Spoštovane kolegice in kolegi! Začenjam 23. izredno sejo Državnega zbora, ki sem jo sklical na podlagi prvega in drugega odstavka 58. člena ter prvega odstavka 60. člena Poslovnika Državnega zbora. Današnje seje se ne morejo udeležiti naslednje kolegice in kolegi: mag. Lejla Hercegovac do 16. ure, Janez Vasle, Roberto Battelli in dr. László Göncz od 18. ure dalje. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda Proceduralno, gospa Tamara Vonta, izvolite.
Hvala lepa. Imela bi proceduralni predlog, in sicer vse najboljše, gospod Virant! / aplavz/
Hvala. Najlepša hvala. Ali bomo kaj glasovali? Hvala vam. Zdaj pa na delo. Določili bomo dnevni red 23. izredne seje. Predlog dnevnega reda ste prejeli v torek, 27. novembra, s sklicem. O predlogu bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora, imamo pa predlog za širitev. Skupina poslank in poslancev s prvo podpisanim Jožetom Tankom je vložila zahtevo za sklic izredne seje Državnega zbora s točko dnevnega reda – Predlog zakona o invalidskem in pokojninskem zavarovanju v tretji obravnavi – in hkrati predlagala, da se dnevni red 23. izredne seje razširi s to točko. Zahtevo za sklic izredne seje s predlogom za širitev 23. izredne seje ste prejeli 3. decembra 2012. Želite besedo predstavniki predloga oziroma predlagateljev zahteve? Ne. Gospoda Tanka trenutno ni v dvorani. Želi na to temo besedo minister Vizjak? Tudi ne. Predstavniki poslanskih skupin? Tudi ne v tej fazi. Zaključujem razpravo o predlogu širitve in prehajamo na odločanje o širitvi, zato vas prosim, če preverite delovanje glasovalnih naprav. Odločali bomo o predlogu za širitev dnevnega reda z zakonom o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti 1. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet in to točko obravnavali, kot 3.a točko dnevnega reda, vendar že danes. Prehajamo na glasovanje o določitvi dnevnega reda v celoti. Državnemu zboru predlagam, da določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem, z upoštevanjem sprejete širitve. Glasujemo o dnevnem redu. Glasovanje teče. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 74, proti 1. [[Za je glasovalo 74.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je dnevni red 23. izredne seje zbora določen. Preden preidemo na 3.a točko, torej na zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, vas obveščam, da bomo po dogovoru z vodji poslanskih skupin glasovanje o amandmajih in o Predlogu zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju opravili danes, takoj po končani obravnavi tega predloga zakona. Vodjema poslanskih skupin opozicije sem to vprašanje oziroma to obvestilo poslal kar preko kratkega sporočila, tako da če imate še danes kakšno pripombo na to, prosim – če ne, bomo tako storili. Se strinjate, da bi danes po opravljeni razpravi sproti glasovali o amandmajih in o zakonu? Nisem dobil nobenega negativnega odziva in po starem latinskem reku – Qui tacet consentire videtur – sem štel, da smo dogovorjeni. Torej prehajamo na 3.A TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O POKOJNINSKEM IN INVALIDSKEM ZAVAROVANJU. Proceduralno, mag. Majda Potrata, prosim.
Spoštovani gospod predsednik! Midva sva že nekajkrat polemizirala na to temo in vnovič predlagam, da ob vsem spoštovanju do sodobne tehnologije obstajajo v uradni komunikacije vendarle neka ustaljena pravila, in mislim, da tako pomembne reči, kot je zadeva, ki je zvezana z delom Državnega zbora, ne morejo biti sporočane ne po SMS, ne s tviti, ne morejo biti čivknjene. Priporočala bi, da se taka sporočila, ki vplivajo na delo Državnega zbora, opravljajo po ustaljenih navadah zato, ker ni stvar v kratkosti sporočila, ampak je stvar tudi v argumentaciji sporočila. Hvala.
Hvala lepa, spoštovana kolegica. Vzel na znanje, nisem pa razumel proceduralnega predloga kot ugovora sami vsebini, da bi danes sproti glasovali. Prav. Prehajamo na 3.a točko dnevnega, to je na tretjo obravnavo Predloga zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Proceduralni predlog ima gospod Janko Veber, prosim.
Hvala za besedo, predsednik! Glede na to, da ta hip še nimamo amandmajev k zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, predlagam, da kot predsednik v skladu s 73. členom Poslovnika, ki vam omogoča, da prekinete delo Državnega zbora in določite, kdaj se bo nadaljevalo, sprejmete odločitev, da Državni zbor nadaljuje današnjo sejo, ko bomo prejeli amandmaje k temu zakonu. In od tistega trenutka, ko prejmemo amandmaje nam omogočite še eno uro, da te amandmaje pogledamo. Hvala.
Dobro. S predlogom se strinjam. Amandmaji se pravkar delijo. Tako da prekinjam sejo [[...]]Delijo se amandmaji k ZPIZ. Se popravljam, amandmaji so že vloženi v informacijski sistem. Če bi si pogledali aplikacijo e-klop, jih lahko vidite. Vendar, ker poslujemo do novega leta še na način, da se amandmaji delijo tudi v fizični obliki, jih boste dobili na klop v roku 15, 20 minut. Zato prekinjam sejo do 13.30.
Spoštovane kolegice in kolegi! Točnost je lepa čednost. Nadaljujemo s prekinjeno sejo. Prehajamo na 3.a točko dnevnega reda, to je na tretjo obravnavo Predloga zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada, zato dajem besedo mag. Andreju Vizjaku, ministru za delo, družino in socialne zadeve, za dopolnilno obrazložitev zakona.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Pokojninsko reformo oziroma Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju imamo v tretjem branju. Doslej je bilo narejeno precejšnje delo, tako v parlamentu kot tudi v pogajanjih z različnimi strukturami, s socialnimi partnerji, torej sindikati, delodajalci, z zainteresiranimi skupinami. Nekaj pogovorov je bilo tudi v opoziciji, da ne govorim o usklajevanjih v okviru koalicije. Presek vseh teh pogovorov in dogovorov je zakon, ki je danes v tretjem branju z amandmaji vred. Z vso odgovornostjo lahko danes tukaj povem, da je zakon v veliki meri oziroma v največji možni meri usklajen s socialnimi partnerji, tudi s sindikati. Odprto je ostalo zgolj vprašanje, kjer zlasti konfederacija sindikatov javnega sektorja ni zadovoljna s predlaganim kompromisnim amandmajem, to je okoli vprašanja dodane dobe za čas študija. Naj opozorim, da je bilo to vprašanje enako kot danes rešeno v pokojninski reformi pred dvema letoma in takrat sindikati te rešitve niso problematizirali na sklepnih zahtevah. V ospredje so postavljali druge razloge, zakaj so nasprotovali in ne tega, in sedaj, ko smo vse zaprli, je to vprašanje še vedno izpostavljeno. Na to sem vas opozoril, ker lahko rečem, da je res to ena, recimo temu edina stvar, ki je ostala neusklajena. Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju je izjemno pomemben iz več aspektov. Prvič, cilj tega zakona je finančno stabilizirati pokojninsko blagajno pa ne zato, da bi imeli nek dober občutek, temveč predvsem zaradi tega, da zagotovimo nemoteno izplačevanje pokojnin sedanjim in bodočim upokojencem – to je zelo pomembno. Druga stvar je neka dolgoročna vzdržnost pokojninske blagajne. Mi nismo optimisti do te mere, da bi zatrdili, da je ta pokojninska reforma odgovor na dolgoročne demografske trende. Je pa gotovo odgovor na finančne probleme pokojninske blagajne, ki jo imamo v Sloveniji zaradi relativno zgodnjega upokojevanja. V Sloveniji je treba za pridobitev starostne pokojnine delati povprečno 35 let in še nekaj mesecev. To je absolutno premalo v primerjavi z nam primerljivimi, razvitimi državami. Ker se življenjska doba daljša, ker se podaljšuje obdobje prejemanja pokojnin, je treba sprejeti ukrepe, da bo zaradi teh okoliščin pokojninska blagajna tudi naprej vzdržna. Zato so temeljni ukrepi usmerjeni v podaljševanje aktivnosti posameznika oziroma želimo obdobje aktivnosti in s tem plačevanja prispevkov in s tem dela, podaljšati za nekaj let in hkrati izenačiti moške in ženske, po drugi strani pa želimo preprečiti nadaljnje padanje pokojnin. Kompromis obeh namer in ciljev je v predlagani pokojninski reformi. Pogosto smo slišali, da je ta pokojninska reforma zgolj odgovor na nekaj prihodnjih let. Pričujoč graf kaže in prikazuje finančne učinke pokojninske reforme skozi naslednje obdobje. Prikazuje, koliko manj bomo za maso izplačanih pokojnin porabili v prihodnjem obdobju, če je ta zakon sprejet glede na spontani scenarij oziroma glede na zakon, ki je sedaj v veljavi. Če gledamo dolgoročno, tam leta 2060, bomo za pokojnine letno porabili kar milijardo evrov manj, kot če tega zakona ne bi bilo. Zakon ima tudi kratkoročne finančne učinke, ima srednjeročne in ima dolgoročne finančne učinke. Pomembno je, da se tega zavedamo ob sprejemanju, še pomembneje pa je, da s tem zakonom zagotavljamo tudi v prihodnje dostojne pokojnine in neko vzdržno aktivnost prebivalstva v naslednjem obdobju.
Hvala minister. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov dr. Andreja Črnak Meglič.
Spoštovani gospod predsednik, minister s sodelavcem, kolegice in kolegi! Po dvanajstih letih smo v Sloveniji pred sprejemom novega Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Glede na dejstvo, da je pokojninska blagajna iz leta v leto manj vzdržna, vrednost pokojnina pa se znižuje, bi reformo pokojninskega sistema potrebovali že prej, kar smo Socialni demokrati vseskozi trdili. Razmerje med zavarovanci in upokojenci se predvsem zaradi nizke rodnosti, staranja prebivalstva, pa tudi zaradi naraščanja brezposelnosti, poznega vstopa mladih na trg dela in prehitrega upokojevanja drastično poslabšuje. Tako je bilo še leta 1990 razmerje med upokojenci in aktivno populacijo 1 : 2,3 oziroma dve delovno aktivni osebi na enega upokojenca, v letu 2011 pa je to razmerje padlo na 1,53 delovno aktivnih oseb na enega upokojenca. Že pred dvema letoma smo Socialni demokrati opozarjali na to, da za zagotovitev temeljnih ciljev pokojninske reforme – to sta dolgoročna vzdržnost pokojninskega sistema in dostojne pokojnine – ukrepi, nove reforme ne bodo mogli biti blažji od tistih, ki so bili zapisani v pokojninski reformi, ki je bila zavrnjena na referendumu. To govori predvsem v prid zaostrovanja upokojitvenih pogojev. Zakon, ki je pred nami določa, da bodo v pičlih šestih letih izenačeni pogoji za doseganje starostne pokojnine za moške in ženske. Za ženske to pomeni, da se jim bo delovna doba v tem času zato, ker se še ni iztekla prejšnja reforma, podaljšala za več kot dve leti, za največ prav v prvem letu veljave novega zakona, to je kar za 8 mesecev. Višina starostne pokojnine ob izpolnjevanju pogojev 40 let delovne dobe in 60 let starosti bo za moške znašala 57,25 %, za ženske pa 60,25 % plače. Bistveno transparentnejši način določanja odstotka za odmero pokojnine, ki ga prinaša novi zakon in je izražen v neto razmerju med plačo in pokojnino, je razkril dejstvo nizkih, lahko bi celo rekli mizernih višin pokojnin. Novi zakon bo ob izpolnjevanju pogojev za starostno pokojnino zgolj zadržal nadaljnje padanje pokojnin, ki je vgrajeno v obstoječi pokojninski zakon ZPIZ-1. Kot pa nas opozarjajo sindikati, za moške tudi to ne velja, v prehodnem obdobju naj bi bila njihova pokojnina za več kot 3 % nižja, kot bi bila na podlagi zakona iz leta 2010. Le v primeru, če bodo delavci delali dlje kot 40 let, pa se jim bo vrednost pokojnin zviševala, po najnovejših dopolnilih za 4 % za vsako nadaljnje leto dela. Zgolj ob podaljševanju delovne dobe si bo posameznik lahko zagotovil pokojnino, ki bi jo lahko poimenovali dostojna pokojnina, seveda ob pogoju, da bodo to lahko počeli oziroma izbirali. Kot vidite, javni uslužbenci so ob izpolnjevanju prvega pogoja prisiljeni v upokojevanje, samo vprašanje časa je, kdaj bodo temu svetlemu vzoru sledili tudi v gospodarstvu. Socialni demokrati smo veseli, da se je Vlada vsaj v ključnih točkah uspela dogovoriti s sindikati. Pa vendar smo bili danes opozorjeni, da pri dveh ključnih točkah dogovora ni bilo, zato sindikati niso pristopili oziroma podpisali dogovora, in sicer na točkah, ki se nanašajo na določitev višine pokojnin, predvsem za moške, in na točki uveljavitve bonusa za čas študija. Dosežen pa je dogovor o ureditvi poklicnih pokojnin. Socialni demokrati bomo podprli pokojninsko reformo. To bomo toliko lažje storili zato, ker je Vlada v poteku obravnave pokojninskega zakona v Državnem zboru na nekaterih točkah vendarle prisluhnila opoziciji. Tako je bila iz predloga zakona črtana za Socialne demokrate izrazito sporna, diskriminatorna določba predloga zakona, tako imenovana čiščenje pokojninske blagajne. Na podlagi te določbe naj bi se pokojnine in pravice upokojencev, katerih plačilo delno ali v celoti zagotavlja proračun, in prejemnikov, od katerih je ena tretjina upokojencev, izločile iz pokojninskega sistema. V roku enega leta naj bi se določili pogoji za pridobitev in odmero pravic ter način zagotavljanja sredstev. Kot nam je bilo dodatno pojasnjeno na seji odbora, bi te pokojnine prešle v status socialnih transferjev – kaj se dogaja s socialnimi transferji, pa vsi dobro vemo. V drugi obravnavi na matičnem delovnem telesu je bil sprejet tudi amandma, ki smo ga predlagali Socialni demokrati in na podlagi katerega se širi krog upravičencev do vdovske pokojnine na posameznike, ki živijo v registrirani istospolni partnerski skupnosti. Na ta način je bila vsaj v eni točki dosežena boljša rešitev, kot je sedanja, in v duhu tistega, kar je želel doseči Družinski zakonik. Izboljšani so bili tudi pogoji upokojevanja za tiste zavarovance, ki so začeli delati pred 18. letom starosti, pa tudi tiste določbe, ki zagotavljajo varstvo pričakovanih pravic za brezposelne, delovne invalide in prejemnike poklicnih pokojnin, kar je bila vsebina amandmajev Socialnih demokratov, povzeti pa so bili v amandmajih odbora. Socialni demokrati smo v drugi obravnavi predlagali tudi spremembe 27. člena zakona, s katerimi bi omogočili bolj postopen prehod na starostno upokojitev 65 let za oba spola ter povečali postopnost prehoda na nove upokojitvene pogoje in dvig pokojninske dobe za ženske. Ocenjujemo namreč, da so ti pogoji navkljub zamudi pri izvedbi reforme preostri in da potrjujejo našo trditev, da bodo največje breme sedanje pokojninske reforme nosile ravno ženske. Četudi je izenačitev njihove delovne dobe z delovno dobo moških napovedovala tudi naša pokojninska reforma, pa je bila dinamika, ki smo jo vgradili vanjo, bistveno ugodnejša in blažja in prijaznejša do žensk. Predlog pokojninskega zakona, ki je danes v tretji obravnavi, je glede na dejstvo, da pokojninsko reformo potrebujemo takoj, in glede na to, da je vsebina ključnih rešitev rezultat doseženih kompromisov vlade s socialnimi partnerji in pa deloma tudi z opozicijo, nedvomno korak naprej. Je pa dejstvo, da bo kljub sprejeti reformi Slovenija ostala med tistimi državami članicami Evropske unije, ki imajo zelo visoke javnofinančne izdatke za financiranje pokojninskega sistema, za kar pa Mednarodni denarni sklad v svojem poročilu za leto 2012 ugotavlja, da je še vedno zelo visoka obremenitev. To poročilo med drugim opozarja na potrebo po nadaljnjih reformah pokojninskega sistema, ki bodo zagotovile njegovo dolgoročno vzdržnost. Kot eno izmed možnosti predlagajo uvedbo obveznega dodatnega pokojninskega zavarovanja. Ni nujno, da se sprejme, ampak predlog je podan. Predvsem demografska dejstva nas silijo v razmišljanje o prihodnosti. Če bomo želeli, da bo naš pokojninski sistem tudi v prihodnje temeljil na medgeneracijski solidarnosti, o čemer se vsi strinjamo, nadaljnje spremembe nedvomno sledijo, morda prej, kot bi si to, po tako dolgih in bom rekla tudi mučnih usklajevanjih, želeli. Pa vendarle bomo Socialni demokrati navkljub vsem pomislekom predlagani zakon, ki je pred nami, podprli. Hvala lepa.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Državljanske liste mag. Truda Pepelnik.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Predlog zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju prinaša v primerjavi z dosedanjo ureditvijo kar nekaj bistvenih, pozitivnih sprememb, kot je preglednost pokojninskega sistema, ki se krepi in uvaja informativno osebno evidenco. Zavod bo za vsakega zavarovanca vodil informativno osebno evidenco, ki bo vsebovala podatke o osnovah, od katerih so bili plačani prispevki, o obračunih in plačanih prispevkih po posameznih letih ter v obdobju zavarovanja. Bistvo novega sistema je tudi postopno uvajanje sprememb in daljše prehodno obdobje, kar bo pomenilo prehod na bolj vzdržen sistem obveznega zavarovanja na podlagi medgeneracijske pogodbe. Brezposelni bodo za čas zavarovanja pravic za primer brezposelnosti uveljavljali upokojitvene pogoje ZPIZ-1 s presečnim datumom 31. december. Za dobro rešitev velja ukinitev valorizacijskega količnika, kar pomeni odvedbo neto odmernega odstotka tako, da bo vsak vedel, kolikšen delež plače bo znašala njegova pokojnina. Valorizacijski količnik je bil namreč v našem pokojninskem sistemu zapleten in pa tudi nepredvidljiv, saj ga je doslej vsako leto določil minister. In šele, ko je bil objavljen, so si posamezniki lahko izračunali pokojnino. Uvaja se obračunsko obdobje za 24 najugodnejših zaporednih let. Za avtorske in podjemne pogodbe se odslej obračunavajo prispevki. In še bi lahko naštevali. Tudi v Poslanski skupini Državljanske liste smo opravili maksimalen napor, da s predlagano pokojninsko reformo zaustavimo padanje pokojnin, da izboljšamo položaj upokojencev in hkrati zagotovimo vzdržnost pokojninske blagajne. Poslanska skupina Državljanske liste bo Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju podprla.
V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke gospod Mihael Prevc.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi. Danes je pred nami pomemben korak in v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke upamo, da bomo tako kot v drugi obravnavi s konsenzom dokončno potrdili nov pokojninski zakon. Predlog novega zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju je eden od pomembnih zakonov, ki Slovenijo lahko pomaknejo naprej, korak bližje k izhodu iz krize. V Slovenski ljudski stranki podpiramo predlog novega pokojninskega zakona, saj vemo, da s to zakonodajo že krepko zamujamo, kar potrjujejo številne negativne posledice, ki se že sedaj vse bolj kažejo. V procesu pogajanja in obravnave zakona smo z amandmaji sprejeli številne kompromisne rešitve, vendar se verjetno najde še kdo, ki ni popolnoma zadovoljen. Še posebej pomembna pa se nam zdi zaveza socialnih partnerjev, predvsem sindikatov, da so z izpogajanimi določbami zadovoljni do te mere, da ne bodo sprožili ponovnega referenduma, kot se je to zgodilo prejšnjemu predlogu. Z vsakim letom odlašanja reforme se tudi za bodoče upokojence pogoji slabšajo, saj se slabša in znižuje odmera višine pokojnine z vsakim letom, ko bi še odlašali s sprejemom teh sprememb. Poslanci Slovenske ljudske stranke smo konstruktivno sodelovali pri oblikovanju tega in prejšnjega predloga zakona ter enako pri oblikovanju amandmajev, s katerimi se še izboljšujejo določbe sedanjega predloga. Nesporno dejstvo je, da vzdržnost pokojninske blagajne na kratki rok rešimo le s hitrim sprejemom reforme, ki mora dvigniti starost upokojitve najmanj za tri leta. Naj ponovim tudi mnenje, da bo dolgoročno nujno, v drugi fazi te pokojninske reforme oblikovati in nadgraditi sistem, da bo dolgoročno, po prehodnem obdobju, zagotavljal varne in višje pokojnine. Ukrepati moramo tudi na področju bolj aktivne demografske politike in posledično pozitivne družinske politike. S pozitivnimi ukrepi in spodbudami, da se bodo mladi odločali za več otrok, saj dolgoročno le-to reši socialne blagajne, na kar strokovnjaki in naša poslanska skupina v razpravah opozarjajo že vrsto let. Zakon bomo poslanci Slovenske ljudske stranke podprli tudi zato, ker kot osnovno načelo ohranjamo solidarnost in kot osnovo za pokojnino določimo zavarovalno oziroma pokojninsko dobo, torej dobo z vplačanimi prispevki. V Predlogu zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki je pred nami, so upoštevani predlogi, ki se nam v Slovenski ljudski stranki zdijo še posebej pomembni. Naj jih nekaj naštejem: predlog glede zniževanja starosti za matere z več otroci; delodajalcem se priznavajo bonusi za mlade zaposlene in za starejše delavce; sprejete so določbe o varovanju pričakovanih pravic brezposelnih in tistih, ki že izpolnjujejo pogoje za upokojitev; bolj postopno je zaostrovanje upokojitvenih pogojev v prehodnem obdobju; pokojninska doba se prizna delavcem, katerim podjetja niso plačala prispevkov; določene so minimalne osnove za zavarovanje kmetov; upoštevane so pripombe za nadaljnje delovanje sklada obrtnikov; in ne nazadnje, pa zelo pomemben člen, upoštevana je pripomba družinske pobude glede črtanja določila o prenehanju pravice do družinske pokojnine in jo bodo mladi starši, če se šolajo, prejemali do 26. leta starosti; usklajena je nova ureditev poklicnega zavarovanja; določeno je ustrezno usklajevanje pokojnin, tudi za leto 2013; velik kompromis tudi z opozicijo je črtanje prvotnega 408. člena, tako imenovanega čiščenja pokojninske blagajne; določena je možnost dokupa študijskih let v prehodnem obdobju treh let. Takšne predloge, ki se nam v Slovenski ljudski stranki zdijo zelo pomembni, bi lahko še naštevali. Zato v Slovenski ljudski stranki pričakujemo, da bo s podzakonskimi akti Dursa vendarle naloženo, da podatke o zavarovancih v največji meri in obsegu sporoča Zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, namesto da s tem administrativno obremenjujemo delodajalce. Še enkrat, poslanci Slovenske ljudske stranke bomo z veseljem podprli ta zakon, ki je bil nujen že pred nekaj leti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Jana Jenko v imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije, prosim.
Hvala lepa za besedo. Vsem lep pozdrav, predvsem ministru gospodu Vizjaku. Pred slabim tednom dni smo v tem prostoru v drugi obravnavni podprli nov Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Vsi, tako koalicija kot opozicija, smo bili enotnega mnenja, da je sprememba obstoječega zakona nujno potrebna. Kot je znano, je zakon v večini usklajen tudi s socialnimi partnerji. Cilj reforme je zagotoviti stabilnost in vzdržnost pokojninske blagajne z namenom, da bodo tako sedanji kot prihodnji upokojenci lahko prejemali dostojne pokojnine. Vemo, da so se z leti močno izboljšali delovni pogoji, kar pomeni, da je delo, lahko rečemo v vseh panogah, močno olajšano glede na situacijo pred 20 ali 30 leti. Sedaj veljavni zakon ni dovolj upošteval dejstva, da se zaradi boljših življenjskih pogojev daljša življenjska doba slovenskega prebivalstva – zato je jasno, da se daljša tudi čas prejemanja pokojnine. Do sprejetja sedaj veljavne pokojninske zakonodaje so se nekateri posamezniki upokojevali pri starosti okoli 50 let ali še manj. Povprečna doba prejemanja pokojnine za ženske je leta 2000 znašala 17 let in en mesec, leta 2011 pa že 21 let in 8 mesecev. Moški so pokojnine v povprečju prejemali nekaj let manj, leta 2000 14 let in 9 mesecev, leta 2011 pa 16 let in 4 mesece. Rodnost je v zadnjih desetih letih zelo upadla. Leta 1980 je bilo zadnje leto, ko je celotna rodnost še zadoščala za enostavno reprodukcijo prebivalstva. Tako sta leta 1990 za enega upokojenca delala 2,3 delavca, lani samo še 1,5 delavca. Povprečna pokojninska doba je konec leta 2011 znašala le 32 let in 7 mesecev. Soočamo se tudi z eno najnižjih stopenj zaposlenosti starejših oseb med 55. in 64. letom starosti, in sicer 31,2 %. Povprečje v Evropski uniji je 47,4 %. Mimogrede, prijatelja, ki živi v Nemčiji in tam dela že 25 let, sem v času sprejemanja te pokojninske zakonodaje vprašala, koliko časa ima še za delati. Star je približno toliko kot jaz – rekel je, da do 67. leta. Presenetilo me je, da sploh ne razmišlja, koliko ima v bistvu delovne dobe. On enostavno: "67 let." Naj nadaljujem. Iz nanizanih podatkov je razvidno, da tudi če ne bi bilo gospodarske krize, naša pokojninska blagajna tega enostavno ne bi več dolgo prenesla. Po izračunih bi najkasneje leta 2020, torej čez sedem let – sedem let pa vemo, kako hitro mine – sedanji pokojninski sistem presegel zmožnost financiranja iz državnega proračuna. Za zavarovance bi to pomenilo, da bi bilo takrat treba pokojninski sistem spremeniti zelo hitro, brez prehodnih obdobij, brez postopnega zvišanja pogojev, brez porazdelitve bremena med več generacij in z nenehnim znižanjem pokojnin. V Poslanski skupini DeSUS pozdravljamo nov izračun odmere pokojnin, saj bo precej upočasnil leta padanja pokojnin glede na današnjo vrednost. Krizni časi zahtevajo varčevanje, na upokojencih se intenzivno varčuje že tretje leto. V letu 2010 je bilo usklajevanje pokojnin polovično glede na rast plač, v letu 2011 je bilo to usklajevanje samo še četrtinsko, letos pa se pokojnine sploh niso usklajevale. Kad je na podlagi veljavne zakonodajedolžan zagotavljati ZPIZ sredstva v višini 50 milijonov evrov z eksplicitno določenim namenom, to je za usklajevanje pokojnin. V letu 2010, ko je bilo usklajevanje znižano za polovično, so nakazana sredstva Kada ZPIZ zadostila po svoji višini, saj je bilo takrat za uskladitev potrebnih 52 milijonov, Kad jih je sicer ZPIZ nakazal 100 milijonov. Naslednje leto smo imeli četrtinsko usklajevanje, kar je pomenilo, da je ZPIZ v letu 2011 izplačal samo 18 milijonov, do 50 milijonov ostane 32 milijonov, letos pa usklajevanja sploh ni bilo. Namenska sredstva Kada v vseh teh treh letih niso bila porabljena v skladu z zakonom, zato smo v DeSUS zahtevali, da se v letu 2013 usklajevanje pokojnin začne ponovno izvajati. Takšen je bil tudi dogovor v koalicijski pogodbi. Se pa v naši stranki in poslanski skupini še predobro zavedamo, verjamemo pa, da se prav tako tega zavedajo tudi vsi upokojenci, da denarja ni, da se država zadolžuje za nujno poravnavanje zapadlih obveznosti. Zato smo pri oblikovanju načina uskladitve pokojnin v prihodnje, poleg sistemske formule, ki določa, da se pokojnine usklajujejo enkrat letno za 60 % rasti plač in 40 % rasti cen življenjskih stroškov, za leto 2013 usklajevanje pokojnin prilagodili finančnim zmožnostim in dejstvu, da tudi plače zelo malo rastejo. Pokojnine bodo usklajene, in sicer glede na rast plač, vendar največ do višine 50 milijonov. Poslanska skupina DeSUS je v pogajanjih dosegla tudi vnos določila v zakon, da se pokojnine v nobenem primeru ne morejo uskladiti za manj, kot za polovično rast življenjskih stroškov. Seveda tudi ta varovalka velja po letu 2013. Ker smo v stranki DeSUS optimisti, verjamemo, da bomo tudi zaradi sprejetja tega za vse prebivalce Slovenije, tako že upokojene, kot tiste mlade, ki sedaj težko verjamejo, da bodo pokojnino sploh kdaj dočakali, tako pomembnega zakona, sami zmožni prebroditi gospodarsko krizo z novimi delovnimi mesti, znižati nezaposlenost in posledično spet napolniti pokojninsko blagajno s prispevki od dela, kar pa pomeni tudi, da bi se enormnega bremena nekoliko znebil tudi državni proračun. Pokojninsko reformo bo stranka DeSUS podprla. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Matej Tonin v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije, prosim.
Drage kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Po približno treh mesecih smo pokojninsko reformo pripeljali do konca. Pred nami je še tretja obravnava in končno glasovanje o pokojninski reformi. Nekateri bodo rekli, da je sprejemanje te pokojninske reforme zgled sodelovanja, nekateri drugi bodo rekli, da je ta pokojninska reforma zgled popuščanja – odvisno s katere strani na celotno situacijo gledate. Če bi bili rezi ostrejši, potem bi bila ta pokojninska reforma najbrž usmerjena dlje v prihodnost. Ker je bilo potrebnega več popuščanja, da smo se izognili morebitnim blokadam in referendumom, bo do nove pokojninske reforme treba priti prej. Dejstvo je, da je trenutna pokojninska reforma v interesu tistih, ki so tik pred upokojitvijo oziroma tistih, ki so že upokojeni. Kaj se zgodi, če pokojninska reforma ne bo sprejeta? Pokojnine bodo padale. Marsikomu se ta stvar zdi nelogična, na eni strani govorimo o tem, da bo imela pokojninska reforma določene finančne učinke in finančne učinke v smislu, da bo manj obremenila državni proračun in pokojninsko blagajno, na drugi strani pa govorimo o tem, da bodo pokojnine višje. Nelogično, ampak mislim, da je minister v preteklosti, tudi na odboru, dokazal, da to enostavno drži. Večje pokojnine in večje prihodke v pokojninsko blagajno bo enostavno zagotovilo daljše časovno obdobje, v katerem bomo posamezniki delali in vplačevali v pokojninsko blagajno. Odločili smo se, da bomo delali dlje. Mislim, da je bila to prava odločitev. Na drugi strani smo imeli možnost, da bi povečali prispevno stopnjo. Prepričan sem, da bi bilo to popolnoma napačno sporočilo v kriznih časih in da bi takšna varianta še dodatno obremenila slovensko gospodarstvo. Številni moji kolegi so govorili o tem, kaj vse pokojninska reforma prinaša. Toda ključna zadeva, na katero je vezana ta pokojninska reforma in okoli katere se vse skupaj vrti, je 40 let pokojninske dobe. Torej, 40 let bo treba delati, da se bo lahko posameznik upokojil. To je bistvena razlika od tistega, ko so nekateri v nekih drugih reformah postavljali starostno mejo posameznika za upokojitev. Kolegica pred mano je lepo povedala, da je v nekaterih drugih državah treba delati do neke starosti in da pokojninska doba ni toliko bistvena. Na tej točki bi želel še enkrat poudariti eno stvar – kaj sestavlja pokojninsko dobo? Delovna doba; to je čas, ko ste delali in ko ste vplačevali v pokojninsko dobo. Bolniška; obstajajo primeri, ko so bili tudi po več let v bolniški. Nadomestilo za brezposelnost; tudi trajanje, ko ste bili na zavodu, se bo štelo v vašo pokojninsko dobo. In celo, prav je tako, starševsko nadomestilo; po domače povedano, čas, ki ste ga preživeli v porodniški. Nekatere civilne družbe so opozarjale, da ta pokojninska reforma ni naklonjena materam. Sam trdim obratno. Mislim, da je v tej pokojninski reformi posluh za matere. Če povem zelo konkretno, materam se najprej šteje v pokojninsko dobo čas, ki so ga, po domače povedano, preživele na porodniškem dopustu, poleg tega pa še njihovi otroci prispevajo k temu, da se jim znižuje starostna doba, ko se lahko upokojijo. Mislim, da to je korak in roka materam za opravljeno delo, ki ga naredijo za to družbo. Zaključil bi s tem, da kdorkoli bo na referendumu ali kjerkoli drugje rušil to pokojninsko reformo, se bo na nek način zavzemal za nižje pokojnine in za nevzdržne javne finance. Seveda bo moral za te stvari prevzeti odgovornost. V Novi Sloveniji za te stvari ne želimo prevzeti odgovornosti, zato bomo to pokojninsko reformo, ki je pred nami, z veseljem podprli.
Hvala lepa. Dr. László Göncz, v imenu Poslanske skupine italijanske in madžarske narodne skupnosti.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! V politično in družbeno izredno razburkanem in občutljivem času je zelo pomembno, da je danes v tretjem branju pred nami Predlog zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki je v pretežni meri deležen konsenza parlamentarnih strank in večine socialnih partnerjev. Kljub zavedanju, da je predlog zakona blažja različica možnih alternativ in bo zato vzdržen predvidoma kratek čas, je treba poudariti, da v gospodarskih in socialnih okoliščinah, ki smo jim v Sloveniji priča, ter po eni že propadli pokojninski reformi, moramo pohvaliti opravljeno delo na tem področju. Rešitve v tem zakonu so kompromis nujno potrebnih sprememb, ki so pogojene z gospodarskimi, finančnimi in demografskimi okoliščinami ter socialne vzdržnosti družbe, ki jo še prenesejo. Posebej se mi zdi pomembno poudariti, da sta bili pri oblikovanju besedila predloga zakona vladna koalicija in opozicija v večini primerov sposobni preseči strankarske interese in tudi pri najobčutljivejših rešitvah, kot so pogoji za pridobitev pravice do starostne in predčasne pokojnine, pokojninska osnova in ohranjanje višine pokojnin, določitev odstotka za odmero pokojnine ter zapletena strokovna vprašanja iz konteksta invalidskega zavarovanja in zagotavljanja vzdržnosti oziroma stabilnosti pokojninske blagajne in drugih vsebin, so našli kompromisne rešitve. To nas le mora spodbuditi pri iskanju ostalih rešitev za izzive, ki se kar vrstijo. Če vedno poudarjamo in potenciramo zgolj tisto, kar je negativno in kar nas razdvaja, in zanemarjamo pozitivne primere, ki jih žal res ni veliko, bomo še naprej ustvarjali vzdušje nadaljnje razgradnje naše družbe. Zato je treba primer pokojninske reforme uporabiti tudi kot pozitiven primer, ki nam lahko pomaga pri reševanju problemov. Sicer je pri nekaterih vsebinskih zadevah še nekaj odprtih vprašanj oziroma vsaj pri enem, kot je gospod minister poudaril, upam pa, da bo v okviru današnje razprave možno narediti do neke mere na vseh področjih korak naprej in morebiti skleniti to zahtevno delo, kar se da na najbolj plemeniti ravni. Na koncu naj še povem, da je ta predlog pokojninske reforme oziroma zakona deležen tudi najine podpore. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Barbara Žgajner Tavš v imenu Poslanske skupine Pozitivne Slovenije, prosim.
Hvala lepa, podpredsednik. Spoštovani minister s sodelavcem, spoštovane kolegice, kolegi. V današnjem časopisu sem prebrala, da je pokojninska reforma prvi signal Evropi. Jaz bom rekla, da ni. To izhodišče je zgrešeno, napačno. Pokojninska reforma je prvi signal našim državljankam in državljanom in je realna posledica stanja v pokojninski blagajni, je ne nazadnje tudi odgovor na demografsko sliko in je pomembna, pomembna z vidika odprave nekaterih slabih rešitev prejšnje reforme, in te slabe rešitve se odražajo tudi v realnem padanju pokojnin. Reforme v Sloveniji ne smemo sprejemati zaradi Evropske unije, ampak zaradi zahtev in potreb naših ljudi. Živimo v izredno dinamičnem času velikih družbenih sprememb. Te so odvisne od političnih, gospodarskih pa tudi demografskih dejavnikov. Na eni strani imamo zniževanje rodnosti, na drugi strani podaljševanje življenja oziroma življenjske dobe, zaradi tega se v naši družbi hitro spreminjajo tista, bom rekla, klasična, medgeneracijska razmerja, kar ne nazadnje od nas, od politike zahteva, da v konsenzu s stroko in civilno družbo ta razmerja opredelimo na novo. Pri tem pa ne smemo zanemarjati nobene od temeljnih vrednot, ki predstavljajo, bom rekla še enkrat, temelj demokratične družbe in hkrati civilizacijsko pridobitev. Pa vendar, v slovenski politiki dostikrat ni bilo ustrezne pripravljenosti po spoštovanju demokratičnih načel pri oblikovanju najbolj pomembnih strateških rešitev, kar je imelo za posledico, žal, slabe zakonske predloge in ne dovolj domišljene odločitve in to so, ali pa občutimo pravzaprav vsi državljanke in državljani. Ta mandat ni izjema, ali pa bom raje rekla, morda je izjema v tem, da se poskuša Poslovnik izigrati na tisoč in en način, da se pri sprejemanju zakonodaje dostikrat krši Resolucijo o normativni dejavnosti – to je tisti dokument, ki je vladi zelo jasno naložil, kako mora ravnati pri sprejemanju zakonodaje –, da imamo stanje, ko je izogibanje objektivni in subjektivni politični odgovornosti sprejemljivo ali pa opravičljivo dejstvo. To ni dobro, to ni prav. Roko na srce, škoda je bila storjena tudi pri pokojninski reformi, ki bi morala zaživeti pred dvema letoma. Danes iskati krivca za to politično napako in kazati s prstom na posameznike je, verjamem, da se vsi strinjamo, brezpredmetno. Upam le, da smo se iz te lekcije, ki je bila izjemno draga, vsi skupaj naučili toliko, da napak iz preteklosti pri tako pomembnih odločitvah ne bomo ponavljali. Zato je danes najbrž izjemno pomemben dan, 4. december, obletnica lanskoletnih državnozborskih volitev, in na ta dan, na obletnico potrjujemo pokojninsko reformo s konsenzom vseh političnih strank. Ena od temeljnih vrednot, v katero osebno močno verjamem in za katero trdim, da mora ostati temelj družbenih sistemov, tudi zaradi vse močnejšega agresivnega prodiranja neoliberalnih konceptov v naš sistem, je solidarnost. Na njej temeljijo sistemi socialne zaščite, zdravstvenega sistema in pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Pri tem pa, spoštovane kolegice in kolegi, ne smemo imeti pred očmi zgolj finančni vidik, ampak tisto, kar je pomembno, človeško plat. In za solidarnost smo se odločili zavestno. Ravno zaradi spremenjene demografske slike je medgeneracijska solidarnost danes izjemno pomembna, vendar upam, da se zavedamo, da bodo tudi v okviru pokojninskega sistema zavarovanja, verjamem še prej kot v sedmih letih, potrebne spremembe, če bomo želeli obdržati načelo solidarnosti in vzdržnosti. Kolegi pred menoj so že izpostavili nekatere pomembne vsebinske rešitve, ki jih prinaša zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju in mislim, da jih na tej točki ni več smiselno posebej izpostavljati in ponavljati. Treba je povedati, in to je minister uvodoma že dejal, da je bilo v Državnemu zboru narejeno veliko dela, na matičnem delovnem telesu pri obravnavi in pri popravkih osnovnega Predloga zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Rekla bom, da, če so cilji pravi in če je volje dovolj, tudi rezultati ne izostanejo. Zato je danes pred nami predlog zakona, ki je usklajen v veliki meri s sindikati in moram reči tudi z opozicijo. Zato gre, bom rekla, ne ravno zahvala ampak pohvala ministru, ker je odigral politično izjemno modro in prisluhnil marsikateremu zelo jasnemu in resnemu opozorilu opozicije, zato lahko danes rečemo, da je zakon sprejemljiv in da je zakon takšen, da bo omilil marsikatero posledico, ki je bila uvodoma ali pa v osnovnem predlogu zelo ostra in ki bi lahko imela bolj boleče posledice na uporabnike tega zakona. Tisto, kar še vedno ostaja boleče zame, je, da so pokojnine nizke, prenizke. Statistični podatki zelo jasno govorijo o tem, da kar dve tretjini upokojencev živi s pokojninami, ki ne zagotavljajo nekega dostojnega življenja pod tistim skrajnim robom, socialnim robom. Na to dejstvo me je danes, ko sem se peljala v Ljubljano, opozorila tudi ena od državljank, ki me je prosila, da naj na to opomnim tudi ministra in da naj le storimo nekaj, da bodo ljudje – konkretno gre za invalidsko upokojenko – lahko vsaj kolikor toliko dostojni preživeli mesec, da bodo lahko plačali tiste položnice, ki so nujne za plačati. Mimogrede, ta ženska ima 280 evrov invalidske pokojnine. Pravim, to so tista dejstva, ki ostajajo boleča, na katera v tem trenutku nimamo vpliva. Verjamem pa in naj bo to resen opomin vsem nam, ko bomo prihodnjič odločali o nujnih varčevalnih ukrepih. Če zaključim z mislijo, ki se mi je utrnila v soboto. V soboto sem stala pred množico dijakov gimnazije in ekonomske srednje šole Trbovlje. Bila sem res ponosna, istočasno sem čutila veliko odgovornost kot poslanka Državnega zbora. To so mladi ljudje, ki so od septembra v dobrodelne namene zbirali rute in šale in ta njihova dobrodelna akcija je presegla meje mojega mesta, meje Zasavje in celo meje Slovenije. Zasledovali so zgolj en cilj – pomagati ljudem v stiski. In veste, ti mladi dijaki so istočasno opozorili na pomen empatije. Znajo čutiti in občutiti bolečino sočloveka. In na pomen solidarnosti. V tem duhu zaključujem uvodno predstavitev oziroma stališče Poslanske skupine Pozitivne Slovenije in ravno v tem duhu solidarnosti podpiramo tudi pričujočo pokojninsko reformo z vsemi popravki, ki bodo sledili v tretjem branju v obliki amandmajev. Še enkrat, rekla bom, vesela sem, da smo vsi skupaj zmogli toliko politične modrosti in naj bo to ob koncu tudi opomin tistim ministrom, ki se še učijo, da je demokracija tudi sklepanje kompromisov z opozicijo.
Hvala lepa. Gospa Romana Tomc v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, prosim.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik, minister s sodelavcem, kolegice in kolegi! Pred natančno tremi tedni smo v tej dvorani opravili prvo razpravo o novem pokojninskem zakonu, ki naj bi začel veljati že čez slab mesec dni. Danes imamo na mizi zakon, ki je v tem času doživel kar nekaj sprememb, vendar je v temeljnih elementih ostal enak, kot je bil na začetku. Dejstvo je, da bomo morali v prihodnje delati dlje, vendar ne gre spregledati, da se upokojitvena starost ne bo dvigovala samo zaradi zaostrovanja pogojev, ampak predvsem na račun bogatih stimulacij za daljše delo. Današnji predlog skupaj z amandmaji je rezultat napornih pogajanj z najrazličnejšimi skupinami zainteresirane javnosti. Lahko rečemo, da so ta zakon skupaj oblikovali Vlada, sindikati, delodajalci, predstavniki upokojencev, invalidov, različnih nevladnih organizacij, študentov in ne nazadnje tudi strokovnjaki različnih institucij, ki bodo morali v nadaljevanju skrbeti za pravilno izvajanje tega zakona. Posebno vlogo so imele v tem procesu tudi politične stranke. Vsi vi, vsi mi. S svojimi konstruktivnimi predlogi smo prispevali, tudi opozicijske stranke, pomemben delež pri oblikovanju tega zakona. Kot je bilo omenjeno, kljub pritiskom evropskih institucij, da je treba pokojninsko reformo resnično sprejeti čim prej, pa se moramo zavedati, da jo delamo predvsem zase. Delamo jo zato, da bi zmanjšali pritisk na javne finance, ki ga povzročata prezgodnje upokojevanje in staranje prebivalstva. Delamo jo tudi zato, da bi zaustavili padanje pokojnin. Vsi smo si edini, mnoge pokojnine so postale tako nizke, da upokojencem ne zagotavljajo več dostojnega preživetja. O tem priča tudi visoka stopnja tveganja revščine, ki je zlasti zaskrbljujoča pri starejših ženskah. Vse to je posledica sistema iz preteklosti, ki je zlasti ženskam omogočal zgodnje upokojevanje, vendar na račun nizke pokojnine. Ugodni pogoji so predstavljali nekakšno past, v katero so se v želji po čim hitrejši upokojitvi ujeli mnogi. Če bi sedanji zakon ostal v veljavi, bi bilo naslednja leta še slabše. Dejstvo je, da obstoječi pokojninski sistem izredno zapleten in nepregleden. Med več kot 400 členi se je težko znajti tudi strokovnjakom, kaj šele tistim, ki se s pokojninsko problematiko ne srečujejo vsak dan. Težko bi rekli, da bo po novem pokojninski zakon lahko razumljiv prav za vse, vendar pa se je z bistvenim premikom v načinu določanja pokojnin sistem vseeno spremenil v bolj preglednega, pomembno pa je predvsem, da ne zavaja več ljudi z napačnimi pričakovanji glede višine njihovih pokojnin. Uvedba tako imenovanega neto odmernega odstotka je povzročila kar precej pomislekov in mnoga vprašanja, saj primerjava sedaj veljavnih in novih odmernih odstotkov kaže, da so novi bistveno nižji. To naj bi po mnenju nekaterih povzročilo tudi nižje pokojnine, dejansko pa temu ni tako. Zaradi zaustavitve padanja valorizacijskega količnika ter hkratnega fiksiranja nadomestne stopnje na višino, ki je v veljavi letošnje leto, se bodo novim upokojencem zagotavljale pokojnine, ki so primerljive s sedanjimi. Ker bi po sedanjem zakonu pokojnine še naprej strmo padale, je ta rešitev za bodoče upokojence zelo ugodna. Poleg tega se osebam, ki se ne upokojujejo takoj, ko izpolnijo upokojitvene pogoje, po novem dodeljujejo zelo ugodni bonusi, ki nagrajujejo vsako dodatno tromesečje v zaposlitvi. Nemogoče je izpostaviti vse spremembe, ki jih ta zakon prinaša, zato se bom v nadaljevanju omejila samo na tiste, ki po našem mnenju sodijo med najpomembnejše, in na tiste, ki prinašajo zelo pozitivne spremembe, pa so bile med dosedanjo razpravo prezrte. Vprašanje, ki ga v teh dneh največkrat slišimo, je, kdaj se bomo lahko upokojili po novih pogojih. Na takšno vprašanje ni enoznačnega odgovora, ker je pravica do upokojitve poleg izpolnjevanja splošnih pogojev vezana tudi na povsem osebne okoliščine. Načeloma pa velja, da pravico do starostne pokojnine pridobi oseba, ki je dopolnila 40 let pokojninske dobe brez dokupa in je stara najmanj 60 let, ne glede na to, ali gre za moškega, ali za žensko. Ta bo pogoj treba izpolnjevati šele konec leta 2018, do takrat pa veljajo blagi postopni prehodi. Starostna meja se lahko dodatno zniža, kot je bilo že rečeno, tudi zaradi skrbi za otroka v prvem letu starosti, zaradi služenja vojaškega roka ter zaradi dela pred 18. letom. Na ta način ob upoštevanju bonitet se lahko moški upokoji ne pri 60, pač pa že pri 58 letih, ženska pa celo pri 56 letih. V primeru, da oseba ostane v zaposlitvi, se ne upokoji, pa lahko poleg plače prejema še dodatni bonus, in sicer v višini 20 % pokojnine. Zakon ponuja tudi številne druge stimulacije, k imajo namen spodbujanja zaposlovanja mladih in zaposlovanja starejših. Tako bo, recimo, delodajalec, ki bo zaposlil osebo, ki se prvič zaposluje in je stara manj kot 26 let, ali pa je to mlada mamica z otrokom do treh let starosti, oproščen plačila dela prispevkov. Prav tako bodo delodajalci deležni spodbud za vse zaposlene, ki so starejši od 60 let, in posebne spodbude za tiste, ki ostajajo v zaposlitvi, pa so že izpolnili pogoje za upokojitev. Olajšav bodo deležni tudi samostojni podjetniki, ki prvič pričenjajo z opravljanjem dejavnosti. V prvem letu po njihovem začetku in registraciji jim ne bo treba plačati polovice prispevkov, v drugem letu pa se jim bodo prispevki zmanjšali za tretjino. Vsem že obstoječim samostojnim podjetnikom, ki so danes aktivni, pa se bo ugotovljeni dobiček, ki je podlaga za določitev zavarovalne osnove, znižal kar za četrtino. Pomembne novosti so tudi na področju poklicnih pokojnin. Sedanji sistem, kot vemo, ni deloval, je nedorečen. Seznam delovnih mest, za katere je poklicno zavarovanje obvezno, je povsem zastarel. Prispevne stopnje so prenizke, da bi zagotavljale dovolj sredstev za izplačilo teh pokojnin. Z novim zakonom je predvidena kompletna revizija vseh delovnih mest in določitev novih pravil za naprej, vendar se hkrati rešuje tudi položaj tistih zavarovancev, ki so že vključeni v poklicno zavarovanje in ki na svojih računih nimajo dovolj sredstev. O delu, ki se nanaša na prostovoljno dodatno zavarovanje, nismo prav veliko razpravljali, vendar tudi na tem področju prihaja do zelo pomembnih novosti. Ena izmed njih in najpomembnejša je, da bo mogoča bolj pestra naložbena politika. To pomeni, da bo zavarovanec lahko sam vplival na to, ali se njegova sredstva nalagajo v bolj rizične naložbe, ki lahko prinesejo višje donose in s tem višje pokojnine, ali pa se bo odločil za bolj konzervativno naložbeno politiko. Za večino rešitev, ki jih prinaša ta zakon, veljajo ugodna prehodna obdobja, s katerimi bo olajšan prehod tistim, ki so danes tik pred upokojitvijo. Zato je ena izmed najpomembnejših določb zakona varstvo pričakovanih pravic. To pomeni, da se bodo vsi, ki že izpolnjujejo pogoje za upokojitev vključno z dodano dobo, lahko kadarkoli upokojili pod pogoji, ki veljajo danes. Še posebnega varstva so bile deležne najbolj občutljive skupine ljudi v naši družbi, to so brezposelni in delovni invalidi. Ti se bodo lahko še v obdobju naslednjih treh ali petih let upokojevali po predpisih, ki veljajo danes. Kljub vsem napredkom, kljub vsem dobrim rešitvam pa za pokojninski sistem izzivov tudi v prihodnje ne bo zmanjkalo. V Poslanski skupini SDS ocenjujemo, da bomo s tem zakonom dosegli dva ključna cilja pokojninske reforme: zagotovili bomo finančno stabilnost pokojninske blagajne in s tem širšo javno finančno stabilnost ter, kar je zelo pomembno, zaustavili nadaljnje padanje pokojnin. Zato bomo v poslanski skupini zakon podprli.
Hvala lepa. Tako smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin in sledi razprava poslank in poslancev o predlogu zakona v celoti. Besedo ima mag. Alenka Bratušek, prosim.
Hvala. Bom zelo kratka, ker smo o pokojninski reformi in o vsebini povedali že veliko. Minister Vizjak, dokazali ste, da se znate usklajevati in slišati pripombe, naše opozicijske, pripombe strokovnjakov in pripombe, ki ste jih slišali na Ekonomsko-socialnem svetu. Če bi tudi drugi vaši kolegi, drugi ministri znali ravnati podobno, se v tem trenutku ne bi soočali s tem, kar se že kakšnih štirinajst dni dogaja v Sloveniji. Smo pa vsi skupaj dokazali, da se da. Res pa je, da v Pozitivni Sloveniji že od vsega začetka, odkar smo v parlamentu, opozarjamo na to, da je pokojninska reforma potrebna, konec koncev smo tudi v svoj volilni program zapisali, da je potrebna in nujna, za razliko od nekaterih drugih, ki ste takrat mislili, da se da s tem še nekoliko počakati. Vesela sem, da do tistega očiščenja, o katerem smo vsi skupaj izgubljali veliko besed, s tem zakonom ni prišlo, da ostaja tako, kot je urejeno danes. Bi pa posebej rada še enkrat poudarila, da se že danes ve, koliko gre za tisto, čemur ste vi rekli očiščenje, in koliko v pokojninski blagajni res manjka, se pravi se te stvari da ločiti. Opozorila bi vas rada samo še na nekaj – kratkoročni učinki, finančni učinki, o katerih smo veliko govorili, ne bodo takšni, kot ste izračunali, ampak s tem se bomo srečali v naslednjem filmu oziroma ob pripravi rebalansa proračuna za leto 2012, takrat, ko pride do trenutka ali pa dneva D, bo treba zagotoviti toliko, kot je treba zagotoviti. Naj na koncu še malo v šali rečem, da upam, da vas to, da vas danes opozicija tako hvali, ne bo stalo službe.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Majda Potrata, pripravi se mag. Katarina Hočevar.
Hvala za besedo. Zdaj bi lahko začela razpravljati, ali je do polovice napolnjen kozarec na pol prazen, ali na pol poln. Namreč, kaj hočem povedati – komplimenti, ki si jih delite z leve in desne so pravzaprav nasledek dozorelega spoznanja, da je pokojninska reforma potrebna. Vsega tistega, kar je bilo opravljenega ob prvi pokojninski reformi – ker so ne nazadnje snovalci tega zakona porabili tisto, kar je bilo pri prejšnji pokojninski reformi pripravljenega in za seboj so imeli izkušnjo, kaj se zgodi, če ni usklajenosti in če med ljudmi prevlada strah pred novim, ker zdaj med ljudmi vlada strah pred bonitetnimi ocenami. Da je res ta pokojninska reforma tako zelo boljša od tiste prejšnje, tega sama ne bi upala trditi in zato mi manjkajo natančni preračuni. To pa ne pomeni, da ne nameravam predlagane pokojninske reforme podpreti. Tisto, kar se mi zdi pomembno, je, da je zapisano v 391. členu varstvo pričakovanih pravic, kar pomeni, da se tisti, ki se želijo, ki izpolnjujejo upokojitvene pogoje v letošnjem letu, tudi če niso vložili zahteve, lahko upokojijo po veljavni zakonodaji. Če bodo pa v zavarovanju vztrajali, bodo pa stvari nekoliko, pri delu namreč, pa nekoliko drugačne. Čeprav je pokojninska reforma grajena tudi na obljubi, da lahko posameznik izbira, ali bo še ostal v delovni aktivnosti ali ne, je to marsikdaj iluzija, zato ker je to odvisno od delodajalca. Dejstvo pa je, da za vse kategorije ta pokojninska reforma zagotovo ni boljša rešitev in da bo individualna pravica, kar pokojnina je, morebiti drugačna od tistega, kar posameznik pričakuje. Odvisna je od pokojninske dobe, odvisna je od pokojninske osnove in tu bi le kazalo opozoriti na to, da bo na določitev odstotka od pokojninske osnove vplivala zagotovo tudi pokojninska doba. Če lahko kdo uveljavlja časovne bonuse, kaže vendarle opozoriti, da bo to vplivalo na odmerjeno višino pokojnino. Kot rečeno, 430 členov je preveč, da bi človek lahko za vsak posamičen primer povedal, kakšna pokojnina bo. Pričakujem, da bo po kakšnih petih letih zagotovo dozorel čas in spoznanje, da vsega, kar je bilo ob tej pokojninski reformi napovedanega, vendarle ni mogoče izpolniti in da bo treba poseči v zakon in upam, da ne s preveč hudimi posledicami. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima minister mag. Andrej Vizjak.
Spoštovane poslanke in poslanci! Vesel in zadovoljen sem, da smo si po predstavitvi poslanskih skupin enotni, da bo ta zakon deležen zelo široke podpore. To je zelo dobra popotnica k uveljavitvi tega zakona in mislim, da je to zelo dobro za naše državljanke in državljane, kajti ta zakon ima pomembne pozitivne učinke, ki ste jih že omenili. Oglašam se zato, da pojasnim, kako smo pravzaprav prišli do teh rešitev. Res je, iz procedure in rešitev, ki jih je imel na referendumu zavrnjen ZPIZ-2, smo se veliko naučili. Poslušali smo predvsem ljudi pa tudi socialne partnerje in smo si postavili drug cilj, kot je bil v preteklosti. Cilj, da ljudje dosežejo 40 let pokojninske dobe in da je to pogoj za upokojitev. To je zamenjava percepcije in koncepta in verjamem, da bi lahko do tega spoznanja prišli že prej, če se bi med seboj poslušali in če bi na nek način ugotovili, kaj je tisto, kar je v percepciji slovenskega državljana še sprejemljivo in kaj ne. Bistveno bolj sprejemljivo je, če zapišemo, da je treba za polno pokojnino praviloma delati 40 let, kot pa da je treba delati do 63 ali 65. leta starosti. To lahko pomeni isto, ampak ko imate opravka s percepcijo, z nekim gledanjem ljudi na to vprašanje, je 40 let pokojninske dobe tisto, kar je sprejemljivo. To so poudarjali tudi sindikati in zato smo to rešitev uveljavili. S tem želim povedati, da nismo zgolj nekoliko modificirali na referendumu zavrnjene rešitve, temveč smo jo konceptualno spremenili. Zato smo imeli drug odnos do recimo časa, ki ga je nekdo prebil na obveznem služenju vojaškega roka ali obdobja za otroka in podobno – tega nismo več upoštevali kot nekaj, kar se všteje v delovno dobo oziroma pokojninsko dobo brez dokupa, temveč se lahko zaradi teh okoliščin znižuje starostna meja pri upokojitvi. To so zelo, zelo pomembne konceptualne spremembe, ki so bile. In še nekaj, vesel sem, da je bilo omenjeno, in to se mi zdi, da je zelo pomembno poudariti. Uvajamo res visoke bonuse za delo preko teh minimalnih upokojitvenih pogojev za starostno pokojnino. Za vsake tri mesece dela 1 % doživljenjske višje pokojnine. To se mi zdi, da bo marsikoga, ki ima to možnost, ki ima na nek način službo, kateremu zdravstveno stanje to omogoča, kjer so razmere na delu takšne, da lahko v teh letih dela, da bo ostal na delu, plačeval prispevke in s tem krepil svojo pokojnino, svoj materialni položaj na starost in hkrati pokojninsko blagajno. Torej, spoštovane poslanke in poslanic, po teh uvodih se vam zahvaljujem za tako dobronameren in ne nazadnje tudi podpore napovedujoč pristop. Vsi skupaj bomo spremljali učinke te reforme. Omenil sem že, da te učinki ne bodo zgolj kratkoročni. Tu so bili izraženi tudi nekateri dvomi v naše finančne napovedi. Te napovedi niso naše, niso nastale na Ministrstvu za delo. Za finančne napovedi pokojninske reforme je bil razvit mikro simulacijski model na institutu za ekonomske raziskave že v preteklosti in vsi ti izračuni, s katerimi razpolagamo, so izračuni, ki temeljijo na tem modelu in so strokovni in ne razpolagam s kakršnimkoli alternativnim izračunom, ki bi bil vsaj toliko verodostojen kot ta. Lahko rečem, da bodo finančni učinki te pokojninske reforme na pokojninsko blagajno takojšnji, torej že v prihodnjem letu, da se bodo stopnjevali in da bodo naraščali tam do milijarde evrov na leto leta 2060. Res pa tudi je, da se staramo, da se povprečno postaramo približno štiri mesece vsako leto. To je dober dosežek, tega sem vesel, vendar bo to v prihodnosti verjetno terjalo še nadaljnje korekcije upokojitvenih pogojev zaradi te okoliščine, vendar prepustimo to prihodnosti. Verjamem, da živimo v tako dinamičnem spreminjajočem se svetu, da bi bilo nemogoče tlakovati rešitve, ki bodo vzdržale 20 let ali celo več. Verjetno bo res v naslednjem mandatu ali v mandatu za tem, prihodnja vlada ali tista vlada, ki bo sledila prihodnji vladi, verjetno razmislila tudi o potrebnih modifikacijah in korekcijah upokojitvenih pogojev, kot jih sprejemamo danes.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Katarina Hočevar, pripravi se mag. Jana Jenko, nato mag. Matej Tonin in gospa Maša Kociper.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljam ministra in pa vas, drage kolegice in kolegi! Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju je kompromis med želenim in možnim. Je v bistvu dokaz, da ni težave, ki je ne bi mogli rešiti skupaj. Zakon v prejšnji vladi ni bil usklajen s socialnimi partnerji in o njem smo odločali celo na referendumu. Veseli me, da smo z veliko truda, dialoga in pa kompromisnih rešitev, ki jih je treba priznati ministru Vizjaku, danes prišli do tretjega kroga. Sama trdim, da je glas za zakon, glas za mlade in glas za upokojence. Za mlade predvsem zato, ker jih spodbuja k čimprejšnji vključitvi v sistem zavarovanja. Zakon prinaša spodbudo za zaposlovanje mladih. Delodajalci, ki bodo prvič zaposlili za nedoločen čas osebo do 26. leta starosti, bodo lahko uveljavili vračilo prispevkov za prvo leto v višini 50 % in za drugo leto v višini 30 %. Na nek način se podpora mladim daje tudi s črtanjem tretjega odstavka 113. člena, ker omogočamo prejemanje družinske pokojnine tudi tistim mladim, ki se v času šolanja do 26. leta poročijo oziroma živijo v kakršnikoli drugi obliki izvenzakonske skupnosti. Državljani, ki pa so že upokojeni, pa največ pridobijo zato, ker se bo ustavil trend manjšanja pokojnin. Ta bi konec leta 2024 znašal le še 56 % plače, ki jo je zavarovanec prejemal pred upokojitvijo. Z novim zakonom bo ustavljeno padanje odmernega odstotka, ki je ključnega pomena za višino pokojnine. Kot poslanka Državljanske liste pa posebej pozdravljam uvedbo tako imenovanih informativnih osebnih evidenc. Pri tem delamo pomemben korak v smeri, da je uprava servis državljanom. Uvaja se tudi obveznost zavoda, da bodo državljane ob 58. letu starosti obveščali o možnostih in času, ko se bodo lahko upokojili. Tudi poklicne pokojnine so tema, ki so v strokovni javnosti odmevale in burile duhove predvsem zato, ker smo imeli različne prispevne stopnje za enako obliko pravic. Rešitve, da se bo opravila revizija vseh delovnih mest v javnem sektorju, ki imajo bonificirano delovno dobo, da se bodo določila jasna merila in jasni kriteriji za zasebni sektor in da so določeni novi pogoji za poklicno upokojitev, so dobra in ustrezna popotnica k transparentnejši in pravičnejši ureditvi tega področja. Pozdravljam tudi amandma k 408. členu, ki ureja triletno prehodno obdobje, v katerem bodo zavarovanci lahko dokupili dve leti študijske dobe, in sicer v višini 70 % povprečne plače posameznika. To področje se sedaj ureja bolj ugodno za zavarovance, kot pa je bilo to predvideno v lanski različici zakona. Danes res mineva eno leto od parlamentarnih volitev, v tem obdobju smo sprejeli veliko zakonodajnih, sistemskih rešitev in tako imenovanih ukrepov za izhod iz krize. Čas je že bil, da imamo na mizi tudi prvi zakon, ki ga štejemo v tako imenovani paket reformnih ukrepov. Veseli me, da bo sprejet s širšim družbenim konsenzom in da mu po zagotovilih socialnih partnerjev ne grozi referendum. Dobil bo tudi moj glas z željo, da bo takšen dialog in rešitve, ki bodo sprejemljive za vse deležnike, da nam bo to uspelo tudi v okviru reform, ki so še pred nami. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Matej Tonin, pripravi naj se gospa Maša Kociper.
Še enkrat lepo pozdravljeni! Na tem mestu čestitam ministru. Prepričan sem, da je v treh mesecih opravil veliko delo in da bo na takšen način Slovenija kot taka naredila en korak naprej, da se izvijemo iz krize. Ne glede na to, kako na to pokojninsko gledate, kot sem že prej v uvodu rekel – ali je to zgled sodelovanja, ali je to zgled popuščanja –, prepričan sem, da bo pokojninska reforma tako ali drugače odmevala v svetu, da smo se v slovenskem parlamentu sposobni določene stvari dogovoriti, ker smo v zadnjem obdobju vse prevečkrat dajali vtis, da se o prav nobeni stvari nismo sposobni dogovoriti. Če se dotaknem samo par stvari, ki se mi zdijo pomembne in je prav, da so ljudje z njimi čim bolj seznanjeni. Vsi tisti, ki bodo do novega leta izpolnili pogoje za upokojitev po starem zakonu, se bodo lahko tudi kasneje upokojevali, ne glede na to, da bo nov zakon sprejet. Druga stvar, kjer se je šlo na roko, so tudi starejši brezposelni. Tudi tukaj je bil narejen korak proti njim. Za tiste, ki se jim za kakšen mesec ne bo izšlo, torej da do novega leta ne bodo izpolnili pogojev po starem zakonu, ampak bi jih šele nekje februarja, marca, ta zakon predvideva določene olajševalne okoliščine, ugodnejši dokup let in podobno. Prepričan sem, da se je poskušalo vsaki skupini čim bolj približati, da je bil na koncu zakon podprt in tudi sprejet. Pokomentirati bi želel samo še zadnjo stvar, saj so nekatere civilnodružbene organizacije zelo glasno ali na glas govorile, da naj bi bila ta pokojninska reforma antidružinsko naravnana in da ta država stori premalo za družine. Še enkrat bi poudaril tisto stvar, o kateri sem govoril že v stališču, da se pri ženskah otroci najprej upoštevajo pri pokojninski dobi, potem pa še pri zmanjševanju upokojitvene starosti. Torej, dvojno. To je korak naprej in to je tista stvar, ki je pravilna. Kljub vsemu pa sem danes prinesel revijo Ognjišče, ki jo zelo dobro pozna bolj katoliški del slovenskega volilnega telesa. V tem časopisu je objavljen zelo dober intervju z družino, ki šteje 12 otrok. Oče je med drugim rekel – in samo ta odstavek vam želim prebrati, da vidimo, kako stvari v praksi, na terenu, če smem tako reči, izgledajo. Gospod Ciril je rekel: "Dokler so bili samo trije otroci ni bilo še nobenega otroškega dodatka. Sedaj ga pa dobijo, saj nas je veliko in dohodek na člana je nizek. Poleg tega dobijo otroci štipendije. Ker ima žena štiri otroke mlajše od 10 let, ji država plačuje pokojninsko in invalidsko zavarovanje. To pripovedujem, ker bi rad povedal, da naša družba vendarle nekaj da za velike družine oziroma za družine z več otroki. Brez te pomoči države se naši otroci ne bi mogli tako šolati, kakor se." To je zgolj eden izmed citatov. In ko v sedanji situaciji samo kritiziramo, kako je vse narobe, je vendarle prav, da v kakšni stvari vidimo tudi kanček luči na koncu temnega predora.
Hvala lepa. Gospa Maša Kociper ima besedo. Pripravi naj se gospod Srečko Meh.
Hvala lepa, predsedujoči. Tudi jaz bom začela s tem, da je bilo o pokojninski reformi res že veliko povedanega, pa ne samo v zadnjih nekaj mesecih, ampak v zadnjih nekaj letih. Že pred sprejetjem zakona, ki ga je sprejela bivša vlada, se je o tem zelo veliko govorilo. Ko je gospa predstavnica vladajoče stranke povedala, komu vse se je treba zahvaliti za to, da je bil ta zakon oblikovan – rekla je, da Vladi, študentom, upokojencem, sindikatom in tako naprej –, je pozabila našteti prejšnjo vlado, ki je tu naredila zelo veliko delo. To ne pomeni, da kakorkoli zmanjšujem vlogo sedanjega ministra, danes smo ga že večkrat pohvalili. Resnično tudi sama mislim, da je kompromis v redu, sprejemljiv in se strinjam tudi z gospodom Toninom, ki pravi, da bodo morali tisti, ki bodo takšen zakon rušili, prevzeti odgovornost za to, kar bodo naredili. Prav je, da ljudje prevzemamo odgovornost za svoja dejanja na vseh področjih. Ne morem pa mimo tega, da ne bi rahlo cinično pristavila, da je odgovornost sedanje vladajoče stranke za to, da je rušila to reformo pred enim letom, njihova nagrada ali kazen, kakorkoli to jemljemo, vodenje vlade. Če to, da zrušiš reformo, pripelje do tega, da v naslednjem mandatu vodiš Vlado, potem je taka odgovornost malo smešna. Problemi so se kopičili že dolga leta, zdaj se jih končno rešuje, kar je prav. Kar je mene osebno zmotilo, in tu bom razpravljala malo širše, je to, da so ljudje tako dolgo pričakovali neko reformo, da so se mnogi med njimi upokojili takoj, ko so imeli možnost, samo zato, ker so se bali, kakšna grozna pokojninska reforma jih čaka. Upam, da smo to zdaj presekali in prinesli neko stabilnost, pa čeprav, kot nekateri pravijo, samo za nekaj let. Drugi absurd v zvezi s to pokojninsko reformo, na katerega sem že večkrat opozorila, je, da po eni strani po večletnem dialogu podaljšujemo delovno dobo in starost, ko se bodo ljudje upokojevali, kar je normalno, po drugi strani pa že več let prikrivamo brezposelnost s tem, da ljudi na nekaterih področjih silimo v upokojitev, tudi tiste, ki sicer ne bi šli. In seveda je tudi to, kar se dogaja sedaj, pod sedanjo vlado, ko se sprejemajo zakoni, s katerimi se nasilno upokojuje mlade ljudi, ki so še sposobni delati, in po drugi strani podaljšuje delovno dobo in podaljšuje upokojitvene pogoje. Kar hočem povedati, je zopet to, da dokler ne bo delovnih mest, novih delovnih mest in zagona gospodarstva, se bodo te težave vlekle. Problem so tudi mladi, ki ne verjamejo v to, da bodo pokojnino sploh kdaj dobili. Sama sem bila pred časom udeležena v večji družbi mladih ljudi, moje starosti ali pa mlajših, kjer je zlasti moški del družbe vehementno debatiral o tem, kako je treba narediti vse za to, da se ne plačuje pokojninskih prispevkov, kajti: "Stari, saj veš, te pokojnine mi nikoli ne bomo videli." Nekdo je rekel: "Raje si v štumf zabaši, kot da skozi okno vržeš." To je zagotovo trend, ki nas mora skrbeti. Zato pozdravljam vse te spodbude za delodajalce, ki bodo zaposlili mlade, in sploh vse ukrepe Vlade, ne samo vezano na to vprašanje, ampak tudi širše, ki bodo prinesli več discipline na področju plačevanja prispevkov in tudi, kar je s tem direktno povezano, na področju dela na črno. Kar bi še rada povedala, je problem, ki je tudi vezan na to reformo in je mnogo širši, to je problem staranja prebivalstva, ki je značilen za ves svet in ki bo vedno bolj zadeval tudi Slovenijo. Ta pokojninska reforma generalno uvaja 40 let delovne dobe, kar povprečno za človeka, ki je začel, recimo, delati pri 25. letih – to je neko tako povprečje, ko se ljudje začnejo redno zaposlovati –, pomeni, da se bo upokojil pri 65. letih. Če vemo, da je povprečna starostna doba, ki jo merijo danes, 80 let, za ženske že celo skoraj 85 let, to pomeni skoraj 20 let še življenja za nekoga, ki ga bo preživel v pokoju. Tu bo treba tudi na nivoju države z neko dolgoletno politiko razmišljati o tem, kako ta del prebivalstva aktivno vključiti v življenje. Kajti za nikogar, tudi za njegovo duševno in fizično zdravje, ni zdravo, da toliko let preživi neaktivno v neki pasivnosti, v nekem čakanju. To lahko vodi k bolezni in tako naprej. Tudi za družbo to ni dobro. Morda bi resnično veljalo razmišljati, kako tem ljudem ponuditi neke dodatne oblike, možnosti za dodatno delo zato, da ostanejo koristni v družbi, da se solidarnost razvija res v obe strani, torej da niso le mladi solidarni do starih, ampak tudi stari do mladih. Morda za to vlado: naj vas raje, kot da v jasli tlačite namesto deset otrok osemnajst, slišimo razmišljati o rešitvah, ki bi spodbujale mlade upokojenke, tiste, ki so to sposobne, da bi imele neke institucionalne možnosti, da bi lahko čuvale otroke in tako naprej. V smislu tega zadnjega dela razprave pozdravljam tudi bonuse za delo preko določene delovne dobe. Mislim, da je to v okviru povedanega rešitev v pravo smer in to bomo seveda podprli. Bom zaključila, kot rečeno pozitivno, da tudi naša stranka pozdravlja ta zakon. Ni res, da smo mu kadarkoli nasprotovali, ali da smo si zdaj premislili. Pozitivna Slovenija že od začetka mandata kar naprej opozarja, da je to eden od ključnih zakonov, ena od ključnih reform, ki jih je treba sprejeti. Ko slišim kolegico iz koalicije, da je to prvi zakon, ki sodi v sklop reformnih ukrepov, sem žalostna, da je ta zakon prišel šele po osmih mesecih, če pa tudi koalicija gleda tako na zakon. Seveda vsi bi si želeli, da bi bila reforma sprejeta že lani, potem bi bila naša država v veliko boljšem finančnem položaju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister Andrej Vizjak, prosim.
Hvala lepa. Ob tej razpravi bi želel še enkrat poudariti, ker nas verjetno spremljajo tudi gledalke in gledalci, eno dejstvo. Res je, vsako pokojninsko reformo spremlja tudi upokojevanje. Namreč ljudje so v negotovosti in mislijo, da se jim bodo z novim zakonom pogoji zaostrili, boljše, da grejo v penzijo. Zato želim vsem sporočiti, da vsi tisti, ki bodo do konca tega leta, kajti zakon je predviden, da stopi v veljavo s 1. januarjem prihodnje leto, izpolnili pogoje za starostno pokojnino po sedaj veljavnem zakonu, torej ZPIZ-1, ohranijo te pogoje tudi vnaprej. Lahko se upokojijo kadarkoli pod istimi pogoji. Če danes izpolnjujete pogoje za penzijo, za starostno upokojitev, prosim, nikar iti zaradi strahu pred novimi rešitvami v penzijo, kajti pod temi istimi pogoji se boste lahko upokojili, kadarkoli boste želeli tudi v prihodnje. To so členi, ki določajo tako imenovano varstvo pričakovanih pravic. To je dobro poudariti večkrat in vedno, kajti najslabše je, da bi nekdo zaradi nevednosti ali strahu šel v pokoj, samo zaradi strahu, če bi sicer še rad opravljal delo. Druga stvar, ki jo želim povedati, je, da nobena pokojninska reforma ne more rešiti tega, skrb vzbujajočega razmerja, naraščajočega razmerja med upokojenci in delovno aktivnimi. Lahko še zaostrimo pogoje, vendar tega problema ne bomo rešili, če ne bomo hkrati spodbudili gospodarske rasti, novih delovnih mest, novih delovno aktivih in to je tudi zelo pomemben segment, pokojninske reforme. Torej ukrepi, ki sta jih Vlada in parlament v preteklih osmih mesecih ali desetih mesecih te vlade sprejela – tudi proračun, ki je na tej seji, ki ima res ogromno količino denarja namenjenega investicijam. Upam, da bo del spodbud namenil tudi novim delovnim mestom in da bo to pomemben soprispevek. V pokojninski reformi, kot je bilo pa omenjeno, so pa tudi instrumenti za spodbujanje zaposlovanja mladih in hkrati zaposlovanja starejših. Namreč, po tem predlogu zakona, ima vsak, ki dela po 60. letu starosti, 30 % popust pri prispevkih in to je eno pomembno sporočilo, da s tem delamo starejše delavce bolj konkurenčne in delodajalce spodbujamo, da kakšnega več zaposlijo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Meh, pripravi se gospod Gašpar Gašpar Mišič. Prosim, izvolite.
Gospe in gospodje! Če bi se spomnil gospoda Janeza Janše, ki je v tem prostoru govoril o tem, da pokojninske zakonodaje do leta 2015 ne bo treba sprejemati in spreminjati, bi seveda danes govoril za nazaj, ampak to niti ni moj namen. Ampak vendarle bi rad spomnil, da ni treba toliko hvaliti ministra, ki je opravljal in opravlja svoje delo, kot je treba pohvaliti opozicijo, ki je konstruktivna, ki pomaga in kjer se skupaj pogovarjamo in dogovarjamo o tem, na kakšen način bi najbolje rešili zagato z upokojevanjem in s strpnostjo pokojninske blagajne, če lahko tako preprosto rečem. Če se spomnimo na preteklo leto in na vse, kar bom poskušal še povedati, bi lahko rekli, da je prav, da skupaj strnemo vrste in da sprejmemo zakonodajo, za katero mislim, da je prva stopnja reševanja problematike upokojencev in upokojevanja. Mnogo upokojenk in upokojencev živi pod pragom vsega tistega, kar je dostojno in na tem področju bo treba še marsikaj narediti. Verjetno kaže govoriti o tem in spremeniti tisto, kar je potrebno, da bodo ljudje lahko rekli, da živijo tudi v socialni državi. S tega vidika verjamem, da je možnost zaposlovanja oziroma dela nad 40 let zagotovljena, seveda pa je treba to tudi narediti. To morajo narediti tudi delodajalci in ne samo tisti, ki delo jemljejo. To sprejemam in podpiram. Pri vsej tej zadevi smo govorili o eni kategoriji prebivalcev, torej o upokojencih, o tistih, ki še delajo in se bodo upokojevali. Mi pa moramo, o tem je gospod minister danes nekaj že govoril, govoriti tudi o novih delovnih mestih, o tem, da bomo odpirali nova delovna mesta, da bomo zagotavljali, da bodo mladi dobili delo in da bodo z optimizmom gledali na tisti čas, ko bodo imeli priložnost, da se bodo lahko upokojili, in da bodo verjeli, da bodo to pokojnino tudi dobili. Zato se mi zdi nesprejemljivo, da kadarkoli spreminjamo zakonodajo za nazaj. Kadar je nekdo dobil pravico do pokojnine in to pravico ima, potem tega za nazaj ne bi smeli sprejemati. Ker z zakonom posegamo v pridobljene pravice, to ni pošteno, ni pravično in vnaša zmedo, bojazen in strah, ali se bo zgodilo vse tisto, kar se sicer ne bi smelo zgoditi. In še odgovornost za nesprejetje posameznih, predlaganih ali sprejetih zakonov tukaj v Državnemu zboru. Torej, če smo se opozicija in pozicija dogovorili in na nek način uskladili, da bomo podprli pokojninsko zakonodajo, tukaj še ni dogovorjenih, ni v celoti dogovorjenih kar nekaj stvari s sindikati. Trdim in predlagam, da bi še napor za uskladitev s sindikati naredili tudi mi vsi skupaj. Nedopustno pa je, da danes govorimo o tem, da tisti, ki tega zakona ne bo sprejel, ki tega zakona ne bo podprl in ki bo delal zato, da bi ta zakon eventuelno rušil, kar imajo sindikati pravico, nosi odgovornost. Odgovornost nosimo mi, gospe in gospodje, če smo sprejeli zakon, ki ni bil usklajen, ki ni v celoti podprl današnje situacije, situacije med socialnimi partnerji, med Vlado in med Državnim zborom. V izogib vsemu temu kaže po tem današnjem dogodku, ko bomo, verjamem, ta zakon sprejeli, narediti napor za to, da se s socialnimi partnerji dogovorimo, kako bomo naprej spreminjali pokojninsko zakonodajo, za katero mislim, da jo bo treba spreminjati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Gašpar Gašpar Mišič, pripravi se gospod Mitja Meršol.
Spoštovani predsednik, spoštovani minister, gospod Andrej Vizjak! Danes je pomemben dan, ko smo usklajeni tako opozicija kot pozicija, kar pomeni, da je dialog in še enkrat dialog zelo pomemben. Vendar da pride do dialoga potrebujemo človeka, ki ima socialni čut, kot ga je pokazal minister Vizjak, zato bi bilo dobro, gospod Vizjak, da morda razmislite ali da predsednik Vlade razmisli o vaši premestitvi na Ministrstvo za finance, ko boste zaključili s temi reformnimi zakoni, ki jih bomo z veseljem podprli, če boste tako nadaljevali. Tam bi potrebovali človeka, ki je odprt in je bolj pripravljen na dialog, kot se sedaj dogaja, žal je to moja ugotovitev. Ljudje so polni gneva, apatije in brezizhodnosti. Ljudje so razočarani zaradi vsega tega, kar se je zgodilo. Čas krize samo dodatno spodbuja še večjo apatijo, zato raznorazni varčevalnI ukrepi, kot smo se jih lotili v tem mandatu ravno v času krize, mislim, da niso bili najbolj domiselni, kar se je tudi v praksi pokazalo. Kar se dogaja v Sloveniji, nezadovoljstvo ljudi, razni ekstremisti naraščajo in se pojavljajo, je seveda posledica, ne moremo mimo tega, da je to posledica slabo domišljenih varčevalnih ukrepov. Slaba politika generira vse, kar je slabo. Dobra politika je premišljena, strpna in za tako politiko upam in verjamem, da bomo zmogli toliko modrosti, da jo bomo v prihodnje tudi nadaljevali. Predvsem je pomembno, da z ukrepi spodbujamo ohranjanje socialne varnosti in medgeneracijske solidarnosti, kajti ko se človek počuti ogroženega, nestabilnega, ko začuti, da je stanje brezizhodno, takrat se v njem zgodi reakcija, reakcija pa spodbudi nemire. Če bomo mi, politiki, ki smo najbolj odgovorni v državi za to stanje, znali pripraviti naše gospodarstvo in naš finančni sistem, da bomo čim prej odpravili finančni krč, da bomo spodbudili in zagnali naše gospodarstvo, da bomo omogočili zaposlovanje mladih, se posledično tukaj vzpostavi ena kontinuiteta in veriga polnjenja pokojninske blagajne. Če bomo to zmogli in znali narediti, če bomo sledili tistim državam, ki so že pokazale, kaj je prav in kaj ne – ne rabimo se vsega učiti na lastnih napakah, dajmo posnemati nekoga, ki se je že pokazal kot primer dobre prakse – in to velikokrat pogrešam. Kajti stabilnost pokojninskega in invalidskega sistema, je ključni pokazatelj stabilnosti države in temelj socialne varnosti državljank in državljanov. Kako se pa to odraža? Oni to pokažejo s svojim zadovoljstvom. Dejstvo je, da v naši državi niso zadovoljni. Zakaj mladi hodijo na ulice, zakaj se pojavljajo ekstremizmi in tako naprej? Ko pride mlad otrok domov in vpraša očeta, mamo za nek denar, ker ga potrebuje bodisi za malico, bodisi za kakršnekoli zadeve – v dobi interneta mladi vidijo, kaj se dogaja na celem svetu. Nekoč je babica z veseljem dala nekaj od pokojnine, vendar če pa nima, če se vse skrči, če se generator vsega, kar predstavlja vzdržnost javnih financ, ustavi. Tukaj pri nas se je pa dejansko gospodarstvo ustavilo. Gospodarska rast morda predstavlja le še sanje. Upam in verjamem, da se bo to enkrat za vselej ustavilo, da bomo znali sprejeti takšne ukrepe, ki bodo državo v naslednjih mesecih in letih pripeljali vsaj do začetne stopnice, do prve stopnice, da pokažemo, da so ukrepi pravi, domiselni. Če bi mi tako pomembne zakone, kot je ta reforma, in vse ostale zakone sprejemali z dvotretjinsko večino – tokrat bomo zagotovo glasovali vsi za in bo 100 % podpora temu zakonu v tretjem branju –, potem bi odpadli vsi referendumi. Ne prenašajmo obveznosti na ljudstvo. Tu smo izvoljeni, da sprejmemo to odgovornost, da se odgovorno tudi vedemo in obnašamo in da sprejemamo počasi, strpno, premišljeno zakone, ki bodo tudi v praksi sprejeti – če bodo sprejeti s strani socialnih partnerjev, če bodo sprejeti s strani vseh opozicijskih in koalicijskih stran –, je to zagotovljeno. Mi smo samo preslikava tistega, kar se v državi dogaja. Če mi nasprotujemo določenim ukrepom, ker ocenimo, da so škodljivi, nam vi ne verjamete in potem se zgodi ulica. Upam, da smo toliko polnoletni, da vemo, da je boljše, da sedimo več časa, da si vzamemo čas za premislek, da sprejmemo pravilne ukrepe, da bodo tudi državljanke in državljani bolj zadovoljni in ne nazadnje tudi mi. Slaba volja nobenemu ne koristi. Želim si, da v tem Državnem zboru začnemo ustvarjati zakone, ki bodo spodbujali gospodarsko rast, ki bodo dejansko prinesli srečo in zadovoljstvo do vseh domov naših državljank in državljanov, da bomo lahko ponosno hodili po naši Sloveniji, ne pa, da se bomo, ko pridemo na ulico, skrivali, ali smo politiki takšni ali drugačni. Ljudi, ki so nezadovoljni, ne zanima, kdo je opozicijski poslanec, kdo je pozicijski poslanec. Ljudje to pokažejo s splošnim nezadovoljstvom in to splošno nezadovoljstvo se bo generiralo še naprej, če ne bomo ustavili konjev, če se ne bomo tukaj zamislili. Mi, dialog, dialog in še enkrat dialog. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jerko Čehovin, pripravi se mag. Ivan Vogrin, nato gospod Ivan Grill.
Hvala lepa, podpredsednik. Lep pozdrav ministru in sodelavcu! Mislim, da v tej dvorani ni nikogar, ki se ne zaveda, kako potrebno je zagotoviti dolgoročno vzdržnost pokojninskega sistema in omogočiti upravičencem primerno nadomestilo ob njihovi upokojitvi. Tudi v naši stranki je bila pokojninska reforma visoko na vrhu prioritet in smo bili kar nekako razočarani, ko si je na inavguraciji vlada te stvari ni dala. Mislim, da je bilo to narobe in ne bi bilo treba čakati samo povratnih signalov iz tujine in se lotiti tega, ampak bi to lahko že takoj, ko je tisti zakonski enoletni rok pretekel, ko je padla prejšnja reforma na referendumu. Seveda so tako demografski trendi, aktuarski izračuni pokazali, da bo treba delati dlje, vendar pa me veseli, da v tej reformi notri ni samo določenega minimuma za upokojitev, ampak da imamo tudi ustrezen sistem malusov in bonusov, ki nekako stimulirajo ljudi, da delajo dlje. Ker sam spadam med starejšo generacijo, je pomembno, da se izboljšujejo delovne razmere za starejše, da se ne nazadnje zagotavlja ustrezne ukrepe, kar se v tem zakonu tudi je, da se stimulira delo starejših, vendar moram pri tem še enkrat omeniti, da je to določilo v nasprotju z ZUJF, ki pa po drugi strani sili ljudi, da se takoj ob nastopu minimalnih pogojev upokojujejo. Mislim, da bi bilo potrebnih še nekaj stvari v smislu promocije tega zakona, predvsem bo treba, o čemer je bilo danes že govora z naše strani, vzbuditi zaupanje porabnikom, mladim ljudem, da se splača delati. Mislim pa, da je treba promovirati in okrepiti tudi drugi in tretji steber pokojninskega sistema in najti določen sistem te stimulacije. Seveda pa nič ne bo pomagalo, da ta reforma ne bo samo kratkotrajna, če k vzdržnosti pokojninskega sistema ne bomo hitreje aktivirali oziroma zaposlovali mladih. Šele to bo na dolgi rok okrepilo število vplačnikov v pokojninski sistem in ta naloga še vedno ostaja odprta. Na koncu lahko rečem, da ni problem, da opozicija ne bi podprla dobrih predlogov. To vedno smo in bomo naredili. Ne bomo pa podpirali zadev, ki že v svoji genezi nosijo neko dubiozo glede zakonitosti, celo ustavnosti ali pa ki kršijo osnovne človekove pravice. Pri takšnih zakonih ne pričakovati naše podpore. Tukaj v tem primeru pa mislim, da je to zgled, kar je bilo že rečeno, kako bi bilo treba, da se tudi nekateri drugi vaši, bom rekel, kolegi v vladi zamislijo in da apriorno ne zavračajo tega, kar opozicija predlaga. Mislim, da skupaj lahko prihajamo do boljših rešitev in upam, da bo to tudi praksa v bodoče.
Hvala lepa. Imam eno spremembo, na vrsti je gospa Renata Brunskole, pripravi se pa gospod Ivan Grill.
Hvala lepa. Prav lepo pozdravljeni! Predlog zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju ali, kot krajše pravimo, novo pokojninsko reformo bom podprla. Že lanskoletno pokojninsko reformo, ki je bila, roko na srce, še ugodnejša od te, ki jo sedaj obravnavamo, sem podprla. Vendar zgodili so se referendumi, referendumi proti reformam, referendumi proti Vladi, vendar imata očitno sedanja koalicija in gospod minister več sreče, tudi opozicija, tudi v Pozitivni Sloveniji smo, kar se tega tiče, prijaznejši. Razmišljamo zelo razumno, konstruktivno, povezovalno in želimo predvsem dobro državljankam in državljanom Republike Slovenije. Še posebej delujemo konstruktivno in povezovalno takrat, ko vemo, da gre za dobre predloge, ko gre za nujne in ko gre za potrebne spremembe predloge zakonov. Zelo pomembno sporočilo je tudi vsem tistim, ki bodo še letos do konca leta po sedanjem zakonu izpolnili pogoje za upokojitev in da se bodo lahko upokojili kadarkoli, da ni nujno, da letos hitijo in da gredo letos v pokoj ali v penzijo, kot radi rečemo. Vendar, pomisliti moramo tudi na mlajše generacije, torej tisti, ki smo predstavniki mlajših generacij, bomo morali imeti 40 let delovne dobe, to dostikrat kdo vpraša. Takrat ko smo pričeli delati plus 40 let in to bo naš datum možne upokojitve. Seveda je zakon nekoliko slabši za nas ženske; izenačuje nas z moškimi, vendar tudi to smo poslanke, ki soodločamo s kolegi poslanci, pripravljene, pripravljene sprejeti v dobrobit tega, da končno povrnemo mir, povrnemo zaupanje, povrnemo negotovost in zaskrbljenost našim upokojencem, tudi vsem ostalim našim državljankam in državljanom Republike Slovenije. Tudi sama sem zadovoljna in vesela, da je očitno tudi prejšnja reforma, v lanskem letu, prinesla nekoliko lažje delo ministrstvu, gospodu ministru, tudi koaliciji in opoziciji, da smo lažje prišli do skupne točke. Nisem ravno prepričana, da je čisto vse usklajeno s partnerji v tolikšni meri, da bi vsi, kot bi kdo rekel, vriskali od navdušenja. Vendar reforma je takšna, da jo bomo sprejeli, je nujna, potrebna in sem vesela, da danes ob prvem letu po parlamentarnih volitvah lanskega leta pridemo, koalicija in opozicija, na skupno točko v dobrobit državljank in državljanov Republike Slovenije. To pa ne pomeni, da bo vedno tako – če bodo predlogi koalicije takšni, ki bi delovali v škodo premoženju, v škodo gospodarstvu in bančnemu sistemu ter vsem drugim področjem, predšolski vzgoji, šolstvu, javnemu zdravstvu, javnemu šolstvu, kar bi škodilo državljankam in državljanom Republike Slovenije in kar bi vodilo v diskriminatornost in ločevanje ljudi na elite, na revnejše in na bogatejše. Predlog pokojninske reforme bom podprla in čestitke vsem nam, ki smo pri tem sodelovali in tudi pristojnemu ministru in ministrstvu.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ivan Grill, pripravi se gospod Matevž Frangež in nato mag. Borut Ambrožič.
Najlepša hvala za besedo, prav lep pozdrav vsem skupaj! Če bi bila takšna konstruktivnost opozicije in ne nazadnje tudi socialnih partnerjev že takoj po 10. februarju, ko je ta vlada zaprisegla, sem prepričan, da bi imeli danes pod streho ne samo ta zakon, ampak še marsikateri drugi, nujno potreben in situacija v Sloveniji bi bila bistveno boljša, kot je pa danes. Žal tega ni bilo. Vsaj ta zakon je pokazal, da je na srečo prevladal razum med socialnimi partnerji, ki so odigrali zelo pomembno vlogo v pogajanjih o tem zelo pomembnem zakonu. Potem ste se s strani opozicije temu pridružili, kar pozdravljamo. Ne nazadnje bi težko oponirali, če so bile med ministrom in socialnimi partnerji dogovorjene rešitve, ki so bile v veliki meri konsenzualne. Če kdo pričakuje, da bodo prav vse rešitve takšne, da bomo zadovoljni vsi, se verjetno nadeja preveč. To preprosto ni možno in prepričan sem, da bi bilo pred enim ali dvema letoma s sindikati bistveno težje doseči take konsenzualne rešitve, kot so danes. Na srečo, pa verjetno že nekoliko pozno, se tudi oni zavedajo, da je vrag šalo vzel in da je situacija v Sloveniji izredno resna in da moramo odgovornost prevzemati prav vsi. Res je, da največji del odgovornosti nosimo poslanke in poslanci in ne nazadnje tudi Vlada, vendar pa mora odgovornost nositi tudi vsak, ki na kakršenkoli način neupravičeno nasprotuje, včasih tudi zaradi pristranskih razlogov, ki pomembno zakonodajo ruši na neprimeren način. Poglejte, sindikati so tisti, ki so zrušili že marsikateri zakon oziroma z referendumom onemogočali, da je bi nil zakon sprejet, pa take odgovornosti nimajo. Oni so odgovorni predvsem svojim članom, medtem ko ostalim družbenim skupinam pa ne, kar je povsem drugačen položaj, v katerem smo poslanke in poslanci. Danes poslušamo očitke, da je že več kot osem mesecev, odkar imamo zakon, ki je izredno pomemben in je ključen v tem reformnem paketu. Bil bi vesel, če bi imeli ta zakon v obravnavi že veliko prej. Zakaj je tako dolgo trajalo? Predvsem zaradi pogajanj. Pogajanja so bila dolgotrajna. In tudi sam delim čestitke, da je bil minister Vizjak dober pogajalec, da se je znal odlično pogajati, da je znal popuščati. Ne nazadnje gre čestitka tudi socialnim partnerjem, ki so v tistih ključnih točkah, ki so ločevale zbliževanje, znali oceniti, do kje lahko popustijo. Tukaj je bil kompromis dosežen in zasluga gre vsem. Prej je bilo s strani kolega Gašpar Gašpar Mišiča izraženo sporočilo, da bi morali zakone v parlamentu sprejemati z dvotretjinsko večino in da potem ne bi bilo nobenih konfliktov ali referendumov. S tem se strinjam, ampak, spoštovana opozicija, ni to misija nemogoče. Iskrenosti v vaših izjavah ni. Bom povedal samo en primer, kjer nimate nobenega tehtnega razloga, da ste zavračali rešitev, in sicer fiskalno pravilo, zlato fiskalno pravilo. Kljub temu da ste bili še v času volilne kampanje in takoj po volitvah vsi zagovorniki in podporniki, da se zlato fiskalno pravilo vpiše v Ustavo, ste potem temu nasprotovali brez utemeljenega razloga. Nobenih finančnih posledic ne bi imelo. Nobenih ideoloških razdvajanj ni. To je bilo nagajanje zato, da si ne bi slučajno ta vlada lahko lastila tega, da je bilo pravilo zapisano v Ustavo. Pa sem trdno prepričan, da bi bilo na podlagi takšnega sporočila mednarodnim finančnim institucijam in ne nazadnje tudi Evropski uniji zadolževanje, ki ga v Sloveniji še potrebujemo, bistveno bolj ugodno, pod boljšimi pogoji in lažje. Ta vaša izjava o pripravljenosti, da bi se morali vsi zakoni sprejemati z dvotretjinsko podporo – sem trdno prepričan, da bi bilo to nemogoče doseči. Zopet moram demantirati tudi tiste ugotovitve ali navedbe, da smo bili mi tisti, ki smo zakon prejšnje vlade, govorim o ZPIZ-2, rušili na referendumu. Tisti zakon je bil deležen več kot 70 % nepodpore, kar pomeni, da je bila velika večina ljudi nezadovoljnih. In smo takrat, ravno tako v tej dvorani, nekaterim rešitvam v tistem zakonu nasprotovali, veliki večini pa smo dali tudi podporo. Ravno zato gre zasluga, da bomo ta zakon danes sprejeli z velikim konsenzom, da smo veliko rešitev upoštevali. Toda za tiste najbolj sporne, ki so bile moteče tako za socialne partnerje in ne nazadnje tudi za nas, se je pa uspelo dogovoriti. Na teh točkah smo zbližali stališča in zakon je povsem drugačen, kot je bil takrat, to si moramo priznati vsi. Ne bom rekel, da je zakon idealen, lahko pa ga označimo s prispodobo, da je dokaj univerzalen. Pod relativno ugodnimi pogoji, ki nikakor ne morejo biti boljši, kot so bili v preteklosti, kar je zaradi staranja povsem nemogoče pričakovati, omogoča tudi vnaprej možnost upokojevanja tistim, ki si bodo to želeli takoj, ko izpolnijo prvi pogoj, kajti za marsikoga še vedno velja tisti znani ljudski rek, ki se ga spomnim iz mlajših let, ko so se sodelavci upokojevali in so rekli, da ni važno, kolikšna je pokojnina, predvsem je pomembno, koliko jih dobiš. Verjamem, da bo s tako mislijo marsikdo, ki se je že skozi svoje delo velikokrat utrudil, ki je željan upokojitve, da bo prvi pogoj tudi upošteval in se upokojil. Bodo pa nekateri, ki jim delo prinaša veselje tudi v starosti in se bodo želeli še naprej na delu izkazovati in bodo na ta način družbi prispevali svoja znanja in izkušnje, sebi pa nekoliko višjo pokojnino. In ne nazadnje tudi za mlade. Prepričan sem, da so nekateri mladi mogoče res nekoliko skeptični, ko sedaj razmišljajo, da je za njih praktično ta reforma nepomembna in da ne bodo nikoli dočakali tistih let, ko se bodo upokojili. Vsak izmed, ko pomisli za nazaj, vidi, kako hitro so tekla desetletja, enako bo to veljalo tudi za naše mlade. Glede na to, da se bo starostna doba tudi v prihodnje podaljševala, pomeni, da bodo tisti, ki se bodo zdaj zaposlili pri 25 ali mogoče še celo kasnejših letih, zagotovo tudi deležni pokojnine oziroma upokojitve pri starosti 65 ali celo več let, kajti verjetno bo treba čez nekaj desetletij to starostno dobo zopet prilagoditi demografskim razmeram in ne nazadnje tudi ekonomski situaciji države, za katero verjamem, če bomo dovolj modri, da jo bomo izboljšali in da bo ta zakon, ki je pokazal, da se znamo poenotiti, vodilo za naprej, da bomo za naslednje pomembne reformne zakone znali poiskati prave rešitve, jih potrditi in v najkrajšem času Slovenijo potegniti iz tega nezavidljivega položaja. Dajmo se pustiti presenetiti in dokazati, da to zmoremo. Ta zakon bom podprl in verjamem, da bodo vsi ljudje s tem zakonom pridobili in ne bo nekega nezadovoljstva niti potrebe po kakšnem razmišljanju o referendumu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Matevž Frangež. Pripravi naj se mag. Borut Ambrožič.
Hvala za besedo. Podprl bom pokojninsko reformo, ker mislim, da je treba sisteme socialnega zavarovanja reformirati, prilagoditi spremenjenim demografskim razmeram, zato da jih ohranimo učinkovite tudi za jutri. Tisto, kar ves čas manjka v našem sistemu socialnega zavarovanja, je prav utemeljen obet, da bodo tudi mladi, ki danes plačujejo za svojo pokojninsko zavarovanje, nekega dne dočakali svojo pokojnino. Kot veste, je vse več mladih, ki v to dvomijo. Ta država je odgovorna, da jim da utemeljeno pričakovanje, da jim pove, da država stoji za svojim pokojninskim sistemom, zato ga reformira, zato ga ohranja močnega za jutri, zato da boste tudi vi takrat, ko bo prišel čas deležni svojih pravic. Sicer pa bom glavnino časa v tej razpravi prepustil priložnosti razprave o amandmajih. Mislim, da je še nekaj stvari, kjer lahko skozi današnjo razpravo zakon izboljšamo, zato šparamo cajt. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Borut Ambrožič. Pripravi se gospod Jožef Jerovšek in za njim gospod Samo Bevk.
Hvala za besedo, predsedujoči! Tudi sam bom predlog podprl. Kot rečeno, danes obravnavamo Predlog zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, kjer gre za tesno povezavo med demografsko in pokojninsko dobo. Danes je bilo večkrat izpostavljeno, da je to le delna rešitev, kot bodo pravzaprav vse bodoče rešitve, ki se bodo ukvarjale s tem izredno pomembnim vprašanjem, saj se bomo s to reformo dolgoročno ali pa srednjeročno srečali, na podlagi izjav ministra Vizjaka, že leta 2020. Cilj predloga je zagotoviti stabilnost in vzdržnost pokojninske blagajne, pri tem pa so bili v veliki meri upoštevani demografski kazalci, ki opozarjajo, da kakovost življenja spreminja opredelitve staranja. Spomnimo se samo, da je v srednjem veku življenjska doba posameznika v povprečju dosegala do 35 let. Danes pa nam statistike demografske slike kažejo, da moški v povprečju lahko dosegajo 78 let, ženske pa nas prekašajo za 7 let. Že Sennett je zapisal: "Družba, ki ne ustvarja globoke potrebe pri ljudeh, da skrbijo eden za drugega, ne more dolgo opravičevati svojega obstoja." Gre torej za usklajen predlog tako koalicije in opozicije, osebno pa se mi zdi še pomembneje, da gre za usklajene oziroma upoštevane pripombe zainteresirane javnosti, ki so bile v procesu nastajanja tega predloga v zadostni meri upoštevane. Zato, kot rečeno, ta predlog podpiram.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Samo Bevk. Pripravi se gospod Ivan Simčič.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Naš pokojninski sistem temelji na medgeneracijski solidarnosti, kar pomeni, da se s tem, ko delavci sproti plačujejo prispevke, neposredno zagotavlja izplačevanje pokojnin upokojencem. To pa hkrati pomeni, da je vzdržnost pokojninskega sistema odvisna predvsem od števila prebivalcev in njihove starosti. In prav neugodna demografska struktura oziroma demografske razmere zahtevajo prilagoditev pokojninskega sistema. Zaustaviti moramo zniževanje pokojnin in prehitro upokojevanje, sicer bodo prihodnje generacije delavcev morale ob plačevanju nespremenjenih prispevkov pomagati še svojim upokojenim staršem in dodatno varčevati še za svojo starost. Vsi se strinjamo, da je reforma pokojninskega sistema nujna. Pokojninski sistem je bil nazadnje temeljito spremenjen leta 2000. Tudi takrat je vlada poslala v Državni zbor predlog zakona, ki ni bil usklajen s socialnimi partnerji, vendar je bil potem končni izdelek sprejemljiv za vse. Tudi tokrat ni nič drugače, kajti včeraj popoldne po pogajanjih s socialnimi partnerji sta ostali odprti še vprašanji odmere pokojnine za moške in prehodnega obdobja, zaradi ukinjanja delovne dobe za čas študija, kar je bil tudi ob prejšnji Svetlikovi reformi eden glavnih očitkov Slovenske demokratske stranke. Danes bomo videli, kako bodo odločili pri teh amandmajih. Kot rečeno, nov pokojninski zakon je treba sprejeti iz vrste razlogov, predvsem zaradi neugodnih demografskih razmer prezgodnjega upokojevanja, poznega vstopa mladih na trg dela, slabitve pokojninske blagajne, zniževanja vrednosti začetne pokojnine in nepreglednosti sedanjega sistema in povečevanja javnega dolga. Mene je ta zakon prepričal v tistem trenutku, ko se je vladna koalicija predvsem zaradi očitkov opozicije odločila, da ne bo 170 tisoč upokojencev, kot se je izrazil minister Vizjak, transparentno preselila v državni proračun, kar bi po mojem mnenju pomenilo, da bi se te pokojnine plačevale iz tako imenovane blagajne socialnih transferjev, kar pa bi avtomatično prineslo trajno in postopno zniževanje pokojnin. Ta sprememba 408. člena je tisti korak, ki me prepričuje, da bom to pokojninsko reformo danes podprl. Država se je v lanskem letu utapljala v referendumskem močvirju, in to ni bilo dobro. Kam je ta zgodba pripeljala, vidimo danes. Sredstva za tistih pet referendumov v prejšnjem mandatu, ki so jih zahtevali predvsem Slovenska demokratska stranka in sindikati, bi lahko bolj koristno uporabili za štipendije in nova delovna mesta. Pogledal sem, kaj vse se je zgodilo po sprejetju pokojninske reforme v Državnemu zboru, 14. decembra leta 2010. 14. decembra leta 2010 je za pokojninsko reformo prejšnje vlade glasovala absolutna večina poslank in poslancev v Državnemu zboru. Dobili smo 49 glasov za to reformo, proti jih je glasovalo 35, predvsem Slovenska demokratska stranka in Slovenska nacionalna stranka. Že naslednji dan so sindikati vložili pobudo za referendum, tudi Državni svet se je odločil za veto in ponovno, ko smo glasovali o izglasovanem vetu Državnega zbora, smo pridobili 49 glasov za zakon, samo 30 jih je bilo proti. In potem smo zaradi pobude za referendum o tem zakonu izgubili še pol leta, da smo prišli do super referendumske nedelje, junija 2011, ko so bili zrušeni trije zakoni, med njimi tudi pokojninska reforma. Če bi bila konstruktivnost prejšnje opozicije takšna, kot bo konstruktivnost današnje opozicije, potem bi pokojninski zakon začel veljati 1. januarja 2012 in bi imeli že skoraj enoletne izkušnje z novim zakonom, tako pa smo izgubili dragocen čas. Kot rečeno, predvsem zaradi spremembe 408. člena in tudi nekaterih drugih stvari, ki so bile usklajene s socialnimi partnerji, bom tokrat več kot fer oziroma bom izjemno konstruktiven in korekten in bom podprl ta zakon, v nasprotju z vsemi dogodki v prejšnjem mandatu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ivan Simčič, pripravi se gospod Roman Jakič.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani gospod minister, spoštovani navzoči! Nov pokojninski zakon oziroma pokojninska reforma, kot jo nekateri imenujemo, je potrebna. Na to kažejo demografske številke pa tudi sicer bodimo iskreni; na podlagi sedanjega zakona so v pokoj odhajali ljudje, stari 40 let. Nedvomno je to odločilen razlog za izčrpavanje pokojninske blagajne, ki sedaj praktično predstavlja prazno vrečo. Odlogi, oprostitve, ko so delodajalci prispevke zgolj obračunali, niso pa jih plačali, za kar mnogi delavci niso niti vedeli. To pa je popolnoma nedopustno. Nov pokojninski zakon predvideva zvišanje starosti za zavarovalno dobo, delati bo treba do 60 leta ob pogoju 40 let zavarovalne dobe, ljudsko povedano, delovne dobe. Zakon ne izničuje tako imenovana olajšanja, in sicer za otroke, vojsko, kar je prav. Znižanje za otroke bo lahko načeloma uveljavljala ženska, kar je prav, razen če je starševstvo vodil moški. Nekateri problematizirajo, da so ženske s tem zakonom prikrajšane, saj se izenačujejo z moškimi, vendar zagovarjam "enaki pogoji za vse". S tem, da imajo ženske prioriteto pri uveljavljanju otrok pa tudi odmerni odstotek pokojnine je nekaj višji. Slednje predstavlja ublažitev neenakih plačil za isto delo. Ženske dobijo manjšo plačo za isto delo kot moški. Prihajam iz občine Ilirska Bistrica, ki je v zadnjih 22 letih geografsko ogrožena in infrastrukturno odmaknjena od dostopnih vseživljenjskih zavodov v Republiki Sloveniji, zato menim, da bodo pokojnine še pravičnejše, ko bomo upoštevali še upokojence, ki živijo na podeželju oziroma v geografsko oddaljenih in slabše dostopnih krajih. Geografska razgibanost naše države je pereč problem, ki se dotika tudi upokojencev. Življenje na podeželju je v času delovne aktivnosti in še posebej v tretjem življenjskem obdobju dosti zahtevnejše. Dostopnost do vsakdanjih dobrin, kot so oskrba s prehrano, dostopnost do infrastrukture, družbenega življenja in predvsem dostopnost do zdravstvenih zavodov, finančno zelo obremenjujejo upokojence na podeželju. Centri za socialno delo se združujejo in zmanjšujejo in ne morejo zadovoljiti potreb, ki jih ljudje na podeželju potrebujejo. In če se vrnem na pokojninsko reformo. Dejstvo je, da izračuni kažejo, da je že tako banalna pokojnina po veljavnem zakonu višja od pokojnine, ki jo lahko pričakujemo po novem zakonu, vsaj v prehodnem obdobju. Močno upam, pa da bo po končanem prehodnem obdobju minister oziroma vlada zagotavljala zaustavitev padanja pokojnin in celo višje pokojnine. Upam, da bodo ta zagotovila uresničena. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Roman Jakič, pripravi se mag. Dejan Židan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik! Vsebinska diskusija je bila s strani mojih kolegic in kolegov že povedana, sam bom raje debatiral o politični vsebini današnjega zakona, ki je pred nami. Glede na to, da sem eden bolj energičnih kritikov vlade in predsednika vlade Janeza Janša, upam, da zaradi sledečih besed oziroma mojih besed glede ministra, sam minister ne bo imel problemov v stranki in seveda v koaliciji. Po resnici smo na klop Državnega zbora prvič dobili zakon, ki je bil usklajen s socialnimi partnerji, usklajen s strokovno javnostjo in usklajen z opozicijo. Tukaj bi opozoril ali pa popravil gospoda Grilla, ki pravi, da je bila tukaj konstruktivna opozicija. Bi obrnil stvar, tukaj je bil prisluh s strani koalicije boljši, kot je to pri drugih zakonih. Minister je v resnici uvedel neko novo metodologijo, za katero upam, da ji bodo na nek način sledili tudi drugi ministri. V resnici kaže na politiko in na politika najbrž zato, ker je na svoj poslanski staž naveličan delitve "naši vaši", pač mu je bolj v interesu kvaliteta predloga kot ime predlagatelja in to je velik miselni preskok, ki ga definitivno pozdravljam. Mogoče bi bil še najbolj vesel, ampak nihče ne more biti popolnoma vesel, če bi bilo vse do konca zmenjeno s Sindikatom vzgoje, izobraževanje, znanosti in kulture in s Konfederacijo sindikata javnega sektorja v Sloveniji, ampak najbrž je bilo treba na neki točki presekati in priti v parlament po glasove. Ne želim vleči paralel z drugimi zakoni, predvsem ne s tistimi, pri katerih imamo konceptualne razlike in bo iskanje kompromisa težje kot pri zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, vseeno pa trdim, da ne bi v Sloveniji imeli v proceduri razpisa dveh referendumov, če bi se minister Šušteršič zgledoval po Vizjaku in pozorno poslušal, kaj mu v resnici govorijo socialni partnerji, kaj ima za povedati strokovna javnost, predvsem pa in to je politično sporočilo, na katerih točkah mu roko sodelovanja ponuja opozicija. Vztrajati na nesprejetju boljše zakonske rešitve samo zaradi imena predlagatelja ni produktivno za nikogar, še najmanj pa za državljanke in državljane Republike Slovenije, ki od nas pričakujejo neko konstruktivno sodelovanje. Ampak to ne more biti samo enosmerno, temveč mora biti dvosmerno. In minister, se vam zahvaljujem, da ste šli po tej poti, o kateri sem govoril, da je prava in edina. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Dejan Židan, pripravi naj se gospod Branko Ficko, za njim gospa Sonja Ramšak.
Spoštovani predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani gospod minister! Po moje imate, minister, dejansko težavo, ker vas danes hvalimo na napačni strani. Bojim se, da bo zvečer potreben že kakšen zagovor, ampak pridite potem nazaj, vas bomo potolažili. Razmišljal sem, kako ta govor izpeljati, ampak je težava, minister, ker imamo opravka z vami. Vi niste bili jurišnik referendumske zgodbe, ki je naredila takšno škodo. Vi niste bili tisti, ki je javno govoril, da potrebujemo novo reformo na področju pokojninskega sistema leta 2015 ali kasneje. Zato bi bilo v bistvu nepošteno, če bi načenjal te zgodbe in o njih govoril. Pomembno je, kar ste pokazali danes pri predstavitvi, to krivuljo, ki je grozna. Ta krivulja, ki ste jo pokazali, govori, da pokojninskega sistema ne spreminjamo zato, ker ne maramo državljank ali državljanov, ne spreminjamo ga zato, ker ne maramo upokojenk ali upokojencev. Ravno obratno je, maramo jih. Zato ker jih maramo, mora biti pokojninski sistem vzdržen. V tem trenutku ni več vzdržen. Nam se mesečne obremenitve verjetno bližajo že na 120 milijonov evrov in verjetno bodo še naraščale. Tega slovenski proračun enostavno ne more vzdržati. Tisto, kar je vidno iz samega zakona, je naslednje. V veliki meri ste upoštevali stari zakon. Ali je 90, 85, 95 % starega zakona še vedno nespremenjenega, niti ni pomembno. Upoštevali ste ga. To darilo, ki ste ga od svojega predhodnika dobili v roke, ste znali izkoristiti. To vam štejem samo v plus. Pogovarjali ste se s socialnimi partnerji. Večino stvari ste uskladili, nekatere še niste. Mogoče bo še danes katera tekom seje usklajena. Tisto, kar je pomembno – razumeli ste, kaj je to konstruktivna opozicija. Konstruktivna opozicija ne pomeni, da se vsakemu vladnemu predlogu priklonimo. Konstruktivna opozicija pomeni, da nam tisti, ki je močnejši, in Vlada je močnejša, prisluhne in nas upošteva. Vi ste to naredili in to je dobro. Slovenske državljanke in državljani pa se le moramo zavedati, da v bistvu pokojninska reforma vedno jemlje. Če je stara pokojninska reforma, ki je na referendumu padla, jemala na način, da se je podaljševala doba, ko je lahko naš državljan šel v pokoj – to se sedaj spreminja –, pa ta v bistvu naredi relativno močen odmik na dveh drugih področjih. Prvo področje je odmera pokojnine, ki je slabša, kot je bila pri prejšnjem zakonu, ki referenduma ni preživel. In drugo, kar je pomembno, ta reforma ne sledi načelu, ki je bilo pri prejšnji reformi neke vrste zlato načelo. In to je, da je treba dokončno zaustaviti realni padec pokojnin slovenskim upokojencem in upokojenkam. Kar je prav tako treba povedati, je, da ta reforma, ki se sedaj dogaja, ni dokončna. Ta reforma jasno sledi nekaterim demografskim krivuljam. Ta reforma sledi v končni fazi tudi zmožnostim slovenskega proračuna. Ta reforma nakazuje, da bo nova reforma relativno hitro potrebna. Ampak to ni nič slabega. To ste jasno napovedali. Ali bo to čez dve leti, čez tri leta, čez pet let, ali bo v obdobju te vlade ali katere druge vlade, niti ne vemo, ampak reforma je začasna in stabilizacija pokojninskega sistema bo naloga, ki bo čakala našo državo – upam, da v podobnem soglasju, kot to bo danes – še nekajkrat v naslednjih 10, 20, 30 letih. Za konec pa misel, spoštovani minister: če bi bili tudi ostali ministri v tej vladi podobni vam, potem ne bi trdili, da je Vlada slaba in da maltretira slovenske državljanke in državljane, ampak na žalost večina ministrov vam ni podobnih. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Stanko Stepišnik, pripravi se gospa Sonja Ramšak.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik, spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Všeč mi je, ko nastopi složnost, sinergija, da dosežemo postavljeni cilj, to je pokojninska reforma. Všeč mi je, ko 90 poslank in poslancev razmišlja za isti cilj. Všeč mi je, da je vsem nam cilj sprejeti takšno zakonodajo, ki je dobra tako za ljudi kot državo. Všeč mi je, da je Vlada poslušala in udejanjila pobude, razmišljanja, predloge, stališča in mnenja opozicije. Všeč mi je, to se je zgodilo prvič v tem letu, da so bili upoštevani predlogi opozicije. Všeč mi je takšno delo in naj postane stalna parlamentarna praksa. Spoštovane in spoštovani, všeč mi je, da sem končno postal aktiven in upoštevan državljan. Reformo podpiram! Hvala.
Hvala lepa, gospod Stepišnik. Na vrsti je gospa Sonja Ramšak, pripravi se gospa Marija Plevčak.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! Tudi meni je všeč to, kar je navedel moj predhodnik. Stanko, seveda prihajava iz istega konca in verjetno nama je tudi zato vse to všeč. Všeč mi je tudi to, da danes v tej razpravni dvorani velja kultura dialoga in pa spoštljiv odnos med nami poslankami in poslanci, ker mislim, da s tem sporočamo tudi slovenski javnosti nekaj pomembnega. Osebno moram pohvaliti ministra, ki je s svojo ekipo dosegel ne samo dogovora s socialnimi partnerji, ampak tudi dogovor med nami, med koalicijo in opozicijo. Gospod minister, res iskrena hvala, takšnih svetlih trenutkov si v slovenski politiki želimo še več. Osebno bom Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju podprla, kajti menim, da bomo s tem dosegli – kar mislim, da je treba večkrat poudariti, in kar so tudi že moji predhodniki in minister poudarjali – dva cilja: zagotovili bomo dostojne pokojnine in zagotovili bomo finančno vzdržnost pokojninske blagajne. Mislim, da je, kar se tiče dostojnih pokojnin, že zadnji čas, da si vsi tisti, ki so delali 40, 35 let, zaslužijo dostojno pokojnino, ne pa da so odvisni od raznih socialnih transferjev. Menim tudi, da je dobro večkrat poudariti, da tako imenovana uvedba neto odmernega odstotka ne pomeni, da bodo pokojnine nižje, ampak prav nasprotno, da se bodo zaradi zaustavitve padanja valorizacijskega količnika ter hkratnega fiksiranja nadomestne stopnje na višino, ki velja letošnje leto, novim upokojencem zagotavljale pokojnine, primerljive s sedanjimi. Veseli me tudi, da je v ospredje dana delovna oziroma zavarovalna doba ne pa starost upokojitve, kot je bil predlog lanskoletne Svetlikove pokojninske reforme. Res je, da sem bila med tistimi, ki so lani zagovarjali, da pokojninska reforma ni potrebna, kajti to je bil edini takratni kratkoročni ukrep, ki ga je promovirala tedanja vlada, pa ne želim s tem zmanjšati prispevka sedanjih dogovorov. Namreč, danes so neki drugi časi in res se je situacija v Evropi, svetu in pa tudi v Sloveniji izredno poslabšala. Veseli me, da ta pokojnina prinaša, da več kot vplačuješ v pokojninsko blagajno, večjo pokojnino tudi lahko pričakuješ. Še posebej sem vesela, da ostajajo bonusi in malusi. Tisti, ki želi nadaljevati delo, si bo s tem zaslužil višjo pokojnino in bo lahko del pokojnine, se pravi 20 % pokojnine, užival ne glede na to, da bo še naprej ostal aktivno zaposlen. Čeprav se v svojih izjavah redkokdaj strinjam z opozicijo, pa moram reči, da se danes močno strinjam s kolegico Andrejo Črnak Meglič, ki je takrat, ko smo v drugem branju potrdili ta predlog zakona, dejala, da je zmagala pamet. Ja, temu dodajam samo še, da je zmagala pamet, zmagal je razum in da je zmagalo sprejemanje kompromisov. Želim si, da tudi v bodoče delujemo na ta način. Hvala.
Hvala lepa. No, pa da nadaljujemo v istem stilu, moram reči, da mi je všeč, da je na vrsti Savinjčanka gospa Marija Plevčak, pripravi pa naj se gospa Alenka Bikar.
Ja, prav prisrčno hvala za dano besedo, gospod Savinjčan. Pokojninska reforma je bila trn v peti verjetno nam vsem. Z njo se je začela ukvarjati že prejšnja vlada, sedanja, druga pa je predlog nadgradila in ga izboljšala v takšni meri, da smo danes lahko vsi v večini zadovoljni s predlaganim. Pripombe še vedno bodo, kajti srčno upam, da bo pokojninski zakon zagotovil dostojne pokojnine, da se bo z njimi dalo preživeti vsaj preko meseca in da bo vseskozi skrbel za zagotavljanje pokojninskega fonda. Vsi vemo, da se pokojnine od leta 2010 skorajda niso usklajevale, posebej zadnje leto, in da so realno bistveno padle ter da je veliko število upokojencev med revnimi, da nekateri iz meseca v mesec več ne morejo pokrivati svojih stroškov. Prag revščine – vemo, da se hitro dviguje in da je sedanji prag revščine pri 600 evrih. Upajmo, da bo novi zakon vsaj novim upokojencem zagotovil takšno višino pokojnin. Vemo pa, da je veliko število zdajšnjih, že upokojenih, pa bistveno izpod te meje. Zato upam in v tem zakonu je tudi predvideno usklajevanje pokojnin že v letu 2013 v višini 50 milijonov evrov, ki se jih pridobiva vsako leto v sklad za pokojninsko in invalidsko zavarovanje iz Kapitalske družbe. Tudi v našo koalicijsko pogodbo smo trdno zapisali, da je usklajevanje potrebno, sicer smo takrat zahtevali dvakrat letno, ampak glede na situacijo, v kakršni smo se znašli, pristajamo tudi usklajevanje enkrat na leto. Mislim, da je pri pokojninah treba povedati še nekaj. Ne smemo si zatiskati oči, da je veliko tistih, ki se bodo upokojevali z zelo nizkimi osebnimi dohodki. Posledica tega je zelo nizek vplačani znesek za pokojnine in upam, da bomo iz tega vidika še naprej solidarni en do drugega, da ne bomo vztrajali pri tistih izračunih, ki nam jih bodo začeli pošiljati leta 2015 in da ne bi bili slučajno ti zneski osnova za izračunavanje pokojnin. Takrat pa bomo imeli o teh stvareh verjetno grenak priokus in veliko nezadovoljstvo. Vsi vemo, kakšni so zdaj osebni prejemki. Še nekaj me včasih malo skrbi: možnost podaljšanega dela, ko izpolniš stoodstotne pogoje za upokojevanje. Nimam nič proti podaljšanemu delu, na drugi strani pa imam vedno pred očmi mlade ljudi, ki niso zaposleni, ki ne dobijo dela. Mislim, da bomo morali po sprejetju tega zakona začeti skrbeti tudi za področje, ki nam iz naše blagajne pobira proračunska sredstva. Kar se tiče referendumov, pa bi imela samo to pripombo. Po mojem mnenju so referendumi legitimna pravica, vendar mislim, da ne v vseh primerih, da so stvari, kjer je treba določiti, kaj gre na referendum in o čem se morajo odločati vlada, strokovne službe in parlament. Pokojninsko reformo z vsemi amandmaji, ki še bodo prišli,bom podprla.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Horvat, pripravi se gospod Mirko Brulc.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Drage kolegice in kolegi, spoštovani in gospod minister s sodelavcem! Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju-2 je šele prva velika reforma sprejeta v vseh štirih letih, kar država Slovenija dobesedno ječi pod težo globalne krize. To je prelomen dogodek z dolgoročnimi pozitivnimi posledicami. To je tudi šele prvi zelo pomemben signal Evropi, da Slovenija z napovedanimi neizbežnimi strukturnimi reformami misli zelo resno. Današnja, upam si napovedati, soglasna podpora Zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju je demonstracija moje pogosto izrečene trditve, da znamo Slovenci v ključnih trenutkih stopiti skupaj in da dokler imamo parlamentarno demokracijo, lahko edino tako vrnemo upanje Sloveniji. Danes imamo torej dovolj razlogov za dostojno počastitev prve obletnice prvih predčasnih volitev, odkar imamo samostojno državo. Ne gre za praznovanje dokaj neslavne obletnice, gre pa za našo državnozborsko demonstracijo poenotenja. To me veseli in to je dobro in tukaj gre resnično zahvala vsem tistim, ki so pripeljali do tega trenutka, do te usklajenosti Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki bo danes dobil podporo. Iz lanskoletne, žal, propadle generalke Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju številka 2 smo se vsi veliko naučili. Minister mag. Andrej Vizjak je zaznal, da mora spremeniti koncept. Ta je pravzaprav zelo logičen. Če je vedno več upravičencev na pokojninski blagajni, moramo tisti, ki v to blagajno trenutno vplačujemo, in to število žal ne narašča, to početi daljši čas. To je po sedanjih izračunih 40 let, seveda pri istih prispevnih stopnjah. Večkrat smo že analizirali tabelo, ki zelo nazorno kaže na to, da če ne bi posegli v pokojninsko zakonodajo, bi se sedanje penzije drastično nižale. Samo primer povprečne ženske upokojenke, ki ima oziroma bi imela leta 2013, torej naslednje leto, pokojnino v višini 560 evrov, ta bi imela čez 11 let oziroma 12 let, se pravi leta 2024, pokojnino samo še v višini 425 evrov. Torej, bi se ji pokojnina zmanjšala za približno 25 %. Z današnjo rešitvijo se padanje pokojnine praktično zaustavlja in čez približno 12 let bo le za nianso nižja pri parametrih, ki so nam danes znani. Ko razpravljamo o pokojninski reformi, bi želel sporočiti mlajšim generacijam, da je treba že od trenutka, ko vstopijo v delovno razmerje – bog daj, da bi ga vsi imeli –, razmišljati o tem, kaj bo čez 40 let. Želim pokazati, da se še kako dobro pokaže slovenska varčnost, da je treba od prvega dne, ko vstopimo v delovno razmerje, varčevati za tako imenovano tretje življenjsko obdobje. Ne veliko, morda eno kavo na dan. V Sloveniji imamo zelo dobro ponudbo različnih finančnih instrumentov, različnih produktov, ki naše varčevanje dobro nadgrajujejo in nagrajujejo. Ob tej razpravi so moje misli usmerjene tudi na podeželje, predvsem v deželo ob Muri – o podeželju je bilo danes že govora –, kjer nikoli ni bilo močnih industrijskih subjektov, ker so se v glavnem ljudje preživljali s kmetijstvom in jim ta pokojninska reforma tudi veliko ne bo prinesla. Do teh, mnogi živijo na socialnem dnu, veliko jih poznam v deželi ob Muri, moramo biti vsi zelo pozorni, kot smo danes enotni, ko razpravljamo in sprejemamo zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Naj zaključim z mislijo, ko bo kljub enotnosti nas vseh 90 poslank in poslancev tukaj v Državnem zboru v meni izginila še zadnja nočna mora zaradi grožnje z referendumsko blokado, takrat bom dokončno verjel, da imamo v Sloveniji parlamentarno demokracijo. Zakonu bom dal svoj glas. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Mirko Brulc, pripravi se gospa Alenka Jeraj.
Hvala lepa. Lep pozdrav! Take razprave o amandmajih v Državnem zboru očitno še ni bilo. Sem zelo vesel, da je nekatere iz pozicije končno srečala pamet. Zamujamo sicer za dve leti, ampak nič hudega, nikoli ni prepozno, če je to narejeno dobro. Gospod minister je tu opravil nalogo, za katero je izbran. Dogajajo se nekatere zadeve. Umik zakona o DDV je za pozdraviti, umik 408. člena iz tega zakona je dobro dejanje, imamo pa še nekaj drobnih zadev, ki bi zelo pripomogle k temu, kar vsi govorimo in želimo, ko govorimo o sodelovanju. RTV prispevek – ne delajte neumnosti, pustite tistih 50 centov, normative v vrtcih in še kakšna drobno reč, potem pa lahko govorimo o tem, da sodeluje pozicija z opozicijo in obratno. Žal s tem predlogom zakona socialni partnerji niso v celoti zadovoljni, ampak nikoli ne bomo dosegli 100 % zadovoljstva in to smo govorili že pred dvema letoma. Sprejmimo zakon pa bomo kakšen člen čez dve, tri, štiri leta popravili in tudi tega bomo in to ni nič hudega. Moram pa povedati, da je še vedno ta zakon krivičen do žensk. Ker živite dlje časa, boste več delale. Dobivate bonus, če želite delati več, kot predpisuje zakon. Eno figo bodo dobile tiste, ki delajo v javni upravi. Ko pridejo do pogojev za penzijo, morajo iti domov. Ni bonusa. Ker pa živite dlje, postanete vdove in ne boste imele niti za dom upokojencev, tako da je do ženskega spola ta zakon krivičen in to bo treba enkrat popraviti. Ker tista ženska, ki dela za tekočim trakom 8 ur ali pa neko težko delo, bo lahko izkoristila bonus, če ne bo invalid po toliko letih. Delavke v javni upravi, v javnih zavodih in tako dalje pa nimajo pravice do koriščenja bonusa. Bil bi zadovoljen, ampak vem, da je to iluzorno – prava pokojnina bi bila tista, ki bi omogočila upokojencu, da na stara leta preživi v domu upokojencev z najnižjim standardom svojo starost, da ne rečem, da lahko konča v hospicu, ki ga ta vlada nekako ne sprejme v svoje okrilje. Tem za razpravo je še veliko, zato smo tu in mislim, da obstaja neka energija, da to, kar sem naštel, čez čas spravimo v red. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Alenka Jeraj ima besedo. Pripravi naj se gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Na Odboru za delo, družino in socialne zadeve so nam sindikati povedali, zakaj so bili proti prejšnji pokojninski reformi. Takratni vladi so trikrat zapored pisno predlagali, da želijo pokojninsko reformo, kjer bo možno dobiti za 40 let pokojninske dobe brez dokupov, starostno pokojnino brez malusov v kombinaciji s 60 let starosti in olajšavami. Ocenili so, da je zakon, ki ga zdaj sprejemamo, tak – da je minister prisluhnil osnovni zahtevi sindikatov oziroma je to njihovo zahtevo tudi uresničil. Poleg tega jim je pri tem ministru uspelo izpogajati nekaj olajšav, ravno teh, o katerih ste nekateri govorili, tako pri ženskah kot pri moških, 100-odstotno zavarovalno dobo pred 18. letom, ker smo pač vsi opozarjali na tiste, ki so začeli z delom že pred svojim 18. rojstnim dnevom in delali ponavadi na težkih fizičnih delovnih mestih, zraven pa bili še zelo slabo plačani. Kot pozitivno so ocenili tudi to, da je treba, glede na to, da bomo vsi bistveno dlje delali, upoštevati oziroma uvesti tudi neko motivacijsko funkcijo sistema. Zato določamo odmero prve pokojnine, ukinili smo valorizacijski količnik, ki je bil za mnoge krivičen oziroma so ga mnogi ocenili kot krivičnega in je dejansko povzročil realno padanje pokojnin. Predlog zakona je tudi bolj pregleden. Lažje bomo videli odnos med plačanimi prispevki in pokojnino, kar je bila tudi ena od zahtev nas, takratne opozicije, torej individualni račun oziroma da bi s takim računom povrnili zaupanje v pokojninsko blagajno. Tega vaš minister ni želel storiti, tega niti ni hotel slišati. Opozarjali smo vas, da ni sprejet socialni sporazum, da ni jasno, kaj in kako se bo usklajevalo. Vlada je premalo prisluhnila sindikatom, želela je preveč na silo uveljaviti nekatere stvari. In če ste ocenjevali tisto pokojninsko reformo kot ključen projekt, kot tako pomembno, zakaj niste k sodelovanju povabili tudi nas, opozicije? Z nami se niste usklajevali niti minute, niste želeli, da pri tem sodelujemo. Mi pač ravnamo drugače in smo delali vedno tako. Predlog za sodelovanje imate na mizi od prvega dne naše vlade. Enako je bilo v prvem mandatu vlade Janeza Janše v letih od 2004 do 2009, zato smo lahko skupaj sprejeli mnogo dobrih rešitev. Samo spomnite se serije davčnih sprememb, ki so v nadaljevanju povzročile gospodarsko rast, večje zaposlovanje in še marsikaj – to, o čemer se ves čas pogovarjamo, da je treba narediti, več delovnih mest in tako naprej. Tudi dokumente za pokojninsko reformo oziroma zakon ZPIZ-2 ste dobili na mizo, obe opozicijski stranki, s povabilom, da se usklajujete z ministrom. Tisti dan, ko se je začel usklajevati s socialnimi partnerji, bi se usklajeval tudi z vami, če bi to želeli. Pa tega niste želeli. Torej, lahko govorimo o razliki med vami in nami, mi se pač stvari lotimo drugače. Želimo se pogovarjati z vami, želimo doseči čim širši konsenz znotraj politike in tudi s socialnimi partnerji, zato ker so to stvari, ki so pomembne za Slovenijo, in nikoli ne more samo vladna koalicija, sploh pa ne v našem sistemu, kjer je ponavadi šibka, sestavljena iz več strank, prinesti najboljših rešitev. Mi razumemo ali pa vemo, da ne vemo vsega, da nismo edini in najboljši, in nas zanimajo tudi mnenja in argumenti opozicije, mnenja in argumenti socialnih partnerjev. Nekateri ste nam očitali, da smo govorili, da pokojninska reforma ni potrebna, da ni nujna oziroma da bo šele čez toliko let. Mi smo takrat opozarjali, zakaj tako ocenjujemo. Če bi takrat upoštevali naše predloge, ne pa da smo v treh letih pridobili 60 tisoč novih brezposelnih, to pomeni 60 tisoč manj vplačnikov v pokojninsko blagajno, 60 tisoč ljudi, ki jim dajemo nadomestilo za brezposelnost ali razne socialne pomoči in tako naprej. Vsega tega morda ne bi bilo, če bi katerega od ukrepov, ki smo jih predlagali že štiri mesece po imenovanju nove vlade – aprila 2009 so bili prvi ukrepi – in tudi današnji ekonomisti govorijo, da Slovenija ne bi bila v takšni situaciji, če bi te stvari sprejeli tri leta nazaj tako, kot smo predlagali. Nekateri pravite, da je ta reforma še hujša, kot je bila Svetlikova. Potem smo še toliko boljši, če jo uspemo uskladiti z vsemi in jo tudi sprejeti. Drugi pravite, da je to sreča – to ni sreča, to je znanje, to je pripravljenost na dogovor in ne videti samo tistega, za kar misliš, da je prav, ampak prisluhniti tudi drugim, ker marsikdo marsikaj ve oziroma več nas ve več. Omenjeno je bilo tudi, da silimo v pokoj javne uslužbence, da silimo ljudi v pokoj. V pokoj res silimo, no silimo, javne uslužbence, ker smo javni sektor v teh letih tako povečali, da tega enostavno več ne zdržimo. Tudi parola vaše vlade je bila "vitek javni sektor, vitka država", rezultat pa porazen – nič, samo več zaposlenih. Z ukrepi, ki jih je sprejela ta vlada, je v nekaj mesecih dva tisoč manj zaposlenih v javnem sektorju , večinoma pa gre na račun tega, da gredo v pokoj ljudje, ki izpolnjujejo pogoje. Zame je nesprejemljivo, da v razredu uči učiteljica, ki že pet let izpolnjuje pogoje za pokoj, mlada učiteljica s fakultete pa v hotelu Slon obeša plašče. Če je to sindikalni boj gospoda Štruklja, smo pa res daleč prišli. Zato se strinjam s tistimi, ki pravite, da moramo zaposliti mlade in da je to bolj perspektivno, kot pa da nekatere predvsem v javnem sektorju, da ne rečem na Upravi za izvrševanje kazenskih sankcij – ker tukaj imamo ljudi stare 78 let, ki so nepogrešljivi. Oprostite, v to ne verjamem! In me zato moti, da takšne stvari toleriramo. Potem pa dileme, da bo vzgojiteljica s tisoč 500 evri plače zelo težko prenesla še dva otroka več v skupini, medtem ko zunaj stoji policist specialne enote za tisoč evrov, ki mu vsak dan v glavo lahko prileti granitna kocka, to je pa malo pretirano pri nekaterih stvareh. Potem ste nekateri ocenili, da bi morale mogoče upokojenke varovati na domu. Seveda, to smo spodbujali in tudi v prejšnjem mandatu 2004–2008 sprejeli takšno obliko varovanja na domu, in to marsikdo počne. Ko pa o tem govorimo, slišimo z vaše strani, da uničujemo javno šolstvo, kajti to varovanje na domu je zasebništvo. Nekdo kot privatnik, kot zasebnik varuje otroke na domu in ko se nekaj takšnega predlaga – čeprav bi s tem razbremenili občine, ki morajo graditi vrtce, ko je toliko več rojstev, kar je seveda spodbudno in je fajn, ampak zakaj v tem času ne bi imeli nekaj več žensk ali moških, ki varujejo otroke na domu, kot pa da vlagamo v vrtce, ki jih bomo zgradili čez pet, šest let, ko morda stvar ne bo več aktualna. Na stvari je treba gledati z več zornih kotov. V Poslanski skupini Pozitivne Slovenije ste rekli, da ste konstruktivni. Zakaj niste tako konstruktivni pri slabi banki, če res želite, da očistimo bančni sistem, da nekaj naredimo tudi na tem področju, da odgovorimo protestnikom, ki zapisujejo na transparente, da naj ljudje prinesejo denar s Cipra, Švice, davčnih oaz in tako naprej? Mednarodni denarni sklad je podprl [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Lahko, gospa?
Gospa Jeraj, lahko razpravljate. Predlagam, da se osredotočite na zakon. Menim, da ste nekoliko zašli, sicer pa predlagam, da kolegice in kolegi skupaj prisluhnemo. Opozarjam prav vse v tej dvorani, da se potrudimo in poslušamo razpravo gospe Jeraj, ki naj se osredotoča na zakon. Vse ostalo izven dvorane.
Dobro. Saj sem že pri zaključku. Mednarodni denarni sklad je podprl celovite in ambiciozne strukturne reforme, med katere šteje pokojninsko reformo, vnos fiskalnega pravila, slabo banko. Bodite konstruktivni tudi tam in podprite takšne rešitve.
Hvala lepa. Repliko, vidim, da so tri oziroma dve repliki. Vi imate proceduralno. Najprej proceduralno, potem bosta dve repliki.
Hvala, spoštovana. Danes smo bili v tem Državnem zboru priča temu, da smo prvič resnično stopili skupaj, da smo ljudem pokazali in želeli dokazati, da se politiki lahko dogovarjamo, da se lahko pogovarjamo, da ne kažemo s prstom eden na drugega, kaj je kdo naredil, česa ni naredil in kje je slab, zato predlagam, da v tem Državnem zboru nadaljujemo s tem, da pokažemo ljudem, da želimo delati skupaj, da si želimo prisluhniti in da želimo narediti dobre zakone, ne pa tako, kot je končala kolegica Jerajeva. Hvala.
Gospod Kavtičnik, vaš proceduralni predlog se glasi, da čim bolj enotno nadaljujemo skupaj. Nekoliko ste zlorabili ta proceduralni predlog. Nadaljujemo. Repliko ima gospod Srečko Meh, potem gospa Maša Kociper, izvolite.
Govoril sem o upokojevanju. Govoril sem o tem, o tem je govoril tudi gospod minister, da je možnost, da lahko delavke in delavci delajo več časa in zato dobijo tudi večjo pokojnino. Se mi pa zdi razprava o učiteljicah in učiteljih, o vzgojiteljicah in vzgojiteljih, da je potrebno, da gre v pokoj, da bo nekdo mlad lahko dobil službo, in hkrati pa o tem, kar je govoril gospod minister, danes neprimerna. Vemo, da smo sprejeli tisti minimum minimuma, ki ga potrebujemo zato, da je lahko pokojninska blagajna vzdržna, zato je naš apel, da vsi skupaj pristanemo na to, kar smo se danes oziroma v preteklih mesecih dogovorili, in da spoštujemo socialni dialog in to, o čemer danes govorimo. Govorimo pa o pokojninski reformi leta 2012, ki bi lahko že dve leti veljala, podobna, slabša, ampak bi veljala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Maša Kociper, izvolite.
Tudi jaz obžalujem, predsedujoča, da je poslanka Jeraj tako zaostrila, to sicer zelo konstruktivno razpravo, kjer je večina poslancev razpravljala v korist temu zakonu, pohvalila konstruktivne rešitve, ki so bile pridobljene v dialogu. Bila pa sem tudi nekako narobe razumljena z njene strani. Poslanka Jeraj očitno predvideva, da če se opozicija strinja z nekaterimi rešitvami, se mora tudi s katerimi drugimi oziroma kar z vsemi, kot je bilo slišati. Želela bi morda poudariti, da vlogo opozicije vidim zlasti v smislu, da podpira dobre rešitve, za katere misli, da so dobre za državo, ne pa kar vseh rešitev vlade, zlasti ne tistih, za katere misli, da so škodljive, da uničujejo javni sektor, ki je za našo poslansko skupino vrednota, da so populistične – ko pri številu otrok v vrtcih ali v jaslih ne govorimo o tem, kaj povečanje skupine pomeni za vzgojo in razvoj teh otrok, ampak o obremenitvi neke učiteljice, ki ima tisoč 500 evrov plače, kot je povedala gospa poslanka. V tem smislu vidim, da je prišlo do nesporazuma, ki sem ga želela objasniti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mislim, da nihče drug ni želel replike. Torej nadaljujemo z razpravo. Gospa Marjana Kotnik Poropat ima besedo, naprej ima besedo gospod Jože Tanko in potem gospa Iva Dimic.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Lep pozdrav gospodu ministru, lep pozdrav poslankam in poslancem! Začela bi tako: sem iz skupine poslancev koalicije in mislim, da vsi člani koalicije delimo mnenje, da želimo razpravo o tem zakonu pripeljati složno in v skladu s parolo "stopimo skupaj" in menim, da je bil to nesporazum. Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju ZPIZ-2, bom podprla. Podprla ga bom iz več razlogov. Menim, da je treba ta zakon nujno sprejeti. Sprejeti zato, ker zagotavlja prenehanje padanja pokojnin, finančno stabilizira pokojninsko blagajno in zagotavlja dolgoročno vzdržnost pokojninske blagajne. Zakon je dober tudi zato, ker zagotavlja čimprejšnjo vključitev mladih v zaposlitev. In ta stimulacija, ki jo daje zakon vsem, ki zaposlujejo, se pravi delodajalcem, da prizna za vsakega zaposlenega starega do 26 let delno oprostitev plačila prispevkov, torej za prvo leto 50 %, za drugo leto zaposlitve pa 30 % – zdi se mi, da je ta stimulacija zelo v redu in da bo pripomogla k temu, da bodo delodajalci v večji meri začeli zaposlovati mlade ljudi. Da je ta zakon dober za upokojence, sem že povedala. Zaustavlja padanje pokojnin, zagotavlja se dolgoročna vzdržnost pokojninske blagajne in nemoteno izplačevanje pokojnin. Rada bi povedala še nekaj v zvezi z bremenom, ki ga po tem zakonu nosijo ženske, ker se je več mojih znank, pa tudi drugih žensk obrnilo name z vprašanjem, zakaj je v tem zakonu takšen pristop. Treba je povedati, da ženske živimo dlje in da nas ta zakon nekako izenačuje z moškimi. Tega, da imamo v družini večje breme, da smo bolj zaposlene kot moški, kot menijo nekatere, v ta zakon enostavno ne moremo zmešati. Res je, da se bosta po tem zakonu, zato tudi podpiram amandma k 37. členu, delovna doba in procent pokojnine usklajevala od leta 2013 do leta 2022, tako da se bo moškim s 64,25 in ženskam z enakim procentom že v letu 2017 spremenil. Ženske bomo takrat deležne samo 63,5 % in od leta 2020 do 2022, to je zapisano v tem amandmaju, ženske prejmemo 61,5 % pokojninske osnove, moški pa 64. To je zato, ker ženske živimo v povprečju po sedanjih demografskih gibanjih 7 let dlje kot moški. Potem bi rada oziroma bi želela pohvaliti vse prizadete, ki so usklajevali ta zakon, torej vse socialne partnerje, da so z usklajevanjem vztrajali in da je na koncu prišlo do tega usklajenega predloga, ki ga danes obravnavamo v tretji obravnavi. Želim pohvaliti sindikate, študente, upokojence, se pravi Zvezo društev upokojencev Slovenije, in našega ministra gospoda Vizjaka, ki je imel toliko potrpljenja, da je pripeljal zadevo do konca. Želim pa pohvaliti tudi opozicijo, ki je sodelovala konstruktivno in ta zakon podpira, po mojem ga podpira tudi zato, ker je do te mere usklajen. Bi pa rada gospodu Jakiču povedala, da je njegovo mnenje, ko je rekel, da je to prisluh opoziciji, to se pravi pozicije opoziciji, najbrž resnično. Stopimo skupaj in podprimo ta zakon, jaz ga bom podprla in tudi DeSUS, kot je že naša Jana Jenko prej povedala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Iva Dimic, pripravi se naprej gospod Franc Jurša.
Hvala lepa za besedo, lep pozdrav vsem. Glede na današnjo razpravo in celoten potek sprejemanja pokojninske reforme smo dokazali, da smo pri reformnih zakonih zmožni preseči delitev na pozicijo in opozicijo. V dobro vseh državljank in državljanov si lahko le želim takšnega sodelovanja tudi v prihodnje pri sprejemanju vseh reformnih zakonov, ki nas čakajo v prihodnosti. Zavedati se moramo, da bomo izhod iz krize lahko speljali le, če bomo enotni in če bomo stopili skupaj. To smo dolžni vsem državljankam in državljanom, to smo jim pred enim letom obljubili, zato smo bili tudi izvoljeni, in pozivam vas, da na to ne smemo pozabiti v prihodnje. Torej složnost, sodelovanje, poslušanje; to nas bo pripeljalo naprej iz krize.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Jurša, pripravi se mag. Barbara Žgajner Tavš oziroma naslednja je gospa Romana Tomc. Gospa Žgajner Tavš se je v tem delu odpovedala dodatni razpravi.
Podpredsednica, prav lepa hvala za besedo. Kolegice in kolegi! Pozorno sem poslušal razprave, ki ste jih imeli v zadnjem času v Državnemu zboru. Veseli me način razprave, ampak mi da vseeno misliti, da analiziram razloge za takšno razpravo. Zaključek je lahko zelo hiter in dejansko to zadevo tudi narekuje. Že prej bi morali razpravljati na takšen način, pa tega nismo hoteli, ali pa nismo znali. Na začetku moram povedati, da bom osebno kakor tudi naša poslanska skupina, to je povedala naša poslanska predstavnica, ko je predstavljala stališče, prenovljeni pokojninski zakon ali pa reformo podprl. Vseeno se moram dotakniti nekega preteklega obdobja, ko poslanska skupina, kateri pripadam, tega zakona ni podpirala. Ne bom govoril o razlogih, zakaj se ni zgodilo, bi pa želel povedati, da je ta zakon, ki ga je pripravila sedanja garnitura na čelu z ministrom, zame nekako bolj reforma za kratkoročno obdobje z mogoče malo milejšimi učinki na posameznike. Je pa res, da smo to pokojninsko reformo potrebovali oziroma jo potrebujemo. Bil sem zagovornik postopnega sprejemanja pokojninske reforme, saj kdo od nas pa lahko danes reče, kakšno stanje bo v naslednjih letih, na primer čez pet, šest ali pa sedem let. Ta pristop, ki sem ga že omenjal, je bil pravi in je na nek način dobil podporo znotraj naše poslanske skupine. Pri pripravi pokojninske reforme smo v naši poslanski skupini sledili predvsem tistemu, kar je bilo zapisano in podpisano v koalicijski pogodbi. Za nas je bilo zelo pomembno, da sporočimo vsem upokojencem, da so v preteklosti, v preteklih štirih letih dali že zadosten prispevek k uravnovešenju javnih financ in da je pa zdaj prišel trenutek, ko moramo dejansko poskrbeti za to, da bomo pokojnine usklajevali. Tokrat smo se odločili, da pokojnine usklajujemo v višini rasti plač v naslednjem obdobju, saj so pokojnine mizerno nizke. Če ne bomo tega trenda zaustavili, pomeni, da bomo padali in bomo lahko v kratkem času prišli na 50 % povprečne plače. V preteklosti je bil start na okrog 80 % in to še slabo desetletje ali manj nazaj. Skozi razpravo o pokojninskem zakonu smo temeljito spremljali tudi, kako bo Kad zagotavljal 50 milijonov evrov sredstev za usklajevanje pokojnin. Problem, s katerim se srečujemo, je, kako bo to zapisano in v katerem zakonu bodo te zadeve zapisane. Zdaj smo prišli do točke, kjer smo ugotavljali, da bo Kad v naslednjem letu 2013 in 2014 zagotovil tudi 120 milijonov za pokojninsko blagajno. V naši poslanski skupini s tem soglašamo, ampak imamo istočasno zahtevo do predlagatelja zakona o izvrševanju proračuna, da znotraj njega zapišemo tudi to, da se bodo ta sredstva v prihodnosti v Kad vrnila v obdobju dveh let od prodaje državnega premoženja. Če takšna dikcija znotraj zakona ne bo zapisana, bomo znotraj naše poslanske skupine to zadevo zelo težko podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Barbara Žgajner Tavš, če sem prav razumela želite besedo, izvolite.
Hvala lepa. Upala sem sicer, da se danes ne bom več oglasila, vsaj pri tej točki ne, ker sem ocenila, da so bile uvodne predstavitve res korektno podane, da so zasledovale cilj, ki smo mu bili priča, ali smo ga zasledovali vsi v okviru popravljanja tega zakona na konkretno matičnem delovnem telesu in tam se je res dogajala glavnina pomembnega dela. To, kar gledamo danes, so zgolj razprave, bom rekla, da so določene razprave celo nepotrebne – nepotrebne, metanje polen pod noge pri tako pomembni točki, ki je ne nazadnje usklajena s socialnimi partnerji in pri kateri je minister prisluhnil številnim opozicijskim predlogom in jim ugodil. Dobronamerno, ker so izboljšali zakon. V tem delu, kot zaključek mojega nastopa, četudi sem bila uvodoma bolj pozitivno prepričana ali pa v pričakovanju, da bomo pokojninsko reformo sprejeli brez nepotrebnih očitkov drug drugemu, žal pa se je v razpravi pokazalo, da kljub vsemu čisto mimo tega ne moremo, kar me žalosti. Vseeno, še enkrat bom dejala tisto, kar sem dejala uvodoma. Zakaj bom absolutno podprla predlog zakona, kakršen je danes pred nami, z vsemi amandmaji, ki so vloženi s strani koalicije, tudi na podlagi dodatnih usklajevanj z zainteresirano javnostjo in sindikati? Zakon zasleduje tisti ključni cilj, ki mu sledim tudi sama; to je upoštevanje medgeneracijske solidarnosti. To je pomembno dejstvo, po drugi strani pa smo v Poslanski skupini Pozitivne Slovenije v sami razpravi, uvodoma v prvi obravnavi, zelo jasno povedali, da bomo zakon podprli, če bo: prvič, usklajen s socialnimi partnerji in drugič, če bo upoštevana naša zahteva, da se 403. člen iz zakona briše, to pa je tisti člen, ki je na nek način, pa bom uporabila izraz "brisal" določene kategorije upokojencev iz Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Ker je to doseženo – in tukaj bom rekla, da smo uspeli tudi v Pozitivni Sloveniji z določenimi predlogi amandmajev, kar je ne nazadnje vidno tudi v tem pregledu k tretji obravnavi. Povzeta je identična vsebina našega amandmaja. To so absolutno razlogi, zaradi katerih bom tudi sama v nadaljevanju pri glasovanju zakon podprla.
Hvala lepa. Besedo ima predlagatelj, torej vlada, gospod minister mag. Andrej Vizjak.
Spoštovani, na koncu te splošne razprave poslank in poslancev se vam zahvaljujem za res veliko podporo temu predlogu, tudi za pohvale moji ekipi in pa meni osebno. Na koncu bi človek celo mislil, glede na to, da smo se veliko usklajevali in sprejeli tudi ogromno kompromisov, da smo razvodeneli učinke in da od vsega skupaj ni nič. Poglejte, moj način dela je takšen, da sledim tistim strateškim ciljem, ki si jih pri projektu zastavimo in da prisluhnem tam, kjer so razumni predlogi in bistveno ne vplivajo na dosego teh strateških ciljev. In kaj so bili strateški cilji? Strateški cilji te pokojninske reforme so bili: prvič, stabilizacija finančnega položaja pokojninske blagajne oziroma vsaj pomemben korak k temu. Ta graf izkazuje razliko v masi za pokojnine po predlaganem zakonu in če bi veljal ZPIZ-1 še naprej. Lahko vidite, da je že v letu 2013 učinek preko 100 milijonov evrov, da je pozitivni učinek v letu 2014 147 milijonov evrov in tako naprej. Raste, potem nekoliko pade in potem strmo raste navzgor. Nekaj konkretnih izračunov iz tega. Tukaj v Državnem zboru in tudi sicer smo veliko govorili o investiciji v blok 6 Termoelektrarne Šoštanj. To je daleč največja investicija v državi. Mi bomo s to pokojninsko reformo po izračunih instituta za ekonomske raziskave prihranili ta denar v pokojninski blagajni v naslednjih šestih letih. V šestih letih lahko samo s prihrankom po tej pokojninski reformi investiramo v blok 6 milijardo in 300 milijonov evrov. To kažejo raziskave oziroma podatki inštituta, ki so narejeni na mikrosimulacijskem modelu, ki je bil narejen prav za te potrebe pred Svetlikovo pokojninsko reformo. V naslednjih petih letih torej prihranimo milijardo evrov oziroma v šestih, kot sem povedal, milijardo 300, v nadaljnjih treh letih še eno milijardo in tako naprej. Finančni učinki glede stabilizacije pokojninske blagajne so močni, vendar ne na račun višine pokojnin, temveč zgolj na račun novih upokojitvenih pogojev, ki pa so sprejemljivi za percepcijo povprečnega slovenskega državljana – da je treba za polno penzijo let delati približno 40 in da se tisti, ki so začeli delati zgodaj, lahko tudi zgodaj upokojijo, da so nagrajeni, če delajo še kakšen mesec dlje. Zahvaljujem se vsem, da smo v tej družbi končno uspeli preseči in uveljaviti rešitev, da izenačimo upokojitvenem pogoje za moške in ženske po določenih prehodnih obdobjih. To se mi zdi izredno pomemben dosežek in pomemben korak v pravo smer. Najpomembnejše, kar uveljavljamo s to pokojninsko reformo, je zelo preprosto povedano to, da bomo imeli bolj dostojne pokojnine, če bomo delali nekoliko dlje. Tukaj je po izračunih tega istega inštituta do leta 2020 dosežen tudi naslednji dosežek: povprečna upokojitvena starost za ženske se bo povečala za približno dve leti in pol, za moškega pa slabo leto. To je pomemben učinek te pokojninske reforme. Res ne vem in verjetno nihče v tej dvorani in tudi širše, ali bo to čez 10 let dovolj, ali bomo takrat s pomočjo zagona v gospodarstvu dosegli boljše razmerje med upokojenci in delovno aktivnimi, ali bomo takrat že na nek način zmanjševali to daljšanje življenjske dobe, kajti mislim, da to daljšanje ne bo šlo v nedogled. Nekje se bo začelo počasi ustavljati, verjetno ne bomo čez 100 let živeli 30 let dlje, kajti pred 100 leti smo živeli 30 let manj. Tako to je, statistika to kaže in ne verjamem, da gre kar linearno naprej in se verjetno začne nekje ustavljati. In da bomo mi delali modele pokojninske reforme tam do leta 2060 ali do 2100 – to nalogo velja preložiti morebiti za kakšnih 10 let ali 15 let. Vendar smo naredili pomemben korak, ki sem ga prej omenil in je res, da je bil ta pomemben korak narejen v relativno visokem soglasju, praktično absolutnem soglasju politike, parlamentarne politike, vseh parlamentarnih političnih strank. Danes nisem zasledil niti enega razpravljavca, ki ne bi napovedal podpore temu zakonu. Moram tudi reči, da je veliko soglasje socialnih partnerjev, ni absolutno, danes je to pri tako razvejanem sindikalnem gibanju v Sloveniji praktično nemogoče doseči. Spomnite se Zakona o uravnoteženju javnih financ, kjer smo dosegli dogovor pravzaprav z vsemi sindikati, pa je na koncu en sindikat vložil zadevo in smo imeli skoraj referendum. Hvala lepa še enkrat in to je tudi dobra popotnica za državljanke in državljane, ki nas spremljajo, zato da ne bomo do uveljavitve reformo v tem mesecu naredili antireforme. Še enkrat poudarjam, da se bodo vsi tisti, ki letos izpolnjujejo pogoje za starostno upokojitev, pod temi istimi pogoji lahko upokojili kadarkoli bodo želeli v prihodnosti, za njih se z novim zakonom nič ne zaostruje oziroma ne spreminja, ko govorimo o upokojitvenih pogojih. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister. Zaključujemo razpravo o predlogu zakona v celoti. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. K 16. členu je vložen amandma koalicijskih poslanskih skupin. V razpravo dajem 16. člen in ta amandma. Želi kdo razpravljati o 16. členu? Ni želje za razpravo. Prehajamo k naslednjemu amandmaju, ravno tako koalicijskih poslanskih skupin k 18. členu. Želi kdo razpravljati? Ne vidim želje za razpravo. Prehajamo k naslednjemu amandmaju, k 37. členu, tudi koalicijskih poslanskih skupin. Ni želje za razpravo. Prehajamo k naslednjemu amandmaju k 113. členu. Želi morebiti kdo razpravljati? Ne vidim želje po dodatni obrazložitvi. Prehajamo k amandmaju koalicijskih poslanskih skupin k 140. členu. Želi kdo razpravljati? Ne želi. Prehajamo k amandmaju koalicijskih poslanskih skupin k 146. členu. Ni želje za razpravo. Prehajamo k amandmaju koalicijskih poslanskih skupin k 148. členu. Ni želje po razpravi. Prehajamo k naslednjemu amandmaju koalicijskih poslanskih skupin k 154. členu. Ni želje po razpravi. Prehajamo k amandmaju koalicijskih poslanskih skupin k 202 členu. Ravno tako ni potrebe po dodatni razpravi. Amandma k 204. členu koalicijskih poslanskih skupin. Ni želje po razpravi. Amandma k 390. členu koalicijskih poslanskih skupin. Ravno tako ni želje. Prehajamo k 398. členu, amandma koalicijskih poslanskih skupin. Ravno tako ni želje. Prehajamo k amandmaju k 403. členu, amandma koalicijskih poslanskih skupin. Ravno tako ni želje. Vloženi amandma koalicijskih poslanskih skupin k 407. členu. Tudi ne. Amandma koalicijskih poslanskih skupin k 408. členu zakona. Ravno tako ne. Naslednji amandma k 410. členu tudi koalicijskih poslanskih skupin. Ni želje po razpravi. Prehajamo k naslednjemu členu, amandma k 412. členu koalicijskih poslanskih skupin. Ravno tako ne. Naslednji, amandma koalicijskih poslanskih skupin k 413. členu. Želi kdo razpravljati? Ne. Prehajamo k 428. členu in vloženemu amandmaju koalicijskih poslanskih skupin. Ravno tako ne vidim potrebe po dodatni razpravi. Amandma k 429. členu koalicijskih poslanskih skupin. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da nihče ne želi razpravljati. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav, prehajamo na odločanje o amandmaju koalicijskih poslanskih skupin k 16. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 62 poslank in poslancev, 61 je glasovalo za in nihče proti. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Amandma k 16. členu je sprejet. Prehajamo h glasovanju o naslednjem amandmaju koalicijskih poslanskih skupin k 18. členu. Glasujemo. Glasovanje poteka. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Tudi ta amandma je sprejet. Prehajamo k glasovanju o amandmaju k 37. členu. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 64, proti 7. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti 7.]] Amandma je sprejet. Nadaljujemo glasovanje, in sicer o amandmaju koalicijskih poslanskih skupin k 113. členu. Glasujemo. Glasovanje poteka. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 71, proti nihče . [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti nihče.]] Torej amandma je sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju k 140. členu koalicijskih poslanskih skupin. Glasujemo. Glasovanje poteka. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 71, proti nihče. [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti nihče.]] Amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o 146. členu in amandmaju k temu členu. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti nihče. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti nihče.]] Torej je amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju koalicijskih poslanskih skupin k 148. členu. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 71, proti nihče. [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Prehajamo na glasovanje o k 154. členu vloženemu amandmaju koalicijskih poslanskih skupin. Glasujemo. Glasovanje poteka. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti nihče. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju koalicijskih poslanskih skupin k 202. členu. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 71, proti nihče. [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju k 204. členu koalicijskih poslanskih skupin. Glasujemo. Glasovanje poteka. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti nihče. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Prehajamo na glasovanje k 390. členu oziroma vloženemu amandmaju k temu členu koalicijskih poslanskih skupin. Glasujemo. Glasovanje poteka. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti nihče. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju koalicijskih poslanskih skupin k 398. členu. Glasujemo. Glasovanje poteka. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti nihče. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Prehajamo na glasovanje, k 403. členu je vložen amandma koalicijskih poslanskih skupin. Glasujemo. Glasovanje poteka. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti nihče. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju koalicijskih poslanskih skupin k 407. členu. Glasujemo. Glasovanje poteka. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 73, proti 1. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti 1.]] Amandma je sprejet. Prehajamo na glasovanje o vloženem amandmaju koalicijskih poslanskih skupin k 408. členu. Glasujemo. Glasovanje poteka. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, proti 6. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti 6.]] Amandma je sprejet. Prehajamo na glasovanje o 410. členu, kjer je vložen amandma koalicijskih poslanskih skupin. Glasujemo. Glasovanje poteka. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 74, proti nihče. [[Za je glasovalo 74.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju koalicijskih poslanskih skupin k 412. členu. Glasujemo. Glasovanje poteka. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 69, proti nihče. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Prehajamo na glasovanje o vloženem amandmaju koalicijskih poslanskih skupin k 413. členu. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 74, proti nihče. [[Za je glasovalo 74.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o vloženem amandmaju koalicijskih poslanskih skupin k 428. členu. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti nihče. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o zadnjem vloženem amandmaju, in sicer k 429. členu koalicijskih poslanskih skupin. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 74, proti nihče. [[Za je glasovalo 74.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi oziroma tretji obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o Predlogu zakona o pokojninskem in invalidskem glasovanju v celoti. Glasujemo. Glasovanje poteka. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 76, proti nihče. [[Za je glasovalo 76.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, tako imenovana nova pokojninska reforma, sprejet. Čestitam vsem poslankam in poslancem, seveda tudi gospodu ministru in ministrstvom! S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBI IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DAVKU NA BILANČNO VSOTO BANK, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Vljudno prosim spoštovane kolegice poslanke in kolege poslance, da se umirimo, sicer bom primorana prekiniti sejo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade gospodu Alešu Živkoviču, državnemu sekretarju na Ministrstvu za finance.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Naj na kratko predstavim Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku na bilančno vsoto bank. Sprememba zakona vsebuje rešitve, ki so del ukrepov proračuna za leti 2013 in 2014. Predlog zakona določa zaostritev veljavnega ukrepa za sanacijo posledic finančne in gospodarske krize, ki je bil uveden z Zakonom o davku na bilančno vsoto bank. Na podlagi ocene stanja je namreč mogoče sklepati, da je le manjši del bank oziroma da so le banke z nižjo bilančno vsoto povečale delež kreditov danih nefinančnim družbam in samostojnim podjetnikom. Znesek danih kreditov vseh bank se ni povečal, ampak se je celo zmanjšal. Tako smo še vedno priča manjšemu zagotavljanju financiranja realnega sektorja, kot je bilo to pred gospodarsko krizo. Zaradi navedenega so v predlogu zakona določene rešitve kot sledijo: predlog zakona časovno omejuje obračunavanje in plačevanja davka na bilančno vsoto do vključno leta 2014; davek na bilančno vsoto se lahko zmanjšuje zaradi olajšave oziroma ugodnosti v obliki zmanjšanja davka, kar pomeni, da si lahko zavezanec zmanjša obveznost za davek do 0 %; predlog zakona znižuje odstotek stanja kreditov, za katerega lahko zavezanec uveljavlja zmanjšanje davka; predlog zakona uvaja tudi akontiranje davka in določa poseben režim plačevanja obrokov akontacije za leto 2013. V zvezi s finančnimi posledicami je treba povedati, da na podlagi podatkov iz obračunov davka na bilančno vsoto za leto 2011 ocenjujemo, da bodo dodatni finančni učinki na prihodke od davka na bilančno vsoto bank približno 14 milijonov evrov letno. Zaradi uvedbe akontiranja davka bodo dodatni učinki na prihodke državnega proračuna merjeni po denarnem toku v letu 2013 znašali 10,7 milijona evrov, v letu 2014 pa dodatnih 12,2 milijona evrov. V letu 2015 naj bi se prihodki iz naslova tega davka zaradi prenehanja obračunavanja davka znižali za 28,6 milijona evrov. Upoštevajoč navedeno predlagam, da zakon, spoštovane poslanke in poslanci, podprete. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo članici mag. Damjani Petavar Dobovšek.
Spoštovani vsi prisotni, hvala lepa za besedo! Lepo pozdravljam predstavnike iz Ministrstva za finance in vse svoje kolege poslance in poslanke. Odbor za finance in monetarno politiko je na 39. nujni seji, 1. decembra, kot matično delovno telo obravnavalo navedeni Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku na bilančno vsoto bank, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje po skrajšanem postopku predložila Vlada. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 29. seji, 19. oktobra, sklenil, da se predlog zakona obravnava po skrajšanem postopku. Odboru je bilo posredovano tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predloženi zakon proučila z vidika skladnosti z ustavo in s pravnim sistemom ter z zakonodajno-tehničnega vidika. Služba je v svojem mnenju podala konkretne pripombe, in sicer k 1., 3. in 5. členu predloga zakona. Odboru je bilo posredovano tudi mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance, ki predloga zakona ne podpira, saj trenutno manjše financiranje nebančnega sektorja kot pred krizo dokazuje, da sprejem tega zakona ne bi dal pozitivnih rezultatov in je zato nepotreben. V skladu s 129. členom Poslovnika Državnega zbora so amandmaja k 3. in 5. členu predloga zakona vložile koalicijske poslanske skupine. Seji odbora so prisostvovali predstavnice in predstavniki Ministrstva za finance in Zakonodajno-pravne službe, uvodno dopolnitev je podal minister za finance dr. Janez Šušterič in pojasnil, da želijo s predlogom zakona zagotoviti dodatne prihodke v proračun za naslednji dve leti, po obdobju dveh let pa bi ta davek ukinili. Z novelo se znižujejo določene olajšave oziroma odstotki olajšav, tako da bi s temi spremembami zagotovili dodatnih 14 milijonov evrov v proračun letno. Uvaja se tudi sistem akontiranja tega davka, tako da bodo ti prihodki tekoči, sicer bi jih po zdajšnjem sistemu obdavčitve v proračun dobili šele v letu 2014. Poleg tega bi ta davek obremenil sektor, ki je po splošnem mnenju do sedaj premalo prispeval v proračun. Predstavnik Zakonodajno-pravne službe je pojasnil, da so podali pisno mnenje glede predloga zakona, njihove pripombe pa so bile upoštevane z amandmaji. Pripomb na amandmaje nimajo. V razpravi je bilo s strani opozicijskih poslanskih skupin izraženo nasprotovanje predlogu zakona, saj ne bo imel pričakovanih pozitivnih posledic. Po njihovem mnenju je namen zakona dober, vprašljiva pa sta tako operativna izvedba kot tudi učinek zakona. Menijo, da je izkupiček tega davka nizek, poleg tega pa so banke kljub temu, da je bil davek uveden, zmanjšale obseg kreditiranja. Zato menijo, da je treba zakon zamrzniti. V primeru, da bodo napovedi gospodarske rasti v letu 2014 pozitivne, pa bi bilo treba ponovno razmisliti o uvedbi tega davka. Izrazili so tudi pomisleke glede tega, da sprejem novele zaradi uvedbe določbe o akontiranju davka zahteva spremembe v informacijskem sistemu davčnega organa, kar posledično pomeni finančne posledice zanj. Koalicijske poslanske skupine so izrazile podporo uvedbi tega predlaganega zakona. Odbor je v skladu z drugim odstavkom 130. člena Poslovnika Državnega zbora sprejel amandmaje koalicijskih poslanskih skupin k 3. in 5. členu predloga zakona. V skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora je odbor glasoval še o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejeta amandmaja je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Državljanske liste, mag. Katarina Hočevar.
Hvala za besedo in lep pozdrav še enkrat. Prvotni zakon o davku na bilančno vsoto bank ima dva namena. Prvi namen je pospešitev kreditiranja gospodarstva, drugi pa proporcionalna porazdelitev stroškov trenutne krize in njenega reševanja, tudi na bančni sistem v obliki višje obdavčitve. V spremembah in dopolnitvah tega zakona se zasleduje predvsem ta drugi namen in to je, da porazdelimo stroške krize tudi na bančni sistem. Vlada Republike Slovenije si pač z različnimi ukrepi, tudi z ukrepi davčne politike, prizadeva za uravnoteženje proračuna in zagotavljanje finančne vzdržnosti. To pa ne pomeni, da so banke nujno prizadete zaradi tega davka, saj si lahko ob ponovnem kreditiranju gospodarstva davek na bilančno vsoto bank zmanjšajo zaradi olajšave oziroma ugodnosti v obliki zmanjšanja davka zaradi večjega obsega kreditiranja, kar pomeni, da si to obveznost lahko zmanjšajo celo na nič. S to spremembo spreminjamo logiko tega zakona. Ta zakon je bil uveden z nekim pričakovanjem, da bo spodbujal kreditiranje. V praksi se ni izkazalo, da bi imel tak učinek. S tega vidika ni imel ustrezne usmerjevalne vloge, ima pa fiskalno vlogo, da nekaj tega denarja pride v proračun. Predlog sprememb Zakona o davku na bilančno vsoto bank nima večjih trajnih negativnih posledic na banke in gospodarstvo, zato ga v Državljanski listi podpiramo. Te spremembe lahko, še posebej zaradi načrtovane začasnosti, sprejmemo kot nekakšno nujno zlo, čeprav se moramo obenem zavedati, da bodo banke zaradi večje davčne obremenitve manj zanimive vlagateljem, ko so se bodo državni deleži v bankah prodajali. To pa lahko postane zelo problematično pri sanaciji slovenskega bančnega sistema in načrtovanega izstopa države iz lastništva bank. Hvala.
Hvala lepa. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke, gospod Janez Ribič.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica Državnega zbora. Lepo pozdravljeni, spoštovani poslanke in poslanci! V Sloveniji imamo de facto probleme s slabimi krediti. Bilance bank so šibke zaradi slabitev, ki so posledica odpisov obveznosti in nerealnih vrednotenj. Bistveno vprašanje je, ali je v tem trenutku modro, da država z grožnjo po obdavčitvi sili banko k še večji izpostavljenosti tveganja. Ali sploh razumemo, kako anomaliran bančni prostor imamo in da takšen poenostavljen ukrep v teh razmerah ne more prinesti pozitivnega učinka? Marsikatera banka se danes dezinvestira in celo načrtno zmanjšuje bilančno vsoto in tudi kreditno aktivnost, dobri bančniki pa na podlagi administrativnega ukrepa, kot je ta davek na bilančno vsoto, ne bodo spreminjali ocene tveganja. Spoštovani! Ravnokar sem prebral izsek iz stališča Slovenske ljudske stranke v juliju 2011, ko je tedanja koalicija pod vodstvom Socialnih demokratov uvedla ta davek z argumentom, da bodo pospešili kreditiranje gospodarstva. No, sedaj imamo tudi podatke in rezultate tega ukrepa in vemo, da ta zakon ni povečal kreditne aktivnosti v gospodarstvu. Res je, da nekaj podobnega, kot je ta davek, poznajo v nekaterih drugih evropskih državah. Toda pristopi obračuna te določene dajatve so sistemsko prilagojeni glede na velikost institucije, višine dobička, prejete državne pomoči, izpostavljenosti finančnih instrumentov in še na mnoge druge dejavnike. Nekatere tovrstne obremenitve v teh državah so bile izključno namenjene temu, da banke nekaj finančnih sredstev, ki so jih prejele preko državnih intervencij, vrnejo v obliki tega davka. V Slovenski ljudski stranki zato tega davka, kot nekega navideznega spodbujevalca kreditiranja, nismo podprli in ga na podlagi tega argumenta tudi ne podpiramo. Iz tega razmišljanja in prepričanja je izšel tudi naš predlog, ki ga je pozneje povzela koalicija, da kompromisno ta zakon na nek način prekvalificiramo v krizni davek in njegovo veljavnost omejimo samo na naslednji dve leti. Torej, recimo bobu bob. Od bank, ki delujejo na področju Slovenije, si proračun obeta nekaj denarja, kajti verjetno sta pred nami dve najbolj naporni proračunski leti v zgodovini te države. S tem zakonom tudi banke delno sodelujejo in prispevajo pri konsolidaciji javnih financ v naslednjih letih. Verjetno celotnega davka ne bodo mogle prenesti na uporabnike njihovih storitev, tako da se bo ta davek prerazporedil med bankami in končnimi uporabniki bančnih storitev. Kot je že pred časom povedal pristojni minister, verjetno se v naslednjih letih obetajo določene spremembe na ravni Evropske unije, vsaj kar se tiče obdavčitve finančnih transakcij, morebiti tudi kaj drugega. Kot vemo, smo pred dobrim tednom sprejeli tudi davek na finančne storitve. Zato davek na bilančno vsoto bank dolgoročno zagotovo ni potreben, za zdaj pa mu recimo začasni proti krizni bančni davek. V Slovenski ljudski stranki bomo novelo Zakona o davku na bilančno vsoto bank podprli z zavedanjem, da so časi finančne konsolidacije zahtevni. Z letom 2015, ko močno upamo, da se bodo zadeve začele izboljševati, pa ta davek ukinjamo. Hvala.
Hvala lepa. Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, gospa Marija Plevčak.
Hvala za besedo in še enkrat lep pozdrav! Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev v prejšnji sestavi, torej v prejšnjem mandatu, ko se je sprejemal osnovni zakon o davku na bilančno vsoto bank, tega zakona ni podprla. Zakon naj bi vzpostavil mehanizem, ki bi sprostil prisoten kreditni krč in pripomogel k odločitvam bank za ustreznejše kreditiranje nefinančnega sektorja. Banke so namreč drastično skrčile bančna posojila in s tem praktično onemogočile kreditiranje gospodarskih subjektov. Tedanja Poslanska skupina DeSUS je izrazila bojazen, da gre za predlog uvedbe novega davka, ki znižuje potencial bank, njihovo kapitalsko ustreznost ali pa posredno dodatno obremenjuje uporabnike bančnih storitev. Ob sprejemanju zakona takrat se je predvidevalo, da bo njegov finančni učinek znašal okoli 11 milijonov evrov. Danes imamo izračun – davek je prenesel samo 7,5 milijona evrov. Na podlagi tega se sprašujemo, ali je uvedba tega davka stimulirala banke k večjemu kreditiranju gospodarskih subjektov. Mislim, da bi morala vlada prevzeti druge, stimulativnejše oblike ukrepov, saj sam predlagatelj navaja, da je le manjši del bank oziroma da so le banke z nižjo bilančno vsoto povečale delež kreditov danih nefinančnim družbam in samostojnim podjetnikom. Znesek danih kreditov vseh bank se tako ni povečal, ampak se je celo zmanjšal. Kljub temu je dejstvo, da ta davek imamo. Ker so učinki tega davka takšni, kakršni pač so, izraženi tudi že v številkah in predstavljeni, je treba vnesti določene popravke, in sicer gre za zniževanje določenih olajšav oziroma odstotke olajšav in s tem bi v proračun priteklo okoli 14 milijonov evrov. Gre za uvedbo sistema akontiranja in gre tudi za določitev obdobja uveljavitve tega kriznega davka, če lahko tako rečemo, to je za dobo dveh let, do leta 2015. Kot že rečeno, se je osnovni zakon izkazal kot neuspešen. V tem trenutku pa ima zgolj in samo finančno oziroma fiskalno vlogo, torej napolniti naš proračun. Vsi se zavedamo, kakšno je proračunsko stanje Republike Slovenije, s tem povečanjem velikega povečanja v blagajni proračuna ne bo. To na slovenski pregovor pravi: zrno na zrno pogača, kamen na kamen palača. Glede na to bomo zgolj iz tega razloga poslanke in poslanci Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev, predlagani zakon podprli.
Hvala lepa. Poslanska skupina Nove Slovenije, gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi! Zakon o davku na bilančno vsoto bank velja komaj eno dobro leto. Sprejet je bil v mandatu prejšnje vlade kot ukrep, namenjen predvsem stimulaciji bank za zagotavljanje večje in ustreznejše ponudbe kreditov nefinančnemu sektorju. Naveden zakon je uvedel davek na bilančno vsoto po stopnji 0,1 % od bilančne vsote. Pričakovanje je tedaj bilo, da bo nefinančni sektor s tem ukrepom lažje dostopal do finančnih virov, potrebnih za gospodarsko rast in razvoj. Do zakona niso bili zadržani le tedanji opozicijski poslanci, pač pa tudi Evropska centralna banka, ki je bila zaprošena za podajo njegove ocene. Glede tega zakona je v svojem mnenju z dne 6. april 2011 opozorila na tveganje za finančno stabilnost, če bi banke dajale kredite zaradi potencialnih bančnih ugodnosti. Evropska centralna banka je zapisala, citiram: "Odobravanje kreditov bi moralo izhajati predvsem iz solidnega sistema skrbnega in varnega poslovanja in polne skladnosti z zahtevami glede kreditne sposobnosti kreditojemalcev. Takšen pristop bi pripomogel k primerni razdelitvi posojil v gospodarstvu, kar bi varovalo bilanco bank pred morebitno izgubo v prihodnosti. Dolgoročno bi to tudi prispevalo k zagotavljanju vzdržne finančne stabilnosti." Konec citata. Cilj zakona ni bil dosežen. Le manjši delež bank, konkretno banke z nižjo bilančno vsoto, je povečal delež kreditov danih nefinančnim družbam in samostojnim podjetnikom. Pri večjih bankah pa se znesek ni povečal, pač pa se je celo zmanjšal. Vse te ugotovitve narekujejo potrebo po spremembi tega zakona, tako je Vlada Republike Slovenije pripravila predlog sprememb in dopolnitev navedenega zakona, ki ga obravnavamo danes. Bistvena novost je, da se s 1. januarjem 2015 davek na bilančno vsoto bank ukinja v celoti. Za obdobje do konca leta 2014 pa se naveden davek ohranja, vendar le kot ukrep za sanacijo posledic finančne in gospodarske krize, za ta čas pa se odmera in pobiranje tega davka korigira. Davek na bilančno vsoto bank je v času prizadevanj za uravnoteženje proračuna in zagotavljanje finančne vzdržnosti eden izmed virov proračunskih prihodkov. Po mnenju Nove Slovenije je tudi finančni oziroma bančni sistem dolžan prispevati svoj delež k reševanju krize. Nepravično se nam zdi, da bi z ukrepi za zmanjšanje javnofinančnega primanjkljaja obremenjevali le tiste, ki so k nastanku krize morda še najmanj prispevali, to so delavci, tudi v javnem sektorju, uslužbenci in upokojenci. Naj omenim še, da se s sprejemom te novele zakona izpolnjuje predpisana oziroma podpisana zaveza iz koalicijske pogodbe o ukinitvi tega davka na bilančno vsoto bank z letom 2015. Iz vseh teh navedenih razlogov bomo poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije novelo Zakona o davku na bilančno vsoto bank podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslanska skupina Pozitivna Slovenija, gospod Alojzij Potočnik.
Spoštovani! Pred nami so spremembe zakona, ki je že ob uvedbi, kot so nekateri danes omenili, pred letom in pol zbujal dvome. Dvome, ki so se izkazali za upravičene. Danes je na eni strani predlagatelj Vlada s koalicijo in proračunsko lakoto, na drugi strani zainteresirana strokovna javnost, naj omenim Banko Slovenije, Združenje bank Slovenije, pa tudi že omenjeno Evropsko centralno banko in opozicijo, ki jo sicer vabijo v razpravo, rekoč: naj izgubi upanje, kdor vstopa. Vlada je po našem mnenju v zadregi. Zakon na bilančno vsoto naj bi bil namenjen temu, da bi banke več kreditirale gospodarstvo zato, da bi se izognile plačilu davka. Ne zanikamo, da je namen mogoče dober, a operativna izvedba in učinek sta zelo vprašljiva. Izkupiček od tega davka je zelo pičel, banke pa so kljub temu zmanjšale obseg kreditiranja. V zvezi s tem, z obsegom kreditiranja, Svet Banke Slovenije, dne 6. novembra 2012, ugotavlja, da se je povpraševanje podjetij po bančnih posojilih zadnje leto močno zmanjšalo, lani za 27 %. Najmočneje pa se je zmanjšalo povpraševanje po posojilih za investicije, kar je še posebej alarmantno. Po drugi strani se je s strani podjetij povečalo povpraševanje po prestrukturiranju posojil in podaljšanju rokov odplačil. Struktura kapitala v podjetjih je še naprej izrazito neuravnotežena v škodo lastniškega financiranja – tako Svet Banke Slovenije. V takšnih okoliščinah je neresno pričakovati, da bi banke kreditirale podjetja samo ali posebej zato, ker jim grozi kazen, da bodo plačevale davek. Tisto, kar hočemo v Pozitivni Sloveniji v zvezi s tem povedati, je, da je izhodišče za ta zakon absolutno nevzdržno in to je imela verjetno v mislih tudi koalicija, ki je v koalicijski pogodbi v poglavju o davčnem sistemu zapisala takole, citiram: "Davek na bilančno vsoto se odpravi, ker ne stimulira nič drugega, kot plačevanje davka iz naslova sredstev, ki jih banke dobijo od države." To je bobu bob, kar mimogrede, vsaj za državne banke, tudi drži. Pa vendar to nedvoumno stališče ni zadržalo predlagatelja in koalicije, da ne bi še dodatno okrepili davčno obveznost tako, da po novem zmanjša še davčno olajšavo. Z drugimi besedami pri nespremenjenih pogojih bo lahko obveznost nekajkrat večja kot po starem zakonu. Skratka, predlogu zakona, ker zlahka najdemo škodo in slabosti, koristi in prednosti pa ostajajo skrite, v Pozitivni Sloveniji nasprotujemo. Torej proti začasnemu, proti kriznemu davku, smo pa za razpravo o Zakonu o bančništvu. To je prava tema. Hvala.
Hvala lepa. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, mag. Damjana Petavar Dobovšek.
Lepo pozdravljeni še enkrat v mojem imenu! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke mislimo, da bodo koristi in prednosti predlagane novele vidne v naslednjih dveh letih, ko se bo na področju bančništva še marsikaj spremenilo. Dne 26. julija 2011 je začel veljati Zakon o davku na bilančno vsoto bank, ki se uporablja od 1. avgusta 2011 dalje. Davek je v obdobju od 1. avgusta 2011 pa do 31. decembra 2011 plačalo 16 bank, v skupni višini 7,4 milijone evrov. Po predlagani noveli se davek plačuje po nižji stopnji, 0,1 % od bilančne vsote. To je vrednost sredstev v izkazu finančnega položaja. Davek se lahko zmanjšuje, zaradi olajšave oziroma ugodnosti v obliki zmanjšanja davka, kar pomeni, da si lahko zavezanec zmanjša obveznost za davek do 0 davčne osnove. Določena je tudi možnost oprostitve plačevanja davka. Oprostitev lahko uveljavijo zavezanci, pri katerih je stanje kreditov danih nefinančnim družbam in samostojnim podjetnikom v koledarskem letu, za katero se plačuje davek, višje od stanja teh kreditov v preteklem koledarskem letu, najmanj za 5 % bilančne vsote preteklega koledarskega leta. V letu 2011 je bil ta pogoj sorazmerno manjši in je znašal 2,1 %. Zavezanci lahko uveljavljajo oprostitev tudi, če je njihovo stanje kreditov danih nefinančnim družbam in samostojnim podjetnikom, na zadnji dan meseca uveljavitve tega zakona v bilančni vsoti znaša manj kot 20 %. Na ta način je tega davka oproščena na primer SID banka. Predlog zakona zagotavlja sorazmerno obremenitev bank glede na obseg premoženja. Zaostruje veljavno zakonsko ureditev že obstoječega zakona, in sicer za omejeno obdobje do 31. decembra 2014, z letom 2015 pa se ukinja. Ta novela znižuje odstotek stanja kreditov, za katerega lahko zavezanec uveljavlja zmanjšanje davka. Predlog zakona ukinja oprostitev za zavezance, pri katerih je stanje kreditov danih nefinančnim družbam in samostojnim podjetnikom v koledarskem letu, za katerega se plačuje davek, višji od stanja teh kreditov v koledarskem letu najmanj za 5 % bilančne vsote preteklega koledarskega leta. Predlog zakona uvaja akontiranje davka in določa poseben režim plačevanja obrokov akontacije za leto 2013, kar bo zagotavljalo tekoče proračunske prihodke. Sedanji javnofinančni položaj zahteva določene ukrepe na prihodkovni strani proračuna, zato s predlogom, predlogom kot krizni davek, znižujemo proračunski primanjkljaj za 14 milijonov letno, zato v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlog zakona podpiramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslanska skupina Socialnih demokratov, gospod Matevž Frangež.
Spoštovane in spoštovani! Socialni demokrati se učimo iz lastnih napak. Naša vlada je predlagala zakon o obdavčitvi bilančne vsote bank, ne zato, da bi javne finance okrepili z dodatnim davčnim virom, ampak zato, ker smo v tem videli rešitev za zagon kreditiranja gospodarstva. Leto in pol po sprejemu tega zakona lahko ugotovimo, da se naša pričakovanja niso uresničila – še več, obseg kreditne aktivnosti slovenskih poslovnih bank je po sprejemu tega zakona samo še upadal. Zato bi bilo danes primerno, da ugotovimo, da obdavčenje bilančne vsote bank ni primeren ukrep zato, da se soočamo in soočimo s problemom kreditnega krča. Osredotočiti se moramo na vzroke tega istega kreditnega krča, to pa je prezadolženost našega gospodarstva. Prezadolženost našega gospodarstva je nastala v specifičnem obdobju med letoma 2004 in 2008, ko ne vlada in ne regulator, resnici na ljubo tudi ne Državni zbor, niso reagirali na alarmantno povečanje danih posojil in absolutno porušeno razmerje med prejetimi depoziti in danimi krediti. Takrat je bilo pridelano to, kar danes poznamo kot slabe naložbe. Menimo, da Zakon o davku na bilančno vsoto bank tudi danes ne odgovarja na temeljni izziv, to je povečanje kreditne aktivnosti bank. Njegov javnofinančni izplen je zanemarljiv, obseg olajšav, se pravi tistega bistvenega dela, da se banke izognejo plačilu davka, če zaganjajo kreditno aktivnost napram svojim kreditojemalcem, torej gospodarstvu, pa se zmanjšuje tako, da bo na koncu izplen na strani bistveno boljših bank. S tem ukrepom ne bomo zagnali kreditne aktivnosti naših bank zato, ker moramo odpravljati vzroke. Vlada se je odločila, da bo te vzroke odpravljala s slabo banko, mi smo že večkrat jasno in glasno povedali, da to ni optimalni način, ampak najdražji način reševanja tega problema, ki je povrhu vsega še tehnično zapleten, administrativno zahteven in bo terjal veliko časa, ob tem pa odprl vrsto priložnosti za najrazličnejše zlorabe in moralni hazard. Svetujemo, da se neuspešnih ukrepov, četudi jih je v osnovi predlagala naša vlada, ne poslužujemo. Da kritično pogledamo na to, kateri ukrepi vzdržijo in kateri ukrepi ne primejo in za ta ukrep ugotovimo, da ne služi svojemu namenu, ker zaradi njega ne bomo povečali kreditne aktivnosti, prav tako pa ne bomo omogočili bistveno večjega javnofinančnega zajema. Če pravite, da so tudi banke in finančne institucije tiste, ki morajo nositi breme krize, prosim, da se vsi skupaj odločneje postavimo za uvedbo davka na finančne transakcije na evropski ravni. Še več, če menimo, da mora tudi kapital plačati svojo ceno, povečajmo davek na dobiček, ne pa, da ga v tem času znižujemo, misleč, da bo to rešilo slovensko gospodarstvo. V ničemer ga ne rešuje. Socialni demokrati bomo zato nasprotovali sprejemu predloga zakona.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili v okviru glasovanj v četrtek, 6. decembra 2012, petnajst minut po prekinjeni 8. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4., 5., 6. IN 7. TOČKO DNEVNEGA REDA. Po dogovoru na seji Kolegija predsednika Državnega zbora bomo v okviru 4., 5., 6. in 7. točke dnevnega reda opravili skupne uvodne predstavitve o PREDLOGU ODLOKA O NAČRTU RAVNANJA S STVARNIM PREMOŽENJEM DRŽAVE ZA ORGANE DRŽAVNE UPRAVE IN PRAVOSODNE ORGANE ZA LETO 2013, PREDLOGU ODLOKA O NAČRTU RAVNANJA S STVARNIM PREMOŽENJEM DRŽAVE ZA ORGANE DRŽAVNE UPRAVE IN PRAVOSODNE ORGANE ZA LETO 2014, PREDLOGU ODLOKA O NAČRTU RAVNANJA S STVARNIM PREMOŽENJEM DRŽAVE ZA DRUGE DRŽAVNE ORGANE ZA LETO 2013 IN PREDLOGU ODLOKA O NAČRTU RAVNANJA S STVARNIM PREMOŽENJEM DRŽAVE ZA DRUGE DRŽAVNE ORGANE ZA LETO 2014. Predloge odlokov je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predlogov odlokov. Prisoten predstavnik Vlade. Gospod Helmut Hartman, državni sekretar na Ministrstvu za pravosodje in javno upravo, beseda je vaša.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Pozdravljeni spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Pred nami so štirje predlogi odlokov o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države. Obveznost priprave, vsebino in postopek sprejemanja ravnanja s stvarnim premoženjem države ureja Zakon o stvarnem premoženju države in samoupravne lokalne skupnosti. Ta načrte deli v načrte ravnanja z nepremičnim premoženjem in načrte ravnanja s premičnim premoženjem. Kar se tiče načrtov ravnanja z nepremičnim premoženjem, pa je ta sestavljen iz dveh delov, in sicer iz dela, ki se nanaša na pridobivanje, in drugega dela, ki se nanaša na razpolaganje. Kar pa se tiče načrta ravnanja s premičnim premoženjem, pa je ta sestavljen iz načrta pridobivanja premičnega premoženja v posamezni vrednosti, ki je višja od 10 tisoč evrov, in načrta razpolaganja s premičnim premoženjem iste vrednosti. Glede upravljavca pa zakon določa, da so to organi državne uprave, pravosodni organi, javni zavodi, javni gospodarski zavodi, javne agencije in javni skladi ter drugi državni organi, ki so neodvisni od izvršilne veje oblasti. To so predvsem Državni zbor Republike Slovenije, Ustavno sodišče in ostali. Vsebina načrtov, ki jo določa Uredba o stvarnem premoženju države in samoupravne lokalne skupnosti, je enaka ne glede na upravljavca, postopki sprejemanja pa so nekoliko različni. Predlog za nakup določenega stvarnega premoženja ali njegovo prodajo v vsakem primeru da njegov upravljavec, ki edini pozna potrebe in ve, v katerem delu premoženje potrebuje oziroma ga ne potrebuje. Kar se tiče organov državne uprave, pravosodnih organov, javnih zavodov, javnih gospodarskih zavodov, javnih agencij in javnih skladov, pa predloge upravljavcev zbere vlada in jih po obravnavi predloži v sprejem Državnemu zboru. Le-ta jih potem skupaj s predlogom proračuna za naslednje leto tudi sprejme. Vključenost stvarnega premoženja v ustrezen načrt je pogoj za nakup ali prodajo določenega premoženja v tekočem letu, vendar pa ta pogoj ni absoluten. Tukaj naj povem, da zakon v 12. členu omogoča, da pod določenimi pogoji, to so predvsem spremembe prostorske potrebe upravljavca nepremičnega premoženja in neke nepredvidljive okoliščine na trgu, upravljavci lahko sklepajo upravne posle, ki niso predvideni v veljavnem načrtu. Skupno vrednost poslov, ki niso predvideni v veljavnih načrtih ravnanja, se vsako leto določi s sklepom vlade, in sicer 30 dni po sprejemu proračuna. Naj povem tudi, da je to razpolaganje omejeno na 20 % skupne vrednosti od načrtov razpolaganja z nepremičnim premoženjem oziroma načrtov ravnanja s premičnim premoženjem. Toliko na kratko glede opisa. V tem delu naj še na kratko povem nekaj o samih številkah, na katere se to razpolaganje premoženja v vseh štirih odlokih nanaša. Kar se tiče Odloka o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države za organe državne uprave in pravosodne organe za leto 2013 – tukaj v letu 2013 načrtujemo 187 milijonov 631 tisoč evrov prihodkov od prodaje stvarnega premoženja, za nakupe stvarnega premoženja v letu 2013 pa se načrtuje 134 milijonov 380 tisoč evrov. V letu 2014 pa v okviru istih državnih organov načrtujemo 15 milijonov 706 tisoč evrov prihodkov od prodaje stvarnega premoženja, za nakupe stvarnega premoženja v tem istem letu 2014 pa se načrtuje 68 milijonov 726 tisoč evrov. Zdaj pa glede Odloka o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države za druge državne organe za leto 2013, v katerem se načrtuje 170 tisoč evrov prihodkov od prodaje nepremičnega premoženja, za nakupe premičnega premoženja v letu 2013 pa se načrtuje 513 tisoč evrov. Še za leto 2014 – za te iste organe se načrtujejo prihodki z naslova prodaje premičnega premoženja za predvidene nakupe nekje 603 tisoč evrov, iz naslova prodaje premičnega premoženja se pa v tem letu ne pričakuje nekih prihodkov. Toliko za začetek za predstavitev, hvala lepa.
Hvala lepa. Predloge odlokov je obravnaval Odbor za pravosodje, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo. Besedo dajem gospe predsednici Evi Irgl za predstavitev poročil odbora.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovana podpredsednica, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Lepo pozdravljen tudi gospod državni sekretar! Odbor za pravosodje, javno upravo in lokalno samoupravo je na 7. seji 28. novembra 2012 obravnaval Predlog odloka o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države za organe državne uprave in pravosodne organe za leto 2013 ter za leto 2014. Obravnavali pa smo tudi Predlog odloka o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države za druge državne organe za leto 2013 in za leto 2014. Predloge odlokov je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada na podlagi 11. in 13. člena Zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti in so objavljeni na spletni strani Državnega zbora v Poročevalcu z dne 11. in 12. oktober 2012. Predstavnik Vlade, državni sekretar na Ministrstvu za pravosodje, gospod Helmut Hartman, je v dopolnilni obrazložitvi Predlogov odlokov o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države za organe državne uprave in pravosodne organe za leto 2013 in 2014 povedal, da priprava načrta ravnanja s stvarnim premoženjem države poteka tako, da vlada zbere predloge načrtov ravnanja z nepremičnim in premičnim premoženjem posameznih upravljavcev tega premoženja in jih nato v obliki odloka predloži v sprejem Državnemu zboru. Na podlagi predlogov upravljavcev stvarnega premoženja, naj bi prihodki od prodaje stvarnega premoženja v letu 2013 znašali približno 187 milijonov evrov, za nakupe stvarnega premoženja pa naj bi potrebovali okoli 134 milijonov evrov. V letu 2014 naj bi prihodki od prodaje stvarnega premoženja znašali nekaj več kot 15 milijonov evrov, za nakupe stvarnega premoženja pa naj bi potrebovali okoli 68 milijonov evrov. V dopolnilni obrazložitvi Predlogov odlokov o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države za druge državne organe za leti 2013 in 2014 pa je gospod državni sekretar povedal, da načrt ravnanja s stvarnim premoženjem države za druge državne organe na njihov predlog pošlje vlada v sprejem Državnemu zboru. Predlagana odloka se nanašata na Državni zbor in Ustavno sodišče. Drugi državni organi v letu 2013 načrtujejo 170 tisoč evrov prihodkov iz naslova razpolaganja s stvarnim premoženjem, za nakupe stvarnega premoženja pa načrtujejo izdatke v višini 513 tisoč evrov. V letu 2014 drugi državni organi ne načrtujejo prihodkov iz naslova razpolaganja s stvarnim premoženjem, za nakupe stvarnega premoženja pa načrtujejo izdatke v višini 603 tisoč evrov. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe, mag. Metoda Hrovat Pirnat je v nadaljevanju predstavila dodatno pisno mnenje Zakonodajno-pravne službe ter povedala, da so njihove pripombe k naslovom predlaganih odlokov ustrezno upoštevane v vloženih amandmajih koalicijskih poslanskih skupin. Gre namreč za amandmaje k 1. členu ter k naslovu posameznih odlokov. Predstavila je tudi pripombe k posameznim preglednicam, ki so sestavni del posameznih odlokov. K predlogom odlokov je pisna mnenja podala tudi Komisija Državnega sveta za državno ureditev. Odbor za pravosodje, javno upravo in lokalno samoupravo je pri vsakem posameznem predlogu odloka sprejel amandmaja poslanskih skupin SDS, Državljanske liste, SLS, DeSUS in Nove Slovenije, in sicer k 1. členu ter k naslovu in v skladu s 128. členom v povezavi s tretjim in četrtim odstavkom 125. člena Poslovnika Državnega zbora glasoval o obeh členih in naslovu predloga odloka in jih na koncu tudi sprejel. Glede na sprejete amandmaje so na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljena besedila dopolnjenih predlogov vseh štirih odlokov, v katere so vključeni sprejeti amandmaji. Sestavni del dopolnjenih predlogov odlokov so tudi preglednice, ki so navedene v 1. členu posameznega odloka in se nahajajo v predloženih besedilih, ki so objavljena tudi na spletni strani Državnega zbora, in sicer v Poročevalcu z dne 11. ter 12. novembra 2012. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije, gospa Iva Dimic.
Hvala za besedo. Spoštovani! Stvarno premoženje v lasti Republike Slovenije in občin kot temeljnih samoupravnih lokalnih skupnosti je po številu nepremičnin, kot tudi vrednostno, zelo obsežno. Zato mora država pa tudi občina, s svojim premoženjem razpolagati čim bolj racionalno, transparentno in kot dober gospodar v skladu z načelom gospodarnosti, pri tem pa mora slediti predvsem javnemu interesu. Posebno skrb je treba namenjati ravnanju z nepremičninami, zlasti prodaji in oddaji v najem. Zakon o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti in Uredba o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti predstavljata pravno podlago za pripravo letnih odlokov o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem. Predlogi odlokov o načrtih razpolaganja s stvarnim premoženjem za organe državne uprave, pravosodne organe, javne zavode, javne gospodarske zavode, javne agencije, javne sklade ter druge državne organe za leti 2013 in 2014 pomenijo celovit pregled premoženja, ki je namenjeno prodaji in oddaji v najem, obenem pa tudi načrtovanim nakupom in najemom premoženja. V odlokih so razvidni načrti organov države in javne uprave – čemu bodo v prihodnjih dveh letih prednostno namenili proračunska sredstva. To pa še ne pomeni, da bo do posameznega nakupa ali investicije tudi prišlo. Realizacija teh načrtov je namreč odvisna od proračunskih sredstev, ki so tekom leta na voljo. Pri uvrščanju premoženja na seznam načrtovanih razpolaganj za nadaljnji dve leti so morali upravljavci državnega in občinskega premoženja opredeliti ekonomičnost vsakega načrtovanega razpolaganja posebej. Nekatero premoženje, zlasti nepremičnine, ni potrebno za delo organov državne uprave in samoupravnih skupnosti, niti z njimi ni mogoče racionalno gospodarjenje. Še več, zanje pogosto ni mogoče zagotavljati ustreznih sredstev za njihovo redno vzdrževanje, kar je pogosto primer pri nepremičninah, ki imajo status kulturnega spomenika. Za takšne nepremičnine je uvrstitev na seznam načrtovanega razpolaganja ne le upravičena, pač pa nujna, da se prepreči njihovo propadanje. V Novi Sloveniji se zavzemamo za odgovorno in transparentno ravnanje s premoženjem države in lokalnih skupnosti. Transparentnost se zagotavlja z obravnavanimi odloki, kjer so v obliki tabele navedena načrtovana razpolaganja s stvarnim premoženjem za prihodnji dve leti z navedbo predvidenega načina razpolaganja s premoženjem in z navedbo orientacijske vrednosti posamične nepremičnine oziroma premičnine. Zavzemamo se tudi za to, da vsak posamičen upravljavec stvarnega premoženja prevzame odgovornost tako glede uvrstitve posamičnega premoženja na seznam načrtovanih razpolaganj kot tudi glede določitve načina razpolaganja, posebej v primeru prodaj, pa tudi za določitev orientacijske vrednosti posamične nepremičnine oziroma premičnine. Ob tem pa računamo tudi na izvajanje učinkovitega nadzora nad izvršenimi posamičnimi razpolaganji s strani Računskega sodišča. Zato bomo poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije odloke o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države podprli.
Hvala lepa. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, gospod Ivan Pišek.
Hvala lepa, podpredsednica. Lep pozdrav vsem skupaj! Predlagani odlok o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države za organe državne uprave in pravosodne organe se sprejme na podlagi drugega in petega odstavka 11. člena Zakona o stvarnem premoženju in na podlagi Uredbe o stvarnem premoženju države in samoupravne lokalne skupnosti. Zakon določa, da načrt ravnanja s stvarnim premoženjem države za organe državne uprave, pravosodne organe, javne zavode, javne gospodarske zavode, javne agencije in javne sklade, ki jih je ustanovila država, predloži vlada v sprejetje Državnemu zboru Republike Slovenije. Odlok ima dva člena in številne priloge. 1. člen določa obseg vsega stvarnega premoženja države, s katerim namerava le-ta razpolagati oziroma ga pridobiti v predvidenem letu. Sistematično so navedeni posamezni členi po vrsti premoženja, vrsti ravnanja z njim ter tudi po upravljavcih posameznega premoženja. V preglednicah so zajeti vsi identifikacijski znaki ter orientacijske vrednosti za posamezno stvarno premoženje. Zaradi obsežnosti in iz tehničnih razlogov pa preglednice niso vključene v besedilo, temveč so v prilogi odloka. 2. člen določa začetek veljavnosti odloka. Vsebina Predloga odloka o načrtu za ravnanje s stvarnim premoženjem države za druge državne organe je podobna in se sprejema na podlagi četrtega in šestega odstavka 13. člena Zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti. Odlok ureja načrt ravnanja s stvarnim premoženjem za Urad predsednika Republike Slovenije, Državni zbor Republike Slovenije, Državni svet Republike Slovenije, Ustavno sodišče, Računsko sodišče, Državno revizijsko komisijo, Urad informacijskega pooblaščenca in varuha človekovih pravic. Odlok določa obseg stvarnega premoženja države v upravljanju drugih državnih organov, s katerimi nameravajo le-ti razpolagati oziroma ga pridobiti v obravnavanem letu. Posamezni premičnini je pripisana njena orientacijska vrednost, ki jo Uredba o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti opredeljuje kot vrednost, ki jo določi upravljavec stvarnega premoženja na podlagi cenitve premoženja, na podlagi vrednosti nepremičnin, ki jo določi Geodetska uprava, na podlagi predpisov, ki urejajo množično vrednotenje nepremičnin, na podlagi primerjave prodaj primerljivega premoženja na trgu oziroma na podlagi drugih podatkov, s katerimi se določa ceno stvarnega premoženja v smislu čim večjega približevanja dejanski vrednosti na trgu. Vse načrte ravnanja s stvarnim premoženjem je predložila Vlada v sprejetje Državnemu zboru skupaj s predlogom proračuna za leti 2013 in 2014. Eden izmed namenskih virov financiranja proračuna je tudi v prodaji nepotrebnega premoženja. V Poslanski skupini SDS smo mnenja, da je nepotrebno oziroma manj učinkovito lastnino bolje prodati ali zamenjati, posebej če to zagotavlja dvojni učinek, na eni strani razbremenitev nedonosnega premoženja, ki je običajno le strošek, in na drugi strani optimalna kupnina in njeno plemenitenje. Seveda pa je predpogoj vsake lastniške spremembe transparentnost in gospodarnost. V SDS podpiramo sprejetje vseh štirih predlogov odlokov, skupaj z amandmaji, pripravljenimi na osnovi mnenja Zakonodajno-pravne službe.
Hvala lepa. Poslanska skupina Socialnih demokratov, gospod Mirko Brulc.
Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki Vlade, lep pozdrav! Sočasno ob obravnavi predloga proračuna se opravi tudi razpravo o aktih, v katerih so načrtovana ravnanja proračunskih uporabnikov s stvarnim premoženjem. Tokrat ni nič drugače oziroma drugače je le to, da so predlagani odloki ponovno pripravljeni v skladu z Zakonom o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti, kajti s septembrsko novelo navedenega zakona je Državni zbor razveljavil v letu 2010 sprejet Zakon o javnem nepremičninskem skladu. V oktobru tega leta je Vlada Državnemu zboru v postopek obravnave in sprejetje posredovala Predlog odloka o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države za organe državne uprave in pravosodne organe za leti 2013, 2014 in Predlog odloka o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države za druge državne organe, prav tako za leti 2013 in 2014. Zakonodajno-pravna služba je opozorila, da naslov vloženih aktov ne odraža vsebine predlaganih odlokov. Na podlagi teh opozoril so bili na matičnem delovnem telesu s sprejetimi amandmaji tudi naslovi ustrezno popravljeni. Predlagatelj v Odloku o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države za organe državne uprave in pravosodne organe za leto 2013 od prodaje navedenega premoženja pričakuje 187 milijonov 631 tisoč evrov prihodkov. Za nakup stvarnega premoženja pa je načrtovanih sredstev v višini 134 milijonov 380 tisoč evrov. V Poslanski skupini Socialnih demokratov se zavedamo, da je prihodek od prodaje težko dosegljiv cilj. Načrtovani prihodki od prodaje stvarnega premoženja v letu 2013 so zaenkrat precej nižji, in sicer v višini 15 milijonov 706 tisoč evrov, za nakup stvarnega premoženja v letu 2014 pa je načrtovanih 68 milijonov 726 tisoč evrov. V Poslanskih skupini Socialnih demokratov smo pregledali vse odloke, izpostavili pa bi preglednico osem; pri upravljavcu, se pravi Ministrstvu za infrastrukturo in prostor, manjka ekonomska utemeljenosti razpolaganja z zemljišči. To ministrstvo je postalo upravljavec teh zemljišč po odvzemu statusa javno dobro, javna železniška infrastruktura. Pa vendar, ocenjena skupna vrednost teh zemljišč je v višini enega milijona 719 tisoč evrov. Predvidena je javna dražba ali neposredna pogodba ali javno zbiranje ponudb. Ob tem bi opozoril predvsem na to, da so tukaj zavedena zemljišča z orientacijsko vrednostjo, ki se gibljejo med 29 evri, kar je nepomembno, in vse tja do 260 tisoč evrov. Na pomanjkljivost obrazložitve ekonomske upravičenosti je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba. Glede na tako velik razpon menimo, da bi upravljavec teh zemljišč, vsaj pri vrednosti, ki presega 10 tisoč evrov, to le moral bolje pojasniti. V preglednici pet nas je pri nakupu tehnične opreme zbodla višina sredstev, namenjena Sovi; gre za 800 tisoč evrov. Prav tako pa tudi način pridobivanja motornih vozil, predvsem tistih primernih, ko je bila navedena že znamka osebnega avtomobila. Tudi na to je opozorila Zakonodajno-pravna služba, in sicer da določitev predmeta javnega naročila ni skladna s predpisi o javnem naročanju. Naj opozorim še na preglednico dve, v kateri je naveden načrt razpolaganja zemljišč, ki imajo status kulturnega spomenika, skrajšani naslov seveda. Gre za nekaj gradov in naj omenim grad Branik ali grad Rihenberg, za katerega je že dogovor z lokalno skupnostjo, pred nami je samo še slavnostni podpis o brezplačnem prevzemu te lastnine, nepremičnine. Zato sprašujem, kako je mogoče, da je ta grad še vedno v programu prodaje, to ceno bi bilo treba iz skupnega seštevka odbiti.Tukaj gre še za nekatere mejne objekte, za katere prav tako kandidirajo lokalne skupnosti. Najbolj pereč je mejni objekt na mejnem prehodu Solkan, ki je že kar nekaj mesecev razbit v sramoto tej državi. Lokalna skupnost bi ta objekt prevzela, ga sanirala in v njem pripravila neko dejavnost, recimo muzej kontrabanta, kot smo rekli nekoč. Vendar se tukaj država obotavlja in pripravlja prodajo tega objekta, ki pa nima neke velike vrednosti, razen da je sedaj v sramoto. Poleg tega je tukaj še vila Rafut ali Laščakova vila, izjemen arhitekturni biser v Rožni dolini, ki razpada. Tukaj je bilo sklenjeno kar nekaj pogodb, še s prejšnjo Janševo vlad,o vendar se zadeva ni izšla. V tem programu, ki ga imamo pred seboj, vidimo kar nekaj takšnih, sedaj govorim o tistih, ki jih poznam s terena, kajti po katastrski številki in vpisu v zemljiško knjigo, je težko točno ugotoviti, za katere objekte in katera zemljišča gre. Ne glede na to, v Poslanski skupini Socialnih demokratov predlaganim odlokom ne bomo nasprotovali, tudi tistim ne, ki jih v razpravi nisem posebej izpostavljal. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Še gospa Kristina Valenčič, poslanska skupina Državljanske liste.
Spoštovana predsedujoča, predstavniki ministrstva, kolegice in kolegi! Naj že takoj na začetku povem, da bomo poslanci in poslanke Državljanske liste Predloge odlokov o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države za organe državne uprave, pravosodne organe, javne zavode, javne gospodarske zavode, javne agencije in javne sklade za leti 2013 in 2014 podprli. Odloki so pripravljeni na podlagi določb Zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti, ki ga novelirali septembra letošnjega leta z namenom, da upravljavcem in lokalnim skupnostim omogočimo gospodarnejše in enostavnejše upravljanje z nepremičninami. Omenjeni zakon določa, da se načrti razpolaganja s premičnim in nepremičnim premoženjem države predložijo v sprejetje Državnemu zboru skupaj s predlogom proračuna, zato so seveda tudi danes na dnevnem redu te izredne seje. Načrt zasleduje namen noveliranega Zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti, saj so upravljavci vključili kar precej novih nepremičnin, za katere so ocenili, da jih za potrebe svojega delovanja ne potrebujejo. Dejstvo je, da lahko prav na področju upravljanja z državnimi nepremičnimi upravičeno pričakujemo gospodarnejše ravnanje, saj se je do sedaj izkazalo, da z državnimi nepremičninami ne ravnamo dovolj skrbno, premalo v luči dobrega gospodarja. Veliko državnih nepremičnin ni v uporabi in so le strošek državi. Država je še vedno lastnica okrog 600 tisoč nepremičnin v skupni vrednosti 5,5 milijard evrov. Žal posamezni upravljavci še vedno ne posvečajo dovolj pozornosti dokončni pravni in dejanski urejenosti nepremičnin ter njihovemu optimalnemu gospodarskemu izkoristku. Dosedanja praksa kaže na precejšen razkorak med načrtovanimi prihodki iz naslova prodaje in samim iztržkom. Realizacija načrtov je običajno nizka tudi zaradi kompliciranih postopkov razpolaganja s stvarnim premoženjem. Ker novelirani Zakon o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti prinaša prav poenostavitve teh postopkov, zlasti neodplačnega prenosa med državo in lokalno skupnostjo, upravičeno pričakujemo bistveno boljšo realizacijo načrtov razpolaganja s stvarnim premoženjem države že v letu 2013. Ena temeljnih nalog države je zagotoviti pravno varstvo lastnikom nepremičnin in vzpostaviti pogoje za delovanje trga nepremičnin in posojil. Država te naloge izvaja na osnovi podatkov iz državnih nepremičninskih evidenc. Te evidence morajo biti točne, vzdrževane, javne in uporabnikom enostavno dostopne, zato v Državljanski listi pričakujemo, da bo Vlada storila vse in to čim prej, da to tudi dosežemo. Kot rečeno, bomo poslanci in poslanke Državljanske liste vse štiri odloke podprli.
Hvala lepa. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin in skupno uvodno predstavitvijo k vsem predlogov odlokov. Prehajamo na razpravo o vsakem predlogu odloka posebej. Nadaljujemo s 4. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga odloka o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države za organe državne uprave in pravosodne organe za leto 2013 Amandmaji k dopolnjenemu predlogu odloka niso bili vloženi, zato bomo glasovanje opravili v okviru glasovanj v četrtek, 15 minut po prekinjeni 8. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s 5. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga odloka o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države za organe državne uprave in pravosodne organe za leto 2014 Tudi tukaj niso bili vloženi nobeni amandmaji, in prav tako, kot pri prejšnji točki, bomo glasovanje o dopolnjenem predlogu odloka opravili v četrtek v okviru glasovanj, 15 minut po prekinjeni 8. točki dnevnega reda. S tem prekinjam tudi to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s 6. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga odloka o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države za druge državne organe za leto 2013. Tudi tu amandmaji k dopolnjenemu predlogu odloka niso bili vloženi, zato bomo glasovanje opravili v četrtek, 15 minut po prekinjeni 8. točki dnevnega reda. S tem je prekinjena tudi ta točka dnevnega reda. Nadaljujemo s 7. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga odloka o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države za druge državne organe za leto 2014. Tudi tu amandmaji niso vloženi, in bomo prav tako kot pri prejšnjih točkah, glasovanje opravili po prekinjeni 8. točki dnevnega reda v četrtek. S tem prekinjam tudi to točko dnevnega reda in hkrati tudi 23. izredno sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Vsem lep pozdrav in srečno pot!