Kolegice i kolege, želim vam dobar dan i nastavljamo sa raspravom o - Konačni prijedlog zakona o državnim potporama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 625 Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. U skladu sa člankom 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za financije i državni proračun. Njihova ste izvješća primili na sjednici. Uvodno će prijedlog zakona obrazložiti zamjenik ministra financija gospodin Boris Lalovac. Izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Dame i gospodo zastupnici. Zakon o državnim potporama koji je stupio na snagu 1. srpnja 2013. godine donesen je radi omogućavanja funkcioniranja hrvatskog sustava državnih potpora u Europskoj uniji. Novim se zakonom postiže jedinstveni sustav na središnjoj razini, znači sve ovlasti vezane za državne potpore koje su sad bile u AZTN-u i Ministarstvu financija objedinjuju se u jednom tijelu znači Ministarstvu financija kao središnjem tijelu nadležnom za državni proračun i financiranje jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave te se time omogućava jedinstven sustav nadzora i upravljanja svim sredstvima iz državnog proračuna dodijeljena u obliku državnih potpora zbog bolje učinkovitosti, a što zbog svojevrsne centralizacije ovlasti drugačije nije bilo moguće postići. Ono što je jako bitno kroz ovaj zakon je da će se i baza podataka o svim državnim potporama biti jedinstvena, na jednom mjestu, nakon ispunjavanja određenih tehničkih preduvjeta bit će uspostavljen sveobuhvatni registar svih dodijeljenih državnih potpora u Republici Hrvatskoj. Time će i na državnoj razini postojati jedna cjelovita evidencija svih sredstava dodijeljenih kao državne potpore, znači po resorima, po područjima, po svim vrstama i njihovim korisnicima, a radi ispunjavanja obveza prema Europskoj uniji koja ima ovlasti od država članica u svakom trenutku zatražiti podatke o dodijeljenim potporama, izričito npr. prema uredbi o potporama male vrijednosti. Na ovaj način i uz bolji monitoring postići će se sve veća razina transparentnosti i pristupa javnosti tako da će se u svakom trenutku moći vidjeti tko je primio i koliki iznos državne potpore. U pogledu administrativnih kapaciteta ističemo kako smo ovim zakonom predvidjeli preuzimanje zaposlenika Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja koji su radili na državnim potporama u Ministarstvu financija te se time i na kadrovskoj razini sustav ojačava, gdje će svi stručnjaci za državne potpore biti na jednom mjestu. Bitno je ovdje istaknuti da AZTN također nije imala nikakvih primjedbi na ovaj prijedlog zakona, izražavajući potpunu spremnost na suradnju u njihovoj provedbi. Znači u ovom zakonu naglasak je da se ovaj dio ovlasti i načina komuniciranja prema Europskoj uniji gdje znamo da AZTN više nije nadležna za definiranje potpora nego je to Europska komisija. Imamo jedinstveno tijelo, imamo jedinstvene baze i način komunikacije prema Europskoj komisiji će se izvršiti sa strane Ministarstva financija. A kako znamo da smo i u proceduri prekomjernog deficita, znači ta cjelokupna politika državnih potpora svakako će morati biti usklađena i sa ovom procedurom prekomjernog deficita tako da imamo na jednom mjestu i ove baze, imamo način komunikacije i upravljanja ovim sredstvima. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HNS-a kolega Petar Baranović.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Uvaženi gospodine zamjeniče ministra sa suradnicima, poštovane dame i gospodo. U ime kluba HNS-a o ovoj promjeni vezano je za državne potpore, o samim državnim potporama onome što je bilo nekad i onome što bi trebalo biti. Kao što je gospodin zamjenik ministra u uvodno izlaganju kazao vrlo kratko, tako će vrlo vjerojatno trebati i meni manje vremena od predviđenih 15 minuta da elaboriram ovu stvar i iskažemo vrlo jasno stav. Prema nekadašnjem modelu AZTN imala je ključnu ulogu u ovom sustavu. Osobno i kao zastupnik o toj sam agenciji i kvaliteti njenog rada u minulim godinama u više navrata govorio u ovom domu pa se ne bih htio ponavljati ni vas opterećivati tim opservacijama i mišljenjima. U nekoj fazi prilagodbe europskim propisima pojavljuju se i Ministarstvo financija i naravno Europska komisija, sukladno i pravnoj stečevini Europske unije, ali isto tako i praksi. I sad dolazimo do ove novele zakona, odnosno do ovog novog rješenja koje je nastalo slijedom iskustava u proteklih 9 mjeseci, iskustva koje je pokazalo da je zapravo najpraktičnije rješenje upravo ovako. Zbog čega? Državne potpore kad bi sagledavali koliko ukupno iz državnog proračuna koji pune građani Republike Hrvatske izdvajamo novca za potpore različitih vrsta i namjena, shvatili bi da je to ogromna masa novca, da je to novac koji se prikuplja vrlo teškim okolnostima, od hrvatskog gospodarstva u vrlo teškim socijalnim okolnostima, od poreznih obveznika, građana Republike Hrvatske. I onda je naravno za očekivati da politika ima vrlo jasan stav, kriterij za dodjelu, transferi tih sredstava, način njihovog korištenja, opravdanost, naravno moraju bit transparentni, naravno moraju biti pohranjeni kao podaci na jednom mjestu i dostupni javnosti i svakom onom koji u najmanjoj mjeri puni proračun iz kojeg se oni isplaćuju. Kakvu smo praksu imali dosad, koliko su racionalno korištene milijarde kuna državnih potpora za različite namjene, od poljoprivrede, gospodarstva pa do subvencioniranja prijevoza i nekih drugih grana koje smo trebali subvencionirati. O tome je valjda izrečeno ne samo u ovom Hrvatskom saboru nego i hrvatskoj javnosti jako puno toga i jako puno toga se zna dame i gospodo i jako dugo je trebalo dok se išta počelo poduzimati. Ni danas nije poduzeto sve što je trebalo poduzeti, ali eto. Ideja da Ministarstvo financija koje je odgovorno za financije ove zemlje, vođenje financija ove zemlje ima vrlo jasan uvid, kompletiranu bazu podataka koja će biti transparentna i dostupna javnosti da se vidi kud odlaze naše novci, da se vidi koliko je opravdano to što se radi. To je valjda početak nekog pristupa politici koju možemo nazvati razumnim i odgovornim. Iz tog razloga klub Hrvatske narodne stranke apelira da u buduće u svim domenama trošenja državnih novaca imamo ovaj pristup i princip. Mora se znati zašto novac ide i kamo ide. Potpore su potrebne. One su prvenstveno potrebne poljoprivredi, one su potrebne gospodarstvu koje je posustalo. Ali moramo znati zbog čega, kako, komu i pod kojim okolnostima. Ono što smo imali do sad pogledajmo istini u oči je priča od 20 godina laganog grebanja para iz državnog proračuna. U velikom broju slučajeva, ne u svim, u mnogim slučajevima su te potpore bile opravdane ali imali smo i konstantu 20 godina grebanja para i to ne para sitnih, nego para krupnih. Tu je odgovor na pitanje odakle najveći broj limuzina luksuznih per capita u ovoj zemlji koja sve druge socijalne pokazatelje ima vrlo problematične, a o gospodarskima da ne govorimo. To je vrlo vjerojatno odgovor na pitanje kako neki koji imaju vrlo šture porezne kartice žive u vilama u kojima se može pričati u kontekstu procjene u milijunskim iznosima. To je jedan od odgovora. Naravno ima ih još. Ovom točkom dnevnog reda, ovim prijedlogom zakona ova Vlada pokazuje jasno namjeru da krene raščišćavati stvari i da počne kreirati vrlo jasne, vrlo konkretne i korektne mehanizme odgovornog gospodarenja preostalim novcem građana Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Ivan Šuker, replika.
Kolega Baranović, vi ste otvorili niz pitanja. Međutim, ima neke stvari koje naprosto treba postaviti na mjesto i vidjeti da li su postojali već neki instrumenti, da li ih je netko provodio. Dakle, počnimo od registra koncesija. Tko je bio najveći protivnik registra koncesija? Oni po jedinicama lokalne samouprave koji su davali koncesije, one uprave po raznim ministarstvima koje su davale koncesije. Njima naprosto nije pasalo da to bude na jednom mjestu i da se vidi u principu da li je neka koncesija prevelika ili premala. Jer šta je? I visina koncesije je na određeni način potpora, da se razumijemo. Jer, a o tome ću govoriti kasnije, sad nemam vremena. A druga stvar mi uz proračun dobijemo ovakav snop materijala. Između ostalog imate programsko korištenje sredstava i mjesto troška. Međutim, nemojte se vrijeđati kolegice i kolege ali nitko te materijale ne pročita. Jer kad bi se pročitali ti materijali onda bi se dobilo uvid i vjerojatno bi se potegnule nekakve rasprave da se ne dogodi ovo što ste vi rekli. Jer kad se dogodi ovo što ste vi rekli onda je najlakše prozvati nekoga iz politike, jer on je zvučno ime i on je odgovoran za to. Međutim, da se to ne bi događalo je uveden OIB. Zašto ga netko koči već četiri godine ja ne znam, ali taj OIB je trebao dati odgovor na ova pitanja od kud nekom vila od 2 ili 3 ili 5 milijuna eura ako on po svim svojim poreznim prihodima i svojim poreznim karticama nema prihoda za to. Zašto to netko koči? Zašto oni koji su postavili OIB se najedanput našli na rubu svih pušaka u ovoj državi, jer očigledno je bio problem da će se srušiti nekakve moralne vertikale. Kolegice i kolege, nikakvih problema nije bilo da OIB počne u potpunosti funkcionirati. I onda bi vidjeli zašto netko ima 20 ili 30 firmi i zašto je od ukupno blokiranih firmi 60% njih bez posla, zapravo bez ijednog zaposlenog i niz drugih pitanja koje ste vi postavili. Dakle, postoje instrumenti samo je pitanje da li ih netko želi i hoće koristiti.
Hvala. Odgovor na repliku, Petar Baranović.
Uvaženi kolega Šuker, pa naravno da postoje mehanizmi samo to vam je kao i u životu svaki novi model ako su se inženjeri dobro potrudili je bolji, efikasniji, učinkovitiji. Tako i kod ovoga slučaja. Mehanizmi su postojali, ali rezultati govore da nisu bili dostatni. Iz tog razloga podržavam i kao saborski zastupnik, ali i u ime kluba Hrvatske narodne stranke ovaj zakonski dokument. Transparentnost je nešto za što se zalažemo i zašto se zalažemo. Građani imaju pravo znati. Nije poanta priče da samo nas 150 u ovoj sabornici koje je donijelo te materijale u moru drugih materijala možemo. Da, mi to možemo i istina je da je to najveći dio ljudi ne pročita jer ne može ni stići. Ali postoji zainteresirani u ovom društvu koji imaju pravo znati, u ovom društvu ljudi imaju pravo znati kud odlazi novac za kojeg se odriču, koliko je opravdano njegovo trošenje, da li se potrošnja na zakonit način. Ljudi imaju pravo znati. I to je ključna crta koju mi u ovom zakonu, u ovoj ideji da podaci budu pohranjeni kod odgovornog ministarstva koji uostalom nosi političku odgovornost za gospodarenje financijskim sredstvima, da budu pohranjeni na jednom mjestu. Hvala lijepo.
Mladen Novak, replika.
Hvala lijepo. Pa kolega Baranoviću, stvarno ste otvorili ste vi dosta tih područja i moram priznati da gotovo u svemu se apsolutno slažem sa vama. Na kraju krajeva Hrvatski laburisti su već govorili puno puta upravo u ovom dijelu o kojem ste vi govorili oko nesrazmjera imovine i prihoda, odnosno porezne kartice. Ali i apsolutno podržavam ovo što ste na kraju rekli da građani Republike Hrvatske imaju pravo znati gdje su, kud idu njihovi novci i u što se ulažu. Ali postavljam jedno ajmo reći retoričko pitanje, što kada se desi, s obzirom da ovim zakonom mi samo potvrđujemo ono što već znamo da više nema agencije, odnosno da agencija nije nadležna za to nego ministarstvo, što kada neko drugo ministarstvo dođe u uvjetno rečeno u prekršaj, odnosno kad određena sredstva dodjeli nekom pravnom subjektu ili još bolje preuzme dugove nekog pravnog subjekta? Da li su to onda potpore? I da li su to onda nezakonite potpore? I da li ćemo onda doći pod udar Europske komisije? Čisto, da li će i u tom slučaju građani znati i moći utjecati na to kuda idu njihovi novci?
Odgovor na repliku, Petar Baranović.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega što se tiče EU prihvatili smo pravila igre, polažemo račune Europskoj komisiji. Prihvatili smo da dio političkog suvereniteta prenesemo na pa i inače suvereniteta u raznim elementima i na EU. Procijenili smo, prije puno godina konsenzusom hrvatske politike, da je to rješenje. Ja još uvijek vjerujem da smo procijenili dobro. Da li jesmo, pokazat će godine. Naravno, što se tiče eventualnih propusta u ministarstvima koja su vezana uz određene vidove potpora ja stvarno duboko vjerujem da je Hrvatska pravna država i da se u njoj unapređuje i gradi pravni sustav koji iz godine u godinu ipak polako ali sigurno napreduje. I nadam se da ću doživjeti vrijeme kad će svi u ovoj zemlji odgovarati i imati konzekvence za ono što su napravili suprotno pozitivnim propisima RH. Počevši od čovjeka koji se ne veže u autu pa plati kaznu prometnom policajcu pa do ministra. Želim državu bez "svetih krava". Vrlo jasno, pravnu državu u kojoj su svi jednaki pred pravom u svojim ovlastima i odgovornostima. I ne treba biti nedodirljivih. Hvala lijepo.
I Branko Hrg, replika.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice. Kolega Baranović vi ste rekli da se prije jako grebalo i da su se na razne načine dobivale potpore, a vjerojatno je to i sada prisutno i to ste isto rekli u jednom dijelu svoje rasprave i u ove protekle dvije godine. Nije se to nešto bitno i značajno promijenilo. Ja osobno se slažem isto sa većim dijelom vaše rasprave i nadam se da će stvarno biti ovako kao što ste i vi govorili da će doći do jasnih spoznaja što i kako i gdje tko dobiva proračunskog novca. No ima jedna stvar koja mene onako zabrinjava, znači kad neka agencija ili neko ministarstvo ne odrađuje svoj posao jer i dosada se trebalo kontrolirati i dosada je trebalo objavljivati onda to preuzima neko drugo ministarstvo. Ne znam, ako će se ovako nastaviti onda u principu će Ministarstvo financija preuzeti pola poslova svih drugih ministarstava i neće drugih možda ni trebati, neće biti potrebni. Pa nisam siguran da će baš i ono moći to sve tako pratiti, odnosno ono je trebalo to po meni kontrolirati ali oni koji su i prije radili trebali su to napraviti, imali su obavezu isto kontrolirati, objavljivati, pratiti i odgovarati za to ako nešto nije bilo u redu.
Odgovor na repliku, Petar Baranović.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Hrg, kažu da je povijest učiteljica života. Iz onog što je bilo nekad treba izvlačiti pouke i na temelju tih referenci vrednovati ovo što imamo danas, konkretno recimo na dnevnom redu. Ono što mogu prokomentirati na vašu repliku je samo sljedeće, ovim rješenjem ova čitava priča postaje apsolutno transparentna i više o zakonitosti postupanja vezanih uz državne potpore neće moći nadzor vršiti samo pojedini službenici, samo pojedini politički dužnosnici nego će svaki građanin ako mu je nešto sumnjivo moći doći do podatka i reagirati. To je jedna od temeljnih građanskih dužnosti uostalom. Činjenica je da smo dosad imali, s namjerom ili bez, možda čisto previdom, u dobrom dijelu politiku skrivenih računa. Da li su ti računi bili ispravni ili ne, to je da procijeni netko drugi tko je mjerodavan ali je činjenica da javnost za mnoge račune nije znala. I u tom dijelu se krije opasnost od korupcije i od drugih negativnih konzekvenci. Hvala lijepo.
U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista Stranke rada kolega Branko Vukšić.
Uvažena potpredsjednice Hrvatskoga sabora, uvaženi zamjeniče ministra sa suradnicima, uvažene kolegice i kolege. Ja vjerujem da je ovim zakonom Vladi laknulo jer se prenosi i dio odgovornosti s hrvatskih institucija na europske institucije, na Europsku komisiju. Ali nije tako sve ružičasto za Hrvatsku vladu kao što se čini. Danas govorimo o potporama, vi znate dobro da su potpore za zapošljavanje se mogle povući naročito za zapošljavanje mladih iz EU. Ovaj puta moramo govoriti i o tome koliko smo mi odgovorni prema upravo izvlačenju novca iz europskih fondova. Ako prepuštamo da, kao što je rekao prije kolega Baranović sasvim točno, da pristali smo prenijeti dio suvereniteta političkoga na Europsku komisiju, odnosno EU, jer smo članovi te zajednice. Tada moramo se služiti sa svime što nam pruža ta europska zajednica. A onda se moramo služiti i sa potporama koje možemo izvući iz fondova. Gospodin Mrsić ukida potpore za zapošljavanje mladih, a nitko nije zapitao tko je odgovoran da nemamo novca za to? Ja mislim da bi gospodin Grčić morao dati ostavku jer nije učinio ništa da se izvuku iz Europskih fondova da se izvuče novac. Govorilo se, upozoravali smo, ne radi se dobro, kasnimo. Rekli su ne kasnimo, ni jednu lipu nećemo izgubiti, izgubili smo stotine, stotine milijuna koje ne znamo povuć a izgubit ćemo još, a to ćemo tek kasnije vidjet i plakat ćemo za prolivenim mlijekom. Dobro je da se vodi računa o tome kako se troši novac, vrlo važno je zato što se troši novac poreznih obveznika. Dobro je po meni da Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja više to ne kontrolira. Ja sam govorio nekoliko puta o Agenciji, imam vrlo negativno mišljenje o Agenciji, Agencija je bila agencija za zaštitu velikih na tržišnoj utakmici. Ona je štitila velike, najveće, gušila male i to je bilo i vidjelo se kad je agencija izgubila neke svoje ovlasti da su oni koji su desetljeća ne znam koliko možda i više rukovodili tom agencijom, otišli iz agencije jer im više nije bila interesantna jer nisu više mogli to činiti što su činili do sada. Ruku na srce, u poticajima je nedostajalo ono što je najvažnije a to su kriteriji, pa koliko god znam da će sada neki dići zbog toga replike, nedostajali su kriteriji u poljoprivredi, postoje, već sam govorio jedan moto koji je, koji sam u ovom Saboru izrekao prije godinu i nešto a vidio sam ga na jednom plotu u Slavoniji uz onaj ako traktor onda Zetor ali ovaj je puno bolji, ispunio sam svoj hir, kupio sam traktor Jondir. To smo govorili o tome, o prstenu europskom, što znači kupiti takav traktor, koliko je potrebno seljaka i koliko je potrebno hektara da bi taj traktor imao opravdanje a kod nas se to kupovalo bez reda, kod nas se nije vodilo računa. Kod nas se, sa potporama su se kupovali koalicijski parteri i to treba reć, kod nas je bilo toliko nereda u tim potporama da je ovo dobro. Nismo znali sami urediti, sad će Europska komisija nam dati packe i oni će to urediti ne kako nama paše, kako njima paše. Normalno da ćemo u tome biti zakinuti. Biti će sve na jednom mjestu i drago mi je što će za to biti odgovoran ministar Linić odnosno Ministarstvo financija jer u ovom trenutku je to možda jedino ministarstvo koje funkcionira dobro. Mi možemo biti nezadovoljni u oporbi načinom na koji to rade, uostalom to je njihova politika ali da to ministarstvo funkcionira bolje od ostalih, sigurno je. Važno je kad netko dobije novac pa sad govorim i o onoj jednoj velikoj potpori, najvećoj potpori u Hrvatskoj, to je potpora koju dobiva HRT, koja isto tako regulirana na nivou Europe, koji dobivaju potpore sve javne televizije u Europi. Vrlo je važno kako se troši taj novac, mi smo benevolentni prema načinu na koji se troši novac. Nikad to ne kontroliramo. Doći će jednog dana iz EU i to da će EU početi sređivati stanje na HRT-u zbog potpora jer se troši novac na što se troši novac govorili smo da neću prelaziti u teritorije koje da me ne opomene potpredsjednica Sabora znači izvan teme ali riječ je o potporama. Često i sami nismo znali što je sve potpora, a najčešće nismo znali, dali smo potporu i vjerujem da su dali u najboljoj vjeri potporu ali nismo znali na što se troši taj novac, nismo pratili tijek novca, nismo bili toliko revni, nismo bili toliko savjesni da kažemo dali smo potporu i da vidimo koji su rezultati proizašli iz te potpore. Na potporama su se mnogi obogatili a da nisu učinili ništa da opravdaju te potpore, ima i onih koji su bili zakinuti zato što su neki koji nisu smjeli dobiti potpore dobili potpore. Znači s jedne strane imamo bogaćenje na potporama, s druge strane imamo ljude koji su itekako vapili za potporama da u bilo kojem segmentu proizvodnje da pokrenu nešto što će biti korisno i za njih, za njihove obitelji, za njihov kolektiv i na kraju krajeva za nas kao državu. Zato slažem se sa gospodinom Baranovićem, o ovom se nema puno osim ako nećemo govoriti o samoj suštini potporama, ono što je bilo puno govoriti, mislim da zakon ovakav kakav je da je prihvatljiv i da ono što sam govorio a to sam često znao replicirati sa kolegicom Kosor, kad smo ulazili u Uniju 1.7.2013.i kad sam rekao ništa se neće promijeniti od ovoga datuma ako se mi sami ne promijenimo i najžalosnije je činjenica je ako ćemo se prepustiti tome da nas EU mijenja, da ćemo uvijek se mijenjati kad se moramo mijenjati a ne da se mijenjamo sami. Potpore su sasvim sigurno jedna od najvećih problema s kojim se suočila RH i u potporama smo imali najveći nered, najveću nepravdu, najveće razlike a toga nije bila imuna poljoprivreda, čak dapače. Tu je novac curio kroz prste tako da ovaj zakon će Hrvatski laburisti podržati.
Igor Rađenović replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa evo vrlo kratko, kolega Vukšić je dosta kritično govorio. …/Upadica Zgrebec: Kolega Vukšić imate repliku. Sluša on, ima, čuje. Dosta kritično govori ovo u vezi Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja koja je dakle imala ulogu da evidentira državne potpore, tj da ocjenjuje da li su one dane u skladu sa propisima EU kada smo mi ulazili i sada, sada je ta uloga kao što znate prešla Europskoj komisiji, neće ona biti tako benevolentna, kako ste vi upotrijebili, bojim se kao što je to bila Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja. Velim govorili ste kritično, Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja nije odlučivala o tome kome će se dati potpore nego eventualno koja to potpora bi bila nezakonita, nelegalna u smislu tržišnog natjecanja prema tome ne vidim zašto je razlog, zašto ste Agenciju za zaštitu tržišnog natjecanja optužili da su državne potpore bile neučinkovite, da nisu dolazile na pravo mjesto, da nije bila dovoljna evaluacija njihove učinkovitosti, itd. Kažem, odluka o potporama bila je na drugim državnim tijelima i Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja bila je vrlo često u nezahvalnoj ulozi da upravo objasni da nešto ne bi smjela biti potpora jer će kad-tad doći na naplatu u smislu, dakle ovih propisa koje imamo u Europskoj komisiji. RH nažalost još uvijek je zemlja koja ima i suviše tzv. vertikalnih potpora, a ne horizontalnih, stvari se tu pomiču ka boljem, ali kažem, razlog ove replike je da ne ostane u javnosti, da Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja o nečemu odlučivala. Ne, ona ih je samo evidentirala, … sprečavala da nezakonito, neekonomično i nelogično davanje potpora ode u još krivljem smjeru nego što je u nekim našim razdobljima odlazila. Hvala lijepa.
Branko Vukšić, odgovor na repliku.
Uvaženi kolega, ja nisam ni rekao da je Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja odlučivala o tome kome će se dati potpore, ali vi ste sada u svojoj zadnjoj rečenici rekli ono upravo što sam ja tvrdio, to je ona sprečavala, regulirala, ona nije sprečavala, ona nije regulirala, ja sam govorio kao o Agenciji u koju nisam imao povjerenja kao u instituciju da bilo što radi jer je bila zapravo institucija jednog jakog privrednog lobija i bilo što da je drugo povjereno, nisam imao povjerenja u tu instituciju, a mnogi nisu imali i znate da ne spominjem ime kako su tu agenciju zvali i to je šef te agencije. I tko su kadrovi koji su dolazili u tu agenciju i tko su kadrovi koji su iz te i kuda su odlazili ti kadrovi iz te agencije i kako su bili povezani. To znamo svi ovdje i ne trebamo. Sasvim sigurno ovaj zakon niti ne govori o poljoprivrednim potporama jer regulira, ali ja sam govorio o širem kontekstu, govorili smo o potporama, govorili smo o potporama zapošljavanja jer bi stvarno da sam otišao tamo, ono što je rekao kolega Baranović, bio minutu i pol, dao podršku ovom zakonu, ali upozorili smo javnost da je u Hrvatskoj godinama curio novac na sve strane i da se nije vodilo računa kako se troši novac, da su mnogi koji su trebali dobiti novac ili zakinuti, a oni koji nisu trebali, što sasvim sigurno da ne upirem u pojedinca, u samo jednu Vladu prstom, jednostavno za to je kriva, netko je pitao, prije govorili smo politika, da, bila je kriva politika. Ako će biti politika Europske komisije ta koja će biti kriva ili zaslužna za poticaje, ne sve, ove koje sam ja govorio.
Franjo Lucić, replika.
Hvala lijepo. Pa kolega Vukšić, s jednim dijelom se s vama slažem, ali s većim se ne slažem. Naime kada govorite o potporama, da su potpore davane bez kontrole, rekao bih u jednom dijelu možda i da, ali postavljam pitanje, kako i na koji način poljoprivredno bilo koje gospodarstvo uopće može funkcionirati, a da nema potpora? Svjedoci smo da su doista poljoprivredna gospodarstva se izgradila i kupovinom novih strojeva i kapitalnim investicijama, ali istovremeno pitam vas danas, kako i na koji način može funkcionirati poljoprivredno gospodarstvo kad je samo unazad godinu i pol dana hrvatskom seljaku o proračunu RH uzeto jedno i pol milijardu ili bolje rečeno milijardu kuna poticaja? Dakle, sva ona kapitalna ulaganja koja su prije bila, danas su upitna. Zašto? Zato što upravo hrvatski seljak danas nema potpora u onom smislu u kojem bi trebao imati, smanjena im je cijena njihovih proizvoda do te mjere da ne mogu više funkcionirati i danas su prisiljeni svoja gospodarstva zatvarati, uništavati, krave davati na prisilna klanja, a to je slučaj i u mojoj Požeško-slavonskoj županiji i nitko nije rekao da potpore su bile kontrolirane. Da, ali danas isto nije dobro kada su se ljudi zadužili, investirali, potpora više nema, u onom smislu da mogu funkcionirati, da mogu stvarati pozitivan rezultat i da mogu ostvariti dobit i tom dobiti vraćati svoje obveze. Oni su danas u bezizlaznom stanju i ovo je katastrofalno stanje koje je uništilo hrvatskog seljaka i gospodarstvo na selu, stoga potpore su dobre, trebaju biti kontrolirane, ali da nije bilo tih potpora prijašnjih godina sigurno danas ne bi bilo ni ovoga gospodarstva i hrvatskog seljaka, ali ne valja ni ovo danas jer je uništeno, do kraja je uništeno i ne postoji hrvatski seljak.
Hvala lijepo. Hvala. Odgovor na repliku Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Lucić, mi se u suštini slažemo i u Europi nema poljoprivrede bez potpore. Znamo da velike poljoprivrede, da vrlo teško naši seljaci, naša poljoprivreda koja je 1% poljoprivrede EU, znači može biti u statističkoj gresci, da ne može konkurirati, a naročito ne može konkurirati ako nema potpora. Nitko nije protiv potpora seljacima, da me ne bi krivo shvatili, samo je protiv toga. Uostalom, najveći su dobivali najviše potpora, ne oni najmanji, ne proizvođači, nije se kontroliralo dal su te potpore dobro utrošene, nije se racionalno koristile potpore, o tome sam ja govorio. Nije trebalo jedno gazdinstvo za koje je i najmanji traktor prevelik, kupovati traktor. Sjetite se da su banke su nudile kredite, gotovo da su, pod navodnicima, lopatama davali kredite, kasnije ljudi to nisu mogli otplaćivati, nitko nije bio taj koji je rekao, ovo je racionalno, ovo je neracionalno, ovo ćemo financirati, ovo nećemo financirati. Za samu proizvodnju u poljoprivredi ako se novac troši za samu proizvodnju sasvim sigurno da nije uludo bačen. I moramo dobro razmisliti potpore su nužne inače znamo da svaki dan gazdinstva na selima umiru, da imamo sve manje stoke, da smo imali početkom stoljeća milijun i 200 tisuća krava, zbrojite koliko imamo danas, da smo bili Beč je uvozio meso iz Hrvatske početkom prošloga stoljeća, ne govorim o ovom stoljeću, početkom prošloga stoljeća, da smo bili neka poljoprivredna činjenica, danas to nismo. ali ja sam govorio o onoj crnoj strani kojoj sigurno pojedinci nisu krivi. To je sustav bio kriv, kriva je bila država koja nije vodila računa o tome.
Krešimir Bubalo, replika.
Hvala lijepo. Kolega Vukšić, John Dear nije hir u većini slučajeva jer većina poljoprivrednika je radila biznis planove, a biznis planove je radila na temelju poticaja i vrijednosti koje su imali u tom trenutku, smanjivanjem poticaja ljudi su ušli u problem. No isto tako evo danas svjedoci smo ukidanje potpora za zapošljavanje, a u isto vrijeme potiču se uvoznici. No ono što sam vam želio najvažnije replicirati rekli ste kako se troši novac. Puno je važnije da se vide efekti onoga što je potrošeno. Svaka ozbiljna Vlada i svako ozbiljno ministarstvo na temelju strategija, na temelju cilja određuje poticaje, a na osnovu određenog vremena onda radi analizu efekata i da li su ta sredstva polučila određene nove vrijednosti, da li su pomogla primjerice poljoprivrednicima, razvoju stočarstva, razvoju nekih segmenata u proizvodnji. Ako ti efekti nisu polučeni onda se ide sa smanjivanjem poticaja. No nama je evidentno u većini ministarstava da se ne radi ta analiza, da se ne radi analiza da li su dosadašnji poticaji i potpore imale efekta ili nisu. prema tome to je najvažnije pitanje, efekti.
Odgovor na repliku Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Bubalo upravo sam govorio o tome, efekti. Nismo kontrolirali kada smo nekome dali onda smo trebali kontrolirati jeli taj novac dobro utrošen, koji su efekti toga, što je proizvedeno, koliko je proizvedeno toga. Međutim ovo kada ste spominjali da John Dear nije hir, ja sam bio u Slavoniji u nekoliko navrata, razgovarao sa ljudima, vi živite u Slavoniji pa vama, ja govorim zato što sam iz Zagreba pa da ljudi ne misle da nisam nikada bio i odrastao na selu pa prema tome znam o čemu govorim. Možda ne toliko koliko vi, jeste vi svaki dan suočeni s time. Mnogi su kupovali i opremali svoje farme, a da za tu nisu imali ekonomskog opravdana o tome govorim, ali na to ih je trebao netko upozoriti. Hrvatska država je čak propisivala veće standarde na farmama nego što su standardi u Europi. Mi smo činili sve kako bi čim više onog nevažnog na nevažno se trošilo, a ne na samu proizvodnju. I u tome je problem. zato kažem da za to krivi seljaci, kriva je država koja nije propisala standarde kakvi su nama primjereni, država koja nije kontrolirala kuda se odljeva taj novac za što se troši i koji su slažem se potpuno ponovno ponavljam efekti od uloženog. A efekti od uloženog nisu dobri, to vidimo. I bili smo nezadovoljni u vrijeme kada su se najviše davale potpore. A drugo, ruku na srce znate da su se potpore davale na način da su dobivali oni najveći, oni koji ne bi smjeli, da su dobivale farme koje su bile ogromne, da su razni agrokori dobivali po čudnim kriterijima od zemlje do novca i da smo u tome država sa najmanje reda. E pa sada treba uspostaviti red, međutim najveći problem je u tome što se špara kada se ima. Sada već gotovo nemamo što zašparati.
Branko Hrg, replika.
Hvala lijepa. Poštovani kolega, vi ste rekli da ste bili nezadovoljni radom Agencije za tržišno natjecanje. Pa ne znam da će se nešto tu promijeniti, obzirom da izmjenama zakona stoji da će svi zaposlenici sa svim svojim pravima iz agencije prijeći u Ministarstvo financija. Znači isti ljudi će u principu raditi isti posao samo na drugom mjestu. Ali govorili ste o poljoprivrednim potporama u poljoprivredi, vrlo rado bi seljaci vjerojatno vidjeli da Ministarstvo financija preuzima Agenciju za plaćanje u poljoprivredi pa da konačno mogu saznati za što to oni dobivaju poticaje jer bilo je problema, bilo je propusta ali bilo je zakonske regulative koja je nalagala da se kontrolira. Zašto netko nije kontrolirao, to je stvar sustava. Tada su seljaci znali za što dobivaju potporu, za što dobivaju poticaj. Danas ne samo da više ne treba toliko kontrolirati koliko je smanjeno sve skupa u principu i više ne treba kontrolirati skoro, recimo samo da EU negdje oko 38% svog proračuna izdvaja za ruralni prostor i proizvodnju hrane, a Hrvatska država 3%, pa onda možete zamisliti kak možemo nešto puno kontrolirati. ali bi seljaci sigurno htjeli da ministarstvo preuzme agenciju pa da znaju za što dobe potpore, koliko su trebali dobiti potpora i koliko nisu dobili. Danas seljaci pojma nemaju za što dobe novac, koliko ga dobe, koliko su ga trebali dobiti. Dakle evo možda nakon ove rasprave možda Ministarstvo financija odluči da preuzme i tu agenciju koja definitivno ne radi dobro svoj posao.
Odgovor na repliku Branko Vukšić.
Slažem se kolega Hrg, za 2012.se još ne zna koliko je i kome isplaćeno za 2012.godinu, znači potpuni nered. Ja se slažem s vama i prije su postojali propisi, regulative, zakoni pa to često govorimo u Saboru. Mi imamo dobrih zakona, pa i oni loši su bolji od bezakonja, ali mi ne primjenjujemo zakone, mi zakone preskačemo. Koliko je odgovorna država ako se ne zna koliko je kome isplaćeno. Nekima nije isplaćeno ni 30%, nekima je 100% isplaćeno. Po kojim kriterijima? Tko je to odlučivao da se nekom 100% daju poticaji a da se nekom ni 30%. Da se nekog zakine. Ono što sam rekao malo prije natjerani smo da nam netko drugi odlučuje i vidim da je odlaknulo mnogima što će netko drugi odlučivati i što će netko drugi napraviti neke rezove, možda neprimjerene, možda nepravedne jer situaciju u Hrvatskoj mi sami najbolje znamo. Ali kada nismo znali gospodariti onda je možda i rješenje u tome da nam gospodari netko drugi. Pa onda ona izreka prije smo išli po mišljenje u Beograd, sada idemo u Brisel, stoji. Mislim mada ne smijemo doživljavati Brisel kao što smo doživljavali Beograd.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa kolega Vukšić ja sam primijetio isto ove navode i glede kriterija i možda onih koje kakvih radnji gdje ste govorili o poljoprivredi. Ali sam onda odmah sam sebi rekao vidiš kako taj kolega Vukšić to majstorski radi, prvo to kao isprovocira pa onda se na neki način povuče, kaže vidiš dobre su te potpore u poljoprivredi, dobre su te potpore u poljoprivredi i one trebaju i one su takve. Vidiš to je taj manevar koji vi to vješto radite. A ja vam želim reći da itekako u onom području o kojem ja često govorim itekako su bili jasni kriteriji i da nisu naši mljekari, stočari to koristili i trošili za koje kakve hirove i nabavku koje kakvih tih strojeva koje ne smijemo reklamirati naravno. Nego su trošili itekako sa namjerom da povise proizvodnju. Povisili su proizvodnju, to govori, sada je pala proizvodnja, nažalost je pala i sve su koristili onako kako treba. Naravno doživjeli su tu jedan udarac takav od kojega se ne mogu oporaviti, nije to područje koje se može lako izliječiti i preko noći. Ali ja bih ovdje jasno, javno postavio pitanje koji je to kriterij kada dođe bilo koji momenat, kriza, rebalans ili tako dalje ajmo opet tim seljacima, poljoprivrednicima srezati. Tako je kolega Hrg u pravu kaže nemaš više ni šta kontrolirati na neki način. To se događa. Koji je to kriterij kada kažu modulaciju rade pa sada ove velike gore ostale a ove sitne male porežu. E tu je problem isto tako. Naravno da je kontrola potrebna, naravno da je trebalo imati to pod nadzorom ako su bile kakve zlouporabe da je netko nešto, ako znate treba prijaviti. Naravno da treba takve jer ti čine onima koji su naravno marljivi, koji uzorno rade i muče se jer stočarska, mljekarska proizvodnja traži svakodnevni angažman od jutra do večera niti godišnjeg niti sunca niti mjeseca kako ovi našu kažu. Hvala lijepo.
Branko Vukšić, odgovor na repliku.
Ovo što ste kolega Milinković rekli niti sunca niti mjeseca to je jedna srpska pjesma koju nemojte ovdje citirati, ima jedan referen u tome. Rekli ste da se to, da sam majstorski izveo, prvo zamutim itd. pa se povučem, nisam se povukao. Vidite vašu pažnju sam uspio zadržati i to mi je upravo namjera bila. Sjetite se da smo često govorili o mljekarstvu, da smo govorili o govedarstvu ovdje u Saboru i da smo mi čak i tražili i prekid sjednice zbog toga kada su seljaci prosvjedovali sa razlogom pa ih ni premijer ni ministar nisu htjeli primiti. Radi se o tome, sami ste priznali, nije bilo kriterija, sada nema kriterija, potpore su potrebne. Pa malo prije sam rekao, nema poljoprivrede u Europi bez potpora. Ali trebamo znati za što dajemo potpore, za koje kulture dajemo potpore. Naravno, strategije u poljoprivredi nemamo mada su nas uvjeravali kako imamo strategije u poljoprivredi. Da imamo strategije u poljoprivredi ne bi se događalo da svaki dan umire domaćinstvo po domaćinstvo, da imamo sve manje stočni fond, da imamo sve manje mlijeka, da uvozimo, mi podupiremo uvoznički lobij. Podupiremo, zašto? Pa zato što je to pinka ispod stola puno veća jer se tu daju 10, 15%. Da li to dobiva netko iz vrha vlasti ili je birokracija se tako dobro raspodijelila pa birokracija dobiva, mi uništavamo i seljaka i sve što je u privredi. Međutim, sada kada sam govorio o potporama. Pa zar nije jedna od najkatastrofalnijih odluka da se ukinu potpore za zapošljavanje mladih, sve će otići van, tko će nam ostati? Samo ministar Mrsić. Damo i njega. I Grčića i Mrsića, neka oni odu van.
Jadranka Kosor, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa kolega Vukšić zašto ne bismo nastavili onu našu, spomenuli ste raspravu iz prošle godine, hoće li se nešto promijeniti nakon 1. srpnja. Mislim da ste svojom raspravom zapravo dokazali da s nešto mijenja i da se mijenja na bolje, dokaz tome je i ovaj Zakon. Ali i činjenica bez obzira kako se to kome činilo da smo ušli u sustav fiskalnih škara to će nas prisiliti na ono što sami očito nismo bili u stanju ili nismo imali dovoljno hrabrosti a to je da trošimo onoliko koliko zaradimo, odnosno da težimo ka tome da ne trošimo više. Prema tome mislim da se pokazalo da je dobro da smo postali članica Europske unije. Ako mogu Berlin, Pariz, Stockholm, Prag, Ljubljana ići po mišljenje u Brise, kako ste spomenuli, onda naravno može i Zagreb. To je, i zadnje kritike koje su primjerice došle iz Europske unije na pravosuđe, odnosno efikasnost hrvatskoga pravosuđa, ja mislim da je to dobro da ćemo morati ponovo se zamisliti i ponovo sami odrediti što ćemo i kako ćemo, hoće li suci više raditi, ja mislim da bi to isto tako, makar je sudstvo potpuno neovisno pa svaka kritika iz ovih redova se dvostruko i trostruko mjeri i gleda ali ja mislim da da, da i o tome moramo i početi otvoreno govoriti. A što ste spomenuli sustav potpore u poljoprivredi on je bio značajan, to nije bilo kupovanje partnera, to je bio program Vlade, svake Vlade koja je u to ulagala. Međutim, ono što s čime se slažem je bio svojevrstan apsurd. Dakle imali smo golema sredstva uložena u poticaje, imali smo nazadovoljne seljake, poljoprivrednike, nezadovoljne građane, bujao je uvoz hrane. Prema tome, u nečem smo i u tome pogriješili.
Branko Vukšić, odgovor na repliku.
Uvažena kolegice Kosor, pa ne bih se složio s vama da i Pariz i London i recimo Angela Merkel ide po mišljenje u Bruxelles, oni idu diktirati mišljenje u Bruxelles, ali ne idu po mišljenja, a mi idemo po mišljenja, ono što su izdiktirali svi ti veliki moćnici. Mi smo se veselili što ulazimo u Europsku uniju s pravom što ćemo biti ravnopravni. Rekli smo idemo u Europsku uniju da ravnopravno za tim stolom raspravljamo i odlučujemo. Međutim, ovo što se sad događa i što mi raspravljamo ovdje, mi smo dobili tutora. Nama je potreban tutor koji će nam stalno nešto reći, daj pazite kako se ponašate, ovo vam nije dobro, ovo vam nije dobro, e sad ćemo vam mi propisati itd., sjednite u kut, krivi ste za to i to. Da, mi to trebamo jer ne znamo sami upravljati, zapravo ne zna ova Vlada, ja govorim sad o ovoj Vladi, neću govoriti o bivšim vladama jer bivše Vlade ne upravljaju sada državom nego upravlja ova Vlada. Pa prema tome, ako sami ne znamo onda trebamo neko pomagalo, a to pomagalo nam je Europska unija da sebe dovedemo u red, međutim ako ćemo svaki puta za našu svaku pogrešku tražiti da nas netko lupi po prstima onda se nećemo promijeniti, onda onaj 1. srpnja ništa ne znači, ja sam u tom kontekstu govorio da mi sami sebe trebamo zbog samih sebe promijeniti, a ne zbog toga što netko kaže ili smo pristojni ili nismo pristojni, a mi smo pristojni zbog drugih. Ne, moramo zbog samih sebe jer ugodno tako osjećamo. Tako moramo poštivati vlastite zakone da bismo bili pravna država i da bi se građani Republike Hrvatske dobro osjećali, ali to trebamo svi a ne samo ovdje govoriti i nakon toga vidimo da se čak ni stranke ne pridržavaju onoga što su propisale same sebi pa kaže kad stranke ne znaju se pridržavati rokova za financijska izvješća kako će biti državna riznica u redu.
Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Kolega Vukšić, dojam je da ste više isticali u svojoj raspravi negativne pojave u sustavu potpora, ali ne treba zanemariti da je sustav potpora učinio ovih godina i mnoga dobra usprkos tome što je bilo i negativnosti i nezakonitosti, ali bez potpora nema domaće proizvodnje, bez potpora nema sela hrvatskog uopće. Ali da treba iskorijeniti negativno treba, da nema sustavnog planiranja, strateškog opredjeljenja potpora, nema. To je točno. Govorili ste da su ukinute mjere za poticanje zapošljavanja mladih. Naravno, jer oni koji su zaduženi za povlačenje novaca iz europskih fondova ne rade ništa, oni samo rade na blagoglagoljivosti, ali učinak je ravan nuli. Iz europskih fondova se ne povlače novci, ali se izvlače iz Hrvatske i ponovo peru u Hrvatsku, to je problem društveni najveći. Govorili ste i o AZTN-u i vrlo negativno o toj agenciji. Samo bih vas nadopunio, AZTN po mom mišljenju je anacionalno urotnička državna institucija i neće dugo vremena i puno godina proći, djelovanje AZTN-a postat će pitanje nažalost nacionalne sigurnosti. Nadam se samo da neće to biti prekasno. Hvala lijepa.
Branko Vukšić, odgovor na repliku.
Uvaženi kolega Mariću, u svemu se slažemo s tim, još jedanput kažem, bez potpora nema, nema poljoprivrede, nema ni europske poljoprivrede, mnogo većih poljoprivreda bez potpora, ali oni kontroliraju te potpore. Slažem se s vama, ali morate znati da je kapital anacionalan i kad sam rekao da su oni štitili samo najveće, štitili su one koji imaju najveće novce, najviše kapitala, naravno da su štitili kapital, a kapital je anacionalan i onda je agencija, slažem se s vama u potpunosti, anacionalna jer ona nije štitila tržište Hrvatske, ona nije štitila interese jer to su znači štititi interese Republike Hrvatske. Ovo što ste govorili o povlačenju novca iz EU fondova, to se dvije godine već govori. Nećete povući, ne radite dobro, ali šta je problem, u softveru. Pazite, kažu da softver ne radi. Pazite, to je isto kao da kažete auto ne radi, a niste ulili benzin unutra. Veli kako će taj, pa jesu napunili taj softver, pa tko taj softver, pa ljudi rade, tko ga održava. Pazite, i to se čak ministar s time opravdava i sad ljudi kažu pa stvarno nije on kriv, pa softver ne radi. Pazite, mi ovisimo o softveru dal ćemo povući, pa što da nestane struje na dva dana, rekli bi sve je palo u vodu, pet godina nećemo moći doći sebi. Mislim to su neozbiljne i kad mi uopće prihvaćamo i kad nije upalila lampica crvena kad su na taj način govorili. I sada pazite, napravimo jedan preveliki grijeh, jednostavno uskraćujemo zapošljavanje, činimo sve kako bismo prerezali granu na kojoj sjedimo. Mladi, školovani ljudi neće dobiti poticaj za zapošljavanje, nema više poticaja i kud će odlaziti, van. Odlazit će van, a mi ćemo samo imati onda stranačke aparatčeke, oni će nas spasiti.
U ime kluba Nezavisne liste kolega Damir Kajin.
Poštovana gospođo potpredsjednice, gospodine zamjeniče, uvažena gospodo zastupnici. Da, ovdje je riječ o prvom i drugom čitanju, možemo govorit o načelu općenito. I što reći za ovaj zakon? Zakon kao zakon, zakon je manje-više prihvatljiv, svi će za istoga dignuti ruku i razumljivo je, mi moramo znati za svaku lipu koja će završiti kod bilo kojega korisnika. I jasno, ono što je govorio gospodin Vukšić, kad su se dodjeljivale te potpore bilo je i zlouporaba, to neće nitko osporiti. Npr. koliko je hrvatskih generala dobilo zemlju i pazite, riječ je o stotinama hektara, uzelo potporu, a onda tu zemlju dalje dijelilo recimo u podzakup. Jasno je isto tako kao što je netko ovdje rekao, da se kupovao i taj koalicijski "potencijal" javnim novcima pa samim time i potporama. To je ono što se uobičajeno radi u Republici Hrvatskoj i zato između ostalog Hrvatska snosi i enormnu štetu. Istina je vjerojatno i to da će Hrvatska biti jedina zemlja u Europi ili koja ulazi u Europu koja će u prvim godinama dati više novaca za onu ulaznicu EU no što ćemo novaca iz Europe povući. Konačno što reći? Prioritete za što će se trošiti taj europski novac određuje Bruxelles a ne hrvatska Vlada. I osobno smatram da je to ogromna šteta. Kad govorimo o samim potporama treba poći najprije od njene definicije. Što su državne potpore? To su svi stvarni, potencijalni rashodi ili umanjeni prihodi države dodijeljeni od davatelja državne potpore. To može biti država, lokalna samouprava jasno koji narušavaju ili bi mogli narušiti tržno natjecanje davanjem prednosti na tržištu korisniku državne potpore. Jasno kada govorimo o državnim potporama postoje uvijek i ona izuzeća. Recimo za ublažavanje ili otklanjanje štete od elementarnih nepogoda, poticanja razvoja područja s neobičajeno niskim životnim standardom ili velikom nezaposlenošću, o tome kasnije, promicanju kulture i zaštitu baštine, provedbu značajnih međunarodnih projekata itd. itd. Ono što je isto tako bitno spomenuti koja je to kako bih rekao, kako se dodjeljuju ove potpore. Imamo dva osnovna područja. To su znači potpore poljoprivredi i ribarstvu i potpore industriji i uslugama. Potpore industriji i uslugama se s obzirom na cilj, odnosno kategoriju dodjele potpore dijele na horizontalne i sektorske, odnosno potpore posebnim sektorima, zatim na regionalne potpore na razini lokalne samouprave. Neću sada govoriti puno o tim horizontalnim potporama. To su one istraživanje, razvoj, zaštita okoliša, potpore za male, srednje poduzetnike, za sanaciju, restrukturiranje kroz programe državnih potpora, zapošljavanje, ovo o čemu ste svi manje-više svjedoci što se dešava tijekom evo tih zadnjih nekoliko dana. Kulturu, zaštitne baze itd. A sektorske potpore znači to bi bile one za kopneni promet, pomorski promet, zračni promet, brodogradnju, proizvodnju čelika, za turizam, financijske usluge, sanaciju i restrukturiranja pojedinih poduzeća itd. itd. E sada govorimo o samim potporama mislim da je dobro spomenuti još nešto. U Republici Hrvatskoj u 2012. godini dodijeljeno je jer Izvješće za 2013. još nemamo. Dodijeljeno je 8 milijardi 798 milijuna kuna potpora, te je udio navedenih potpora u bruto društvenom proizvodu iznosio oko 2,7%. U Europi udio navedenih potpora u njihovim bruto društvenim proizvodima iznosi oko 1%, ispod 1% da budem precizniji. Udio potpora u rashodima države u 2012. iznosi je 7,4%. Ispod 1% to je u Europi. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Ispod 1%, imamo 20 i toliko zemalja. Jedna situacija je u Njemačkoj možda 0,9% ili Sloveniji, a u nekim drugim 0,5. Nemam tablice ovdje inače bi vam rekao točno koliko je to po pojedinim zemljama. Udio potpora u rashodima države to sam rekao je 7,4%. Potpore po zaposlenom iznosile su 6306 kuna, dok su potpore po stanovniku Republike Hrvatske iznosile 2046 kuna. I po tome vidimo koji se napor naprosto čini. Potpore sektoru industrije i usluga 2012. iznose 5 milijardi 255 milijuna kuna što čini 59,7% ukupno dodijeljenih potpora te s udjelom u BDP-u od 1,6% dok su potpore poljoprivredi i ribarstvu u pravilu malo, rijetko spominjemo to ribarstvo u Parlamentu 3,5 milijardi kuna, odnosno 40,3% ukupno dodijeljenih potpora što iznosi negdje 1,1% bruto društvenog proizvoda. U 2012. unutar sektorskih potpora najviše je išlo prometu u iznosu od milijardu 595 milijuna kuna, zatim za usluge javnog radiotelevizijskog emitiranja milijardu 195 milijuna kuna, Sektoru brodogradnje 499 milijuna kuna, potpore za sanaciju i restrukturiranje poduzeća 308 milijuna kuna i Sektoru turizma u iznosu od 71 milijun kuna. U strukturi, znači horizontalnih potpora u onom užem smislu 2012. najviše potpora dodijeljeno je malim i srednjim poduzetnicima 703 milijuna kuna, za zapošljavanje 121 milijun kuna, za istraživanje i razvoj 104 milijuna kuna, za usavršavanje 45, za uštede energije 34 milijuna kuna itd. itd. Inače dodijeljene potpore u iznosu od 8 milijardi 798 milijuna kuna prema karti statističkih regija u Republici Hrvatskoj prema onoj NUC metodologiji izgleda otprilike ovako: središnjoj i istočnoj ili ono što nazivamo panonskom Hrvatskom dodijeljeno je 979 milijuna kuna. Znači, 740 milijuna sektorskih i 238 milijuna kuna horizontalnih. Jadranskoj Hrvatskoj 2 milijarde 350 milijuna kuna, znači županijama od Istre do Dubrovačko-neretljanske i sjeverozapadnoj Hrvatskoj milijardu 925 milijuna kuna. Ono što je sigurno enormna šteta što je rebalansom proračuna srezana, što su srezana sredstva za aktivnu politiku zapošljavanja i to za iznos od 177 milijuna kuna. Predviđeno je 511,5 milijuna kuna, a Hrvatski zavod za zapošljavanje imat će na raspolaganju 334,3 milijuna kuna. Činjenica je da je mjerama aktivne politike zapošljavanja u ovom trenutku obuhvaćeno 30 697 osoba i to sa onih 1600 kuna to je osposobljavanje za rad negdje 19 pa imamo 6000 i toliko koristi potpore za zapošljavanje i samozapošljavanje, 4932 za samozapošljavanje, 2981 osoba obuhvaćena je javnim radovima, 742 potpore su za očuvanje radnih mjesta 360 za program obrazovanja itd., itd. Bojim se da ćemo ove godine imati još jedan rebalans proračuna i bila bi katastrofa kada bi se još jednom zahvatilo upravo u ovu vrst potpora za samozapošljavanje, odnosno zapošljavanje. Rekoh da potpore po zaposlenom u 2012. iznose 6306 kuna. Bez obzira na sve o gospodarskoj slici RH u ovom trenutku ne bi trebalo niti govoriti jer svi znamo da je ona teška. Ne želim se služiti riječju dramatična, ali se slobodno može reći da rasta bruto proizvoda u 2014. neće biti i daj Bože da se nešto promijeni 2015. Kad govorimo potpore malim i srednjim poduzetnicima. U 2012. one su dodijeljene u iznosu od 703 milijuna kuna. To je povećanje od 116 milijuna kuna u odnosu na, odnosno 378 milijuna kuna u odnosu na 2011. kad su iznosile 324 milijuna kuna te povećanje za 532 milijuna kuna u odnosu na 2010. godinu kad su iznosile 170,9 milijuna kuna. O potporama za kulturu nekom možda drugom prilikom iako treba zasigurno, ono što je bitno po meni spomenuti, i sljedeće, potpore na razini lokalne samouprave 2012. iznosile su 239 milijuna kuna. Inače, treba spomenuti da Proračun RH 2012. bio je 118 milijardi kuna, a svi proračuni lokalne zajednice ili zajednica 22 milijarde kuna. Potpore dodjeljuju rekoh i lokalne samouprave, a slažem se da sustav treba racionalizirati, deetatizirati, decentralizirati, Hrvatsku okrupniti po principu povijesnih regija koje poznaje grb RH jer ovako dalje više ne ide. Međutim, čak je 30 milijuna kuna dodijeljeno poduzetniku Hrvatskom nogometnom klubu Hajduk, š.d.d. ali dobro. Ono što je sigurno za nas koji dolazimo sa Jadrana, koji imamo razvijenu brodogradnju, najbitnije to su sektorske potpore koje iznose 2010. 4 milijarde i 100 milijuna kuna, 2012. 3,7 milijardi kuna. I zašto? Prije svega jer je brodogradnja u 2012. znatno manje bila zastupljena nego ranijih godina. 2010. sa milijardu 246 milijuna kuna, 2011. sa 724 milijuna kuna, 2012. sa 499 milijuna kuna. Ali treba isto tako priznati da je država naprosto preuzela jamstva u svoj portfelj sa kojim se mora nositi na način na koji ili uspijeva ili ne uspijeva, o tome nekom drugom prilikom. I za kraj, jasno je da treba spomenuti i koncesije. O čemu je govorio u jednoj replici gospodin Šuker. Treba samo kazati da za autocestu Macelj-Zagreb i Istarski ipsilon država je u 10 godina koncesionarima, znači oni koji su dobili koncesiju, platila koncesijsku naknadu od negdje 3 milijarde kuna. U 10 godina samo za Istarski ipsilon preko 2 milijarde kuna keša plus oslobođeni su PDV-a na tunelu odnosno na cestarini na onom mostiću, koriste izgrađeni tunel itd. I ja ovom prilikom kada je već podsjetio na problem koncesija gospodin Šuker molim BINA ISTRA-u krenite sa gradnjom ipsilona da se nekih 500-njak ili ne znam više građevinara vrati na posao jer je situacija u toj branši usuđujem se reći naprosto dramatična. Država izdaje ili izdvaja ogromna sredstva za potpore. Rekoh to je sigurno znatno više no što čine druge europske zemlje ako to uspoređujemo sa njihovim BDP-om ali je isto tako da vjerojatno zlouporaba potpora nigdje u Europi nije bilo kao što je bilo na ovim našim prostorima. Sve u svemu zakon kao zakon je isto korektan i mislim da nema razloga istoga ne podržati.
Kolega Ivan Šuker u ime Kluba zastupnika HDZ-a.
Gospođo potpredsjednice, gospodine zamjeniče ministra sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa jedan zakon koji je ustvari vrlo interesantan pa možemo reći na određen način i sudbonosno za hrvatsku budućnosti. Zašto? Pa ako pogledamo što su potpore, kako se one daju i koliko one godišnje iznose onda ćemo vidjeti da to nije nimalo zanemarivo za gospodarstvo kao što je hrvatsko koje praktički na koljenima. Ovdje je samo rečeno segmentalno što su potpore jer potpore daje i država, potpore daju jedinice lokalne samouprave a potpore ćemo dobivati i kroz sredstva Europskih fondova. Međutim ono što treba reći ustvari, zašto služi potpora pa iz jednostavnog razloga što politikom potpora država naprosto određene gospodarske grane želi im pomoći, želi im potaknuti da budu konkurentne i ako to na takav način gledamo onda izmjenu ovog Zakona o potporama treba gledati malo drugačije i postavit si pitanje da li ovakvo ustrojstvo na ovoj razini u Ministarstvu financija će zadovoljiti ono što mi želimo. Jer ako ovo ostane samo jedan dio odijela ili uprave za gospodarstvo Ministarstvu financija onda je to nažalost odmah osuđeno na propast. Zašto? Pa iz jednostavnog razloga čovjek koji će biti na čelu toga mora imati autoritet i mora imati snagu da kad traži podatke oni koji mu moraju dostaviti podatke da mu ih dostave jer ako se to sve skupa napravi sve ovo što je fino napisano u zakonu naprosto će biti mrtvo slovo na papiru a to vam je najbolji primjer kad se počeo raditi registar koncesija koliko godina su se kumili i molili oni koji su izdavali koncesiju u RH da dostave ovoga podatke. No kad govorimo o tome da li se nešto znalo ili se nešto nije znalo uz proračun za 2008. godinu išla je jedna knjižica, knjižica u kojoj je na jedan da tako kažem pučkim jezikom da svakom i tko se bavi i tko se ne bavi financijama se pokušalo pojasniti ustvari što je to državni proračun, kako na prihodovnoj i tako rashodovnoj strani. Sad ovi koji danas tako kritički govore o tome da se ništa nije znalo, ništa nije vidjelo, se ne na određeni način ismijavali toj knjižici. Taj Bože da danas u Hrvatskoj se distribuira par tisuća takvih knjižica onda bi i građani vidjeli zašto su određeni potezi pa između ostaloga i ovaj cirkus da tako kažem jer onima koji bi trebali dobiti te novce nije cirkus, smanjenje sredstava za zapošljavanje i obrazloženje da će se ta sredstva nadomjestiti prenamjenom određenih drugih sredstava u Ministarstvu rada. No držimo se poticaja, dakle iz čega se mogu financirati, što su sve poticaji u RH? Dakle jedino ono što vidimo na rashodovnoj strani to ne ide po prilici na razini oko 6 milijardi kuna. Međutim, ima nešto što se ne vidi na rashodovnoj strani a to su poticaji jedinica lokalne samouprave, to su porezna oslobođenja jer gledajte ako vi nekome date porezno oslobođenje vi se na takav način umanjili prihodovnu stranu proračuna ili ako nekom date udio u nekom porezu a to je ono što je možda i može bit problem sutra u Hrvatskoj a to je ovih kunu i 20 u cijeni goriva koji se preraspodjeljuje na Hrvatske željeznice po novome, Hrvatske autoceste, Hrvatske ceste jer tu se radi negdje oko 2 milijarde i 800 milijuna kuna. I treće su ono što se ovdje voli tako često reći kostur iz ormara, to su jamstva. Svako jamstvo koje vi date nekoj tvrtki je potpora jer ono bez tog jamstva mnogi od njih se ne bi uopće mogli zadužiti a mnogi od njih da nisu dobili državno jamstvo kao garanciju da će taj kredit vraćen bi plaćali daleko veće kamate i sad to jamstvo je onih 9 milijardi koje su tako lakonski uračunate i stavljene u proračun 2011. prikazuje se kao nekakav veliki deficit. Zašto ovo sve govorim? Pa zato kolegice i kolege što su potpore htjeli mi to ili ne htjeli priznati pod najvećim utjecajem politike. Politika naprosto s određenim poticajima i potporama želi pomoć u određenom području, želi pomoć određenom dijelu RH i na takav način popraviti gospodarsko stanje, dignuti određene gospodarske grane i na kraju krajnji rezultat toga da pobere i političke poene jer to je na kraju krajeva smisao te priče. Međutim, te potpore isto tako kako prođe vrijeme onda kad se izvode iz konteksta vremena i prostora služe za političke obračune i ako te potpore gledamo na takav način i ako ih tretiramo na takav način onda imamo situaciju u gospodarstvu RH kako imamo danas. A zašto to govorim? Pa zato kad uzmemo samo zadnjih 12, 13 godina u brodogradnju se putem jamstava koja su naplaćena kasnije iz državnog proračuna da tako kažem utuklo, uguralo, pomoglo, kako god hoćete negdje oko 26, 27 milijardi kuna. Kad pogledate kroz potpore koje su dane Hrvatskim željeznicama ili kroz sredstva iz proračuna ili kroz jamstva za kredite koje kasnije plaća država i tu su protekli 12, 13 godina potrošilo 20 i još nešto milijardi kuna. Dodajmo tome potpore u poljoprivredi, potpore koje idu preko HABOR-a jer sve što mi damo kao temeljni kapital i što damo u HABOR sredstava za sufinanciranje određenih projekata po resornim ministarstvima sve su to potpore i to je nekoliko desetak i više milijardi kuna i kad to sve skupa zbrojimo u proteklih 12 ili 13 godina dakle za dva mandata HDZ-ove Vlade i jedan i pol mandat ove Kukuriku koalicije i one koalicije od 2000.-2003. koja je vrlo slična je kroz potpore praktički usmjereno direktno kao rashodovna strana državnog proračuna preko 75 milijardi kuna. Koliko je potpora išlo kroz jedinice lokalne samouprave, neki dan smo raspravljali o gospodarskim zonama i o tom zemljištu koje je država dala jedinicama lokalne samouprave a jedinice lokalne samouprave su oformile gospodarske zone i po nekakvim kriterijima te zone su davale gospodarstvenicima i to je bila na određen način start da se jedinice lokalne samouprave natječu za privlačenje investitora iako jedinice lokalne samouprave opremi tu zonu sa infrastrukturom i svim i dođe tu određeni poduzetnik i to se može gledati na određen način potporom. Dakle, niz je načina kako se potpore mogu dati i kako bi one trebale služiti gospodarstvu, međutim idemo otići sada u vrijeme gdje će primjenjivati ovaj zakon, a to je EU. Imamo primjer Republike Slovenije gdje su oni morali iz ovog i onog razloga preko 150 milijuna eura vratiti u proračun EU zato što se nisu držali modela i načina davanja potpora kako su pravila u Bruxellesu. I to je u stvari stvarna snaga ovog zakona i nešto što naprosto u ovom zakonu tjera sve čimbenike da budu itekako ozbiljni u budućnosti. S jedne strane da se domaće korisnike proračuna, tu prije svega mislim resorna ministarstva i neke agencije natjera da sa programima povuku čim više sredstava iz EU i na takav način oslobode rashodovnu snagu državnog proračuna, onda će udio Hrvatske u potporama i u ukupnim rashodima i u BDP-u se smanjiti. Prema tome nemojmo govoriti da Hrvatska ima udio potpora 2 i toliko posto, a EU samo 1% i onda naprosto tu stati. Da, ali koliko oni sredstava za ove potpore koje mi u ovom trenutku plaćamo iz državnog proračuna povuku iz EU? I zato je vrlo bitno odrediti jasna pravila igre, kontrolirati provođenje tih pravila i na kraju educirati ljude koji bi trebali povući ta sredstva sa dvostrukom koristi. S jedne strane bit ćemo efikasni u povlačenju onoga što nam pripada iz EU, s druge strane smanjit ćemo rashodovnu stranu državnog proračuna i to je uz strukturne reforme koje se moraju provesti uz uklanjanje administrativnih barijera za razvoj gospodarstva najvažnija komponenta za smanjenje rashodovne strane i meni je iskreno čudno da aktualna Vlada o tome ne govori na takav način nego o EU govori kao nečemu što je teret. Je, mi moramo uplaćivati svoj udio u EU, ali kad bi imali argument s druge strane da su podnijeli toliko programa, da će se povući toliko sredstava i da se s tog osnova smanjila rashodovna strana državnog proračuna, onda ne bi sigurno na takav način govorili. I zato je vrlo bitno i ja predlažem predlagatelju iako mislim da ovo baš nije najsretnije rješenje da se tamo gdje se kreira proračun da se kreira fiskalna politika, gdje postoji Zakon o fiskalnoj odgovornosti, gdje postoji proračunski nadzor, gdje postoje nekakve unutrašnje kontrole, ugrađuje još jedno tijelo koje bi to sve skupa trebalo kontrolirati, ali ako su se već odlučili ovako da ovu službu stave na razinu uprave ili na neki drugi način da naprosto bude izdvojena i da taj čelni čovjek ima određenu snagu da može vršiti kontrolu. Gledajte, više puta zbog političkog pritiska, zbog želje politike da se u određene gospodarske procese daju nekakve novce i da se nešto potiče, više puta nažalost to nije baš idealno sa pravilima koje smo prihvatili kada smo završavali pregovore, kada smo prihvatili direktive EU. I možda to u tom trenutku izgleda efikasno, mi smo to rekli da ćemo financirati sredstava EU, međutim što nam se dogodi sutra kada se ta sredstva moraju vratiti natrag? E onda se nalazimo u problemima, onda onaj koji je dobio ta sredstva koja su mu trebala biti kao nekakva inercija, kao nekakva impuls da se razvija, vraćanjem tih sredstava u principu mi ga uništavamo. I zato je taj kontrolni instrumentarij i stroža kontrola i stroža evidencija oko odobravanja potpora daleko bitna. Možda ona nekada luči nekakve negativne političke poene i možda ove sve nepravilnosti o kojima ili stvari koje su se događale u prethodnim godinama su nam možda najbolji učitelj da se naprosto moramo promijeniti kod ocjenjivanja nekih stvari. I ne bih se složio oko ove priče oko AZTN-a. AZTN je odigrao svoju ulogu daleko više pozitivnu nego negativnu i osobno mogu reći da nekada AZTN nije povukao kočnicu na neku stranu i u ove protekle dvije godine, isto tako prije politika bi možda gurala u neke potpore kojima naprosto nije mjesto u potporama. I zato, kolegice i kolege, dakle zbog svega ovoga, zbog značaja potpora, zbog njihovog ukupnog iznosa, ako zbrojimo jedinice lokalne samouprave, ako zbrojimo sve ono što smo kroz poreznu politiku gradili jer gledajte, govorili smo o HRT-u, nitko nije spomenuo da mi kroz odredbe Zakona o porezu na dodanu vrijednost dajemo HRT-u pa negdje oko 300 i još nešto milijuna potpore, jel znate na koji način? Mi smo tamo rafinirali da onaj program i oni troškovi koji se odnose na onaj dio koji se financira iz onih milijardu i 300 milijuna koji se prikupe od pretplate, ne podliježe oporezivanju, na to se ne plaća PDV, doduše niti na rashodovni dio koji se financira iz tog dijela se nema pravo odbiti predporez pa je nekakav efekat recimo tu oko 200 milijuna kuna. Te potpore nitko živ ne zna, pa čak da pitate ljude na HRT-u, niti oni o tome ništa ne znaju. Dakle ima niz takvih stvari, još što je kolega Kajin govorio oko koncesija. Pa vjerojatno bi jedna Istra se nikada ne bi počela raditi da tadašnja HDZ-ova Vlada nije potpisala takav ugovor da praktički na sve to skupa što će oni raditi i naplaćivat se, naplaćuje PDV, ali kao posljedicu, da ja kažem, pozitivnu danas imamo u Istri napravljenu praktički kompletnu cestovnu infrastrukturu. Dakle, zašto govorim da su nekad političke odluke koje su kontrolirane i koje kontroliraju procese i koje ne treba izvlačiti iz konteksta vremena i prostora i okruženja u kojem su se događale dobre jer gledajte najlakše je kad nešto iščupate iz konteksta vremena i prostora i onda jednostavno prikažete i to sve vežete uz politiku, automatski se servira da je to nešto loše, nešto očajno. I na kraju nije predmet ovog zakona i to treba jasno reći da kad govorimo o potporama, potpore u poljoprivredi su izvan ove cijele priče. Možemo mi govoriti i ovako i onako i nije ovako i nije onako, međutim pitanje je na što bi ličilo hrvatsko selo da nije bilo tih potpora. Pogledajte što i na što liči hrvatsko selo u zadnjih godinu i pol dana. pogledajte statističke pokazatelje što najviše raste? Izvoz goveđeg mesa. A znate zašto? Zato što je zaklano 30 tisuća muznih krava. Sjetite se nemojmo zaboravljati svoju povijest, kolegice i kolege s kojom mukom smo nakon oslobođenja i nakon mirne reintegracije došli do ovoga stočnog fonda koji smo imali, sada je nekoliko tisuća farmi zatvoreno i 30 tisuća muznih krava je poklano. A kolegice i kolege, to vam samo najbolje govori što bi se događalo sa hrvatskim selom i sa hrvatskom poljoprivrednom da te potpore nisu bile takve. Međutim i za nekakve kontrolne procese treba sazrjeti vrijeme i one se događaju da tako kažem korak po korak, nemoguće ih je odjedanput napraviti. I ja se iskreno nadam da će Vlada preko ovog instrumentarija upravo raditi ono što je vrlo bitno, a to je kontrolu tih potpora da te potpore stvarno završe tamo gdje trebaju. Hvala lijepo.
Branko Bačić, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Šuker govorili ste o tzv. prikrivenim potporama kao što su jamstva i druge potpore koje se ne evidentiraju u sustavu državnih potpora. Ali ja bih još krenuo korak dalje i spomenuo bih nedopuštene potpore koje su upravo na sceni ovih dana, a odnose se na otpis poreznog duga predstečajnom dužniku poglavito onda kada država oprašta vjerovniku predstečajnog dužnika u većim iznosima nego ostali vjerovnici. Posljedice ovakvog zakona mogle bi biti pogubne po predstečajnog dužnika kada bi njegov vjerovnik ili konkurent na tržištu zbog takve nedopuštene potpore podnio tužbu protiv predstečajnog dužnika. Zbog toga što je zbog takve nedopuštene potpore na tržištu narušena njegova konkurentnost i njegova pozicija na tržištu. Međutim posljedice za takve vjerovnike koji su uredni platiše državnog proračuna jasno da se neće moći otkloniti ali minimum korektnosti bilo bi kada bi Ministarstvo financija odnosno Vlada RH tim vjerovnicima koji su platili porez na obavljenu uslugu ili prodanu robu takvim predstečajnim dužnicima kada bi im država oprostila i vratila porez koji su platili na neplaćeno potraživanje. Mislim da bi bar na taj način se u manjoj mjeri postigla određena ravnoteža, a rekao bi i ravnopravnost i omogućila pravičnija pozicija svih onih urednih platiša u RH koji urednim poslovanjem nisu došli u poziciju da im se kroz projekt odnosno kroz Zakon o financijskom poslovanju i predstečjanoj nagodbi opraštaju ogromni, ogromni dugovi prema državnom proračunu. Prema tome, mislim da u tom dijelu svakako je i takav otpis predstavlja nedopuštenu potporu.
Ivan Šuker odgovor na repliku.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolega Bačić, ja sam namjerno spomenuo jamstvo kao jednu od bitnih potpora koje se događa u hrvatskom gospodarstvu iz jednostavnog razloga što bez tog jamstva mnoge državne tvrtke bi već ključ u bravu i ne bi funkcionirale i ne bi radile. Međutim ovo što ste vi spomenuli oko predstečajne nagodbe oko otpisa poreza, o tome smo govorili kada je Zakon o predstečajnoj nagodbi bio i u prvom čitanju kakav je tretman tog otpisa poreza. Zašto? Pa zato što i u definiciji potpore se kaže da postoje potpore koje su predmet rashodovne strane kako proračuna države tako i proračuna jedinice lokalne samouprave, a isto tako sva porezna oslobođenja. Ovo nije porezno oslobođenje ali je praktički otpis poreza, ali to je isto kao da ste u ga datom momentu oslobodili tog poreza tim više što je taj porez ukamaćen i u ovom trenutku je daleko veći iznos i sutra na tržištu taj ako je uložio novce u strojeve ili u nešto drugo, a nije uložio u privatnu imovinu, a zato i jesmo uveli OIB da vidimo tko je uložio novce u privatnu imovinu, a tko je uložio novce u posao. I ne može nitko reći ako je neko dobio od države na bilo koji način novce, a nije ih uložio u proizvodnju nego je uložio privatnu imovinu onda nema nikakvog osnova da se njemu ta imovina ne oduzme i da se to neuprihoduje … državni proračun, a njemu se ostavi minimalni prostor za život. Jer nitko ne daje pravo nikomu da novce koje je dobio za nešto koristi za privatnu potrošnju jer i ovaj otpis poreza po predstačajnoj nagodbi bez obzira koliko ta predstečajna nagodba u samom svom nazivu u principu se tretira kao potpora posrnulim gospodarstvenicima. Dakle po svojoj definiciji je to potpora, prema tome drugačije ne možemo ni gledati. To što je neko dao tumačenje da je to tako i tako to je drugi par.
Hvala. Franjo Lucić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Šuker u vašoj raspravi govorili ste o potporama koje su izuzetno bitne za svaku proizvodnju za svaku pravnu osobu. No istovremeno svjedoci smo da rebalans najnoviji ove sadašnje SDP-ove koalicijske vlade nam upravo ukazuje da bez obzira na teško stanje u gospodarstvu, prije svega ja mislim tu na poljoprivredu u samom rebalansu je umanjeno 409 milijuna kuna. Pa istovremeno pitam vas kako vi mislite da je to moguće održati takvu proizvodnju ako smo na direktna plaćanja poljoprivrednicima umanjili 29 milijuna kuna, ako smo na izravna plaćanja u poljoprivredi umanjili 19 milijuna kuna, ako smo u kapitalne investicije umanjili za ovu godinu 39 milijuna kuna, ruralni razvoj cca 40 milijuna, drvnu industriju 79 milijuna kuna, a pogotovo kada govorimo o drvnoj industriji koja je doista unazad dvije godine pokazala najveći rast u ovoj teškoj situaciji svjetske i ekonomske krize koja bilježi izvoz skoro milijardu dolara i da je malo razumijevanja da se taj sektor potpomogne sa potporama koje su ukinute, siguran sam da u kratkom vremenskom periodu možemo zaposliti jako veliki broj ljudi onih baš kojih danas ima 385 ili 387 tisuća na Zavodu za zapošljavanje. Pa svakako da su ovo mjere koje su nepopularne a pogotovo što smo hrvatskog seljaka doveli u bezizlaznu situaciju jer njegovo gospodarstvo je propalo, njegovo gospodarstvo više ne postoji, krave muzne su poklane a istovremeno Ministarstvo poljoprivrede sada daje poticaje za junad. Pa postavljamo pitanje kome to daju poticaje ako je postojeći seljak koji se sa time bavio uništen sa ovim mjerama ove Vlade.
Odgovor na repliku Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolega Luciću, iako potpore u poljoprivredi nisu predmet ovog zakona međutim očigledno da su one toliko životne i da niti jedan zastupnik naprosto ne može ih mimoići. Međutim, ovih 400 milijuna smanjenja proračuna u poljoprivredi ne bi bilo tako tragično da smo mi pripremili te poljoprivrednike i da agencija u Ministarstvu poljoprivrede je pomogla tim poljoprivrednicima da povuku sredstva iz europskog proračuna. I da ne samo toliko nego i više sredstva dođe u Hrvatsku iz Brisela. Onda to ne bi bilo tako tragično. Međutim, kompletan gospodarski dio, da tako kažem proračun Republike Hrvatske rebalansom je smanjen za milijardu i 300 milijuna. Najveći problem je što ono što je trebalo rasteretiti rashodovnu stranu proračuna i mislim da to stalno treba ponavljati a to je da se određeni rashodi financiraju iz EU fondova na takav način, smanjuje rashodovnu stranu državnog proračuna, dakle domaća komponenta je smanjena za 25%. Ali kada još vidite da sredstva za poticaj i zapošljavanje u državi koja ima 380 tisuća nezaposlenih su smanjena za 177 milijuna kuna onda je to možda najveća tragedija. Jer ako smanjite sredstva da zaposlite one koji su na burzi onda smanjite sredstva onima koji bi trebali zapošljavati te s burze onda jasno šaljete politiku u kojem smjeru idete. Ali najveći problem od svega toga skupa što misleći da netko prije vas je sve radio krive, nije radio ništa, pa ste vi krenuli u nekakvu svoju filozofiju izmišljenje, niste se dovoljno pripremili da povučete sredstva iz EU fondova i na takav način smanjite rashodovnu stranu državnog proračuna. To je najveća tragedija o kojoj nažalost nitko u ovoj državi ne želi ni pisati ni govoriti a to su nažalost činjenice koje će Hrvatsku jako puno koštati.
Stjepan Milinković, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa kolega Šuker, slažem se s vama da potpore u poljoprivredi nisu predmet ovoga zakona ali evo i moj slušni aparat je nekako u tom području najsenzibiliziraniji pa evo ja ću o tom dijelu isto nešto reći. Ali u onom dijelu gdje ste govorili o konkurentnosti, potpore su namijenjene da dakle potaknu konkurentnost pa i u samom programu Vlade, ne samo, a u poljoprivredi ne samo konkurentnost nego kaže u programu Vlade, ove Vlade kaže da je poljoprivreda strateška grana. Treba proizvesti dovoljnu količinu kvalitetne hrane za prehranu vlastitog stanovništva, proizvoditi sirovine za prehrambenu industriju, proizvoditi za izvoz i doprinijeti održivom razvoju ruralnog prostora. To su ti temeljni ciljevi, naravno i konkurentnost i u tom dijelu su se pokazali rezultati o kojima smo govorili i povišenje proizvodnje mlijeka, mesa i naravno sada svjedočimo. Jer jednostavno takav šok, takvo drastično rezanje i potpora naravno, potrebno je i urediti tržište i sve dakle je jednostavno nesavladivo. Ja to svjedočim svaki dan, zato o tome govorim. Pa znate što je za seljaka najveća tuga? Kada mora eto tu svoju kravu o kojoj smo govorili mora je dati na prisilno klanje. To je za njega neprocjenjivo i jednostavno nije to moguće obnoviti ako se to nešto dogodi, tako obnoviti preko noći. To treba da taj ciklus 5, 6 godina da se ponovo obnovi i da se to postavi na nekakve noge. Dakle, sada je u ovoj situaciji teško. A što se tiče isto tako jedinica lokalne samouprave, siguran sam, slažem se da treba poticati, mnogi su i mnoge svoje da tako kažem poslovne zone napravili i unaprijedili na neki način kvalitetu života. Ali ja svjedočim u našoj sredini evo sada sa ovom novom izmjenom zakona, Uredbom o renti, da jednostavno se to siječe u tim sredinama u kojima i ja dolazim. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku Ivan Šuker.
Hvala lijepa. Kolega Milinkoviću vi ste dosta često u ovoj sabornici zazivali podsmjeh kada ste upozoravali na ovo što se nažalost danas događa. E sada oni koji su vam se smijali bi trebali početi plakati. Jer vi ste vidjeli, jer živite sa tim ljudima što će se dogoditi sa ovakvom politikom potpora u poljoprivredi. Dakle, oni koji bi se smijali bi sada trebali početi plakati. Plakati za onih 30 tisuća zaklanih muznih krava i plakati za 2, 3 tisuće zatvorenih farmi koje su, budimo rečeni financirani iz državnog proračuna. Većina tih farmi je kroz kapitalne potpore sufinancirana iz državnog proračuna. Većina tih krava muznih je nabavljeno uz poticaj iz državnog proračuna. Dakle država je sama sebi štetu napravila. Da li je kroz, kada je, da je obračunala sve poticaje koje je dala za to što je uništila vjerojatno kroz nekakav poticaj za mlijeko manji bi ostalo tih 30 tisuća muznih krava, ostale bi tih nekoliko tisuća farmi i ukupan rezultat onoga što se dalo i što se daje kroz ovaj poticaj i kroz ono što se izgubilo bi bio pozitivan. A što s tiče jedinica lokalne samouprave govoriti o razvoju gospodarstva, govoriti o potporama a ne uzeti simbiozu jedinica lokalne samouprave i države je naprosto smiješno i glupo. I svatko tu daje svoj alikvotni dio. Jer ako država neće pomoći prije svega jedinicama sa područja od posebne državne skrbi koje su slabije razvijene, ako im država neće pomoći one nikad u gospodarskom razvoju neće dovesti, doći na razinu onih koji su razvijeniji. I onda ćemo doći nažalost do toga da u četiri ili pet velikih gradova će nam živjeti 90% stanovništva. A onda možemo pričati i o ekologiji i o navodnjavanju i ne znam o čemu sve i o potporama za ovo onda više nećemo kome dati, imati potpore u poljoprivredi.
Branko Vukšić replika.
Uvaženi kolega Šuker, sasvim sigurno da je ova Vlada bila prisiljena raditi neke restrikcije, međutim pitanje je dobre politike što treba rezati, što treba uskratiti. Sasvim sigurno da se ovim uskratama koje su na djelu potiče pad proizvodnje i da se potiče rast nezaposlenih. Kad se ukidaju potpore za zapošljavanje mladih, dio potpora, potpore za zapošljavanje su 510 milijuna kuna iznosile u 2013. godini, kad se uzima tamo gdje se ne bi smjelo uzimati tad se destabilizira zapravo ono što sasvim sigurno da Vlada ne želi destabilizirati, ali to su krive procjene, kriva politika u potpunosti. Jer ne možete rezati ono što vam je najvitalnije, ne možete bazirati rast bilo čega da ljudima pozne dobi, neškolovanima nego upravo na mladima, na školovanima, na onima kojima ste uložili najviše novca, znači uložite novac za studiranje, uložite novac za specijalizacije i kasnije kažete sad vi idite van, mi smo vas školovali, mi smo vam dali puno novca u vas uložili i sad vi to negdje drugdje dajte, privređujte drugdje. I to je u potpunosti krivo. Pitanje potpora je pitanje jesmo li usmjereni na proizvodnju ili smo usmjereni na uvoz i na zatiranje proizvodnje i o tome se samo radi. Kažu nema novca, zato će se potpore za zapošljavanje mladih zamrznuti, ukinuti, djelomično, sasvim. Ima novca, samo što se nije uzimao na pravim stranama nego se uzima na krivim stranama.
Ivan Šuker, odgovor na repliku.
Da kolega Vukšić, zato ima i u ovom zakonu a i inače u svim zakonima kad se govori o potporama, tzv. politika potpora, jer vi kad dajete potporu morate znati što želite s njom postići. Međutim nažalost, kod proračunskih korisnika Ministarstvo financija sve ove godine, ne samo zadnje dvije nego i prije, nije uspjelo postići tu odgovornost. Zato i jesam govorio o važnosti organizacijskog oblika ovoga. Dakle, Ministarstvo financija kad pogledate obrazloženja proračuna i sve skupa i Zakon o proračunu i uvijek inzistiralo na tome da se vidi što je taj trošak postigao jer ako imate mjesto troška i ako imate program zašto je taj trošak potrošen, ako imate procjenu fiskalnog učinka za pojedini zakon onda je logična stvar i ako imate uz to Zakon o fiskalnoj odgovornosti, da se želi dobit taj podatak. Pa valjda ćemo i kroz ovu politiku potpora uspjeti doći do toga. Međutim gledajte kolega Vukšić, da li bi, ja mislim da bi Bruxelles prihvatio ovo obrazloženje da se ovih milijardu kuna ostavilo gospodarstvu i da se reklo mi ćemo kroz te potpore postići to, to i to, to će nas dovest do toga da ćemo recimo na kraju 2014. imati 10 ili 15 tisuća manje nezaposlenih i to će nas dovest do toga da će naš gospodarski rast, bez obzira dal će on bit u minusu ili plusu, zbog ovih mjera bit za 0,1 ili 0,2 u pozitivnom smislu. I efekat toga će još imat snažniju fiskalnu dimenziju na prihodovnoj strani ili na rashodovnoj strani proračuna 2015. Ja sam siguran da bi ljudi u Bruxellesu to prihvatili. Zašto, zato što milijarda kuna je 0,3% plusa ili minusa, to je u cijeloj priči skoro pa nebitno. Međutim, kakva je poruka. Mi se tu neki dan svađamo u Saboru, uvjeravamo jedni druge da to nije u redu, da nije pošteno da se skreše onaj dodatak na vjernost. Sad se donosi nekakva uredba, donosi se nekakav zakon gdje se opet … na ovaj ili onaj način, ali vrlo je interesantno da se te plaće dižu mimo saborske rasprave i to je ono što nije dobro.
Hvala. Ante Babić, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega Šuker, na kraju svog izlaganja rekli ste, izrazili ste i želju i uvjerenje da će Vlada sigurno vršiti kontrolu davanja potpora da je dobiju oni kojima je potrebna pa se tijekom jutra slušalo i licitiralo ovdje sa pojedinim općinama, gradovima i županijama što mislim da nije dobro. Slažem se s vama da potporu trebaju dobiti oni koji je zaslužuju. No tri su stvari mi ovdje vrlo bitne koje želim podijeliti s vama i sa poštovanim kolegama. Prva je jesu li u Hrvatskoj primatelji potpora spremni na ovu zakonsku transformaciju, jesu li izvršili restrukturiranje da kada dobiju sredstva iz državnog proračuna i sredstva iz europskih fondova da ih koriste za veću konkurentnost hrvatskog gospodarstva što je u konačnici i cilj i trebao bi biti cilj davanja potpora. Vidim da ste to sada i u svojoj replici odgovorili kolegi Vukšiću vezano za državni proračun i njegovu prihodovnu stranu. Sjetite se rebalansa proračuna od prošlog tjedna pa ćete vidjeti gdje smo zapravo skidali u rebalansu proračuna, to je bilo i za mala i srednja poduzeća, za poduzetništvo, za izradu tih projekata itd., itd., kao i ukidanje ovih potpora za zapošljavanje. I treća stvar, ne znam da li je gospodin Lalovac o tome govorio, o ocjeni stanja potrebni za izradu ovoga zakona. U prvom pasusu se govori da nisu potrebna sredstva, u drugom se kaže da su predviđena sredstva u državnom proračunu za izgradnju IT sustava za registre u iznosu od 600 000 kuna. Hvala.
Odgovor na repliku, Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Kolega Babić, pa vi ste se dotaknuli jedne vrlo ustvari bitne stvari jer o njoj smo baš mi iz kluba HDZ-a, doduše jedini govorili puno kad su bila izvješća AZTN-a, a to je zašto su se koristila sredstva potpore i zašto su se koristila sredstva pretpristupnih fondova i tada smo rekli da su se ta sredstva u onoj fazi pregovora i pripreme Hrvatske za ulazak u Europsku uniju trebala koristiti za restrukturiranje hrvatskog gospodarstva, kako privatnog tako i javnog. E sad kad pogledamo povlačenje sredstava i kad gledamo ovo rezanje sredstava u proračunu onda nažalost vidimo da to nije išlo u tom smjeru. Niti je to gospodarstvo toliko restrukturirano, niti su se istrenirali za povlačenje sredstava. Mi danas imamo realni problem koji treba otvoreno i javno reći. Zbog svega toga skupa mi nismo u ovom trenutku spremni povući sredstva europskih fondova, ali sad tu opet država treba treba podmetnuti grbaču kao što je u datom momentu podmetala da daje potpore. E sad treba podmetnuti grbaču da naprosto kako privatni, tako i javni sektor uvjeri da sa određenim projektima i programima možete izvući novce iz EU fondova i da ti novci više neće biti teret državnog proračuna i da je to jedan od ključnih modela kako u 2015., 2016. se može smanjiti rashodovna strana proračuna. Ali ako mi rashodovnu stranu proračuna gospodarskom segmentu smanjimo za milijardu i 300 milijuna kuna nekritički, mi smo si dakle čak i u onom trenutku za tri ili četiri godine kad počnemo u punom iznosu povlačiti sredstva smanjili mogućnost da smanjimo rashodovnu stranu proračuna smo nekritički smanjili prije. Zato kažem da smo to prezentirali kao nešto što će donesti pozitivne mjere. Budite sigurni da nam Europska komisija ne bi zamjerila, kao što i sad vide da ove mjere na žalost nisu sistematične, nisu dugoročne, nego su jednokratne i efekat je na žalost jednokratan.
Branko Hrg, replika.
Hvala lijepa poštovani kolega. Vi ste izrazili sumnju da će još jedno tijelo koje bi sve trebalo kontrolirati, a koje bi trebalo biti u sastavu jednog većeg sustava vrlo teško moći kontrolirati i prikupljati podatke, jer će vrlo teško dobiti podatke za objavu. To je ono što u principu je točno i to je ono što običan čovjek građanin Republike Hrvatske jednostavno ne može shvatiti. Dakle, običan čovjek ne može shvatiti da jedno ministarstvo, neka državna agencija, neko državno tijelo ne daje podatke drugom državnom tijelu da on s njima isto tako barata, a da ne govorim o tome kako ljudi ne mogu shvatiti da službenik iz jedne uprave ne može prijeći u drugu upravu bez ikakvih velikih procedura i posebnosti. To je taj dio čini mi se velikog problema koji mi imamo i koji nas koči, koji je naizgled banalan a u stvari je vrlo, vrlo težak, a to je ta protočnost dokumentacije unutar državne birokracije. To je jedna strašna stvar i zato se stalno vraćam unazad, zato izmišljamo nove metode, premještamo iste ljude u neke druge institucije i očekujem da će se nešto promijeniti. Neće se ništa promijeniti, jer nam je zakonodavstvo tako komplicirano da je to skoro pa nemoguće. Činjenica je da kao što ste rekli da se ovo ne odnosi na potpore u poljoprivredi i činjenica je da se svaka rasprava gdje se iole može dotaknuti poljoprivreda i selo svede na raspravu poljoprivreda i selo. Da li to nije dobar pokazatelj da bi u ovoj sabornici trebalo stvarno napraviti jednu pravu raspravu o selu i poljoprivredi i dati odgovor na ono što ste vi rekli. Na što bi ličilo hrvatsko selo da nije bilo potpora. Ličilo bi na ovo što liči sada u ovih zadnjih godinu i pol, dvije dana, samo bi ličilo tako već pred 10 godina.
Odgovor na repliku, Ivan Šuker.
Da kolega Hrg, slažem se sa ovim vašim zadnjim. Trebalo bi otvoriti jednu raspravu koja bi bila kritična, u kojoj bi se izneslo sve ono što je bilo dobro, što je bilo loše kao platforma da se sve to u budućnosti ne ponovi i da naprosto to hrvatsko selo sutra izgleda drugačije i da vidimo jasnu viziju kako će ono izgledati jer ovo što se sad događa vodi ka izumiranju sela. Na žalost jedna socijalistička revolucija koja se događala tamo pedesetih i šezdesetih godina kad se ljude vuklo u grad, davali su se stančići od 30, 40 kvadrata i na takav način ih se discipliniralo. Ali dobro, o tom potom. Međutim, jedna vrlo interesantna stvar koju ste dotaknuli, a to je ta državna birokracija. Ja sam spomenuo i stalno spominjem taj registar koncesija. Ovdje će se dogoditi potpuno identična stvar. I sad kad pogledajte kad ljudi u ministarstvima međusobno ne razmjenjuju podatke na vrijeme onda možete si misliti kakva je situacija kad netko želi krenuti sa nekakvim poduzetničkim projektom i treba istovremeno nekakvo mišljenje i stavove od nekakvih 10, 15 institucija u državi. Onda se događa na žalost ovo što je i ovo je možda najbolji primjer što znači državna birokracija, kad međusobno ne raspoređuje podatke. Ja vam kažem, mi smo podatke za registar koncesija prikupljali skoro 3 godine. Ja sam kao ministar potpisao nekim gradonačelnicima 10 opomena da dostave podatke, nisu ih htjeli dostaviti. I to je taj jedan problem. Međutim, mi imamo drugi problem. Kolegice i kolege mi sad raspravljamo o izvješćima. Ako se završni račun podnosi do 31.4. onda bi bilo logično da sve državne agencije i institucije održe svoje skupštine ili što imaju u petom mjesecu, da to usvoje, da verificiraju, da to dođe na Vladu i da u 7 mjesecu prije pripreme i rasprave o proračunu za sljedeću godinu se raspravi na Vladi i raspravi u ovom Visokom domu. Onda bi vidjeli da li su i te agencije koje mnoge itekako utječu na potpore i korištenje potpora zadovoljile ono što trebaju biti i na takav način, na jedan kvalitetniji i bolji način rasprave to o proračunu.
Zdravko Ronko, replika.
Hvala lijepo. Kolega Šukeru, mi se potpuno slažemo u konstataciji stanja vezano za potpore i svega onoga što je bilo i bilo bi čudno da nije tako jer ste vi dugogodišnji akter tih zbivanja. Dakle, tu se potpuno slažemo. Ono što sam htio na neki način replicirati jedna vaša rečenica gdje bi bilo naše selo da nije bilo ovih potpora, pa bih ja okrenuo ovu tezu na jedan drugi način. Gdje bi bilo naše selo da nije bilo pretvorbe, privatizacije, da nije bilo novokomponiranih biznismena, da nije bilo dijela onih kojima je jedini cilj i interes bio kako zavaljat državu, kako zavaljat državne tvrtke, kako zavaljati banke itd. Gdje bi tada bilo naše selo? E vidite, tada bi naše selo bilo tamo di je Švicarska i tu je taj problem. Ono što nam je bilo obećanje na početku stvaranja ove lijepe naše države. Međutim, bojim se da smo trebali možda ili evo ja ću na neki način i pozvati ako je to već tako. Nemojmo samo govoriti o rashodovnoj strani, nego govorimo i o prihodovnoj strani. Dakle, pozivam i Poreznu upravu, pozivam Ministarstvo financija, pozivam Trgovačke sudove, pozivam ostala tijela koja mogu naplatiti od svih onih koji su zavaljali ovu državu, koji su zavaljali proračun i koji su nas sveli u ovu situaciju u kojoj se sad nalazimo. Recimo ja ću reći od prethodnika koji je vama replicirao na temu poljoprivrede što usisao, što isisao 4, 5 firmi, zavaljao je sve skupa i državu i državne tvrtke i banke svojih stotinjak milijuna kuna. Da je kojim slučajem se nešto poduzelo, da se nešto napravilo mi bismo imali oslobođenih i 200 milijuna kuna, da se nešto poduzelo, da se nešto učinilo mi smo mogli imati oslobođenih 200 milijuna kuna i to smo mogli sve usmjeriti na kvalitetan način.
Hvala kolega. Odgovor na repliku, Ivan Šuker.
Kolega Ronko obratili ste se na krivu adresu. Ako je itko u ovoj državi u zadnjih 5 godina govorio o poduzećima bez ijednog zaposlenog, ako je itko donio i konkretan zakon s kojim će se to riješiti onda mislim mogu reći s punim moralnim pravom da sam to bio ja. Jer uvođenje OIB-a je trebalo riješiti sve ove probleme. Zašto ga netko ne želi u potpunosti implementirati ja to ne znam. Ali kad pogledate Zakon o povezanim društvima govori jedno. Međutim, ako financijski tokovi putem OIB-a kad podaci pokažu nešto drugo onda nitko ne priječi nekoga da se ti dugovi naplate od svih poduzeća. To je bio smisao cijele priče, a ne zbog toga što je netko ovako posebno želi nešto napraviti nego kad je krenula gospodarska kriza onda se u Hrvatskoj pokazalo po prvim izvješćima iz FINA-e da od ukupno blokiranih tvrtki 65% tvrtki je bez ijednog zaposlenog. I ukupno blokiranih 68% sredstava. To naprosto upućuje na ovo. Međutim, kad govorimo o pretvorbi i privatizaciji tu svaka politička stranka ima svoj dio, ima svoje igrače koji su odrađivali, a isto tako i svaka politička stranka ima svoje koji su zavaljivali. Prema tome, pustimo priču. A da je to tako jednostavno kao što vi pričate onda ona famozno najavljena lista dužnika bi vama donijela tolike prihode u državni proračun da ne bi sad bili u mjerama prekomjernog deficita. A to ste iskoristili za jedan marketinški trik, a niste prihvatili realni problem zašto je ta lista dužnika nastala i otkad je nastala. I onda se nalazimo u problemima u kojima jesmo. I zato moja rasprava o potporama upravo svjestan svih tih činjenica i problema u prošlosti je išla u jednom drugom smislu. U jednom smislu koji je htio upozoriti u ime kluba HDZ-a da naprosto se neke stvari više ne bi smjele događati u organizacijskom obliku. Ali kažem ovo što ste vi rekli i ja bih vama mogao izvući neke pa tako bi mogli ići u beskonačnost. Međutim, u konačnici državni proračun je ostao bez novaca, a zašto netko [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] Samo jednu rečenicu, molim. Zašto netko ne želi implementirati jedan zakon koji je trebao skinuti moralne veličine u RH ja to ne znam.
U ime kluba HDSSB-a govorit će poštovani kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče ministra s pomoćnicima, pomoćnicom. Bilo je zanimljivo i počelo je evo maloprije zanimljivo slušati o onome što predbacuju jedni drugima. Dakle, oni iz bivše Vlade i ovi iz današnje vladajuće koalicije. Možda bismo nešto više čuli da je bila još koja replika, ali evo došao je na mene red da govorim o prijedlogu zakona za kojega bi bolje bilo nazvati ga prijedlog zakona o nadležnosti u politici državnih potpora. Jer kada pogledate sami naslov prijedlog Zakona o državnim potporama onda ste mogli očekivati dakle sve ono što je danas ovdje izgovoreno od klubova koji su govorili prije mene, a što je bilo podastrto mnogobrojnim podacima o brojkama od kojih se zavrti u glavi, o milijardama i milijunima kuna u svezi potpora i onih sredstava koja i ne spadaju u domenu potpora u RH. Ono što je za ovaj dakle zakon bitno je to da se jednostavno nadležnost u politici i pravilima primjeni pravila državnih potpora mijenja to je da dio kojim je upravljala Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja i njezin dio za državne potpore se jednostavno taj sektor kako se zove u samoj agenciji pripaja ministarstvu i Ministarstvo financija je nadležno za politiku državnih potpora, za aplikaciju državnih potpora prema Europskoj komisiji i za sve ostalo. Takav model u EU primjenjuje samo 7 država od 28. Evo Hrvatska će biti 8, primjenom ovoga zakonskog prijedloga. Dakle, lijepo piše na str. 4. da ovakav model gdje je riječ upravo o Ministarstvu financija kao glavnom nositelju politike potpora se primjenjuje u Bugarskoj, Estoniji, Mađarskoj, Latviji, Sloveniji, Slovačkoj i Francuskoj. Zanimljivo je da nitko nije zamijetio što piše koji su to ciljevi koji se namjeravaju postići ovim prijedlogom da Ministarstvo financija bude dakle jednostavno tijelo koje upravlja i koje prati i kontrolira trošenje novca iz potpora. Dakle, sve u svezi potpora da skratim jednostavnom jednom riječju. Dakle, ciljevi su pojednostavljenje postupka za davatelje državnih potpora. Zatim, učinkovitiju provedbu gospodarske politike. Kvalitetnija priprema prijedloga državnih potpora pa kaže ovako, centralizacija sustava državnih potpora. Dakle, jasno i glasno piše centralizacija sustava državnih potpora. Zatim, jedinstvena baza podataka o državnim potporama, dakle da ne čitam dalje još ali ono što piše, piše. Kada govorimo o toj centralizaciji sustava državnih potpora pa ja bih rekao da je taj element koji govori o samom sustavu cjelokupne RH počevši od raspodjele u prihodima od poreza, porezne politike, državnog proračuna a jedan od zastupnika je ovdje već o tome govorio da je Panonska Hrvatska dobila potpora u visini od milijardu kuna do sada, Jadranska Hrvatska dakle to se baziramo se na one tri takozvane nekadašnje NUTS 2 regije koje su bile postavljene u vrijeme Ive Sanadera još jel, Jadranska Hrvatska 2,5 milijarde kuna a Sjeverozapadna Hrvatska 2 milijarde kuna. Dakle Panonska Hrvatska koja je obuhvaćala osam županija osim pet slavonskih još i Sisačko-moslavačku, Karlovačku i Bjelovarsko-bilogorsku županiju sa otprilike istim brojem stanovnika na sve tri ove regije, dakle dobila je milijardu kuna potpora za sektorskih strukturnih, horizontalnih kako god hoćete a Jadranska 2,5 milijarde i Sjeverozapadna Hrvatska 2 milijarde kuna. Centralizacija u Ministarstvu financija i ono što je rekao sam premijer u svezi Slavonije u nastupnom govoru da govoreći o svojoj desnoj ruci, a ja neću spominjati dijagnozu niti njegovu želju, dakle u ove dvije i pol godine ta politika se nije promijenila u odnosu na visinu potpora koje stižu dakle u Slavoniju, Baranju i ove županije koje su bile u ovoj NUTS 2 regiji. Vidi se to po mnogo čemu, vidi se to po fiskalnom kapacitetu županija po glavi stanovnika, Požeško-slavonska, Brodsko-posavska 1600, 1800 kuna po glavi stanovnika fiskalni kapacitet, Vukovarsko-srijemska 2000, jedino što odskače nešto Osječko-baranjska županija. O politici potpora je najbitnije da samo politika RH odnosno cjelokupna Vlada ima ideju, ima strategiju i onda nakon toga da ima i nadzor nad učincima provođenja te strategije i nad učincima davanja potpora u pojedine segmente. Što se to učinilo s potporama kada se već daju, kakvi su učinci davanja tih potpora. Jasno je ovdje bilo danas izraženo mišljenje da su mnoge potpore otišle da ne kažem u vjetar ili nekome drugome u džep ili da je, da su nekome potpore poslužile, dakle novčane potpore da kasnije oni koji su na vlasti imaju medijsku potporu ili pak da imaju potporu prilikom izbora od osobe koja je dobila potporu. Koje su vrste potpora i što se sve radilo? Dobro je rekao gospodin Šuker ovdje da su potpore i porezno oslobođenje od određenih ili grana gospodarstva ili pak određenih poslovnih subjekata. Potpora je i jamstvo koje je davano pa je ovdje rečeno da je u Brodogradnju kako se to kaže ulupano do sada 27 milijardi kuna u obliku potpora raznih vrsta. Da je u HŽ u obliku raznih potpora i jamstava dobio 20 milijardi kuna i da ukupno a preko sredstava HABOR-a koja su također ajde u neku ruku vrsta potpora, kada to sve zbrojimo, to je oko 75 milijardi kuna različitih potpora. I sada gledamo upravo to što smo učinili, koji su učinci davanja tih potpora, je li to povećana konkurentnost hrvatskog gospodarstva, nije? Jer je naša konkurentnost definitivno i stalno u padu, kontinuirano. Je li to zaposlenost veća, nije? Je li to razvoj malog i srednjeg poduzetništva? Nije. U EU postoji 22 milijuna dakle malih i srednjih poduzetnika kako oni vole reći sms, dakle … europska politika i politika Europskog parlamenta i Europske komisije se, dakle gospodarska politika se vodi upravo na tome a to ću reći samo u jednoj rečenici, ako bi svatko od ova 22 milijuna malih i srednjih poduzeća zaposlilo putem potpora samo po jednu osobu tada bi EU imala 22 milijuna novo zaposlenih a kažu da u EU ima 25 milijuna, gotovo bi riješili problem nezaposlenosti u EU. Što to radi naša Vlada? Smanjuje potpore, smanjuje uopće sredstva za malo i srednje gospodarstvo, smanjuje potpore za zapošljavanje poglavito mladih, što poručuje naša hrvatska Vlada takvim mjerama? Selite, to je poruka, selite, mladi selite iz Hrvatske. Je li to strategija, je li to politika, je li to ono što je sukladno politici ove Vlade, je li to Ministarstvo financija odobrava, je li to politika Kukuriku koalicije? I upravo zahvaljujući takvom stavu i takvoj politici koju je i jučer gospodin Mrsić, ministar u svom govoru upravo i jednostavno mladi i nemaju drugoga izlaza nego odlaze iz Hrvatske, pa ako mi brazilski veleposlanik kaže da je 10 tisuća zamolbi na brazilsko veleposlanstvo a o Kanadi da ne govorim onda što drugo reći, u Brazil dakle odlaze, jednu od tigrova južno američkih, gospodarskih lavova da kažem, zemlja koja je zaista u jednoj ekspanziji bez obzira na nerede koji se javljaju tamo u svezi svjetskog nogometnog prvenstva. Zanimljiva je pojava kada netko prikazuje da smo povećali izvoz govedskog mesa, dakle izvoz povećan govedskog, jedino to što smo povećali zahvaljujući ili nažalost možda tugujući prinudnom ili prisilnom klanju goveda, krava sa farmi koje se gase, a proizvodnja mlijeka u Hrvatskoj je pala za 30%. Nekad smo gotovo dosegnuli u vrijeme bivše, gotovo smo dosegnuli proizvodnju mlijeka za naše potrebe, to je milijardu litara godišnje, bili smo na 900 milijardi litara. 900 milijuna, pardon, litara smo bili, a milijarda je potrebna, sada nemamo ni 500 milijuna litara proizvodnju mlijeka. Gdje su potpore za poljoprivredu? Kamo su otišle potpore? Kako to da sada, ali i jasno je da je evo i ova Vlada, iako nije riječ ovdje kako kaže članak 10. o potporama u poljoprivredi, dakle kako Vlada je za ovih dvije godine, prošle godine milijardu, milijardu i sto, ove godine 400 milijuna manje za poljoprivredu pa su učinci popuno evidentni, potpuno jasni. Kako to selo izgleda i kako bi izgledalo? Teško je pretpostaviti, ja samo znam da je u Brodsko-posavskoj županiji unazad postojanja Hrvatske države su nestala sa zemljopisne karte dva sela, Crni Potok i Surevica, a Stara Kapela je samo jedno turističko naselje koje više domaćih stanovnika i nema. Dakle, tri sela, uvjetno rečeno. Da nema toga turizma u Staroj Kapeli i ono bi bilo potpuno mrtvo selo. To su učinci silnih ovih milijardi potpora datih na sve strane, a kako su se koristile i kakvi su učinci bili toga, kamo su završili svi ovi novci koji su davani u potpore, to je reklo bi se u jednoj pjesmi, istina je voda duboka. Dobro je i dobro bi bilo kada bismo imali taj registar na jednom mjestu, to se slažem, dobro bi bilo kao što je rekao kolega ovdje, da taj OIB napokon proradi i funkcija toga OIB-a, ne OIB kao broj nekakav, nego funkcija toga OIB-a je bila upravo da saznamo tko što i na čiji račun stiže i kad se plaća i kada se prima. Ja nisam ekonomist, nisam računđija, ali vodim kućni budžet, svaki od nas ima svoj proračun u svom domu, u svojoj kući, kako god hoćete. I dobro znam ulaz i dobro znam izlaz i svatko od nas to zna, bilo bi dobro došlo da ima nekakva potpora, da nam netko nešto oslobodi, nažalost, ali sada neću govoriti o osobnim iskustvima, drugom prilikom nekom. Tako da govorim ovo iz ovako jednog evo, kao jedan liječnik koji evo ima pred sobom ovakav materijal i u materijalu to što piše. Kada govorimo još malo o poljoprivredi, da se zadržimo, dakle ovaj zakon osim, kaže članka 17. ne primjenjuje se na državne potpore u poljoprivredi i da ne zaboravim ribarstvu. A članak 17. kaže, dakle da Ministarstvo financija izrađuje godišnje izvješće o državnim potporama, godišnje izvješće sadrži izvještaj i o potporama male vrijednosti i pod broj dva, godišnje izvješće sadrži podatke i o državnim potporama poljoprivredi i ribarstvu, koje zapravo izrađuje Ministarstvo poljoprivrede. Dakle, Ministarstvo poljoprivrede je opet dužno Ministarstvu financija dostaviti podatke i zapravo u neku ruku je i poljoprivreda i ribarstvo uključeno u ovaj račun, obračun, izvješće Europskoj Uniji, a što je dužno dati Ministarstvo financija [[Upadica Stazić: Privedite kraju.]] Europskoj komisiji. I još sam nešto htio, agencija koja je prije imala zadatak da se kaže brine oko mišljenja neusklađenosti prijedloga državnih potpora sa pravilima o državnim potporama je trošila oko 13 milijuna kuna i troši, AZTN, da ima 55 zaposlenih, da ima 9 odjela i 1 sektor upravno državne potpore, ima svoje vijeće, predsjednika vijeća, mislim da je vrijeme da se raspravi o broju agencija, njihovoj svrsishodnosti i smanjivanju broja agencija. Hvala lijepo.
Prelazimo na replike, prvi se javio poštovani Krešimir Bubalo.
Naime, kolega Grubišiću, u svom izlaganju rekli ste jednu točnu tvrdnju, a to je da je Slavonija i Baranja dobila najmanje potpora gledajući sve regije u RH, dobili i jesmo najmanje potpora i gledajući sve makroekonomske pokazatelje, Slavonija i Baranja je najnerazvijenija. A gledajući ono što Europska komisija, EU potiče to je ravnomjeran razvoj, regionalni razvoj i upravo pomaže najnerazvijenijim prostorima. No kada su u pitanju efekti koje ova Vlada čini kada su u pitanju potpore, onda vidimo da efekata nema kada je u pitanju Slavonija i Baranja jer ostali smo kao regija sa najmanje potpora i najmanje ulaganja, a sve one crne brojke upravo vežu se uz Slavoniju i Baranju. No sjećamo se i prethodne Vlade i njihove jamstvene kartice, sjećamo se često i njihovoj premijera kako je govorio, nije jaka Hrvatska koliko je jak Zagreb, nego koliko je Vukovar, …, Slavonski Brod, itd., nabrajajući upravo prostore i gradove jedinica lokalne uprave iz Slavonije i Baranje. Ono što niste točno rekli, a to je da je i ova Vlada bivša imala strategiju, ni jedna ni druga Vlada, ni HDZ-ova ni SDP-ova nije imala strategiju, a kada imate strategiju, onda imate cilj. Ovdje se cilj ne može iskontrolirati i ne mogu se efekti svih potpora iskontrolirati, ali ono što je dobro ovim rješenjem da konačno imamo sve potpore na jednom mjestu. Prema tome efekata nema, ali nema ni strategije.
Na repliku odgovara Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Bubalo, nisam ja rekao da ova Vlada ima strategiju. Ja to uopće nisam rekao. Dakle, i znam da nema pa kako ću reći kad nema strategije, a nema ni cilja jer je cilj samo, ajmo Hrvati u inozemstvo, kao privredna reforma 1963.godine kada je provođena kada se odlazilo na privremeni rad tzv. privremeni rad u Njemačku, dakle od '63.do '68.dok nije došlo do rata sa Češkom između Rusije i Češke. Dakle to je cilj, ovo je jedna nova privredna reforma tzv. bez strategije i bez cilja ali sa ciljem da Hrvati odlaze u inozemstvo poglavito mladi. Što se tiče Slavonije, bivša Vlada i ova Vlada reklo bi se po narodni od zla oca i gore matere prema Slavoniji, dakle ne zna se tko je gori i ne zna tko je nemilosrdniji. Mene je pitao vozač tramvaja pitajte gospodu iz Vlade zašto oni mrze Hrvatsku, to me je vozač tramvaja pitao kada sam se jutros vozio tramvajem na posao. Reklo bi se da naizgled potezi ove Vlade upravo liče na to. O tome da je ova Vlada svrstala Slavoniju zajedno sa Zagrebom i o tome smo ovdje raspravljali dakle u NUTZ 2 regiju zajedno sa Zagrebom i time nam povećala sve gospodarske parametre, dakle bili smo 34% od prosjeka EU sada smo na 68% odjedanput smo umjetno postali polurazvijeni a bili smo zaista krajnje nerazvijeni. Zanimljivo spajanje Slavonije sa Zagrebom tako da nam se eto poveća taj naš gospodarski rejting kako bi na temelju siromaštva Slavonije neki drugi krajevi koji su osposobljeni i kadrovski za pisanje programa povlačili sredstva iz EU. Hvala lijepo.
Hvala. Druga replika, poštovana Đurđica Sumrak. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega, pa mislim da prvo nije lijepo da uspoređuje ovu Vladu i bivšu vladu u odnosu prema Slavoniji. Pa sjetite se samo a i vaši članovi stranke sve što je učinjeno za Slavoniju, a znam da nije dosta da treba još jer je Slavonija bila ratom najpogođenija, ali sjetite se samo i pruga koje su izgrađene i autoceste, najveći broj potpora je zaista bio u Slavoniji. Istina je Slavonija je bila moramo reći najzagađenija i minama i to se je radilo, međutim ne možete to uspoređivati sa Vladom sadašnjom gdje se zaista ja mislim da već narod ovu vladu zove APP Vlada, ako prođe prođe jer ako Grčić završi konačno taj svoj softver onda će se povući sredstva, ako se ne bude davala potpora prijateljima različitih ministara i ostalih kojima ne treba uzimati za porez pa evo ga onda ćemo imati nešto u blagajni, ako bude dobra sezona onda će se moći neki ljudi možda i zaposliti kao sezonski radnici pa ćemo onda smanjiti i broj nezaposlenosti. Dakle takva APP vlada i ako ako vlada još nikada nije bila. Sigurno je da se ne može usporediti sa bivšom vladom i sa ovom ni na koji način pa makar vi sada posezali za nekim ljudima koji sjede u zatvoru ali mislim da to nije korektno.
Na repliku odgovara Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolegice Sumrak ja sam mislio kada ste rekli APP da je to autopoduzeće Požega ali nije. Nisam čuo za taj izraz APP čuo sam za IMT ima li mene tu. To je puno proširenija izreka dakle IMT ima li mene tu, dakle ako se može pojedincu se kapnuti u džep onda je to a ovo APP to nije bitno. No vas demantiraju poprilično brojke o kojima sam jasno i glasno rekao. Da je za onu treću statističku jedinicu NUTZ 2 regiju dakle Panonsku Hrvatsku kako je vaš gospodin premijer iz Remetinca rekao dato potpora od milijardu kuna. za ostale dvije regije preko dvije milijarde kuna i tu nema govora nema tu što reći, to je tako. Nažalost to je tako. A rekao sam i za ovu Vladu, ne zna se šta je gore od zla oca i gore matere ili kako Savez BiH, Crne Gore kada su izmišljali ime onda su rekli Crna Bosna i Gora Hercegovina.
Nova replika poštovana Gordana Sobol.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Grubišić, i vi ste danas kao i niz kolega prije vas spominjali i govorili o ovom problemu navodnog ukidanja potpora za zapošljavanje iz aktivnih mjera zapošljavanja vezano oko mladih. Konkretno radi se o programu zapošljavanje bez radnog odnosa odnosno uz naknadu s 1.600 kuna pa možda bi bilo dobro da se mnogi u ovoj sabornici prisjete šta su sve govorili protiv te mjere kada se ta mjera donosila koja se pokazala kao relativno uspješnom jer je preko 60% onih koji su je koristili ujedno i pronašlo svoj posao odnosno zasnovalo je radni odnos. Ali treba reći zbog javnosti, ne ukidaju se aktivne mjere zapošljavanja. Vi svi znate i treba ponoviti od prošle godine dakle od srpnja prošle godine Hrvatska je ušla u Program garancije za mlade daleko prije nego što je bilo potrebno napravljeni su svi programi i ono što sada Hrvatska čeka, a čeka kao što čekaju sve druge zemlje EU, a to je odluka Europske komisije da se sredstva alociraju dakle da se proslijede prema državama članicama. Nažalost do danas niti jedna država članica nije dobila ta sredstva pa tako niti Hrvatska, a mi jesmo na njih računali negdje sa ožujkom mjesecom, radi se o 60 milijuna eura. Dakle to su sredstva koja su Hrvatska je pripremila ukupno 11 različitih programa koji bi se koristili upravo iz tih sredstava i koji su predviđeni za mlade i mislim da bez obzira što u ovom času je zastoj zato što je već za prva tri mjeseca se prijavilo preko 1700 je dano zahtjeva i svi oni koji su se prijavili, koji su trenutno u korištenju, svi oni će već i sada dobiti ta sredstva i moći ostvariti i te mjere. Ali kažem, idemo na garanciju za mlade jer smo je na vrijeme pripremili kao država.
Na repliku odgovara Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Ja se nadam kolegice Sobol da vi nemate nekoga tko je bio u programu 1600 kuna. Dakle, nitko nije dočekao na nož ovu odluku od 1600 kuna dakle za mlade da rade, nego se govorilo, ja samo osobno govorio o samom tome iznosu koji u neku ruku kada završite ne znam, pravni fakultet, ekonomski ili bilo koji drugi u neku ruku i degradira te mlade, o tome se govorilo, dobronamjerni, ja ne znam kako su govorili zločesti ali ja ne. Što se tiče politike potpora u zapošljavanju mladih i tih europskih programa, dok se novci ne vide i dok ne dođu ovdje u Hrvatsku ja vama i vašoj Vladi ne vjerujem. Jer u ove 2,5 godine ste nas potpuno slagali, prevarili i niste ispunili niti jedno obećanje pa nećete niti to. Hvala lijepo.
Nova replika Ivo Jelušić.
Poštovani kolega Grubišić, kada bi vas čovjek slušao izolirano iz konteksta onda bi mogao s dijelom stoga se s vama i složiti. Međutim, kada se stavi u kontekst postojećih događaja pa i vaše stranke onda se teško može složiti. Ja razumijem da vi ne vjerujete ovoj Vladi, da vjerujete davali biste joj potporu, ali to i ne očekujemo od vas. Međutim, ova Vlada sigurno da to u svojoj raspravi niste našli argumenata za to, nije, kada je riječ o potporama itd., napravila ništa značajno u smislu lošega što biste vi spomenuli i to mi je drago da niste uspjeli naći i da je to tako. Međutim, davali ste puno primjedbi kako se troši na potpore, poticaje i sve ostale načine novac u ovih godina a naravno to se odnosilo na prethodne Vlade i tu se s vama slažem. Naravno vi niste bili u prilici da obnašate vlast na državnoj razini ni prije i sada ni ne snosite odgovornost za stanje državnih potpora ali imate u svojoj, odgovarate za stanje u svojoj županiji već par godina gdje ste na vlasti. Koliko znam i tu u vašoj županiji gdje snosite odgovornost za vlast bilo je određenih, barem prema medijima određenih nepravilnosti u podjeli poticaja koje je županija davala. Dapače možda mediji, mediji svašta pišu, možda to i nije istina ali koliko znam i državni organi su se za to zainteresirali, vode se neke istrage oko toga. Prema tome, ne bi bilo lijepo da prigovarate drugima a da istovremeno se i kod vas događaju takve stvari i nepravilnosti. Ja ne želim prejudicirati što je tamo bilo ali kako narodna kaže gdje ima dima ima i vatre. Dakle, uvijek kada se govori o nečemu treba poći od onog dakle pometi prvo ispred svog praga pa onda ispred tuđega. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Kolega Jelušić dajte, ja ovdje slabije čujem ili vi nejasno govorite, ali dajte malo razmislite trezveno i realno. Dakle vaš Šegon je dobio više potpora nego bilo koja županija u Slavoniji i Baranji, dakle samo jedan vaš čovjek je dobio više potpora nego bilo koja županija u Slavoniji i Baranji. To vi nama recite. Nije stvar u tome što vam ja ne vjerujem ni HDSSB nego vam ne vjeruje hrvatski narod i to se i pokazuje i na namještenim anketama u kojima vam rejting pada, pada i stalno pada kao i sve ostalo što pada i BDP, potrošnja i proizvodnja i izvoz itd., i gospodarski rast. I Ako već govorite o tome da nismo obnašali vlast u brodsko, ja sam iz Brodsko-posavske a ne iz Osječko-baranjske županije, Osječko-baranjska županija je napravila veliki korak, gospodarski napredak za vrijeme HDSSB-ove da kažem vladavine. Ali ćemo u državi u sljedećem mandatu kada vi padnete na izvanrednim ili redovnim izborima sasvim sigurno obnašati vlast u državi Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Posljednja replika Ivan Šimunović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Grubišiću nisam baš siguran da je potpuno isključivanje Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja iz ovog procesa ispravan put. Agencija je doista izgubila dobar dio svojih ovlasti u korist Europske komisije. Navodno su uočene manjkavosti u provedbi zadataka savjetodavne prirode ali mi s tim konkretnim manjkavostima nismo upoznati pa se ovdje prisilno donosimo odluku vjerujući isključivo procjeni predlagatelja. Davanje državnih potpora itekako utječe na tržište. I stoga smatram kako bi agencija ipak trebala zadržati barem savjetodavnu ulogu u cijeloj priči. I to savjetujući one i koji traže državnu potporu ali i ministarstvo. Europska komisija je nadležna za nadzor tržišne utakmice na razini cijele unije. No nisam siguran da jedna institucija koja je tako daleko odvojena od terena kao što je komisija može u potpunosti osigurati da se u svakom konkretnom slučaju postupa potpuno ispravno i bez narušavanja tržišnog natjecanja, stvaranjem nelojalne konkurencije čemu dodjela potpora itekako može doprinijeti. Hvala.
Odgovor na repliku Boro Grubišić, izvolite.
Hvala lijepo kolega Šimunović, dakle ja sam nabrojio 7 država u kojima je ovakvo rješenje, Hrvatska bi bila 8. No ne piše kako je to riješeno u ostalih 20 država Europske unije. I rekao sam i naglasio da se radi kako i samo piše u samom materijalu o centralizaciji u Ministarstvu financija. Je li time dana velika ovlast Ministarstvu financija odnosno ministru financija u svezi raspodjele i državnih potpora ili potpora uopće iz Europske unije to je sada jedno pitanje o kojemu možemo mi razgovarati. Je li agencija ta koja je u drugim zemljama možda ili nekakvo drugo tijelo više odlučuje o potporama o tome nema niti jedne riječi u ovome materijalu. Ja osobno ne razlikujem puno ni Ministarstvo financija ni agenciju. To su za mene državna tijela, državni organi i ako je to jedna Vlada ova koja je, kukuriku, to je za mene potpuno isto ili potpuno svejedno. Bitno je da te potpore ostvare svoj cilj, bitno je da je ona ostvare rast konkurentnosti u hrvatskom gospodarstvu i u Hrvatskoj državi, bitno je da se potakne zapošljavanje tim potporama, a tko će to provoditi tako mi je svejedno, hoće li agencija ili pak ministarstvo. Samo dosadašnje potpore očito nisu polučile željene rezultate niti ostvarili postavljene ciljeve odnosno učinke.
Stavove kluba SDP-a približit će nam poštovani Ivo Jelušić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani zamjeniče ministra sa suradnicima, kolegice i kolege. Bitna ili najbitnija novost u odnosu na dosadašnji Zakon o potporama u ovom zakonu je to što konačno AZTN neće imati više nikakvog posla niti ikakvih ingerencija nad potporama. Konačno da je do toga došlo i to dobro da je do toga došlo jer do sada svjedoci smo ovdje u Saboru kada je riječ o državnim potporama nama su ovdje pred Sabor dolazili čelnici AZTN-a i podnosili izvještaje o potporama. A da li su oni bili ključni u cijeloj toj priči, jesu li oni odlučivali koliko će novaca iz proračuna u to ići, kuda će ići, koliko ići, nisam baš siguran. Oni su više obavljali administrativni i tehnički dio posla, da li je to potpora, da li je to ili nije, je li to u skladu sa tržišnim natjecanjem ili nije, ali ne i politiku samu oko toga, a ovdje ste dolazili pred Sabor i podnosili izvještaj. Imali smo dakle jedno neprirodno stanje, jedno nenormalno stanje da netko tko baš i nije donosio ključne odluke oko toga trebao je ovdje pred Saborom to braniti, opravdavati itd. I zato je prethodnim izmjenama koje smo napravili prošle godine to promijenjeno, a ovim u konačnici i do kraja … konsekventno da konačno AZTN nema nikakve veze sa potporama što je dobro i što je zaista prirodno i normalno da se tako uredi. Jer onaj čiji je novac, a državni je novac, novac je dakle iz proračuna, onaj tko ga dodjeljuje on treba i odgovarati, on treba i pratiti što se događa, a ne skrivati se iza agencije kao što je to do sada bilo. Zašto je to tako bilo, jel to moralo, mislim da nije. Da li se namjerno htjelo da se novac i politika potpora određuju u Vladi, a da netko drugi podnosi izvještaj, o tom potom, ali sad je konačno to uređeno dakle da će izvještaj ovom Saboru podnositi Vlada odnosno putem Ministarstva financija što je i normalno i da u konačnici agencija više neće imati nikakvog posla vezano za potpore. Pri tome agenciji ostaje samo njen posao, onaj usko ako mogu tako reći uži posao zaštite tržišnog natjecanja i to je ono čime se ona treba baviti, ali o tome ćemo razgovarati kada budemo razgovarali o radu agencije. Mislim i tu se ima štošta prigovoriti i vidjeti, ali barem će sada agencija imati samo jedan posao, neće moći reći da je radila i ovaj posao pa možda nisu stigli ovaj drugi koji im je jedini normalan i prirodan. Dobro je da svi ljudi koji su do sada radili taj posao u agenciji prelaze praktički u Ministarstvo financija i tu neće doći do ozbiljnijih dakle ni kadrovskih problema niti će trebati vremena za uhodavanje jer ljudi koji su i dosad to radili samo će kompletno preći u Ministarstvo financija. Dakle moći će se bez velikih uhodavanja nastaviti taj posao raditi, ali će doći do prirodnog stanja i normalno dakle da ti ljudi … u Ministarstvu financija, da Ministarstvo financija ovdje pred Saborom polaže račune i na koncu konca da u pregovorima i razgovorima sa Europskom komisijom to radi državni organ Ministarstvo financija, a ne agencija. Do sada smo uvijek kad smo razgovarali dobivali suhe brojke oko potpora, dakle koliko je to novaca itd., međutim ono što je uvijek bio problem, a to je dakle što se s tim događa, što se događa s tim potporama, što se događa s tim javnim novcima i sada u konačnici kada Vlada, kada ministarstvo ima ingerencije … moći će i odgovarati, u konačnici njih se pitati zašto je to otišlo ovamo, a ne onamo i kako je utrošeno. Jer ja sam uvijek i do sada ovdje kad smo govorili u Saboru što je bio problem kod potpora. Kod nas je često posao završavao sa podjelom potporom i točka. Ustvari on tek tad treba početi jer nije cilj podijeliti državni novac nego je cilj da se dođe do određenih rezultata, povećanja proizvodnje, zapošljavanje itd., ali kod nas se uglavnom nije vodilo računa o tome koji su efekti potpora nego podijele se i točka, a puno manje se pažnje posvećivalo na provedbi toga, na analizi toga, na praćenju toga, na propitivanju je li to utrošeno kako spada pa ako nije da se vrati itd. Uostalom, kad pogledamo podatke vidimo dakle što nam na različite vidove dakle potpora, subvencija, poticaja itd., sve je to isto za ove građane, sve je to državni novac i to je na godišnjoj razini negdje oko 8-9 milijardi, ogroman novac bio koji je u najvećem iznosu išao poljoprivredi, brodogradnji, HŽ-u itd. Koji su rezultati toga bili, vidimo. Brodogradnja je proizvodila sve manje brodova, radnici u brodogradilištima bili nezadovoljni, svako malo štrajkali, a ogroman novac odlazio tamo. U HŽ-u slični problemi, sve manje prevozili i putnika i robe, radnici nezadovoljni, svako malo štrajk i nezadovoljstvo. U poljoprivredi da ne govorimo. Dakle, čas malo sada seljaci dakle ratari, čas stočari, čas ovi, čas mljekari, dakle svi na cesti, nezadovoljni, a ogroman novac oko 4 milijarde godišnje odlazio kuda, to je drugo pitanje. Jedan podatak je frapantan. Dakle 2004. godine samo u poljoprivredu je odlazilo oko 2 milijarde i 86 milijuna, 2011. dakle 7 godina kasnije 4 milijarde 125 milijuna, dakle duplo više, a poljoprivredna proizvodnja ne da nije uduplala se, ne da se nije povećala nego se gotovo u mnogim segmentima nije ni povećala, u nekima smanjila. Gotovo da, to je apsurdno, ali Hrvatska nažalost i usprkos takvim transferima javnog novca u taj sektor poljoprivrede sama sebe ne može hraniti. Možda treba javnosti reći da nažalost Hrvatska svega 3 ili 4 kulture proizvodi dovoljno za svoje potrebe, a sve ostalo je osuđeno na uvoz. Niti jednog mesa, ni jedne vrste mesa Hrvatska ne proizvodi dovoljno, niti mlijeka i mliječnih proizvoda. Jedino proizvodimo dovoljno pšenice, mandarina, meda i to je otprilike to. Svega drugoga, dakle ne proizvodi se dovoljno, a ogromni novci odlaze. Sada će taj dio potpora u poljoprivredi, dakle taj poljoprivredni sektor biti u ingerenciji Europske komisije. I to je dobro. Igrat ćemo po istim pravilima kao i ostale zemlje članice Europske komisije. Da li će naše selo i naša poljoprivreda biti spremni za tu tržišnu utakmicu e to je drugo pitanje, ne želim prejudicirati i reći kako će biti. Ali ako nije onda je grijeh na onima koji su do sada godinama tako nepripremili naše selo i našu poljoprivredu, odnosno tako vodili nebrigu o onome, o tim novcima koji odlaze u taj sektor. Dakle, umjesto da postanu konkurentni oni su čekali, dakle samo pomoć da žive od poticaja, a ne da im poticaji budu oni koji će omogućiti da budu konkurentniji. Ono što je bitno također reći a vezano za ovaj zakon, a to je da tu dolazi pojednostavljenje ili manje administriranje itd. Do sada je bilo, dakle na više adresa si morao slati i upit na više adresa jer se radio izvještaj itd. Sada će se to sve obavljati na jednom mjestu ako tako mogu reći u Ministarstvu financija. Dakle, do sada se moralo ako si želio dobiti potporu ići u Ministarstvo financija radi ocjene svrsishodnosti. Onda agenciji obraćati se da vidi se da li je to potrebno da se o tome dobije očitovanje i odobrenje Europske komisije, ako je potrebno onda i na Europsku komisiju. Dakle, na tri adrese. Sada će sve biti na jednom mjestu u Ministarstvu financija, na jednom mjestu će se odlučivati i na jednom mjestu će se skupljati podaci, podnositi izvještaj i to je dobro. Dakle, ako je to javni novac, državni novac, a je onda je u redu da Vlada o njemu odlučuje, Vlada o njemu i snosi odgovornost i podnosi izvještaj i na koncu konca i odgovara za što je napravljen i sada je to prirodno stavljeno na mjesto gdje to treba. Dakle, ako možemo reći i ovo je na tragu toga da se uvede reda i odgovornosti, da se zna tko šta radi i za što tko odgovara i to je na tragu politike koja ova Vlada pokušava raditi u svim segmentima po ovome, a to je da se zna tko šta treba raditi, za što tko odgovara i da se uvede, dakle više reda i odgovornosti. I na koncu konca da pojednostavnjuje procedure. I mislim da je, time ću završiti, da je ovo konačno točka na "i", dakle da smo konačno kada je riječ o potporama stvari uredili na pravi način, stavili ih tamo gdje im je mjesto, a to je izvršna vlast, to je ministarstvo, dakle a ne da agencija je do sada o tome brinula i ovdje se pred Saborom pojavljivala kao ona koja je podnosila izvještaj iako agencija nije bila u potpunosti ili većim dijelom suodgovorna za politiku potpora koje su bile, koje su se radile u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Prelazimo na replike. Prvo poštovani Ivan Šuker, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Jelušiću u većem dijelu rasprave se možemo složiti, jer naprosto su svi danas tako raspravljali. Ali mi nije jasno zašto svi izuzev kluba HDZ-a danas govorite tako o AZTN-u. Jer ja onda dobivam dojam da nije zakon pročitan. Jer ono ključno što je AZTN što je radio što se tiče potpora da je davao mišljenje da li je potpora legalna ili ilegalna to praktički od 1.7. 2013. godine radi Europska komisija. Dakle, kad smo usvajali zadnje izvješće o radu AZTN-a onda je to bilo rečeno. Niti sada Ministarstvo financija neće izdavati rješenja o tome da li je potpora legalna ili ilegalna, nego će o tome donositi odluku Europska komisija. Dakle, to je prva činjenica. To što je odlučeno da AZTN više kao takav ne treba raditi ovaj posao evidencije potpora itd. to je drugi par cipela. Ali iskreno govoreći kolega Jelušiću, da nije AZTN u proteklim godinama radio ovo mi bi imali show koji bi imali. Najbolji primjer vam je brodogradnja. Od 1.6.2006. godine ni jedno jamstvo brodogradnji se nije moglo izdati bez mišljenja AZTN-a koja je to usuglasila sa Europskom komisijom. Zašto? Zato što je brodogradnja bila u procesu restrukturiranja. Međutim imate, zašto vam ovo govorim. Imate jedan slučaj kad je bio 3. Maj u pitanju, naprosto Ministarstvo financija nije moglo dati jamstvo jer se nisu zadovoljili uvjeti. AZTN nije dozvolio i što se onda politički događa? Riječko gradsko vijeće donosi odluku o tome da izda jamstvo za 3. Maj iako je to totalno protuzakonito. Međutim, kad imali ste u tim vremenima pregovora itd. jednu da tako kažem neovisnu regulatornu agenciju, onda ste mnoge stvari mogli napraviti. I da AZTN nije odradio svoj dio priče vjerojatno mi ne bi bili u ovakvoj poziciji kakvoj jesmo. Međutim, postavljam si pitanje ako se ovaj odjel u Ministarstvu financija ne digne na nekakvu razinu ne da mu se značaj koliko će on biti efikasan u prikupljanju ovih podataka. Dakle, naprosto stvar treba pogledati realno bez politike. Zašto? Pa zato što je ovo možda nešto što će sutra itekako ili pomoći ili odmoći hrvatskom gospodarstvu. Ali ako gledamo na ovakav način, do jučer smo svi o gospođi Spevec i AZTN-u osobito dok niste bili na vlasti svi govorili hvalospjeve. Danas AZTN ne valja, ovako to naprosto nije dobro. AZTN je napravio svoj posao pošteno, korektno i doveo Hrvatsku u ovu fazu da se može danas govoriti o ovakvom zakonu.
Na repliku odgovara Ivo Jelušić.
Kolega Šuker, nismo se možda najbolje razumjeli. Ja ne napadam AZTN. AZTN je Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja radila ono što joj se dalo da radi. Ja nju uopće ni ne napadam. Ja govorim da su oni radili tuđi posao i ovdje nama u Saboru podnosili izvještaj o potporama iako oni nisu ključni bili u tome. Dakle, nije agencija određivala koliko će iz proračuna se odrediti za potpore. Tu je odluku donosila uvijek vladajuća većina, Vlada, dakle ovdje u Saboru. Prema tome, a agencija je podnosila izvještaj o tome. Prema tome, ako je to bila politika određene Vlade, Vlada, onda je i Vlada trebala odgovarati ovdje u Saboru a ne agencija. Agencija je obavila u tom smislu, mogla je reći je li nešto u skladu sa zakonom ili nije i to je trebala raditi, je li dakle odmah obavlja i taj administrativni dio posla. Ali ne i odgovarati za politiku potpora i silne milijarde koje su išle jer nije ona odlučivala hoće li to biti milijarda ili pet. O tom je odlučivala Vlada, prema tome Vlada je trebala podnositi i izvještaj. I dakle tu je ona poanta što ja govorim, sada više agencija nema ništa s potporama, što je prirodno, ako je Vlada ta koja određuje koliko će biti neka Vlada ovdje i odgovara.
Nova replika, poštovana Đurđica Sumrak. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa uvaženi kolega Jelušić u jednom dijelu, ajde slažem se s vašom raspravom, međutim pod kraj ste se počeli doticati i braniti. Pa znate, postoji jedna izreka da pobjednici traže rješenja, a gubitnici isprike. Nažalost, ova Vlada se već duže vrijeme ponaša gubitnički jer stalno traži isprike i stalno je netko drugi kriv. Ako nam ne uspije ovo kriva je bivša Vlada, ako nam ne uspije ovo kriva nam je opet bivša Vlada. Dotaknuli ste se uvaženih kolega i poljoprivrede i spomenuli ste lijepo, između ostalog, i mandarine i med. Da, da nije bilo potpora tada u poljoprivredi ne biste danas spominjali niti mandarine, a bome ni med. Ali ne biste spominjali ni maslinova ulja, ne biste spominjali ni druge proizvode za koje su zaista proizvođači bili pripremani. Nije mi jasno zašto niste spomenuli onda da je u vrijeme bivše Vlade završeni pregovori što se tiče poljoprivrede, ajmo se dotaknuti tih kvota šećera. Izdogovarano je najbolje od svih tadašnjih koje su ulazile zemlje zadnje članice proizvodnja 192 877 tona šećera. I dobili smo kvote. Ali prešućujete da je ministar Jakovina ponovno iskoristio svoje diskreciono pravo, kao što ga je učinio u raspolaganju državnim zemljištem, i po svom diskrecionom pravu dao najveću kvotu šećerani koje se nalazi naravno u gradu u kojem je njegov gradonačelnik. Ustavni sud je to poništio. Jakovina šuti, vi šutite i jedini odgovor je da je tu sve u duhu pravde i prava. Pa ako je to to, pa žalosno je. Nemojte stalno tako govoriti. Govorite o relevantnim činjenicama, o konkretnim i nemojte se stalno ispričavati.
Na repliku odgovara Ivo Jelušić.
Kolegice Sumrak, ništa se ne ispričavamo niti se imamo potrebe da ispričavamo a govorimo o činjenicama. Dakle, a činjenice su sljedeće, ja ću ih ponoviti možda ih niste dobro čuli. Sami ste govorili dakle da je, rekli ste da ne bi bilo mandarina, da ne bi bilo ovoga da nije bilo politike vaše Vlade i tu određenih poticaja itd. A dakle činjenice su sljedeće, ponovit ću. 2004. godine u poljoprivredu je išlo dakle iz javnog novca 2 milijarde i 86 milijuna. 2011. na kraju vaše vladavine dakle 4 milijarde 125, duplo više. A poljoprivredna proizvodnja nije uduplana, dapače nije povećana. Rezultat takve poljoprivredne politike tih vaših vlada i tih vaših godina je da dakle osim tri namirnice, osim tri proizvoda, osim pšenice, mandarina i meda nijedne poljoprivredne kulture, nijednog mesa ni mlijeka, ništa što je iz tog sektora Hrvatska ne proizvodi dovoljno za svoje potrebe. Da ne uvozimo, da se kojim slučajem dakle teoretski govorim zatvorena zemlja bili bismo gladni. To je rezultat vaših poljoprivrednih politika i vaših poticaja koji su išli i koji su uduplani a proizvodnje nema. Postavlja se pitanje kud je to išlo? U kupovinu glasova? Podmićivanje ili da se nekom svidite pa mu damo novce? Ali u svakom slučaju niste naše selo i poljoprivredu pripremili za tržišnu utakmicu jer to govore podaci.
Nova replika, poštovani Dražen Đurović.
Hvala. Kolega kad je riječ o radu te Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja mislim da treba podsjetiti da njen posao nisu bile samo državne potpore nego općenito zaštita tržišnog natjecanja u RH u svim onim, u grupiranju kapitala, u davanju ocjena za spajanje i slično. Prema tome, na stranu ove državne subvencije odnosno državne potpore i ovo rješenje koje je možda i ok. Međutim, ostaju i dalje još druga pitanja što se tiče zaštite tržišnog natjecanja i ta tema nije iscrpljena ni završena u Hrvatskoj i bit će stalno prisutna i možda u budućnosti će se još više zapravo pojavljivati u raznoraznim oblicima kretanja kapitala kroz RH. A kad je riječ o agencijama mi pozdravljamo gašenje svake agencije jer ih imamo previše u Hrvatskoj i ova država u recesiji to teško izdržava. Podsjetit ću vas na ovo objavljeno izvješće Instituta za javne financije da u RH imamo 44 državne agencije sa 6000 djelatnika i oko 4 milijarde kuna proračuna. Više puta se spominjala ovdje Agencija za plaćanje u poljoprivredi. To je jedan eklatantan primjer netransparentnog rada, nejasnih modela plaćanja, nejasnih prikaza. Zaista bi možda bilo sretno ako Ministarstvo financija želi preuzeti tranše iz proračuna pa neka preuzme i rad te agencije. Jer imali smo priliku vidjeti jedno izvješće o tranšama prema jednom OPG-ovcu u zastupničkim pitanjima, to su plahte raznoraznih modela plaćanja, raznoraznih iznosa. To ne da je transparentno, to ne da je nejasno, to ne da je i prilično čudno nego mislim da bi zaista ako se želi uvesti red i u ovom dijelu segmenta onda i ovu agenciju dajte Ministarstvu financija i neka bude transparentnija.
Na ovu repliku odgovara Ivo Jelušić.
Poštovani kolega Đurović rekli ste da možda je ovo ok, dakle možda je ovaj zakon ok. Ne znam zašto tako sramežljivo kad je nešto dobro, sramežljivo tako govorite da je nešto možda to ok. Pa recite jasno zakon je dobar i dobro da ste to napravili. Pa neće vam vaši glasači zamjeriti ako podržite nešto dobro što je ova Vlada predložila. Time pokazujete dakle da radite za dobrobit ove zemlje, da razumijete da je nešto dobro i podržite što je nešto dobro. Pa neće vam to nitko dobronamjeran u Hrvatskoj to zamjeriti. Prema tome, kad je nešto dobro a puno tog je ovdje dobrog ova Vlada predložila recite jasno i glasno ma to je dobro, a ne možda je to ok. Čemu taj stidljivi odnos? Jer pazite bolje će vas, nećete time sebi naštetiti, nećete ni nama pomoći ali ćete ispasti vjerodostojniji među glasačima. Kao što ću i ja vama uvijek priznati kad nešto dobro napravite, dobro ste to napravili, pritom ne mislimo ovoga da ću sebi naškoditi a vama pomoći. Dakle opozicija trebala bi kritizirati ono što ne valja i konstruktivna opozicija, prava opozicija. A ono što je dobro reć, pa to je i dobro, ne sramite se toga reći. mislim ova Vlada je zaista doduše vama je možda problem to što je ova Vlada puno toga dobro predložila pa kad bi za sve rekli da je dobro ispalo, da je podržavate ali barem nekada recite, pa šta je dobro, to je dobro.
Posljednja replika, Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Jelušić, ovaj zakonski prijedlog nije rađen temeljem pameti i znanja Kukuriku koalicije i njihove želje da to radi, ona je to napravila ovaj zakon radi uklapanja u sustav državnih potpora EU a po da kažem neću reći naredbi ili naređenju Europske komisije, i to piše u ovom materijalu. Dakle nije ugrađena pamet nekog drugog nego Europske komisije o tome se radi. A kada ste govorili u vašem izlaganju onda ste, niste uopće napadali nikakve potpore koje su uložene u brodogradnju, u željeznicu itd, bez rezultata ali ste najviše se osvrnuli na poljoprivredu. Iz toga se raspoznaje da vi i vaša Kukuriku koalicija uopće ne razumijete probleme u poljoprivredi. Niste ni osjetljivi na probleme u poljoprivredi. Naime ako znate da se u Hrvatskoj kupi godišnje 23 milijarde hrane a uveze 15,5 to znači da su dvije trećine hrane uvezene a na to je plaćeno državi dakle 40% od carine, trošarine, PDv-a. E sad koliko je država zaradila na 15 milijardi uvoza hrane, koliko je 40%? 6 milijardi a poljoprivrednicima OPG-ima, koliko je dana, dana potpora, usporedite to pa ćete vidjeti zbog čega je, zbog šnicle, državne šnicle od carine, trošarine i PDV-a crkla Hrvatska poljoprivreda, vi ste joj, zabijate posljednji čavao u njezin ...
Odgovor na repliku, Ivo Jelušić.
Kolega Grubišić, da li je ovo pamet Europske komisije ili ove Vlade da ste malo pažljivije čitali ovaj prethodni zakon vidjeli bi da je i kad smo bili članica Europske i otkad smo članica Europske komisije imali smo drugo rješenje ali smo sami do toga došli da je ovo rješenje puno bolje. Prema tome nije to propisala Europska komisija gdje će sjediti ovih par službenika, hoće li sjediti u agenciji ili ovdje. Ne Europska komisija određuje nešto drugo a to je kada je riječ o poljoprivredi gdje će sada jer u Europi se vodi zajednička poljoprivredna politika i ona će se u tom djelu, u tom djelu EU će se pratiti i referirati. Prema tome, ali ključno je pitanje dakle ponavljam zajednička europska politika će sada u Europskoj komisiji biti i pitanje koliko će naše selo i poljoprivreda biti konkurentno i moć se nositi sa europskim proizvođačima, sa ljudima, poljoprivrednicima i firmama u drugim zemljama članicama EU a zato ova Vlada ne snosi odgovornost nego prethodne Vlade, prethodne Vlade HDZ-a i njegovih koalicijskih partera koje po mojoj ocjeni nisu naše selo i naša poljoprivredne proizvođače osposobile da budu konkurentni jer nisu davali da ojačaju njihovu konkurentnost, da povećaju proizvodnju nego da kupuju njihovo podršku, da kupuju njihovu političku naklonost i sada će se to vratiti kao … i njima ali i cijeloj Hrvatskoj. dakle u stilu one japanske, treba čovjeka naučiti loviti ribu a ne dati mu ribu da se najede pa da time riješi problem svoje gladi. Tako je trebalo raditi i prije ali nažalost nije. Mi nismo naše ljude učili kako da love ribu, učili kako da proizvodi postanu konkurentni nego im davali da prežive tu godinu a šta će biti kasnije o tom se nije vodilo računa.
Zaključujem raspravu. Glasat ćemo kad se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o državnim potporama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 625. Rasprava o Konačnom prijedlogu Zakona je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim da se izjasnite. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 92 glasa za, 5 glasova protiv i 7 suzdržanih glasova donesen Zakon o državnim potporama u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
Prelazimo na iduću točku dnevnog reda, to je - Prijedlog Zakona o factoringu, prvo čitanje, P.Z. br. 621. Predlagateljica zakona je Vlada RH. Prijedlog akta ste primili. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Pitam želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da, poštovani zamjenik ministra financija, gospodin Boris Lalovac.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Pred vama se nalazi nacrt Prijedloga Zakona o factoringu RH trenutno ne postoji Zakon koji regulira djelatnost factoringa, Hrvatski sabor je zaključkom u trećoj sjednici održane tijekom siječnja do ožujka 2012. godine zadužio Vladu RH da uputi na raspravu i usvajanje Zakona o factoringu. Ministarstvo financija zatražilo je tehničku pomoć Europske banke za obnovu i razvoj EBRD-a te u 2012. godini je osnovana je radna skupina koju uz pomoć konzultanata EBRD-a izradila prijedlog Zakona o factoringu. Factoring predstavlja otkup potraživanja a unatoč nepostojanju zakona koji regulira ovo područje u RH ovu djelatnost su obavljale kreditne institucije i u tom slučaju je nadzor obavljao Hrvatska narodna banka i društva registrirana za poslove factoringa kada je nadzor za obavljanje izvršavala HANFA temeljem Zakona o HANFA-i. Na dan 31.prosinca 2013. godine u RH aktivno je bilo 14 factoring društava prema određenoj statistici HANFA-e negdje 2007. godine je bilo oko 16 društava, najviše je bilo 31.3.2011. gdje je bilo 19 društava tako da se taj dio kreće znači da sada 14 brojevima kakvi jesu. Međutim, što je značajno iako taj kažem varira taj broj aktiva snažno raste tako da kad govorimo o aktivi factoring društava na kraju 2013.godine ona je dosegla iznos od oko 8 milijardi kuna što je čini oko 1,3% imovine financijskog sektora odnosno oko 5,5% imovine ukupnog ne bankovnog financijskog sektora gdje u ovom djelu spada i factoring. Na taj način factoring društva zauzimaju 7 mjesto po po zastupljenosti u financijskom sektoru, a 5. mjesto u zastupljenosti po financijskom ne bankovnom sektoru. Kada govorimo o nekom njihovom poslovanju, vidimo da oni posluju pozitivno. Ukupni prihodi društava registra za obavljanje poslova factoringa u 2013. godini, na kraju 2013. godine je iznosio 824 milijuna kuna, dok su rashodi iznosili negdje oko 606 milijuna kuna, što znači da bi bruto dobit ovih 14 factoring društava iznosila 217 milijuna kuna, kada govorimo o neto dobiti to je negdje na razini oko 178 milijuna kuna. Bitno je također reći da usluge factoringa nisu harmonizirane na razini EU, odnosno nisu, ne postoji jedna jedinstvena harmonizacija, odnosno da različite zemlje su zapravo donosile određenu regulativu ili je ta regulativa bila riješena kroz neke druge zakone. Tako da se, factoring se spominje u nekoliko direktiva koje reguliraju i kreditne i ovaj drugi ne bankovnih financijskih institucija. S obzirom na trend porasta usluga factoringa u RH te s obzirom da su rizici factoring društava koji nisu članice grupe kreditnih institucija kojih kontrolira HNB nisu obuhvaćeni na jedan cjeloviti način, nužna je bila regulacija i ovoga područja. Stoga se donošenjem ovoga zakona postiže veća stabilnost, povećava sigurnost i transparentnost factoring transakcija kao i osiguranje kvalitetnog i primjerenijeg nadzora na ovim područjima. Znači, sukladno i vašim preporukama iz ovoga Visokog doma, Vlada RH odlučila u izradu i prijedlog ovoga zakona. Govorimo, ovo je prvo čitanje, vidjet ćemo vaše danas, u vašoj raspravi da li je ovo područje za sada dobro regulirano pa u koliko bude na vaše prijedloge u ovom Visokom domu, ako budu došli konkretni i kvalitetni prijedlozi svakako ćemo ih razmotriti do drugoga čitanja, imamo vremena i za određene popravke ukoliko se ovdje to i ukaže. Zahvaljujem.
Zahvaljujem zamjeniku ministra. Imamo prijavljene dvije replike. Prvu uvaženi potpredsjednik Doma, Željko Reiner. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženi zamjeniče ministra, ne želeći ulaziti u meritum stvari, postavit ću ono isto pitanje koje sam postavio kada se to stavljalo na dnevni red. Potpuno mi je nejasno zašto se to zove Prijedlog zakona o factoringu kao da mi nemamo hrvatskih riječi za to? Imamo, to se moglo mirno zvati Prijedlog zakona o otkupu potraživanja, prema tome ne vidim nikakvi razlog da se upotrebljava jedna nakaradna tuđica koja uopće zapravo nema mjesta, pogotovo u naslovu jednog zakona. Budući da ste tražili konkretne prijedloge, konkretni prijedlog je baciti taj factoring i staviti Prijedlog zakona o otkupu potraživanja. Hvala lijepa.
Na repliku odgovara, zamjenik ministra, Boris Lalovac. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa slažem se da bi trebalo više koristiti hrvatske riječi u zakonodavstvu, međutim kod ovoga factoringa vi znate da se i od 90-ih godina da je takav jedan pojam … u privredi i tada se i govorilo ne samo o uvoznom factoringu, nego izvoznom factoringu i gdje je to jedna riječ koja je zapravo opće prihvaćena u EU i načinu komunikacije naših poduzetnika sa vanjskim poduzetnicima i kada različite terminologije koristimo u drugim zemljama, koristila se slična terminologija i u ovome slučaju je tako i ovdje nastavljeno. Ono što smo kada smo govorili da kada je to oblik otkupa potraživanja, također smo pokušavali u tom segmentu ići da ga nazovemo otkup potraživanja, no međutim onda je ponovo se javilo pitanje je li to dospjela ili nedospjela potraživanja, itd., da ne širimo taj jedan cjelokupni problem da se govori samo o nedospjelim potraživanjima kada koristite u obliku factoringa, Vlada se za sada u ovome obliku odlučila, ali svakako se slažem da treba što više koristiti hrvatske riječi u zakonodavstvu.
Drugu repliku iznosi poštovani Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Lalovac ja sam iskreno govoreći očekivao da ćete vi šire obrazložiti tehnički ovaj zakon i da ste ga šire obrazložili, onda se mi ovdje uopće ne bi prepucavali jel ti otkup potraživanja, ovako ili onako, nego … naprosto rekli što to je. Međutim mene zanima uz to što sam očekivao da ćete šire obrazložiti, mene zanima prije svega tko stoji iza tih factoring društava? Tko stoji iza tih factoring društava? Ona nisu nastala ko da su nikli ko gljive i gljiva se mora zasaditi ili nešto skupa. Dakle, čiji kapital stoji iza tih društava? Već ste rekli 8 milijardi kuna, mi u Hrvatskoj imamo Ured za sprječavanje novca koji itekako uspješno radi i druga stvar, ako je to nešto tako dobro, a s obzirom da niti država ni porezna uprava nisu u stanju naplatiti neka svoja potraživanja, onda očekujem da će oni sutra pomoć državi u naplati potraživanja, ovo malo u šali i druga stvar, nadzor. Mi smo od HANFA-e koja je bila jedna neovisna institucija i koja je stvarno radila nadzor ne bankarskog sektora, HANFA-u pretvorili u jedno čisto administrativno tijelo. Ali ključno pitanje je i za to čisto administrativno tijelo, tko stoji iza factoring društava, da li su to moćne financijske institucije koje na takav način jedan dio financijskog tržišta u RH žele imati pod svojom kontrolom ili je to nešto drugo? Zato smatram da ili ćete to možda u završnoj riječi ili kroz replike ipak nešto više reći o samom smislu ovog zakona. Zašto? Zato što ovaj zakon ima u sebi puno i financijskih i pravnih zamki o kojima treba itekako progovoriti, a o njima ne mogu govoriti laici nego mogu govoriti ljudi koji su itekako involuirani u ovaj pravni financijski sustav RH da bi mogli upozoriti na moguće negativnosti koje se mogu dogoditi.
Na repliku odgovara zamjenik ministra Boris Lalovac.
Da, zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kada pitate tko stoji iza factoring društava, znači ono što sam uvodno rekao, znači factoring poslovanje posluje u RH prema statistici od 2007. godine, tako da ste vjerojatno i kada ste bili ministar financija dobili takav odgovor od nadležnih institucija, a ja vjerujem i zato i govorimo da je Zakonom o sprečavanju tokova novca kada je taj bio i bili su dobro kontrolirani cjelokupnom tom procesu iako nije postojala zakonska regulativa. Znate da factoring društva najčešće to je jedan dio slično kao i kod liesing društava najčešće su osnivali određene kreditne institucije. Ali upravo je zato dobar ovaj zakon zato što će prvi puta sva factoring društva će proći licenciranje kod Hrvatske agencije za nadzor financijskih usluga. Znači nakon 7 godina poslovanja prvi puta će oni prolaziti i licenciranje, oni do sada jesu kontrolirali tokove novca jel su to morali raditi putem drugih zakonske regulative ali sada će poći puno strože i jače kontrole i nadzora i licenci i odobravanja tih licenci i izvještavanja i puno šira kontrola. I zato smo cijelo vrijeme govorimo zbog transparentnost uvodimo ovaj zakon i to smo čini mi se i na vaš određeni prijedlog u ovome Saboru da ga se donese i mislim da ćemo obostrano naći da se ovaj zakon dobije pravi puni efekt da se kontrolira na ispravan način. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HNS-a govorit će poštovani kolega Boris Blažeković. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine zamjeniče ministra. Na samom početku želim istaći da će klub HNS-a liberalnih demokrata podržati Prijedlog zakona o factoringu u prvom čitanju. Mi u HNS-u mislimo da su dvije najveće vrijednosti ovog vrlo složenog zakona. Prvo, što se factoring odnosno otkup potraživanja duga po prvi puta u Hrvatskoj uokviruje zakonom i drugo, što je prijedlog zakona ide u dva čitanja te eventualne nedostatke moguće u sveobuhvatnoj raspravi doraditi. U Hrvatskoj već je rečeno sa navedenim poslom odnosno djelatnošću factoringa bavi registriranih 14 ili 16 factoring društava. U strukturi imovine nebankovnog sektora factoring društva sudjeluje s imovinom od oko 7,18 milijardi kuna što čini 1,32% imovine financijskog odnosno 5,36 imovine ukupnog nebankovnog financijskog sektora što je isto tako prije mene rekao gospodin zamjenik ministra. Izneseni podaci factoring društava pozicioniraju na 7.mjeseto po zastupljenosti u financijskom sektoru odnosno 5.mjesto po zastupljenosti u financijskom nebankarskom sektoru. Factoring društva RH ostvarila su u 2012.godini 87,19 milijuna kuna dobiti nakon oporezivanja. Dakle činjenica da se factoringom bave kao registriranom djelatnošću značajna trgovačka društva. Pružatelji factoring usluga trenutno nisu regulirani u RH što stvara pravnu nesigurnost kod nekih vrsta factoring transakcija. S obzirom na trend porasta usluga factoringa u RH te s obzirom na to da rizici factoring društava koje nisu članice grupe … institucija u RH nisu obuhvaćeni odgovarajućim nadzorom nužna je regulacija njihovog poslovanja zakonskom regulativom o factoringu. I mene isto malo moram priznati i nas u HNS-u boli ovaj izraz factoring. S tako značajnim udjelom na financijskom tržištu s tendencijom rasta posebno iz razloga izlaska na zajedničko europsko tržište neophodno je da se factoring uredi zakonom. Time se ujedno dodatno regulira cjelokupno financijsko tržište. To je još jedna od brojnih pozitivnih mjera ove Vlade u tzv. sređivanju države. Važno je napomenuti da usluge factoringa nisu regulirane na razini EU niti postoji jedinstvena definicija factoringa na razini EU. U EU factoring je postojao regulirana industrija krajem 2000.-ih a razlog tome je rastuća važnost factoring industrije u toj zemlji posebno za financiranje malog i srednjeg poduzetništva i factoring je reguliran u Njemačkoj, Italiji, Austriji i Mađarskoj. Treba napomenuti da u uvjetima izostanka pravne regulacije posao factoring spomenuta druga društva koja nude factoring usluge, a pod nadzorom su agencije nisu podlijegala licenciranju, odobrenju za upravljanju pravilima o minimalnom temeljnom kapitalu, kvalificiranom udjelu, izvješćivanju i sličnim pravilima. Stoga je nadzor agencije ograničen samo na provjeru obavljanja poslovanja u skladu sa Zakonom o računovodstvu, Zakonom o sprečavanju pranja novca i financiranju terorizma kao i drugim zakonima, podzakonskim aktima koji se općenito regulira poslovanje trgovačkih društava u RH. Izdvojili bi neke od odredbi prijedloga zakona koje se nama u HNS-u čine značajnijima. U glavi prvoj govori se o općim odredbama o predmetu zakona i pojmovima. U glavi drugoj govori se o samom factoringu i to o primjeni odredbi zakona kojim se uređuju obvezni odnosi, posao factoringa, predmetu factoringa, budućim tražbinama, subjektima u poslovima factoringa, vrstama factoringa, tuzemnom i inozemnom factoringu, regresnom i bezregresnom factoringu, dobavljačkom tzv. obrnutom factoringu, otkupom mjenica, ugovor o factoringu, obavljanju posla factoringa. U glavi trećoj sadržane su statusne odredbe gdje se određuje tko i na koji način može pružati usluge factoringa i regulira. Factoring društvo djelatnost factoring društva, temeljni kapital factoring društva koji ne može biti manji od milijun kuna, kapital factoring društva, dionice factoring društva, povezane osobe i neizravni udjel, promjena kvalificiranih udjela factoring društva, imatelja kvalificiranih udjela factoring društva, zahtjev za izdavanje suglasnosti za stjecanje kvalificiranog udjela, postupak odlučivanja o suglasnosti za stjecanje kvalificiranog udjela, odlučivanje o suglasnosti za stjecanje kvalificiranog udjela, odbijanje zahtjeva za stjecanje kvalificiranog udjela, pravne posljedice stjecanja bez sukladnosti o ukidanju rješenja suglasnosti za stjecanje kvalificiranog udjela, suglasnost za stjecanje kvalificiranog udjela u drugoj pravnoj osobi, odobrenje o obavljanju poslova factoringa, spajanje postupaka pri odlučivanju zahtjeva za izdavanje odobrenja za obavljanje poslova factoringa, izdavanje odobrenja obavljanja poslova factoringa, ukidanje i prestanak važenja odobrenja za poslove factoringa itd. Dalje zakon propisuje u članku 47.vrlo složene uvjete za člana uprave factoring društva. U glavi 4.regulira se obavljanje poslova factoringa izvan RH odnosno u drugoj državi članici EU. U glavi 5.se pak regulira obavljanje poslova factoringa, factoring društava iz članica EU i trećih država. Glava VI. Prijedlog ovog zakona regulira upravljanje rizicima kojima je factoring društvo izloženo. Glava VII. propisuje načine vođenja poslovnih knjiga i financijskih izvještaja te reviziji istih. Glava VIII. potpisuje nadzor nad factoring društva i to nadzor nadležne agencije za nadzor, predmet nadzora, naknadu za nadzor, nadzor, način obavljanja nadzora, osobe ovlaštene za nadzor, dostavljanje podataka na zahtjev agencije, obavijest o neposrednom nadzoru, neposredni nadzor poslovanja, uvjete za obavljanje neposrednog nadzora, kontrolu informacijskog sustava, završetak postupka neposrednog nadzora, razloge prigovora, sadržaj prigovora, posredni nadzor poslovanja, zapisnik o posrednom nadzoru, nadzorne mjere, vrste nadzornih mjera, preporuke upravi factoring društva, opomenu i otklanjanje utvrđenih nezakonitosti, nepravilnosti, izvješća ovlaštenog revizora, otklanjanju nezakonitosti i nepravilnosti, izvješća o otklanjanju nezakonitosti i nepravilnosti, rješenja o otklanjanju nezakonitosti i nepravilnosti, posebne nadzorne, rješenje o ukidanju odobrenja za rad. U Glavi XIV. sadržane su prekršajne odredbe koje se relativno visokim kaznama reguliraju teže i lakše prekršaje factoring društva i teže su 200 do 500 tisuća kuna a lakše su 50 do 100 tisuća kuna, to su relativno visoke kazne, možda bi i njih trebalo revidirati. Iz svega ukratko i samo taksativno navedenog razvidno je da se radi o vrlo složenom prijedlogu zakona koje regulira isto tako zahtjevnu i vrlo složenu djelatnost factoringa. Mi u HNS-u smatramo da je factoring nužno zlo, factoring je u svojoj suštini za vjerovnika nepravedan, nekorektan i izlazi iz situacije nemogućnosti i naplate potraživanja. Puno prirodnije bi bilo u cijelosti poštivanje zakonom određenih rokova plaćanja ili u posebno kratkom roku efikasno sudstvo. No realnost je nažalost sasvim drukčija i realnost treba prihvatiti kao činjenicu. Zato je factoring djelatnost koja je važna. Factoring je djelatnost koja može značajno pomoći gospodarstvenim subjektima posebno malim i srednjim poduzetnicima. Factoring može omogućiti nastavke prizvoljnih procesa, isplate plaće, plaćanje obveza prema drugim dobavljačima. U nekim slučajevima usluga factoringa može biti ključna za opstanak nekog od malih ili srednjih poduzetnika. Zbog navedenog ponavljam Klub Hrvatske narodne stranke-liberalnih demokrata podržati će prijedlog ovog zakona u pravom čitanju. Hvala.
Imamo jednu repliku prijavljenu. Poštovani Domagoj Hajduković, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Blažeković evo krenuli smo sa napomenama, odnosno jezičnim zamjerkama terminu factoring. Mislio sam čekati do stoje pojedinačne rasprave, to ću spomenuti još jedanput. Ali mislim da je bitno spomenuti i sada na samom početku rasprave po klubovima. Naime, upravo vodeći se time, malo sam istražio kako je taj termin inkorporiran odnosno kako se koristi u ekonomijama i Europske unije ali i zemalja u okruženju. Prvo ne možemo govoriti o factoringu nužno kao otkupu duga, dakle on ne mora nužno biti samo to kao što ste i sami spomenuli dakle postoje različite definicije factoringa ovisno o tržištu na kojemu su regulirani i kako. Dakle, to prije svega ne bi bio točak prijevod u tom smislu, to je regulirano člankom 4. i 5. na koji također postoje neke pritužbe no možemo o tome kasnije u raspravi. Dakle, riječ factoring, odnosno termin dolazi iz engleskog jezika a u njemačkom, talijanskom, češkom, makedonskom, poljskom i slovenskom glasi upravo tako factoring. Postoje samo neka mala odstupanja odnosno transliteracija u matični jezik, dakle o kojem govorimo, da li se radi o pismu, da li se radi o k umjesto c ali to je sva razlika. Po onome što sam našao u europskim jezicima samo dva jezika postoje drugačiji formulirani termini factoringa i to je više radi inkorporacije u sam jezik odnosno da bude u duhu samog jezika i to je mađarski i francuski. Na mađarskom je to … [[Govornik se ne razumije.]] , dakle vrlo, vrlo slično ali slijedeći zakonitosti mađarskog jezika i u francuskom je to la facturage dakle, opet vrlo, vrlo slično ali opet vodi se zakonitostima jezika u koje je inkorporirano. Hvala.
Na repliku odgovara Boris Blažeković, izvolite.
Hvala lijepo. Mi smo se u HNS-u rukovodili jednim drugim, odnosno principom o kojem su već određeni kolege govorili a radi se o tome da bi trebalo što više u zakon inkorporirati hrvatski jezik i da bi se koliko god je moguće trebalo izbjeći bilo kakve tuđice. A smatramo da je hrvatski dovoljno bogat da se moglo sa određenim naporima pronaći načine da se izbjegne naziv factoring i da se uvede nekakav hrvatski izraz. Jasno, moguće je da je ovo u poslovnoj zajednici puno značajniji, jednostavniji, prihvatljiviji i razumljiviji naziv posla kojim se bave factoring društva ali smatramo da bi možda se moglo naći nekakav izraz koji bi bio u duhu hrvatskog jezika i da bi on isto tako mogao označavati sve ove djelatnosti koje jesu a zaista su brojne i zaista su dosta komplicirane i sadržane u prijedlogu ovog zakona.
U ime kluba SDP-a govoriti će Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani zamjeniče ministra sa suradnicima, kolege i kolegice. Govoreći odmah u ime kluba Socijal-demokratske partije mogu odmah reći da ćemo mi podržati ovaj prijedlog Zakona o factoringu. I možda da počnem onim što je ovdje bilo najprjepornije a to je sam naziv, zašto factoring, kako prevesti factoring na hrvatski jezik. Treba prije svega poči od činjenice da usluge factoringa kao što se to i navodi u ovom obrazloženju prijedloga zakona nisu regulirane uopće na razini Europske unije. Što znači da mnoge zemlje pod factoringom razumijevaju i definiraju različite usluge. Postoji jedna i direktiva o godišnjim financijskim izvješćima i konsolidiranim financijskim izvješćima banaka na razini Europe, a primjeri pravnih definicija također nisu brojni u pojedinim zakonima na razini država. Recimo još da je primjer Njemačka koja to ima dobro regulirano, odnosno i koja regulira i sam pravni pojam. Dobro je evo da imamo ovaj prijedlog zakona jer usluge factoringa u Hrvatskoj su se na neki način već uobičajile. Ne možemo reći da se taj posao još uvijek rascvjetao, ali praktički njegova povijest u Hrvatskoj, povijest factoringa mogli bismo reći da datira od 2003. godine. Da ona bilježi već neki pad, već kada naša građevinska operativa dolazi u probleme, dakle i potražnja odnosno želja za ovom uslugom tada i raste. Što se želi postići ovim prijedlogom zakona? To je već bilo rečeno, to također imamo i u samom obrazloženju gdje predlagatelj navodi da se potakne jedan daljnji razvoj factoring usluga, da se jamči stabilnost, legitimitet u gospodarstvu, kao i poveća pravna sigurnost u svim transakcijama pa onda isto tako i u samim factoring transakcijama. Postavljeno pitanje je možda izlišno, ali ono se ovdje već nametnulo, eto zašto sada ovim prijedlogom zakona iako su dobrodošle i sugestije iz drugih klubova, kako regulacija ove materije može biti i preciznija, ali u svakom slučaju neodrživa je situacija da factoring ostale neregulirana jer ovim prijedlogom zakona dakle sva društva podliježu licenciranju, što je rekao upravo u obrazloženju, odnosno i naknadnom obrazloženju gospodin zamjenik ministra, odobrenju za upravljanje, pravilima o minimalnom temeljnom kapitalu. Prema tome dakle jedna bolja odgovornost i jedna sveukupno jača financijska sigurnost. U kriznim recesijskim vremenima kada je poduzećima teško doći do kapitala sigurno da se na neki način postavlja pitanje da li će doći onda i da li je moglo već sada doći do factoring usluge kao jedne od najtraženijih financijskih usluga. Možemo reći dakle da bez obzira, to ću nešto kasnije malo obrazložiti o čemu trebaju voditi računa, prije svega tražitelji usluga, ali i oni koji ih odobravaju, da u vremenu kad rastu nenaplaćena potraživanja, ali to se vidi iz priloženog da je porasla i aktiva upravo factoring društava, bilo one banke kao financijske institucije takvog tipa ili posebna društva. No to stavlja dakle sama ta factoring društva u situaciju da oprezno biraju plasmane i ostaju usmjereni upravo prema kvalitativnim tvrtkama kojima u biti factoring, kojima ova usluga treba za ubrzanje likvidnosti, a ne za rješavanje problema svojih potraživanja. Ova usluga je važna na razini nacionalnog gospodarstva jer kao način financiranja razvija i poboljšava kulturu plaćanja, potiče dobre poslovne običaje i poštovanje ugovornih obveza koja već dugo vremena u Hrvatskoj, to je ono s čime se Hrvatska Vlada najviše suočava, tu jednu kulturu odnosno nekulturu neplaćanja kao jednu novu društvenu vrijednost, a ne ono što izaziva osudu, nastoji dakle to je najveći problem Vlade čime se ona suočava. I kad se upravo žele srediti takve situacije nailazi na najveće otpore, što znači da su takvi dobro već financijski potkoženi i imaju utjecaja u medijima gdje onda upravo umjesto da se neke dobre stvari prepoznaju i podrže, da se obavijeste građani, onda se iz nekih sasvim marginalnih razloga nalaze razlozi kako bi se takve stvari osporile. Factoring je oblik kratkoročnog financiranja na temelju nedospjelih potraživanja, pri čemu se otkupljuju potraživanja koja u pravilu imaju dakle kao što sam rekla kraći rok dospijeća. Zapravo to je posao financiranja robnog potraživanja, bilo ono da je uvozno ili izvozno, preko dakle tog faktora tj. društva za factoring, a kao posebne organizacije koja klijentu osigurava naplatu i pomaže mu da lakše upravlja svojim potraživanjima. Dakle kada bismo se mi, mi smo mogli i sam naziv jer to već sada nešto konkretnije govori o samom predmetu factoringa koji onda govori o poslu factoringa, koji je u biti i sama definicija što mi našim ovim prijedlogom zakona smatramo factoringom. To je definirano u članku 5. i imamo jedinu mogućnost da umjesto Zakona o factoringu, a s obzirom da to već postoji i da se ljudi i oni koji ga već koriste i oni koji daju usluge, ne susreću s time prvi put, onda mislim da bi ga dodatno zbunili ako bismo dali neki naslov, recimo preuzimanje potraživanja koji je preuzak ili preširok s obzirom na sadržaj samog pojma. Dakle zakon bi se mogao zvati Zakon o nedospjelim budućim djelomično novčanim tražbinama, proizašli s osnovama isporuka dobara ili pružanja usluga od strane poslovnih subjekata u tuzemstvu i inozemstvu što mislim da ne bi bilo dobro jer čak i sam taj opis ne mora uvijek i odgovarati svemu onome što i sadržaj kasnije kroz pojedine transakcije ovakve vrste može izazvati. Kupac factoring usluge može se financirati uz pomoć factoring društva uz uvjet da sve narudžbe prije poslodavčeve izvršitelje isporuke dade faktoru na odobrenje. Da faktor društvo međutim to stavlja posebno naglašavam, faktor društvo da stalno ispituje kreditnu sposobnost kupca prije nego što preuzme bilo kakvo potraživanje. Dakle, trebali bi, već je ovdje bilo napomenuto da će se time okoristiti mala, srednja poduzeća. Dakle, da oni znaju, oni koji koriste ili oni koji još više u buduće budu koristili ove usluge da znaju da ovaj posao, da factoring služi samo za ubrzanje novčanog toka, ali ne za naplatu nekih sumnjivih ili nekvalitetnih potraživanja. Dakle, cilj tog factoringa jeste upravo da se ubrzaju novčani tijekovi, da samo tržište financijsko, ali onda i gospodarski tijekovi za samo gospodarstvo dobije jednu određenu živost, da se na neki način zaobiđu skupi krediti, da se smanji rizik poslovanja, poveća rentabilnost, bonitet i da se, dakle kao što sam već istaknula bolje upravlja potraživanje. Neka dakle, svi oni koji misle da će na takav način, na ovakav način, ne treba se zavaravati moći svoja sumnjiva ili nekvalitetna potraživanja naplatiti da tome factoring ne služi, odnosno teško će naći takvu jednu, takvo jedno factoring društvo koje će udovoljiti takvom jednom zahtjevu. Sada postavlja se pitanje naravno i to se već, to je nešto što stavlja potencijalne kupce ove usluge u dilemu da li banka ili neka zasebna, ili jedno zasebno društvo koje će se baviti ovom uslugom ili se pak već bavi. Dakle, odlučno je to već pokazuje praksa. Odgovor na to da je upravo cijena onaj tko daje jeftiniju uslugu imat će dakle vjerojatno i više posla. Dakle, podržavajući ovaj prijedlog zakona klub SDP-a prepoznaje upravo da ćemo njime razvijati financijske usluge, da ćemo time jamčiti, da će se time jamčiti stabilnost i legitimitet u gospodarstvu, povećanje pravne sigurnosti u svakom slučaju u najširem smislu riječi. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, poštovani zastupnik Krešimir Bubalo. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice Ingrid, mislim da uopće nije važno da li će biti u pitanju factoring ili otkup potraživanja, nije važan prijevod nego bitno je suštinski što se donosi u ovom zakonu. Ali malo prije ste spomenuli skupe kredite. Uvijek je procjena rizika da li će netko dobiti sa kamatom ovom ili onom kredit. Znači, skupi kredit obično dobiva onaj koji je kreditno prezadužen. Factoring služi obično kod poduzeća koja su prezadužena, ne mogu dobiti kredit, pa onda nude svoja buduća potraživanja ili sadašnja podraživanja upravo za taj otkup. No, gledajući ovo zakonsko rješenje, a posebno tehniku mjerenja rizika na strani 34. ona je nedovoljno dobro objašnjena ili je treba proširiti, a posebice bi bilo interesantno da su upravo take tvrtke ili banke davale procjenu rizika ili mjerili rizik prije nego što je država u predstečajnim nagodbama otpisivala svoja potraživanja. Volio bih vidjeti šta bi na to mjerenje rizika rekle provo poslovne banke ili ovakva društva da smo imali jedno zakonsko rješenje prije samog Zakona o predstečajnim nagodbama. Prema tome, rizik se mora procjenjivati prije. A volio bih da se tu i Vladi i ljudima koji rade u FINA- pomoglo od strane upravo kuća koje mogu mjeriti rizik, a ne da to bude odluka na razini nekog čovjeka koji možda nije dovoljno dobro ni educiran za mjerenje rizika. Prema tome, ovaj zakon upravo u mjerenju rizika morao bi biti sadržajniji i opširniji.
Na repliku odgovara Ingrid Antičević-Marinović.
Pa u pogledu ovoga što ste konkretno istaknuli u pogledu bolje definicije, odnosno prevencije i otklanjanja rizika mogu se složiti, a koristim ovu priliku odgovarajući na vašu repliku da se klub SDP-a u svemu priklanja i mišljenju Odbora za zakonodavstvo kako bi ga trebalo poboljšati sami tekst u ovom dijelu, ali jednako i tako u članku 47. koji govori o dobrom ugledu te osobe koja će moći osnovati što nije i dobro definirano. Dakle, i slažem se po onome ukratko bi se moglo i prevesti vaša replika "čast svakome vjera nikome". Međutim, ako bi … [[Govornica se ne razumije.]] , dakle nema tog zakona koji može regulirati i otkloniti svaki rizik jer kredit, a netko smatra da je i ovo u biti kredit financijske u stvari, takva jedna usluga kojom se daje takva vrsta, jedna vrsta kredita. Dolazi od latinske riječi credo, crederem vjerujem. A na žalost nema vjere koja se ne može iznevjeriti. Ali to ostaje, zato je dobro da je ovo u prvom čitanju, da evo predlagatelj je rekao da će i sva kvalitetna upozorenja koja su mislim sva na dobrom tragu i sa dobrim namjerama i uvrstiti i uključiti u svoj konačni prijedlog.
Nastavljamo sa raspravom po klubovima. U ime kluba HDZ-a govorit će poštovani Goran Marić, izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče, poštovani zamjeniče sa suradnicom, cijenjene kolegice i kolege. Najprije nekoliko opaski pozitivnih, a nekoliko i kritičkih. Dobro je da se stvara zakonski okvir za bilo koje financijske transakcije koje su od vitalne važnosti za funkcioniranje sustava. I sukladno tome treba podržati nastojanje da se zakonski regulira takav jedan dio financijskog poslovanja. Dobro je i što ide u dva čitanja da se čuju i opaske kojima se može poboljšati taj zakonski okvir. Ne sviđa mi se što zakon nosi naslov prijedlog Zakona o factoringu. Mislim da nije čak ni za uho lijepo da se zakon hrvatski zove po stranoj riječi. Može se pronaći, bogat je hrvatski jezik, ima za sve. Ne treba on supstitute za ovakve pojmove. Dakle, ali evo sugestija. Možda se može još naći vremena za izmjenu takvog naziva samog zakona. Factoring lijepo ovako gordo zvuči, ali što je stvarno factoring? Kako definirati factoring? On je u ovom zakonu definiran kao alternativni oblik financiranja poslovnih subjekata putem otkupa potraživanja. Da je uređen sustav u mjeri potrebnoj za normalno funkcioniranje onda ovakav prijedlog zakona uopće ne bi trebao. Ne bi ni factoring trebao. Ali u vremenu kada ne funkcionira najosnovnije u gospodarskoj aktivnosti a to je međusobno plaćanje onda trebamo se domišljati kako nadomjestiti raznim supstitutima ono što je normalno ako se roba isporuči ili usluga da se ta roba ili usluga mora platiti. Ali, mi uvijek u društvu, ne uključujući nikoga pojedinačno to je jednostavno proces, to nama donosi suvremeno tržište, to nama donosi suvremeni pogled na ekonomiju koji odudara od one stvarne realne iskonske ekonomije pa nam uvodi sve nove pojmove, odudara od stvarnosti i zapravo od jedne tako opipljive, realne znanstvene discipline stvara nešto nestvarno i u svemu se pokušavaju naći razni supstituti za uobičajene ekonomske pojave. Kako nadomjestiti kreditnu aktivnost banaka? Možemo sa tisuću novih načina ali ako funkcionira sustav onda ne treba nitijedan taj novi način. Ono što malo nedostaje u obrazloženju ovog zakona, on je tehnički korektan, može ga se uz nekoliko sugestija kasnije ću iznijeti dotjerati ali što se zapravo time dobiva? Ono najosnovnije, poznato je u gospodarstvu da najviše utječe osim troška rada, repromaterijala ali danas je repromaterijal skoro svima približno cijena ista, cijena rada ovisi ali trošak financiranja je bitna stavka koja utječe na konkurentnost gospodarstva pa tako i hrvatskog gospodarstva. Mnogi zanemaruju, a hrvatsko gospodarstvo je nekonkurentno i nedovoljno konkurentno ponajviše zbog visokog troška financiranja. Hoće li ovim Zakonom o factoringu trošak financiranja poslovnih subjekata u Hrvatskoj biti bolji ili lošiji? Je li ovim alternativnim načinom financiranja poslovnih subjekti dolaze u povoljniji položaj ili nepovoljniji položaj? To se ne može iz zakona iščitati ali ne može se ni predvidjeti. Ako se netko odluči za financiranje putem factoringa koliko će ga to koštati? Hoće li to više biti od kamate kreditne? Te analize nema. A bez takve analize ne možemo uopće znati rezultate efekata i učinaka ovog jednog ovakvog zakona. Nisam siguran ni u jedno ni u drugo jer to ne ovisi, to ovisi o mnogo čimbenika, ali sam uvjereniji da će biti veći trošak financiranja poslovnim subjektima putem factoringa nego putem kreditnih institucija i redovnih kredita. Time će možda privremeno zakrpati ranu, ali dugoročno će doći svaki poslovni subjekt u nepovoljniju situaciju. A osnovni cilj bi trebao biti smanjiti trošak financiranja svakog poslovnog subjekta jer jedino tako može biti konkurentniji i izaći eventualno povećati svoju ekonomsku aktivnost a time i cijelu državu izvlačiti iz krize. Kaže se da je cilj donošenja nacrta prijedloga zakona osiguranje stabilnosti tržišta i pravne učinkovitosti factoring transakcija te doprinos snažnijoj regulativi tog dijela financijskog tržišta. Lijepo za pročitati, lijepo za čuti ali skoro da nema značenja. Što je zapravo cilj donošenja ovog zakona? Kad bi cilj bio smanjenje troškova financiranja onda bi to bilo prihvatljivo, ali ovako okvirno rečeno poboljšanje stabilnosti tržišta kakvih općenitih teza možemo napisati …/Govornik se ne razumije. Isto tako dojma sam da sam u objašnjenju pojmova da sam pojam faktor nije dobro izabran pojam. Faktor je svaka pravna osoba koja u skladu s odredbama ovog zakona ima pravo pružati usluge factoringa. Znači onaj koji pruža usluge factoringa ta pravna osoba se zove faktor. Ajmo ga nazvati čimbenik, kako bi to onda bilo ne prihvatljivo. Može se naći odgovarajući bolji pojam od faktora, faktor mi ali stvarno ne uklapa se u ovakvu jednu financijsku terminologiju. Članak 4. Factoring je financijska usluga otkupa predmeta factoringa. A onda u članku sljedećem ide objašnjenje što je predmet factoringa, logičnije bi bilo da je predmet factoringa objašnjen u tekstu pojmova i da se objašnjava prije pojam nego što se spomene pojam a već u sljedećem kaže predmet factoringa su postojeća, logičnije je da bude objašnjenje predmeta factoringa prije pa onda se spomene to je to. A ne da u članku 4.imamo da je to predmet factoringa a nitko još uvijek ne zna što je to predmet factoringa. Tek u sljedećem se to objašnjava. Predmet factoringa se za potrebe prijenosa može dokazivati računom ili drugom ispravom prema itd., itd. a koja je to druga isprava za dokaz o isporuci robe ili usluge osim računa. Ako postoji onda neka se napiše koja je to, ali smije li se ijedna isporučiti roba ili usluga da se ne ispostavi račun, ne smije. Prema tome, glavni dokument je račun. Ako se spominje da bi to mogao biti eventualno neki drugi dokument pa nećemo ostavljati prostora da netko izmišlja. Neka se navede koji to još osim računa može biti dokument kao predmet dokaza odnosno potrebe prijenosa kojim se može dokazati da je isporučena roba ili usluga osim računa, koji. Jel to možda tovarni list, ako je napišimo ga, ali ni tovarni list ne može bez računa ići. Možda kad je predmet factoringa jedna ili više budućih tražbina mislim da pojam budućih tražbina nije dovoljno objašnjen. Postavlja se pitanje i proučavajući ovaj zakon je li buduća tražbina, tražbina koja već postoji a nije dospjela, je li buduća tražbina koja ne postoji nego koja će nastati a nije ni dospjela ni ne dospjela, e što je buduća tražbina, trebalo bi je definirati pa možda podrazumijeva predlagatelj zakona da je ona već nastala a ne dospjela i onda koja će nastati a nije ni dospjela ni nedospjela, dakle razlučiti što su to buduće tražbine. U sumnji obuhvaća li tražbina određenu tražbinu prema određenom dužniku uzima se da obuhvaća, to kaže stavak 2. članka 6. Ako se sumnja onda se ne može podrazumijevati da je to točno. nije dobro ako sumnjate da je zabranjeno voziti Teslinom onda ne možete voziti Teslinom. Ako sumnjate da tražbina ne postoji, ne može onda postojati, onda se mora provjeriti, dočim postoji sumnja, ne smije se priznavati i to doista ne pripada u ovakav kontekst, ne uklapa se. Znači, je li tražbina opravdana ili ne ako postoji sumnja, ne smije se smatrati da ona obuhvaća tražbinu. Za pravnu valjanost raspolaganja predmetom factoringa ovog članka nije odlučno je li pravni temelj buduće tražbine već nastao u vrijeme sklapanja ugovora u factoringu ili će tek nastati te je li tražbina uvjetna ili bezuvjetna. Mislimo da je i ovo malo preširok pojam i da ne bismo htjeli dati slobodu da ako je tražbina uvjetna i bezuvjetna da ne utječe na pravnu valjanost, moralo bi se i tu malo detaljnije, što sve utječe na pravnu valjanost. Kad je u članku 10. jedna tehnička stvar, stavak 2. u slučaju ne naplativosti predmeta factoringa kod regresnog factoringa faktor pored prava iz jamstva iz stavka 1.ovog članka ima pravo od dobavljača potraživati. Mislim da treba naznačiti od koga ima pravo potraživati, ne samo ima pravo potraživati, da ne bi potraživao od trećih osoba koje nisu sudjelovale, dakle ubaciti od koga ima pravo potraživati. U članku 13. kaže stavak 3. Ugovorom o factoringu ili posljednjim pisanim sporazumom između faktora i nositelja može se ugovoriti da Factoring naknadu, administrativnu naknadu, kamatu ili druge ugovorne, utvrđene troškove umjesto dobavljača snosi neka druga osoba koja je nositelj troška, koja osoba? Opet neka druga osoba. Treba se definirati tko sve može biti umjesto dobavljača, definirati. U članku 18. posao factoringa može obavljati samo i nabrajaju se tri, factoring društva, factoring društva iz druge države, podružnica factoring društva a onda u stavku 2. osim toga mogu i kreditne institucije, pa zašto nisu već unaprijed stavljanje, zašto osim njih i kreditne ako ovi mogu onda i kreditnu kao četvrtu dostavite a ne posebno je stavljati da osim njih može i još netko. Temeljni kapital factoring društava ne može biti manji od 1 milijun kuna. Mislim da je to vezano uz posao koji se bavi, da bi trebao biti temeljni kapital veći od milijun kuna s obzirom na ono što društvo radi. Članak 33. Agencija će u roku 56 dana od dana podnositelja odlučivati o zahtjevu. Nemojte 56 dana, to sam već jedanput rekao, molim vas stavit 60 dana, a ne 56, 57 ili 55. Ako agencija ne odluči o zahtjevu u roku iz stavka 2 ovog članka, smatra se da je izdala suglasnost. Ovo je preopasna teza. Može se oglušivati i uvijek se smatra, ne može se ako agencija nije izdala suglasnost smatrati da je izdala suglasnost. To nikako ne bi smjelo ostati u zakonu, a ako agencija u roku ne odgovori, neka snosi odgovornost zašto nije odgovorila, a ne ne odgovori i onda se smatra da je izdala suglasnost. Evo, isteklo mi je vrijeme nažalost, ali kroz koju repliku ću još nešto dodati u vezi ovog zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Prvi se javio Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Mariću, ponovo sam ponukan ovim jezičnim turizmom koji ste iznijeli i zastupali nekoliko puta tijekom svoje rasprave. Htio bih vam skrenuti naime pažnju na nekoliko činjenica. Prije svega čuo sam do sada samo zamjerke na temu factoring i da bi mi iz jezičnog bogatstva hrvatskog jezika i tu se vjerujem slažemo da je hrvatski jezik bogat, trebali naći neki drugi termin. Međutim, prijedlog tog drugog termina nikada nisam čuo. S druge strane u gospodarstvu upravo postoji čitav niz tuđica pa čak je i samog naziva gospodarstva i gospodarske djelatnosti biznis, … investicije, good will investicija, revizija, …, depozit, check, to su sve dakle tuđice koje su inkorporirane u hrvatski jezik i previše se tu bavimo takvim temama, a ne vjerujem da smo se time bacili kada smo donosili recimo Zakon o financijskim konglomeratima, Zakon o arbitraži, Zakon o osiguranju depozita, Zakon o reviziji, Zakon o checku, dakle sve ponovo tuđice. Evo, kolega Šuker će mi oprostiti, to je moja struka, a ja sam mogao to raditi na mnogo vaših rasprava pa nisam, bio sam dovoljno pristojan. Hvala.
Na repliku odgovara Goran Marić. Izvolite. Kolega Šuker nemojte dobacivati. Kolega Šuker. Izvolite.
Poštovani kolega, naznačivao sam sve ono što mi se ne čini logičnim i neprirodnim. Evo, pokušajte vi ponoviti riječ iz stavka 12, članak 2., factor je svaka osoba koja u skladu s odredbama ovog zakona ima pravo pružati uslugu o factoringu. Otvorite rječnik stranih riječi i pročitajte riječ "factor" što znači, nigdje se ne može pročitati da factor riječ označava pravu osobu koja obnaša posao factoringa. Ne postoji to i čemu uvoditi neku novu riječ koja ne postoji, a zar vam ne zvuči neprirodno factor pravna osoba? Neprirodno zvuči, pa čak puno sam tolerantniji na Zakon o factoringu, ali na ovo da je pravna osoba koja obavlja posao factoringa factor, da se ona tako zove u zakonu, malo mi odudara, nešto me još sluga služi pa mi malo odudara. Tako da i ove tehničke stvari koje sam iznosio, državni je zakon, ali dobro je kolega Mandić rekao, treba ne 45 minuta da bi dobar zakon bio, treba raspravljati o njemu na ovakav način 6 sati, ako ćemo ga … dobro. Ali ne zato sada ne otvarati raspravu na ovoj razini koju ste vi otvorili, zašto vi sada raspravljate o riječi factoring, ajmo vidjeti je li to dobra riječ ili nije, jel odgovara ili ne, jel li to factor nešto što treba ostati u zakonu? Pa najveći problem u cijelom hrvatskom gospodarstvu proizlazi iz nerazumijevanja zakona i kad netko pročita da je on factor, on neće razumjeti što piše. Jučer smo govorili o Zakonu o predstečajnim nagodbama [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] za tumačenje svaki dan traže ljudi koji provode zakon, tumačenje zakona. Ako se zakon [[Upadica Stazić: Zahvaljujem. Vrijeme je isteklo.]] sačini, ne treba ga tumačiti. Nama trebaju zakoni koje ne treba tumačiti, da ga svaki čovjek koji ga pročita razumije. Hvala.
Druga replika, poštovani Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi kolega Marić, da, pitanje je li to riječ o jezičnom čistunstvu ili o čistoj gluposti? Mnogi znaju engleski, ali izgleda da ne razumiju hrvatski. I ovaj zakon je, kažu, niste ponudili primjereni izraz, primjerenu riječ. Zašto se taj zakon ne bi zvao Zakon o otkupljivanju potraživanja? Najjednostavnije. Zbog čega factoring? Pogledajte rječnike ekonomske si pročitajte, sve. Noćas sam se bavio tom riječju. Ovo je jednostavno, ovo se ne smije događati, to nije jezično čistunstvo. Ja se slažem da ne možemo očistiti hrvatski jezik od toga, ovo je nerazumljivo, to znači, ta riječ se uvriježila u hrvatskom govoru. Jel to to? Rabimo one riječi koje su se uvriježile u hrvatskom govoru. Factoring, pa to svaka žena na placu govori, factoring, svi govore, ovih dana samo factoring, factoring. Ovo je oprostite, ovo je …, ovo je glupo. Ovo je neprimjereno i dalje govoriti o tom zakonu i sada još branite da je to, da nema druge riječi, nemoguće je to. Ovaj zakon tumačeći ovo sve što je unutra napisano, jednostavno treba reći, nedovoljan, sjedi, ništa drugo se ne može i taj zakon se ne može ovako nebulozama ovdje u Hrvatskom saboru usvojiti. I točka.
Na repliku odgovara Goran Marić.
Kolega Vukšić, u pravu ste. Ekonomska terminologija odavno poznaje termin … potraživanja, ali inače jedan financijski svijet koji malo u pravilu odudara od tradicionalne ekonomske znanosti voli nametati u ovom našem društvu terminologiju koju nitko ne razumije zato da bi pod tom terminologijom podvukli puno toga da ljudi pod nerazumijevanjem nastradaju. Pa sjetite se riječi forvardiranje, pa tko će znati, diže nekakav kredit, forvardiranje. Lombardni kredit, to ne može, to jedan na tisuću možda znati i to tko se bavi time. Zato ne može nitko helikopter sada mijenjati pa naravno da ne treba mijenjati niti treba izmišljati. Ali zašto mi izmišljamo za već postojeću hrvatsku riječ. I ne treba hrvatski jezik čistiti nego ga ne treba onečišćavati, a mi ga s ovim onečišćavamo. Očito da neki pokušavaju pod najjednostavnijom operacijom preuzeti potraživanje nekoga. Moram sada naglasiti jednu stvar koju nisam mislio reći ali kazat ću je. kolega ne može naplatiti svoje potraživanje, a onda nastupa bijeli vitez preuzima potraživanja, isplaćuje ga, naravno dobiva na tome veliku naknadu i taj bijeli vitez naplati to potraživanje odmah zato što bejzbol palice rade nakon toga preuzimanja potraživanja. E pa nismo mi za bejzbol palice nego za zakon … I ovakav jedan prijedlog zakona potiče bejzbol palice, a ne bih htio da imamo takvo društvo. Hvala lijepo.
I posljednja replika, poštovani Krešimir Bubalo.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega Marić, naš prevareni poljoprivrednik zna sve izraze, ali slušajući vas ali i čitajući članak 6.buduće tražbine zadnji dio tj. treći dio "za pravnu valjanost raspolaganja predmetom factoringa iz stavka 1.ovog članka nije odlučeno jeli pravni temelj buduće tražbine već nastao u vrijeme sklapanja ugovora o factoringu ili će tek nastati, te jeli tražbina uvjetna ili bezuvjetna". Zašto to govorim? Mi smo napravili studiju burze poljoprivrednih roba, naime vi ste malo prije govorili da mora biti izdan račun za neku robu da bi se prodavala factoringom. Može biti roba u referentnom skladištu i naš poljoprivrednik bi mogao trgovati terminskim ugovorima, ali zato je potrebna burza poljoprivrednih roba. Sjećam se još je ministar financija bio gospodin Šuker pa su pričali o jamstvenom fondu upravo kako bi se mogla bura poljoprivrednih roba napraviti i mislim da to treba biti imperativ kako bi se pomoglo našem seljaku ne samo kroz factoring nego i kroz burzu poljoprivrednih roba kako bi mogao trgovati terminskim ugovorima pa čak ne samo o onome što sam govorio o skladištu nego isto tako i o onome zelenom što ima na poljoprivrednoj površini, a tu se već ugrađuju oni koji mu daju gnojiva, oderu ga s 30, 40% jel znaju da se ne može zadužiti. Ali kada bi on mogao prodati terminski ugovor ili buduću tražbinu e onda bi mogao napraviti dobar posao. To je ono što bi našem poljoprivredniku odgovaralo. No kada vidite ovakav članak koji se sigurno gospodin Lalovac mora doraditi jer mislim da ostavlja jednu nejasnoću i mislim da se treba odlučiti, a ne da piše u ovom članku da nije odlučeno. Mislim da to nije dobro, takva zakonska rješenja ne vode nigdje.
Odgovor na repliku Goran Marić.
Kolega Bubalo upravo sam naznačio nedefiniranost budućih tražbina da ih treba jasnije definirati. Najveći problem hrvatskog društva su nejasni zakoni, a zakoni bi morali biti najjednostavniji, najčitljiviji, najrazumljiviji i da nema problema u primjeni. I uopće nema razloga da se takvi zakoni ne donose. Ali mi smo specijalisti za donositi nejasne zakone. U Švicarskoj daju pastiru da pročita prijedlog zakona, ako ga ne razumije pastir neće ga se donijeti. Mora svako razumjeti zakon. a nije čudo da kod nas kažu da bolje ne znati kako se donose zakoni i prave kobasice, da je bolje ne znati. Ni u jednom zakonu ne sudjeluje lektor ni korektor. Pa to je zakon koji vrijedi godinama koji se odnosi na sudbinu RH, ne samo ovaj, da ne sudjeluje u njemu stručnjaci i jezični i da se napravi nešto što ne treba mijenjati. Toliko gramatičkih pogrešaka, toliko jezičnih pogrešaka, toliko stilskih pogrešnih figura, toliko nepotrebnih objašnjenja, nejasnih. Zamislite kaže članak 54.za nadzorni uvjet da ima osoba dobar ugled, odgovarajuću stručnu kvalifikaciju, iskustvo za nadziranje. Pa uvjet nije uvjet ovo, uvjet mora biti jasan uvjet, propisan, kao što je zabranjeno voziti iznad 0,5 promila, zna se ne može biti u većoj ili manjoj količini alkohola ne postoji takva. Takve ne smiju biti definicije u zakonu, a one su podloga za zlouporabu. Šta znači odgovarajuća stručna sprema? Tko će mi to definirati? Koja je to stručna sprema? Da se rodiš i ništa ne znaš ili da si akademik.
Zahvaljujem. Sada je 13,27 sati, to je idealno vrijeme da oglasimo stanku i nastavimo u 15,00 sati s pojedinačnim raspravama. STANKA U 13,27 SATI.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,00 SATI]] Kolegice i kolege nastavljamo sa raspravom. Pojedinačna rasprava, Draženko Pandek. Izvolite.
Evo, zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani zamjeniče ministra sa suradnicama, uvažene kolegice i kolege. Evo, jedan od razloga zašto sam se javio za ovu raspravu jer me iznenadio podatak da je velik broj pa čak i odgovornih osoba u poslovnim objektima nije upoznat da u svom poslovanju mogu koristiti factoring, a onda možemo misliti da među građanima i poznavanje općeg značenja tog pojma je još …, a naravno i među tom generalnom populacijom očekujemo da ćemo uspjeti potaknuti veći broj poduzetnika koji će pokrenuti određene poduzetničke aktivnosti. Zbog toga, radi interesa javnosti, ali i da bi približili svima značenje donošenja ovog zakona mislim da bi trebalo i možda jednostavnijim riječima opisati ukratko o čemu se u biti ovdje radi. Dakle, factoring je u biti financijski posao kojim se laički rečeno kupuju određena potraživanja, ne znam, za prodajnu robu ili izvršenu uslugu prije dospijeća za naplatu. Npr. ako prodate određeni svoj proizvod i očekujete naplatu recimo za 90 dana, a trebaju vam sredstva odmah možete dakle to svoje potraživanje na određen način unovčiti. Pri tome se obvezujete, dakle ugovorom da platite društvu koje vrši factoring određenu naknadu ili kamatu. Znači evo, to se dakle provodi koliko sam upoznat iz prakse da se 70 ili 90% sredstava dobijete odmah, a onih 10 do 30 kada, dakle dospije na naplatu uz plaćanje određenih naknada, kamata ili već drugog oblika koristi koju dobiva factoring društvo. Znači, od factoringa, mislim da je to potrebno reći radi toga da pojasnimo zašto se donosi, ovaj zakon je izuzetan. Zašto? Premošćuje brojne barijere koje pogotovo mali i srednji poduzetnici imaju u svom poslovanju. Mala i srednja poduzeća su uvelike suočena sa rizikom naplate svojih potraživanja. Često ti poduzetnici, kada s njima razgovaraju ističu da kad posluju nekog svog užeg okruženja suočavaju se sa velikim rizikom naplate svojih potraživanja. Tu je ovaj instrument izuzetno dobar, dakle da se smanji taj rizik kada posluju sa nepoznatim poslovnim partnerom s kojim do sada nisu poslovali i s kojim se možda ne bi ni upuštali da ovakav financijski instrument ne postoji. Factoring je instrument pomoću kojeg ta mala i srednja poduzeća se mogu uhvatiti u koštac i sa problem nelikvidnosti. Oni često ne mogu dobiti klasičan kredit jer nemaju odgovarajući …, dakle nisu kreditno sposobni u ovom klasičnom smislu. Kod ovog pravnog posla dakle je bitna kvaliteta potraživanja, odnosno kvaliteta onoga tko poduzeću duguje, a ne dakle samo poduzeća, dok kod klasičnog kredita se ispituje boljitet tog poduzeća koje uzima sredstva. Daljnja je prednost factoringa što se brzim unovčavanjem tražbina poboljšava dakle likvidnost poslovanja, … problem još uvijek kreditna sposobnost i boljitet poduzeća koja sudjeluju u tome, a time i sama rentabilnost poslovanja. Treba reći da factoring do sada, moj je dojam, a i dojam dosta ljudi s kojima sam razgovarao, nije bio u dovoljnoj mjeri razmotren u praksi i primjenjivan u praksi kao alternativa postojećim financijskim instrumentima. Vjerojatno jedan od razloga za to leži i u tome što do sada nije postojala odgovarajuća zakonska regulativa koja bi stvorila uvjete za njegovu punu primjenu. Npr., kada usporedimo neke brojke sa nekim zemljama, u Hrvatskoj je recimo 2011. promet factoringa iznosio negdje oko 2,2 milijardi eura, u Belgiji je za to vrijeme iznosio 38,2 milijardi eura, a u Grčkoj 14,7 milijardi. Dakle, očito je da postoje i prostor i potreba da se taj instrument već primjenjuje i u Hrvatskoj, pogotovo kao dakle važan instrument u smanjenju likvidnosti. Velik je značaj i ovog instrumenta za izvoz, kao izvoznog factoringa. Tu dakle dolazimo do poboljšane mogućnosti poslovanja malih i srednjih poduzeća sa inozemstvom jer se smanjuje njihov rizik kod određivanja …, poslovnog subjekta u inozemstvu, rješavaju se ti problemi oko financiranja izvoza, rizik oko političkih rizika i naplate potraživanja. Dakle, time si izvoznici, korištenjem ovog instrumenta mogu uvelike olakšati tekuće financijsko poslovanje. Stoga zbog svega toga navedenog treba pozdraviti donošenje ovog zakonodavnog okvira kojim se taj izuzetno važna problematika ovdje stvarno detaljno regulira. Reguliranje je dakle potrebno i zbog rastućeg obujma poslova factoringa, ali i zbog njegovog pozitivnog učinka na gospodarstvo. Kao što sam već spomenuo smanjenja nelikvidnosti, ali i zbog sprečavanja zloupotreba. Prvenstveno mislim na prevenciju recimo pranja novca, ali i osiguranja da poduzeća koja se bave factoringom ne iskoriste obavljanje tih poslova za nezakonite aktivnosti, prevare i drugo. Sada će donošenjem ovog zakona poslovanje društava koja se bave factoringom biti iznimno detaljno regulirano, dakle uvest će se minimalni temeljni kapital od milijun kuna. Ja bih ocijenio čak, bila je … na taj iznos, ja bih ocijenio da je to dobro pogođena mjera. Detaljno se ovdje propisuje nadzor i upravljanje rizicima i regulira se detaljno način odobravanja članova uprave i nadzornog odbora. U vezi s ovim propisivanjem postupaka imenovanja i odobravanja članova uprave i nadzornog odbora, iznio bih možda i neke primjedbe koje dolaze iz stručne javnosti, ali i iz redova pravnih osoba koje su se dosad bavile factoringom. Sada se naime propisuje da članovi nadzornog odbora moraju imati adekvatno dakle dugogodišnje nadzorničko iskustvo kod obavljanja nadzora factoring društava. Društva koja su se do sada bavila factoringom, a koja nisu povezana npr. s velikim bankama, bit će im uvelike otežano nalaženje takvog kadra, a naravno i angažiranje takvih stručnjaka košta. Istodobno strana factoring društva će sada imati znatno olakšan pristup na naše tržište tako da sada pojedini subjekti koji su bili uključeni u te poslove izražavaju bojazan da bi se dakle tako strogim odredbama moglo otežati ipak poslovanje manjim, dakle neovisnim factoring tvrtkama. To bi pak moglo dovesti do toga da oni poslovanje registriraju na neku drugu državu Europske unije gdje nisu tako strogi uvjeti ili pak zatvoriti poslovanje. Naravno da nam takav razvoj događaja sigurno nije u interesu te smatram da bi možda ipak trebalo razmislit donekle o ublažavanju tih uvjeta. Govorio je predlagač o uvjetima u okruženju, ali nisam detaljno uspio primijetiti da li se izvršila detaljna komparacija sa drugim zakonodavstvima i svakako istaknuo bih da ne bi bilo dobro da zakon stavlja u nepovoljniju poziciju hrvatska društva odnosno strana, pogotovo ako govorimo o našem okruženju, recimo Mađarskoj, Sloveniji, Italiji. Mislim da tu postoji možda prostor za određeno ublažavanje ako kompariramo recimo pogotovo sa Slovenijom ili tako nekim zemljama u kojima postoji onda opasnost da Hrvatska factoring društva presele poslovanje. U vezi uvjeta za imenovanje uprave i nadzornog odbora rekao je da su vrlo, vrlo strogo postavljena, čak donekle možda u nekim elementima strože od onoga kako je to postavljeno prema Zakonu o bankama za uprave i nadzorne odbore banaka. Svakako bi kao što je već bilo rečeno, izrazio određene rezerve prema dosta širokom postavljanju uvjeta gdje se može vrlo … dakle odlučiti tijelo koje odlučuje o nadzoru da uskrati suglasnost za imenovanje uprave i nadzornih odbora, recimo tome što je već rečeno bilo kad spominje se dobar ugled, što je vrlo širok i arbitraran pojam. A također smatram da bi bilo dobro kada govorimo o prekršajima i kaznenim djelima da se ti prekršaji i kaznena djela baš izričito navedu. To bi bilo jako dobro radi pravne sigurnosti i radi osiguranja jednakosti svih pred zakonom. Zaključno rekao bih da ovaj zakon treba pozdraviti, da se donošenje zakona koji regulira ovu problematiku i predugo čekalo, smatram da će uvesti red na ovo područje koje regulira i stvoriti uvjete i za veću primjenu ovog financijskog instrumenta što svakako treba pozdraviti.
Hvala. Damir Rilje, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, zamjeniče ministra sa suradnicama, kolegice i kolege. Pa evo par mojih osobnih razmišljanja vezano uz Prijedlog zakona o factoringu ili bolje reći od kupopotraživanja. Dakle neću sad pričati o potrebi jezičnog usklađivanja, vjerojatno ćemo se u životu prilagodit na mnogo štošta pa i na ovo makar bi to bilo nužno sutradan prilagoditi sve i u tom smislu našim okvirima i uvjetima. Ali Prijedlogom zakona o factoringu zapravo se uređuju prava i obveze tvrtki koje otkupljuju potraživanja drugih tvrtki i to je činjenica i to postoji danas, jučer, prije nekoliko godina i već dugo dugo u EU. Pojam factoringa može se definirati kao prodaja prava potraživanja instituciji koja se bavi naplatom potraživanja. Financiranje potraživanja od kupaca često se brka s factoringom. Kod factoringa se radi o tome da factoring tvrtka ili kupac potraživanja zapravo kupuje određena potraživanja od kupaca svog komitenta po postotku njihove nominalne vrijednosti. Striktno govoreći, dakle factoring nije oblik danih zajmova osiguranih nekim, evo opet jedna tuđica, kolateralnim osiguranjem već potpuna kupnja potraživanja komitenta. Factoring kako ga definira i prijedlog ovog zakona predstavlja otkup potraživanja s regresom ili bez regresa neke tvrtke. Pojednostavljeno, ako ste vlasnik tvrtke koja se bavi proizvodnjom ili pružanjem usluga iz druge točke isporučite odgovarajuću količinu proizvoda ili usluga s obvezom da se izvrši plaćanje npr. do 31. ožujka, a treba vam novac odmah i ne možete čekati radi tržišnih uvjeta, tad se obratite factoring tvrtki. Factoring tvrtka će vam platiti npr. 97% cijene za isporučenu robu ili usluge, ali onda će 31. ožujka puni iznos biti uplaćen njima, a ne vama. To bi bilo najplastičnije i najjednostavnije pojašnjenje factoring poslovanja. Primjeri pravnih definicija factoringa mogu se naći u nacionalnom zakonodavstvu pojedinih europskih zemalja, dakle Njemačka kao primjer dobro uređenog tržišta, factoring tržišta koje funkcionira i na kojem postoje jasna i određena pravila. Factoring je postao regulirana industrija od 2008. godine, a razlog tome je rastuća važnost factoring industrije u toj zemlji, posebno za financiranje malog i srednjeg poduzetništva, odnosno njegove likvidnosti. Također factoring je reguliran u Italiji, Austriji i Mađarskoj. Pružatelji factoring usluga trenutno nisu regulirani u Republici, nije reguliran u Republici Hrvatskoj što stvara pravnu nesigurnost i kod nekih vrsta factoring transakcija. S obzirom na trend porasta usluga factoringa u Republici Hrvatskoj te s obzirom na to da rizici factoring društava koja nisu članice grupe kreditne institucije u Republici Hrvatskoj nisu obuhvaćeni odgovarajućim nadzorom. Nužna je regulacija njihovog poslovanja zakonskom regulativom o factoringu. Usprkos tomu što Hrvatska do sada nije imala zakon koji regulira ovo područje u Hrvatskoj ovu djelatnost obavljaju kreditne institucije kada nadzor obavlja Hrvatska narodna banka i društva registrirana za poslove factoringa kada nadzor obavlja HANF-a. Na dan 31. prosinca 2012. u Republici Hrvatskoj aktivno je bilo 16 factoring društava, dominiraju domaći factoring 97% po koji su predmet otkupa potraživanja fakture od kupaca iz RH a koji karakterizira pravo regresa 77% ukupni factori potraživanja. Ukupni prihodi društava registriranih za obavljanje poslova factoringa u 2012. iskazani su oko 731 milijun kuna a rashodi su iznosili 621 milijun kuna. Factoring društva pozicioniraju se na 7. mjesto po zastupljenosti u financijskom sektoru odnosno na 5. mjesto po zastupljenosti u financijskom nebankarskom sektoru. Factori društva u RH ostvarila su 2012. 87 milijuna kuna dobiti nakon oporezivanja. U odnosu na 2006. godinu kao što smo već nekoliko puta čuli za obavljanje poslova factoringa imovina tih društava, factoring društava bila je veća za 5,5 milijardi kuna jer za 332% uočava se rastući trend imovine u razdoblju od 206. do 2009. U 2010. je stagnirala i pala za oko 18% i ponovo rastu u '11. i '12. godini kada je udio factoring društava u nebankarskom sustavu sudjelovalo sa 7,18 milijardi kuna, a tu informaciju smo već nekoliko puta čuli. Usluge factoringa nisu regulirane na razini Europske unije odnosno ne postoji definicija factoringa na razini Europske unije pa se factoring spominje kao usluga u nekoliko direktiva koje reguliraju kreditne i druge financijske institucije. S obzirom na trend porasta usluga factoringa u Hrvatskoj te s obzirom na to da rizici factoring društava koja nisu članice grupe kreditne institucija nisu obuhvaćeni odgovarajućim nadzorom nužna je regulacija njihova poslovanja. Stoga se donošenjem ovoga zakona postiže veća stabilnost i povećanje sigurnosti i transparentnosti factoring transakcija kao i osiguranje kvalitetnog i primjerenog nadzora nad ovim područjem. Factoring je zanimljiv proizvod za pokazatelje likvidnosti svake tvrtke, posebice za održavanje svakodnevne likvidnosti. Stoga bi pravni subjekti ako imaju dovoljno prostora u maržama unaprijed trebali ukalkulirati uslugu factoringa koja i dalje nije skupa na kratke rokove dospijeća a osigurava likvidnost i daljnju uporabu novca s kojom je moguće nadoknaditi možebitni gubitak u marži. No, u factoring društva ne treba doći prekasno, kada je financijsko stanje već kritično i sa nekvalitetnim potraživanjem, jer factoring društva nisu utjerivači dugova za mutne poslovne koje niste uspjeli naplatiti primjerice za duži vremenski period. Ovim se Prijedlogom zakona uređuje ugovor o factoringu, prava i obveze subjekata poslovnog factoringa, uvjeti za osnivanjem, poslovanje i prestanak rada factoring društava, način i uvjeti za prekogranično obavljanje djelatnosti, izvještavanje i nadzor poslovanja factoringa, upravljanje rizicima. Treba pozdraviti i činjenicu da će poslovanje društava čiji se prihodi mjere stotinama milijuna kuna konačno biti regulirano. Uvesti će se minimalni temeljni kapital milijun kuna, detaljno propisati izvještavanje supervizije, upravljanje rizicima i regulirati način odobravanja članova uprave i nadzornog odbora. No upravo oko ove posljednje stanke razilaze se mišljenja zakonodavca dakle predlagatelja i društava koja na tržištu posluju samostalno izvan bankarskih grupacija kao što je i kolega maloprije rekao u želi da se stabilizira tržište i pravna učinkovitost factoring transakcija što navodi kao cilj donošenja zakona zakonodavac ga je možda malo preregulirao. Neke su točke zakona poslovanja factoringa gotovo izjednačene sa bankarskim. Uvode se primjerice obavezna dvočlana uprava i tročlani nadzorni odbor pri čemu članovi uprave moraju imati iskustva i uvjete od najmanje tri godine na rukovodećim poslovima u factoringu ili kreditnim institucijama na poslovima factoringa odnosno pet godina u poslovima usporednima sa factoringom. I isto tako jaki su i preveliki uvjeti za nadzorni odbor i jako malo se takvih ljudi može u Hrvatskoj, odnosno takvih kadrova može u Hrvatskoj naći. Tako da se zapravo na neki način pogoduje bankama i nekim stranim tvrtkama, neovisnim factoring tvrtkama. Mnogi od njih odlučili su se i na radikalan korak, poslovanje će preregistrirati na neku drugu državu, npr. Sloveniju i poslovati ovdje kao nerezidenti. I na kraju bih rekao kako je možda potrebno pojednostaviti zakonski okvir a podzakonskim aktima regulirati detalje one koje je moguće tako definirati. Kada uzmemo u obzir da poslovi factoringa članak 3. zakona uređuju se Zakonom o obveznim odnosima zapravo je factoring i financijska usluga, članak 4., 5. pa do 13. uređuje se gotovo kao i bankarska usluga. A factoring društva se uređuju modificiranim propisima Zakona o trgovačkim društvima. Još se ovdje pojavljuju tri nedoumice. Članak 20. propisuje novu agenciju za obavljanje poslova factoringa a izdaje odobrenje factoring društvu za obavljanje poslova factoringa slijedom kojeg se upisuju u sudski registar. Drugo, agencija za nadzor financijskih usluga koliko ja razumijem ovaj prijedlog zakona će pravilnikom detaljnije propisati uvjete i način obavljanja djelatnosti factoring društava, dakle obavljati će i dalje nadzor, članak 21. stavak 7. I dospijeće predmeta factoringa ne smije biti od dana otkupa od strane factoring društva duže od godine dana, članak 21. stavak 4. iznimno članak 21. stavak 5. posao factoringa može biti i duži u slučaju izvoznog financiranja na osnovu otkupa s diskontom i bez regresa dugoročnih nedospjelih tražbina osiguranih financijskim instrumentima. Ali i u slučaju kada se kao vjerovnik predmeta factoringa pojavljuje država. Možda bi se u sklopu Agencije za nadzor financijskih funkcija mogao obavljati cijeli onaj posao koji bi obavljala ova agencija, dakle jedna ili druga zapravo će imati nadzor, eto to je samo prijedlog i odobravanje predmeta factoringa na duži rok kojim se može dodijeliti državi možda postoji potreba da se pod istim uvjetima i okolnostima dopusti i jedinicama lokalne samouprave. Eto, hvala lijepo. Ja naravno podržavam ovaj posao jer je on u razvoju u Republici Hrvatskoj. Evo, hvala lijepo.
Hvala i vama. Domagoj Hajduković, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi zamjeniče sa suradnicima, kolegice i kolege Dakle, puno smo već čuli i u raspravama kluba o tome što factoring je i kako je factoring reguliran u drugim državama prije svega hrvatskog okruženja. Kako nam je i napisano u samim uvodnim obrazloženjima prilikom donošenja ovog Zakona. Factoring predstavlja alternativni oblik financiranja poslovnih subjekata putem otkupa potraživanja u Republici Hrvatskoj kreditne institucije i društva registrirana za poslove factoringa vrše poslove factoringa. Dosta se pričalo o jezičnim začkuljicama i dozvolite mi evo još nekoliko osvrta na tu temu i nadam se da smo je onda prevazišli. Dakle, ne želim reći da sam za uvođenje tuđica u hrvatski jezik i ne mogu reći da je to ispravna praksa. Međutim, nemamo jasnu alternativu i to je ono što je problem. Možemo uvesti neku kako se to kaže novu kovanicu, no sam otkup potraživanja po meni nije jasno definirao odnosno previše ograničio pojam factoringa koji ne mora nužno to značiti. Ono što uvažene kolegice i kolege nisu spomenule do sad u raspravi je to da postoje dva oblika factoringa, a to je tzv. otočni i kontinentalni, odnosno da pojam factoringa recimo u Sjedinjenim Državama je nešto drugačiji nego način na koji se on provodi u Europi što je isto recimo zanimljiva činjenica za spomenuti u ovoj raspravi. Na žalost, uz gospodarstvo i uz gospodarske procese imamo često vezivanje tuđica. Zašto je tome tako možemo sad ulaziti u analizu, no to nije predmet ove rasprave. Vjerojatno zato što upravo iz anglosaksonskih sredina odakle te tuđice i potječu se razvio rekli bi moderan način poslovanja, odnosno prije svega financijskog pa tako imamo čitav niz tuđica koje sam već spominjao, biznis, greenfield investicije, good will, odnosno samo investicija je već tuđica. Mi imamo našu riječ ulaganje. Pitanje je onda zašto je ne koristimo. Ili revizija također je tuđica ili depozit. Imamo hrvatsku riječ polog, deviza, strana valuta ili ako ćemo baš mak na konac tjerati strana novčana jedinica itd. itd. Dakle, ukoliko želimo inzistirati na jezičnom purizmu mogli bismo o tome pričati, no to nije glavni po meni nije uopće meritum ove rasprave. Meritum ove rasprave je regulirati jedan relativno novi, iako segment u hrvatskom novčanom poslovanju iako ja ne bih rekao da je novi. Dakle, ponovit ću samo još jedan puta da engleski, dakle kao izvor riječi factoringa ako nećemo uzeti da je to latinski, njemački, talijanski, češki, makedonski, poljski, slovenski. Dakle, gotovo sve zemlje koje su nama u okruženju prepoznaju taj termin tako. Razlike su dakle minimalne i to prije svega prilikom inkorporiranja u jezik da bi neki izrazi bili u duhu jezika su promijenjeni. Dakle, factoring u Republici Hrvatskoj postoji iako do sada nije bio pravno reguliran. Tako imamo podatke da 31.12.2012. postojalo je 16 factoring društava. 2012. nakon oporezivanja 87,19 milijuna kuna dobiti su zabilježile upravo ove tvrtke. Njihova struktura je također jako zanimljiva. Dakle, 15 društava od ovih 16 poslova kao i društvo sa ograničenom odgovornošću dok je samo jedno društvo djelovalo kao dioničko. Također struktura njihove imovine je isto zanimljiva, no ne bih se na tom želio zadržavati budući da su to kolegice i kolege u dosadašnjim raspravama već spomenule. Činjenica da ovaj segment novčanog poslovanja u Republici Hrvatskoj do sada nije bio reguliran generirao je pravnu nesigurnost u factoring transakcijama, odnosno više se temeljio na nekim uzusima dobrog poslovanja, dobre prakse nego na stvarnim pravnim propisima. Međutim, usluge factoringa kao što smo čuli nisu regulirane niti na razini EU. Neke direktive je doduše spominju, no nigdje ne ulaze u dublje regulacije. Postoje primjeri pravnih definicija factoringa u nacionalnim zakonodavstvima nekih zemalja EU, no on je daleko od uniformnog, daleko od jedinstvenog, bilo da počinjemo od same definicije factoringa do same činjenice kako je on i riješen. Neke od zemalja koje su dakle već pravno regulirale ovaj segment su recimo Njemačka, Italija, Mađarska, Austrija, dakle možda čak i austrijski odnosno njemački primjer bi nam bio i najbliži budući da često i naše zakonodavstvo i neka zakonska rješenja pokušavamo uvesti da tako kažem upravo iz tih sredina. Naravno sama činjenica da ovaj segment do sada nije bio pravno reguliran stavljao je u problem nadzor, nadzor nad institucijama koje su vršile poslove factoringa nad kreditnim institucijama koje su obavljale te poslove, dakle to je radila Hrvatska narodna banka dok su na druga društva registrirana za poslove factoringa bili pod nadzorom Hrvatske agencije za nadzor financijskih usluga. Međutim, ono što treba istaknuti je da zbog izostanka pravne regulacije poslova factoringa spomenuta društva koja nude factoring usluge a pod nadzorom su agencije, dakle nisu kreditne institucije nisu podlijegala licenciranju, odobrenju za upravljanjem, pravilima o minimalnom temeljnom kapitalu, kvalificiranom udjelu, izvješću i sličnim pravilima. To će se ovim zakonom upravo i promijeniti. Svrha donošenja ovog zakona je barem po meni jasna, a to je regulirati ovo područje, potaknuti daljnji razvoj ove djelatnosti i povećati pravnu sigurnost u factoring transakcijama. A konačni cilj naravno je osigurati stabilnost tržišta i pravne učinkovitosti factoring transakcija. Mislim da je ovaj zakon dobar primjer inicijative Ministarstva financija kojim je prepoznalo, dakle postojanje problema, odnosno prepoznala je nove okolnosti na tržištu i nastojala ih je regulirati kroz pravni način, te tako osigurati dodatnu pravnu sigurnost. Sama činjenica da je na resornom odboru, dakle na Odboru za financije ovaj Zakon, prijedlog zakona prošao jednoglasno mislim da šalje dovoljnu poruku o tome da je upravo, dakle da svi prepoznajemo važnost reguliranja ovoga segmenta novčanog poslovanja. Dakle završno rekao bih još da je, dakle još jedanput odličan primjer legislativne inicijative od strane ministarstva koji prepoznaje potrebu reguliranja relativno nove pojave na hrvatskom tržištu financija i naravno kao takav ima moju podršku. I pozivam ostale kolegice i kolege da ga također podrže. Ono što eventualno možemo ostaviti kao nedoumicu, odnosno za razmišljanje predlagatelju su članak 4. i članak 5. koji su već bili spomenuti na raspravi u odboru kao nedovoljno jasni ali to je evo mislim da će i ova rasprava dosada biti dobra podloga za jasnijim definiranjem djelatnosti factoringa, odnosno da će to rezultirati jasnom definicijom upravo spomenutim člancima. Hvala.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, Marija Ilić. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Naime poštovani zastupniče Hajduković slažem se da meritorum ove rasprave nije sam termin factoringa, međutim uvažavajući sva vaša nastojanja da nam na neki način obranite taj termin, da nam ga približite i opravdate ja osobno ga ne mogu prihvatiti u ovom Visokom domu u kojem kako nam je kroz povijest poznato od Kukuljevića, Sakcinskog pa nadalje su se borili protiv stranog jezika, protiv mađarskog i njemačkog, da bi neke zastupnike tada u Saboru i šutnuli kako nam povijest kaže i sada na neka mala vrata ulaze nam strani izrazi u naš jezik odnosno u ovaj Visoki dom. Naime, nemojte me krivo shvatiti ja nisam protiv stranih jezika jer ne kažu za džabe da čovjek vrijedi onoliko koliko jezika govori i sigurno sam i za engleski i za njemački ma makar to bio i kineski, nije bitno, bitno je da čovjek govori što više jezika. Međutim, smatram da u ovom Visokom domu i u našim aktima i zakonima tamo gdje nije nužno da se ne uvode tuđice. I uvijek ću to zastupati. A to da nema alternative, alternative ima. Jezikoslovci bi itekako mogli naći adekvatan izraz factoringu kao zamjenu. Inače, u suštini prihvaćamo sigurno ovaj prijedlog. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Odgovor, kolega Hajduković.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Hvala kolegice prije svega na replici. Ono što sam propustio reći kolegama prije koji su replicirali prije upravo oko ovog jezičnog termina, dakle nemojte shvatiti da ja ovaj termin branim. Ja samo kažem da bolji trenutno nemamo. Ja bih volio čuti i prijedloge uostalom jezikoslovaca, znači da nam daju alternativu, međutim otkup dugova ili potraživanje jednostavno previše sužuje i onda gubimo zapravo meritum factoringa koji će se možda drugačije definirati u budućnosti, odnosno vidjet ćemo već i u drugom čitanju kako će to izgledati. Imamo mi puno tuđica drugih, mislim ja sam ih već navodio, investicija, revizija, konglomerati, depozit, ček, deviza pa tako imamo Zakon o financijskim konglomeratima, o arbitraži, o osiguranju depozita, o reviziji, o čeku. Dakle, to su sve tuđice za koje od nekih imamo alternativu ali nikad nije bio predmet rasprave. I ja bih volio da imamo hrvatsku riječ, bez daljnjeg, ali mislim da evo budući da smo i mi se toliko angažirali oko ovog jezičnog problema nadam se da će i struka prije svega jezikoslovci odnosno kroatisti imati tu nešto za reći. A strani jezik u Hrvatskom saboru da, ali bio je latinski prije, a dakle nikad mađarski, nikad njemački. Hvala.
Hvala i vama. Peđa Grbin, izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine zamjeniče ministra, poštovane kolegice i kolege. Pa evo nisam mislio ali morat ću silom prilika i ja krenuti sa dvije, tri riječi vezane uz naslov. Factoring je termin koji se u gotovo neizmijenjenom obliku koristi i u katalonskom, kastiljanskom, francuskom, talijanskom, bugarskom, bjeloruskom, makedonskom itd., a razlog tome je što se radi o jednom terminu koji u svim tim zemljama ima isto značenje i kada ulazimo u poslovnu konverzaciju tada ne moramo objašnjavati i ne moramo prevoditi što smo htjeli reći jer već spomenom factoringa svatko tko s nama sudjeluje u pravnom prometu bio on iz Hrvatske ili negdje drugdje zna o čemu se radi. Mi u pravu imamo čitav niz takvih riječi. Jedna od najpoznatijih za koju nitko ne razmišlja da je stranog podrijetla je riječ hipoteka. Mi imamo zalog kao termin u hrvatskom pravu, ali zalog i hipoteka nisu isto. Svaki zalog na nekretnini je hipoteka. Isto tako nije svaki otkup potraživanja factoring. I upravo je to bit ovog zakona. A zašto to govorim? Ovaj zakon je u biti alternativni oblik financiranja poslovnih subjekata putem otkupa potraživanja. Ovaj zakon ne definira što je to otkup potraživanja. Otkup potraživanja, odnosno bilo koji prijenos tražbine u hrvatskom je pravnom poretku reguliran stoljećima putem Zakona o obveznim odnosima a prije toga putem austrijskog općeg građanskog zakonika. Već i Hamurabijev zakonik je imao odredbe koje se tiču otkupa potraživanja. Ovaj zakon regulira nešto sasvim drugačije. Ovaj zakon regulira situaciju kad se netko otkupom potraživanja bavi kao svojom djelatnošću. Ovaj zakon stoga regulira i samu djelatnost, uvjete pod kojima se smijemo baviti takvom djelatnošću. Znači, otkupom potraživanja sa ciljem ostvarivanja financijske koristi za sebe kao poduzetnika i naravno nadzorom itd. Zato koristiti i pronalaziti neki drugi termin kraj ovog koji je već uobičajen u cijelom svijetu mislim da ne bi bilo primjereno. Ali, vratimo se samom pojmu. Znači, kao što sam već rekao baza, temelj za donošenje ovog zakona, temelj za ovaj institut je Zakon o obveznim odnosima u svojem dijelu, u svojoj glavi koja regulira prijenos tražbina. Predmet factoringa su postojeće ili buduće nedospjele cijele ili djelomične novčane tražbine proizašle s osnove isporuke dobara ili pružanja usluga od strane poslovnih subjekata u zemlji ili inozemstvu. E sad, ovaj zakon je uzeo jednu postojeću odredbu i jedan postojeći institut tretirajući ga kao djelatnost i regulirao ga je. Kolege su prije mene govorile već o tome ali moramo ponoviti. Mi smo uslugu pružanja factoringa imali i do sada u Republici Hrvatskoj. Postavit će se pitanje zbog čega onda sada donosimo zakon, pa jednostavno zato što smo imali jedno veliko tržište u kojem se ostvarivala velika dobit, u kojem su postojali ogromni tokovi novca, a nismo imali kvalitetnu adekvatnu regulaciju tog tržišta. Ovim zakonom uredili smo sudionike pravnog posla factoringa, definirali smo ugovor o factoringu, sadržaj, obvezni sadržaj tog ugovora, definirali smo tko može pružati uslugu factoringa, dakle utvrdili smo statusne odredbe za društvo koje se bavi poslovima factoringa i tu bih posebno pozdravio odredbu ovog zakona koja je regulirala da ono trgovačko društvo koje se bavi poslovima factoringa ne smije obavljati niti jednu drugu djelatnost. Isto tako, a kako se primatelji usluga ne bi doveli u zabludu, podržavam i odredbe zakona koje se odnose na obvezu dobivanja suglasnosti od agencije prije nego što se uopće u sudski registar može upisati djelatnost obavljanja factoringa, pa i obvezu na prethodno dobivanje suglasnosti prije nego što se u ime trgovačkog društva unese pitanje, odnosno unese naziv factoring. Nadalje, ovim zakonom i to je isto po mojem mišljenju dobro, uveden je vrlo strog nadzor. Znači nadzor će vršiti agencija, a agencija će kroz provođenje nadzora moći izricati vrlo ozbiljne mjere kao što su preporuke, opomene, otklanjanje nezakonitosti, ali i posebne nadzorne mjere te ono što je posebno važno, ukidanje odobrenja za rad. Ovako što treba podržati jer svaka financijska usluga koja bi mogla imati ozbiljne posljedice po njenog primatelja mora biti vrlo čvrsto regulirana. Međutim, vratit ću se na trenutak na onaj dio koji se odnosi na uvjete tko može sudjelovati i tko može pružati usluge factoringa. Ja pozdravljam činjenicu da će agencija davati suglasnost i na imenovanja i u uprave i u nadzorne odbore da bez suglasnosti agencije neće se moći stjecati ili mijenjati statusni odnosno neće se moći mijenjati udjeli u društvu. Međutim, problematičan je članak 47. zakona. Člankom 47. zakona propisano je tko može biti član uprave. Kolege su to već spomenule, ali ovome moramo posebnu pažnju posvetiti. Termini koji se koriste i opseg ograničenja da bi netko mogao postati član uprave su previše široki. Npr. imamo termin da osoba koja bi mogla biti član uprave mora imati dobar ugled. Što znači imati dobar ugled? Ako govorimo o takvom terminu, po mojem sudu to bi u zakonu trebalo definirati. Ali ono što je meni puno problematičnije to je odnos između točke 5. i točke 6. stavka 1. članka 47. Ako pogledate točku 5. u njoj je propisano koja kaznena djela, ako ih je počinila osoba, ona ne može biti član uprave. I ako ćemo ovo pogledati vidjet ćemo da je npr. netko mogao počiniti kazneno djelo ubojstva pa i ubojstva iz koristoljublja, kao imovinsko kazneno djelo koje ovdje nije propisano, a postati član uprave trgovačkog društva koje se bavi factoringom. A s druge strane imamo u točki 6. stavku 1. odredbu da se posebno ozbiljnim prekršajima smatraju prekršaji iz zakona koji reguliraju poreze. U zakonu kojim reguliramo poreze imamo i prekršaj za osobu koja nije uzela račun iz dućana. Znači na ovaj način kako smo ovdje propisali ako ja ne uzmem račun iz dućana počinio sam porezni prekršaj i ne mogu biti član uprave trgovačkog društva koje se bavi factoringom, ali ako sam počinio ubojstvo iz koristoljublja onda ja to mogu. Ja bih molio da ovdje na drugi način reguliramo to pitanje, da vežemo to uz sankciju, znači uz duljinu kazne koja je zapriječena za određeno kazneno djelo ili izrečena ili kombinaciju toga, uz posebno navođenje određenih kaznenih djela koja će uvijek biti isključenje, kako bi se postigla pravna sigurnost i kako bi se ujednačili kriteriji za osobe koje će moći biti članovi uprave trgovačkog društva koje se bavi factoringom. Uostalom, da ne duljim, radi se o zakonu koji je po mojem mišljenju jako dobar, koji je ovo područje dobro regulirao i radi se o zakonu kojeg svakako treba podržati jer bez obzira što je to tržište do sada funkcioniralo, mislim da je naša obveza kao države, naša obveza zakonodavca da svako ovako veliko tržište reguliramo, utvrdimo tko može na njemu sudjelovati i tko će to sudjelovanje nadzirati. Hvala lijepa.
Hvala i vama. I posljednji prijavljeni za pojedinačnu, Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Pa mislim da mogu slobodno reći da se mi svi u principu slažemo oko ovoga zakona. Svatko to gleda na svoj način, međutim ključna stvar je oko toga da li ćemo ga zvati Zakon o factoringu ili ćemo ga nazvat hrvatski, onako kao što stvarno je, a to je zakon o otkupu potraživanja. Međutim, ovaj zakon treba gledati s dva aspekta. Jedan je dobro je da je donesen zakon da se jasnije definiraju pravila igre i ponašanje u jednom segmentu financijske djelatnosti, međutim isto tako treba konstatirat činjenicu da je ovo samo jedan od načina na koji financijska industrija pokušava prodati svoju robu, a to je novac. I to je naprosto činjenica. Dakle, idemo se vratit 10-tak godina i više natrag, onda se sjetimo da su to bili operativni i financijski leasing, pa onda kako je počela kriza, kako su nastali problemi plaćanja onda se javila intenzivnije priča oko factoringa, oko otkupa potraživanja, međutim kako je rasla aktiva factoringa to nam ukazuje na nešto drugo, a to je ono što nitko ovdje danas nije htio reći, a to je struktura hrvatskog gospodarstva. Nažalost, hrvatsko gospodarstvo je nisko kapitalizirano i većina tih privrednih, gospodarskih, kako god ih hoćete nazvati, subjekata, nije u stanju dobit kredit, pa čak nije u stanju podići niti kredit po onim modelima a, b, a+c ili kako stoje gdje država i u prošla Vlada i ova Vlada željela preko oslobađana zajedno sa HNB-om preko oslobađanja sredstava obvezne pričuve nekim djelom koje je angažirana Vlada iz proračuna sa HABOR-om onim poduzetnicima koji imaju određenu perspektivu da opstanu. Dakle zbog takvog načina i strukture hrvatskog gospodarstva dogodilo se to da su poduzetnici počeli prodavati svoja potraživanja da dođu do novaca da bi mogli podmiriti svoje obaveze i to je sukus cijele priče. Mi se ovdje možemo bamiti s ovakvim i sa onakvim pametovanjem. Međutim, kada imate malu tvrtku sa 15 ili 20 zaposlenih ne možete dobiti kredit, morate podmiriti obveze prema državi ili prema nekom drugom ili će vas blokirati. Vi naprosto tražite i zadnju slamku spasa da dođete do financijskih sredstava da podmirite svoje obveze. To su radile i velika poduzeća koja su danas bili predmet predstečajnih nagodbi ali oni su to radili zbog interesa poslovnih banaka i to je prava istina, dakle poslovne banke su praktički od njih otkupljivale potraživanja od države uz nekakvu kamatnu stopu koja je bila 5, 6 ili 7% i na takav način pomagala njima. Međutim tu se dogodilo nešto drugo. ako ta velika trgovačka društva nakon što se obavio taj prvi otkup potraživanja poslovne banke i tog velikog poduzetnika nije podmirio svoje obveze prema kooperantima i onda se dogodio niz od nekoliko stotina kooperanata koji nisu dobili plaćene svoje radove ili usluge ili proizvod koji su napravili. Istovremeno su imali obvezu plaćanja PDV-a jer on svoj PDV moraju platiti, imali su neke druge obveze i tako su oni pokušali u principu prodajom svojih potraživanja nešto ušićariti, nešto napraviti. Kako su mnogi završili bolje da o tome ne govorimo i dobro je da je Vlada, Ministarstvo financija odlučilo ozakonit jednu činjenicu koja postoji. Međutim, mi imamo još nešto što nažalost mislim da je HNB to trebala napraviti to je to, u njenoj domeni a to je sad kako to nazvati, da li su to krediti sa stupa ili ispod brisača auta ali su oni nažalost tu gdje su se mnogi Hrvati upecali, na brzinu ćete dobit kredit, dali su svoju kreditnu karticu ili neko drugo jamstvo, nažalost nakon nekoliko mjeseci ili godinu dana su se našli u raljama oni koji su navodno nisu kamatari nego i zadnjih 100 i neke financijske institucije u pokušajima da se to riješiti sa HNB-om i da to bude kažnjivo nije išlo. Ja ne znam da li kolega Lalovac i sadašnja ekipa u Ministarstvu financija imaju nekakav lijek za to ali vrlo je interesantno da je vrlo teško doći do onih koji dijele takve kredite. Dakle, imamo s jedne strane factoring koji kolko toliko funkcionira u nekakvim zakonskim okvirima, međutim, ovo je nekakav kvazmo factoring gdje se građanima daju krediti uz izuzetno visoku kamatnu stopu i svjedoci ste svakodnevno obiteljskih i ljudskih trauma tih ljudi koji su se nažalost zbog ne zbog toga što su željeli nego naprosto ih je život natjerao na to našli u raljama oni koji su dali novce ali pod poprilično čudnim uvjetima i čudnim kriterijima i na kraju ljudi ostaju bez ičega. Ono što bih želio još ovdje reći da ova sredstva koja se rješavaju ovim Zakonom o otkupu potraživanja ili factoringa su u principu sredstva kratkoročnog financiranja. Zašto? Pa zato što u ovom trenutku preko 95% malih i srednjih poduzetnika nema načina da dođe do obrtnih sredstava. Nema šanse da ih dobije niti od jedne banke. Zašto? zato što u nekim dobrim vremenima su možda imali krive procjene i krive investicije, puno investicija je otišlo i u možda nekakve pogrešne poslovne procjene, puno sredstava je otišlo u kupovinu nekakve privatne imovine. Da li su to kuće, da li su to brodovi, da li su to auti, međutim bilančno su se nažalost svi doveli u situaciju u kakvu jesu. I danas imamo ovo što imamo, dakle u ovom zakonu praktički ništa nije sporno. Preporuka jedino Ministarstvu financija da jasnije definira određene termine, da se točno zna da se naprosto ne ostavi nikakva mogućnost da netko može dvojako tumačiti nekakav termin. Kad nastane obveza plaćanja, kad je dospjela, kad je ovo, kad je ono jer to naprosto treba jasno definirati tako da kad se potpiše ugovor da nema mogućnosti različitog tumačenja jer ako se to dogodi onda ćemo nažalost imati zatrpane sudove sa tim sporovima i opet ćemo si napraviti trošak. Ima još nešto što kolege pravnici malo krivo gledaju, međutim u financijama taj takozvani dobar ugled ili good will kako kod čelnih ljudi, financijskih institucija tako kod ocijene i procjene gospodarskih subjekata jedna vrlo bitna kategorija po međunarodnim računovodstvenim standardima to je praktički treća kategorija po nekakvom kvantitetu mjerenja uspješnosti i nečega a u financijskom svijetu čelni ljudi koji su na čelu financijskih institucija točno se zna oni koji odlučuju s njima što to znači dobar ugled i to je termin koji je u sukladu sa financijskom terminologijom i mislim da ga ni u kom slučaju ne bi ovoga trebali micati van jer sve ove kaznene odredbe ako je netko bio kažnjavan ovako ili onako, to sve stoji ali dobar ugled se u financijskom svijetu točno zna što znači. Ta odredba bi trebala po opstati. Dakle da zaključim zakon naprosto, tako da kažemo, zakon je nešto što već godinama egzistira, zakon nas samo upućuje na to da struktura hrvatskog gospodarstva je takva kakva je i zato imamo ovakve makroekonomske pokazatelje i zakon će vjerojatno dovesti malo reda u jedno tržište koje u ovom trenutku ipak malo plahuta onako poluinspirativno ali samo ako se definiraju jasni termini onda ćemo sigurno podržati ovakav prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Jedna replika, Mladen Novak, izvolite.
Hvala lijepa. Pa kolega Šuker za razliku od nekih prethodnih govornika vi jeste iz te ekonomske struke iz ekonomske branše i u par navrata ste rekli otprilike ajmo ozakonit nešto što već i onako postoji s tim što kad ste vi to izgovarali, meni je to zvučalo kao bankarski sektor, odnosno financijske institucije su ionako prejake da mi nešto napravimo drugo pa ne preostaje nam drugo nego ajmo mi to ozakoniti, staviti na papir, ma da bi umjesto factoringa, recimo što ja znam, po mome onako laičkom razmišljanju moglo komotno se zvati i zakon o nekom, legalizaciji reketa. Ne vidim zbog čega i uopće postoji potreba za ovakvim nečim u nekoj normalno uređenoj državi ako su, postoje neke sankcije za neplaćanje, odnosno izbjegavanje plaćanja, ne vidim zbog čega bi uopće posezali za ovakvim rješenjem. To što to su uvele neke zapadne institucije, zapadne zemlje to ne znači da je sve što dolazi sa zapada da je sve i dobro. Dapače, uvjerili smo se jako često da neke stvari koje smo mi kupili da su odande navodno kupili su upravo loše. A sad ovaj postavljam jedno vama pitanje, onako vi ste čovjek koji zna i praksu. Radnici Gredelja, ne mogu naplatiti svoje otpremnine, ne mogu dobiti ni papir temeljem čega bi otišli u FINA-u i izvršili ovrhu nad računom Gredelja. Da li oni mogu posegnuti za ovakvim rješenjem, za ovakvim factoringom? Je, samo temeljem čega? Mislim o tome država recimo ne vodi računa, a za ovo zelenašenje tu smo našli rješenje.
Hvala. Odgovor.
Pa kolega Lalovac da krenem od ovoga zadnjega, sigurno će se naći sada neko factoring društvo koje je ovo čulo koje će ponuditi radnicima Gredelja da otkupi njihova potraživanja i onda će sa svojim sjajnim i dobrim vezama, a to je ono što nisam htio reći u svojoj raspravi, osigurati da njima to bude plaćeno u nekakvom razumnom roku, a oni će na to obračunati kamatu, s obzirom da kako vi kažete nema sada novaca, onda je rizik vrlo veliki i onda kamatna stopa neće biti ili diskont od 5%, nego će biti od 10 ili 15%. To mi je isto kao kada sindikati upute tužbu zato što Vlada preko noći donese i poništi kolektivni ugovor i onda su sigurni da će naplatiti to što potražuju i onda se nađu jedno ili dva odvjetnička društva, napišu onako … samo promijene ime i prezime i adresu, ali sve unutra piše jednako, napišu nekoliko tisuća tužbi, te tužbe dobiju, Vlada zbog nekakvog ponosa i ega ministara neće ići u nagodbu i onda ta odvjetnička društva naplate po nekoliko milijuna kuna sudskim troškova, a ljudi u konačnici dobiju opet ono što su trebali dobiti. Međutim, vi ste također dobro istakli jednu činjenicu, da ne postoje problemi sa plaćanjem u državi, onda factoring vjerojatno kao takav ne bi postojao jer vi ako imate dobar odnos sa svojom poslovnom bankom, onda ako imate sigurno da ćete naplatiti određena potraživanja, da će imat dobar posao, vama će vaša banka na temelju toga dati avans nekakav za … sredstva, a vi joj kao garanciju dajete taj ugovor o tom poslu i to će biti plaćeno. Dakle, to naprosto ukazuje na neke anomalije koje se događaju kod nas i evidentno je. Pa evo, ministar financija je najavio da će otići u sva javna poduzeća i u korisnike proračuna da vidi da li se svi drže rokova plaćanja od 30 dana, znači problem je tu, onda možete misliti kako je u ostalom realnom sektoru, dakle to je naprosto jedna bolna istina o tome kakva je situacija na financijskom tržištu u RH.
Hvala. I završnu u ime predlagateljice, zamjenik ministra Boris Lalovac. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo, zahvaljujem vam na današnjoj raspravi, moram reći da sam i ja dosta danas toga naučio, pogotovo oko ovog dijela jezikoslovnosti, znači kako se treba točno definirati i moram priznati da čak bih i prihvatio sva vaša, prijedloge, sad samo se moramo onda dogovoriti o nazivu. Jel to onda otkup potraživanja, jel to onda otkup tražbina, onda nisu potraživanja, jer u zakonu se govori o tražbinama, a onda govorimo o tražbinama, kakvim tražbinama, dospjelim ili nedospjelim, cjelovitim ili necjelovitim, onda da bude puni naziv toga i ja nemam nikakvih, čak osobno nemam nikakvih problema i čak dapače, neka se tako unese u zakon, ali onda bih volio i komunicirat ćemo i sa Hrvatskom gospodarskom komorom i Hrvatskom udrugom poslodavaca da promjene sve dosadašnje nazive, ovih 23 godine njihovog poslovanja i njihove bilance i njihove registracije i u sudskim registrima i što se mene tiče nema nekih problema ako će poslodavci biti spremni da, jer oni će morati mijenjati nazive i u sudskom registru i jako koliko poznajem određene bilance trgovačkih društava, upravo tako i stoji. A ne samo to nego ćemo i morati mijenjati i zakone, koliko je meni poznato i u Zakonu o kreditnim institucijama stoji baš doslovno definiranje pojma factoring, znači Zakon o kreditnim institucijama koji je tu puno prije donesen i u Zakonu o sprečavanju pranja novca se definira factoring kao pojma tako da ja se s vama apsolutno slažem, znači ja se s vama slažem, ali ajmo onda i temeljito i to je i što ste pravilno ovdje rekli, i to je ono i kada smo razgovarali i ja u poreznoj upravi oko određenih terminologija, tamo je isto bili potraživanja, tražbina, onda su rekli da, moramo pročistiti cjelokupni zakon, trebamo ispravno nazivati, ne da na jednom mjestu se zovu potraživanja, na nekom drugom tražbine. I tu se s vama apsolutno slažem i to što je rekao uvaženi zastupnik Marić, kada se pišu zakoni i ipak su to, usvaja se u ovome visokome domu i trebalo bi se poštivati hrvatski jezik u punome smislu i na takav način bi trebali i lektorske ispravke i sve to jer ipak ovaj zakon je ono iz čega u konačnici naši građani ga primjenjuju i na takav način i koriste te riječi tako da je to jedna praksa koja bi, ako se tako i nekako i dogovorimo da se onda primjenjuje, ali kod sve onda zakonske regulative. Mislim da bi to bila dobra praksa, ne samo kod ovoga zakona, nego kod svih, što sam rekao, mora se dosta toga mijenjati, i registracije i bilance, itd., itd. I vjerojatno da se tako u početku i postavilo ne bi danas imali, ali su se one nažalost, sve te jezične stvari su se već uvukle u 23 godine privrede tako da, evo, ako ne bude nikakvih problema što se tiče Hrvatske udruge poslodavaca i Gospodarske komore koji već u svim svojim nekakvim koriste tu terminologiju, mislim da bi mi sa ovoga dijela ipak trebali uputiti njima da se neke stvari u Visokom domu primijetile i nešto nekakve stvari u žargonu kako se nazivaju da bi trebalo promijeniti. Ispričavam se ja kada sam ušao u ovoj terminologiji ja kada sam i studirao vanjsku trgovinu i kada sam upravo u ugovore razgovarali naslov je bio … sveučilišni profesori su bili i u udžbeniku je bilo upravo govoreno o factoringu i to debi gore naslov je bio factoring i onda objašnjava imate direktni, indirektni factoring, ovakav onakav factoring i onda eventualno su vam negdje stavili u zagradi to je nekakav otkup potraživanja. Znači već i u tom dijelu gdje sveučilišni profesori kada pišu udžbenike pišu knjige i uče studente znači govorimo o toj terminologiji factoringa onda imate ispitna pitanja ovakve vrste factorina itd. pazite već kroz taj dio studentskog se provlače te terminologije, da vam ne govorim sjećam se odmah iza toga factoringa je bio forfeiting je bilo factoring, forfeiting je vam bilo isto tako dalje. I mislim da ako se kažem svi zajedno dogovorimo i da bi sa ovog mjesta bi se trebalo upravo uputiti i na zakonima puno kvalitetnije raditi što se tiče tog dijela bar da se u zakonu zna, a kako će se nešto u žargonu dati to da ostavimo privredi. Zahvaljujem se na raspravi i vidjet ćemo do drugog čitanja da li se ove nekakve riječi koje se budu mogle promijeniti ne ovisi samo o nama, uputit ćemo određena pitanja i ako ne izaziva određene velike dodatne troškove u tom dijelu nastojat ćemo ih prihvatiti. Također je ovdje bilo određenih riječi oko uprave poduzeća kako mora imati određeni kriterij. Ja moram reći da smo se vodili kriterijima onakvim kakva imamo i za liesing društva, trebalo bi i taj naziv isto svakako promijeniti i donesen zakon u Saboru 2006.godine Zakon o liesing, također je ovdje isto bila rasprava, da li je to isto hrvatska riječ ili nije. Vidite, dva velika područja imaju ovi 8 milijardi ovi 23 milijardi preko 30 milijardi kuna se vrti u financijskom sektoru a zovu se liesing i factoring, da li bi ga trebali promijeniti u operativni i financijski najam kako bi trebalo biti ispravno. Tako da smo se mi vodili kada smo uspoređivali ove kriterije da bi bio netko kandidat za člana uprave nadzornog odbora uglavnom smo se vodili tom da imaju svi istu budući da se radi o financijskim društvima, da svi imaju slične kriterije. … vođeno prema određenim kriterijima kako je potpisala HNB kroz Zakon o kreditnim institucijama. Tako da je u tome bitno da zapravo sva ta društva ako govorimo i o osiguranju, otkupu potraživanja ili factoring liesingu znači da te uprave i nadzorni odbori imaju slične kriterije budući da se radi o financijskoj imovini i oni koji upravljaju sa financijskom imovinom i vidite ova kriza koja je nastala upravo je nastala zbog određene da ne kažem inženjeringa ti koji su radili te poslove i zbog toga svi ti kriteriji koji su i postavljeni za upravu i za nadzorni odbor mislim da bi trebali još više biti postroženi jel kada se jednom dogodi kriza u jednoj financijskoj instituciji ima puno širi utjecaj na cjelokupno gospodarstvo. Ono što je ovdje samo bitno reći zašto je ova zakonska regulativa i ovo što ste vi svi podržali da je ona dobra je upravo da postoji način izvještavanja prema regulatoru, a u konačnici izvještavanja prema ovome Visokome domu. Jel ukoliko nemate regulirana ova područja ovdje područje izvještavanja, kome se izvještava u kojim rokovima, kako se mora izvještavati da možemo dobiti nekakve agregirane podatke, a ne tako da imamo jednu prazninu na tržištu gdje onda jednostavno ta društva ako nemaju zakonsku regulativu da nekoga moraju izvještavati a rade sa financijskim tokovima, novčanim tokovima onda se i ovaj Visoki dom koji donosi treba regulirati … za financijsku stabilnost jer je to još jedan od kriterija financijske stabilnosti. Imate bankovni i nebankovni i zbog toga mislimo da ga je trebalo regulirati u toj mjeri da on barem u ovom Visokom domu kada se budu donosila godišnja izvješća, regulatorna izvješća i HANFA kada bude rekla da bude jedan puno kvalitetnije to njihovo izvješće, a ne do sada da oni ili će nekoga moliti hoće neko dostaviti neće dostaviti itd. određena financijska izvješća. Ono što je svakako bitno i ovdje je čini mi se izraženo od strane kluba HDSSB-a odnosno gospodina Bubala mislim da je bilo korektno kada je govorio o upravljanju rizicima. Vi danas imate kod financijskih institucija da morate imati mehanizme upravljanja rizicima jel svaki put nama se dogodi post kada se dogodi nekakva propast ne daj bože neke financijske institucije onda govorimo a trebali smo imati regulirano bolje upravljanje rizicima. Znači kada govorimo o upravljanju rizicima možemo govoriti o raznim vrstama rizika. Govorimo o kamatnom riziku, govorite o operativnom riziku znači riziku da ne kažem operativne vrste rizika … falsificirani određeni dokumenta itd. govorimo o kreditnom riziku, kamatnom, valutnom riziku itd. znači sve tu to vrste rizika koji se mogu pojavljivati u ovim oblicima poslova. I zato je dobro da se kroz ovaj zakon da im se nametne određeno da oni moraju upravljati rizicima jer kada neko upravlja sa 8 milijardi kuna nečijih kuna i kada cirkulira kroz financijski sustav moraju postavljeni biti sustavi upravljanja rizicima. I zbog toga je ovaj zakon također … da ne mogu poslovati da moraju imati poslovne politike da moraju imati procedure i da moraju imati jasno definirano kako upravljati određenim rizicima. Kada smo ovdje govorili o factoringu kao o otkupu potraživanja kao najvažnijem jednom instrumentu likvidnosnom i to je svakako značajno, on je na dobrovoljnoj bazi. Međutim ono što sam i jučer izrekao što je vrlo važno, rokovi plaćanja se moraju poštovati i to prvo počevši od države. Znači država mora prva izvršavati svoje rokove plaćanja i javna i trgovačka društva, agencije, zavodi, ustanove sve ono što je pod kontrolom Vlade ili njihovih institucija moraju se pridržavati zakonski utvrđenih rokova plaćanja. Kada počnemo od toga da se počinje pridržavati rokova plaćanja onda se i cjelokupni taj nekakav pozitivni efekt mora ogledati na privredi. I onda se nadamo da će biti manje potrebe i za ovakvim uslugama factoringa koja se uvijek može javiti hoćete li ga ili ga nećete koristiti, ali nažalost u današnjoj situaciji se on javlja kao nužno zlo, to je ono što je problem, što se javlja kao nužno zlo i onda su i diskonti kod takvih factoringa veći. Ako uspostavimo kvalitetne rokove plaćanja od strane države, od strane svih institucija nadamo se u konačnici da će i manje biti potreba za factoringom. I da će i u tom cjeniku, a ovdje se govorilo o cijenama usluga factoringa. Kada govorimo o cijenama uslugama factoringa ako ga nitko ne treba njihove cijene će biti niže. I onda će oni zapravo pokušati da kažemo da neće ih biti na tržištu. Ali to i temelj svakoga društva su rokovi plaćanja i to smo donijeli. I vi ste zapravo 2011. donijeli Zakon o ispunjenjima rokovima plaćanja i mi ga moramo poštovati. Znači jedno je zakonska regulativa a drugo je poštivanje svih tih rokova plaćanja. I onda se nadam da ćemo manje govoriti i o factoringu i o leasingu i o svim nekakvim drugim hibridima, alternativnim izvorima financiranja ukoliko uvedemo rokove plaćanja da ih svi moramo poštivati. Zahvaljujem još jednom na vašoj raspravi. I ovo je kažem, i o suštinskim, vidim da ste svi zapravo zalažete za ovakav oblik zakona a vezano za ove jezične određene preporuke vidjeti ćemo do drugog čitanja i na koji način. Ali svakako vaše ovo danas što ste kod ovoga zakona je sa moje strane izuzetno pohvalno i mislim da bi trebali inzistirati kod druge zakonske regulative. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Imamo dvije replike Ivan Šuker, izvolite.
Kolega Lalovac potraživanje je valjda termin koji se najčešće koristi u financijskoj terminologiji. To što si je uzeo netko pravo da je o nekom zakonu napisao tradžbinu i onda je to prošlo sva čitanja i to je ostalo tako, to je drugi par cipela. Prema tome, ne vidim razloga da ovo ne bude ovako. Međutim, jednu stvar sam zaboravio i zato se jesam javio za repliku u svojoj pojedinačnoj raspravi a to je otkup mjenica. I to je ono što mi se recimo osobno ne sviđa. Zašto? Zato što mjenica nije platežno sredstvo, mjenica je instrument osiguranja plaćanja. I naprosto ne bih htio da nam se dogodi ono što se dogodilo u bivšoj državi kada su neki na mala vrata ugurali da je mjenica postala sredstvo plaćanja. I onda se sjetite velike afere, najveća je bila AGRO-COMMERCE a bilo ih je još ohoho. Dakle ako imamo instrument plaćanja, osiguranja plaćanja onda ostavimo taj instrument osiguranja plaćanja i bez da ga itko može otkupiti na ovaj ili na onaj način. Onaj tko otkupljuje nečija potraživanja neka otkupi potraživanja. On si zaračuna kamatu, ovisno na rok koliko otplaćuje i kroz tu kamatu zaračuna isto tako rizik. A u onom trenutku kada otkupi potraživanja od nekoga u tom trenutku ta mjenica postaje ne važeći dokument da tako kažem. Jer ovako kao što ste ga vi postavili u zakonu nažalost mjenicu guramo kao nekakvo sredstvo plaćanja a ne instrument osiguranja plaćanja. Jer postavlja se jedno pitanje ako je mjenica instrument osiguranja plaćanja onda zašto netko tu mjenicu ne dogovori s bankom da ju naplati. Zašto bi išao to prodavati nekom društvu za otkup potraživanja. Dakle, da razmislite o onom članku gdje se govori o mjenicama naprosto da se eliminira. Jer onda odstupate od one temeljnih zakonodavnih okvira i gdje je mjenica instrument osiguranja plaćanja a ne instrument plaćanja.
Hvala. Odgovor, kolega Lalovac, izvolite.
Hvala lijepa. Prema Zakonu o mjenici, mjenica je kao broj 1 ovo što ste rekli sredstvo osiguranja plaćanja, kreditno sredstvo budući da imate određenu ročnost u njoj kada dajete, i sredstvo plaćanja ako ona ima dospijeće. Ako upišete datum onda je ona sredstvo plaćanja. Ona ima svoje dospijeće. Ono što je problem kod mjenica je da li vi u trenutku dospijeća mjenica imate sredstva na računu. E to je ono o čemu mi govorimo, gdje znate jednu našu kompaniju koja je bila poslovala u Katru, veliki posao, izdala je mjenicu, izdala kao mjenicu sredstvo osiguranja plaćanja i koja je imala svoju valutu dospijeća. Međutim, šta se dogodilo? Dogodilo se u trenutku kada je ta mjenica dospjela na određeni datum jel zato kažemo jedan od instrumenata mjenice je zapravo datum valuta plaćanja, nisu imali sredstva plaćanja. Šta se onda dogodilo? Isti sekunda se dogodilo, to je tako bar u novinama pisalo da su zapravo određena, policija je došla i jednostavno otišli su isti sekunda na sud zato što su ih smatrali da su ovi morali biti dužni imati sredstva na svom računu kao nekome kada dajete mjenicu kao osiguranje plaćanja. Znači mjenica je poznati instrument ne samo u Hrvatskoj nego i u međunarodnoj trgovini. Međutim, problem upravljanja likvidnošću, imati sredstva na računu kao mjenica je vrlo bitan. Ja znam da je i prije Ministarstva financija dosta imala, izdavala je mjenice kao sredstvo plaćanja. Ministarstvo financija je davalo mjenice, imali ste točno određeni datum i ona kada je dospijevala na datum isplaćivala su se određena sredstva. Znači mjenica je, jedno također sredstvo plaćanja, sredstvo osiguranja plaćanja ali svakako i kreditno sredstvo prema Zakonu o mjenici.
Hvala. Sljedeća replika Goran Marić, izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine Lalovac drago mi je da ste se složili samnom da moramo mijenjati praksu. Nedopustivo je da Zakon Republike Hrvatske bude proglašen zakonom a da lektor nije vidio zakon. To je nedopustivo. Nema nikakvog razloga da se ovaj zakon ne zove Zakon o otkupu potraživanja. Ali doista ni jednog razloga nema. Mene zabrinjava što postoji potreba otkupa potraživanja. A on ima smisla samo ako se otkupljuje potraživanje prije roka dospijeća. Sve što je izvan roka dospijeća to nije otkup potraživanja, to već je posljedica nereda u sustavu i špekulacija. Ako netko ima gornji rok do 60 dana a želi naplatiti u roku 5 dana onda to ima smisla ovaj posao. Ali ne ako je na sudu potraživanje, ako ide u zastaru pa onda novi vjerovnik rješava po sudovima povoljnije nego onaj bivši vjerovnik ne može naplatiti e sada ovaj stupa i naplaćuje. Onda to samo potiče nered i nezakonitosti. Ali još nekoliko sugestija, članak 46. najmanje jedan član factoring društva mora imati, poznavati hrvatski jezik. Ako društvo zastupaju dva člana a svaki pojedinačno onda bi morao svaki poznavati jezik. Ako društvo daje punomoć prokuristu onda bi prokurist morao znati isto hrvatski jezik. Uvjeti koji su propisani za članove uprave morali bi biti isti uvjeti i za prokurista jer on ima iste ovlasti kao član uprave. Onda ovdje, stvarno opet dobar ugled ima član uprave, to je više nesnošljivo u zakonu imati, kakav dobar ugled. Šta znači na osnovi koga se procijeni da može se dobro ponašati, savjesno poslovati. To ništa ne znači, to molimo vas brišite. Ima da tko nije osuđen za sva kaznena djela da ne može biti član uprave, ali istodobno tko je počinio prekršaj ne može bit član uprave. Pa dopuštamo da može netko bit tko je počinio kazneno djelo, a ne može tko je počinio prekršaj. Mislim da moramo izbrisati one koji su počinili prekršaje.
Hvala. Odgovor zamjenik Lalovac, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Slažem se u zadnjem vezano za ovaj dio da tu treba još jasnije definirati vezano za člana uprave, a upravo kad govorimo ovo što ste rekli da je otkup potraživanja ima smisla jedino ako je do roka dospijeća. Pa upravo taj zakon ovo i govori, da govorimo da možete otkupiti jedino nedospjela potraživanja, a to su nedospjela potraživanja jer dospjela potraživanja ne može Zakon o factoringu, odnosno u ovome dijelu pregleda uopće nisu predmet otkupa dospjela. A ovo jesu problemi ono što smo rekli, što sam u uvodu rekao, ukoliko prva država počne plaćati i javna trgovačka društva onda dospjelih potraživanja ne bi trebalo biti kod nikoga. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno.
Prijedlog zakona o factoringu, prvo čitanje, P.Z. br. 621. Rasprava o Prijedlogu zakona je zaključena. U skladu sa prijedlozima radnih tijela Hrvatskoga sabora dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se Prijedlog zakona o factoringu. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputiti će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga Zakona.". Molim da se o Prijedlogu zaključka izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđuje da je većinom glasova 77 glasova za, 10 glasova protiv i 16 suzdržanih glasova donesen predloženi zaključak.
Sada nastavljamo sa objedinjenom raspravom - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Konvencije između Republike Hrvatske i Portugalske Republike o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja i sprječavanju izbjegavanja plaćanja poreza na dohodak, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 634 - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Protokola između Republike Hrvatske i Republike San Marino kojim se mijenja i dopunjuje Ugovor između Republike Hrvatske i Republike San Marino o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja porezima na dohodak, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 636 Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. U skladu sa člankom 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Rasprave su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili. S nama je zamjenik ministra, uvodno? Ne treba. Da li izvjestitelji radnih tijela žele uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Nema nitko prijavljen. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno. Kolegice i kolege, to je sve za danas. Sutra nastavljamo sa Izvješćem o radu Probacijske službe za 2012. godinu. SJEDNICA PREKINUTA U 16,10 SATI.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Konvencije između Republike Hrvatske i Portugalske Republike o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja i sprječavanju izbjegavanja plaćanja poreza na dohodak, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. 634. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 104 glasa za donesen Zakon P.Z. br. 634 u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
Sada nastavljamo sa objedinjenom raspravom - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Konvencije između Republike Hrvatske i Portugalske Republike o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja i sprječavanju izbjegavanja plaćanja poreza na dohodak, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 634 - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Protokola između Republike Hrvatske i Republike San Marino kojim se mijenja i dopunjuje Ugovor između Republike Hrvatske i Republike San Marino o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja porezima na dohodak, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 636 Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. U skladu sa člankom 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Rasprave su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili. S nama je zamjenik ministra, uvodno? Ne treba. Da li izvjestitelji radnih tijela žele uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Nema nitko prijavljen. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno. Kolegice i kolege, to je sve za danas. Sutra nastavljamo sa Izvješćem o radu Probacijske službe za 2012. godinu. SJEDNICA PREKINUTA U 16,10 SATI.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju protokola između Republike Hrvatske i Republike San Marino kojim se mijenja ugovor između Republike Hrvatske i San Marino o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja porezima na dohodak, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 636. Rasprava je zaključena i dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednostavno sa 105 glasova za donesen Zakon P.Z. br. 636. u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.