Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 29. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnjega nadaljevanja seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Alenka Jeraj, Darja Lavtižar Bebler, Breda Pečan od 14.45 dalje, Andrej Magajna, Ljubo Germič, Franc Jurša, Miran Potrč, Zvonko Lah, Vili Trofenik od 15. ure dalje in Rudolf Petan. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 22. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA RESOLUCIJE DRŽAVNEGA ZBORA DO URESNIČEVANJA ODLOČBE USTAVNEGA SODIŠČA. Predlog resolucij sta v obravnavo Državnemu zboru predložila poslanca Marijan Križman in dr. Luka Juri. Predlog resolucije je na 12. seji 31. 5. 2011 obravnaval Odbor za lokalno samoupravo in regionalni razvoj kot matično delovno telo. Ker po končani razpravi odbor delov predloga resolucije ni sprejel, je bila druga obravnava predloga resolucije na tej seji delovnega telesa končana. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Besedo ima gospod Franc Žnidaršič v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Predlog resolucije je zanimiva novost pri delu Državnega zbora in ima do neke mere svoj smisel v tem, da Državni zbor pojasni svoje odločitve, zlasti takrat kadar so le-te v nasprotju z odločbo Ustavnega sodišča. Kadar gre za tovrstno načelo obrazložitve svojega ravnanja, bi bila stvar lahko povsem sprejemljiva in bi jo tudi naša poslanska skupina podprla. Ker pa se resolucija nanaša na zgodbo, ki je praktično končana, ko gre za ustanovitev občine Ankaran, menimo da je sprejem takšne resolucije nepotreben. Pri tem menimo tudi, da naj bi poslanci in Državni zbor kot institucija takrat, ko odločajo o neki stvari, trikrat skrbno premislili, preden pritisnejo na gumb v smeri, da se ne spoštuje odločba Ustavnega sodišča, pa naj se ta nanaša na katerokoli vsebino v tej državi. Menimo, da so odločbe Ustavnega sodišča tudi za Državni zbor, ki je samostojna veja oblasti, sveta zadeva in da samo spoštovanje odločb Ustavnega sodišča pravzaprav gradi obstoj in delovanje pravne države. Mi menimo, da je v prihodnje treba storiti vse, da bo Državni zbor korektno in pravočasno sprejemal take odločitve, ki so v skladu z odločbami Ustavnega sodišča, brez odlašanja, brez velikih razlag o tem, zakaj se kdo s čim ne strinja, in na ta način se bo tudi med državljani utrdil občutek, da se vendarle ustavo in Ustavno sodišče, kot najvišje zakonodajno-pravno telo v državi, spoštuje. Iz tega vzornega kota gledano je zaradi že ustanovljene občine Ankaran ta resolucija neaktualna in je zaradi tega ne kanimo podpreti. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Marijan Križman v imenu Poslanske skupine SD.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane, kolegice in kolegi! Predlog resolucije o uresničevanju odločbe Ustavnega sodišča sva predlagatelja vložila v postopek v Državni zbor z željo, da bi na spoštljiv in argumentiran način opredelili ustavnopravno argumente, zaradi katerih ni bilo mogoče ustanoviti občine na območju naselja Ankaran. Ne glede na to, da je Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora ocenila, da resolucija ni potrebna, saj je celotna argumentacija, v kateri so ustavnopravni argumenti zoper ustanovitve občine Koper že vsebovani v razpravi okoli zakona, ki bi ustanovitev omogočil, a je bil zavrnjen. Socialni demokrati smo se naposled odločili slediti takšni interpretaciji in potemtakem sklenili, da resolucijo ne bomo podprli, saj ne bi prinašala novih pravnih učinkov. Zaradi tega smo jo zavrnili že na razpravi znotraj matičnega odbora in omogočili, da se Državni zbor raje osredotoči na druga vprašanja. Hvala.
Besedo ima gospod Zvonko Černač v imenu Poslanske skupine SDS.
Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, vsi ostali prisotni! Po tem, kar smo slišali in kar smo spremljali v zvezi s to resolucijo, res ne vem, kaj naj rečem v imenu stališča Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Na odboru, ko je bilo glasovanje o tej resoluciji, ki sta jo vložila dva poslanca iz poslanske skupine največje vladne stranke, Socialnih demokratov, je bil rezultat glasovanja, nihče za in 7 proti. Se pravi, da tisti, ki so nekaj predlagali, so glasovali drugače oziroma so se v tem postopku premislili, kar na nek simboličen način kaže resnost delovanja te vladajoče koalicije tudi na vseh drugih področjih, predvsem pa seveda na resnost delovanja največje vladne stranke, Socialnih demokratov. Kaj je bil namen te resolucije Državnega zbora do uresničevanje odločbe Ustavnega sodišča številka U1-137/10-47, lahko preberemo v uvodu, kjer so predlagatelji zapisali, da je Ustavno sodišče s to odločbo poseglo v ustavno pravico državljanov do volitev organov lokalnih skupnosti in v zakonodajne pristojnosti Državnega zbora Republike Slovenije. Zdaj jaz to priliko izkoriščam za nekaj besed okoli te nove odločbe Ustavnega sodišča, ki je na neki način uzakonilo novo občino, kljub temu, da je zakonodaja v tej državi jasna in pravi, da se nove občine ustanavljajo z zakonom. Gre na nek način za pomemben prejudic, ki ne bo ostal brez posledic v bodoče. Gre pa tudi za vprašanje, kako je mogoče, da se Ustavno sodišče v preteklih odločitvah, ko je šlo za še bolj pomembne zadeve za to državo, recimo, ena izmed takih neuresničenih zahtev je bila uzakonitev večinskega volilnega sistema, ki so ga ljudje izglasovali na referendumu, zakaj se v tistih primerih Ustavno sodišče ni poslužilo takega ukrepa. Verjetno Slovenija danes ne bi bila v tako težki politično gospodarski situaciji, kot je, če bi bila ta odločitev, ki so jo ljudje po mnenju Ustavnega sodišča takrat izglasovali, tudi uzakonjena oziroma sprejeta. Kakorkoli že, v tem postopku, kar se tiče ustanavljanja Občine Ankaran, mislim, da je šlo za postopek, kjer si največjo črno piko v tem postopku lahko pripišejo ravno vladajoči oziroma Socialni demokrati. Spomnite se, kako je bila izglasovana odločitev, da se referendum na tem območju izvede. Bila je izglasovana po tistem, ko je takratni vodja Poslanske skupine Socialnih demokratov gospod Kontič napovedal, da Socialni demokrati tega pristopa ne podpirajo, ker bi bil tak referendum v nasprotju ne samo z njihovimi stališči, ampak tudi z zakonodajo. In kaj se je zgodilo? Poslanska skupina Socialnih demokratov je v veliki večini glasovala drugače, kot je nekaj minut prej napovedal vodja poslanske skupine. In od tukaj naprej izhajajo problemi, ki so nastali, do tega, da je ta Državni zbor v dveh podobnih primerih, ki oba nista izpolnjevala zakonskih pogojev, glasoval različni, kar seveda tudi ni ravno v čast Državnemu zboru in tudi ne na nek način pravni državi. Kakorkoli že, odločba Ustavnega sodišča, ki je bila sprejeta po tej odločbi, glede katere govori ta resolucija, ki je, ko smo slišali s strani samega predlagatelja, brezpredmetna, govori o tem, da je na nek način Ustavno sodišče domnevno protiustavnost želelo odpraviti s protizakonitostjo, kajti zakon, ki v tej državi velja, ne omogoča ustanovitve take občine, kot je z odločbo Ustavnega sodišča zdaj na nek način tudi ustanovljena, kar predstavlja nek ustavnopravni problem, okrog katerega bo verjetno v Državnem zboru v prihodnje še kaj govora. Mislim, da bi temu veljalo posvetiti več energije in več časa, kot pa razpredanju o tem, zakaj in na kakšen način je do zapletov glede ustanavljanja občine Ankaran prišlo in kdo je v največji meri za te zaplete odgovoren. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke seveda ne moremo pristajati na vsakokratna obtoževanja kjerkoli se vladajoči koaliciji, predvsem Socialnim demokratom, zalomi. Naj bi bila opozicija oziroma SDS kriva zato, ker se jim zalomi. Ne, gospodje in gospe, odgovornost za vaše neustrezne odločitve boste morali prevzeti sami, če ne prej, boste morali to odgovornost položiti na mizo pred volivce, upam da čim prej. Skratka, kot je povedal že eden od dveh predlagateljev, ta resolucija je brezpredmetna. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Franc Pukšič, v imenu Poslanske skupine SLS.
Lep pozdrav, kolegice in kolegi! 9. junija je bil menda rojen naš prvi slovenski pisatelj, utemeljitelj slovenskega jezika, protestantski duhovnik Primož Trubar. 9. junija se je rodil tudi ruski car Peter I. Veliki. 9. junija je na Dunajski univerzi doktoriral iz medicine skladatelj Gustav Ipavec, ki je tudi upesnil Slovenec sem. In to je v svetovni zgodovini. V našo zgodovino, slovensko, bo pa šel tudi 9. junij 2011 zato, ker se je tokrat zgodilo prvič, da bo razmerje nespoštovanja ustave in zakonov slovensko ustavno sodišče enostavno to presekalo. Torej prav 9. junija je Ustavno sodišče Republike Slovenije odločilo o pobudi ustavnosti Zakona o razpisu volitev in seveda hkrati tudi samo ustanovilo občino Ankaran ter tako presekalo gordijski vozel, ki je bil sprožen tukaj, v Državnem zboru, od večine poslank in poslancev. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se nam zdi takšna poteza Ustavnega sodišča povsem razumna in pričakovana. Nedvoumno je, da so tisti poslanci, ki niso upoštevali novembrske odločbe Ustavnega sodišča, v kateri je le-to Državnemu zboru naložilo ustanovitev občine Ankaran, ravnali arbitrarno in samovoljno. Arbitrarno in samovoljno pa ni dovoljeno ravnati niti poslancem. Ignoranca nekaterih poslancev je namreč presegla vse razumne meje in Ustavno sodišče je moralo ustrezno ukrepati. Poslanci Slovenske ljudske stranke menimo, da je bil namen obravnave resolucije – ki je bila k sreči soglasno zavrnjena tudi s strani predlagateljev, in danes jih ni niti med nami – na matičnem delovnem telesu prisiliti Ustavno sodišče, da je naredilo veliko napako, kar pa je po našem mnenju neumnost brez primere. Poslanci Slovenske ljudske stranke smo ta neumen poskus predlagateljev resolucije napovedali z obstrukcijo. Še večji absurd pa je bila določba iz 5. točke te resolucije, ki je predvidevala opravičilo Državnega zbora prebivalcem Ankarana zaradi odločitve o razpisu posvetovalnega referenduma, saj naj Krajevna skupnost Ankaran ne bi izpolnjevala pogojev za ustanovitev lastne občine. Ni je predlagal pravi koalicijski poslanec. Ali je kakšen komentar sploh še potreben? Če že, bi se morali opravičiti tisti poslanci in poslanke, ki so ves čas zavestno nasprotovali tej odločbi Ustavnega sodišča in s tem novi občini Ankaran, kar smo v predlogu amandmaja tudi sami predlagali. Poslanci Slovenske ljudske stranke ugotavljamo, da se bo ustanavljanje občine Ankaran zapisalo v prakso postopkov ustanavljanja slovenskih občin ne unicum, kot postopek, v katerem se je na koncu zgodil velik spopad različnih interesov oziroma se je pri glasovanju o tem oblikovala zanimiva interesna koalicija, ki je s prepričljivo večino glasov proti ustanovitvi občine Ankaran. Po našem mnenju gre v celotnem postopku za zelo žalostno zgodbo Državnega zbora, ki nedvomno ni pripomoglo k zviševanju njegovega ugleda, ki je že na tako nizkem nivoju. Potem, ko so propadli vsi zakonski poskusi ustanovitve občine Ankaran, smo v Slovenski ljudski stranki pričakovali neko diskusijo o razumevanju razmer med zakonodajno in sodno vejo oblasti. Ampak žal tega nismo dočakali. Ustavno sodišče je z odločitvijo, ki jo je sprejelo prejšnji teden, presekalo politikantske namene državnozborske večine in ustanovilo občino Ankaran. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pozdravljamo takšno odločitev, saj predstavlja jasen signal Državnemu zboru, da Ustavno sodišče ni namenjeno sami sebi, pač pa je to inštitucija, ki varuje ustavnost in zakonitost. Tudi poslanci smo v skladu z 2. členom Zakona o poslancih dolžni spoštovati ustavo in zakon.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogdan Barovič v imenu Poslanske skupine SNS.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice, kolegi, dober dan na prvi poletni dan! JeanBaptiste Robespierre je bil utopični socialist. Vedel sem, da se nismo zastonj učili njegovega reka Laissez faire et laissez passer – Pustite vsakomur naj dela, kar hoče. Očitno je to priljubljena fraza, ki se počasi udejanja. Zakaj sem začel tako? Bil sem pozoren pri predhodnikih in ni se mi zdelo prav, da že spet iz te vsebine politiziramo zadevo, ne glede ali je resolucijo predlagala SD ali kdorkoli že. Dejstvo je, da imamo zelo nerešena vprašanja o odnosu treh vej oblasti. Po mnenju Slovenske nacionalne stranke, do svojega mnenja imamo pač pravico, je Ustavno sodišče s svojo zadnjo odločbo preseglo svoje pristojnosti. Ampak to je naše mnenje in do njega imamo pravico. Kajti Državni zbor Republike Slovenije, vsi ste bili zraven, je trikrat obravnaval zakon o ustanovitvi občine Ankaran in ga trikrat zavrnil. [[oglašanje iz klopi]] Jaz imam podatke, da ga je trikrat zavrnil. Če ni res, lahko nasprotujete tudi gospodu Kristanu iz Državnega sveta. Kakorkoli že, po tem komentarju, Državni zbor je pač neke odločitve sprejel. Zdaj, ali so te pravilne ali ne, nima smisla, da se prepiramo, ali je prav, da je ena občina ustanovljena, druga pa ne, zakaj ni in tako naprej. Mislim, da je to stvar spoštovanja zakonodaje, ki je Državni zbor na žalost, vsaj v 11 letih, odkar sem tukaj, razen zdaj, nikoli ni spoštoval. Ustanavljali smo občine kljub zakonu, ki je določal minimum 2 tisoč prebivalcev, ki so imele 300, 500, 70 ljudi. Državni zbor je kršil lastni zakon. In zdaj se prepirati zaradi tega z Ustavnim sodiščem. Moti me, da Ustavno sodišče tega ni ugotovilo že leta nazaj. Tudi prejšnja in predprejšnja oblast sta do delali kar tako, po tekočem traku, tretje leto mandata so ustanavljali občine, kakor se je komu zdelo. Danes imamo, kar imamo. Ustavno sodišče je sprejelo odločbo. Proti tej odločbi Državni zbor ni našel druge rešitve kot predlog resolucije. Zakonodajno-pravna služba pravi, da takšna resolucija naj ne bi bila, da je nek unikum, da naj ne bi bila po svoji vsebini in definiciji resolucije primerna za to. Po drugi strani pa nekateri strokovnjaki ugotavljajo, da je resolucija pametna poteza, dobra poteza, s katero lahko Državni zbor pač izkaže neko nestrinjanje ali pa zagovarja svojo odločitev. Državni zbor je torej odločitve sprejel, Ustavno sodišče se je postavilo nad njega, je ustanovilo občino. Resolucija naj bi zdaj še enkrat povedala, da Državni zbor ocenjuje, da je ustanovitev nove občine v nasprotju z 2., 8., 64. in 139. členom Ustave. In v tej resoluciji seveda tudi razlaga, zakaj naj bi bila ta ustanovitev v nasprotju z zakonom. Torej, če druge oblike ni, je pač resolucija ena od oblik, za katero v Slovenski nacionalni stranki mislimo, da je lahko primerna in se bi se z njo, če seveda ne bi bilo mnenje vseh drugačno, povedalo Ustavnemu sodišču, da je zadeva z drugega zornega vidika, torej z vidika zakonodajne veje oblasti, drugačna. Kakorkoli že, je pa seveda res žalostno, da resolucija pride kot nek dober poskus, da pa avtorji resolucije potem sami nasprotujejo lastni resoluciji. To ni bila dobra odločitev. Mislim, če že poskušamo in če že iščemo neko rešitev z resolucijo, ostanimo pri njej in bomo pač mi, poslanke in poslanci, potem rekli, ali je ta resolucija primerna ali ni, ali je vsebinsko kot unikum zadostna za svojo veljavo ali pač ni. V Slovenski nacionalni stranki, če že odločamo o tem, bomo nasprotovali negativnemu predlogu in podpiramo resolucijo. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Anton Anderlič v imenu Poslanskega kluba LDS.
Spoštovani! Postopek sprejemanja te resolucije se niti ni mogel končati drugače, kot se je, torej da je propadel, da jo je matično delovno telo s številom glasov nič podprlo in da je postopek končan. Dejstvo je, da je celoten postopek pri ustanavljanju občin v tem mandatu tekel dokaj čudno, stvari so se spreminjale. In resnici na ljubo je treba povedati, da sta samo dve stranki, ki premoreta skupaj 11 poslancev, vseskozi glasovali in podpirali predloge, ki so bili na mizi. Res je, da je tako Vlada kot Državni zbor ugotovil, da teritorij občine Ankaran izpolnjuje pogoje in je zato razpisal referendum. Nemogoče je pristati na tezo, da je razpisal referendum kljub temu, da niso izpolnjevali pogojev. To preprosto ne odgovarja resnici in me čudi, da je tak predlog sploh lahko prišel v proceduro, da čez leto in pol, dve leti rečemo, zdaj smo pa ugotovili, da pogoji niso bili izpolnjeni. So bili. Žalostno je, da tisti, ki so bili v prvi fazi za to, da so potem radikalno zaradi lastnih interesov ali kakršnihkoli drugih odmaknili podporo in je kar na enkrat treba s prstom kazati na druge, ki so bili dosledni, češ, da so kršili zakonodajo, ustavo in ne vem kaj še vse. Ne, ni res. Tisti, ki ste si premislili, ki ste se vmes, ko je bil zakon o razglasitvi rezultatov in ustanovitvi občin v tem zboru sprejet, ga je potem Državni svet podrl, en glas mu je manjkal, 45 glasov je bilo za ponovno glasovanje o zakonu, ampak ga je sprejel na osnovi rezultatov, na osnovi izpolnjevanja kriterijev, ki so bili izpolnjeni. Vsa dokumentacija obstaja. Tukaj so najbolj neupravičeni, da karkoli govorijo o tem, tisti, ki so to na ta način počeli in kazati s prstom na druge in ne vem kaj. Jaz ne bom pokazal na dve stranki, ki sta bili danes tukaj najbolj glasni v tem smislu, pa sta se dejansko obnašali nekonstruktivno ali nedosledno v svojih glasovanjih iz tedna v teden. Pustimo ob strani to, kar se je dogajalo na Odboru za lokalno samoupravo in v vodstvu Državnega zbora, ki tega vprašanja kar nekaj časa ni hotelo dati na dnevni red, čeprav smo imeli odločbo Ustavnega sodišča in še celo vrsto stvari, ker nekaterim to ni odgovarjalo. Za nas je bilo vedno samo eno pomembno – ali se imajo pravico zainteresirani prebivalci odločati o referendumu in ali izpolnjujejo pogoje za to, in če je temu tako, potem jim moramo to omogočiti in upoštevati rezultat, ki je tam dosežen. Druge stvari za nas nikoli, v tej konkretni proceduri, niso bile vprašljive. Seveda je bilo presenečenje toliko večje, ko se je tako rekoč v istem postopku za eno območje s približno enakim število prebivalcev, mogoče celo s slabšim izpolnjevanjem nekaterih drugih pogojev, občina ustanovila, tukaj pa ne. Imeli smo možnosti na začetku, da rečemo: "Ja, tudi če izpolnjujete pogoje, mi mislimo, da je občin preveč, ne bomo jih več ustanavljali." Še več, kakšne je treba združiti in eden od primerov se napoveduje za naslednji mandat, da naj bi se celo zgodilo, kjer naj bi se tri občine združile v eno zaradi boljših možnosti gospodarjenja in večjih efektov pri nekaterih stvareh. Zato mi gotovo te resolucije ne bi podprli, predvsem ne zaradi 5. točke, ki je absolutno nekorektno zapisana. Ni res, kar sta zapisala predlagatelja. Če bi se bilo treba komu in kdo opravičiti, bi se moral tisti, ki je menjal svoje odločitve od začetka in v naslednjih fazah. Tisto bi tudi kaj veljalo, ne pa da to počnemo vsi skupaj.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago Komisije za poslovnik z dne 9. decembra 2009 Državni zbor ugotavlja, da je postopek obravnave predloga resolucije končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 23. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA SKLEPA V ZVEZI Z OBVESTILOM RAČUNSKEGA SODIŠČA REPUBLIKE SLOVENIJE O HUDI KRŠITVI OBVEZNOSTI DOBREGA POSLOVANJA V POVEZAVI S POREVIZIJSKIM POSTOPKOM, NA PODLAGI REVIZIJSKEGA POROČILA O IZPLAČILU ODŠKODNIN IN GRADNJI NADVOZA NAD AVTOCESTNIM ODSEKOM PLUSKA–PONIKVE. Predlog sklepa je v obravnavo Državnemu zboru predložila Komisija za nadzor javnih financ. Besedo dajem predsedniku komisije gospodu mag. Andreju Vizjaku za dopolnilno obrazložitev. Prosim.
Spoštovani minister, spoštovani kolegice in kolegi! Komisija za nadzor javnih financ je obravnavala problematiko in odločitve Računskega sodišča v zvezi z izplačilom odškodnin fizični osebi pri gradnji avtocestnega odseka Pluska–Ponikve in je pravzaprav zgroženo ugotovila, da se v celoti ignorirajo pozivi Računskega sodišča. V tem primeru, ko govorimo o avtocestnem odseku Pluska–Ponikve in o ugotovljenih nepravilnostih, gre za zelo preproste stvari. Prvič. Pri gradnji avtoceste je prišlo do izplačila visoke odškodnine fizični osebi in po ugotovitvah Računskega sodišča fizična oseba do te odškodnine sploh ni upravičena. Šlo je za milijon in pol evrov, pri čemer je odškodnina temeljila na izračunani gospodarski škodi, ki jo je imela gospodarska družba ne pa ta fizična oseba. Torej izplačilo odškodnine je šlo fizični osebi oziroma človeku s priimkom in imenom, ki sam neposredno sploh ni utrpel škode zaradi umeščanja te trase in izgradnje avtoceste na tem odseku, temveč družba, gospodarska družba, katere lastnik sicer je. Potem je Računsko sodišče ugotovilo, da je bila obravnavana odškodnina neprimerno in previsoko ocenjena, saj je temeljila na napačnih podatkih in je upoštevala, da bo moralo to podjetje, ki je upravičeno do odškodnine, v bistvu zaradi gradnje tega avtocestnega odseka potovati po daljši poti, čeprav je bila krajša pot na razpolago, kar pomeni, da je bila odškodnina previsoko ocenjena. Nadalje je seveda bilo z dogovorom s to fizično osebo doseženo tudi to, da bo fizična oseba gradila nadvoz, kar pa po zakonu ni mogoče. In še cela kopica drugih težav je v zvezi z Darsom in z odgovornimi osebami Darsa pri sklepanju tega konkretnega posla. Računsko sodišče je ugotovilo nepravilnosti, jih zajelo v revizijskem poročilu in naložilo popravljalne ukrepe Darsu in odgovornim na Darsu, pri čemer pa so bili popravljalni ukrepi ocenjeni kot delno zadovoljivi oziroma nezadovoljivi. Rezultat tega je, da je Računsko sodišče izdalo sklep o hudi kršitvi, hudi kršitvi obveznosti dobrega poslovanja in pozvalo nadzorni svet Darsa, da začne s postopkom razrešitve odgovornih oseb, in sicer gospe Mateje Duhovnik, predsednice uprave Darsa, in Gordane Bošković, članice uprave Darsa, pri čemer pa vemo vsi skupaj, spoštovani kolegi, da sta obe gospe še danes na tej funkciji. Torej imamo opravka z ignoranco odgovornih, ko govorimo o spoštovanju pozivov Računskega sodišča. Računsko sodišče je po Ustavi vrhovni državni revizor. To ni prvič, to se je že dogajalo, prvič pa se je zgodilo, da gre za poziv za razrešitev odgovorni osebi ene gospodarske družbe, ki je v 100 % državni lasti. Zato predlagamo, komisija predlaga Vladi in Agenciji za upravljanje kapitalskih naložb, da sprejem ukrepe, s katerimi se bodo spoštovali pozivi in ugotovitve Računskega sodišča, ne pa da bo Računsko sodišče pravzaprav nek hrom člen verige revidiranja, ki se ga praviloma izogne, če temu botrujejo politični ali kaki drugi kapitalski interesi. Pri tem konkretnem primeru se je pokazala tudi zlizanost med nadzornimi sveti in upravam. Namreč nadzorni svet je vehementno obšel ugotovitve Računskega sodišča in pritrdil upravi, ne pa vrhovnemu državnemu revizorju. In rezultat je ta, da imamo kopico problemov povezanih z delovanjem Darsa ob tem konkretnem seveda tudi nepoplačilo podizvajalcem in še kakšen problem Darsa, pri čemer pa uprava veselo sedi v svojih foteljih in se požvižga na parlament, na Komisijo za nadzor javnih financ, na Računsko sodišče in verjetno na vse, razen na svoje botre, ki so ji zagotovili imenovanje na te pozicije, očitno ne. Spoštovani, parlament mora v zvezi s tem odreagirati in zato obravnava na plenarni seji.
Besedo dajem predstavniku Vlade za uvodno predstavitev mnenja. Izvolite, gospod minister dr. Patrick Vlačič.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! V osnovi ni nikakršnega dvoma, da je treba spoštovati odločitve Računskega sodišča. Jaz sem to že večkrat javno povedal. Mogoče samo za razjasnitev, ko Računsko sodišče pozove nek organ k razrešitvi, v Zakonu o Računskem sodišču piše, da je treba takšno odločitev spoštovati, nekako tako gre dikcija, če pa je odločitev drugačna, je treba to odločitev obrazložiti. Se pravi v osnovi je že Zakon o Računskem sodišču napisan na način, da omogoča drugačno rešitev. Jaz tega ne zagovarjam zdaj zato, ker pravim, da pa ne bi bilo treba tega naredit. Ne me narobe razumeti. Samo pravim, kaj zakon določa. V osnovi je pa seveda Računsko sodišče vrhovni revizor v državi, ko neko odločitev sprejme, se jo tudi spoštuje. Čeprav bi pričakoval, da te kritike izreka nekdo, ki je vedno spoštoval odločitve Računskega sodišča, vaša vlada ga ni pri pozivu, ko je prišel iz Računskega sodišča poziv za razrešitev ministra za okolje in prostor, vaša vlada tega ni spoštovala. Zato je potem malo težje sprejeti kritike od nekoga, ki že sam ni bil vedno dosleden pri tem. Naj pa povem, da sama Vlada, ko pogledamo zakonodajo, neposredno vpliva na nazorni svet nima, vpliv ima agencija. Agencijo je postavil Državni zbor. Jaz še enkrat ponavljam, odločitve Računskega sodišča je treba spoštovati. Glede na to, da je Državni zbor postavil AUKN, je zdaj seveda lahko Vlada tista, ki pozove AUKN k nekemu ravnanju in ga tudi že je v enih drugih zadevah, lahko pa tudi Državni zbor kot telo naslovi na AUKN, ki ga je dejansko tudi kot organ postavil, nek svoj apel. Samo AUKN je tisti, ki lahko postavlja ali odstavlja nadzorne svete, če so ali pa niso ravnali s tem, kar ocenjujejo, da zakonodaja zahteva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Bogdan Čepič v imenu Poslanske skupine SD.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, spoštovani minister s sodelavcem! Poslanska skupina Socialnih demokratov predlaganega sklepa Komisije za nadzor javnih financ ne bo podprla. Ocenjujemo, da predlagani sklep Državnega zbora ni ustrezen, ko nalaga Vladi in agenciji, kaj morata napraviti, pri tem pa seveda zaobidemo kar nekaj postopkov, ki se morajo zgoditi prej. Predvsem pa zaobidemo odgovornost tako Vlade kot tudi agencije, ki sta samostojna organa in imata svoj položaj do posameznih podjetij v večinski ali popolni lasti države tudi opredeljen v zakonu in poslovniku pri upravljanju podjetij. Ne oporekamo pravici in nenazadnje tudi dolžnosti Komisije za nadzor javnih financ, da v skladu z desetim odstavkom 29. člena Zakona o Računskem sodišču obravnava obvestilo Računskega sodišča Republike Slovenije o hudi kršitvi obveznosti dobrega poslovanja. Pravica Komisije za nadzor javnih financ je tudi, da se odloči, da se ta vsebina obravnava na seji Državnega zbora. Težava komisije je, da ni počakala na obrazložitve nadzornega sveta Darsa, kako bo v skladu z Zakonom o Računskem sodišču spoštoval predlog Računskega sodišča, ampak je kar hitela s sprejemom sklepa o uvrstitvi točke na sejo Državnega zbora, ne da bi videla, kakšen bo sklep nadzornega sveta Darsa in seveda obrazložitev, ki je ob tem zelo pomembna. Dejstvo namreč je, da Zakon o Računskem sodišču določa, da mora organ, ki mu je bilo vročeno poziv za razrešitev odgovorne osebe odločati o pozivu in svojo odločitev pisno sporočiti Računskemu sodišču v petnajstih dneh po vročitvi poziva. V tem primeru je organ nadzorni svet Darsa, ki je moral pisno sporočiti Računskem sodišču. To je tudi naredil po prejemu sklepa na Komisiji za nadzor javnih financ. Dejstvo pa je tudi, da Vlada ni več neposredno pristojna za upravljanje in nadzor podjetij v državni lasti, zato takšnega sklepa, ki poziva Vlado, ni možno sprejeti. Prav tako ne more AUKN zavezati članov nadzornega sveta Dars k razrešitvi uprave. Sodelovanje Darsa je uprava odgovorna nadzornemu svetu, agencija pa ima pristojnost za imenovanje in razrešitev nadzornih svetov kot skupščina na podlagi Zakona o gospodarskih družbah in Zakona o upravljanju kapitalskih družb ter na osnovi smernic korporativnega upravljanja družb. Glede na to dejstvo, nosi vso odgovornost nadzorni svet Darsa, ki pa je svojo odločitev v skladu z Zakonom o Računskem sodišču izvedel in sklenil, da je poziv neutemeljen. V skladu z Zakonom o Računskem sodišču je Dars pripravil odzivno poročilo na revizijsko poročilo Računskega sodišča, v katerem je Dars pripravil popravljalne ukrepe, ki pa niso v celoti zadovoljivi za Računsko sodišče. Seveda pa je treba omeniti, da je Dars v preteklosti delal še hujše napake, v katerih je Računsko sodišče ugotovilo predvsem za člane uprave, ki jih je imenovana prejšnja vlada, na primer, ocena Računskega sodišča o smotrnosti izvajanja in financiranje programa gradnje avtocest v Republiki Sloveniji v obdobju od leta 2004 do konca leta 2007, je ugotovitev, da Dars v poslovnih knjigah in računovodskih izkazih na dan 31. 12. 2007 ni izkazoval zgrajene javne cestne infrastrukture v skupni vrednosti dobrih 5 milijard evrov. Premoženje Republike Slovenije pa je izkazano za slabi 2 milijardi 400 milijonov evrov prenizko. Takšno delovanje Darsa v preteklosti in danes, kolikor se pojavlja, obsojamo. Do delovanje Darsa smo kritični, še posebej takrat, ko Dars ni operativen in dosleden pri izvajanju svojih pogodb do izvajalcev in dela odpustke v škodo podizvajalcev. Da bi izboljšali poslovanje podjetij v večinski lasti, smo tudi ustanovili Agencijo za upravljanje kapitalskih naložb kot centralni organ, ki bo nadziral delovanje takšnih podjetij in jih napravil bolj učinkovite. Verjamem v agencijo in menim, da bo tudi ta primer ustrezno rešila. Da ne bi podpirali nesmotrne uporabe javnih sredstev ali pa sploh financiranja javne infrastrukture, je treba pogledati posamezen primer, ki izstopa tudi iz drugih zornih kotov. V tem primeru tudi pogodba med Darsom in Kovačičem. Treba se bo vprašati, kaj bi bilo, če ne bi bilo sklenjene pogodbe. Ali bi lahko bili še vedno brez Dolenjske avtoceste, kar bi bilo predvsem na škodo varnosti in dolenjskega gospodarstva? Ali so bila pri pogajanjih in želji po hitrejšem zaključku zadnjega odseka avtoceste na Dolenjskem res napravljene takšne napake, ki zahtevajo takojšen odstop uprave, ki pa je bila v posel vključena šele na koncu pogajanj in je izpeljala le tisto, kar so se mnogi predhodniki dogovorili že mnogo prej, niso pa sprožili postopkov razlastitve in na ta način pridobili ustreznih zemljišč za gradnjo avtocest? Zaradi tega je treba gledati ta in podobne primere Darsa z distanco, objektivno in celovito na podlagi tega, kaj bi to pomenilo za prometno varnost, državo, gospodarstvo in prebivalstvo, ki živi ob tem cestnem odseku ali je pa kako drugače vezano na ta del avtoceste. Dolenjska avtocesta je odprta, zaradi tega so stroški gospodarstva in prebivalstva nižji in prometna varnost je mnogo večja. Čeprav Računsko sodišče meni, da je bila priznana za 312 tisoč evrov previsoka odškodnina, so koristi za dolenjsko gospodarstvo in seveda tudi za druge, mnogo večje. Kot rečeno, poslanska skupina ne bo podprla.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rado Likar v imenu Poslanske skupine SDS.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podpiramo sklep, ki ga je Komisija za nadzor javnih financ predlagala v sprejem, in sicer da Državni zbor predlaga Vladi in Agenciji za upravljanje kapitalskih naložb Republike Slovenije, da pripravita ustrezne ukrepe za upoštevanje pozivov Računskega sodišča za razrešitev odgovornih oseb v primeru, ko Računsko sodišče v porevizijskem poročilu ugotovi, da so popravljalni ukrepi nezadovoljivi. Zanimivo in pomenljivo je namreč upiranje predsednice uprave Darsa in članice uprave Darsa kot tudi podpora celotnega nadzornega sveta Darsa v primeru v celoti dokazanih nepravilnosti s strani Računskega sodišča, ki so se dogajale v zvezi z izplačilom odškodnin pri gradnji nadvoza na Dolenjski avtocesti na odseku Pluska–Ponikva. Tudi, ko je Računsko sodišče od vodstva zahtevalo porevizijske ukrepe in ti niso bili upoštevani, se vodstvo Darsa in nadzorni svet nista odzvala. Še več, nadzorni svet Darsa je podprl upravo in polemiziral z Računskim sodiščem. Računsko sodišče se je tako pretvorilo v brezzobega tigra in se še bolj pomaknilo v polje delovanje za dosego povsem političnih ciljev. Kako naj si razlagamo dejstvo, da je bil na podlagi iste zahteve Računskega sodišča minister za okolje in prostor Karl Erjavec razrešen, saj naj bi Borutu Pahorju ne preostalo nič drugega, v primeru Darsa pa Vlad molči in ne ukrene ničesar? Ali torej to pomeni dvojna merila? Ob tem primeru se je jasno pokazalo tudi, da ustanovitev nove agencije za upravljanje kapitalskih naložb ni upravičilo svojega namena, na kar smo ves čas opozarjali. AUKN v tem primeru kot tisti, ki ima pristojnost nad imenovanjem članov nadzornega sveta Darsa, tudi ni storil ničesar in ni razrešil nadzornega sveta. Le zakaj? Minister za promet pa se ji pilatovsko umil roke, češ, z Darsom nimam nič, to je v pristojnosti AUKN. Še več, vidi se, da je AUKN ustanovljen samo zato, da se zamegli politično odgovornost oziroma da se minister politične odgovornosti, če mu ne ustreza, znebi in prevali na nek drug organ. Toda spoštovana koalicija, kolikor vas je še ostalo, zavzeli ste se za pravno državo, zavzeli ste se za spoštovanje Računskega sodišča, storite to in spoštujte ga tudi tedaj, ko vam to ne ustreza. Hvala.
Besedo ima gospod Jakob Presečnik v imenu Poslanske skupine SLS.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavnik Vlade oziroma ministrstva, kolegice in kolegi! Ne glede na to, da se točka, ki jo obravnavamo, nanaša na konkretno obvestilo Računskega sodišča in konkretni problem izplačila odškodnin pri gradnji nadvoza Pluska–Ponikva, pa predlog sklepa odpira priložnost za razpravo, ki presega okvire zgolj tega konkretnega problema. Problem, ki se v zadnjem času pojavlja v naši državi, je namreč vsesplošno neupoštevanje odločitev inštitucij, ki svojo nalogo in pristojnosti črpajo direktno iz Ustave Republike Slovenije, najvišjega akta naše samostojne države. Pa začnimo pri sebi in pometimo naprej pred svojim pragom. Ustavno sodišče je po Ustavi Republike Slovenije najvišji organ sodne oblasti za varstvo ustavnosti in zakonitosti ter človekovih pravic in temeljih svoboščin. Do nedavnega smo v politiki prisegali na svetost in nedotakljivost njegovih odločitev. Že samo javno podvomiti v njihovo odločitev je bil greh, deležen hudih odzivov. Spomnimo se izbrisanih, ko se je brez zakonske osnove le na podlagi odločitve Ustavnega sodišča izdajalo odločbe tako imenovanim izbrisanim. Danes, ko Ustavno sodišče, in to ne prvič, sankcionira samovoljo Državnega zbora, smo od govorjenja o potrebi po kritični presoji odločitve, o preseganju pristojnosti, o ločenosti veje oblasti prešli že do ocen koalicijskih poslancev, da gre za državni udar. Kakšna načelnost in konsistentnost?! In zdaj se bo taisti Državni zbor, ki ignorira in zasmehuje inštitucijo Ustavnega sodišča, postavil v vlogo svetnika in razsodnika v primeru ignoriranja zahtev Računskega sodišča. Zelo zanimivo. Preden, spoštovani kolegi in kolegice, kaj veliko diskutirate in diskutiramo o vsem skupaj, predlagam, da si izprašamo svojo lastno vest. Kljub temu, da je moralno sporno po načelu "naj vrže kamen tisti, ki je brez greha", je vseeno legitimno, da Državni zbor o tem razpravlja. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da je o nepravilnostih treba govoriti in nanje opozarjati. Vendar, če hočemo spremeniti splošno javno mnenje in splošno klimo v naši državi ter povrniti spoštovanje in ugled državnim inštitucijam, je treba to storiti v prvi vrsti s svojim lastnim zgledom. Kako naj državljanke in državljane prepričamo, da je treba spoštovati zakone, če je evidentno, da veljajo le za nekatere? Kako naj si država, njeni organi in njene inštitucije povrnejo ugled in zaupanje, ki sta potreba za kakršenkoli konsenz o strukturnih reformah, če jim vsakodnevno sporočamo, da za nas ne veljajo pravila, ki smo si jih sami zapisali? Laž je lahko tudi opravičljiva, družinsko-prijateljske naveze tudi. Računskega sodišča ni treba upoštevati, Ustavnega sodišča tudi ne, seveda le v primeru, če gre za naše ljudi in naše interese, v nasprotnem primeru pa bog ne daj državne inštitucije so svete, državljani in državljanke, in ne drznite si, da ne bi upoštevali naše in njihove volje. Težko bomo na takšen način kogarkoli preprečili. V Slovenski ljudski stranki predlagamo politiko majhnih, a odločnih korakov. Predlog Vlade in agencije je lahko eden izmed njih, a sam po sebi vsekakor premajhen. Predlog sklepa bomo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podprli. Hvala.
Hvala. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Urh. [[Ga ni.]] Besedo ima gospod Silven Majhenič, v imenu Poslanske skupine SNS.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani minister! V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke sklep podpiramo. Vprašam pa se, ali je smiselno še imeti Računsko sodišče, če ga nihče ne upošteva. Predsednik Vlade pa ima do odločitev Računskega sodišča selektivne odločitve. Gre za konkretni primer, bilo jih je že veliko, a se ne upošteva Računskega sodišča pa tudi ne Komisije za nadzor javnih financ, kot da je to za nekatere nujno zlo v sestavi Državnega zbora, ki je in bo še naprej opozarjalo in tulilo v nebo, kot nekateri to z ležernostjo jemljejo. Kot sem že rekel, gre za konkretni primer gospodarske družbe –Darsa, ki je bil že nekajkrat obravnavan na komisiji in je Agenciji za upravljanje kapitalskih naložb predlagala tudi določene sklepe. Predlagala je tudi razrešitev nadzornega sveta in tudi uprave Darsa, pa vendar se nič ne zgodi, še več, delajo naprej po svoje, ne odzivajo se na opozorila, očitno pa se zavedajo, če bi zakonodaja bila v Sloveniji spoštovana, kar za nekatere je, so se ti gospodje in gospe zavarovali za primer odgovornosti in sredstev Darsa. Očitno gre res za neke nove standarde, ki se postavljajo do Računskega sodišča, ki je po ustavi vrhovni varuh javnih financ, ki sicer res nima pristojnosti sankcioniranja, saj je zadeva zamišljena tako, da bo z demokracijo in zapisanimi zakoni spoštovana tudi finančna kultura, ki bi naj z leti še pridobivala na veljavi, in da bo namen dosežen na nivoju, kot ga pozna večina skandinavskih in evropskih držav. Vendar, kot vidimo, gredo zadeve v neko drugo smer. Na to bi morali odreagirati organi odkrivanja in pregona, še posebej zdaj, ko prihajajo opozorila z vseh strani, pa tudi Državni zbor ima danes možnost, da se do takega ravnanja opredeli in tudi odreagira. Premalo je, da se piše novi kazenski zakonik, ki bi naj predvideval nenehno prisluškovanje poslancem in ministrom, kot opozarja informacijska pooblaščenka, sicer pa ne vem, v kakšne namene. Vem le to, da so tokrat stvari jasne in zrele za pregon že po obstoječem kazenskem zakoniku. Premalo je to, da se Računsko sodišče drži in upošteva zakonskih določil o Računskem sodišču, ker je že nekajkrat izreklo poziv iz enajstega in dvanajstega odstavka 29. člena, da se razreši organ, za katerega ocenjuje, da gre za hude kršitve obveznega dobrega poslovanja, če se jih pa ne upošteva. Nadzorni svet Darsa celo polemizira z ugotovitvami Računskega sodišča in je zavrnil njihovo utemeljitev za razrešitev odgovorne osebe. Danes govorimo v Državnem zboru že drugič o neodgovornem ravnanju Darsa in o opozorilih Računskega sodišča, ki se nanaša na neplačila podizvajalcem in predčasna plačila glavnega izvajalca in nenazadnje o plačilu odškodnine fizični osebi in o gradnji nadvoza nad avtocestnim odsekom Pluska–Ponikve v obdobju 2009–2010. Gre kar za 1,3 milijona evrov, ki se nanaša na odškodnino fizični osebi, in izgradnjo nadvoza v višini 347 tisoč evrov. Seveda vse navedeno ni po meri dobrega gospodarja, kar bi naj Dars tudi bil, saj razpolaga z davkoplačevalskim denarjem, ki je strogo namenski, v kar pa niso vključene nagrade, pikniki in nadpovprečno visoko izplačan regres. Računsko sodišče je tudi ocenilo, da je Dars pri naročilu novih cenitev zemljišč, ki naj bi služile za potrebe sklenitve novega sporazuma z družbo Avtotransport Kovačič, hudo kršil obveznost dobrega poslovanja, saj je uprava družbe naročila nove cenitve, ne da bi Avtotransport Kovačič sploh izrazil zahtevo za izplačilo kakršnekoli škode, s tem pa povzročilo še po nepotrebnem dodatne stroške. Računsko sodišče je v zvezi z cenitvijo zemljišč ovadilo pet ljudi vključno s podpisnikom pogodbe o sofinanciranju nadvoza. Računsko sodišče je svoje delo opravilo korektno, vendar, kot vidimo, pa so ljudje, ki se jih to tiče, močno zasidrani na svojih položajih, seveda s podporo političnih botrov, ki bi morali za nepravilnosti prevzeti tudi del odgovornosti. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Anton Anderlič v imenu Poslanskega kluba SLS, oprostite, LDS. Oprostite, gospod Anderlič.
Ker ni bilo po nemarnem, se da oprostiti. Kar se tiče tega predloga sklepa, sodi v tisti spekter, ki se mu reče, "obravnavamo nepristojni nepristojno". Konec koncev smo se že velikokrat v Državnem zboru lotili vprašanj, ki ne sodijo v predmet dela Državnega zbora. Narobe bi bilo, da bi Državni zbor ob vsakem konkretnem primeru tudi razreševal in sprejemal ukrepe, in to z naslova tistih, ki jih v svojem poslanstvu nima. Tukaj gre za tipično početje take vrste. Vsi se spoznamo očitno na ceste, na predrage ceste, vsi se spoznamo na vse in vsi bi o vsem razpravljali. Na srečo je v tej državi postavljeno tako, da se različni organi, različne veje oblasti ukvarjajo z različnimi stvarmi. In ko gre za spoštovanje odločbe Računskega sodišča, ni nobenega dvoma. Odločba je tu, porevizijsko poročilo je bilo pripravljeno, tudi obravnavano, niso bile izpolnjene nekatere zahteve, pomeni, da se mora postopek nadaljevati tam, kamor sodi. Ne v Državni zbor, ampak na nadzorni svet, na Agencijo za upravljanje kapitalskih naložb in tudi na Vlado. Tam se morajo te stvari razrešiti. Ni mogoče pristati na to, da bomo ob vsakem primeru, takrat kot bo, ne vem, nekdo nekaj preplačal ali pa nekdo nekaj podplačal, ali kakorkoli drugače, sklicali sejo Državnega zbora in tukaj razpravljali o stvareh, ki ne sodijo v našo pristojnost. Državni zbor je postavljen zato, da sprejema zakonodajo, politične usmeritve, resolucije, politike na posameznih področjih in podobno. Nikakor pa ne za konkretna upravljanja s konkretnimi stvarmi. Zato tega predloga sklepa ne mislimo podpreti. Ne govorim o tem, da po vsebini to ne kliče po tem, da se ustrezni organi odzovejo in naredijo tisto, kar je treba narediti. Ali bodo razrešili ali ne razrešili vodstvo Darsa, je povsem drugo vprašanje, o katerem sam ne bi sodil. Kajti, kot rečeno, zato so poklicani, pooblaščeni drugi in morajo to tudi opraviti. Ne vem, ali so ukrepi sorazmerni, ti, ki jih predlaga Računsko sodišče s težo prekrška in tako naprej. Tako kot se pri prejšnji točki nismo veliko spraševali o tem, ali je Ustavno sodišče tisto, ki ima pravico odločati o skladnosti nekih odločitev z Ustavo ali ne. Kajti za to je absolutno pristojno. Velja tudi za ta primer, da so pristojni drugi za nadzor in ukrepati morajo tisti, na katere se to konkretno tudi nanaša. Kar se tiče samih vprašanj v zvezi s konkretnim odsekom avtoceste, verjamem, da to ni zaključna diskusija. Veliko je še odprtih vprašanj, tudi Odbor za promet se je sestal na to temo. Bo še verjetno kaj, kar bo v nadaljevanju prišlo kot končno poročilo, nenazadnje celotna zadeva še niti zgrajena ni z navezovalno cesto in podobne stvari. Vprašanje, kako se bo v prihodnje še zapletalo in koliko se bodo stvari podražile zaradi zamenjave izvajalcev in podobnih stvari. Tako da na nas je, da spremljamo uresničevanje izvajanja avtocestnega programa tako, kot smo pooblaščeni po zakonu, drugo pa je, da tisti organi, ki morajo operativno izvajati, to izvajajo, in to v skladu z zakonodajo, z načeli dobrega gospodarja. Nadzorniki in tisti, ki jim gledajo pod prste, pa seveda da to opravljajo čim bolj vestno, v dobro državljanov in državljank, in to je tisto, kar je treba povedati, in nič več.
Besedo ima gospod mag. Franc Žnidaršič v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana kolegica in kolegi! Poslanska skupina nepovezanih poslancev bo ta sklep podprla. Podprla ga bo preprosto zaradi tega, ker ni dolgo časa nazaj, ko smo slišali, da je avtocestni križ v Sloveniji daleč predrag in da je bilo porabljenega vsaj tretjino denarja preveč. Ves ta denar, vse te kredite, vse to bo treba nekoč plačati, Državni zbor pa je dajal poroštva za kredite Darsa in odločba Računskega sodišča, ki se nanaša na gradnjo tega dela odseka avtocestnega križa, kaže na to, da je pri upravljanju s sredstvi Darsa in z gradnjo avtocest nekaj narobe. Skrajni čas je, da nekdo za to nekoč na nek način odgovarja. Doslej namreč, kljub znanim zapletom pri podražitvah, pri aneksih, pri velikanskih podražitvah, recimo, predora pod Golovcem, ki je bil nazadnje kar trikrat dražji od načrtovane vsote, ob skromni inflaciji nihče ni znal natančno razložiti, kam odteka denar in kako se porablja. Čas je, da te stvari vzamemo dovolj resno in Računsko sodišče je po naše tisto, ki je pravilno ugotovilo, da poslovanje ne teče tako, kot bi moralo, in predlagalo ustrezne ukrepe posledice. Tudi če bi aktualna uprava Darsa ne bila neposredno vpletena v to zgodbo, bi bilo prav, da bi odstopila, ker je Računsko sodišče ugotovilo, da ta uprava Darsa skozi leta nazaj in seveda tudi danes in vnaprej ne dela tako, da bi ceste gradili za sprejemljivo ceno. In tukaj je pravzaprav temelj naše podpore sklepu. Treba je potegniti ustrezne konsekvence. V prejšnji vladi, recimo, predlog Računskega sodišča za razrešitev nekega ministra ni bil uveljavljen. V tej vladi se je pri zahtevi po odgovornosti ministra za okolje začela nova praksa. Prepričani smo bili, da bo obveljala kot načelo, da morajo tisti, ki so pozabili na svoje obveznosti, odgovarjati na tak ali drugačen način, tudi s tem, da se jih razreši ali da sami odstopijo, potem pa je prišla spet odločba Računskega sodišča, ki terja konsekvence na Darsu, pa se te niso zgodile. Mi se s tem ne strinjamo, mi želimo, da nekdo odgovarja za to, kar se tam dogaja. Nobenega dvoma ni da je bil tisi nadvoz in tisti strošek na tem delu avtoceste daleč predrag za tega, ki ima tam parkirišče, je bil posebej narejen nadvoz nad avtocesto, čeprav je ta samo sto metrov stran od tistega, preko katerega se vsi drugi vozimo, kar je že po naravi stvari nerazumno, nepotrebno, da ne rečem razmetavanje denarja. In spet je Državni zbor tisti, ki naj bi dal poroštvo za kredite, da se avtoceste delajo naprej. Mojega glasu, dokler ne bo konsekvenc pri upravi Darsa, dokler tam nekdo ne bo razrešen ali s svojim premoženjem, ko gre za nadzorni svet, odgovarjal za take nepravilnosti, pač v tem Državnem zboru ne bo več, ne glede na to, koliko časa bo trajal ta mandat. Menim, da je spoštovati odločbe Računskega sodišča naša obveznost, obveznost tudi Vlade in resornega ministra in v tem smislu menim, da je sklep, ki ga je sprejel odbor, tak, ki ga lahko podpremo. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v sredo, 22. junija 2011, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 24. TOČKO DNEVNEGA REDA – OBRAVNAVA PREDLOGA SKLEPA O IZBIRI REVIZORSKE DRUŽBE ZA REVIDIRANJE RAČUNOVODSKIH IZKAZOV RAČUNSKEGA SODIŠČA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETI 2009 IN 2010. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Komisija za nadzor javnih financ. Besedo dajem članu komisije gospodu Radu Likarju za dopolnilno obrazložitev.
Hvala lepa. V skladu z drugim odstavkom 31. člena Zakona o Računskem sodišču je delovno telo Državnega zbora, pristojno za nadzor proračuna in drugih javnih financ, dolžno predlagati Državnemu zboru sprejem sklepa o tem, kdo bo revidiral zaključni račun Računskega sodišča. Na 29. seji 7. aprila 2011 je Komisija za nadzor javnih financ sprejela sklep, s katerim je generalno sekretarko zadolžila, da opravi vse potrebne postopke po Zakonu o javnih naročilih za izbiro revizijske družbe za revizijo zaključnih računov Računskega sodišča za leti 2009 in 2010. Službe Državnega zbora so nato opravile potrebne postopke in revizorskim družbam posredovale povabilo za oddajo ponudb. V povabilu je bilo navedeno, da je edino merilo za izbiro najugodnejšega ponudnika najnižja cena. Generalna sekretarka je komisiji 23. 5. 2011 posredovala dopis, s katerim je v nadaljnji postopek poslala tri ponudbe, ki so prispele na povabilo za oddajo javnega naročila. Najbolj ugodna ponudba je bila tista, ki jo je poslala družba KPMG Slovenija, d. o. o., zato je Komisija za nadzor javnih financ na 32. seji 26. 5. 2011 sprejela sklep, da predlaga Državnemu zboru, da za revizijo računovodskih izkazov Računskega sodišča za leti 2009 in 2010 imenuje to družbo. Komisija predlaga Državnemu zboru, da po obravnavi te točke sprejme naslednji sklep: "Za revidiranje računovodskih izkazov Računskega sodišča Republike Slovenije za leti 2009 in 2010 se izbere revizijsko družbo KPMG Slovenija, d. o. o., Ljubljana, Železna cesta 8A." Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Silven Majhenič v imenu Poslanske skupine SNS.
Spoštovani! Na komisiji predlog sklepa ni bil deležen razprave, čeprav bi bilo treba o tem tudi kaj reči. Izvedba postopka te izbire bode v oči. Če bi se poslužili teorije zarote, bi rekli, da gre za dogovor ali pa korupcijo. Upam, da temu ni tako in da gre v resnici samo za nedoslednost ali "šlamparijo" odgovornih ljudi. Namreč, merilo za izbor je bila najnižja cena. O kvaliteti, rokih, kadrih, referencah in izkušnjah pa niti besedice. Se pravi, konkurenco med pobudniki določa samo cena in ne kvaliteta znanja. Lahko bi rekli, da tudi če nič ne znaš, samo da si poceni. Škoda, da tega ne uporabljamo, recimo, pri odvetniških storitvah, ki jih odvetniki opravljajo za državo; praviloma so dragi in ne preveč dobri. Lahko bi vzeli vsaj cenejše, pa četudi niso dobri. Spoštovani, tako ne gre. Ne more in ne sme računovodskih izkazov revidirati nekdo, ki je samo poceni. Revidirati računovodske izkaze računskega sodišča naše države mora najboljša hiša, nepristranska, z vso kompetentnostjo znanja in avtoritete, mogoče tudi za višjo ceno. Na revizijo vrhovnega revizorja javnega denarja ne sme pasti senca dvoma. Zato predlagamo generalni sekretarki, naj bo v bodoče bolj dosledna, bolj pazljiva in naj si vzame več časa za premislek in odločitve. In tudi razpis naj pripravi tako, da bo zadoščeno najvišjim standardom v vseh pogledih. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali v sredo, 22. junija, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 29. sejo Državnega zbora, ki jo bomo ob 14. uri nadaljevali s 1. točko dnevnega reda, to je z Vprašanji poslank in poslancev.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, nadaljujemo sejo. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 30 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom ter drugim odstavkom 245. člena Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslanca opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec ima za postavitev vprašanja na voljo 3 minute. Predsednik Vlade in ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo 5 minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah. Dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministrira. O tem Državni zbor odloči brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki postavi vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se danes opravičili naslednji ministri: minister za zunanje zadeve Samuel Žbogar, minister brez resorja, odgovoren za področje odnosov med Republiko Slovenijo in avtohtono slovensko narodno skupnostjo v sosednjih državah ter med Republiko Slovenijo in Slovenci po svetu, dr. Boštanj Žekš, minister brez resorja, odgovoren za razvoj in evropske zadeve, mag. Mitja Gaspari in minister za okolje dr. Roko Žarnić. Na klop ste prejeli pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade Borut Pahor. Poslansko vprašanje mu bo najprej postavil Jakob Presečnik iz Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod predsednik Vlade, spoštovane ministrice, spoštovani ministri, spoštovane kolegice in kolegi! Spoštovani gospod predsednik Vlade! Koalicija, četudi bi zdržala takšna, kot še ta trenutek je, pa je že vsem jasno, da ne bo, se je v času svojega vladanja bila sposobna poenotiti v večini le pri ideoloških temah in predlogih rešitev, ki imajo zgolj kozmetični pomen. Pri predlogih, za katere vesoljna Slovenija ocenjuje, da so nujni in potrebni, pa koalicija razpada in poka po vseh šivih. Nahajamo se v nezavidljivi situaciji, ki zahteva odločno in predvsem učinkovito ukrepanje. Želja in volja vladati je sicer eno, realna situacija pa očitno nekaj čisto povsem drugega. Menimo, da bi se bilo v tej situaciji treba odločati predvsem odgovorno in racionalno. Takšna pa je po mnenju Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke v tem trenutku le čimprejšnja odločitev, da se volivkam in volivcem omogoči izbira nove kredibilne in zaupanja vredne vlade, ki bo ne samo željna, ampak tudi sposobna državo izpeljati iz dneva v dan večje tako gospodarske kot družbeno politične krize. Zanima me, spoštovani gospod predsednik: Kako si ob dogodkih, ki smo jim priča zadnje čase in jemljejo še zadnjo kredibilnost vaši vladi in vam osebno, predstavljate vladanje oziroma nadaljevanje dela vaše vlade, ki to pravzaprav niti več ni? Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Vprašanje ni prijazno, je pa na mestu. Moj odgovor bo zato iskren, kolikor bo v moji moči. Najprej, da nikomur v tem visokem zboru ne bo ostalo neodgovorjeno, to dolžnost bom opravljal toliko časa, kolikor časa bom imel vaše zaupanje, kar je formalni in vsebinski pogoj, in kolikor časa bom prepričan, da to delo opravljam v dobro večine naših državljank in državljanov. Seveda se okrog tega, kaj je dobro, kaj je prav, kaj je dovolj zgodaj in kaj je prepozno, lahko med seboj razhajamo, in to je stvar demokratične razprave. Vendar pa bi za razliko od vas, gospod poslanec, dejal, da je bilo obdobje, ki je za nami, da pustimo morda v drugi polovici odgovora čas za obdobje, ki je pred nami, storjeno veliko stvari, zaradi katerih je Slovenija, spoštovani gospod poslanec, danes v fazi gospodarskega okrevanja, ima 2-odstotno stopnjo gospodarske rasti, padec stopnje nezaposlenosti vliva zaupanje, da bi ob relativno ugodnih mednarodnih razmerah lahko še naprej ob povečanju izvoznega povpraševanja nadaljevali z obema ključnima trendoma, torej z dvigom gospodarske rasti, s padanjem stopnje brezposelnosti in z javnofinančno konsolidacijo. Ta je, se zdi, od vseh treh orehov najtrša. Žal je kljub temu, da je vlada sprejela pokojninsko reformo in da je ta visoki zbor sprejel pokojninsko reformo, ta padla na referendumu, tako kot mnogo drugih reformnih ukrepov. Gospod poslanec, en poudarek. Zaradi diagnoze in ne zaradi obrambe vlade, ki jo imam čast voditi, ni problem reformna sposobnost vlade in, dovolite mi, tudi ne reformna sposobnost tega visokega doma. Ta jo je izkazal. Referendumi si bili referendumi o sprejetih zakonih. So pa bili večinoma zavrnjeni. Vlada je torej reformno sposobna, večina v Državnem zboru je reformno sposobna. Problem, katerega bomo kmalu, prekmalu, bom rekel, našli, je, da imamo sistem, s katerim vsak, ki se ne strinja s tem, da spreminjamo stvari, gospod poslanec, s katerimi naši ljudje niso zadovoljni, on ali pa njegova skupina želi, da ostanejo take, kot so, ker mu prinašajo privilegiran položaj, lahko z referendumom prepreči uveljavitev tega zakona. Mnogi od vas menijo, napačno do neke mere, da je za to kriva nepopularnost vlade. Ne samo, da imamo izkušnje s prejšnjimi vladami, ki so bile popularne in so izgubile referendume, Dejstvo je, da je običajno referendum priložnost za tiste, ki povedo, da se z nečim ne strinjajo. In to je legitimno. Sploh ne oporekam legitimnosti volje ljudi. Ta in prihodnje vlade, zlasti pa ta in prihodnji Državni zbor bo moral razmisliti o rešitvah, ki bodo onemogočile, da bo država reformno nesposobna. Vlada je. In dokler bo, gospod poslanec, bo svoje delo tudi opravljala [[..]]Ta visoki zbor je. Sprejel je pokojninsko reformo in rad bi se zahvalil vaši poslanski skupini, da je dala odločilne glasove za kvalificirano večino, vendar pa so se ljudje odločili drugače. Meni je zelo žal, da so se tako, vendar moram spoštovati njihovo voljo. Mislim, da nam bo vsem čez čas žal. Vendar tudi zakoni, da ne bi kdo rekel, da je padla pokojninska reforma zato, ker ni bilo to usklajeno s socialnimi partnerji, res je, toda zakon o preprečevanju dela na črno, ki je bil usklajen s socialnimi partnerji, je prav tako padel na referendumu. Vidimo torej, da ni nobene zelo jasne opore, zakaj ljudje na referendumu glasujejo proti spremembam stanja stvari, s katerimi niso zadovoljni. Zato bi vam rad rekel, moja vlada, manjšinska, če bo dobila podporo v Državnem zboru, namerava do konca tega mandata izvesti vse tisto, kar je potrebno za nadaljevanje gospodarskega okrevanja, za nadaljevanje padanja stopnje brezposelnosti, za pospešitev našega izvoza tudi na trge, kjer doslej nismo bili prisotni, in za vse potrebne ukrepe. Če temu ne bomo kos vsi skupaj, da pridemo do predčasnih volitev, na katerih bodo ljudje izbrali alternativo.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Presečnik.
Hvala lepa za ta del odgovora. Kljub temu imam še nekatere misli, ki bi vam jih rad podal in na katere pričakujem odgovor. Zagotovo je pobeg iz, če lahko rečem v prispodobi, potapljajoče barke sicer nagonski in človeški odziv, a prav nič ne zmanjšuje odgovornosti koalicijskih strank, ki si na ta način poskušajo rešiti svojo kožo. In to koalicijskih strank, ki so jim na začetku mandata volivci in volivke zaupali vodenje države. Kasnejše spreminjanje stališč in bežanje pred odgovornostjo tega ne rešuje in odgovornosti ne odrešuje. Tudi v Slovenski ljudski stranki, kot opozicijski stranki, smo sprejeli del odgovornosti, vi ste eno od njih ravnokar omenili, s podporo potrebnim reformam, na svoja ramena, zato toliko manj sprejemamo pavšalizacijo odgovornosti za nastalo situacijo. Nekateri ste odgovorni bolj, nekateri najbolj, nekateri pa smo odgovorni nekoliko manj. Kakšen je vaš komentar, gospod predsednik, na ta del vprašanja, predvsem v luči skrbi za obdobje, ki je pred nami, kot ste rekli v prvem delu vašega odgovora. Hvala lepa.
Prosim, gospod predsednik Vlade.
Zlasti moji tesnejši sodelavci na tej strani tega visokega doma, morda pa tudi kdo od drugih, vedo, da se kot kapitan nikoli ne umikam z ladje, ki bi se utegnila potapljati. Toliko bolj, če bi se, poskušam trdno, kolikor je mogoče, ob sodelovanju mojih sodelavcev, voditi barko skozi najbolj nevihtne vode. In naj vas presenetim z izjavo, mislim, da če ne bo prišlo do novih neviht, tokrat z vzhoda, potem se nam obeta mirnejše morje. In ni nobenih razlogov, da bi videli več lukenj v barki, kot jih je. So, in skozi njih še vedno vdira voda, vendar so te sedaj že obvladljive. Naša barka ni več rešeto. Mislim, da so te luknje obvladljive, da jih lahko zapremo, to barko, ne samo obdržimo na površju, ampak jo tudi uredimo kot naš nov dom za prihajajoče desetletje ali več. Če ne bi imel te vizije, gospod poslanec Presečnik, ne bi opravljal tega sicer lepega, a težkega dela, skupaj z mojimi kolegicami in kolegi. Pravim, da smo skozi nevihto, ki je bila zelo izčrpavajoča za vse, najprej za naše ljudi, potem za vas, in ne nazadnje tudi za nas, prepeljali tako, da smo ohranili barko nad površjem in dovolj nepoškodovano, da jo sedaj lahkopreuredimo v moderno plovilo za prihodnost, ki je pred nami. Kot rečeno, če ne bo nove nevihte, tokrat z vzhoda našega starega kontinenta, lahko pričakujemo mirnejše vode. Mislim, da bo eno od vprašanj, ki bo kasneje zadevalo tudi te vrste prihodnost. Naj vam torej odgovorim. Stojim za krmilom vladne barke, ki je na površju, ki pluje v smeri konvoja tistih držav v evroconi in Evropski uniji, ki gredo v varno pristanišče. Smo sicer manjša od bark, vendar zaradi tega ne zaostajamo zelo, naša naloga je, da varno prepeljemo vse potnike čez to razburkano morje. Dokler bom menil, da nam skupaj z mojimi kolegicami in kolegi to uspeva, bom to odgovornost pripravljen sprejeti do konca. Upam, da si ta visoki zbor ne želi imeti za predsednika Vlade nekoga, ki bi bil omahljiv, ki bi bil neodločen, hkrati pa tudi ne nekoga, ki ne bi bil sposoben prisluhniti kompromisom. Zlasti zdaj, ko bom vodil manjšinsko vlado, sem toliko bolj odvisen od vaše podpore, ne vladi, ampak konkretnim projektom. Za to si bom zelo iskreno prizadeval. To povem zlasti temu delu parlamenta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavil Bogdan Barovič iz Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi poslanci, ministrski zbor, gospod predsednik Vlade! Vaša vlada, ki ji vi predsedujete, gospod predsednik, je dala soglasje k zaprtju 13. poglavja Hrvaški in tudi soglasje k zaprtju 23. poglavja, to je za pravosodje. Po prepričanju Slovenske nacionalne stranke je bilo to dejanje Vlade in odločanje vladajoče koalicije teptanje ugleda države, Republike Slovenije, kršitev lastne zakonodaje in izdaja slovenskega naroda. Utemeljujem. Prvič, s tem ste privolili v zamrznitev SOPS-a, ki je mednarodnopravni akt. Drugič, namesto jasnega sporočila, da je spoštovanje dogovorjenega eden temeljev politike Unije, je ta vlada dala Hrvaški vedeti, da ni treba spoštovati SOPS-a. Tretjič, Vlada se je s tem kompromisom dogovorila za nekaj, kar že ima, poudarjam, za nekaj, kar že ima, in sicer, za dovoljenje slovenskim ribičem, da lahko odplujejo do Vrsarja. To že imamo, vi ste se za to dogovorili tako, da ste to pravico ribičem vzeli. In to za trikrat po 2 milijona, tri leta bo Evropa dala 2 milijona za nadomestilo ribičem, ampak državi. Ob tem, da bo Evropa dala 1,3, država, ki je pa očitno zelo bogata, pa iz proračuna 25 %. Najhuje pa je, da je ta vlada in ta vladna koalicija kršila, stoodstotno dokazljivo, veljavno domačo zakonodajo. Naj še enkrat spomnim, da SOPS s svojo vsebino od A do Ž je veljavni del prava in pravnega reda države Republike Slovenije. Gospod premier, ali se vam zdi prav, osebno vam – govoril sem o Vladi, nisem govoril o vas –, da smo pustili slovenske ribiče na cedilu? Se vam zdi prav, pošteno do Slovenije, državljank in državljanov, da zadeve obravnavamo v tihih sobah, medtem ko natanko mesec dni pred tem isto vsebino izvemo od hrvaškega kmetijskega ministra? Gospod predsednik, ali ste vi osebno tudi bili za to, da se Vlada strinja z zaprtjem teh dveh poglavij?
Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Odgovor na zadnje vprašanje je da, in to z velikim veseljem, ker je to pomenilo pravzaprav več, kot sem si ob začetku pogajanj glede trinajstega poglavja predlagal, da je mogoče doseči za naše interese. Drugič. Ne bi želel spoštovanemu gospodu poslancu dajati nasvetov, vendar bi mu rad rekel naslednje. Če meni, da je predsednik Vlade izdal vitalne nacionalne interese, pričakujem, da bo dal ustavno obtožbo. Mislim, da je to pravi korak za nekoga, ki bi storil nekaj tako sramotnega. Jaz nisem, vendar če ste vi v to prepričani, ne oklevajte s tem korakom. Preden boste to storili, pa le poslušajte, zakaj tega ne bi storili. Sporazum med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško o obmejnem prometu in sodelovanju, SOPS, je veljaven mednarodni sporazum, in to dejstvo se s potrditvijo skupnega stališča EU in glede trinajstega poglavja v ničemer ne spreminja. Vse obveznosti, ki za obe pogodbenici izhajajo iz sporazuma, ostajajo nespremenjene. SOPS je mednarodna pogodba, ki sta jo vladi Slovenije in Hrvaške, podpisali leta 1997. V veljavo je stopil septembra 2001 in se, spoštovani gospod poslanec, razen v letih 2002, mislim, da do 2004, v ribiškem delu, kar se tiče morskega ribištva, ni izvajal, kljub dolgoletnim prizadevanjem vseh slovenskih vlad od veljavnosti sporazuma dalje. Ali sem bil dovolj jasen glede tega poudarka? Razen dveh let se ta del sporazuma doslej sploh ni izvajal kljub našim prizadevanjem, vsake od vlad. Vsaka od pogodbenic lahko, kot določa eno od načel, ta sporazum odpove. Mislim, da je to 60. člen. Ta določa, da se sporazum sklene za tri leta in molče podaljšuje z vsako naslednje leto, če ga nobena od pogodbenic ne odpove pisno po diplomatski poti šest mesecev pred iztekom njegove veljavnosti. Tudi zaradi tega je bil pomemben cilj Slovenije v okviru hrvaških pristopnih pogajanj, da doseže trajno implementacijo ribiškega dela SOPS, ki je bila v skladu z evropsko zakonodajo in ne bi bila enostransko odpovedljiva. Ocenjujem, da je bil ta zelo pomemben strateški cilj dosežen. Zaprtje poglavja 13, torej ribištvo, za Hrvaško je bilo usklajeno s slovenskimi ribiči. Več o tem bo lahko kasneje, če bo imel to priložnost, pojasnil minister za kmetijstvo gospod Židan. Mag. Židan se je z ribiči, s predstavniki različnih tehnologij, sestal zaradi zaupnosti tematike najprej zgolj neformalno 20. 5. letos. Razprava je potekala o možnih poglavitnih rešitvah, končne rešitve v pristopnih pogajanjih je ribičem predstavil na sestanku v začetku prejšnjega meseca. Odziv ribičev je bil, ker me je o tem obvestil še isti večer, obakrat izredno pozitiven. Največja skrb, ki so jo izrazili slovenski ribiči že v času pogajanj, je namreč bila, da v primeru, da bi se zgodovinske pravice ribolova izvajale pred določitvijo meje, ne bi bil zagotovljen ustrezen nadzor in s tem tudi ne spoštovanje strožjih pravil ribolova, ki veljajo v slovenskih vodah, recimo prepoved uporabe ribolovnega orodja strgač, kar bi vodilo v uničenje našega plitvega in zato še posebej občutljivega morja, s tem pa seveda ribolova. Dosledno spoštovanje nacionalnih ribolovnih pravil ter ustrezen nadzor nad dejavnostmi hrvaških ribiških plovil v slovenskih vodah bo v skladu z veljavno evropsko zakonodajo mogoče šele po določitvi meje na morju med Slovenijo in Hrvaško. Slovenski ribiči menijo, da je ta rešitev najbolj optimalna in se zato z njo strinjajo. Ne pravim, da so slovenski ribiči kot drugi socialni partnerji tisti, ki na koncu dokončno rečejo, kaj je prav in kaj ne ter imajo odgovornost in pravico, da dokončno sodijo. Ampak v tem primeru bolj izjemoma kot po pravilu se naš temeljni socialni partner pri tem vprašanju z Vlado strinja. Ali smem zato na koncu reči, da ne vidim razlogov, da bi se razmišljalo o tako težkih besedah, kot so izdaja in seveda tudi ne o ustavni obtožbi.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora, gospod Barovič? Prosim.
Bom še bolj konkreten, bolj že ne morem biti. Če prav razumem, ali upate trditi, da SOPS, mednarodni pravni veljavni akt, ni bil s tem dogovorom zamrznjen? Drugič. Če trdite ali menite, da ni bil, zakaj potem 1,3 milijone tri leta iz Evrope ? Tretjič. Še enkrat, jasno sprašujem. Slovenski ribiči se s tem strinjajo? In na zadnje. Tudi prebivalci na območju k. o. Sečovlje v velikosti 113 hektarjev, ko je v letih 1992 in 1993 ponaredila zemljiško knjigo in kataster Republike Slovenije Hrvaška, kar je dokazljivo, ali se ti prebivalci tega dela katastrske občine s tem strinjajo? Zelo jasna vprašanja, bolj jasna ne morejo biti. In naj bo jasno, meni je popolnoma vseeno. Jaz nimam nič proti Hrvaški. Če pošteno dela, bo vstopila v EU, ne pa, dokler bom tukaj sedel, na račun Slovenije in slovenskega naroda. Sam bom pa ribiče osebno povprašal, jih poznam nekaj. Hvala za odgovore.
Hvala Prosim, predsednik Vlade.
Prosil sem generalno sekretarko, da opravi kratko bilateralo z ministrom za kmetijstvo, ki zagotavlja, da vaše slednje vprašanje ni razumljivo oziroma ni relevantno za predmet najinega razgovora. Zagotavljamo, še enkrat, s strani Vlade, da so ribiči zadovoljni, da so bili dvakrat konsultirani. Rad bi vam, še enkrat, kako bi rekel, predočil, da je ribištvo ena od politik, ki so skupne na ravni EU, zato ni šlo tukaj za bilateralno vprašanje med Slovenijo in Hrvaško, ampak je bila Slovenija del evropske politike. Tukaj moram reči eno stvar. Upam, da ne bom rekel ne preveč, ne premalo, ampak iskreno, na začetku sem dejal, da smo dobili iz teh pogovorov več, kot sem si upal kot pogajalec na začetku predstavljati. To je bilo skoraj da ogroženo, ker so tisti, ki so menili, da je Slovenija v enem privilegiranem položaju, izpodbijali to pri pravni službi Evropske komisije. Pravna služba je z njimi celo delila mnenje, vendar je potem spričo številnih okoliščin, ki jih tukaj ne bom navajal, obveljalo naslednje. Hrvaška je izpolnila svoj del obveznosti. Slovenija je izpolnila svoj del obveznosti. Evropska unija je dobila zagotovila, da je to še vedno v nekem pravnem okviru, ki ga skupna politika ribištva dopušča. Naši interesi so, spoštovani gospod poslanec, zavarovani. Dovolite mi, preden boste imeli za menoj govor, kjer boste ponovili, da niste zadovoljni z odgovorom na vprašanje, odgovorim tudi na tisto, kar nisem bil vprašan, vendar je morda sedaj pravi trenutek, da se to reče. Ne vem, ali bo Evropski svet čez dva dni sprejel odločitev, da se povabi predsednica hrvaške vlade gospa Jadranka Kosor na zasedanje naslednji dan, zato da bi tudi uradno sporočili, da je sprejet sklep na ravni voditeljev vlad in držav, da Hrvaška s 1. julijem 2013 postaja 28. država Evropske unije. Ker sem samo eden od članov Sveta, ne morem govoriti v našem skupnem imenu, lahko pa izrazim veliko željo in upanje, da se bo to zgodilo. Hrvaška se je v pogajanjih s Slovenijo izkazala kot partner, ki se zna in se zmore ter želi tako kot mi pogajati v dobri veri. Razvili smo prijateljske odnose, vsestransko dobre odnose. Gospodarsko napreduje blagovna menjava z visoko potenco. Naši ljudje brez skrbi lahko razmišljajo o dopusti pri njih in oni pri nas. Mislim, da smo dosegli nekaj, zaradi česar si oboji zaslužimo en občutek radosti in zadovoljstva, če se bo to zgodilo čez dva dni.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo predstavil Joško Godec iz Poslanske skupine Demokratske stranke upokojencev Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani ministrski zbor, kolegice, kolegi poslanci, spoštovani predsednik Vlade! Pred referendumskim trojčkom je bilo v zvezi z reformnim zakonom o pokojninskem in invalidskem zavarovanju in njegovo morebitno zavrnitvijo veliko govora o interventnem zakonu, ki bo posegel v pokojnine, plače javnih uslužbencev in socialne transferje. Gospod predsednik, še na dan referenduma ste napovedali nujnost takega interventnega zakona, ki bi ljudem oklestil že tako nekaj let zamrznjene prej omenjene dohodke. Na ta zakon naj bi vezali celo svojo oziroma vladno zaupnico. V naslednjih dneh tedna po referendumu je bil v razmišljanje o možnosti varčevanja poleg interventnega zakona vključen še rebalans, nazadnje pa je bilo govora samo še o rebalansu proračuna in možnost vezanja zaupnice nanj. Nabor napovedanih varčevalnih ukrepov se je torej iz dneva v dan spreminjal, na podlagi seje Vlade dne 9. 6. pa se je zožil na interventni zakon v smislu prepovedi novega zaposlovanja v javnem sektorju in varčevanja v proračunu na račun izdatkov za blago in storitve ter investicij. Ali lahko jasno predstavitve konkretne varčevalne ukrepe, da ne bo več zmede in nepotrebnih ugibanj, kaj nam lahko prinese jutrišnji dan, predvsem pa s poudarkom na pravicah upokojencev in prejemnikov socialnih transferjev? Gospod predsednik, prav tako me zanima: Ali se bo oziroma kaj se bo dogajalo s pokojninskim zakonom?
Hvala lepa. Prosim predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Gospod predsednik, spoštovani gospod poslanec. Mislim, da bo čez čas, kot sem bil dejal, večini ljudi žal, da smo zamudili priložnost, ko bi lahko sprejeli pokojninski zakon, reformo. Vem, da so ljudje, in to me preseneča, še danes jezni na Vlado in na parlament, da so bili dolžni o tem odločati oni. Ne nazadnje imajo prav. Vam je dan mandat, vi ste dali nam mandat, da vsak od nas opravi svoje delo. Ne vidim razlogov, da bi vsakič vprašali ljudi za njihovo mnenje. Če jih, potem moramo računati, da vzamejo v presojo mnoge stvari, ne samo ustreznost ali neustreznost pokojninske reforme. In tako so se odločili. Poglejte samo, kaj se danes dogaja v Londonu. Javni sektor protestira, ker je Vlada najavila reformo starostne upokojitve na 66 let. In tako je vsepovsod po Evropi. Nikjer podaljšanje delovne dobe ni sprejeto z odprtimi rokami. Ker je pokojninska reforma tako v ospredju pakta za evro, kot je, sem bil domneval, da utegne zaradi padca pokojninske reforme finančni trg evrocone, Evropske unije in mednarodni reagirati ostreje, kot je. Je sicer znižal bonitetno oceno za banke, ni pa znižal bonitetne ocene za državo, čeprav ima ta trend upadanja, rekoč – zdaj me pa dobro poslušajte – da tega ni storil zato, ker padec pokojninske reforme, prvič, ni prinesel politične krize, drugič zato, ker je Vlada takoj najavila dialog s sindikati in socialnimi partnerji o nadaljevanju razprave o pokojninski reformi, in tretjič, zaradi zagotovil Vlade, da bo predlagala drugačen način zagotovitve javnofinančne konsolidacije. Da ne bo nesporazumov, gospe in gospodje, javnofinančna konsolidacija je eden od glavnih stremljenj Vlade do izteka našega mandata. Upam, da niste razočarani, spoštovani gospod poslanec, ker Vlada z interventnim zakonom ne bo globlje posegla v pravice upokojencev. Ne, seveda, da niste. In tudi jaz si tega ne želim in dokler [[...]]Ali me lahko za trenutek poslušate? Dokler bo denar na tujih trgih ostal tako poceni, kot je zdaj, za Slovenijo, do takrat tako radikalni ukrepi ne bodo potrebni. Ampak pravim, dokler bo denar ostal tako dosegljiv in poceni, kot je zdaj. Če bi denar postal dražji, to bi pomenilo, da bi bonitetne ocene padle, potem bi to pomenilo, da bomo morali vsi, seveda socialnim razmeram primerno in socialnim statusom ljudi, nositi breme take situacije. Zaenkrat, spoštovani gospod poslanec, Slovenija ni v taki situaciji. Lahko pa bi se znašla, če si kdo želi, lahko hitro poskrbimo, da je tako. Ampak upam, da si ne želi nihče, da bi imel predsednik Vlade prav, ko pravi, da obstoji tudi slabši scenarij od tega, ki je. Slabši scenarij ni tudi zaradi naših ravnanj. Poglejte, glede pokojninske reforme. Socialni partnerji so dali zeleno luč na petkovem posvetu za zdravstveno reformo in za Zakon o delovnih razmerjih. Minister za zdravstvo bo prihodnji teden po posvetu na kolegiju Vlade predvidoma predstavil očrt oziroma že več kot to, verjetno osnutek dveh zakonov, ki zadevajo zdravstveno reformo. Minister za delo bo pripravil teze in izhodišča za spremembo Zakona o delovnih razmerjih. Tako kot prejšnja dva ga bomo dali v razpravo s socialnimi partnerji. Kaj vam hočem torej reči? Mi smo s tem, da smo po padcu pokojninske reforme, ki tudi ni tako odmevala zaradi portugalskih volitev tisti večer in zaradi grške krize v finančnih krogih, pa zaradi tega, ker je vlada ostala in je trdno odločena, da z drugačnimi načini, to je zlasti rebalans, spoštovani gospod poslanec, rebalans je torej tisti instrument, s katerim bomo poskušali dosegati javnofinančno konsolidacijo, je zadržala za enkrat enako visoko oceno in dostopnost do finančnih virov. Mi se ne želimo in ne smemo zadolževati naprej zato, da bi ohranjali enak standard, če hkrati ne dvigamo tudi naše produktivnosti, zato se Vlada zaveda, kaj je treba storiti, s temi predlogi bo prišla pred Državni zbor, v rebalansu bo veliko stvari, s katerimi ne boste zadovoljni, to vam zagotavljam, vendar pa bo Vlada poskušala po svojih močeh pojasniti, zakaj so neizogibne tudi v luči padca pokojninske reforme.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavil Dušan Kumer iz Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predsednik Vlade, spoštovane ministrice in ministri, spoštovane kolegice in kolegi! Slovenija se v zadnjih letih sooča s pomembnimi razvojnimi izzivi in odločitvami glede možnosti nadaljnjega gospodarskega razvoja in okrevanja ter hkratnega vzdrževanja socialne stabilnosti. Nekateri kazalci namreč že kažejo na postopno gospodarsko okrevanje Slovenije, čeprav brez nekaterih strukturnih sprememb najbrž ni realno pričakovati srednjeročnega in dolgoročnega gospodarskega razvoja naše države. Po drugi strani je položaj Slovenije hkrati bistveno odvisen tudi od ukrepov v okviru Evropske unije in širših svetovnih razmer. Trenutno smo priča nič kaj spodbudnim mednarodnim okoliščinam na evropski ravni, v mislih imam predvsem glede naslednjega obroka finančne pomoči Grčiji ter tudi glede siceršnjih posledic dolžniške krize, ki se že ali pa se še utegne pokazati tudi v nekaterih drugih državah članicah Evropske unije. V tej luči so odprta še mnoga druga vprašanja, zlasti kako po eni strani pomagati državam evroobmočja, ki so zašle v težave, ter ohraniti stabilno skupno valuta, in na drugi strani preprečiti morebitno novo obdobje recesije, o katerem se že ugiba, v evroobmočju oziroma Evropski uniji. Zato je na tem mestu v Državnem zboru potreben jasen odgovor državljankam in državljanom Slovenije, kakšna stališča s tem v zvezi bo zagovarjala Slovenija tudi na prihajajočem zasedanju Sveta Evropske unije, ki bo konec tega tedna. Zato vas, spoštovani predsednik Vlade, sprašujem: Kako vi vidite nadaljnji razvoj Slovenije glede na gospodarske, socialne in varnostne razmere tako doma kot v svetu?
Hvala lepa. Prosim, gospod predsednik.
Odločitev Reaganove administracije, ki se je nadaljevala tudi pod demokratsko vladavino v ZDA, odločitev za deregulacijo finančne industrije je pripeljala do točke, ko je 15. septembra 2008 ena od velikih bančnih skupin Lehman Brothers objavila svoj stečaj. Ameriška vlada ni bila pripravljena takrat vložiti 50 milijard evrov, da bi pokrila moralni hazard glavnih finančnikov te bančne grupacije, ki so se z izvedenimi finančnimi instrumenti igrali na globalnem trgu. Ker pa je ta padec na newyorški borzi, kasneje pa tudi na vseh ostalih borzah, kmalu pripeljal do verižnega rušenja finančnih trgov, zlasti bančnega, je Amerika kasneje, še pod Bushevo administracijo, s privolitvijo novega izvoljenega predsednika sprejela odločitev o intervenciji v višini 700 milijard evrov v bančni sistem. To je bil samo kanček v morje fiskalnih stimulusov in drugih načinov pomoči bančnemu sistemu v svetu, da se je recesija konec leta 2009 tudi končala. Ta hip se zdi, da se mednarodna skupnost ni bila sposobna dogovoriti o instrumentih za resnejši nadzor nad bančnim sistemom, kar omogoča po mojem mnenju še naprej nevaren moralni hazard in igranje z varčevanjem ljudi po vsem svetu, zlasti v modernem. Da to drži, kaže kriza v Evropi, kjer so tri države, Grčija, Irska in Portugalska, ne pozabite Islandije v letu 2008, ki pa ni članica EU, zašle v dolžniško krizo. Gospod poslanec, če sem prej govoril o tem, da je prišla recesija z zahoda v letu 2008 in pokazala vse svoje ostre zobe v letu 2009, je sedaj seveda strah v valutnem območju, katerega del je tudi Slovenija, v evroconi, da se utegnejo stvari in nevihtni oblaki pomikati z vzhoda, iz Grčije. Najprej bi želel grški vladi in grškim ljudem sporočiti izraze naše podpore pri njihovih reformnih ukrepih. Ti so pogoj, da bo evropska solidarnost pomagala Grčiji, da se izvleče iz dolžniške krize. Samo primeroma, Slovenija ima okoli 40 % dolga v BDP, Grčija 160. Slovenija ima relativno ugoden dostop in relativno poceni denar za morebitno zadolževanje. Grčija je tako rekoč odvisna od drugih držav, tudi od Slovenije. Jaz vam kot nefinančni strokovnjak lahko povem, kako jaz vidim stvari, odvisno od tega, kaj se bo danes zgodilo v Atenah, ali bo predsednik grške vlade dobil zaupnico ali ne. Še bolj pomembno je, ali bo dobil podporo parlamenta za reformne ukrepe. Če jih ne bo dobil do 3. julija, potem verjetno, tako domnevam, minister Križanič bo to odgovoril bolj detajlno, predsedniki vlad, pred tem pa predsedniki oziroma člani Ecofina, ne bomo odobrili pomoči Grčiji. In Grčija bo, kar sem napovedal pred tremi tedni, morda Lehman Brothers evrocone. Kakšne konsekvence bi to imelo za celo evrocono, tudi za nas, danes ne znam napovedati. Gotovo nič dobrega. Morda novo gospodarsko recesijo. Zato pa pravim, gospe in gospodje, mi na to, kaj se utegne zgoditi Grčiji, ne moremo vplivati. Lahko vplivamo na to, kaj se zgodi Sloveniji. In v Sloveniji pozivam vse, ki razmišljajo dolgoročno, razmišljajmo o tem, kaj lahko mi naredimo za to, da ohranimo, kolikor je mogoče, gospodarsko rast, pazimo na ustanavljanje in odpiranje novih delovnih mest, pazimo na to, da se ne zadolžimo preko razumne meje in pazimo na to, da smo skupaj z državami, kot sta Nemčija in Francija, v isti valutni skupini, karkoli se že bo zgodilo, skoraj za vsako ceno.
Hvala lepa. Imate dopolnilno vprašanje?
Hvala za besedo. Gospod predsednik, mogoče še eno dodatno vprašanje, glede na to, kar ste sedaj rekli, ker očitno se bo ta trend dolžniške krize v nekaterih državah Evropske unije še poglabljal. In glede na pričakovano, tako kot ste rekli, neko novo recesijo izhoda, vas konkretno sprašujem o položaju Slovenije znotraj teh problemov. Kakšno je vaše pričakovanje konkretno 23. in 24. junija 2011 na sestanku Evropskega sveta?
Ne vem, če ste včeraj gledali posnetek tiskovne konference staroste evropske politike in tudi šefa evro cone Jean-Claudea Junckerja. Novinarji so ga vprašali, kaj se bo zgodilo, če Grčija ne bo sprejela varčevalnih ukrepov. In je rekel: "Grčija mora sprejeti varčevalne ukrepe. Če ne, če ne..." In je končal. Mislim, da kolega Juncker ni mogel biti bolj zgovoren. Vse je zdaj odvisno od tega, kaj se bo zgodilo v naslednjih dneh do 3. julija v Grčiji, če bo Grčija sposobna sprejeti izredno ostre in za ljudi seveda neprijetne ukrepe, ki bodo vsaj do neke vzbujali upanje, da je ta dolg obvladljiv in da bo vrnjen denar. Gospe in gospodje, to, kar smo Slovenci dali Grkom, da bi jim pomagali, pričakujemo, da bomo dobili nazaj, ker je to denar naših davkoplačevalcev. Če bi jaz kot predsednik Vlade, finančni minister in moje kolegice in kolegi menili, da dajemo denar za nekaj, česar ne bomo dobili nazaj, nimamo ne moralne ne politične odgovornosti, da to storimo. Moram pa na drugi strani reči, spoštovani gospod poslanec, da smo člani evrocone in da smo odvisni od konsenza znotraj evrocone. Zato bomo seveda poslušali do 3. julija in povedali svoja stališča, kaj bi bilo dobro storiti v obeh primerih. Pravim, obe sta slabi rešitvi. Ena je po mojem manj slaba, vendar na dolgi rok, v primeru, da Grčija ne bo sprejela varčevalnih ukrepov, tudi druga samo podaljšuje agonijo, je pa ne rešuje. In takrat se bodo sprožili neki procesi, brez zamere, nekateri ste bili na tistem sestanku, ki sem ga sklical lani jeseni, da bi opozoril, da se v Evropi dogaja nekaj, kar ni običajno, in da moramo biti pripravljeni na marsikaj. Zdaj smo v tej situaciji. Mi ne znamo izmeriti volumna problemov, ki so pred nami, ampak za to, na kar ne moremo vplivati, nima smisla izgubljati energije. Mi se moramo osredotočiti, gospod poslanec, na fokus. Naš fokus je ostati znotraj valutne skupine, kjer sta Nemčija in Francija. Zakaj Nemčija in Francija? Ne samo zato, ker sta motor razvoja, ne samo zato, ker z njima največ trgujemo, tudi vrednostno, kulturno, v vsakem pomenu vemo, da če česa Nemčija ne bo dopustila, je, da bi imela nestabilno valuto; na to se lahko zanesemo, to je v karakterju nemškega naroda. In to je tudi, se mi zdi, v karakterju slovenskega naroda. Tisti sicer prigarani denar mora biti zavarovan, to je mentaliteta tako nemškega kot našega naroda. Na koncu, spoštovani gospod predsednik, mi dovolite, da ob robu vprašanja, ki sem ga dobil s strani spoštovanega poslanca, zadnjič kot predsednik Vlade v tej ekipi izrečem veliko hvaležnost trem ministricam, ki so ostale v Vladi doslej, ministrici za kulturo, za gospodarstvo, za javno upravo. Delale so izredno predano in uživajo naše polno občudovanje, zato bi jim rad izrekel vse najboljše naprej.
Hvala lepa. Prehajamo na odgovore na poslanska vprašanja, postavljena na 27. in 28. seji zbora. Minister za zdravje Dorijan Marušič bo odgovoril na vprašanje mag. Štefana Tisla v zvezi z zdravstveno infrastrukturo. Gospod minister, imate besedo.
Spoštovani gospod poslanec! Najprej se opravičujem za odsotnost, seveda bom podal obrazložitev. Obžalujem, da je to samo ustno, raje bi vam poslal pismeno, ker bi videli, koliko projektov smo v tem času zaključili. Zelo na hitro, ker bodo nekateri drugi poslanci tudi poslušali. Verjetno veste, da gre za investicije na področju objektov in opreme. Vse so vključene v nacionalni razvojni program in lahko zatrdim, da od mandata te vlade, torej od decembra 2008 do danes, torej do zaključka leta 2010, smo zaključili 27 projektov, no, včeraj še nekatere dodatne. V letu 2011 smo predali izvajalcem še dodatnih 6 objektov. Na kakšne težave smo naleteli v tem obdobju in zakaj na nek način tudi investicije v opremo in objekte na področju zdravstva ne potekajo tako učinkovito in uspešno, kot bi si predstavljali? Morda je ena od težav v preteklih letih bila slabo pripravljena ali pomanjkljiva projektna dokumentacija. Zanesljivo je povezano tudi z omejenimi finančnimi sredstvi in znanimi težavami glede javnega naročanja. Morda zelo na hitro, kaj je bilo v letu 2009 zaključeno. Od gradbeno-obrtniških del smo zaključili Nevrološko kliniko v Univerzitetnem kliničnem centru v Ljubljani in TRT objekt na Onkološkem inštitutu. Potem pa še 13 različnih investicij v opremo, morda tu res ne bi našteval, ampak praktično ni izvajalca na sekundarni ravni. Veste, da kot ustanovitelji investiramo samo v sekundarno raven, torej ni izvajalca v Sloveniji, ki ne bi bil deležen takšne ali drugačne opreme. Ravno tako v letu 2010, kjer se je zaključila investicija, rekonstrukcija v Psihiatrični bolnišnici Ormož, v Psihiatrični bolnišnici Idrija, protipožarna sanacija Trbovelj. V veliko veselje mi je, da mi je bilo kot ministru dano odpreti prvo negovalno bolnišnico v Sloveniji, to je Negovalna bolnišnica Ljubljana, da smo adaptirali laboratorij v Bolnišnici Trbovlje in da je zaključen objekt na otorinolaringološki kliniki. Poleg teh šest, ki sem jih navedel, še šest različnih investicij v različno opremo. V letošnjem letu imamo v načrtu 23 različnih objektov, ponovno od gradbenih, ki so se začeli in smo tudi že izbrali izvajalce: Splošna bolnišnica Brežice, ravno včeraj smo postavili temeljni kamen, v preteklem tednu Bolnišnica Sežana, ravno tako Bolnišnica Begunje in Inštitut za rehabilitacijo invalidov. To so glavni gradbeno-obrtniški objekti, kjer smo že izvedli razpis in kjer je izvajalec že znan in naj bi bili projekti zaključeni v prihodnjem letu. Ob tem je še 6 zaključenih projektov in predanih izvajalcem na področju opreme. Morda najbolj odmeven linearni pospeševalnik, ki smo ga po obisku predsednika Vlade in tudi s sodelovanjem Ministrstva za finance že izpeljali. V preteklosti je bilo veliko kritik na področje investicij. Pogledi ekipe na Ministrstvu za zdravje so v bodoče oprti bolj ali manj v zaključevanje začetih objektov, torej treba je pospešiti, da bi se objekti, ki so bili začeti, čim prej zaključili in da bi pospešili tiste objekte oziroma investicije, ki so bile začrtane v državnem programu. Ker je zakon o investicijah v zdravstvu tisti, ki določa, kako se zbirajo sredstva, torej preko proračuna in preko sredstev, ki jih izvajalci zbirajo iz amortizacije, in preko sredstev, ki se, če se ne uporabijo, zbirajo v skladu, smo se odločili, da bi zato, da bi lahko začete projekte zaključili, že preko Vlade prešli zakon o investicijah, kjer podaljšujemo rok prav zato, da bi se lahko začeti objekti tudi zaključili. Ob tem pa naj predstavim še svoj pogled za v bodoče in tudi korake, ki smo jih naredili. Prepričan sem, da je treba v Sloveniji narediti ta preskok, da se investicije izvajajo pri izvajalcih, da so oni avtonomni pri izvajanju investicij. Kot minister pa sem že sprožil mednarodni razpis za oceno potreb slovenskega življa do leta 2020 o mreži na sekundarni ravni in o standardizirani tipski bolnišnici. Razpis poteka in upam, da bo v kratkem zaključen, da bomo imeli sliko potreb v slovenskem prostoru. Nekako je ocena 7 bolnišnic do leta 2020. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, gospod Tisel? Prosim.
Hvala za odgovor, gospod minister. Dobil sem tudi pisni odgovor, tako da sem ga temeljito proučil. Skupaj se zavedamo vseh teh težav pri teh investicijah, ki še niso sanirane, kot so Onkološki inštitut, Pediatrična klinika in podobno. Težave so bile na teh področjih. Bolj nas zaskrbljuje trenutno stanje, se pravi v državnem proračunu in predvideni rebalans, ki bo kar močno oklestil tudi zdravstveno področje. Čeprav vemo, da so urgentni centri, ki so bili planirani že v preteklosti, že malo v zamudi, tako da v Ljubljani in Mariboru ne dohajajo načrtov iz lanskega leta, pa me zanima: Kako bo s temi urgentnimi centri? Bomo lahko počrpali ta nepovratna sredstva za sofinanciranje urgentnih centrov? In pa ravno to, kar ste že omenili. Zasledili smo ta vaš program izgradnje novih regijskih bolnišnic, pet do sedem, ki naj bi se gradile na novem terenu povsem znova. Kako je s temi projekti? Prosim za dopolnitev odgovora. Hvala.
Hvala lepa. Prosim, gospod minister.
Hvala za to dopolnitev. Lahko zatrdim, če bo rebalans zarezal tako ostro, kot je zastavljeno, da bomo v letu 2011 s sredstvi iz sklada lahko nadaljevali in zaključili tiste projekte, ki smo jih nameravali v letu 2011, verjetno tudi v prvi polovici 2012. Težko napovem za kasnejše obdobje. Torej zanesljivo bodo potrebne spremembe pri načinu investiranja in izvajanju gradbeniških del in pa investicije v opremo v zdravstvu. Kot sem povedal, sam zagovarjam to, da bi se ta del prenesel iz ministrstva na nivo izvajalcev, da bi ministrstvo igralo samo vlogo nadzornika in pa tistega, ki bi usmerjal aktivnosti na področju investicij. Ne nazadnje investicijska skupina na ministrstvu šteje 5 ljudi. Ta pristop želim vpeljati tudi na področju postavljanja urgentnih centrov. Morda se res lahko ocenjuje, da se zamuja, ampak sredstva so bila priznana pred kratkim. Mi smo na ministrstvu zastavili prav na ta način, da imenujemo projektno enoto, ki bo stremela za tem, da postavimo nacionalno mrežo urgentnih centrov, ne pa urgentne centre po željah nekaterih lokalnih moči. Torej nacionalna mreža urgentnih centrov. V ta projekt sodi tudi urgentni center v Univerzitetnem kliničnem centru Maribor, medtem ko je projekt gradnje urgentnega centra v Univerzitetnem kliničnem centru Ljubljana vezan na proračunska sredstva. Prav poduk zadnjih desetih let – pristop pri investiciji vodi na to, da je potreben drugačen pristop. Namreč večina investicij je bila namenjena v obnovo starih objektov, ki so bili energetsko neučinkoviti in niso bili v skladu s procesi obravnave bolnikov, zato sem zastavil projekt, kot pravim, mednarodni razpis, ki naj postavi na podlagi ocen potreb v letu 2015, 2016, 2017 državljanov po uslugah na sekundarni ravni tipsko regionalno bolnišnico. Naša ocena je, da bi jih bilo nekje do 7, tudi neke grobe ocene obstajajo za to. V vsakem primeru je treba najprej pridobiti rezultat oziroma izdelek mednarodnega razpisa za to nalogo in potem nadaljevati ta proces. Jaz sem prepričan, da je ta proces in pristop pravi. Ne nazadnje se večina evropskih držav loteva obnove objektov tako, da stare pustijo in gradijo nove bolnišnice, ki bolj odgovarjajo procesom gradenj. Seveda stare objekte pa uporabljajo bodisi za reorganizirane bolnišnice, kot so bolnišnice za nego, za podaljšano bolnišnično zdravljenje, morda za socialnovarstvene zavode ali pa za druge namene v javno dobro. Hvala.
Hvala lepa. Minister za finance dr. Franc Križanič bo odgovoril na vprašanje Zvonka Černača v zvezi s finančno pomočjo državam evro skupine. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa. Spoštovani zbor, dovolite, da preberem, kaj smo pripravili za ta odgovor. Tako posojilo Helenski republiki v medvladnem okviru držav članic območja evra kot tudi evropski instrument za finančno stabilnost EFSF, torej European Financial Stability Facility, temeljita na načelu solidarnosti in načelu proporcionalnosti držav kluba, ki imajo evro kot svojo valuto. Države članice območja evra v zadevnem posojilu oziroma mehanizmu sodelujejo proporcionalno v skladu z deleži plačila kapitala nacionalnih centralnih bank držav članic območja evra v Evropsko centralno banko, ob upoštevanju zgolj deležev držav članic območja evra. Republika Slovenija je s tem prevzela odgovornost, ki jo prinaša članstvo v območju evra. Naj dodam, da območje evra je v konkurenci z ostalimi razvitimi območji v bistvu najbolj stabilno, najbolj izvozno propulzivno in rast ni tako hitra, kot je v razvijajočih se državah, ki so še v procesu "catching up", vendar je pa bistveno uspešnejše, stabilnejše, bolj izvozno naravnano in z manj javnega dolga kot Japonska, ZDA ali Avstralija. Se pravi, mi smo vendarle uspešni. Probleme, ki jih imamo, pa moramo reševati solidarno in skupaj, ne moremo prenesti samo na enega ali pa prepustiti, da zadeva propada del po del. Za Slovenijo je v obdobju krize članstvo v območju evra zagotovo olajšalo premagovanje te krize, ob enem pa je razumljivo, da to članstvo zahteva odgovornost in solidarnost z državami v težavah, saj s tem branimo evro kot skupno valuto. Morebitni zlom evra bi nesporno imel močne negativne posledice na vse njegove članice, predvsem pa na majhna in izrazito odprta gospodarstva, kot je Slovenija. Neke ekonometrične študije kažejo, da bi razpad sistema evra in s tem zmanjšanje tako imenovanega liberalizacijskega učinka v medsebojni menjavi tako blaga, dobrin kot tudi produkcijskih faktorjev vplival na približno 20 % padec bruto domačega produkta. Ob tem bi želel še dodati, da se posledice gospodarske in finančne krize kažejo tudi v javnih financah Republike Slovenije. Zaradi vpada gospodarske aktivnosti je prišlo do izrazitega zmanjšanja prihodkov na eni strani, temu je botrovalo tudi znižanje davčnih stopenj leta 2006, ki je temeljilo na ocenah, da se bo ves čas nadaljevala hitra gospodarska rast. Na drugi strani pa je prišlo tudi do povečanja izdatkov zaradi sredstev za brezposelne, subvencij in pa povečanje javnofinančnih odhodkov, povezanih s krizo, tako imenovani avtomatski stabilizatorji. Ne glede na navedeno, pa Javne finance Republike Slovenije niso v primerljivi v situaciji kot javne finance držav, ki so zašle v krizo javnih financ. Ob tem ne gre prezreti, da se v Sloveniji v prvem četrtletju letos nadaljuje izvozno spodbujeno okrevanje gospodarstva, bruto domači produkt je večji za 2 % od lani, zlasti sta se povečali industrijska proizvodnja in dejavnost predelovalnih dejavnosti, obe nadpovprečno glede na evro skupino. Velike težave imamo z gradbeništvom, ki jih bomo sedaj z dodatnimi ukrepi poskušali ublažiti. Je pa ta sektor predimenzioniran in v celoti se tega padca v primerjavi relativno glede na druge države ne bo dalo v celoti odpraviti. Drugačni ukrepi oziroma alternative navedenim mehanizmom v dani situaciji niso možni. Videli bomo, kako se bo odvijala kriza novega vala težav, ki jih ima grško gospodarstvo. Nastal je najprej zaradi govoric, da bo treba odpisati del dolga, potem zaradi popolnega umika privatnega sektorja iz pripravljenosti, da kreditira in sedaj imamo poglobljeno krizo in padec zaupanja tudi kreditork, držav z območja evra. V izogib vzpostavljanja ad hoc mehanizmom in za namen zagotovitve trajne stabilnosti evra smo države članice območja evra oblikovale evropski mehanizem za stabilnost evra, ta bo ustanovljen kot medvladna organizacija sredi 2013 in bo nadomestil začasne oziroma sedanje ad hoc mehanizme in bo v tem primeru bistveno bolj profesionalno, hitreje in učinkoviteje lahko pomagal državi, ki se bo znašla v težavah. Mislim, da bodo takrat nekateri problemi lažje rešljivi in da vsake govorice ali ponavljanja nekateri trditev ne bodo na tak način zamajale ukrepa reševanja posamezne države, kot se to sedaj godi v Grčiji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev. Robert Hrovat bo postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje Dorijanu Marušiču ter ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospoda ministra, pristojna za prehrano in zdravje ljudi v Sloveniji! V koalicijski pogodbi je zapisano, da bo Slovenija dobila neodvisno javno institucijo, ki bo v Republiki Sloveniji pristojna za področje varnosti in hrane. Takšne institucije ta trenutek v Sloveniji ni. Ali to pomeni, da bi morali obstoječi pristojni organi, ki sedaj opravljajo svoje pristojnosti in naloge v dveh različnih resorjih, reorganizirati? Pred letom dni smo v medijih prebrali, da se je del pristojnosti in inšpekcijskega nadzora iz zdravstvenega resorja prenesel pod okrilje ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Ali ti prenosi pristojnosti iz resorja v resor pomenijo zaokroženo ureditev pri zagotavljanju prehranske varnosti v Sloveniji, ki 70 % hrane kupuje v drugih državah članicah Evropske unije ali pa jo uvozi iz tretjih držav? Ker ureditev po mojem mnenju še vedno ni zaključena, kaj nameravata vidva kot resorna ministra na tem področju še urediti, posebej zaradi odmevnih afer z izvori v Nemčiji, mislim predvsem na dioksinsko afero v živilih živalskega izvora v začetku tega leta in nedavno na področju zelenjave, ko smo v sredstvih javnega obveščanja zasledili, da so vir okužbe in povzročitelj smrti okrog 30 ljudi sprva kumare, nato pa se je izkazalo, da so to kalčki? Kako so slovenske nadzorne službe odreagirale ob pojavu prve informacije o spornih kumarah sprva iz Španije in nato iz Nemčije, ob ekonomskih posledicah, ki so nastale v mnogih državah članicah zaradi preplaha o tem, kako varno hrano sploh lahko ljudje jemo? Zato sprašujem: Ali ocenjujeta, da bi glede na obstoječi sistem in organizacijo služb, ki jo sedaj imam v Sloveniji, lahko sredi afere te službe bolje odreagirale, če bi bile drugače organizirane? In pa: Ali trenutne afere na področju varne hrane v Evropi kakorkoli vplivajo na predvidene dogovore o ustanovitvi skupne institucije? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Prosim. Poudarjam pa, da imata oba skupaj na voljo pet minut. Prosim.
Iskrena hvala za to vprašanje. Zelo kratek uvod. Vselej moramo začeti z velikostjo Slovenije, s kapacitetami, ki jih v slovenskem prostoru imamo, in pa s tem, kar večkrat kot minister za zdravje izpostavim, zdravje vse politike, zato je treba medresorsko delovati. Lahko ocenjujemo, kaj je pomenil prenos in združevanje teh služb, ampak prav na primeru, ki ste ga vi opisali, se je izkazalo, da vse pristojne službe, tako tiste, ki so posredno ali neposredno v moji pristojnosti, to sta Inštitut za varovanje zdravja in pa Zdravstveni inšpektorat, skupaj z Veterinarsko upravo, Inšpektoratom Republike Slovenije za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, predvsem pa sodelovanje obeh kabinetov ministrov je pokazalo na dobro pripravljenost in odzivnost na problem, ki ste ga odprli: okužbe v evropskem prostoru. Naj izkoristim še to priložnost, da pomirim poslušalce, državljanke in državljan, na dogajanje v evropskem prostoru. Morda ne številke, ampak tisto, kar je najbolj pomembno, da se problematika, ki je bila povezana z okužbo z Escherichia coli, umirja, in da lahko sporočim, da do današnjega dne, z ustreznim zamikom dveh dni, kolikor potrebujemo za diagnozo ali postavitev suma na to bakterijo, ni bilo primerov v slovenskem prostoru okuženega s to bakterijo. Tudi primer, ki je bil v slovenjgraški bolnišnici, se je izkazal, da ne gre za ta sev, in je bil ustrezno pravočasno tudi odkrit. Inštitut za varovanje zdravja in Zdravstveni inšpektorat sta v sodelovanju z Gospodarsko in Obrtno zbornico obvestila vse ustrezne lokale, kjer se pripravlja hrana, torej od javnozdravstvenih pa do zasebnih, kako se mora v tem primeru ravnati. In redno smo obveščali državljane in državljanke, da je najpomembnejša osebna preventiva. Ker je čas pred ali pa že med dopusti, bi to izkoristil, da ta priporočila, ki so bila izdana danes, ponovim in jih je treba vsakodnevno upoštevati, ne samo povezano s to infekcijo, torej dosledno umivanje rok s toplo vodo in milom ter pranje pribora, ustrezna termična obdelava živil, predvsem masla, in pa preprečevanje posrednega stika med surovimi in že pripravljenimi živili ter ustrezno pranje zelenjave. Če na uvodno vprašanje odgovorim, menim, da je pristop združevanja medsektorskega delovanja pravi, da bo treba v bodoče še bolj povezovati ministrstva, tudi ministrstvo za okolje in ostala. Znano je, da Ministrstvo za zdravje oziroma zdravstveni sistem lahko poskrbi in skrbi le nekako za 20 % zdravja populacije, vse ostalo je družno usklajeno delovanje vseh ostalih resorjev. Hvala.
Prosim, gospod mag. Židan.
Gospod predsednik, spoštovani poslanec, poslanke in poslanci! Zanimivo, ko opazujete Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, dejansko opazujete prehransko ministrstvo. Več kot polovica zaposlenih dela na področju varne hrane, kar je samo dobrih 15 % na področju kmetijstva. Tisto, kar je treba povedati, imamo dve liniji varne hrane, to sta zelena in rdeča. Zelena so živila rastlinskega izvora, rdeča so živalskega izvora. Nadzorujemo dejansko od polja naprej do potrošnikov. Že 25. 5. 2010 sem s sklepom imenoval medresorsko skupino, da bi združila vse inštitucije, tudi zaradi racionalizacije. Ta skupina je strokovna izhodišča pripravila do januarja 2011, ko so šla v javno razpravo med zaposlenimi. Zakaj v tem trenutku ne naredimo koraka naprej? Zato ker v tem trenutku vemo, da inštitucije, takšne kot so, dobro delujejo. Imeli smo v zadnjih dveh letih 14 kontrol revizij s strani evropskih inšpektorjev. Vse so povedale dvoje. Sistem deluje učinkovito in deluje skladno z zakoni, ali v oklepaju, deluje dobro. Zakaj v tem trenutku v bistvu ni koraka naprej? Zato ker so afere na ravni Evropske unije pokazale, da na ravni Evropske unije sistem varne hrane ne deluje sinhrono in dobro, in zato je prišlo do odločitve, da ko bo končana ta afera, ki trenutno poteka s patogeno širitvijo okoli, se naredi revizija celotnega sistema, ki je star 10 let, na ravni Evropske unije in po posameznih državah. Jaz celo mislim, da bomo mi marsikje za vzgled in potem se bodo verjetno pripravili novi temelji. Ko bodo nove usmeritve znane, gremo mi korak naprej. Če pa gremo sedaj takoj korak naprej, pa se zna zgoditi, da bomo vsako leto spreminjali inštitucije, to pa za delo zaposlenih verjetno ni dobro. Hvala.
Hvala. Imate dopolnitev odgovora? Prosim gospod Hrovat.
Hvala lepa. Jaz sem to vprašanje pravzaprav izpostavil ravno iz tega razloga, ker ste v koalicijsko pogodbo zapisali, da bo prišlo do neke neodvisne institucije, vendar je ta trenutek v Sloveniji še vedno ni. Če povežemo vse te dogodke v Evropi in če beremo naslove, kot so bili Zelena smrt, Bakterija ubija naprej, Nova zarota in tako naprej, in vse več indicev in objav v medijih je bilo, da je bil odziv v Nemčiji s strani zdravstvenih ustanov slab in da se še vedno podcenjuje bakterijo E. coli. Zato vas minister za zdravje sprašujem: Ali je bil odziv nemških kolegov ustrezen? Najbrž ste se pogovarjali na ravni Evropske unije o teh zadevah. Kako smo v Sloveniji pripravljeni na izbruh takšne zadeve, kot se je zgodila v Nemčiji? In še to: Ali je res, da se takšna okužba prenaša tudi iz človeka na človeka, ne samo preko zelenjave in tako, kot je bilo v medijih v zadnjem času brati? In zdaj še ministru za kmetijstvo, ker imam zelo malo časa. Samo še eno zelo preprosto vprašanje, ampak želim pa zelo natančen in jasen odgovor: Kakšno hrano jemo v Sloveniji? Sploh glede na to, da pride vsaj dve tretjini hrane iz uvoza in samo eno tretjino pravzaprav pridelamo v Sloveniji sami, me zanima, če lahko zaupamo trenutnim službam, ki so zadolžene za nadzor nad hrano, sploh zaradi tega podatka, o katerem sem prej rekel, da bistveno več hrane uvozimo, kot pa je pridelamo doma. Jaz verjamem, da je hrana, pridelana v Sloveniji, zdrava in varna. Po drugi strani me pa skrbi vse preveč tega uvoza in kako so te službe organizirane, glede na to, da te agencije, o katerih se je govorilo že pred volitvami, ves ta čas, v koalicijsko pogodbo ste zapisali, še vedno nimamo. Hvala.
Hvala lepa. Prosim minister mag. Židan.
V Sloveniji imamo nadpovprečno varno hrano iz več razlogov. Prvega sem povedal – vse revizije, ki so šle skozi, so bile izjemno dobro ocenjene. Kot naslednje, v Sloveniji imamo inštitucije, imamo inštitucijo, ki nadzira rdečo linijo, to je Veterinarska uprava, in Inšpektorat za kmetijstvo, gozdarstvo in hrano, ki nadzira zeleno linijo. Kar je zanimivo, po številu vzetih vzorcih smo trikratnik povprečja v Evropski uniji. Tisto, kar bi pa le želel povedati, jaz seveda vedno iščem hrano iz svoje bližine iz več razlogov. Hvala.
Hvala lepa.
Kar se tiče ukrepov v Nemčiji, vsaj zaenkrat ni znanih javnih podatkov o tem, da bi bila analiza opravljena in tudi posredovana. Lahko pa samo sporočim, kar smo ministri za zdravje obravnavali na našem srečanju, bili smo seznanjeni z ukrepi v Nemčiji in njihove ukrepe smo pohvalno ocenili, glede tega, da so se usmerili v iskanje izvora. Seveda, ko je izvor take infekcije znan, so lahko bolj učinkoviti ukrepi. Kar se tiče zdravstvenih ustanov. Kot je državna sekretarka poročala, naj bi bila njihova odzivnost ustrezna. Mi lahko ocenjujemo samo, kako so potekali odzivi v zdravstvenem sistemu glede na te dogodke, in jih ocenjujem kot izjemno uspešne. Nenazadnje, primer, ki je postavil sum na to infekcijo v slovenjgraški bolnišnici, je bil ustrezno obravnavan, bolnik pozdravljen, poslan tudi v domače okolje. Odvzet je bil material in kasneje se je izkazalo, da gre za infekcijo z Escherichia coli, ampak ne tega seve, ki je bil izpostavljen. Dokler ni znan izvor, je seveda težko tudi napovedati, na kakšen način se infekcija širi, zato veljajo ukrepi, kot sem jih prej navedel, in morajo biti široko zastavljeni. Torej, ocena dogodka v zadnjem mesecu, mesecu in pol je visoka in ustrezne inštitucije so se tudi ustrezno odzvale v slovenskem prostoru na te dogodke. Želel bi si, da sistem nikoli ne bi bil pred tako preizkušnjo, kot si želim tudi za vsako urgentno službo, dežurno službo, da jo seveda imamo, imamo dobro postavljeno, vendar je ne uporabljamo oziroma če že, takrat v najmanjši možni meri in učinkovito. V tem primeru lahko povem, da se je zdravstveni sistem ustrezno odzval in celo detektiral infekcijo, ki ni bila tega izvora. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Radovan Žerjav bo postavil poslansko vprašanje ministru brez resorja, odgovornemu za razvoj in evropske zadeve, mag. Mitju Gaspariju, ki je opravičen.
Hvala lepa, gospod predsednik. V zadnjem času v Slovenski ljudski stranki odpiramo vse več vprašanj na temo delovanja bank v večinski ali pretežni državni lasti, ki so povezana s podeljevanjem kreditov za lastninska preoblikovanja mnogih pomembnih podjetij, ki so nenazadnje ta podjetja pripeljala skoraj na rob preživetja. Žal kakšnih pametnih, pomembnih odgovorov, če temu tako rečem, še nismo dobili, saj se vsi po vrsti proglašajo za neodgovorne oziroma da so s svojimi pristojnostmi storili vse, kar je bilo v njihovi moči. Tudi zaradi tega smo predlagali, da to tematiko obravnava Odbor za finance, točka še ni zaključena, tako da se bomo o tem še pogovarjali. Do zdaj država preganja, žal, samo tiste, ki so kredite dobili. Tistih, ki so kredite dali, pa nihče še ni nič vprašal. In ne izgleda, da se bo to spremenilo. Več kot očitno je, da so krediti bili podeljeni na lepe oči, mimo običajnih praks v bankah. To dokazuje tudi zadnja analiza protikorupcijske komisije, ki je v eni od bank ugotovila več kot tisoč primerov odstopanj od običajnih praks, kar je nenazadnje grozljivo. Verjetno so se tudi ti krediti, povezani z lastninskim preoblikovanjem, podeljevali podobno. Trdim, da je ta tajkunski mehanizem, kot ga sam poimenujem, v katerega so vključena omrežja, politika, banke, posamezniki, gospodarske družbe, in še kdo, krivec za veliko bolj globoko finančno gospodarsko krizo v Sloveniji v primerjavi z Evropsko unijo. Spoštovanega ministra bi želel vprašati v luči ene od njegovih nalog, to je spremljanje izvajanja strategije razvoja Slovenije. Zanima me njegov mnenje: Ali in kako na strategiji zastavljeni temeljni cilji razvoja Slovenije in ključne razvojne prioritete za dosego teh ciljev vplivajo na poslovanje dveh največjih slovenskih bank v večinski državni lasti? Hvala lepa.
Hvala lepa. Samo Bevk bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet dr. Patricku Vlačiču.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Ministra za promet dr. Patricka Vlačiča sprašujem v zvezi z obnovo državne ceste Keltike na relacije Tomin–Želin–Idrija–Logatec. Zanima me: Kateri odseki na tej cesti so predvideni za sanacijo v obdobju 2011–2015 oziroma so že v izvajanju? Poleg tega me zanima: Kdaj se bo začela sanacija odseka ceste na Travniku, kjer je že od leta 2009 postavljen semafor? Vprašanje s podobno vsebino sem ministru Vlačiču postavil že jeseni leta 2009, nanašalo pa se je na krajši odsek ceste Keltike. Tokrat pa me zanimajo predvsem projekti na celotni trasi Keltike, torej od Tolmina do Logatca kot sestavnega dela 4. razvojne osi. Za razliko od cerkljansko-poljanskega dela 4. razvojne osi, katere umeščanje v prostor si bomo z ministrom ogledali v četrtek na terenu samem, pa je na idrijsko-logaškem delu 4. razvojne osi več pripravljene dokumentacije, tudi več možnosti za črpanje evropskih sredstev. Med Idrijo in Godovičem v soteski Zala pa je v zaključni fazi tudi gradnja tretjega pasu. Dejstvo je, da je velik del Slovenije z izgradnjo avtocestnega križa postal hitreje dostopen. Prišlo je do koncentracije gospodarskih subjektov, koncentracije znanja in poselitve. Drugi deli Slovenije, kot so na primer, naj jih nekaj naštejem, Koroška, Kočevska, Kozjansko, Obsotelje in Bela krajina ter severna Primorska, pa zaradi slabše prometne povezanosti vztrajno izgubljajo razvojne potenciale, tako da je v nekaterih od teh okolij že prišlo do razvojnih težav. Nekaterim pokrajinam niti predvidena posodobitev Slovenskih železnic ne bo prišla prav oziroma ne bo nič pomagala, kajti tam gradnja ni predvidena ali pa sploh ni železnice, kot na območju Idrijsko-Cerkljanske regije. Obsojeni smo torej zgolj na posodobitev obstoječe cestne infrastrukture. Ministra dr. Patricka Vlačiča torej sprašujem glede nadaljevanja obnove Keltike od Tolmina preko Idrije do Logatca v naslednjem obdobju, nekje tam do leta 2015. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, gospod minister.
Spoštovani predsednik, spoštovani poslanec! Bom šel nekoliko po projektih, torej bodočih NRP-jih. Glede ceste Spodnja Idrija–Godovič. Rekonstrukcija križišča v industrijski coni pri Godoviču, predvideno je izvajanje gradbenih del v letu 2011 in zaključek v letu 2012. Tu imamo realizacijo do konca 2010: 139 tisoč 42 evrov, v proračunu za leto 2011 je 80 tisoč, za leto 2012 90 tisoč in tako naprej. Ta projekt zajema ureditev križišč glavne ceste G2-102/1033 Godovič–Kalce, torej križišče šola, križišče industrijska cona Godovič. Ureditev križišča pri šoli je bila končana novembra 2009. V razpisu za izvedbo gradbenih del je križišče za industrijsko cono. Cesta Spodnja Idrija–Godovič, v fazi gradnje je tretji pas v Zali v dolžini cirka 700 metrov, zaključek gradbenih del do konca letošnjega leta. Cesta G2-102/34, dolžine 705 metrov, realizacija do konca leta 2010 je 129 tisoč 720 evrov, v proračunu za leto 2011 je pol milijona, za 2012 450 tisoč evrov. Obvoznice Tolmin–Spodnja Idrija–Godovič–Hotedršica. Za obvoznice se izdelujejo državni prostorski načrti. V proračunu za 2011 je 30 tisoč, za 2012 je 60 tisoč, za projektno dokumentacijo. Potem je pa za leto 2013, 2014, 2015, 2016 in 2017, in sicer za 2013 300 tisoč, za 2014 pol milijona, za 2015 milijon, za 2016 milijon in za leto 2017 700 tisoč. Projekt Spodnja Idrija–Marof. Proračun za 2011 20 tisoč, za 2012 30 tisoč, torej pridobivanje projektne dokumentacije. V NRP-jih za 2013, 2014 in 2015, 300 tisoč, 500 tisoč, 500 tisoč, za leto 2016 milijon in v NRP 2017 10 milijonov 400 tisoč. Obvoznica Tolmin. V teku je postopek priprave državnega prostorskega načrta, izdelan je idejni projekt in predinvesticijska zasnova. Na podlagi idejnega projekta se bo pripravil osnutek DPN. Predvidoma uredba o DPN-ju naj bi bila sprejeta v začetku leta 2012. Trasa nove obvoznice se navezuje na obstoječo glavno cesto G2-102/1040, Peršeti–Most na Soči pri pokopališču, in se z zveznim potekom nadaljuje proti jugu, hkrati se s trikrakim križiščem naveže na sistem obstoječih cest proti jugu, poteka preko kmetijskih zemljišč po pobočju vzdolžne ježe ter nadaljuje z mostom prek Tolminke in s krožnim križiščem naveže na glavno cesto G2-102/1040. Dolžina trase obvoznice je tisoč 500 metrov. Rekonstrukcija Bača–Dolenja Trebuša je med EU projekti na prioritetni listi. Izdelan je projekt PGD in PZI za odsek 6 kilometrov, to je za dela v javno korist. Predinvesticijska zasnova se izdeluje za vseh 8,5 kilometa. V teku so tudi odkupi za gradnjo potrebnih nepremičnin. Za odsek v dolžini 2 kilometra, predvidoma bo trasa deloma v predoru, je priprava državnega prostorskega načrta. Gradnja je predvidena v letih 2011–2014, ocenjena vrednost investicije je 30 milijonov evrov. Predvideno je sofinanciranje iz strukturnih skladov. Vloga za dodelitev evropskih sredstev bo pripravljena v letošnjem letu. Odsek ceste G2-102/1038 Bača–Dolenja Trebuša se prične se v območju križišča z regionalno cesto R2-403 Bača–Podbrdo in konča v območju križišča z regionalno cesto R3-608 Solkan–Dolenja Trebuše, ter poteka po desnem bregu Idrijce. Cesta poteka tudi skozi naselja Bača pri Modreju, Idriji pri Bači, Slap ob Idrijci in več manjših zaselkov. Na številnih mestih so neprimerni horizontalni elementi, preozko vozišče, nezadostna preglednost. Skozi naselje ni hodnika za pešce, avtobusna postajališča so neurejena. Zaradi teh vzrokov se promet ne odvija tekoče in ni zagotovljena prometna varnost udeležencev v prometu. Izdelan je projekt PGDPZI za odsek v dolžini 6 kilometrov, ki obsega ukrepe za izboljšanje horizontalnih in vertikalnih elementov ceste, podporne in oporne ukrepe ureditev ceste skozi naselja. V teku je odkup, to je objekt in zemljišča, nepremičnin. Potem je rekonstrukcija Dolenja Trebuša–Želin [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Čas je potekel. Prosim, gospod Bevk, želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Moje dodatno vprašanje je nadaljevanje, kajti minister ima še nekaj pripravljenih odgovorov, kot sem videl tukaj iz moje klopi. Bi pa rad vseeno, ker ne vem, če ima pripravljen odgovor tudi na podvprašanje, ki sem ga že na začetku postavil. Namreč, že od spomladi leta 2009 je na tej trasi postavljen semafor, zdaj bo že skoraj dve leti in pol, lastnik noče prodati zemljišč, tukaj postavlja nemogoče cene in upam, da boste ta problem rešili. V bistvu pa vam, gospod minister, omogočam, da do konca poveste odgovor na moje vprašanje. Hvala lepa že vnaprej.
Hvala lepa. Bomo videli, kaj ima še pripravljeno minister. Prosim.
Hvala, predsednik. Hvala, poslanec, da lahko nadaljujem. Rekonstrukcija Dolenja Trebuša–Želin, tudi EU projekt na prioritetni listi. V teku je javno naročilo za izdelavo PGDPZI, rekonstrukcija ceste v dolžini 11 kilometrov. Projektna dokumentacija bo izdelana do konca tega leta in pričetek gradnje v letu 2012. Investicija je ocenjena na 28 milijonov evrov. Vloga za dodelitev sredstev bo predložena v potrditev do konca tega leta. Cesta na tem odseku poteka po desnem bregu Idrijce, pri tem prečka več desnih pritokov reke Idrijce, preko katerih so izvedeni mostovi in prepusti, trasa ceste je utesnjena med strmo vkopno brežino na levi strani ter strugo reke na drugi strani. Cesta poteka preko konfiguracijsko zelo zahtevnega terena, kar posledično pomeni, da je vzdolž trase urejenih večje število zidov, podporne in oporne konstrukcije so del cestnega telesa nad cirka 50 % celotne dolžine trase. Temu primerni so tudi horizontalni elementi ceste. 25 radijev ne ustreza projektni hitrosti 50 kilometrov na uro, 28 radijev ne ustrezna projektni hitrosti 60 kilometrov na uro zaradi teh izjemnih, zahtevnih konfiguracijskih elementov v tem delu Slovenije. V teku je izdelava PGDPZI rekonstrukcije cest v dolžini 11 kilometrov. Ukrepi obsegajo izboljšanje horizontalnih in vertikalnih elementov ceste, podpore in oporne konstrukcije, ureditev ceste skozi naselja. Galerija Pod Ključem. Namen rekonstrukcije je bila sanacija brežine Pod Ključem na cesti G2-102/1040. No, galerija je bila že končana avgusta 2010, pridobljeno je gradbeno dovoljenje oziroma uporabno dovoljenje – o tem ne bi dosti govoril, ker verjetno poznate, lahko pa povem, da je bila brez aneksov in pred rokom, kar me je zelo veselilo. Potem je projektno redno vzdrževanje na državni cesti Keltiki na relaciji Tolmin–Želin–Idrija–Logatec. V nadaljevanju se v okviru projekta rednega vzdrževanja izvajajo samo vzdrževalna dela skladno s Pravilnikom o vrstah vzdrževalnih cest na javnih cestah in nivoju rednega vzdrževanja javnih cest. V letošnjem letu so izvedena delna krpanja po planu v vrednosti 122 tisoč evrov, vgrajeno je bilo 660 ton asfalta. Na projektu sanacije brežin Travnik je predvidena sanacija zidov s konstrukcijo ceste G2-102/1036, Travnik–Idrija–Dolenja Trebuša. Za sanacijo je izbran izvajalec del na podlagi javnega razpisa, sklenjena je pogodba o izvedbi, istočasno se nam pa vleče torej odkup zemljišč od gospoda Marka Vogriča iz Travnika, vsa ostala zemljišča so odkupljena. Pri njem je nerazumno visoka cena. Zdaj nam pa ostaja še problem dostopne poti do izvajanja zložbe pod cesto, kjer nam gospod Vogrič postavlja cenovno nerazumno visoke pogoje. Upamo, da jih bomo rešili do konca meseca, začeli z deli v začetku julija [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Zdaj pa je res zmanjkalo časa, razen če ne boste šli še s proceduralnim predlogom. Hvala lepa. Mag. Andrej Vizjak bo postavil poslansko vprašanje Ministrstvu za okolje in prostor dr. Roku Žarniću, ki se je opravičil. Prosim.
Hvala lepa. Želel sem odgovor danes, vendar bom kljub temu zastavil ustno poslansko vprašanje. Pričakujem usten odgovor ministra na naslednji seji. Moje vprašanje se nanaša na gradnjo verige hidroelektrarn na Spodnji Savi. Ta projekt je bil z zakonom zasnovan oziroma tudi začet že leta 2000. Takrat so se začela tudi načrtovanja in kasneje gradnja hidroelektrarn, ki pa se je sprva vlekla po polžje, dobila je en zagon okoli leta 2005–2006, v zadnjem obdobju zopet zadeve stojijo. In stojijo predvsem zaradi tega, ker ni doslednega spoštovanja obstoječega zakona s strani Ministrstva za okolje in prostor. Namreč obstoječ zakon predvideva različne vire za financiranje različnih aktivnosti pri gradnji hidroelektrarn. To je projekt javno-zasebnega partnerstva, kjer vodno infrastrukturo gradi država, kajti vodna infrastruktura v določenem delu pomeni tudi protipoplavno zaščito, pomeni varstvo podtalnice, pomeni tudi druge vodarske ukrepe, in sicer v določenem delu je infrastruktura energetskega pomena. Torej, po sedanjem ključu se deli ta infrastruktura na tisti energetski del in na vodni del. Vodnega se financira iz Sklada za vode, medtem ko energetskega financira koncesionar iz svojih sredstev. V preteklem letu oziroma še prej, v letu 2009, je prišlo je do blokade iz Sklada za vode. Namreč ni prihajalo dovolj denarja in zato je projekt zastal. Ministra smo pozvali večkrat k odgovorom. Minister je obljubil, kako se bo nadaljevala gradnja. Minister je obljubil, da bo to steklo, in med drugim je obljubil tudi sprejetje državnih prostorskih načrtov za hidroelektrarno Brežice in hidroelektrarno Mokrice, ki sta zadnji dve v verigi januarja leta 2011. Uredba še danes ni niti pripravljena kaj šele sprejeta, govori se celo o nekem februarju 2012. Zato ministra najprej sprašujem: Kakšen je podroben terminski načrt priprave dokumentacije in nadaljevanje gradnje hidroelektrarn na Spodnji Savi? Zanima me: Katere aktivnosti bo ministrstvo pospešilo, da bo uredba o državnih prostorskih načrtih zoper ostali dve elektrarni sprejeta? Kaj bo ministrstvo naredilo za zaprtje finančne konstrukcije za vodni del financiranja preostanka verige? Moje nadaljnje poslansko vprašanje se glasi tudi v povezavi s Srednjo Savo. Ključno je: Zakaj stoji podpis koncesijske pogodbe za koncesijo za izgradnjo hidroelektrarn na Srednji Savi? Naj podčrtam, da so to edini realni projekti obnovljivih virov. Slovenija ima močne zaveze glede deležev obnovljivih virov do leta 2020. Ne vem, kako bomo to dosegli, če ne bomo pospešili teh projektov. Ministra torej sprašujem in pozivam k pospešitvi teh projektov.
Hvala lepa. Silven Majhenič bo postavil poslansko vprašanje ministrici za kulturo Majdi Širca.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovana ministrica, spoštovana ministra! V soboto 3. 6. 2011 smo lahko v osrednji informativni oddaji komercialne televizije spremljali prispevek oziroma poročanje o tako imenovanih optantih, ki so se šli na Idrijsko pokloniti spominu na svojce. Prispevek je bil precej dolg. Zanimivo pa je, da o dogodku pravzaprav razen POP TV ni vedel nihče nič, tudi domačini ne. Očitno ima omenjena televizija dobre vire ali pa bi morda lahko mislili, da je šlo za naročen prispevek, saj je kar težko verjeti, da se je televizijska ekipa na kraju dogodka, za katerega niso vedeli niti lokalni prebivalci, znašla zgolj slučajno, ali pač. Podobni podvigi so jim, če me spomin ne vara, pravzaprav uspevali tudi že v preteklosti. Vsaj tako so zatrjevali. V isti informativni oddaji je bil nekaj kasneje objavljen tudi kratek prispevek, nekakšno poročilce, o tem, da je predsednik države gospod Türk v Brestanici nagovoril slovenske zdomce ob njihovem vsakoletnem srečanju. Ko sem gledal ta prispevek pod vtisom prejšnjega, primerjal pozornost, s katero sta bili obravnavani ena in druga tematika, si vsega skupaj nisem mogel razlagati drugače, kot da ameriški kapital diktira in določa, kako je treba poročati v Republiki Sloveniji, ki naj bi bila vsaj na deklarativni ravni samostojna in suverena. Pa je res tako? V prvem prispevku smo bili Slovenci in Slovenija na subtilen, prefinjen način očrnjeni in prikazani kot zločinci nad italijanskim življem. Prispevek o slovenskih izgnancih pa je bil bolj mimogrede in še to verjetno zgolj zato, ker je na srečanju govoril predsednik države. Potrditev, da nekaj ni v redu in da me občutek ne vara, so bili tudi klici prijateljev ter znancev in pogovori v teh dneh, nekaj ni bilo in ni v redu. Problematika zdomcev je še vedno "rakrana" te države. In zdomci, njihovi potomci opozarjajo, da krivica še ni popravljena. Na to opozarja tudi predsednik države in mediji. V teh dneh njegovemu govoru posvečajo kar precej prostora, in prav je tako. Tudi s to zgodovinsko trpko izkušnjo se moramo spopasti. Kot ministrico, pristojno tudi za medije, vas sprašujem: Ali in na kakšen način bi ministrstvo lahko o podelitvi koncesije oziroma dovoljenja za opravljanje televizijske dejavnosti postavilo tudi določene zahteve oziroma kriterije, ki bi onemogočali spreminjanja poveličevanja ali zanikanja zgodovinskih dejstev s prefinjenimi medijskimi manipulacijami, ki jih po eni strani omogoča, po drugi pa po vsej verjetnosti zahteva kapital? Ministrico sprašujem: S kakšnimi ukrepi bo ministrstvo preprečilo vplivanje in manipuliranje z javnim mnenjem v korist tujega, v konkretnem primeru, ameriškega kapitala? Hvala.
Hvala lepa. Prosim, gospa ministrica Majda Širca.
Spoštovani! Minil je čas, ko bi žugali medijem oziroma ko bi lahko iz takih ali drugačnih klopi in funkcij vplivali na vsebino tistega, kar je zapisano v Ustavi. Ko govorimo o medijih, govorimo seveda o svobodi izražanja. Kajti, dejavnost medijev v Republiki Sloveniji je svobodna. Zagotovljena je seveda svoboda izražanja, izražanja misli, tiska, objave, javnega nastopanja. To pravico je možno omejiti samo takrat, ko posega v drugo pravico. To se pravi, v pravico, ki omejuje drugega. Zato je tudi v ključnem zakonu, Zakonu o medijih, pa tudi v Ustavi, govora o tem, da je prepovedano razširjati nedopustne vsebine, ki pa dobro vemo, katere so, predvsem tiste, ki načenjajo človeško dostojanstvo in ki izpodbijajo človekove pravice. Skratka, neustavno bi bilo, če bi – kar razumem iz vašega vprašanja – lahko država ali pooblaščen minister, ministrica za področje medijev naročala tistemu organu, ki določa in daje koncesije, da mu oblikuje tudi organ oziroma, da mu vsebine, bom rekla, diktira. Lahko mu diktira in lahko mu postavlja zahteve in to jih APEK, to se pravi, Agencija za pošto in telekomunikacije, ki izdaja pravice za razširjanje medijskih vsebini, določa, ampak na nivojih, ki so vpisani v zakon in trajajo več kot pet minut, kolikor imam na razpolago, da vam jih razložim. Seveda, ne bom se spuščala v analizo, ki ste jo podali, najbrž bi lahko našla tudi kakšen prostor v tistih revijah, tistih medijskih vsebinah, kjer lahko neposredni uporabniki medijev izražamo stališče do medijskih vsebin ali pa tudi znotraj tistih pravic in možnosti, ki jih imamo znotraj obstoječega pa tudi prihodnjega zakona o medijih, ki govori o pravici do popravka, do odgovora in drugih ostalih možnosti. Verjamem, da boste z natančnostjo sledili sprejemu zakona o medijih, ki ga že imate v Državnem zboru in katerega javna predstavitev bo v naslednjem tednu, zaradi tega, da boste prisluhnili tej pravici, ki jo prinaša in ki sem jo prej omenila in sledi ustavni pravici do svobodnega avtonomnega izražanja. Vse vzvode prinaša ta zakona, mnogo več kot jih ima sedanji, zaradi tega, ker je v dialogu z novinarji oziroma strokovnjaki s področja medijev, ki je bil dolg in izčrpen, prišlo do nedvoumnih zahtev in potreb, da se ta avtonomija poveča in da se ne samo avtonomija poveča, ampak da se povečajo tudi tisti mehanizmi, ki na neki način skrbijo za možne, kot pravite vi, manipulacije ali nezadovoljstva z medijskimi vsebinami. To pa so mehanizmi, ki jih država močno odpira v odnosu do novinarskega ceha, če temu lahko rečem, in daje možnosti večjega izobraževanja, večjega izpopolnjevanja, večjih pomoči strokovnim društvom in seveda vsem ostalim, ki delujejo na medijskem področju zato, da se tudi samo medijsko področje lahko osvešča, izobražuje dodatno in mogoče kje tudi bolj okrepi v svojem vedenju, znanju in posredovanju vsebin, ki so seveda zelo odgovorne. Če pa se dotaknem še vprašanja, kot pravite, nepravičnega pristopa do zelo pomembne teme, ki jo prinaša samo praznovanje v gradu Reichenburg, naj bi dejala, da država ima lahko še druge vzvode pri tem, da se spoštuje zgodovina. Ta vzvod je nedvoumno v tem, da Ministrstvo za kulturo ta trenutek, ta grad prenavlja zato, da bo muzej izgnancev, zelo težke zgodovine Slovenk in Slovencev, ki so bili izgnani iz našega prostora, lahko varovan.
Hvala lepa. Franci Kek bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet dr. Patricku Vlačiču. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, spoštovani minister za promet Patrick Vlačič! Nedavno je bil sprejet Zakon o opravilih cestnega prometa, v katerem je bilo predvideno postopno uvajanje možnosti tako imenovanega pravila varnega zavijanja pri rdeči v desno. Gre za pravilo, ko bi nekdo, ko ne ovira nekoga drugega, lahko varno zavil v desno. Gre za pridobitev iz ekološkega stališča, gre pa tudi za prihranek časa. Tako pravilo imajo že tudi v drugih državah. Predvideno je postopno uvajanja. Ugotovitev ali bi se to Sloveniji obneslo, bi se najprej preverila na enem izmed križišč. To pravilo je podpiral tudi minister Vlačič. Zanima me: V kakšni fazi je zdaj izvedba tega zakona? Ali je mogoče že vzpostavljeno to poskusno križišče?
Hvala lepa. Prosim gospod minister.
Hvala predsednik. Ja, spoštovani poslanec, res je. Jaz sem tudi podprl to pravilo. Zakon o pravilih cestnega prometa v tretjem odstavku 27. člena uzakonja to možnost na cesti za neko določeno obdobje, ki ne sme biti krajše od treh mesecev in ne daljše od enega leta, in sicer da se določi prometna ureditev, ki dovoli, omeji ali obveže udeležence cestnega prometa k ravnanju, ki je sicer v nasprotju s pravili cestnega prometa, kot je recimo prevoziti rdečo luč ob zavijanju v desno – kar me sprašujete –, s tem, da mora biti takšna eksperimentalna prometna ureditev označena s predpisano prometno signalizacijo. Prav tako je dano v tem istem zakonu, v 11. členu, pooblastilo ministru za promet, da podrobneje predpiše pogoje in način izvedbe eksperimenta in vsebino elaborata eksperimentalne prometne ureditve. Skrajni rok za ta podzakonski predpis je 1. oktober 2011. Da bi lahko začeli z uvajanjem eksperimentalnih prometnih ureditev, med katere je šteti tudi možnost uvedbe varnega zavijanja v desno pri rdeči luči, je treba v prvi fazi sprejeti pravilnik o pogojih za izvedbo ter vsebino elaborata eksperimentalne prometne ureditve, v drugi fazi pravilnik o prometni signalizaciji in prometni opremi na cestah. Kot sem prej rekel, je torej nujno, da je takšna eksperimentalna prometna ureditev označena s predpisano prometno signalizacijo. Delovno gradivo prvega prej omenjenega pravilnika bo predvidoma pripravljeno do sredine meseca julija. Nov pravilnik o prometni signalizaciji in opremi na cestah je že pripravljen kot delovno gradivo, na podlagi katerega se bodo začela še dodatna usklajevanja in dopolnitve obstoječe cestne signalizacije. V okviru priprave obeh pravilnikov proučujemo ravno ta sistem kot prvi eksperiment, torej zavijanje v desno pri rdeči luči. Če bo v okviru delovnih skupin dosežen konsenz, bo predlagana nova prometna signalizacija, pričakujem da bo, se bo ta začela uporabljati jeseni. Na katerih križiščih bo navedena eksperimentalna prometna ureditev izvedena bo znano ob zaključku pravilnika in vsebine elaborata eksperimentalne prometne ureditve. Lahko torej pričakujete v tej jeseni, da bomo s tem eksperimentom v naši državi tudi začeli. Hvala.
Hvala lepa. Ivan Grill bo postavil [[...]] Prosim, gospod Kek, želite dopolnitev odgovora. Ja, nisem videl.
Dopolnitev vprašanja oziroma rad bi se samo zahvalil ministru za izčrpen odgovor, s katerim sem zelo zadovoljen.
Minister, ne boste dobili priložnosti za odgovor v tem trenutku. Prav? Ivan Grill bo postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje Dorijanu Marušiču. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani ministri, ministrica, poslanke in poslanci! Področje fizioterapevtske dejavnosti je področje, ki v Sloveniji še vedno buri duhove. V preteklosti smo bili priča številnim zapletom, ki so jih povzročile predvsem mahinacije gospe Friderike Kresal, ko je z napačnimi podatki kot predsednica Zbornice fizioterapevtov takrat pridobila tudi licenco s strani gospoda, vašega predhodnika, Miklavčiča. Po številnih zapletih je potem odstopila in tudi vrnila Zbornici fizioterapevtov pooblastila, ki so bila takrat dana. Vi ste takrat v času, ko ste zasedli to funkcijo, ubrali drugačen pristop. Namesto, da bi podelili koncesijo oziroma ta javna pooblastila neki drugi instituciji, ste se odločili za ustanovitev, na podlagi pravilnika, komisije za podeljevanje licenčnih točk izvajalcem fizioterapevtske dejavnosti. Vse lepo in prav, vendar po podatkih, ki jih imamo, smo ugotovili, da ta komisija od leta 2010 v bistvu ni opravljala te pričakovane funkcije, je pa bilo zagotovo presenečenje vseh, da pa ste kot članico te komisije, ki je tričlanska komisija, vi, ki ste v celoti pristojni za imenovanje teh članov, ponovno izbrali oziroma odločili gospo Frideriko Kresal. V javnosti je zagotovo, predvsem pa s strani stroke, zavladalo začudenje. Še posebej glede na to, da tukaj obstaja upravičen sum tudi kolizije interesov, nenazadnje lahko tudi nekega klientelizma, posebej če gledamo, da je bil ravno s strani Zbornice fizioterapevtov organiziran nek posvet in na mailu, ki ga je gospa Friderika Kresal pošiljala vsem fizioterapevtom oziroma nekaterim po Sloveniji, navedba s strani gospe Friderike Kresal, da bo ravno ta posvet, ki ga je organizirala Zbornica fizioterapevtov, imel možnost, da bodo vsi tisti, ki se ga bodo udeležili, pridobili tiste obvezne licenčne točke. Zato me, spoštovani gospod minister, zanima: Kakšna odločitev je botrovala, da ste se odločili, da jo imenujete v to komisijo? Kaj ta komisija konkretno dela, koliko stroškov je do zdaj povzročila, predvsem pa kakšni so tukaj efekti delovanja te komisije? Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim gospod minister Dorijan Marušič.
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora. Cenjeni poslanec, hvala za to vprašanje. Sprašujete o Komisiji za oceno ustreznosti programa za določitev licenčnih točk. Na podlagi 16. člena Zakona o državni upravi in na podlagi Pravilnika o registru licence izvajalcev fizioterapevtske dejavnosti moram kot minister za zdravje imenovati to komisijo. Področje fizioterapije je pokrival strokovnjak na ministrstvu in v skladu s tem pravilnikom tudi izpeljal ustrezne postopke. Postopki, ki so napeljani tako, da člane komisije predlaga na eni strani zbornica, na drugi strani društvo in tretja skupina, iz katere se rekrutirajo člani te komisije, iz Ministrstva za zdravje. Tako sem imenoval dva člana iz ministrstva. Na to imam neposredno vpliv. Ostala dva člana pa sem imenoval na podlagi predloga Društva fizioterapevtov in pa na podlagi priporočil in mnenj Zbornice fizioterapevtov. Slednja je predlagala Frideriko Kresal. Komisija je bila imenovana oktobra leta 2010 in kot ugotavljate, o pravih rezultatih izplena te komisije težko govorimo. V drugem delu morda o vzburkani javnosti ali pa o mnenju stroke o imenovanju te komisije. Do mene niso prišle posebne pritožbe. Nenazadnje jaz spoštujem določene organizacije, ki posredujejo svoje člane v to komisijo. Tudi po prevzemu Direktorata za zdravstveno varstvo, v čigar pristojnosti je to področje, je direktorica, ki je bila imenovana na Vladi, Barbara Jamnik, predlagala, da sama prevzame vlogo v tej komisiji. Tudi zaradi interesov na področju ureditve področja fizioterapije. Tako da sem dva člana iz ministrstva zamenjal s slednjo gospo, Barbaro Jamnik. Takrat sem tudi ponovno pozval predsednico, naj pristopijo k aktivnostim. Lahko zatrdim, da se je 8. junija ta komisija tudi sestala in da je sprejela merila za točkovanje strokovnih izobraževanj. Predsednica je tudi naknadno posredovala vlogo za organizatorje izobraževanj. Kako deluje komisija? Komisija se sestaja na sestankih, ki jih sklicuje predsednik, lahko jih skličejo tudi drugi člani delovne skupine. O morebitnih stroških. Veljajo kot sicer za te komisije – članom komisije, ki niso zaposleni v organih državne uprave, pripravljajo plačilo za opravljeno delo v skladu s Pravilnikom o plačilih delovnih teles in posameznih strokovnjakov na Ministrstvu za zdravje. Velja od 31. 5. 2011 – takrat sem ga popravil –, gre za 14,55 evrov na uro. Tolikšno je plačilo za tiste člane, ki niso v organih državne uprave. Če povzamem. Imenovanje članov skupine glede na pristojnosti oziroma dve najbolj pomembni organizaciji, društvo in pa zbornica fizioterapevtov. Predloge sem upošteval, lahko bi se pozabaval ali pa ukvarjal tudi z drugim imenom, to je s tistim, ki je iz društva fizioterapevtov. Tretja je članica iz ministrstva. Aktivnosti so le stekle v pomladi 2011 in tako so tudi pripravljena merila za točkovanje. Še morda najava. Glede na resnično dolgotrajne razprave na področju fizioterapije sem se po posvetu s strokovnjaki na področju fizioterapije odločil, da bom imenoval RSK za to področje, sestavljen bo iz ustreznih institucij – društev, zbornic in fakultet. Verjetno bo takrat tudi vprašanje, ampak moram priznati, da kar se te odločitve tiče, pohvala s strani stroke, da bodo le lahko zaokrožili strokovno delovanje pod eno krovno organizacijo. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, gospod Grill? Prosim.
Hvala lepa za ta pojasnila. Res je, gospod minister, vi ste pristojni, da sami izberete te predloge, vendar ste lahko tudi v funkciji arbitra. Glede na to, da je bil proti gospe Frideriki Kresal vložen obtožni predlog več kot leto dni nazaj, kjer je utemeljeno osumljena zlorabe podatkov. Nenazadnje bi lahko vi tudi na podlagi tega suma imeli možnost predlagati Zbornici fizioterapevtov, da imenujejo ali pa predlagajo neko drugo osebo, ki ne bo vzbujala nekega dvoma ali pa nenazadnje tudi suma. Zagotovo se vsem postavlja tudi vprašanje, kako to, da več kot leto dni, odkar je ta obtožni predlog bil podan na sodišče, do obravnave še ni prišlo. Še bolj pa preseneča dejstvo, da na posvetu, ki je bil v Mariboru junija, ki ga je tudi organizirala Zbornica fizioterapevtov na čelu z gospo Frideriko Kresal, ki v ozadju očitno še zmeraj vodi to organizacijo, so bili na tem posvetu kot predavatelji gospod Zalar, član LDS, gospa Friderika Kresal, tudi ministrica iz stranke LDS. Preseneča tudi dejstvo, da je bil s strani Ministrstva za zdravje državni sekretar tudi udeleženec tega posveta, ki je bil po podatkih razmeroma slabo obiskan. Po drugi strani pa preseneča, da se na kongresu Društva fizioterapevtov, ki je bil v Laškem, potekal je dva dneva, bil zelo obširen in strokoven, na katerega so bili vabljeni tudi predstavniki ministrstva in je potekala temeljita strokovna razprava, mednarodna javnost je bila prisotna, pa se ni nihče z ministrstva udeležil, pa tudi opravičil se ni nihče. Tako da preseneča ta nedoslednost ali nenačelnost ministrstva, da neko stroko zapostavlja, po drugi strani pa neko drugo, ki ima zagotovo tudi neke dileme v javnosti, pa kljub temu upošteva, po mojem prepričanju, več, kot bi bilo treba. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, gospod minister.
Morda bolj osebni pogled in kratka replika. Dopuščeno imava različne poglede, vendar sam se kot minister želim čim manj ali če se le da nevtikati v strokovne odločitve. Menim, da dokler ni obsodba ali pa razsodba dana, ne gre prejudicirati. Kar se tiče udeležbe, lahko samo zatrdim, da državni sekretar z Ministrstva za zdravje za udeležbo na tej konferenci ni bil financiran. Gre pa za odločitev posameznika, da sodeluje na teh kongresih. Bom pa preveril, hvala za zadnjo pobudo, zakaj se nihče ni odzval na povabilo društva na njihovo srečanje. Hvala.
Hvala lepa. Mirko Brulc bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Roku Žarniću, ki je opravičeno odsoten.
Spoštovani, lepo pozdravljeni! Kljub temu, da je gospod minister opravičeno odsoten, bi vprašanje postavil, tudi zaradi tega, ker je tu minister za kmetijstvo. Gre namreč za problem zadrževalnika Vogršček, ki je bil namenjen izključno za namakanje spodnje Vipavske doline. Vemo, da brez namakanja ni možno kmetijstvo v teh razmerah. Današnja napoved, ki sem jo prebral nekje, govori celo o tem, da se bo letos spet dvignila povprečna temperatura za 2 stopinji. Se pravi, brez namakanja bomo težko preživeli. Vodostaj v tem zadrževalniku je zelo nizek, zato je potrebne veliko električne energije za črpanje te vode. Voda je hladna, kar negativno vpliva na rastlinstvo, je kalna, povzroča okvare v namakalnih sistemih. Bilo je pa doslej podanih veliko obljub. Ministrstvo za kmetijstvo je bilo že v startu pripravljeno pokriti svoj del obveznosti. Postavljam pa vprašanje gospodu ministru Žarniću v naslednji vsebini: Kakšne dejavnosti zdaj potekajo? Na terenu ni videti nobenih akcij, da bi se ugotavljalo, kje so okvare tega jeza, črpalnega sistema in še česa, se pravi, na samem zadrževalniku se ne dogaja nič. Mogoče so v delu projekti, vendar nimamo informacije, če je res kaj na tem. Ljudje počasi razmišljajo v tej smeri, da sanacija sploh ni potrebna in da se ta nizek vodostaj čisto umetno izvaja po nepotrebnem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Miro Petek bo postavil poslansko vprašanje ministru za zunanje zadeve Samuelu Žbogarju, ki je tudi opravičen. Prosim, gospod Petek.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik Državnega zbora. Oba ministra! Ko sem na ministra za zunanje zadeve v začetku tega mandata naslovil vprašanje okoli stroškov najemanja poslovnih prostorov Ministrstva za zunanje zadeve sem prejel odgovor, da so ti stroški v letu 2008 znašali okoli 12 milijonov evrov. Z različnimi ukrepi se je ta strošek leta 2009 znižal za poldrugi milijon, na 10,5 milijona evrov, na letni ravni. Toda za leto 2010 smo lahko slišali podatek, da so se stroški povečali za kakšno tretjino. Leta 2010 je država Slovenija že plačala 14 milijonov evrov za najem rezidenc, stanovanj in poslovnih prostorov DKP. Nekaj informacij, ki so bile objavljene na nacionalni televiziji in so bile netočne, je Ministrstvo za zunanje zadeve te dni demantiralo, vendar ni demantiralo tega skupnega zneska, to je 14 milijonov evrov za najemnine na letni ravni. Če k tej vsoti prištejemo še kakšnih 30 milijonov evrov za najemnine za več kot 500 prostorov, ki jih najema Republika Slovenija za najrazličnejše državne organe, potem je ta številka resnično velikanska, 44 milijonov evrov plačuje Republika Slovenija samo za najemnine. Naj mimogrede omenim kot zanimivost tudi to, da protikorupcijska komisija najema prostore, za katere na mesec plačuje 36 tisoč evrov, kar na letni ravni pomeni 430 tisoč evrov za najemnine samo za eno državno komisijo. Slovenija bi za denar, ki ga na letni ravni dajemo za najemnine, lahko vsako leto zgradila najmanj 5, 6 lepih poslopij ministrstev, vendar smo potratno razkošni na vseh ravneh in podpiramo najrazličnejše nepremičninske tajkune tako doma kot očitno tudi po svetu. Sam sem predlagal Vladi, da bi dosegla 20 % znižanje cen najemnin, kar bi pomenilo tudi do 10 milijonov evrov na leto, vendar se to ni zgodilo. Zato ministra Žbogarja sprašujem: Kaj se je zgodilo od predlanskega do lanskega leta, da so tako porasli stroški za najem teh prostorov na 14 milijonov evrov? Ker danes ministra Žbogarja ni in pred parlamentarnimi počitnicami bo samo še ena seja – obstaja velika verjetnost, da ga tudi takrat ne bo, pa najbrž tudi te vlade ne bo več oziroma vsaj opravilno sposobna ne bo –, predlagam, da mi minister Žbogar odgovori pisno. Hvala lepa.
Hvala. Kot rečeno boste dobili odgovor. Sedaj pa bo mag. Štefan Tisel postavil vprašanje ministru za zdravje Dorijanu Marušiču. Prosim.
Vsem lep pozdrav, spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana ministra, spoštovani poslanci! Čakalne vrste in čakalne dobe v zdravstvu so tema verjetno tako dolgo, kakor dolgo zdravstvo obstoja, vendar se je v zadnjih letih, v zadnjih dveh mandatih to področje precej zaostrilo in ljudje upravičeno pričakujejo na tem področju več reda. Pričakujejo, da bodo prej na vrsti za svoje potrebe. Tako so bili v zadnjih letih uvedeni pravilniki o dopustnih čakalnih vrstah. Še pred 30 leti, morda še kasneje, se marsikje pacientov sploh ni naročalo, ampak tudi na kontrole se je naročalo čez 3 mesece, čez pol leta in podobno in so bili vsi bolniki isti dan pregledani, tako da marsikje ni bilo naročanja. In tako se je število bolnikov v ambulantah vsako leto večalo. Zdravniki so vse te bolnike pregledali. To je potem ostala norma za ambulante. Na podlagi teh norm morajo delati zdravniki v ambulantah, zavarovalnica je te norme potrdila. Tako da niso zadovoljni ne bolniki ne zdravniki, ker bolnik želi z zdravnikom več časa, zdravnik pa tudi ni zadovoljen, če mora na "brzino" bolnike postavljati pred vrata, kjer jih je še cela vrsta. To področje še vedno ni urejeno. To izhaja verjetno precej iz tega, ker slovenski bolniki oziroma ljudje hodijo tudi do sedemkrat pogosteje k zdravniku, kot v zahodnem svetu, recimo v razvitih državah ali na severu Evrope. Ta sistem čakalnih vrst se je dograjeval. Če pogledamo, je bil nazadnje ta pravilnik, ki nekako razvršča tri stopnje nujnosti: nujno, hitro in pa redno – nujno v 24 urah, hitro v treh mesecih, redno v šestih mesecih, objavljen pred enim letom, avgusta 2010. Gospoda ministra sprašujem: Kako ocenjuje napredek pri tem redu v čakalnih vrstah? Katere so pomanjkljivosti? Kako bomo to skupaj še odpravili, da bo več reda in več dostopnosti pri čakalnih vrstah in dobah? Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, cenjeni poslanec, cenjeni poslanci. Hvala za to vprašanje. Verjetno gre za željo in cilj vsakega posameznika, ko se mu zdravje zalomi, da bi bil v najkrajšem možnem času obravnavan, in to kakovostno in varno. To smo si nekako zastavili tudi kot osnovni cilj nadgradnje zdravstvenega sistema v smislu izboljševanja dostopnosti. Eden prvih korakov je bil analiza stanja na področju čakalnih seznamov, čakalnih vrst, zato smo pristopili v septembru preteklega leta z objavo pravilnika. Ta pravilnik je imel cilj, da bi preko orodij, ki bi jih vpeljali, in preko kriterijev skrajšali oziroma predvsem pregledno vodili čakalne sezname, da bi povečali pravičnost in tudi dostopnost do zdravstvenih storitev ter ob sprotnih informacijah za državljane dosegli tudi večjo mobilnost znotraj slovenskega prostora in izkoriščanju kapacitet, ki jih imamo. Ob tem, ko ste omenili tri kriterije, bi samo še dodal, da seveda so določene izjeme. Izjeme so bolniki z rakom, ki morajo biti pregledani v mesecu dni. Zaradi že vrsto let znanih težav smo za področje ortopedije in ortodontije ta termin, v katerem naj bi bili bolniki pregledani, podaljšali na 12 mesecev. Ravno tako za ortodontsko zdravljenje. Torej, obstajajo določene izjeme. Kakšni so bili prvi in neposredni ukrepi. V smislu regulacije smo z zdravstvenim inšpektoratom opravili številne tako imenovane inštruktažne nadzore, kajti Zakon o pacientovih pravicah je tu pomanjkljiv in drugih vrst nadzorov ni možno izpeljati, tudi ne takih, ki bi imeli kazenske posledice, zato bo v kratkem na Vladi predstavljen zakon o pacientovih pravicah, v katerem spreminjamo določene člene, da bi povečali operativnost regulatornega aparata, torej ministrstva in pa inšpektorata. Ampak v desetih mesecih je bilo izvedeno tisoč 295 pregledov čakalnih seznamov, inštruktažnih, z podukom tistim, ki jih nadzirajo, upravljajo, da bi bili učinkoviti. Zaradi odklonov pri dostopu do čakalnih seznamov sem kot minister odredil nadzor skupaj z zdravstvenim inšpektoratom v Univerzitetnim kliničnem centru Ljubljana, kjer je bilo navedeno, da je morda prišlo do zlorabe pri primeru Zidar, ter dva nadzora v Kliničnem centru Ljubljana in Maribor. V Ljubljani dva zaradi zloglasnih primerov slabe dostopnosti otrok na nuklearno magnetno resonanco, obeh kliničnih centrov, kjer so se pojavljali tudi določeni odkloni. Da bi ugotavljali penetracijo pravilnika in sprememb, ki smo jih vpeljali, smo izvedli številne posvete s tistimi, ki upravljajo sezname, s strokovnimi, poslovnimi direktorji, vsemi odgovornimi, skupno šest velikih posvetov v tem obdobju. Sistemski ukrepi. Če želimo povečati dostopnost, moramo na nek način stimulirati tudi izvajalce k večji produktivnosti in kakovosti varnih storitev. Na tem mestu tudi izkoriščam, da se resnično zahvalim za vse tisto, kar so izvajalci opravili. V lanskem letu sem kot minister vpeljal spodbudo, da se 10 % nad načrtovanim obsegom prvih pregledov plača izvajalcem, 20 % nad načrtovanim posegom pa za vse tiste operacije, diagnostične posege, ker so dolge čakalne dobe. Kakšni so rezultati. Do leta 2010 smo bolj ali manj spremljani samo omejen obseg operacij in posegov, ki se izvajajo v bolnišničnem okviru. Ampak vseeno, od leta 2003 do leta 2010 se je za skoraj 16 % povečalo število obravnavanih bolnikov v bolnišničnem okolju, kar je zelo dober rezultate, je tudi pohvalno za vse ekipe, ki so to izvajale. Zategadelj pa tudi zaradi ukrepov se je za dobro četrtino zmanjšalo število čakajočih, tako da je bila ob zaključku preteklega leta ta številka prvič pod 22 tisoč. Seveda, če bi lahko te bolnike umeščali v vse bolnišnice, bi to pomenilo, da bi jih morali v mesecu ali dveh obravnavati oziroma da bi bila takšna čakalna doba, vendar imamo ozka grla, to je predvsem ortopedija in nekateri drugi. Zato smo v preteklem letu najprej opravili posnetek stanja za vse, 230 poročevalcev za te storitve, za 406 storitev in ugotovili, da je 232 tisoč čakajočih bolnikov na diagnostične preiskave, na operacije in na specialistične ambulantne posege. Seveda tak velik zalogaj je bilo nemogoče vpeljati v sistem nadzora, zato smo se skupaj z izvajalci odločili [[...]]Če mi bo dovoljeno, bom kasneje končal še zadnji del.
Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa za izčrpen odgovor. Morda bi opozoril še na nekatere težave, zlasti pri pregledih pri specialistih na specialnih področjih. Vemo, da za tiste urgentne, ki morajo biti pregledane v 24. urah, so posebne ambulante oziroma dežurstva in so ti bolniki dostopni. Večja težava je potem pri kategorijah hitro ali redno. Hitro se hitro zapolni, v treh mesecih, potem pa za tiste redne nekako že kar ni prostora. Bi pa opozoril na zadevo, kot sem rekel, pri specialnostih. Na primer, splošni zdravnik ne more pošiljati na neke sofisticirane preiskave, da bi on nekako tam pošiljal v čakalni seznam. To lahko naredi samo specialist tiste stroke, na primer ultrazvok prostate, cistoskopija ali pri kardiologu ultrazvok srca ali koronarografija in podobno. Zato nekako ne moremo te čakalne vrste, te dobe šteti v isti koš kot dobe za prve preglede ali pa za tiste, ko pošilja splošni zdravnik specialistu, da ga razbremeni tiste skrbi, da je nekaj z njim narobe. Specialisti že zdaj sami uravnavajo v okviru svojega dela, da naročajo seveda po potrebi in razdelijo, morda je v enem mesecu, dveh ali treh potreben ultrazvok ali koronarografija, cistoskopija. Tudi na drugih področjih je tako in morda bi te čakalne vrste pa vendarle bile v domeni specialistov, ker je to njihov krog. Ravno tako na nekatere rentgenološke preiskave CT, magnet in tako, da ne bi podvajali, ker se zgodi, da pacient gre k specialistu, on pač napiše, ja mora narediti še ultrazvok, gre k splošnemu, on spet nekaj išče, ampak to je domena specialista, da nekako v okviru svoje dejavnosti to naredi. Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala, mag. Tisel, za ponujeno priložnost, da zaključim in tudi prediskutirava te spremembe. Ker je bilo vse te preiskave oziroma posege pri tolikih izvajalcih nemogoče stalno spremljati, nadzirati, smo se skupaj z izvajalci odločili, da bomo to enkrat letno spremljali. Izločili smo pa 46 obravnav, operacij, posegov in pregledov, ki jih redno spremljamo, vsak mesec. In podatki kažejo, da se je od 1. januarja do 1. junija število zmanjšalo za dobro tretjino, torej z nekaj čez 70 tisoč na 50 tisoč. Kar je pa bolj pomembno, kriterije, ki smo jih postavili redno, hitro in nujno, je postavila stoka. Seveda je nekaj težav pri razvrščanju tega, ampak število tistih, ki čakajo nad dopustno in pa predpisano čakalno dobo, se je prepolovilo. Torej v začetku januarja 14 tisoč, sedaj le že 7 tisoč. Jaz se strinjam s pripombami, pomisleki, ne samo vašimi, tudi ostalih izvajalcev. Kar si štejem v dosežek, je to, da smo realni, da sem prepričan, da do bi lahko zaključka mandata dosegli večjo preglednost v čakalnih seznamih, da bi bili bolniki obravnavani znotraj predpisanih čakalnih dob. Če ocenjujem, je to realno, vendar ne na neki način zelo prodorno, lahko bi si zastavili bolj ambiciozne cilje, ampak po mojem je to realna pot. Drugi pomemben uspeh je v tem, da v tem velikem projektu delujejo tako združenje, ki vključuje izvajalce, Zdravniška zbornica, Zavod za zdravstveno zavarovanje, zdravstveni inšpektorat in da iščemo tiste možnosti, ki bi jih lahko vpeljali, da bi bil ta sistem preglednejši, da bi nenazadnje olajšal tudi delo zdravnikom in njihovim timom. Kar pa pričakujem v bodoče, je, da bodo državljani bistveno bolj izrabljali spletne aplikacije. Na ministrstvu namreč vsak mesec izvedemo anketo in poiščemo najkrajši čas do posameznega posega ali operacije za omejenih 20 posegov. To objavljamo vsak mesec, da bi lahko državljani poiskali te storitve. Imamo izvajalca, ki znotraj tedna ali dveh omogočajo določene operacije ali pa preglede. Drugič, da bi se tudi izvajalci bolj posluževali informacijskih rešitev na Inštitutu za varovanje zdravja in na ministrstvu, kjer rezultate objavljamo, zato da bi hitreje prišli k cilju in povečali preglednost. To, kar ste sami omenili, tudi sam menim, zato sem tudi RSK-je pozval, da te grobe kriterije, hitro, redno in nujno nadgradijo s kriteriji težavnosti bolnikov in pa tudi pristojnosti, kdo naj napotuje. Menim, da zelo specializirane storitve ne more pošiljati kdorkoli. Torej, na tem projektu še nekaj delam. Prepričan sem pa, da v letu in pol bi lahko dosegli ustrezno preglednost, ta je nujna, ker v 2014 bomo sicer državljani lahko storitve dobili v širšem evropskem prostoru. Hvala.
Hvala. Gospod Petan. [[Ne.]] Brunskole. [[Ne.]] Gospod Colarič, bo postavil poslansko vprašanje ministru Lukšiču, ki pa je odsoten. Boste kljub temu postavili vprašanje?
Ja, bom postavil. Minister je v sobi tam, ker sem ga videl maloprej. Če dovolite, ali ga počakam?
Potem bi prosil, da stopiti ven in ga pokličete. Pričakovani, gospod Lukšič prihaja. Izvolite, postavite vprašanje. Ne še. Torej, verjetno vas posluša iz pisarne in lahko postavite vprašanje.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospod minister, kolegi! Bom pa bolj počasi govoril, da minister lahko pride.
Ampak čas teče, veste.
Po tiskovni konferenci Ministrstva za šolstvo in šport, ki je potekala 11. maja 2011 so mediji poročali, da je načrtovana gradnja Nordijskega centra Planica, ki je med drugim predvidevala tudi novo 135-metrsko skakalnico, naletela na težave, saj je eno od podjetij, ki so kandidirale na razpisu, vložilo revizijo na razpisno dokumentacijo, in s tem zaustavilo izbor gradbinca za izgradnjo Nordijskega centra Planica. Minister za šolstvo in šport je že na tiskovni konferenci povedal, da zaustavitev izgradnje Nordijskega centra Planica ni v javnem interesu in da bi se morala zakonodaja na tem področju tako spremeniti, da bi bolj ščitila javni interes. Zavlačevanje odločitve revizijske komisije namreč lahko ogrozi pridobitev sredstev iz Evropske unije. Ministra za šolstvo in šport, dr. Igorja Lukšiča, ki ga lepo pozdravljam, sprašujem: V kakšni fazi je trenutni zaplet glede izbora izvajalca za gradnjo Nordijskega centra Planica? Kakšne rešitve predlaga Ministrstvo za šolstvo in šport glede tega problema? Hvala lepa za odgovor.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Gospod predsedujoči, gospod poslanec, dragi poslanci, kolega minister! Planica, kot veste, je prioriteta, s katero se Slovenija že vrsto let ukvarja. Je bila prioriteta prejšnje vlade, ki je naredila nekaj korakov v smeri priprave dokumentacije. Je prioriteta te vlade. Mi smo v tem času pripravili letalnico za svetovno prvenstvo, ki je bilo odlično izvedeno in kjer je Slovenija dosegla lep rezultat. In zdaj je na vrsti Bloudkova velikanka. Mi smo že februarja šli v razpis, potem pa se je začela, da rečem, kalvarija. 2. 3. je manjše podjetje, ki niti ni oddalo vloge za razpis, vložilo zahtevek za revizijo, in sicer v zvezi z razpisno dokumentacijo za ta razpis. 8. 3. je omenjeno podjetje na poziv Zavoda šport Republike Slovenije Planica, ki je naročnik, dopolnilo zahtevek z dokazilom o plačilu takse. 22. 3. je Zavod izdal sklep o zavrnitvi zahtevka za revizijo. 30. 3. je Zavod Planica, torej naročnik, ki vodi gradnjo, prejel zahtevek podjetja za nadaljevanje postopka pred Državno revizijsko komisijo. 31. 3., torej dan kasneje, je dokumentacija Zavoda, ki je bila potrebna za odločanje Državno revizijske komisije, dostavljena na sedež, da bi postopek čim prej stekel. Komisija praviloma odloči zelo hitro, tokrat je 28. 4., torej slab mesec po tem, ko je bila izdana zahteva po reviziji, Državna revizijska komisija sporočila, da bo za sprejetje dokončne odločitve potrebno izvedeniško mnenje strokovnjakov Fakultete za gradbeništvo. Torej zadnji dan, ko bi morala odločati, je ugotovila, da rabi neko dodatno izvedeniško mnenje. 20. 6., torej 2 meseca po tem, Zavod Planica prejme dopis podjetja, ki je vložilo zahtevo za umik zahtevka za revizijo. Zavod Republike Slovenije za šport Planica istega dne obvesti Državno revizijsko komisijo o umiku zahtevka in pozove komisijo k čim prejšnjemu zaključku postopka. Danes smo 21. 6. in to je stanje, v katerem smo. Torej, mi si želimo, da bi se to pritoževanje čim prej končalo in da bi lahko začeli z gradnjo. Izgubili smo že, kot vidite, 3 mesece. Sredstva, ki so za to namenjena iz evropskega sklada, čakajo in če ne bomo v teh dneh začeli graditi, vi veste, da pade sneg in je sezone konec. Toliko bi imel. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev, izvolite gospod Colarič.
Hvala lepa. Tudi jaz se bojim, da bo letošnja gradbena sezona zgubljena – na žalost – in da se v Planici kaj posebnega ne bo dogajalo. Upam sicer, da se to res ne bo zgodilo, in da tudi evropska sredstva za ta projekt ne bodo izgubljena. Zato bi še enkrat pozval tako Zavod Planica kot ministrstvo, če se lahko še kaj naredi, ker bi bilo res škoda, da te poletne mesece zgubimo v administrativnih sporih. Hvala.
Hvala. Želite besedo? [[Ne.]] Potem, dajem besedo gospodu Marjanu Bezjaku, ki bo postavil poslansko vprašanje mag. Darji Radić, ministrici za gospodarstvo, ki pa trenutno ni prisotna. Boste kljub temu postavili vprašanje? Izvolite.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljena ministrica in minister, vsi prisotni! V zadnjem času elektro podjetja ponujajo na prospektih in letakih, ki so priloženi računu za električno energijo, črpalke za gradnjo sanitarne vode. Pri tem je zanimivo, da ponujajo izključno črpalke tujih proizvajalcev, čeprav imamo v Sloveniji priznane in uspešne proizvajalce tovrstnih izdelkov. To privilegiranje tujih proizvajalcev je še toliko bolj nerazumljivo glede na splošno gospodarsko situacijo in razmere, v katerih delujejo slovenski gospodarski subjekti. Zato sprašujem: Kje so razlogi, da se ne ponujajo izdelki slovenskih vrhunskih proizvajalcev te opreme?
Hvala. Želite, da vam potem odgovori na naslednji seji oziroma ravnokar prihaja gospa Radićeva. Verjetno vprašanje poznate. Bomo počakali, da se boste umirili. Ne gori voda. Izvolite gospa Radićeva, imate besedo.
Hvala lepa in se opravičujem. Je bilo še eno vprašanje pred menoj, pa sem bila prepozna. Hvala za vprašanje, gospod Bezjak. Mi smo na gospodarstvu preverili in ne razpolagamo s takimi informacijami, da bi podjetja posredovala tovrstna gradiva. Tudi ni jasno, za katera energetska podjetja gre v tem primeru. Dejstvo pa je, da tudi če elektro podjetja tovrstna promocijska gradiva pošiljajo zraven, to pravzaprav sodi v njihovo poslovno politiko in se mi kot Ministrstvo za gospodarstvo s tem žal ne moremo ukvarjati oziroma se ne smemo v take stvari vpletati. Če že kdo, potem bi v zvezi s tem lahko kakšno besedo imel bodisi nadzorni svet in potem seveda tudi Agencija za upravljanje kapitalskih naložb. Toliko, hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala. Spoštovana ministrica za gospodarstvo, gospa mag. Darja Radić! Z odgovorom nisem zadovoljen, še manj so proizvajalci, ki spodbujajo vgradnjo podobne in še bolj kakovostne opreme, kot so: Lentherm-invest, Termotehnika, Termo shop, Gorenje, d. d. Vsem tem proizvajalcem je pripisati, da imajo Slovenci in Slovenke v domovih zmontiranih preko 50 tisoč sanitarnih toplotnih črpalk, preko 5 tisoč ogrevalnih toplotnih črpalk in – kar je v tej težki gospodarski situaciji še posebej pomembno –, da imajo preko 100 zaposlenih delavcev v slovenskih podjetjih. Posebej želim izpostaviti proizvodno podjetje teh naprav Lentherm-invest, ki je eno izmed najpomembnejših podjetij v Slovenskih goricah, v Lenartu. Torej ni razumljivo, še manj pa spodbudno, da slovenska distribucijska podjetja v 100 % državni lasti spodbujajo in reklamirajo tuje proizvajalce, za katere država daje subvencije, torej za investicije v takšne naprave, ob vgradnji teh naprav in distribucijska podjetja ponujajo še dodatni 10 % popust za dobo dveh let. Spoštovani, to je nedopustno, neokusno. Še več, to je nesramno početje Vlade za te slovenske gospodarske subjekte, ki proizvajajo te črpalke. Tukaj pa je dokaz, da elektrodistribucijska podjetja pošiljajo zraven računov tudi reklamne teh podjetij.
Hvala. Gospa ministrica izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Še enkrat moram ponoviti, da na te stvari res nimamo vpliva. Lahko pa imamo delni vpliv takrat, kadar mi za tovrstne investicije dajemo javna sredstva. V tem primeru pa je Ministrstvo za gospodarstvo predlagalo Eko skladu, preko katerega se podeljujejo subvencije za ukrepe energetske učinkovitosti, in na tem področju smo pa predlagali, da morajo tista podjetja oziroma tisti investitorji, ki so deležni javnih sredstev, pri svojih investicijah vgrajevati v investicije takšne toplotne črpalke, ki so posebej certificirane, certifikat pa podeljuje Strojna fakulteta Ljubljana. Sedaj smo naredili tudi pregled med vsemi prejemniki javnih sredstev za vgradnjo teh toplotnih črpalk. Te informacije so tudi dostopne na spletni strani Eko sklada. Pri analizi teh prijav pa smo ugotovili, da je večina vgrajenih toplotnih črpalk takih, pri katerih so proizvajalci slovenska podjetja. Tako vsaj na ta način tukaj skrbimo, vendar je tukaj treba upoštevati vseeno pravila trga, pravila konkurence in tako naprej. Hvala lepa.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospod Bezjak.
Hvala, spoštovana ministrica. Tu imam dokaze, ker so se dejansko ti proizvajalci teh aparatur oglasili tudi pri meni in na mene naslovili pisne dokaze, da ukrepate, kolikor je v vaši moči, pri nadzornih svetih – ker pri nadzornem svetu pa ima Ministrstvo za gospodarstvo tudi kakšno besedo – in da naredimo širšo razpravo v Državnem zboru. To gradivo in dokaz vam bom predal. Hvala.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Bezjaka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministrice za gospodarstvo gospe Darje Radić na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v sredo, 22. junija, v okviru glasovanj. Sedaj bo gospod Milenko Ziherl postavil poslansko vprašanje ministru za zunanje zadeve gospodu Žbogarju, ki pa se je opravičil in je odsoten.
Hvala lepa. Lep pozdrav obema ministricama, kolegice in kolegi! Ministru v odsotnosti, ki mi bo na to vprašanje odgovoril na eni od naslednjih sej, zastavljam naslednje vprašanje. Politika Slovenije do Zahodnega Balkana se velikokrat kaže tako, da se dogaja eno na deklarativni ravni, drugo pa na izvedbeni ravni. Kar nekaj primerov navaja na to, zato bi že kar sedaj postavil vprašanje, pa bom potem utemeljil. Torej ministra sprašujem: Kakšna je politika Slovenije do držav Zahodnega Balkana? Kako se sproti prilagaja dogajanjem? Kajti to področje je zelo dinamično. Da res delamo eno, torej deklariramo in se zavzemamo za eno, dogaja pa se včasih ravno nasprotno, dokazujejo naslednji primeri. Resda podpiramo Makedonijo, na banalnem primeru okoli imenovanja, uradno ime je Nekdanja jugoslovanska Republika Makedonija, za nas je seveda Makedonija, skrajšano. Ne vidimo nobenega razloga, da bi uporabljali tisto drugo ime. Pa vendar smo imeli v Makedoniji tudi neljub dogodek. Namreč, z makedonske strani je prišlo več pritožb zoper nekdanjega evropskega poslanca iz Slovenije Zorana Thalerja; po eni strani je bil poročevalec za Makedonijo, po drugi strani je pa njegovo zasebno podjetje delalo javne raziskave za enega od kandidatov na volitvah. Gospod Thaler je potem zabredel, pa bi bilo morda tudi zanimivo, kako poteka postopek proti njemu v Sloveniji. Saj je gospod Buzek izjavil, da bo postopek spremljal. Potem Srbija. Gospod Kacin je poročevalec, hkrati pa je persona non grata. Gradbinci so morda tudi prispevali k slabšanju odnosov z nekdanjo jugoslovansko republiko Bosno in Hercegovino. Kučanovo poročilo o Bosni je precej razburilo določene kroge v Bosni. Sami razburjamo prebivalce z neizplačanimi plačami v gradbeništvu. Gradbinci so imeli odprte projekte v Bosni, vendar niso imeli trdnih temeljev in so bili odpovedali. S Hrvaško je še vedno zelo odprta tema 13. in 23. poglavje – ribištvo in pravosodje ter vladavina prava. Pri odnosih s Hrvaško še vedno uporabljamo besede "ekološka ribolovna cona", čeprav je uradni naziv "zaščitno-ekološka ribolovna cona", in to drugo ime ima večjo težo in moč.
Hvala. Kot ste želeli, bo minister naprošen, da vam odgovori ustno na naslednji seji, torej v juliju. Dr. Vinko Gorenak bo postavil poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve gospe Katarini Kresal.
Hvala lepa. Gospa ministrica, kolikor vidim oziroma slišim, pripravljate prenovo izobraževalnega programa v Tacnu. Gre za program Kandidati za policiste. Osnovna tendenca te prenove, kolikor je vidno iz teh javnih dokumentov oziroma dostopnih podatkov, gre v smeri, da bi to bila višja šola namesto tako rekoč prekvalifikacije iz srednje šole, kar moram pozdraviti. Sam sem pisal o tem že leta 1999 in se mi zdi edino smiselno, da greste v tej smeri. Tisto, kar pa me skrbi, in tisto, kar vas sprašujem, pa je naslednje: Kako je s programi? Kdaj so bili spremenjeni sedaj veljavni oziroma veljavni programi, ki so bili sprejeti še v času, ko sem bil sam na Ministrstvu za notranje zadeve, to je bilo leta 1999? Namreč, razpolagam z mnogimi podatki, da so bili ti programi hudo spremenjeni. Spremenjeni v tistem smislu, da pravzaprav uvajate, da ste uvedli v te programe nekatere vsebine iz druge svetovne vojne, ki so potvorjene. Mogoče bi vas vprašal tako: Ali se vam zdi normalno, da danes po toliko letih po drugi svetovni vojni, po samostojni Sloveniji, kandidate za policiste učite o Titu, učite o stvareh, ki niso točne? O čem govorim? Govorim preprosto o zgodovinskih dejstvih. Potem ko je država Slovenija že zdavnaj opustila vse tiste zadeve, ki se nanašajo na nek slavospev Titu, minute molka, sirene in take stvari, kot smo jih poznali. Pa vendar je to v Tacnu, kot kaže, v te učne programe uvedeno nazaj. To se meni, danes, po 20 letih in tako rekoč na 20. rojstni dan te države zdi popolnoma nesprejemljivo! In njega, torej Tita, kot takega danes poveličevati kot osebo – posebej vas sprašujem –, kot osebo, ki je doprinesla k samostojni Sloveniji!? Ali se vam ne zdi, da je to najbolj groba laž? Saj je vendar ustanovitelj neke armade, ki je napadla, to je jugoslovanske, ki je pravzaprav pobijala policiste. Čez nekaj dni boste na enem takih krajev, to je na Koroškem, kjer bo proslava. Skratka, meni se to zdi absolutno nemogoče. Sprašujem: Kdo je to uvedel v učne programe in zakaj se to dogaja? Hvala.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec, spoštovane poslanke! Ja, mogoče bi bilo lažje, gospod poslanec, če bi me čisto konkretno vprašali, kaj je tisto, kar naj bi bilo narobe v naših učnih programih. Precej sem razmišljala, kaj naj bi bile te vsebine iz prejšnjega režima in druge svetovne vojne, ki bi bile notri. Sem spraševala tudi kolege na Policijski akademiji, pa so mi zagotovili, da kakšnih takšnih spornih vsebin ni. Ampak ker ste postavili konkretno vprašanje o konkretni osebi, bom tudi to preverila in vam odgovorila, tako kot po navadi, pisno. Sicer pa, kako se je spreminjal program. Sami veste, koliko traja, 18 mesecev in tako naprej, saj ste ekspert, kar se tega tiče. Se je pa kar velikokrat posodabljal. Najprej so bili temelji postavljeni leta 1998, potem so se posodobili na osnovi sprememb, ki so bile zaznane leta 2003, pa so bile potem celovite prenove leta 2004, sodelovale so strokovne službe policije, centra za izobraževanje, ministrstvo za šport itd. itd. Junija 2004 jih je sprejel potem minister za notranje zadeve, 2006 je bilo začasno prekinjeno izvajanje programa, 2008 so bile znova posodobljene, lansko leto so bile znova posodobljene [[...]]Skratka, kolegi na Policijski akademiji prač skrbijo po lastni presoji, znanju, kaj je tisto, kar je treba upoštevati glede razvoja stroke itn. To tudi sami dobro poznate. Ne verjamem, da bi se vračali z znanji v neke čase, ki mogoče niso relevantni, gotovo pa zgodovina je, kakršna je, in se je spreminjati ne da, ali nam je to všeč ali ne. Ampak, kot rečeno, to je konkretno vprašanje, ki ste mi ga postavili. Bom preverila še enkrat, zdaj ko vem, kaj sprašujete, če ne, bi vam odgovorila že danes. Je pa res, da smo naredili to evalvacijo, da bi bilo, tako kot ste sami že tudi ugotovili, pametno, da je to višja šola. Imeli smo delovno skupino, ki se je kar dolgo, mislim, da skoraj celo leto ukvarjala s tem in potem prišla z izhodišči. Jaz sem se strinjala z njimi in smo sedaj zastavili projekt, da se ta višja šola izpelje. Za biti policist je treba toliko nekih multidisciplinarnih znanj, da je prav, da dvignemo njihovo raven izobrazbe in da potem tudi uredimo to, kdo gre na magistrski študij, kako gre, kakšne specialistične študije se uvaja itn.; vse je nekako bolj logično in lažje, če imamo višjo šolo kot osnovno šolo za policiste. Načrtujemo, da bi se ta novi program začel izvajati že v študijskem letu 2012/2013. Skratka, trudimo se, da bi bilo to izobraževanje čim bolj sodobno in primerno.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa. Res je gospa ministrica, mi vi vedno odgovorite, čeprav s tistim odgovorom o Hypo banki pa inšpektoratu nisem bil zadovoljen, ker ne drži, ampak tudi za stanje, o katerem bom zdaj govoril, in citatih, ki jih bom izrekel, vas ne dolžim. Da ne boste mislili, da je to zdaj napad na vas, ker pri 9 tisoč 600 zaposlenih ne morete kot ministrica vedeti za vsakega policista, kaj počne. Ampak gre za to, da se je to resnično zgodilo. In drugo, prosim vas, ne iščite mojega vira, ampak mi sporočite čez en mesec dni, kaj ste ukrenili. Bom bolj zadovoljen. 4. maj letošnje leto, ob 15. uri. Poglejte, inštruktor skliče 80 ljudi v Gotenici na usposabljanju. Kaj se zgodi? Poveljuje, skupine, zbor, na desno poravnaj se, mirno, na mestu odmor. In začne svoj govor. Ta govor je napisan – bom rekel, da to, kar vam bom prebral, je napisano po spominu. Pravi pa tako: "Tukaj smo se zbrali, da bi z minuto molka počastili spomin na človeka, zaradi katerega ste danes tukaj. Na človeka, zaradi katerega imamo danes samostojno Slovenijo." Poglejte, kaj je rekel! "In zaradi katerega lahko živimo, kot živimo. Ali ve kdo, o kom govorim?" Oglasi se eden od kandidatov in pravi: "Ja, za Tita gre." Inštruktor pa pravi: "Tako je, Josip Broz Tito je bil edini, ki je skupaj držal Balkance, vidite, kaj se je zgodilo potem, ko je umrl. Mi se ga spominjamo, zato ker so nas tako vzgajali in tudi vi se ga morate spominjati in tudi vi morate..." - ne morem vsega prebrati - in na koncu: "Slava mu." Potem jih je pa razpustil. Druga skupina je imela pa drugo politično "nastavo" – bi včasih rekli v vojski. In pa pozdravljajo se ti ljudje tam doli s "smrt fašizmu, svoboda narodu". Inštruktorji jih pozdravljajo "smrt fašizmu" oni pa odgovorijo skupinsko "svoboda narodu". Pustiva zdaj fašizem in ostale zadeve, ampak tega nismo počeli, ko sem sam bil tam pred 30 leti. Ne dolžim vas, še enkrat ponavljam, ne iščite mojih virov, ukrepajte! In tega inštruktorja dajte na patruljiranje tamle k stadionu.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovani poslanec! Najprej bom preverila informacijo, ki jo imate, če se je res zgodila, kako se je zgodila, in glede na to bom potem ukrepala ali pa ne.
Hvala. Imate proceduralen predlog. Izvolite. Bomo počakali, da minuta [[...]]Ja, lahko.
Prav, bom z mikrofona Alenke Jeraj. Poglejte, že nekajkrat sem načeloma storil to, da nisem zahteval razprave v Državnem zboru, ker se mi je zdelo, da je bil odgovor ustrezen. Vem, da danes niste mogli podati natančnega odgovora, ampak problem, ki ga imamo po 20 letih samostojne Slovenije, se mi zdi tako velik, da moramo v Državnem zboru nekaj reči na to temo. Ne v smislu grozne krivde ministrice, 9 tisoč 600 ljudi ministrica ne more obvladovati, ampak tudi v tistem smislu, kako bodo tekla preverjanja tega poslanskega vprašanja in kaj se bo zgodilo za to, da se ne bi nikoli več ponovilo kaj takšnega, kar se je zgodilo. Hvala lepa.
Hvala. To je bil torej gospod Gorenak, to zaradi magnetograma in drugega mikrofona. O predlogu poslanca gospoda Gorenaka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministrice za notranje zadeve gospe Kresalove na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v sredo, 22. junija 2011, v okviru glasovanj. Zdaj bo gospod Marijan Križman postavil poslansko vprašanje ministrici za kulturo gospe Majdi Širca. Prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica, spoštovani kolegici in kolegi poslanci, dober dan vsem skupaj! Moje vprašanje, gospa ministrica, je zelo preprosto. Skrbi me namreč, kaj se dogaja v Pomorskem muzeju Sergej Mašera v Piranu. Mediji so kar obširno poročali o nečednih poslih, če temu lahko tako rečem, vsaj tako so poročali, to je treba še dokazati, direktorice Gamboz. Predvsem so ji očitali nevestno ravnanje in gospodarjenje z državnim in evropskim denarjem. Seveda, to vprašanje postavljam, ker se mi je zdela ta zgodba nekoliko preveč enostranska; enostranska pa zaradi tega, ker je, kot sem rekel, obravnavala zgolj neka dejanja, ki da niso bila v duhu in skladu s pravili. Moja skrb je namenjena predvsem Piranskim solinam, temu kulturnemu spomeniku, ki je v tem trenutku po mojem prepričanju v dobrih rokah, z njimi se dobro gospodari. Bojim pa se, da so zaradi vseh zgodb, ki so privrele na dan ob obtoževanju gospe direktorice – rekel sem, da imam občutek, da so ozadja verjetno nekoliko drugačna in bolj pomembna od tega, kar je bilo do zdaj napisanega in izrečenega. Vse to se da preveriti, vse to se da dokazati. Mislim, da so zdaj že kriminalisti v tem zavodu, in mislim, da je za del tega zavoda odgovoren tudi sam piranski župan, seveda poleg ministrstva. Kot rečeno, moje temeljno vprašanje je: Kaj se dogaja s solinami? Ali prihaja do prenosa kakšnemu drugemu upravljavcu, lastniku? Oziroma: Ali imamo opraviti z zakulisnimi igrami in spredaj se uporablja kulisa? To vprašanje vam postavljam zato, ker kot rečeno, se mi je zdela v medijih ta zgodba prehudo enostransko osvetljena. Hvala.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Nedvomno se velja strinjati z vami, da je tudi v tem primeru, primeru tega muzeja, bila pozorno medijev izjemno velika. Meni je mogoče žal, da ta pozornost ni prisotna tudi takrat, ko številni muzeji izjemno prodorno in učinkovito delajo in je to nekako samoumevno, razen mogoče na Muzejsko noč prejšnjo soboto. Tukaj se tudi strinjam z vami, da pri morebitnih ugotovitvah morebitne nepravilnosti velja počakati tiste, ki bodo te morebitne nepravilnosti preučili. Sami veste, da je ustanovitelj muzeja občina in da ima muzej tako imenovano pooblastilo, ima status pooblaščenega muzeja, kjer država posreduje sredstva, nima pa nekega večjega nadzora, čeprav prav v tem muzeju imamo svojega člana oziroma članico v svetu, ki se je z novim mandatom prejšnji teden sveta tudi podaljšal oziroma zagotovil. To me veseli, kajti več ali manj vsi ostali občinski muzeji po Sloveniji nimajo predstavnikov v svetu, zato dajemo denar brez možnosti nadzora, zato pozdravljam tiste spremembe, ki bodo sedaj v ZUIK-u, uresničevanje javnega interesa na področju kulture, to možnost prinesle. Ampak, da se vrneva k vašemu vprašanju. Tudi na Ministrstvu za kulturo je bilo opravljenih nekaj revizij, revizij poslovanja, konec koncev muzej je v preteklih letih pridobil nekaj sredstev, ki so bila namenjena za posodobitev oziroma za ohranitev določenih dediščinskih objektov na samih Solinah, hkrati pa tudi interventna sredstva, s katerimi so se odpravljale posledice neurja. In ta revizija je bila opravljena. Tudi sam muzej je prispeval in naročil kar nekaj revizij tako s pravnega vidika upravičenosti javnih naročil in neupravičenosti ali potrebnosti in tudi nekaj drugih revizij, tudi strokovni sodelavci s področja gradbeništva so bili zaprošeni podati mnenje, ali so bili spoštovani razpisi, ali so bili pogoji, ki jih mora Zavod za varstvo kulturne dediščine, v tem primeru Piran, podati, upoštevani, podani in tako naprej. Ta paket, če tako rečem, sem sama prosila tako ustanovitelja, to je Mestno občino Piran, da naredi še zadnjo svojo revizijo, da zloži vse te ugotovitve skupaj in da nedvoumno pove, ali je bila morebiti v muzeju v teh očitanih postopkih, ki kot pravim, so medijsko zelo zelo izpostavljene, narejena kakšna napaka. In če je bila, kako v tem primeru postopati, kajti ustanovitelj je tisti, ki ima to moč, niti ne svet, svet pa je prav, da je obveščen. In verjamem, da bo to storjeno in da bo morebiti v nadaljevanju tudi kakšno vprašanje manj, kot se zdaj postavlja. Postavljate pa tudi še drugo medvprašanje, če lahko tako rečem, in sprašujete, kaj bo bolj v sistemskem pogledu narejeno za Soline, za muzej oziroma za kulturno dediščino, ki je spomenik državnega pomena; to vemo. Mislim, da jutri, če je seja Vlade jutri, oziroma pojutrišnjem, če bo v četrtek, naj bi Ministrstvo za okolje in prostor, ki je skrbnik tistega dela, ki govori o zaščiti narave, prišel končno na Vlado z načrtom upravljanja Krajinskega parka Sečoveljske soline 2011–2021, kjer se natančno urejajo odnosi med partnerji, muzejem in tudi definirajo pravila igre. Mene veseli, da Ministrstvo za kulturo je izjemno sodelovalo ali kar delalo na tem in priganjalo, da bomo končno prišli do tega načrta upravljanja. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica, v tem delu sem bil z vašim odgovorom zadovoljen, še posebej v tem drugem delu, kjer ste konkretno in izčrpno povedali, kakšne spremembe se dogajajo na tem področju, ki nas vse najbolj zanima. To je vendar biser na 650 hektarjih in z nevestnim ravnanjem ene generacije ne moremo tega popraviti v drugi generaciji, ker bi bili ljudje bolj zavestni ali bolj usmerjeni. Zakaj sem vam tudi to vprašanje postavil? In še en del vprašanja bom postavil. Zato, ker so tudi nekateri pristojni dali pavšalne izjave, ampak teh ljudi ne bom ne imenoval ne obtoževal; ampak, ko sem vse to slišal, se mi je zdelo, da je to premalo skrbi za kulturno dediščino. Zato se strinjam z začetkom vašega govora, ko ste rekli, da so bili muzeji zdaj za vikend, v soboto odprti. Resnično vam moram tukaj izreči pohvalo in čestitati, nekaj sem jih tudi sam obiskal, predvsem v Kopru, ker sem Koprčan. Mislim, da je bila to enkratna akcija in da bi se takšnih akcij še posluževali ter bi bilo bolje, da bi se danes pogovarjali o tej akciji, kot da se pogovarjamo o takih zadevah, ki pristanejo v časopisu. Zato vas prosim še enkrat, in s tem zaključujem, mogoče je to vprašanje ali pa moja skrb: Prosim vas, da se ob tem, ko se boste na Vladi pogovarjali o razdelitvi in pristojnosti, zavzamete za to, da Soline ostanejo tisto, kar so, in da se njihova pot nadaljuje tako, kot je bila do sedaj. Vse drugo je rešljivo, če se pa to uniči, žal ni poti nazaj. Hvala lepa.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Bom izkoristila to priložnost in izrekla tudi čestitke Kopru oziroma celotnemu obalnemu področju, ki je v soboto imel zelo lepe aktivnosti, na katerih, žal, nisem bila prisotna, še posebej mi je pa žal za razstavo gospoda Cveta Maršiča prav na Solinah, ki je eden boljših in zanimivih projektov, za katerega verjamem, da bo odmeval tudi v svetu. Nevestno ravnanje. Težko bi lahko govorili, da gre za nevestno ravnanje pri celotnem kompleksu, zelo širokem kompleksu Sečoveljskih solin tako z vidika mestnega oziroma pomorskega muzeja ali z vidika tudi partnerja, ki deluje na tem področju – d. o. o. samih solin. Je res, da bo kompleksen, zavezujoč načrt upravljanja, ki nas bo odvzel vse skrbi, kako bo v sezoni s pobiranjem vstopnin, kako bo z razdelitvijo odgovornosti itd., končno te stiske, ki nastaja vsako leto, vsaj po mojih izkušnjah, odpravil, kajti definiran bo režim odgovornosti, skrbstva za kulturno dediščino. Ministrstvo za kulturo bo absolutno še naprej zraven. Je pa res, da se tukaj križa precej dejavnosti, ki so vezane tako na regulacijo voda, pridobivanje – konec koncev tudi Zakon o rudarstvu se nekako dotika te dejavnosti –, kot tudi številne druge dejavnosti, ki niso ozko vezane na tiste skrbi, ki jih ima samo Ministrstvo za kulturo, ko gre za muzealsko področje posameznega muzeja. Ta je širok in govorimo o več segmentih, zato je Ministrstvo za okolje in prostor pomemben dejavnik. Z vidika same ohranitve kulturne dediščine, pogojev in financiranja, seveda, pa nedvoumno Ministrstvo za kulturo, ki se je res močno trudilo. To nezaupanje, o katerem ste danes govorili: to je vedno; vedno smo vsi nekako ranjeni, ko vemo, da ni objektivna resnica na krožniku, ampak je taka ali drugačna. Tako mi, kot muzeji, kot druge osebe oziroma organizacije. Zato je pomembno odpraviti tudi dvome, ki razjedajo sam zavod in zaposlene, odpraviti in povedati resnico, ki jo mora določati tisti, ki odgovarjajo za samo institucijo. Hvala.
Mag. Majda Potrata bo prav tako postavila poslansko vprašanje ministrici za kulturo gospe Majda Širca. Prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica, gospod minister, poslanka in poslanci! Ne nameravam prehoditi četrt stoletja dolge zgodbe o načrtih gradnje Narodne in univerzitetne knjižnice, ker bi potem verjetno vprašanje bolj sodilo v resor Ministrstva za visoko šolstvo, ampak vendarle, če se sklicujem na Nacionalni program za kulturo 2008–2011, je tam tudi zapisano tako, navajam: "Kulturna politika bo morala v prihodnje biti pozorna na težave nacionalne knjižnice in jih reševati. Te težave so trojne narave: prostorska stiska, pomanjkanje kadrov, vedno večje število digitalnih publikacij." Ne bom sedaj navajala direktno iz Nacionalnega programa, ampak tudi v Nacionalnem programu za kulturo je vendar Ministrstvo za visoko šolstvo tisto, ki je odgovorno za izvajanje programa gradnje Narodne in univerzitetne knjižnice 2, kot se reče. Dejstvo je, da je Vlada konec leta 2009 razveljavila vse pogodbe in anekse, ki so do zdaj obstajali tako s strani posameznih resorjev Vlade in Mestne občine Ljubljana; ampak nastopi zdaj zanimiv detajl v tej zgodbi, da se pojavi tudi zamisel o tem, kako naj bi se okrog 70 milijonov vreden projekt po novem financiral. Tu bi vas ministrica pravzaprav tudi rada vprašala: Kako vi vidite iskanje rešitve za prostorsko stisko Narodne in univerzitetne knjižnice? Kako ocenjujete predlog za zagotavljanje sredstev za gradnjo novih prostorov iz pobranega davka na knjige? Oziroma posebej zanimivo bi bilo slišati: Kako mislite, da bo to vplivalo na vaša dosedanja prizadevanja za ničelno stopnjo davka na knjigo? To se mi zdi zanimivo zaradi tega, ker vstopa vse, kar je zvezano s knjigo, v novoustanovljeno agencijo za knjigo, je cela vrsta drugih vprašanj in tako vendar vstopate tudi v tisto delovno skupino, ki jo je minister za visoko šolstvo imenoval, kako naj bi ministrstvo za visoko šolstvo, za kulturo in za finance našlo ustrezna sredstva za Nuk 2. Hvala lepa.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovana poslanka, tudi sama ne bom prehodila te 25-letne zgodovine, ko je, recimo, ne bom rekla, padel kamen, ampak padla želja in so se tudi začele aktivnosti okrog gradnje Nuk 1. Konec koncev bi se obe lahko ustavili tudi ob poglavju leta 2008, ko sva podprli zakon prav v Državnem zboru – 2004, pardon –, kjer smo poslanci in poslanke hoteli, da bi se takrat država poslužila kredita, zato da bi Nuk nastal, in to v časih debelih krav, ampak so nam to nekako zavrnili, sedaj pa so bila vprašanja o gradnji postavljena ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo bistveno težje. Moram pa vendar poudariti, da se mi zdi odločitev Ministrstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo zelo primerna, ko je prerezala s prejšnjo rešitvijo, ki ni več odgovarjala ne času, mogoče še čemu drugemu ne, in šla po novi poti, ki pomeni drugačno, ne samo arhitekturno, predvsem pa tudi vsebinsko in sicer gradnjo. O tem tudi ne bova. Ampak grem k vašemu vprašanju, ki je smiselno in glede na vaše zelo dobro poznavanje vseh okoliščin – kar direktno k odgovoru. Možnost, da bi lahko Nuk gradili iz tako imenovanega evra od knjige, se mi ne zdi neprimerna, ampak, če prispeva k hitri gradnji, ki naj bi se zgodila okrog 2013 – dokumentacija, arhitekturni natečaj in tako naprej pač vzamejo določen čas – in končala 2015, ni slaba. Ta možnost ni slaba tudi zaradi tega, ker jo je vsaj zdaj, v sedanji vladi minister za finance prepoznal kot primerno tudi v naših številnih razgovorih okrog ničelne stopnje davka na knjigo. To pomeni, da bi se, če bi bila, ker še vedno je to ena izmed številnih možnosti, ki je dana – sama sem članica skupine –, lahko so tudi kohezijska sredstva, lahko je še kakšen drug aranžma, ampak lahko je tudi ta možnost. Zakaj pravim, da je lahko realna? Po eni strani jo je javni prostor sprejel z odobravanjem – če govorim o društvu pisateljev, če govorim o JAK-u, se pravi Javni agenciji za knjigo –, v tem primeru, ko bi dejansko knjigi šel nazaj davek, ki ga sedaj pobira država. Ta ni bil nikoli jasno izračunan, tudi danes govorimo na palec oziroma na pamet, ko govorimo o približno 18 milijonih. In če bi delček teh sredstev, govorim o delčku, šel tudi v hišo za knjigo, hkrati pa tudi uresničil tiste želje, ki so bile nekoč dane, da bi se vrnil knjigi – torej tisk, založba, avtorski honorarji in tako naprej –, ne bi bilo nič narobe, ne bi bilo slabo. To je v bistvu drug odgovor, kot bi ga, če bi nam priznali možnost ničelne stopnje davka na knjigo, kar je bila seveda moja pobuda v Evropski uniji in na čemer še zmeraj vztrajam. Edina napaka tega mojega načrta – kako bi Evropska unija oziroma vsi finančni ministri, ne ministri za kulturo, ministri za kulturo se s to idejo zelo strinjajo, vendar to dosegli – je proces, ki traja. Odločitev, da bi se dovolilo izjemno na tem področju, ker vemo, da je direktiva tukaj nedvoumna in jasna. Vsaka država naj si sama ureja davek, kot ve, ampak ne sme biti nižji od vsaj 5 %. Lahko si izmislite tretjo stopnjo, lahko karkoli že, ampak treba bi bilo regulativo na področju evropskega prava, recimo, spremeniti. In ta postopek in ta želja se ne sme ustaviti – jaz vedno na novo poudarjam, nedavno od tega tudi z veliko podporo ministra Mitterranda, francoskega kulturnega ministra –, ampak bo trajal zaradi tega, ker procesiranje mora skozi vse države. In če se slučajno ena ne strinja, potem projekt propade. Tako da vzporedno razmišljati, da se tukaj denar iz proračuna vrača, bodisi v Nuk in tudi v knjigo, je dobra, še posebej, če to izrazi minister za finance, ki je že za ničelno stopnjo dal podporo, kar se mi je zdelo zelo lepo in pogumno.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala, gospa ministrica, za ta del odgovora. Ampak vseeno bi vam še neko stvar dala v razmislek. Res je, da se je kakšen zakon o tolarju ali evru pokazal kot uspešen. Denimo, vemo, koliko šolskih prostorov je bilo zgrajenih iz šolskega tolarja, dosti se je govorilo o cestnem tolarju, pa sedaj tudi vemo o kulturnem evru. Ampak problem pri teh zakonih je vedno vprašanje zagotavljanja sredstev in stopnja izkoristka sredstev. In ko sem vas natančno poslušala, tudi tu ni vse, kar je, od DDV-ja za knjigo, denimo, da je to 18 milijonov, tudi sami menite, da bi del tega šel v hišo za knjigo, del bi se pa vendar v knjigo vračal, je vprašanje, koliko bi to spet oddaljilo cilj, ki naj bi le bil: leta 2015 možnost uporabe novih prostorov Narodne in univerzitetne knjižnice 2. Bojim se, da gre to bolj po principu, da sta volk sit in koza cela, ampak v bistvu pa nobeden od obeh partnerjev nima polnih sredstev, kar bi pričakoval glede na to, če računamo, kakšna so razpoložljiva sredstva za knjigo, in kako bi, recimo, v teh projektih, ki so se sedaj ob svetovni prestolnici knjige pokazali kot izredno ugodni. Če se najdejo sredstva za poceni knjigo, potem knjiga najde tudi bralce. Vse to so tiste stvari, ki se mi zastavljajo kot vprašanje ob tej nameri, ki seveda utegne biti dobra ideja, vprašanje pa je, ali bo v realizaciji prinesla tudi učinke, kakršni so pričakovani. Hvala.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala. Spoštovana poslanka, se strinjam z vami. Tudi kulturni tolar, recimo, je sedaj, ko imamo rebalans, žrtev rebalansa in izvajanja, trenutno. Zaradi tega, kar je investicija – vsaj na področju kulture, tudi evropske, na žalost – tista, ki v primeru, ko je pač treba zatiskati pas, žrtev, ker je manjša zareza v živo tkivo, kot če govorimo o investiciji v človeka, v njegovo varnost in v njegov umetniški program. Tukaj velja poudariti, da ima Ministrstvo za visoko šolstvo pred seboj nekaj velikih investicij. Na to investicijo se je pripravilo zelo temeljito, bo zadostilo kar nekaj spremembam in kot razumem, po gradnji Medicinske fakultete, ki jo univerza izvaja, sta ta dva projekta, se pravi Nuk 2 in akademije – likovna, glasbena in tudi gledališka oziroma televizijska, filmska – glavni prioriteti. To so projekti, ki jih ta država, da se ne bo osramotila, mora izpeljati. Upamo, da bo eden od scenarijev, kjer so si zastavili možnosti, mislim, da so kohezijska sredstva, če bodo po 2013 primerno izpogajana, zelo primerna ali pa zagotovo bolj varna kot evro, če razmišljava tako, kot razmišljate sami, ko gre za vsakoletno skrb za rebalanse. Recimo, letos je tragedija, da se celo v evropska sredstva z rebalansom zajedamo. Tako želimo dobro pot projektu, ki ima sedaj nekaj svežine in ki ima tudi veliko pozornost, konec koncev gre za mednarodni natečaj. Rešili so ogromno pasti, ki so do sedaj bile nevarne, od tega, da so umaknili gradnjo, da se ne bi zgodila kakšna taka jama, kot se je nam v operi pri sami gradnji: skratka, da so načrte postavili nekoliko drugače. Sama pozdravljam prizadevanja, ki jih bom, kadarkoli in kjerkoli, še naprej podpirala.
Hvala. Dr. Vinko Gorenak bo postavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje, gospodu Alešu Zalarju. Prosim.
Hvala lepa. Minister, verjetno se natančno spominjate leta 2003, takrat je bila sprejeta tako imenovana prekrškovna reforma. Dve leti je trajalo do takrat, da je potem v praksi veljala in 1. januarja 2005 tudi zaživela. Bistvo te reforme je – v čem? Ukinjeni so bili sodniki za prekrške in veliko večji del, vsaj kolikor se sam spominjam, okrog 90 % vseh odločitev za prekrške je padlo na tako imenovane prekrškovne organe. Med njimi, recimo, v policiji, je to zahtevalo pravo malo mini reformo. Danes je na vsaki policijski postaji vsaj eden ali celo več pomočnikov komandirja, ki se ukvarjajo s prekrški. Cilj tiste reforme je bil zelo jasen: razbremeniti sodstvo, zato da se bo lahko sodstvo ukvarjalo z najtežjimi prekrški, ali so pritožbe, oziroma so zahtevnejši, da bi jih lahko prekrškovni organi obravnavali. Leta 2006, mislim, da je bilo, ali celo leta 2005, mislim pa, da 2006, je bila uvedena celo abolicija. V Sloveniji smo odpustili na stotisoče prekrškov, ker pač nihče v tej državi tega ni mogel enostavno spraviti. Ampak za mene bi bilo še vse v redu, če bi bil cilj dosežen. To pa je, da naj prekrškovni organi opravljajo svoje delo, medtem ko sodišča, v tistem delu, kjer pač sodijo o prekrških, pa tudi. Ampak bolj pomemben je ta sodni del. Ali ta sodni del danes funkcionira ali ne funkcionira. Po mojih podatkih ne. Zato vas pravzaprav sprašujem tisto, kar sem tudi najavil v poslanskem vprašanju: Kako je z relativnim in absolutnim zastaranjem prekrškov v letu 2009? Torej, koliko jih je. Kako je z relativnim in z absolutnim zastaranjem prekrškov v letu 2010? Po mojem mnenju ali pa po mojih podatkih gre spet za zelo velike številke, ki pa, mimogrede – poglejte, za kaj gre? Torej, če danes voziš pijan, potem imaš dovolj dobre možnosti, da bo stvar zastarala. Če pa danes voziš brez varnostnega pasu, pa pravzaprav nimaš nobene možnosti, ker to policija relativno hitro izvaja te postopke, seveda, glede na številke, kakršne so pri zastaranju – domnevam, da jih imate s seboj. Sprašujem vas: Kaj je naredil predsednik Masleša za to, da se ne bi ti zaostanki kopičili? Zdaj je tam že pol leta ali več. In nenazadnje: Kaj ste ukrenili vi, da se ti zaostanki ne bi kopičili? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči! Spoštovani gospod poslanec! V zvezi z zastaranji prekrškov naj najprej povem, da kot je znano, v skladu z 42. členom veljavnega zakona postopek zaradi prekrška ni več dopusten, če pretečeta dve leti od dneva, ko je bil prekršek storjen. To velja za večino prekrškov, samo za nekatere s področja varstva in konkurence velja petletni rok. To obdobje zastaranja ocenjujemo na Ministrstvu za pravosodje kot primerno obdobje, zlasti zaradi teže teh dejanj v primerjavi, recimo, z zastaralnimi roki, ki veljajo za kazniva dejanja. Glede samega zastaranja v absolutnih številkah lahko povem, da sem zaprosil za te podatke Vrhovno sodišče, ki mi je posredovalo podatke za leto 2010, za 2009 zaradi kratkega roka tega nismo mogli zbrati, ker se je vprašanje nanašalo ločeno na absolutna in relativna zastaranja. Vendar se tudi iz letne statistike Ministrstva za pravosodje, ki je objavljena tudi na spletnih straneh, vidi, kakšen je obseg teh zastaranj za leto 2009. Pa zato, da ne bi tratil najinega dragocenega časa, vam predlagam, da si pogledate to spletno stran. Glede leta 2010 pa je po podatkih Vrhovnega sodišča skupno zastaralo tisoč 428 teh zadev, torej govorim o prekrških. Od tega tisoč absolutno in 428 relativno zastaralo. Problem tega zastaranja je bil, kot ste sami omenili, že v prejšnjem mandatu tako velik, da se je med drugim prejšnja vlada, vaša vlada, odločila za abolicijo in takrat v bistvu odpustila več kot 150 tisoč storilcem prekrškov kakršenkoli pregon. Te številke zastaranj, o katerih zdaj govorimo, še vedno niso idealne. In ravno zato, ker niso idealne, so bili sprejeti določeni ukrepi. Nekaj jih je sprejelo Vrhovno sodišče, tudi pod vodstvom novega predsednika, gospoda Masleše, nekaj Ministrstvo za pravosodje. Pa poglejva zdaj, kaj smo v zvezi s tem skupaj storili. Najprej so opravili pregled tega obsega zastaranih zadev po posameznih sodiščih in potem za vsako zadevo posebej. Sodniki so morali pripraviti poročila o razlogih in na osnovi teh poročil tam, kjer se je izkazalo, da razlogi niso objektivne narave, so se morali ti podatki vnašati v osebne spise sodnikov. Zakaj je to pomembno? Zaradi tega, ker to vpliva na nadaljnjo sodnikovo kariero. V primeru, če se tako ne bi ravnalo, pa so zlasti predsedniki višjih sodišč tisti, ki potem te podatke evidentirajo v kadrovskih spisih predsednikov sodišč. Predsedniki sodišč so namreč posebej odgovorni za hitro sojenje in za spoštovanje vrstnega reda, tudi za preprečevanje zastaranja. In na to jih je predsednik Masleša na posebnem sestanku, ki so ga imeli, tudi posebej opozoril. Nadalje, na tistih sodiščih, ker se je izkazalo, da število teh zastaranih primerov prekrškov odstopa od povprečja, so bili odrejeni službeni nadzori nad delom sodnikov. V okviru teh službenih nadzorov se je kot najpogostejši razlog za zastaranje izkazala nedosegljivost obdolžencev. To je po svoje logično, ker je vrsta prekrškov take narave, da jih storijo tudi tujci, ki potem zapustijo našo državo. In kolikor gre za vprašanje sodnega varstva, ki je bilo z reformo preneseno na redna sodišča; torej mi nismo ukinili sodnikov za prekrške, ampak smo jih na nek način prekvalificirali v redne sodnike in so to zdaj sodniki na okrajnih sodiščih, pa tudi na višjih sodiščih. Torej v tem primeru, ko gre za nedosegljivost, je to objektivni razlog za zastaranje in sodišče nanj nima vpliva, zlasti takrat ne, kadar ne more doseči dosegljivosti z vsemi razpoložljivimi pravnimi sredstvi, ki jih sodišče ima na razpolago. Sam pa sem tudi na sestanku predsednikov sodišč in s predsednikom Sodnega sveta, to pa je bilo 7. aprila 2010, posebej opozoril, naj se v večji meri poslužujejo ukrepa, ki ga je Državni zbor sprejel, ta sestava, to pa je, da se prenašajo zadeve z manj obremenjenih sodišč na bolj obremenjena oziroma da se sodniki prenesejo s teh sodišč na tista, ki potrebujejo pomoč. No, in ta ukrep je v zadnjem času dal kar dobre rezultate. Ker mi zmanjkuje časa, bom potem v dopolnilnem odgovoru, ki ga pričakujem, lahko pojasnil še nekatere stvari. Hvala.
Hvala. Gospod Gorenak, želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa. Res je, tisoč 428. Tukaj imam spisek, gospod minister, tu je spisek teh tisoč 428. Pri tem je res treba posebej biti pazljiv po mojem mnenju še na prenos po 105.a členu. Del teh prekrškov je bil prenesen, kot veste, in preganjati tiste sodnike, ki so to dobili 14 dni pred zastaranjem, verjetno ne bo pametno, ampak tiste, ki so tu toliko časa držali v predalih. Konkretneje, ta nadzor je po mojem mnenju še kako potreben. Poglejte, znotraj tega imate v Domžalah eno največjih številk, 94. Dvomim, da je to opravičljivo. Lendava – ne boste verjeli! – 145 zastaranj. Pa Lendava ni grozno obremenjena s sodišči. Recimo, da je Maribor z 238, Murska Sobota – eno največjih zastaranj v državi, Ptuj – eno daleč največjih zastaranj v državi 189 primerov in tako dalje in tako dalje. Generalno gledano bi pa rekel naslednje, gospod minister. Saj vam lahko verjamem to, kar vi govorite, da boste nadzirali, da gospod Masleša opozarja in opozarja in tako dalje in tako dalje: ampak zgodi se pa nič! Vi ste prišli pa boste odšli pa bo še kar isto stanje. V sodstvu so torej potrebni po mojem mnenju bolj koreniti posegi. Bolj koreniti posegi proti ljudem, ki ne delajo. Niso vsi sodniki enaki. Zagotovo ne. Ampak že po teh številkah tukaj vidite, da recimo, imate na drugi strani sodišča, ki so relativno zelo velika pa imajo po 3, 4 zastaranja, kar dopuščam, da se zgodi, ni pa mogoče dopuščati takšnega stanja, kot je v Lendavi, Murski Soboti, kot je na Ptuju in tako dalje. Skratka, pričakujem bistveno bolj učinkovite ukrepe. Ker ne bom predlagal razprave na to temo, pričakujem od vas, da boste uvedli oziroma da bo predsednik Masleša uvedel bolj učinkovite ukrepe zoper sodnike, ne samo opozorila, ker ne zaležejo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. V bistvu se strinjam z vami, gospod Gorenak. Mislim, da nekateri ukrepi v preteklosti niso bili v polni meri izkoriščeni in tudi tisti, ki se nanašajo na nadzor nad delom sodnikom, zlasti ko gre za izdelavo ocene sodniške službe. Naše ministrstvo je namreč zaprosilo vse personalne svete višjih sodišč pa tudi Vrhovnega sodišča, kako upoštevajo dejstvo, da je pri nekem sodniku izkazan podatek o zastaranju. Tu smo dobili različne odgovore. Nekateri odgovori so šli v tej smeri, da to upoštevajo, ampak, da je to seveda odvisno od tega, ali se v kadrovskih evidencah nahajajo podatki o teh zastaranjih. Zato smo potem na ministrstvu zahtevali od Vrhovnega sodišča, da temu prilagodi računalniški program za te vpisnike, kjer se evidentirajo prekrški, in Vrhovno sodišče nam je zagotovilo, da je to pripravljeno, da bo to storjeno in bistvo tega programa je, da bo računalnik avtomatično ves čas izkazoval podatek, kdaj neka zadeva zastara – ne glede na to, če je prišla včeraj in bo pač ta rok potekel čez dve leti – in da potem računalnik opozarja sodnika in predsednika sodišča na približevanje tega zastaranja. Hkrati pa seveda to omogoča predsedniku sodišča ves čas konstanten pregled nad temi zadevami in potem tudi hitrejšo reakcijo. Mislim, da to lahko pomembno prispeva k temu, da bodo potem personalni sveti in Sodni svet, ki med drugim ima pomembno pristojnost v zvezi s tem, ravnali tako, da bodo upoštevali te podatke tam, kjer gre za razloge za zastaranje na strani sodnikov ali sodišča kot takega v okviru zakonskega kriterija, to pa je kriterij iz 29. člena Zakona o sodniški službi. Mi smo v zvezi s tem naredili še nekaj. Spremenili smo Zakon o prekrških z zadnjo novelo, jo je sprejel Državni zbor, tako da smo preprečili, da bi prihajalo do zastaranja še v tistih prekrškovnih zadevah, kjer gre za dejanja, ki bi lahko imela tudi znake kaznivih dejanj in kjer se običajno čaka najprej na odločitev o tem, kaj bo s kazenskim postopkom, in potem, če se tam izkaže, da ne gre za kaznivo dejanje, se postopek nadaljuje kot za prekršek, vmes pa teče zastaralni rok. Mi smo zdaj to preprečili. Ta zastaralni rok vmes zdaj ne teče. Tako je nekaj na normativni ravni, tisto, kar lahko naredi Vlada, kar lahko naredi Ministrstvo za pravosodje, nekaj pa v sferi sodstva, in tu gre za deljeno odgovornost na eni strani med predsedniki vseh sodišč, personalnimi sveti vseh sodišč in Sodnim svetom kot sui generis državnim organom. Hvala.
Hvala. In sedaj kot zadnji bo gospod Jakob Presečnik postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Roko Žarniću, ki pa se je opravičil in je odsoten. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Odsotnemu ministru postavljam oziroma v bistvu ponavljam dve poslanski vprašanji, ki sem ju dal že nekajkrat, nazadnje mislim, da pred dobre pol leta. Rekel bi, da sprejete zaveze v okviru EU nalagajo tudi Sloveniji veliko aktivnosti v prestrukturiranju energetske politike s ciljem bistvenega povečanja izrabe obnovljivih virov energije. Sem zagotovo sodijo vodna, sončna in vetrna energija, poleg še nekaterih drugih, ki pa niso zanimive za Slovenijo. Pri prvi so poleg izrabe slovenskih rek bistvenega pomena tako imenovane male hidroelektrarne. Interes med investitorji je na za to primernih manjših in srednjih vodotokih velik, vendar se žal zapleta pri postopkih, predvsem na MOP, kjer je glavni razlog kadrovska podhranjenost direktorata, ki je za to nalogo zadolžen. Posledica tega je, da nekateri oziroma vsi postopki v zvezi s tem že kar nekaj let ležijo praktično nedotaknjeni. Na to problematiko sem že večkrat opozoril. Nazadnje v mesecu decembru 2010, ko sem postavil poslansko vprašanje. V odgovoru mi je minister dejal, da je na področju malih elektrarn 200 nerešenih vlog in da bodo na MOP okrepili kadrovsko zasedbo na direktoratu za okolje, da se bodo postopki sploh začeli. Zato me zanima: Ali so na MOP zaposlili oziroma premestili nove strokovnjake za vodenje teh postopkov? Koliko zaposlenih javnih uslužbencev vodi postopke za podelitev koncesij za male hidroelektrarne? In: Koliko vlog od teh 200 nerešenih se je v tem vmesnem času že rešilo? Pred pol leta sem ministru za okolje in prostor postavil tudi vprašanje glede barvnega onesnaževanja slovenske krajine, predvsem obliki bleščečih in vsiljivih barv fasad oziroma grajenega okolja. V odgovoru na moje poslansko vprašanje je minister dejal, da so pogoji, ki določajo videz naselij, določeni v prostorskih aktih občine, za nadzor nad izvajanjem le-teh pa je zadolžena občina in da obstoječa prostorska zakonodaja nikjer ne določa meje ohranjanja prepoznavnih značilnostih, konkretno pa povedi uporabe določenih barv. Strinjam se, da je oblikovanje občinskih prostorskih načrtov v pristojnosti občin, vendar ima pri tem potrjevanju teh ključno besedo tudi MOP. Vsekakor pa so potrebne določene spremembe prostorske zakonodaje, ki bi zahtevale strokovno presojo barv fasad na stavbah in kar je minister v svojem odgovoru tudi potrdil, na moje vprašanje kot rečeno, 14. decembra 2010. Sprašujem: Kaj je s temi spremembami prostorske zakonodaje danes, glede na to, da je stanje na terenu čedalje slabše? Hvala lepa.
Hvala. Želite, da ustno odgovori na naslednji seji? Ja. To se pravi, tako kot ste želeli, bom minister zaprošen, da na naslednji seji poda ustni odgovor na vaše poslansko vprašanje. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, 22. junija, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam 29. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevalo jutri ob 9. uri. Lep dan še naprej.