razdeljevanje denarja ne bodo finančni kazalniki, ampak administratorji, ki po svoje razdeljujejo denar, zatorej koristi za gospodarstvo od takega sklada verjetno ne bo. Sem pa proti, da si vodstvo Gospodarske zbornice Slovenije, kakor je bilo zaznati v medijih, na ta način išče novo službo, saj bo sedanjo službo zaradi preoblikovanja v zasebnopravno zbornico, kakor nalaga predlog zakona, verjetno izgubilo. Najhujše pri tem pa je, da je načrtovano, da se bodo sredstva za ta sklad pridobila predvsem iz prodaje sedanjega premoženja Gospodarske zbornice Slovenije. Omenja se prodaja deleža nekdanje stavbe Gospodarske zbornice Slovenije na Slovenski in prodaja zemljišča za stavbo zbornice na Dimičevi. Predlog zakona namreč predvideva, da se dosedanje premoženje Gospodarske zbornice Slovenije razdeli med nove prostovoljne zbornice najpozneje v dveh letih od sprejema tega zakona. Do takrat Gospodarska zbornica Slovenije premoženja ne bo smela odtujevati ali prodajati, kar je povsem logično, ker drugače tega premoženja ne bi nič ostalo za člane oziroma nove prostovoljne zbornice. Zato je zame prodaja sedanjega premoženja tik pred uveljavitvijo tega zakona navadno oškodovanje članov Gospodarske zbornice Slovenije, zato sem prepričan, da si vodstvo tega ne bo dovolilo. In še za konec. Prepričan sem, da s tem zakonom ne želimo rušiti gospodarske zbornice, želimo pa, da s tem zakonom zbornico uredimo po meri članstva. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Testen. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, poslanke in poslanci! Po mojem mnenju se Gospodarska zbornica Slovenije ni odzivala na potrebe članstva, zato so spremembe v gospodarski zbornici nujne. Govoriti, da je to neko politično ozadje, je verjetno nekoliko pretirano. Če se dobro spomnimo nekaj časa nazaj, je tudi sama gospodarska zbornica pokazala, ker je ugotovila, da gre tokrat zares, je pokazala pripravljenost za določene spremembe v okviru obveznega članstva. Prej je bilo že nekaj povedano tudi o tem, kaj so tehtni razlogi, nekdo je omenil, da ni tehtnih razlogov za spremembo v gospodarski zbornici. Moje mišljenje je, da so tehtni razlogi predvsem iz razloga same organiziranosti zbornice. Mi vemo, da danes zbornica, tako kot je organizirana, ne upošteva oziroma ji ni potrebno uporabljati zakona o javnih uslužbencih, zakona o javnih naročilih, računsko sodišče na gospodarski zbornici, razen v tistem delu, kar gre iz državnega proračuna, nima nobene pristojnosti. Tudi v primeru, da bi gospodarska zbornica ne bila prostovoljno članstvo, bi se morala na nek način reorganizirati, ker mislim, da ni organizirana več v skladu z današnjimi potrebami. Kaj je glavni razlog? Veliko je bilo govora, jaz mislim, da sta dva glavna razloga, zaradi katerih je nujno, da se gospodarska zbornica spremeni. Prvi razlog je višina prispevkov, ki je za nekatere člane zelo visok; drugi, po mojem mnenju še večji razlog, je vpliv posameznih članov manjših, srednjih podjetij na delovanje same zbornice - nikakršnega vpliva praktično niso imeli. Prej je bilo govora o kosilu, da je treba vsako kosilo plačati. Jaz se strinjam s tem, da je treba vsako kosilo plačati, ampak včasih smo pripravljeni tudi malo več plačati, če je kosilo dobro. V tem primeru bi rekel, da smo za dobro uslugo smo pripravljeni tudi več plačati, če pa kosila ne pojemo ali če je kosilo slabo, potem je pa vsaka cena previsoka. Iz tega razloga je ta primerjava lahko taka ali pa tudi obrnjena. Jaz se strinjam z razmišljanjem tistih, da so tudi nekatere druge zbornice, ne samo gospodarska zbornica, potrebne sprememb, mogoče potrebne tudi organizacije v okviru, v obliki prostovoljnega članstva. Menim, da je pri večini tistih zbornic oziroma pri večini naših zbornic, ker imajo pač vse obvezno članstvo ali pa skoraj vse, prej je bilo rečeno, da ena nima, mislim, da je to problem, glavni problem za delovanje zbornice. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Krivec. Izvolite.
Hvala, predsednik, za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi. Ko spremljam to razpravo, se že nekaj časa sprašujem, ali govorimo dejansko o istem zakonu oziroma ali jaz berem isti zakon, ker večina tistih, ki ne podpira spremembe, govori o tem, da ukinjamo gospodarsko zbornico, jaz tega člena ne vidim v tem zakonu, ampak govori o preoblikovanju zbornice, tudi vsi členi v prehodnih določbah govorijo o tem. Po moje je precej zavajujoče govoriti o neki avtomatični ukinitvi. Omenjene so bile tudi nekatere javne listine, ki so v pristojnosti gospodarske zbornice. Tudi to je v večini primerov po mojem mnenju nelojalna konkurenca lahko k šolskemu sistemu in pa tudi drugim institucijam, ki se ukvarjajo z izobraževanjem, saj so bile nekatere obveznosti, ki si jih je pripisala Gospodarska zbornica Slovenije, dejansko ekskluzivna na področju določenih izdaj javnih listin. Zelo zanimivo bi bilo pridobiti tudi podatke o tem, koliko dejanskih poslov je bilo sklenjeno s pomočjo gospodarske zbornice, koliko vrat v tujino je gospodarska zbornica dejansko odpirala glede na število teh izpostavk, ki jih ima. Vsi, ki poznamo delovanje gospodarske zbornice, tudi vemo, da je bila vsaj v preteklosti gospodarska zbornica tisti člen, kjer so se odvečni kadri iz velikih podjetij odlagali in še naprej spoštovali neko filozofijo teh velikih firm in tudi pri pripravi zakonodaje delovali v to smer in tudi zato so mala podjetja imela težavo pri uveljavljanju nekih svojih novosti ali pri vplivu pri sprejemanju tako zakonodaje kot drugih potrebnih dokumentov. Zato, ko gledam novi zakon, nikakor ne ukinja gospodarske zbornice, dejansko pušča vsem gospodarskim subjektom odprte možnosti za združevanje. Tudi Gospodarsko zbornico Slovenije ne ukinja z nobenim členom direktno. Vsekakor bo ostala, če bodo njihovi člani to želeli. Tudi monopol, ki je bil vzpostavljen skozi odlaganja teh kadrov iz velikih podjetij, se bo na ta način nekako lahko umaknil nekemu razvojnemu zagonu, ki bo spet sproduciran skozi združevanje tistih gospodarskih družb in subjektov, ki imajo interes. Na ta način bodo tudi javne listine verjetno bolj transparentne in tudi vpliv pri pripravi zakonodaje bo odprt za vse gospodarske subjekte, ki bi radi sodelovali. Privilegijev glede izdaje listin in raznih certifikatov skozi Gospodarsko zbornico Slovenije ne bo več. Na našem področju imamo dve veliki podjetji Kolektor in Hidrijo. Ena je v gospodarski zbornici, ena pa že dolgo ni več član gospodarske zbornice, pa je še bolj uspešna kot ta, ki je v gospodarski zbornici. Hvala.
Hvala. Želi še vlada besedo? Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Iz dosedanje razprave je bilo moč razbrati predvsem tri ključne elemente. Prvi element je ta, da se še vedno nekatere poslanske skupine zavzemajo za večjo stopnjo regulacije v Sloveniji na področju gospodarstva in da s tem želijo nekoliko bolj strožje prijeme vlade pri obravnavanju organiziranosti gospodarstva v zbornice. Po drugi strani pa je koncept, ki ga sledimo v zakonu o gospodarskih zbornicah, koncept, ki temelji na prostovoljnem, na interesnem združevanju gospodarstva po principu, da se dobi toliko ali več, kot se investira v tako institucijo. Večkrat je bilo tu opozorjeno, kako vlada, pa ne samo vlada, tudi ostali partnerji potrebujejo organiziranost gospodarstva in s tem potrebujejo obstoječo gospodarsko zbornico. Prepričan sem, da je prvo res, drugo pa ni res. Vlada si želi organizirano gospodarstvo, vendar na tak način organizirano, da je stališče takega organiziranega gospodarstva dejansko tudi stališče velike večine njenih članov. Moram reči, da je to naš cilj, naša želja, in da je organiziranje takšno, da ne stane gospodarstvo več, kot je gospodarstvo pripravljeno plačati. Ker zaupamo slovenskemu gospodarstvu, naj samo gospodarstvo postavi pravila igre delovanja take asociacije, način zastopanja njenih interesov navzven. Mislim, da je tak pristop za vlado pomemben in potreben, da ga tudi spoštuje in upošteva. In ta koncept, ki je predlagan, je pisan na kožo temu novemu pogledu. Zato smo ga tudi pripravili. Normalno je, da je veliko pozornosti posvečeno transformaciji, to se pravi temu, kako iz obstoječega sistema preiti v novi pogled, v nov pristop, in zato smo izbrali tu razmeroma mehko varianto, ker si ne želimo tega, kar nam opozicija očita, ne želimo si nobene ukinitve, rušitve, razmontiranja, likvidacije. Mi želimo, da se gospodarska zbornica preoblikuje po meri članov v močno zbornico na prostovoljni interesni osnovi. In to je po zakonu tudi mogoče.
Hvala. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki so to želeli, so dobili besedo. Ker določen čas za razpravo še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena poslovnika še kdo razpravljati. Jih bom prvo prebral: Petek Milan, Cvikl, Džuban, Gaber, Veber, vlada. Še kdo? Ne. Po 5 minut. Gospod Petek, izvolite.
Hvala, predsednik, za besedo. Moram reči, da je po tej težki in dolgi razpravi težko začeti s čim novim, vsaj meni se je ustvaril vtis, da je razprava o tem zakonu, ki ga imamo pred seboj, skoraj nesmiselna. Torej vlada se je postavila, minister jo seveda zagovarja v eno pozicijo, ko je pripravila zakon, ki ga pravzaprav "ne vem, kaj govoriš, ne vem, kaj razlagaš" ne moreš spremeniti, ker je temelj tega zakona takšen, da ne dopušča sploh alternativ. Ta temelj je v tem zasebnem partnerstvu v taki inštituciji, kot je gospodarska zbornica, in zaradi tega je tudi, ko sem rekel, vsaka razprava že skoraj obsojena na neuspeh. Predvsem bi gospodu Vizjaku še vedno rad ponovil tisto, kar je že večkrat slišal. Torej, ne morem razumeti, zakaj ste se lotili tega projekta. Če bi tako iskreno, kot ste govorili, ali tako vehementno ko ste govorili, samozavestno, ko ste govorili, iskreno tudi mislili, sem prepričan, da nas ne bi na tak način prepričevali, ker bi za to potegnili argumente. Vi skoraj nobenega argumenta, ki bi dal podlago za to, da bi vam verjel, vsaj meni osebno niste pristavili. In zaradi tega ne verjamem, da je to projekt dobre volje ali projekt, ki bi naj dal rezultat, ampak je to projekt, ki ne, kot piše v tem dokumentu, bi naj dal oblikovanje podlag za enotno urejanje zasebnopravnih gospodarskih zbornic, ne dokument, ki bi naj zadovoljeval interese članov zbornic, ampak je to očitno politični projekt z namenom razbitja in doseči jasen cilj - politično obvladati in nevtralizirati moč gospodarstva. Tak je torej, vsaj meni se zdi kot tekst tega zakona, in z razpravo, ki so jo imeli poslanci, ki so pravzaprav, vsaj meni se zdi, da v tem državnem zboru ni bilo tako svete preproščine v razpravi o tem zakonu ali v nobenem od teh zakonov, kot je bilo tukaj ponavljanja kot papiga nekih dejstev, ki smo jih slišali ne vem kolikokrat, namesto argumentacij, razen seveda redkih izjem, da ne bom zdaj vse prizadel, ampak redke izjeme, napačno, nasprotno, celo tisti, ki so jih nekatere stranke dobesedno iz ulice spravile v ta parlament, so nam govorili, kako mora zbornica zgledati, kako mora zagotavljati interese te zbornice, kako je članarina previsoka, kako se nekdo tam oplaja na denarju in sredstvih tistih, ki so to naredili z namenom, da vidijo samo svoje koristi. Torej, ko smo govorili o tej zbornici, je res nerazumljivo, da izmed vseh teh 19-tih vlada potegne eno zbornico ven in se loti te zbornice, in to bi naj bil torej zgled za vse ostalo, ki se bi moralo v tej državi dogajati. Namesto da bi to sistemsko, in tu dajem priznanje SD-ju, ki se je lotil tega zakona sistemsko, urejevalo, so šli na neko sporadično, na posamično akcijo, ki tukaj kaže očitno po političnem cilju. Posebej me čudi to poudarjanje članarine kot glavnega elementa, ki ga vidim skozi razpravo nekaterih poslancev. Tisti, ki poznate metodo in način določanja višine članarine, ste pozabili povedati, da nekateri ne plačujejo članarine nič. Ste pozabili povedati, da nekatera manjša podjetja plačujejo simbolično članarino, ki gre do pet tisoč vrednosti, da kasneje v odvisnosti od prihoda in od števila zaposlenih ta članarina raste, in tukaj doživljajo tisti največji največjo članarino, pa ti pravzaprav ne delajo problemov, kolikor imam jaz občutek, ne delajo problema, ker se zavedajo, da je taka zbornica potrebna, seveda upoštevanjem tudi neke vzajemnosti, neke solidarnosti, ta zbornica mora delati za celo gospodarstvo, ne pa samo za interese posameznikov. In zaradi tega ni bilo do sedaj nobenega problema. Res pa je, da je ta gospodarska zbornica takšna kot je, se prepozno, in to je krivo vodstvo, zavedlo tega, da mora začeti spreminjati. To vsi priznavamo. To vodstvo se ni zavedalo, da je potrebno racionalizirati, dati vlogo srednjim in manjšim podjetjem nekoliko več, kot jo je bilo, da je potrebno znižati še članarino, da je ta cilj, ki ga je Vizjak v svojih utemeljitvah povedal, bilo doseči še prej, preden je torej vlada vstopila v to igro, in tukaj je očitek gospodarske zbornice, da tega ni naredila. Torej, če govorimo o tem, da se bodo sedaj gospodarske zbornice, organizirale v manjše. Slovenska ekonomija je enostavno premajhna. Slovenska ekonomija niti kadrovsko niti finančno ni sposobna prenesti več zbornic, ker bodo te zbornice, če hočejo biti relevanten sogovornik, v kreiranju gospodarske politike morale imeti službe, te službe stanejo in v tej državi pač nič ni zastonj. Torej, povedati je o gospodarski zbornici in o tem zakonu ogromno, mi smo naredili napako v poslanskem klubu, nas nismo prijavili, zaradi tega imamo nekateri samo pet minut, je tudi meni teh pet minut izteklo in žal mi je, da ne morem povedati še več argumentov proti temu zakonu, ki ga odločno odklanjamo.
Hvala. Besedo ima gospod Cvikl. Prosim.
Obžalujem, da gospoda ministra za gospodarstvo ni tukaj, ampak bom vprašal vas - poslanke, poslanci, ali bi vi res bili pripravljeni poslati svoje otroke na avtobuse, ki jih vozijo nekvalificirani poklicni vozniki? Tisti, ki nimajo javne listine. Jaz ne. To tudi dela Gospodarska zbornica Slovenije. Kdo bo to delal zdaj? Ministrstvo za šolstvo. Gospod minister nam očita, da smo za več regulacije. Eden največjih problemov transformacije ali tranzicije je v tem, da se je pozabilo na regulativo, ni problem, kot je hotel minister za zdravstvo na hitro bručanizirati zdravstvo ali privatizirati zdravstvo, če obstajajo nadzorne institucije. Švedski parlament jih za področje zdravil pozna pet. To je regulacija. Gospod minister nam je rekel, da smo mi za več regulacije, ampak jaz se spomnim, da v zadnjem letu in pol on govori na področju deregulacije samo projekt vse na enem mestu, ki se je začel v prejšnjem obdobju. Zanima me, kdo bo organiziral čez leto in pol obiske vlade gospoda X, kdorkoli do takrat po slovenskih regijah. Območne gospodarske zbornice so bile ključne in to je dobro. Ko se poslanci srečujemo v različnih regijah, je eden boljših sestankov tistih, ki jih organizira območje gospodarske zbornice, upam, da tega ne boste zanikali. Kdo bo zasadil seme razvoja na tistih območjih, kjer gospodarstva še ni, kdo se bo boril s takšnimi ali drugačnimi upravnimi postopki za oblikovanje teh ali onih, če hočete obrtnih ali gospodarskih con, če ne boste imeli območnih institucij? Ja, občine, 215 občin bi rad videl. Ne boste rekli, da samo mi nasprotujemo temu, citiram. "Bojim se, da bomo, če se bo čez leto, tri oblikovalo 50, 100 ali 150 manjših gospodarskih zbornic v podjetnih, verjetno prisiljeni vložiti del energije tudi v iskanju zbornice, ki se bo bojevala za naše interese. Prav tako se bojim, da bodo storitve na koncu dražje, kot so bile do sedaj," je za nacionalni radio dejal Ivo Boskarol, direktor mednarodnega uspešnega podjetja za izdelavo lahkih letal, tudi član vladnega ekonomskega strateškega sektorja. Še drugi citat, ki je povezan z enim zelo zanimivim prispevkom včeraj zvečer. Gospod minister za pravosodje je rekel, da je za nas Avstrija model v, kako je že rekel, v sodstvu, da ni zaostankov. Seveda je pozabil povedati, kar mu je povedal v prejšnjem nagovoru predstavnik, da tam niti v sanjah ne plačujejo sodnikov po akordu, kot se je temu včasih reklo, ampak so plačani, ker delijo pravico. Zanimivo. V sosednji Avstriji imamo avstrijsko zbornico in prvi mož te avstrijske zbornice Kristofer Lajtel je izrazil veliko zaskrbljenost nad razvojem dogodkov v zvezi z zborničnim sistemom v Sloveniji. To sta dve opozorili iz drugih svetov in upam, da gospod minister bo znal na to odgovoriti. Torej, nam ne gre za to, da ne bi izboljšali delo gospodarskih zbornic v Sloveniji, ne razumemo pa, zakaj bomo v Sloveniji prva država na svetu, ki bo, če bo ta zakon sprejet, imela dvojni sistem. Za gospodarske zbornice bomo imel irski model, za obrtno, kmetijsko, lekarniško itd. pa bomo imeli če hočete, francosko, nizozemski, luksemburški, avstrijski model. Tega se pa preprosto ne da razložiti. Edini odgovor, gospod minister, je v tem, da rušite institucijo, ki bi vam lahko oporekala, da delate stvari, ki imajo negativne učinke na gospodarsko rast, ki imajo negativne učinke za gospodarski razvoj, in ker ne želite imeti institucije, ki bi bila skupaj s sindikati, z vlado sposobna voditi enakopraven dialog. In to je navadno intenca absolutne oblasti. Zato pravim, da razumem, da vi kot minister za gospodarstvo to delate predvsem zato, ker čistite političen teren. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Džuban, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Pri tovrstnih razpravah se mi najprej zastavlja naslednje vprašanje. Namreč, zakon je v normalnem postopku, kjer smo danes pri prvi obravnavi, in pri tovrstnih obravnavah bi naj vlada morda upoštevala nekatera napotila poslancev z ene in druge strani in jih vgradila v zakon. Po odgovorih gospoda ministra obeti niso ravno veliki, da bi upoštevala pripombe, nekaj zelo bistvenih, pomembnih za nadaljnji razvoj ali obstanek gospodarske zbornice in območnih enot. In je potem razprava takšna, kot je, da se nekateri sploh niso javili k diskusiji, čeprav so se prijavili, tudi iz koalicijskih strank. Kot drugo lahko ugotovimo, da se vsi strinjamo, da so spremembe potrebne, vendar ne radikalne spremembe. In tu nekateri v opozicijskih strankah vidimo predvsem to, da tovrstne radikalne spremembe niso dobre in ne bodo dobre. Recimo, področje prostovoljnega ali obveznega članstva - čas pri nas še ni dozorel za prostovoljno članstvo. In vrednotenje dela kar tako, ne dobim tistega, kar plačam, kaj pa je tisto, kar dobim, in kaj je tisto, kar plačam. Nekateri ste primerjali z nekim kosilom, kako pa naj vem, če je kosilo bilo toliko vredno, če ne vem, koliko ima ceno. Da bi nekdo ponudil slučajno nekaj več, mislim, da se to nikoli ni zgodilo in tudi tukaj se ne more zgoditi. Lahko pa je res, da je veljavna oziroma obstoječa gospodarska zbornica predraga in da so tudi tu v tej smeri diskusije potrebne in tudi morda zakonske rešitve; pa še marsikje drugje, vendar ne tako radikalno. Ne vem, če si upa kdo reči, da bi imeli dovolj veliko članstvo, če bi bilo to zastonj. To je pri vseh zbornicah prisotno - najlepše bi bilo, da bi bilo članstvo zastonj; kmetijstvo je tipično. In bi potem, ko te zbornice eventualno ne bo - jaz računam, da se to ne bo zgodilo, neka okrnjena oblika bo verjetno ostala -, bi dobili kar tako nove zbornice, vprašanje, kdo od nas bo to doživel, ali pa neko nadomestilo, ne vem, kakršnokoli. Ta stres se bo vsaj v nekem obdobju močno poznal. Jaz moram priznati, da prihajam iz okolja, kjer je območna enota gospodarske zbornice imela pomembno vlogo pri koordinaciji različnih projektov, od infrastrukture do različnih delov gospodarstva, do izobraževanja, razvojne agencije in tako dalje. In če tega ne bo več ali pa morda v kadrovsko okrnjeni obliki, je vprašanje, kdo bo potem to počel. Morda še ena primerjava, kolega Brenčič je, omenjal kaj se dogaja z nekaterimi drugimi oziroma konkretno s kmetijsko-gozdarsko zbornico. Vsi se bomo spomnili, ko smo imeli pred vladno palačo kmetijsko-gozdarsko zbornico z 90 zahtevami oziroma opozorili na 90 napak v kmetijstvu, podobno je kmečki sindikat počenjal. In kaj se je zgodilo danes, da teh ljudi ni nikjer več. Ali se je res zgodilo 90 izboljšav na področju kmetijstva? In kaj se dogaja z zbornico? On je že sam špekuliral, kaj bi se lahko zgodilo. Ali je morda neka druga zgodba, da se zgodi prostovoljno članstvo ali ukinitev zbornice in te zbornice ne bo več. Sami koristniki, ne vem, če se zavedajo, tako eni in drugi, v kmetijstvu, si upam trditi, da se člani, ki plačujejo neko članarino, četrtino tistega, še manj kot zbornica porabi, niti ne zavedajo, koliko bi izgubili, če bi se ta sistem, kot tudi nekateri drugi, sesul ali pa zreduciral na četrtino ali pa še manj. In čisto na koncu, bojim se, da bodo koristniki dosedanjih uslug zbornice, če se bo to zgodilo vmes, tisto, kar ne bodo dobili pri Jožku Čuku, zaprosili ministra.
Hvala. Besedo ima gospod Gaber, izvolite.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Sam bom začel s strinjanjem z gospodom ministrom. Spadam med tiste, ki verjamejo, da Slovenija potrebuje prostovoljno članstvo v zbornicah. Namenoma govorim v množinski obliki, ker tako tudi mislim. Kolega Brenčič je prej lepo obrazložil, kaj se dogaja, če dobimo zbornice, v katerih je članstvo obvezno, in je tako za vedno in je brez kakršnekoli konkurence. Bojim pa se, da je to tudi tista skrajna točka, do katere se midva s kolegom Vizjakom strinjava. Sam, ko pravim, da sem za prostovoljno članstvo, želim opozoriti na to, da je Slovenija pred resnim izzivom, kako bo strukturirala ta prostor v državi. Če bo preprosto obvezno članstvo zamenjala s prostovoljnim članstvom brez reprezentativnosti zbornic in brez javnih pooblastil zbornic, potem bo namenoma izbrisala vmesni prostor med oblastjo in tistimi v podjetjih, tistimi v zdravstvu, tistimi v kmetijstvu in podobno. To je tudi vsa, ali pa, to je tudi jedro razlike med dvema predlogoma zakonov, ki jih poznamo, med Vizjakovim in, naj mi bo dovoljeno reči, mislim, da Bohinčevim zakonom. To je jedro razlike. Spoštovani kolega minister, v primeru, da boste uspeli razmisliti in privzeti v naslednjih obravnavah jedro 11. člena, ki govori v tem drugem zakonu o javnih pooblastilih, ki jih dobijo zbornice, ki so reprezentativne, vam bom verjel. Verjel vam bom, da vi niste proti gospodarstvu, da niste zgolj in samo politik garniture Janeza Janše, ampak ste oseba, ki je v vladi odgovorna za gospodarstvo in dela tudi za interese gospodarstva. Če vam je namreč v interesu, da gospodarstvo ima kaj besede v pogovorih, v socialnem partnerstvu, da ima kaj pooblastil, potem preprosto morate vzpostaviti strukturo, v katero se bodo resda subjekti prostovoljno vključevali, bodo lahko zamenjali zbornico, v kateri bodo, če zbornica ne bo šla v smeri njihovih interesov, vendar pa ne bodo se vključevali v zbornico, ki ne bo imela pooblastil, ki ne bo nikogar zares reprezentirala, ampak bo tam zato, da bo nek minister ali nek predsednik vlade, če ga bo volja, jo poslušal ali ne poslušal. Tako kot imate za sedaj zapisan vaš zakon, je tako. Od vaše dobre volje je odvisno, ali nekoga poslušate ali ne. To je nihaj iz ene skrajnosti v drugo in je nihaj, ki ne more biti dober za to državo. To najbolj preprosto rečeno je tisto, o čemer danes tukaj govorimo. Po tem bomo presojali, kakšen zakon in s kakšno intenco ste prinesli v ta prostor. Če bomo videli v naslednjih obravnavah vsaj ta dva elementa dograjena, potem je tukaj možnost za dogovor, vsaj jaz sem pripravljen tak zakon vedno podpreti, če pa ne, potem bom razumel, da je na delu še en poskus čiščenja političnega terena, poskus, ki briše polja civilne družbe povsod, kjer so te entitete premočne in bi lahko oblasti oteževale pot do uresničevanja njenih lastnih interesov. Jaz imam zadosti izkušenj, da vem, da človek na nekem položaju postane nervozen, ko se mora, potem ko je mukoma prišel do nekih konceptov, se uskladil že s stotimi subjekti, ukvarjati še z močno zbornico in se še z njo dogovoriti. To je normalno funkcioniranje oblasti, vendar pa to zgodbo si je potrebno privzeti, na to je potrebno pristati, če ne, imamo opravka z željo po vodji, ki neposredno komunicira z ljudstvom in sam izbira, koga ima rad in ljudstvo se mora truditi, da bi bilo temu vodji všeč. To je predmoderen način oblikovanja družbe in Slovenija predmoderna ni in ta sistem ne bo dolgo trajal, tudi če ga boste po pomoti uspeli vzpostaviti.
Hvala. Gospod Veber.
Hvala. No, tudi v zaključnih mislih ministra smo ponovno slišali, da želi imeti resnega sogovornika, da želi prisluhniti gospodarstvu, da želi prisluhniti članom gospodarske zbornice, ampak vendar. Gospod minister, ko sprejemamo ta zakon, izjemno natančno povemo, sprejeli smo takšen zakon, takšne zbornice si želimo. Zakaj to ne prepustimo članom zbornice, da se sami dogovorijo znotraj svojih postopkov, znotraj svojih organov, ki jih imajo že danes v okviru gospodarske zbornice, ki, kot vemo, obstaja, deluje, opravlja svoje poslanstvo, ima tudi svoje člane. In povsem korektno bi bilo, da se v zbornici najprej sami dogovorijo, ali je ta učinkovita, ali jo potrebujejo takšno, kot je, ali jo morajo spremeniti. Zagotovo bi se lahko dogovorili, da jo je seveda možno spremeniti v tistem obsegu v zdajšnjem načinu organiziranosti, torej na način organiziranosti, kot javnopravne oblike, kajti v kolikor se bo preoblikovalo v zasebnopravno, se člani ne bodo pogovarjali o problemih v gospodarstvu, ampak se bodo pogovarjali o razdelitvi premoženja. Predvideli ste dvoletni rok, v katerem se naj bi okrog tega tudi dogovorili. Bojim se, da bo ta dvoletni rok prekratek, da bo do tega dogovora prišlo in s tem minister dejansko izgubljate sogovornika, kajti člani se ne bodo ukvarjali s tem, kar jih teži pri njihovem razvoju, gospodarskem razvoju, ampak se bodo pogovarjali o tem, kako bodo razdelili premoženje. In to je tista ključna sprememba in nevarnost, ki sledi iz tega zakona. Sam resnično mislim,da bi morali bolj prisluhniti potrebam, ki so izražene znotraj članstva, na bolj transparenten način, kot pravite tudi sami in kot ste zapisali v zakon, da je šlo za neke vrste javne polemike in tako naprej, na podlagi tega je nastal ta zakon. Če samo še kratko primerjavo s kmetijsko-gozdarsko zbornico, kjer pravite, recimo, da tukaj vsi člani ne dosežejo tistega učinka, ki ga pričakujejo glede na plačano članarino. Kakšen učinek ima nekdo, ki ima vrtiček iz kmetijsko-gozdarske zbornice? Prav nikakršnega. Je zavezanec za plačilo članarine, ampak iz tega dela kmetijsko gozdarske zbornice ne pridobi pravzaprav nič, prav ničesar. Tako, da če bi že razmišljali o spremembah, bi morali seveda razmišljati o spremembah prvenstveno pri tej zbornici, vendar ponavljam, da se je potrebno sicer zborničnega sistema lotiti na povsem drug način in predvsem na tak način, da se dogovorimo, kakšne zbornice sicer želimo v Sloveniji, ne pa na tak način, da rečemo, na tem področju bo zasebni status, na tem področju bo javni status in na koncu ugotovimo, da pravzaprav niti ne vemo, kaj natančno, kakšen razvoj, kakšno usmeritev glede zbornic si v Sloveniji sploh želimo. Tako iz tega predloga zakona resnično ni razvidna želja in usmeritev vlade, kakšen zbornični sistem si želi, in dokler tega ni, je seveda tudi izjemno težko sprejemati zakone o posameznih gospodarskih zbornicah, še posebej na tako različen način, kot je danes predlagano. Hvala.
Hvala. In še gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Najprej morda ena načelna zadeva glede razprave gospoda Džubana. Dejansko, prva obravnava je namenjena temu, da soočimo v parlamentu stališča in da vlada po možnosti upošteva pripombe, ki so dane in ki na nek način gredo v generalni koncept, ki je bil predstavljen in zapisan v člene zakona. Seveda je pa vrsta polemik šla prav na ta koncept. Zato težko rečem, da bomo upoštevali povsem drug koncept, ker potem več to ni ta zakon in je to čisto nek drug zakon. Zato ostajamo na ideji in konceptu, da je zbornični sistem treba prenoviti. Da je način organiziranja zborničnega sistema doslej bil tak, da je to v različnih zakonih, da to ni samo v enem zakonu. In zato s spremembo samo enega zakona ni moč spremeniti vsega zborničnega sistema, še posebej ne na gospodarskem področju. In vsled tega smo začeli in naredili sistemski nastavek, ki omogoča prilagoditev tudi ostalih zbornic na ta koncept. Zato se tudi imenuje, spoštovani gospod Gaber, da to ni zakon o gospodarski zbornici, ampak je zakon o gospodarskih zbornicah [[množina]] . V letošnjem letu predvidevamo tudi spremembo obrtnega zakona, ki opredeljuje ustanovitev in funkcioniranje obrtne zbornice, vendar smo doslej - še enkrat poudarjam, da ne bi bil napak razumljen - upoštevali tudi koncept prenove obrtne zbornice, na podlagi tega, kako vidi obrtna zbornica to spremembo. Kajti ocenjujemo, da je zadosten korak v smeri prenove, ki jo želimo doseči. Glede gospodarske zbornice smo prav to storili, kar govorite, gospod Veber, prisluhnili smo članom. Prisluhnili smo članom, kajti med člani smo naredili najmanj dvoje. Prvič, naredili smo reprezentativno anketo, po kateri smo prepričani, da smo ugotovili stališče članov, tako do aktualne situacije kot tudi do naših namer po prenovi. In pri tem temeljimo na tem konceptu, ki ga sami poudarjate kot nujnega in koristnega. To se pravi, da bo takšna zbornična organiziranost, kot si jo oni sami želijo. In tudi to je vkomponirano v ta naš zakon. Zbornice, ki bodo nastajale potem, pa tudi preoblikovanje Gospodarske zbornice Slovenije, bo potekalo na način, kot si ga želijo člani. In to je tudi osnovno vodilo tega koncepta, da gre za prostovoljno, javno oziroma za zasebno zbornično organiziranost, ki temelji na interesu in prostovoljnosti. In še enkrat, vidim, da je tukaj veliko tistih, ki bolje vedo, kaj je dobro za slovensko gospodarstvo, kot pa to gospodarstvo samo ve. Prepričan sem, če dopustimo gospodarstvu, da se organizira, povezuje, da opravlja naloge in te naloge tudi plačuje do te mere, kot samo čuti, da je zanj potrebno, da je to kar precej. Zelo težko si predstavljam, da bom jaz govoril gospodarstvu, kaj je zanj dobro do vlade. Tukaj je bilo zopet s strani nekaterih poslancev izpostavljena ta dilema po dodatni regulaciji, ali bi svoje otroke poslal v avtobus, kjer voznik nima nobene listine. Poglejte, sami veste, da smo zlasti pri regulaciji poklicev na vrhu z našimi konkurenti znotraj Evropske unije. Da je potrebno to področje deregulirati, da je potrebno še marsikaj deregulirati. In ta deregulacija seveda ne bo šla do te mere, da bo ogrožala varnost ali karkoli. Mora pa iti do te mere, da regulacija ne pomeni službo in administriranje za nekoga zgolj zato, da ima nekdo delo. In danes je veliko tega. Veliko listin se izdaja ravno zaradi tega, da listine so. Javna pooblastila imajo podlago tudi v izvajanju javnih pooblastil v 8. členu obstoječega zakona [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Kakšen pameten dopolnilni tekst smo to tudi pripravljeni nadgraditi glede javnih pooblastil in glede primerjave z 11. členom zakona, recimo, imenovali ste gospoda Bohinca.
Gospod minister, čas je [[....]]Hvala lepa. S tem zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj čez pol ure, ob 17.05 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 17.05.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prosim, da se umirite in zasedete svoja mesta! Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Preden preidemo na glasovanje, prosim poslanke in poslance, da preverijo delovanje glasovalne naprave, in sicer mora na desni strani vložene kartice goreti oranžna lučka. Hvala za pozornost. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo predloga zakona o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Poslanska skupina LDS je predlagala amandma k 1. členu, ki je povezan z amandmaji istega predlagatelja k naslovu sedmega poglavja, prvim amandmajem k 70. členu, k 71. in 72. členu, prvim amandmajem k 75. členu ter k 76., 77., 78., 79., 81., 82., 83., 84., 85., 87., 89. in 91. členu. Na podlagi prvega odstavka 136. člena poslovnika predlagam zboru, da sklene, da bomo o vseh prej naštetih amandmajih glasovali skupaj. O tem proceduralnem predlogu bomo glasovali. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti 5. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Na podlagi prvega odstavka 136. člena poslovnika in v skladu s sprejetim sklepom bomo glasovali o vseh prej navedenih členih oziroma amandmajih k navedenim členom skupaj. Želi kdo obrazložiti glas? Gospod Terčon.
Hvala, gospod predsednik. Jaz bi ponovno apeliral na poslance k podpori k 1. členu. Kot je bilo že rečeno, je povezana večina amandmajev s tem amandmajem. Glede na to, da so bile velike razprave glede terminov repatriacije in priseljevanja, naj povem, da če ne bomo podprli tega amandmaja, da potem bo pač ostala samo definicija repatriacije in da priseljevanja ne bomo mogli vkomponirati v ta zakon tudi v nadaljevanju. Poleg tega bi rekel, da je ta amandma k temu členu tisti, ki daje zakonu evropskost, kot je bilo v razpravi večkrat povedano, in da je boljši kot amandmaji, ki sledijo. Pri tem mislim na amandma k 3.a členu, ki mu sicer ne nasprotujemo, vendar mislimo, da je dikcija v tem členu širša in kvalitetnejša in daje torej boljšo popotnico za evropskost tega zakona, če podpremo ta amandma. Zato predlagam, da se ta amandma tudi podpre. Končno bi rekel še to, da je posledično to povezano tudi z amandmajem k 78. členu, ki ukinja sramotno obliko doma za priseljevanje, kar se po mojem globokem prepričanju niti ne bi smelo zapisati v ta zakon, da ne ponavljam vsega, kar je bilo že v razpravah povedano. Zato apeliram na podporo temu amandmaju. Hvala.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 38. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da predlagani amandmaji niso sprejeti. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov za novi 3.a člen. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti 5. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je predlagani amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine LDS k 13. členu. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 40. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o prvem amandmaju poslanske skupine LDS k 19. členu. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 39. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o drugem amandmaju poslanske skupine LDS k 19. členu. Gospod Školč, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi! Gre za enega od treh ključnih amandmajev. Sprejem tega amandmaja bi pomenil predvsem to, da manjšinski skupnosti priznamo njihovo subjektiviteto. Da sami prek svojih organizacij izberejo predstavnike, ki bodo zastopali njihove interese v na novo predlaganem svetu. To bi pomenilo priznanje na nek način enakopravnosti tistih delov naroda, ki živi izven naših meja, s strukturami, ki jih vzpostavlja Republika Slovenija. Skratka, pomenilo bi, da manjšino smatramo za polnoletno, da lahko sama brez posrednikov določa, kateri so tisti predstavniki, ki najbolje vedo, kaj je za njih v danem trenutku dobro, sicer bomo se vrnili k praksi, ki so jo v tem zboru na veliko kritizirali in pomeni paternalizem državnih organov nad to skupnostjo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Terčno.
Hvala, gospod predsednik. Torej, tudi sam apeliram, ker se mi zdi, da je ta amandma najbolj ključen, da bi vendarle ponovno razmislili in ga sprejeli. S tem bi, prvič, dokazali, da vlada ima in predsednik vlade imajo željo poslušati predstavnike zamejcev, njihova stališča, ki so lahko kdaj tudi kritična, če pa tega ne boste sprejeli, pa se bojim, da boste sami izbrali tiste, ki naj sedijo v posvetovalnem organu in se bodo s predsednikom vlade, potem ko bo zasedal sosvet, veselo poslikali, pofotografirali, zaploskali vsi skupaj eni drugim in zadeva bo šla veselo naprej, realni problemi Slovencev v zamejstvu pa ne bodo prišli na pravo mesto. Če ne bo podprt, je možno, da bo prišlo tudi do kakšnih večjih razprtij, ker definicija zdajšnjega člena ni jasna, kdo naj bo predstavnik, kdo naj bo reprezentativni predstavnik teh organizacij, možne so tudi špekulacije, predvsem se ne bo na pravem mestu slišal glas zamejcev. Zato ponovno apeliram, da glasujete "za".
Hvala. Gospod Pukšič.
Hvala lepa. Jaz sem prepričan, da je 19. člen dobro zapisan in ni potrebno ga amandmirati. Namreč, v petem odstavku 15. člena jasno piše, da predstavniki Slovencev v zamejstvu predlagajo predsedniku vlade Republike Slovenije v imenovanje reprezentativne organizacije avtohtone slovenske narodne skupnosti v sosednjih državah. To seveda ne pomeni samo dela civilne družbe, ampak pomeni reprezentativne organizacije. Ko je ta zakon nastajal, so seveda bile v mislih zraven predstavnikov krovnih organizacij tudi obe slovenski politični stranki, tako slovenska skupnost v Italiji kot enotna lista na Koroškem, in seveda tudi drugi subjekti, ki so reprezentativne organizacije. Zato menim, da je tako, kot je v 19. členu, dobro in ni potrebno podpreti amandma. Sam ga tudi ne bom.
Hvala. Gospod Bevk.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Spoštovani zbor! V poslanski skupini Socialnih demokratov bomo podprli amandma Liberalne demokracije Slovenje, da bi člane sveta za Slovence v zamejstvu s strani zamejskih organizacij imenoval ustrezen organ skupne zamejske koordinacije. Pravzaprav gre za predlog SLOMAK-a, ki se je v zadnjem obdobju zelo uveljavil, se pravi, za slovensko manjšinsko koordinacijo krovnih organizacij iz Italije, Avstrije, Madžarske in Hrvaške. Tudi zadnja njihova akcija, ko so predstavili težave v Evropskem parlamentu, je bila zelo odmevna in mislim, da je prav SLOMAK tisti reprezentativni organ, ki bi lahko imel tako vlogo, kot jo predlaga ta amandma Liberalne demokracije Slovenije, in mislim, da bi s tem, ko ste podprli 3.a člen in amandma k temu členu, da če bi podprli še kakšen amandma opozicije v nadaljevanju, bi s tem prav gotovo dali dober znak in bi bil ta zakon, na katerega že kar nekaj časa čakamo, v državnem zboru sprejet s soglasjem. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Juri.
Tudi jaz bom podprl rešitev, ki jo predlaga Liberalna demokracija, preprosto zato, ker odgovarja interesom naših zamejcev, katerim je ta zakon namenjen. Ne ogrožajo proračuna, ne ogrožajo nacionalnih interesov, ne ogroža taka rešitev naših meja. Zato ne vidim razloga, zaradi katerega bi vlada nasprotovala takšni rešitvi. Kolega Školč je pravilno opozoril na subjektiviteto narodnih skupnosti. Subjektiviteta se bo odražala tako, da bodo neposredno volili ali imenovali svoje predstavnike v tiste organe pri matičnem narodu, ki bo skrbel za njihovo usodo. Ne nazadnje gre za bolj kvalificirano in avtentično prenašanje informacij iz tega kroga v matično državo, ki bo bolj zagotovljena, seveda, če bo avtentični predstavnik slovenske skupnosti v zamejstvu bil imenovan s strani samih njihovih vrst. Če ravnamo drugače, uničujemo to subjektiviteto in bomo pač na osnovi ocen, ki jih bo sama vlada podajala, imenovali nekoga, ki ji bo morda všeč, ampak ne bo avtentični glas slovenske manjšine. Hvala.
Hvala. Gospa Potrata.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Na različnih koncih čustvene lestvice smo odbirali besede v razpravi, ko smo opozarjali na to, katere rešitve v tem zakonu so dobre in katere ne. Mislim pa, da je bila skupna nota vseh naših razprav, naj bo zakon tak, da bo računal na koristi, na interese tistih, ki jim je zakon namenjen. In prav za to gre, da je treba slovensko narodno skupnost, v katerikoli sosednji državi v zamejstvu že prebiva, šteti kot subjekt. In če govorimo o jasnosti dikcije, potem je peti odstavek 19. člena, tako kot je zdaj zapisan, res jasen, da predstavniki organizacij predlagajo, medtem ko predsednik vlade imenuje. Amandma, ki ga predlaga Liberalna demokracija, je jasen, ker pravi, da člane sveta za Slovence v zamejstvu s strani zamejskih organizacij imenuje ustrezen organ skupne zamejske koordinacije, torej popolnoma jasno, kdo imenuje in zato bom podprla amandma Liberalne demokracije Slovenije. Hvala.
Hvala. Gospa Lavtižar Bebler.
Torej, jaz želim poudariti, da bom podprla ta amandma poslanskega kluba LDS in da ne gre za kakšno lepotno zadevo kozmetične narave. Je bistveno vprašanje, kdo določa, katere organizacije zamejskih Slovencev so reprezentativne. In naj vam povem, zakaj tudi, recimo, predstavniki SLOMAK-a ne soglašajo s takšnim načinom imenovanja - zato ker nekaj podobnega obstoji že zdaj, denimo pri predsedniku vlade Avstrije v okviru konference enotnosti. Predsednik vlade Avstrije določa, kaj je reprezentativnost in določa, katere organizacije izpolnjujejo te pogoje reprezentativnosti. In to se bo zgodilo tudi pri nas. Ne vem, kako se bo v praksi to izvajalo, ali nemara celo tako, da bo predsednik vlade pozval tiste organizacije, ki jih bo sam smatral za reprezentativne, naj podajo svoje predloge, ki jih bo potem on upošteval in pri tem morda namenoma zaobšel katero od organizacij zamejcev, za katere pa tam menijo, da so reprezentativne. Tako da stvar ni tako naivna in nedolžna in naš amandma pa ravno ta ugibanja in morebitne zavajajoče poteze za tem preprečuje. Zato mislim, da je treba še enkrat premisliti in podpreti ta amandma. Hvala.
Hvala. Glasujemo. Glasovanje o drugem amandmaju Liberalne demokracije k 19. členu teče. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 31, proti 39. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o tretjem amandmaju poslanske skupine LDS k 19. členu. Gospod Školč.
Hvala lepa. Skozi razpravo smo slišali, da bodo v tem svetu predstavniki krovnih organizacij in političnih strank. Rad bi citiral danes že citiranega Borisa Pahorja, ki pravi, da on stalno voli slovensko skupnost, ker pa sama ne more doseči potrebnega kvoruma, volimo slovenske kandidate v levih strankah. In naprej pravi: "Slovenci v deželi imamo štiri svetnike, tri imajo levičarske stranke in enega slovenska skupnost." In pravi, da se bo mogoče težko še kdaj ponovilo, da bi bili pamet in sreča združeni, kakor sta zdaj in v tem primeru. Ker očitno imajo predlagatelji zakona prostor za enega predstavnika političnih strank, lahko ugotavljamo, kateri od teh štirih bo, ne glede na to, da so na določenih listah izvoljeni tudi senatorji in poslanci. To je zagotovo problematično in narobe in ne odraža tudi števila in organiziranosti manjšine v različnih deželah. Zato velja ta amandma podpreti in dejansko v ta svet imenovati ljudi, ki se prvenstveno ukvarjajo s problemi slovenske skupnosti, ne v strankarskem, ampak v narodnem primeru. Sicer bo, kot si mogoče bivši sekretar želi, prišlo do nadaljnjega političnega sektašenja.
Hvala. Gospod Terčon.
Hvala. Tudi jaz bi rad poudaril, da smo že dvakrat slišali s strani istega poslanca, da bodo tudi politične stranke imele zastopnika v tem sosvetu. S tem ste jasno tudi priznali, da bo šlo za politično kadrovanje. Zelo zanimivo bo videti, kako se bodo razvijali dogodki. Glavne amandmaje, kar se tiče vsebine zakona, ste že zavrnili, tako da se ga ne da po moje več bistveno popraviti. Ampak pri tem amandmaju, ki je sedaj na vrsti - pa ga ne bi niti obrazlagal, ker smo že večkrat povedali, v čem je smisel -, bi pa opozoril samo na to, da je to še zadnja priložnost, da ne bo že iz vesolja vidno, da ne znate osnovne matematike, kot sem že rekel. Ker to, kar ste vi predlagali, ne vzdrži nobene matematične razlage. In prav zabaval se bom, ko bom gledal, na kakšen način se boste izvijali in motovilili, kaj ste hoteli s tem narediti.
Hvala. Še kdo? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje o amandmaju. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 40. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na 70. člen oziroma na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 70. členu. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 55, proti 5. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je predlagani amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k 75. členu. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 39. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. V zvezi z usklajenostjo predloga zakona dajem besedo vladi. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Uskladitveni amandma k 23. členu zakona. V prvem odstavku se besedilo "slovenskimi skupnostmi v zamejstvu in po svetu" nadomesti z besedilom "Slovenci zunaj Republike Slovenije". V drugem delu pa se črta tretji odstavek. Uskladitveni amandma je posledica v drugi obravnavi na seji matičnega delovnega telesa sprejetega amandmaja k 23. členu, ki vsebinsko spreminja prvi in drugi odstavek prvotnega 23. člena, ki ga je v državni zbor predložila vlada. Uskladitveni amandma je potreben zato, ker člen, kakršen je po sprejetju v drugi obravnavi, potrebuje nomotehnični popravek. Gre za terminološko uskladitev. V zakonu se namreč uporablja formulacija "Slovenci zunaj Republike Slovenije", zato je primerno, da se nov termin "slovenskimi skupnostmi v zamejstvu in po svetu" nadomesti z že uveljavljeno formulacijo v zakonu. In drugič, tretji odstavek 23. člena se je vsebinsko nanašal na prvotni prvi in drugi odstavek tega člena. S sprejetjem amandmaja k prvemu in drugemu odstavku in tako vsebinski spremembi omenjenih odstavkov je tretji odstavek postal brezpredmeten in nepotreben. Tretji odstavek sedaj povzroča notranjo neskladnost 23. člena in ga je potrebno črtati. Hvala lepa.
Hvala. Kot ste slišali, je potrebno obravnavati in sprejeti uskladitveni amandma, zaradi tega prosim, da vlada ta amandma razmnoži, razdeli na klop. Ta čas predlagam, da prekinemo to točko dnevnega reda in jo potem nadaljujemo po zaključku ostalih točk. Ima kdo kaj proti? [[Ne.]] Potem prekinjam to točko dnevnega reda in jo bomo nadaljevali po zaključku ostalih točk glasovanja. Nadaljujejo s prekinjeno 15. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo predloga zakona o gospodarskih zbornicah. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Predlog zakona o gospodarskih zbornicah, prva obravnava, je primeren za nadaljnjo obravnavo." Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 26. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 26.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet, zato bo zakon dodeljen v obravnavo matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 26. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA O UPORABI DOLOČB KONVENCIJE ZDRUŽENIH NARODOV O MEDNARODNEM POMORSKEM PRAVU Z DNE 10. DECEMBRA 1982 GLEDE OHRANJANJA ČEZCONSKEGA STALEŽA RIB IN IZRAZITO SELITVENIH VRST RIB. Besedo dajem gospodu Aureliu Juriju za predstavitev stališča poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala, predsednik. Kolegice in kolegi. Predlog zakon o ratifikaciji sporazuma bomo Socialni demokrati seveda podprli. Gre za določbe konvencije Združenih narodov o mednarodnem pravu, ki zavezujejo podpisnice k izvajanju vseh potrebnih ukrepov za to, da se zagotovi dolgoročno ohranjanje in trajnostno rabo ribje populacije bodisi čezconske oziroma razpršene in pretežno stacionarne kot izrazito selitvene. Take ribje staleže imamo tudi mi v slovenskem morju, Tržaškem zalivu, ki je zanje zavoljo svoje plitkosti izjemno občutljiv habitat. Od njih živijo mnogi ljudje tudi na našem malem morju. Njihova prisotnost in konsistentnost sta najboljša kazalca stanja zdravja tega dela Jadrana. Kar se torej podpisnice konvencije zavezujejo in zavezujemo takim politikam in konkretnim ravnanjem, ki bodo to populacijo ščitile, je nujno, da jo uveljavimo tudi mi in z njo v roki nagovorimo sosede k njenemu najbolj striktnemu spoštovanju tako, ko gre za uporabo ribolovnih sredstev in metod, ki ribje staleže nevarno redčijo kot tudi in še bolj, ko posegamo v prostor s projekti, ki mu utegnejo ogroziti šibko okoljsko ravnovesje. Veliko je govora v zadnjih tednih o ploščadi sredi Tržaškega zaliva, le streljaj od naše obale ter o podobnem objektu takoj čez mejo v Žavljah pri Miljah, kjer bi se na minus 162 stopinj utekočinjen plin iz Afrike, transportiran s posebnimi tankerji s procesom segrevanja ponovno uplinil ter usposobil za nadaljnjo rabo. Naravovarstveniki, ribiči, okoljska stroka so že sprožili alarm, češ da gre za izjemno nevarno ekološko bombo, ki lahko že dokaj načeto in krhko življenje v severnem Jadranu povsem dokončan. Po nekaterih opozorilih bi upad temperature vode, za katerega se še točno ne ve, kolikšen bi bil, ker uporabnika izkušenj in simulacij ni, odvrnilo selitvene ribe od vplutja v te vode. Vprašanje je tudi, kako bi prenesli to čezconski staleži. Poleg tega ni še povsem jasno, kjer bi končale enormne količine klora, ki se pri tem procesu uporablja in kako bi naj bila zagotovljena varnost za ljudi in naravo pred povečanim prometom tankerjev z možnimi kolizijami - veste, ko zapiha burja ali tranmontana, tudi 200 tisoč tonske pošasti imajo težave pri sidranju in privezu - kako bi bilo pred požari, eksplozijami, izlivi, atentati in podobno. Ve se, da so se takemu objektu v Kaliforniji zavoljo njegove okoljske in varnostne spornosti odrekli. Da je še vse bolj sumljivo, je poskrbela vlada sosednje Furlanije - Julijske krajine sama, ki si terminala želi s tem da sosedov čez mejo, to smo mi, ni obvestila o svojih namerah, to smo izvedeli, kot veste, iz medijev, in še vedno skopali z informacijami ter se kaj dosti ne meni za vse večje skrbi prizadete javnosti. Zato ob podpori ratifikaciji sporazuma o uporabi določb konvencije tudi naš poziv vladi, da se pri sosedu angažira nekoliko bolj odločno kot do sedaj, me veseli, da jo je posvaril v tem smislu tudi predsednik Republike po načelih, seveda, sporazumevanja, skupne skrbi za skupen prostor, dobrega sosedstva in evropskega partnerstva ter, ne nazadnje, spoštovanja konvencij, kakršna je današnja. Spodbudno je, slišali smo to danes, da se je danes končno vlada odločila za medresorsko proučitev zadeve. A je premalo, ker le ta teče pospešeno dalje po postopkih, ki se ne ozirajo na nas, naj poda še formalno in to takojšnjo zahtevo, da se zamisel o spornih terminalnih zamrzne vse dotlej, dokler ne bo izvedena primerna znanstvena presoja njihovega vpliva na okolje in to preko mešane italijansko slovenske pa če hočemo, glede na širši interes, tudi hrvaške neodvisne in kvalificirane ustanove, ki bo razpolagala oziroma imela dostop do vseh relevantnih informacij. Ne nazadnje gre za problematiko oskrbe s plinom širšega bazena srednje Evrope, kot je sama Furlanija - Julijska krajina in jo gre obravnavati skupaj tudi s Hrvaško, ko je govora o njenih morskih poteh in njenih možnih vplivih na okolje. Hvala.
Hvala. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi amandmaji, razprave o členih in amandmajih ni, zato prehajamo na tretjo obravnavo, to je na odločanje o predlogu zakona. Ob tem vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba oziroma vlada nista obvestili, da bi bil zaradi sprejetih amandmajev na matičnem delovnem telesu zakon neusklajen. Gospod Pavliha, v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa, predsednik za besedo. Ne bi se javil k besedi, če me ne bi k temu spodbudil kolega Juri. Namreč s svojim nenavadnim načinom, kajti običajno konvencije sprejemamo po tekočem traku, brez obrazložitve, brez komentarja, brez predstavitve mnenja oziroma stališča poslanskih skupin, čeravno so te konvencije po 8. členu ustave, ko so ratificirane in ko veljajo, del nacionalnega prava. In ne samo to. Sodišča jih morajo uporabljati neposredno. Pa poglejmo, v čemu je problem. Ali je problem v tem, da Slovenija še ni stranka mnogih konvencij, ali je problem v tem, da teh konvencij ne implementira? Če lahko ostanemo na področju morske ekologije in na področju gradnje grozečih infrastruktur, o katerih je govoril kolega Juri, potem je situacija naslednja. Imamo barcelonsko konvencijo iz leta 1976 s petimi protokoli, imamo omenjeno konvencijo o pravu morja iz leta 1982, imamo konvencijo o presoji čezmejnih vplivov na okolje iz leta 1991, imamo konvencijo o podnebnih spremembah, imamo kjotski protokol, imamo številne evropske uredbe in direktive, ki nas obvezujejo. Naša vlada seveda pa nič. Še teh konvencij, ki jih imamo, teh predpisov ne znamo spoštovati. Kako bomo spoštovali nove? Zato bom jaz to konvencijo podprl, hkrati pa apeliram na vlado, na ministrstvo za zunanje zadeve, na vse pristojne organe, da zavihajo rokave in da seveda naše pravice, ki tudi izhajajo iz starodavnega načela mednarodnega običajnega prava, "Sic utare tuo ut alienum non mepas", kar pomeni preprosto, da lahko država uporablja svoj teritorij samo tako, da ne posega v pravice druge države. V tem primeru seveda se je treba postaviti za naše okolje, potrebno se je postaviti za tisti majhni morski bazenček, ki ga imamo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Peče, v imenu poslanske.
Naša poslanska skupina bo seveda podprla to konvencijo oziroma ta zakon, predvsem zaradi tega, da bo s tem dana možnost naši vladi, da bo lahko na osnovi še ene mednarodne konvencije, ki jo sedaj ratificiramo, lahko zahtevala, da se naši sosedje obnašajo do naše države, kot do suverene države, ki je partner v mednarodnih pogodbah, tako kot že v prejšnjih drugih pogodbah, ki smo jih že ratificirali, pa kljub temu jih ta trenutek soseda Italija ne upošteva, tako da bo lahko suvereno naša vlada suvereno, samozavestno in predvsem brez kakršnihkoli zadržkov zahtevala vse tisto, kar jih po teh mednarodnih konvencijah gre in sedaj še po mednarodni konvenciji o pomorskem pravu.
Hvala. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 27. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA O SPREMEMBI SPORAZUMA O GOSPODARSKEM SODELOVANJU MED REPUBLIKO SLOVENIJO IN REPUBLIKO MAKEDONIJO. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, razprave o členih in amandmajih ni, zato prehajamo na tretjo obravnavo, to je na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 28. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED REPUBLIKO SLOVENIJO IN REPUBLIKO TURČIJO O SPODBUJANJU IN ZAŠČITI NALOŽB. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, razprave o členih in amandmajih ni, zato prehajamo na tretjo obravnavo, to je na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 69, proti nihče. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 29. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI KONVENCIJE MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO REPUBLIKE ESTONIJE O IZOGIBANJU DVOJNEGA OBDAVČEVANJA IN PREPREČEVANJU DAVČNIH UTAJ V ZVEZI Z DAVKI OD DOHODKA. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, razprave o členih in amandmajih ni, zato prehajamo na tretjo obravnavo, to je na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, proti 1. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 30. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA O PARTNERSTVU IN SODELOVANJU, KI VZPOSTAVLJA PARTNERSTVO MED EVROPSKIMI SKUPNOSTMI IN NJIHOVIMI DRŽAVAMI ČLANICAMI NA ENI STRANI IN REPUBLIKO TADŽIKISTAN NA DRUGI STRANI, S SKLEPNO LISTINO. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, razprave o členih in amandmajih ni. Zato prehajamo na tretjo obravnavo, to je na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 31. TOČKO DNEVNEGA REDA - POTRDITEV URADNIH PREČIŠČENIH BESEDIL ZAKONOV. Uradna prečiščena besedila je pripravila zakonodajno-pravna služba zbora in jih zbor potrdi brez razprave. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o izvršbi in zavarovanju." Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o nacionalni stanovanjski varčevalni shemi in subvencijah mladim družinam za prvo reševanje stanovanjskega vprašanja." Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, proti nihče. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o državnem pravobranilstvu." Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o sodniški službi." Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o avtorskih in sorodnih pravicah." Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu zakonu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o varstvu okolja." Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovala 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 32. TOČKO DNEVNEGA REDA - MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Zbor bo v okviru te točke obravnaval 4 predloge Sodnega sveta za izvolitev v sodniško funkcijo ter predlog za imenovanje na sodniško mesto vrhovnega sodnika na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije, predlog ministra za pravosodje za imenovanje podpredsednika Vrhovnega sodišča Republike Slovenije, predlog sklepa o spremembi sklepa o razrešitvi članice državne revizijske komisije, obvestilo Okrožnega sodišča v Celju v zvezi z vloženo zahtevo za preiskavo zoper poslanca Državnega zbora Republike Slovenije in predlog sklepa o imenovanju predsednika, podpredsednika članov ter njihovih namestnikov Komisije državnega zbora Republike Slovenije po zakonu o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo. Prehajamo na razpravo in odločanje o posameznih predlogih. Gospod Peče, izvolite. Proceduralni?
Proceduralno. Spoštovani predsednik, jaz vas prosim, da pred odločanjem v okviru točke 32.e odredite premor in skličete vodje poslanskih skupin v povezavi z vsebino te točke. Hvala.
V redu. Ko bomo prišli do točke komisije državnega zbora, bom prekinil za 15 minut in sklical posvet vodji poslanskih skupin. Sedaj pa prehajamo na predlog sklepov o izvolitvi v sodniško funkcijo. Sodni svet je državnemu zboru predložil štiri predloge o izvolitvi v sodniško funkcijo na sodniška mesta, in sicer štirih okrajnih sodnic na okrajnem sodišču v Piranu, Mariboru in Slovenj Gradcu. Želi besedo predstavnik sodnega sveta? Ne. Predloge je obravnavala mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo ter zboru predložila predloge sklepov. Prijavljenih k razpravi ni. Zato prehajamo na odločanje o posameznih predlogih sklepov. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Nataše Tomazini Tonejc na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Piranu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 64, proti nihče. [[Za ja glasovalo 64.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Matejke Pintarič Pec na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Mariboru. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Simone Mernik na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Mariboru. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 64, proti nihče. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Valerije Matvos Jeromel na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Slovenj Gradcu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 64, proti nihče. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Sodni svet je državnemu zboru predložil predlog za imenovanje na sodniško mesto vrhovnega sodnika na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije. Predlog je obravnavala mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo ter zboru predložila predlog sklepa. Prijavljenih k razpravi ni, zato prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o imenovanju gospoda Borivoja Rozmana na sodniško mesto vrhovnega sodnika na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 62, proti 1. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Minister za pravosodje dr. Lovro Šturm je državnemu zboru predložil predlog za imenovanje gospoda Marka Šorlija za podpredsednika Vrhovnega sodišča Republike Slovenije. Predlog je obravnavala mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo ter zboru predložila predlog sklepa. Prijavljenih k razpravi ni, zato prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o imenovanju gospoda Marka Šorlija za podpredsednika Vrhovnega sodišča Republike Slovenije za dobo 6 let. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti nihče. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila mandatno-volilna komisija, in sicer se mag. Metko Cerar razreši dolžnosti članice državne revizijske komisije z dnem 30.4.2006. Prijavljenih k razpravi ni, zato prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o spremembi sklepa o razrešitvi članice državne revizijske komisije, s katerim se mag. Metka Cerar razreši dolžnosti članice državne revizijske komisije, z dnem 30. aprilom 2006. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti nihče. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Prehajamo na obravnavo obvestila Okrožnega sodišča v Celju v zvezi z vloženo zahtevo za preiskavo zoper poslanca Državnega zbora Republike Slovenije gospoda Martina Mikoliča. Obvestilo je v obravnavo zboru posredovalo Okrožno sodišče v Celju. Obvestilo je obravnavala mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo in zboru predložila predlog sklepa. V skladu s prvim odstavkom 207. člena poslovnika ni razprave o imunitetnih zadevah, zato prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, ki se glasi: "Državni zbor Republike Slovenije na podlagi tretjega odstavka 83. člena Ustave Republike Slovenije ter 22. člena zakona o poslancih v zvezi z obvestilom Okrožnega sodišča v Celju, opravilna številka Kpr 292/2003 z dne 13.2.2006 v zvezi z vloženo zahtevo za preiskavo zoper poslanca državnega zbora gospoda Martina Mikoliča zaradi utemeljenega suma kaznivega dejanja zlorabe uradnega položaja ali uradnih pravic po drugem in tretjem odstavku 261. člena kazenskega zakonika Republike Slovenije ne prizna imunitete poslancu državnega zbora Republike Slovenije gospodu Martinu Mikoliču in dovoli vodenje kazenskega postopka." Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 59, proti 3. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da zbor predlagani sklep sprejel. Preden preidemo na obravnavo in glasovanje o sklepu o imenovanju predsednika, podpredsednika, članov ter njihovih namestnikov komisije državnega zbora Republike Slovenije po zakonu o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo odrejam 15-minutno pavzo, in sicer obenem vabim vse vodje poslanskih skupini v sobo 217 na posvet. Prekinjam sejo in jo bomo nadaljevali ob 18.15 uri.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Nadaljujemo s prekinjeno sejo, in sicer smo pri obravnavi in glasovanju o predlogu sklepa o imenovanju predsednika, podpredsednika, članov ter njihovih namestnikov Komisije državnega zbora Republike Slovenije po zakonu o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo. Gospod Peče, izvolite.
Spoštovani prisotni! V skladu z odprto možnostjo, ki je bila izpostavljena na delovnem posvetu, predlagam proceduralni sklep, da državni zbor svoje delo prekine in dovoli, da kolegij kot pripravljavec gradiva za to točko opravi svoj posvet ter da se seja nadaljuje v torek z obravnavo te točke.
Slišali ste predlog. Predlog je, da se ta točka prekine in s tem tudi seja državnega zbora ter se nadaljuje v torek. Sem prav povzel? O predlogu se lahko izjasnijo predstavniki poslanskih skupin. Potem dajem tak predlog na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 9, proti 51. [[Za je glasovalo 9.]] [[Proti 51.]] Ugotavljam, da predlog ni sprejet. Zato nadaljujemo s to točko. Na podlagi sklepa o spremembi sklepa o določitvi mest poslanskih skupin v delovnih telesih državnega zbora Republike Slovenije in o določitvi poslanskih skupin, ki jim pripadajo mesta predsednikov in podpredsednikov delovnih teles državnega zbora, ter na podlagi obvestila posameznih poslanskih skupin je pripravljen predlog sklepa o imenovanju predsednika, podpredsednika, članov ter njihovih namestnikov Komisije državnega zbora Republike Slovenije po zakonu o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Gospod Peče, izvolite.
Hvala. Verjetno nima smisla, da za majhno prošnjo vzamemo 45 minut odmora. Jaz verjamem, da to ni v interesu nobenega. Zato bi rad izpostavil, gospod predsednik, jaz sem vas na delovnem posvetu opozoril oziroma seznanil, da poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke do nadaljnjega ne bo sodelovala v okviru te komisije. Prosim, če to v okviru poimenskega sklepa o imenovanju predsednika, podpredsednika, članov ter njihovih namestnikov komisije državnega zbora Republike Slovenije po zakonu o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo upoštevate. Hvala.
Hvala. Verjetno se samega mesta ne da umakniti, razen če tako sklene kolegij. To je predlog kolegija, ki ni bil amandmiran, in glasuje se o predlogu. Lahko z amandmajem umaknete ali zamenjate posamezno ime. Izvolite.
Ne da bi kogarkoli, še najmanj pa vas, gospod predsednik, obtoževal, vendar - verjetno samo jaz ne razumem -, torej, ne dovolite, da bi Slovenska nacionalna stranka umaknila svoj predlog za člana in namestnico člana. Mi smo v skladu s poslovnikom, ker vidim, da so določena neodobravanja, predlagali kolegij, ki je edini pristojen za to zadevo. Toda, gospe in gospodje, poslanci državnega zbora, te možnosti nam vi niste dali. Prvič ste nam vi to onemogočili, da bi umaknili, drugič pa nam ne dovolite, da bi se mi odločali, koga bomo kandidirali. Mislim, da to ni korektno. Hvala.
Naj še enkrat ponovim, sklep je sprejel kolegij in po tem sklepu vam pripada eno mesto. Vi niste dolžni tega mesta zasesti, lahko pa kasneje predlagate spremembo sklepa, in to spremembo bo kolegij ponovno obravnaval in jo bo dal ponovno v obravnavo državnemu zboru. Toda tu imamo sedaj sklep, takšen kot je. In tak sklep bom dal seveda na glasovanje. Mislim, da sem bil dovolj jasen. Seveda se lahko kasneje na kolegij da kakršenkoli predlog, o katerem bo kolegij razpravljal in glasoval ter dal ponovno drugačen predlog v obravnavo in glasovanje državnemu zboru. Je še kakšen proceduralni predlog? Gospod Zagorac, izvolite.
Torej, gospod predsednik, kolikor vas jaz pravilno razumem, nam vi danes na tem mestu vsiljujete članstvo, ki ga mi ne želimo.
Dovolite, ponovno. Sklep je pripravljal kolegij in lahko kolegij da drug sklep, popravljen sklep, kakorkoli spremenjen, ampak tak sklep imamo sedaj pred glasovanjem. Gospa Žgajner Tavš, imate proceduralen predlog? Kakšnega?
Hvala lepa. Glede na to, da sem jaz na tem seznamu oziroma v sklepu zapisana kot članica, bi prosila državni zbor, da tega sklepa ne potrdi, kajti s tega mesta resnično ne želim, in apeliram tudi na vas, spoštovani gospod predsednik, biti članica te komisije. Zato prosim, da državni zbor tega sklepa ne potrdi in se sestane kolegij, če druge variante ni.
Prekinjam sejo za deset minut. Nadaljevali jo bomo ob 18.45 uri.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Prekinitev je potekla. Prosim, da se umirite, zasedete svoja mesta. Še enkrat naj obrazložim stanje, sklep, ki ga je sprejel kolegij predsednika državnega zbora, govori o številu mest, ki pripadajo posamezni poslanski skupini v tej komisiji. Predlog, o katerem razpravlja in glasuje državni zbor, pa ste prejeli, in sicer so navedena imena predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov. V tem predlogu je možno amandmirati in spreminjati imena. Sprašujem predstavnika Slovenske nacionalne stranke, ali želi amandmirati sklep, ki je opremljen z imeni in o katerem bomo razpravljali in glasovali. Izvolite, gospod Peče.
Hvala za besedo. Po mojih informacijah s strani mojih kolegov ravnokar vlagajo sklep oziroma amandma na predlog sklepa, tako da jaz mislim, da bi že zdaj moral biti v proceduri.
Hvala. Mislim, da je predlog amandmaja vendarle tako preprost, da ga lahko poveste in ni potrebno čakati pisnega. V pisni obliki bo prišel, ni pa potrebno čakati. Izvolite, gospod Peče.
Vsebina amandma je zelo enostavna. Torej, da se črtajo imena ob kratici SNS, tako pri članstvu kot pri namestniku člana. Hvala.
Torej predlog je, da se na strani 2 črta Barbara Žgajner Tavš in Srečko Prijatelj. Želi o amandmaju kdo razpravljati? Gospod Terčon, izvolite.
Jaz sicer vem, da ima Slovenska nacionalna stranka vso pravico, da umakne svoja imena, to je v skladu z demokratičnimi načeli. Ampak glede na to, kako vneto se je borila za to komisijo, bila predlagatelj zakona in podpisnik, mislim, da bi bilo prav, da bi razmislili, ponovno, kaj počnejo. Zato jaz tega amandmaja ne bom podprl. In apeliram tudi na vas, s tem bomo omogočili, da bodo v nekem doglednem času, recimo do naslednje seje, ponovno razmislili in mogoče vendarle ostali v tej komisiji. Jaz sam sicer in moji kolegi v LDS-u nismo podpirali tega zakona, ampak glede na vnetost, vnemo, in zagnanost Slovenske nacionalne stranke mislim, da je prav, da ji omogočimo še kratek čas za razmislek. Hvala.
Hvala. Gospod Peče, izvolite.
Spoštovani prisotni! Ni bil več moj namen se oglašati okoli omenjene zadeve. Del tega, kar je kolega Terčon povedal, drži. Slovenska nacionalna stranka je vložila omenjeni zakon, zakon, na podlagi katerega sta se dve komisiji ukinili in na podlagi katerega bi bila ena skupna nova komisija. Ob tem je za poudariti, da je ob sprejemu tega zakona del poslancev državnega zbora, mislim, da jih je 32, sprožil pred ustavnim sodiščem določen postopek, postopek za oceno ustavnosti, in sicer poslanci s strani Liberalne demokracije in poslanci s strani Socialnih demokratov. V svoji zahtevi za oceno ustavnosti, ki je dokaj obsežna, so omenjeni novi komisiji, katero je predlagala Slovenska nacionalna stranka, očitali kup nepravilnosti, med njimi neustavnost in neusklajenost s posameznimi zakoni. V okviru svoje tiskovne konference je poslanska skupina Liberalne demokracije celo povedala, da v taki komisiji, in to je bilo dne 22. februarja, ne bo sodelovala. Potemtakem smo v Nacionalni stranki pričakovali, da bo v skladu z dosedanjo prakso dela državnega zbora predvsem s področja razdelitve vodstvenih delovnih mest, torej vodenja stalnih komisij in stalnih odborov, ki je bil sprejet v državnem zboru, obveljalo tisto načelo, da so poslanci enakovredni in da določena skupina, ne glede na to, kateri stranki pripada, najsibo to 4 ali 5 poslancev, imajo pravico do enega vodstvenega mesta. Na podlagi akta, ki je danes pred nami, ste, poudarjam, ste poslanke in poslanci dosegli, da lahko 3,9, se opravičujem za decimalke, poslancev Liberalne demokracije doseže enega izmed predsedniških mest, najsibo odbora ali komisije, in se nam zdi popolnoma neumestno, da 6 poslancev Slovenske nacionalne stranke ne doseže te iste kvote. Torej gre za drugačno zgodbo, kot je bila prikazana s strani Terčona. Gre za nek občutek, in sicer občutek neenakovrednosti v tem državnem zboru, ko po eni strani dodeljujete pravico in moč poslancem Liberalne demokracije, da s 3,9 poslancev pridobijo vodenje delovnega telesa, z drugimi besedami, poslanski klub Liberalne demokracije ima 6 predsednikov delovnih teles. Nacionalni stranki ste ravnokar ukinili oziroma ukinjate enega in edinega, kolikor nam je pripadel na podlagi delitvenega ključa, ki ga je ta državni zbor potrdil na inštitutu kolegija. In ne potem takem govoriti o tem, da je potrebno še razmisliti z naše strani. Ni res, da bi bil z naše strani potreben razmislek, potreben je razmislek z vaše strani, če boste nadaljevali s to prakso take raznolikosti moči poslancev. Ob tem pa dovolite za zaključek, ker le mislim, da nekateri poslanci niso in nočem biti žaljiv, kolega Terčon, razumeli predloga amandmaja, Slovenska stranka umika imena. Hvala. Prosim seveda, podprete naš lastni predlog, da nočemo določenega imena ob določeni funkciji. Hvala.
Hvala. Še enkrat v obrazložitev. Predlog, ki je dan s strani Slovenske nacionalne stranke kot amandma razumem kot obvestilo poslanske skupine tako kot smo vsa imena v ta celotni predlog uvrstili na podlagi obvestila poslanske skupine in seveda praviloma, če poslanska skupina ti dve imeni umika, je nemogoče, da državni zbor temu nasprotuje. Zaradi tega predloga ne bom dal niti na glasovanje. Samo obveščam vas, da sta ti dve imeni na željo Slovenske nacionalne stranke umaknjeni in celoten predlog se glasi tako, kot vam je dan z gradivom, brez imen Barbara Žgajner Tavš in Srečko Prijatelj. Želi še kdo razpravljati o predlogu? Ne. Potem, prehajamo na glasovanje. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o imenovanju predsednika, podpredsednika, članov ter njihovih namestnikov Komisije Državnega zbora Republike Slovenije po zakonu o nezdružljivosti opravljanje javne funkcije s pridobitno dejavnostjo, kot ste prejeli z gradivom, brez naslednjih dveh imen Barbara Žgajner Tavš in Srečko Prijatelj. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 4. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 3. točke dnevnega reda - tretja obravnava predloga zakona o kolektivnih pogodbah. Državni zbor je v četrtek 30. marca 2006 opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi amandmaji, v skladu s 139. členom poslovnika prehajamo na odločanje o zakonu. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista opozorili, da bi bil zakon zaradi sprejetih amandmajev na matičnem delovnem telesu neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 59, proti nihče. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda - tretja obravnava predloga zakona o finančnih konglomeratih. Državni zbor je v četrtek, 30. marca 2006, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je zbor na predlog predlagatelja zakona odločil, da bo na podlagi prvega odstavka 138. člena poslovnika še na tej seji opravil tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista opozorili, da bi bil zakon zaradi sprejetih amandmajev neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti 2. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda - predlog zakona o gospodarskih družbah. Državni zbor je v petek, 31. marca 2006, opravil tretjo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker je zakon zaradi sprejetih amandmajev neusklajen, je vlada pripravila uskladitvene amandmaje k 182., 523., 695. in 699. členu, ki ste jih prejeli na klopi. Želi o uskladitvenih amandmajih besedo predstavnik vlade? [[Ne.]] Želijo besedo poslanke in poslanci? [[Ne.]] Ker ne želi nihče razpravljati, prehajamo na odločanje o uskladitvenih amandmajih. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju vlade k 182. členu. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 5. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju vlade k 523. členu. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 5. (Za je glasovalo 45.)( Proti 5.) Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju vlade k 695. členu. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 3. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju vlade k 699. členu. Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 1. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti 6. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Prehajamo 13. točko dnevnega reda, in sicer na uskladitveni amandma k predlogu zakona o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja. Predlog amandmaja je predložila vlada Republike Slovenije. Amandma ste prejeli na klop. Želi kdo o amandmaju razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje o amandmaju. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti 2. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Gospod Terčon, obrazložitev glasu v imenu poslanske.
Ja, prosim, gospod predsednik.
Izvolite.
Torej moram reči, da se bo očitno prekinila praksa sprejemanja pomembnih aktov državnega zbora, ki se tičejo urejanja področja s Slovenci v zamejstvu in po svetu. Seveda boste rekli, da mi ukinjamo to prakso, ampak to prakso je pogojevala vlada s svojim početjem, in vladajoča koalicija, vse od vložitve zakona pa do njenega končnega sprejemanja. Mi smo skozi vse tri obravnave aktivno sodelovali, vlagali amandmaje, ki niso imeli nobenih političnih predznakov, da rečem, tikali so se vsebinskih zadev in urejanja odnosov s Slovenci v zamejstvu in po svetu. Po našem globokem prepričanju bi lahko, če bi bili sprejeti, vsebinsko obogatili in optimazirali zakon. Na žalost se je vladajoča koalicija odločila in v vsakem branju posebej preglasovala vse predlagane spremembe, ki so bile podane z naše strani, so pa v mnogočem soupadale s tem, kar so predlagale tudi zamejske organizacije. Mi ne želimo legitimirati takega početja vladajoče koalicije. Žalostno je, da je deželna vlada v Furlaniji - Julijski krajini našla več posluha do naših rojakov, ki prebivajo tam, jih bolj aktivno vključila v sprejemanje in oblikovanje zakona, deželnega zakona, ker Furlanija - Julijska krajina, torej dežele v Italiji, imajo to moč, ki bo uredil status naših rojakov pri njih. To matična domovina oziroma vladajoča koalicija ni storila v našem primeru in zato obžalujemo, ker ne moremo dati soglasja in ne moremo potrditi takega zakona. Ocenjujemo, da je to zamujena priložnost, lahko bi bil zakon boljši, ni bilo nobenega posebnega truda potrebno vložiti, da bi zakon lahko bil boljši, vendar je očitno obveljal princip, da bo ravno tako, kot si je vladajoča koalicija zaželela. Zaradi tega mi tega zakona ne bomo podprli.
Hvala. Gospod Pukšič, izvolite. V imenu poslanske ali v svojem?
V svojem imenu. Gospod predsednik, kolegice in kolegi, zakon bom seveda podprl in prepričan sem, da imamo zelo dober zakon. Zakon je bila pisan za Slovenke in Slovence oziroma za naše ljudi, ki živijo izven meja Republike Slovenije, ni bil pisan za potrebe države ali za potrebe vlade, ampak je bil pisan za ljudi, ki živijo zunaj meja Republike Slovenije. Skrajni čas je, da je do tega prišlo, da ta zakon torej zagleda luč sveta. Res pa je, da se ne bo seveda s tem prekinila nobena tradicija, saj tudi pri resoluciji o Slovencih po svetu leta 2002 takratni poslanski kolega Jaša Zlobec ni glasoval oziroma je glasoval proti resoluciji. Zakon je v celoti namenjen prav ohranjanju identitete jezika in kulture in upošteva prav vse subjekte, ki so bili včasih, torej v prejšnjih časih, torej postavljeni na stranski tir, danes pa bodo seveda imeli možnost, aktivno sodelovati in delovati v dobrobit slovenstva, slovenskega jezika in slovenske kulture.
Hvala. Glasujemo o zakonu v celoti. Glasovanje o zakonu teče. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 46, proti 12. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 12.]] Ugotavljam, da je zakon v celoti sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zaključujem tudi sejo državnega zbora. Lep dan še naprej!