Kolegice i kolege, dame i gospodo zastupnici, nastavljamo sa radom. Danas ćemo raspraviti - Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o upravljanju državnom imovinom, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 97. A onda ćemo u 12,00 sati obaviti glasanje. Predlagatelj ovog Zakona je Vlada Republike Hrvatske, a prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za gospodarstvo, te Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Zamjenica ministra gospodarstva, gospođa Tamara Obradović-Mazal. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo saborski zastupnici. Uistinu kratko objašnjenje obzirom da se sam Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o upravljanju državnom imovinom odnosi na jednu izmjenu i jedan članak kojem je u svrhu provođenja SO programa organiziranog radničkog dioničarstva nužno propisati ovu iznimku kako bismo u pravima izjednačili radnike zaposlene u trgovačkim društvima u pretežitom ili sto postotnom vlasništvu Republike Hrvatske. Što se tiče stjecanja dionica odnosno udjela u tim društvima na način da ukoliko se na to odluče, ukoliko iskažu interes za ovakvim oblikom sudjelovanja u vlasničkoj strukturi da mogu te dionice, odnosno udjele u tim društvima založiti, odnosno nad njima prenijeti pravo pri bankarskim odnosno drugim financijskim institucijama, ukoliko za stjecanje udjela odnosno dionica moraju posegnuti i za podizanjem komercijalnih kredita kako bi ostvarili ovo pravo. Tako da u svrhu izjednačavanja ovog prava Vlada predlaže predmetnu izmjenu. Ujedno zahvaljujem na provedenim raspravama na odborima koje je potpredsjednik naveo. Hvala.
Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Ne. Onda otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime Hrvatskih laburista – stranke rada govorit će uvaženi zastupnik Mladen Novak. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, uvažena zamjenice, kolege zastupnici. Imali smo do sada u praksi HDZ-ov Zakon o pretvorbi državnih poduzeća, pa smo nakon toga imali Zakon o privatizaciji, a jedan i drugi su u stvari bili podloga za uništavanje onih poduzeća koja su do sada propala. E sad smo dobili nešto novo, sad smo dobili prijedlog Kukuriku članka koji u suštini ima istu tu funkciju. Ovim člankom će se omogućiti daljnja tajkunizacija jer EZO program kako ga predlagač ovdje navodi je nešto sasvim drugo. EZO program je poznati hrvatski izraz. Ne znam zašto se ne zove radničko dioničarstvo onako kako je, ali to bi iziskivalo cjelovit Zakon o radničkom dioničarstvu. Zašto nije napravljeno tako nego se ide sa izmjenom jednog članka? Zbog čega se u prijedlogu teksta ne spominje radničko, odnosno ne zove radničkim dioničarstvom iz jednostavnog razloga zato što nije ni pisan za radnike. On je pisan za one koji su upravo postavljeni, za uprave, za direktore koji su postavljeni po stranačkom ključu. EZO program predviđa puno više toga. On kaže što u slučaju da radnik izlazi iz firme šta će biti sa dionicama, na koji način ih može prodati i kome, odnosno da ih može samo unutar tog poduzeća prodavati. Međutim, sa ovim člankom to nije definirano i nije riješeno. EZO program je inače cjelovit program i predviđa puno više toga što jednim člankom je nemoguće napraviti. Spominje se u prijedlogu da je, u obrazloženju da će na taj način se zapolenima omogućiti da kupe dionice. Kojim to zaposlenima? Onim radnicima koji su ionako već kreditno prezaduženi. Uz ovo poskupljenje plina, struje, povećanje PDV-a sad će im biti lakše odvojiti jedan dio novaca za to jer znaju za što odvajaju. S druge strane definitivno možemo pretpostaviti, a ima takvih primjera, jedan od njih je vezan za željeznicu pa ga dobro poznam … [[Govornik se ne razumije.]] di je korišten slobodno mogu reći pritisak na radnike ako želite zadržati svoje radno mjesto onda ćete morati kupiti dionice. Nakon nekog vremena firma dolazi normalno ljudi kupuju dionice na koji način mogu preko kredita. Nakon nekog vremena firma dolazi u teškoće, nebitno iz kojeg razloga, ne plaćaju im njihovi dužnici. Ljudi ostaju ne samo bez radnog mjesta nego im sjedaju i ovrhe na njihovu imovinu jer ne ispunjavaju svoje obaveze kreditne, odnosno ne otplaćuju redovite rate kredita. U čemu je razlika između ovog sad prijedloga i one nekadašnje pretvorbe? Nema razlike. S druge strane ovdje nedostaje i da bi cijeli prijedlog imao smisla, nedostaje i prijedlog koja to poduzeća državna, mislim na taj način pretvoriti, odnosno promijeniti vlasnika. Na koji način to misli raditi? To nije baš tako jednostavno kako je ovdje jednim člankom zakamuflirano pa ćemo sad sve skupa riješiti sve državne probleme, odnosno sve probleme firmi u kojima država ima vlasništvo ili je većinski vlasnik. Navodi se i jedan demagoški pristup da će s time se stimulirati radnike da budu emotivno vezani za svoje firme, da će s takvim nastupom imati kud i kamo kvalitetniji pristup prema radu, osjećat će se firmu kao dio sebe, međutim dan danas osjećaju firmu kao dio sebe jer propadaju i firme i radnici. Mislim da je definitivno ovdje stvarno u pitanju samo čista demagogija. Očito je propao još jedan plan velikih investicija pa se sada između ostalog investicije planiraju prikupljati i na ovaj način. Ali to je opet udar po kome? Udar opet po onima koji tamo rade i koji će zbog toga ostati i bez poduzeća koji će novopečeni tajkuni steći, ostat će bez svojih radnih mjesta. Ti novopečeni tajkuni će steći imovinu, ne moraju čak nastaviti djelatnost, stekli su neke nekretnine, stekli su nešto, a ako ima poštenih namjera, zašto onda nije u ovih 6 i više mjeseci i onih ohoho godina kada ste bili u oporbi zbog čega niste pripremili cjelovit Prijedlog Zakona o radničkom dioničarstvu. U tom slučaju bi i mi ovo podržali. Ja nisam protiv radničkog dioničarstva da budemo na čisto, ali radničko dioničarstvo se ne može rješavati jednim člankom u zakonu. Radničko dioničarstvo je ipak preozbiljan projekt i mislim da zahtjeva kompletan zakon kojim bi se riješile sve moguće situacije koje bi dolazile u obzir. Postavljam pitanje predlagaču s obzirom da je to postala uobičajena praksa. Zbog kojeg poduzeća je pisan prijedlog ovog članka? Mi smo već navikli da se ovdje zbog pojedinih slučajeva pišu izmjene zakona. Pa imamo već famozni Komadinin zakon, pa imamo Zakon o grobljima. Da li je ovo možda izmjena zakona zbog Uljanika kao što mediji najavljuju? A da li ćemo zbog Uljanika odnosno zbog uvođenja zakona po kojem bi se privatizirao Uljanik ostat bez svih onih firmi koje su dijelom u državnom vlasništvu ali još uvijek posluju dobro? Ovo je podloga upravo za to. I na kraju postaje već sada evidentno, ne sad, postaje već dosta dugo evidentno da ova Vlada voli sve zakone po hitnom postupku raditi. I svi ti zakoni po hitnom postupku dignu malo prašine, premalo da bi ljudi i javnost reagirali jer već slijedi neki novi takav zakon po hitnom postupku i radi se i mimo odnosno ne mimo nego suprotno interesima Hrvatske, suprotno interesima hrvatskih građana i ovo definitivno je još jedan dokaz toga da vi uopće niste kako volite reći socijaldemokratska vlada da ste samo nazovi socijaldemokratska. Hvala vam lijepo.
Hvala vama. Stavove kluba HDSSB-a predočit će nam uvaženi zastupnik Zoran Vinković.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo zamjenice ministra, uvažene kolegice i kolege saborski zastupnici. Ovim izmjenama kako se bar tvrdi u obrazloženju ovog zakona omogućilo bi zaposlenicima društva ili radnicima stjecanje dionica ili udjela u tim društvima koji bi mogli založiti ili prenijeti pravo nad njima npr. radi osiguranja zajma, kredita. Time bi kako to ovako patetično stoji u ovom obrazloženju, radnici kao da u Hrvatskoj radnici upravljaju tvrtkama , a ne upravljaju upravni odbori, nadzorni odbori koji evo dobivamo putem stranačke podobnosti, ne putem stručnosti, direktori, dakle stoji kako bi radnici očuvali vrijednost imovine i stvarali dodatnu vrijednost racionalnim upravljanjem. Dakle, radnici doista mogu i racionalno raditi, štedljivo raditi, ali ukoliko u toj upravi, nadzornom odboru npr. evo tog Uljanika sjedi osnovnoškolac ili kao što je to bilo u "Đakovštini" d.d. kada su ne želeći sukobiti spolove bile dvije mlade osobe u ovom slučaju ženske koje su donosile odluke, a nisu imale reference za mjesto u nadzornom odboru. Svima vam je bilo poznato kako je ta tvrtka zahvaljujući upravi i nadzornom odboru ali i zahvaljujući samoj državi koja je imala preko 30% vlasničkog udjela upravo u ESO program završila. Stečajem, likvidacijom i gubitkom 700 radnih mjesta. Dakle ti bi radnici koji bi očuvali vrijednosti imovine stvarali tu dodatnu vrijednost racionalnim upravljanjem. Moram reći da smo odmah bili protiv hitnosti postupka jer smatramo da ova hitnost postupka nije potrebna radi lakše prodaje dionica u vlasništvu RH, boljeg punjenja proračuna i uklanjanja zapreka ulaganjima jer hitnosti postupka u ovom trenutku u ovom slučaju bez donošenja jednog cjelokupnog registra društava u kojem se uopće može provoditi program radničkog dioničarstva nije potrebno. Isto tako neophodno je donijeti zakon, dakle cjelokupni Zakon o radničkom dioničarstvu, a ne izmijeniti samo jedan članak Zakona o upravljanju državnom imovinom ili izmjena izmjena i dopuna Zakona o državnoj imovini kojim se upravo omogućava ovo što Vlada Republike Hrvatske želi ja bih rekao prodati maglu cjelokupnoj hrvatskoj javnosti, ali i svim hrvatskim radnicima. Isto tako klub HDSSB-a smatra da je neophodno donijeti strategiju daljnje privatizacije trgovačkih društava u vlasništvu Republike Hrvatske jer bez toga ćemo se vratiti nazad 20 godina pa ću podsjetiti da vezano za pretvorbu i privatizaciju koja je, a sam zakon usvojen ovdje u Hrvatskom saboru donesena '92. godine, da nije značio pretvorbu i privatizaciju tada društvenog vlasništva nego je značio prije svega tajkunizaciju Hrvatske. Primjeri su od Prevlake pa do Dunava vrlo vidljivi i dan danas. Jedan od uzroka ovog ogromnog broja nezaposlenih između ostalog i loš rad svih hrvatskih vlada do sada, ali isto tako i pretvorba i privatizacija. Dakle danas imamo gotovo 350 tisuća nezaposlenih, 350 tisuća nezaposlenih, ali i onih koji još uvijek rade ili u privatnim tvrtkama ili u pretvorenim tvrtkama, u državnim tvrtkama, u javnim službama koji su se tamo 3. siječnja, pa i ja sam bio jedan od njih, ponadao da će doista doći do one obećane pretvorbe i privatizacije. Nažalost one tri godine nije nikad došlo do revizije pretvorbe i privatizacije, nije niti jedan koji je sudjelovao i koji je maznuo lovu iz džepova hrvatskih radnika, seljaka i hrvatskih građana nije nikad završio ne osuđen nego završio uopće u sudskom postupku. I zbog toga je normalno bilo i očekivano da 2003. godine tadašnja Socijaldemokratska partija Hrvatske izgubi izbore. No, tu dolazi Hrvatska demokratska zajednica 2003., donosi Zakon o nezastarijevanju kriminala u pretvorbi i privatizaciji. Po tom zakonu koliko ja znam i koliko hrvatski mediji, a i svjetski mediji prate, još nitko u Republici Hrvatskoj nije, niti je pokrenut postupak a nije niti osuđen za kriminal u pretvorbi i privatizaciji. No vratimo se malo na ovo radničko dioničarstvo, na ovo jedno doista prodavanje magle hrvatskim radnicima, vratimo se na ESO program. Pa jedan od najboljih primjera svakako u ESO programu je PIK Đakovo, odnosno kao što bi to rekao Silvije Strahimir Kranjčević relikvije relikviarum, za one koji ne razumiju a govorit ću sada i hrvatskim jezikom ostaci ostataka PIK-a Đakovo, Đakovština d.d. u kojem je Hrvatska država imala preko 30% vlasničkog udjela, radnici 32%, koja je upravo takvim političkim imenovanjem članova u Nadzorni odbor koji su trebali donositi i odluke koje su vezane za sudbinu te tvrtke i zahvaljujući upravi otišla u likvidaciju jer je stečaj odavno završen. Bivša hrvatska vlada zahvaljujući između ostalog i meni jer sam bio s tim radnicima isplatila je otpremnine u iznosu 27,9 milijuna kuna, ali isključivo iz razloga što su bili gotovo većinski vlasnici te tvrtke. Međutim ono što je ovdje zanimljivo, ti radnici su sudjelovali u novoj prevari nakon one privatizacije, nakon onih 20 tisuća njemačkih maraka koji su a tu vrijednost i možda daleko veću kroz svoj radni staž zaradili pa su tih 20 tisuća njemačkih maraka ne ovih konvertibilnih, morali otplaćivati. Ponuđen im je u prvoj sanaciji od strane države ESO program gdje su otkupili ili otplaćivali 360 tisuća dionica po 300 kuna, to je negdje preko 110 milijuna kuna, gdje se danas vodi upravo sudski postupak u kojima radnici koji su prevareni, izigrani od strane uprave, društva, od strane nadzornog odbora, a nadzorni odbor ponavljam je slično kao što će i sada, bio postavljan po političkoj podobnosti, ne po znanju. Dakle traže isplatu onoga što su po drugi put u toj tvrtki ili društvu otplatili, a to društvo su sami stvarali. Dakle, one dvije mlade predstavnice političkih stranaka, ovdje je bio slučaj HDZ, niti su okopavali kukuruz u PIK-u Đakovo niti su redili repu, a niti su popravljali traktore i kombajne, niti su stvarali novu vrijednost ali svojim dizanjem ruku su doveli tu tvrtku u likvidaciju i stečaj tako da je od tog PIK-a Đakovo koji je imao 3300 zaposlenih od pretvorbe i privatizacije 1992., odnosno '96. godine pa evo do prije godinu dana nije ostao više nijedan zaposlen. Država kao država, jer ovo nije jedini primjer koji pokazuje da ovaj Zakon o upravljanju državnom imovinom koji je sada na snazi je izuzetno loš i da ga pod hitno treba mijenjati i da ovaj Hrvatski sabor ukoliko se Hrvatska želi okrenuti radničkom dioničarstvu mora donijeti poseban zakon o radničkom dioničarstvu. Sve ovo što nas okružuje pokazuje da je upravo država najlošiji gospodar. To je još zapisao i Marx i Engels u svom komunističkom manifestu, Marx u kapitalu pa evo ja vas pozivam da malo obnovite to gradivo. Vidjet ćete da apsolutno država postaje najlošiji gospodar i da je pokazano kroz povijest da je država najlošiji gospodar. Tu možemo govoriti o iznajmljivanju poslovnih prostora gdje država plaća negdje gotovo 2 milijarde kuna za svoja ministarstva, a istovremeno ima u Đakovu zgradu "Mimoze" evo upravnu zgradu tog propalog PIK-a Đakovo u koji ne želi uložiti 10 milijuna kuna, smjestiti sve državne službe kako bi na jedan način omogućila svim građanima da budu na jednom mjestu. Tu je i niz dakle stanova koji su državni, koji propadaju. Tu je niz poduzeća koja propadaju. Tu je prije svega jedna ovako nelogičnost da npr. Republika Slovenija zarađuje na iznajmljivanju vladinih, odnosno državnog vlasništva da se u Hrvatskoj ne pomišlja na to, da je Hrvatska država po vrijednosti imovine peta u Europi, ali za razliku npr. od Švedske i Nizozemske koje od te državne imovine uberu 2 do 4% BDP-a Hrvatska izvuče tek 0,2%. Imamo i dalje jednu nelogičnost i jednu novu privatizaciju i prodaju koja je usmjerena ka prodaji Croatia osiguranja, ka prodaji JANAF-a sve kako bi se prodala imovina za tekuće potrebe i napunio proračun. Tu je svakako i niz postavki, ekonomskih postavki pa ja evo predlažem Vladi povuče ovaj zakon iz hitne procedure jer doista nema razloga da srljamo u neizvjesnost, da ne srljamo u novu prevaru i hrvatskih radnika i hrvatskih seljaka i hrvatskih građana jer dovoljno vremena ima da se donese jedan kvalitetni zakon. Jer doista u ovom trenutku ne možemo ići sa vatrogasnim mjerama jer već sada nema, dakle kao što bi to rekao predsjednik Vlade, čitao sam danas intervju, da ukoliko se ne donesu ovakve mjere da će Hrvatska, da je alternativa Hrvatskoj dakle ukoliko se donesu sve mjere koje Hrvatska vlada provodi da je alternativa Hrvatskoj Grčka. Ja već tvrdim sada da smo kao Grčka. Da je potrošnja na malo pala za 7,3%, da se igranje tečajem kune može nam samo štetiti, da Svjetska banka kao i od Grčke traži veću učinkovitost rada, da je poljoprivreda socijalna nije razvojna, da je Vladin plan kao u Grčkoj smanjenje koeficijenata plaća da ubrzanje pada neće spriječiti niti dobra turistička sezona i da već sada postajemo i postali smo država kao Grčka. Na kraju citirat ću da me svi razumiju, ukoliko nastavimo sa ovakvim programima i ovakvim mjerama da će se uskoro u Hrvatskoj ponovno pjevati "Ustajte vi zemaljsko roblje, vi sužnji koje mori glad" jer više niti radnik, niti seljak, niti hrvatski građanin neće imati što jesti. Zbog toga i protiv hitnog postupka bit ćemo protiv donošenja ovog zakona.
Na ovo izlaganje imamo jedan ispravak, dva ispravka netočnog navoda. Prvo, uvaženi zastupnik Branko Vukšić.
Pa kolega Vinković je rekao da je država najlošiji gospodar što je netočno. Upravo skandinavski model ili primjer gdje država ima najveći portfelj u Europi dokazuje suprotno. Država je loš gospodar tada kada ima loše upravljanje, odnosno loše Vlade. Hvala.
Drugi ispravak, uvaženi zastupnik Ivan Grubišić.
Ispravio bih ili zapravo nadodao netočni navod gospodina Vinkovića da u nadzorne i upravne odbore se imenuje isključivo po političkoj podobnosti ili stranačkoj pripadnosti, a potrebna je izvrsnost i znanje. Ja bih nadodao da osim izvrsnosti, kompetencije i znanja potrebno je promatrati te ljude i kroz moralnu prepoznatljivost i socijalnu osjetljivost da ti ljudi uđu u nadzorne odbore i upravna vijeća, upravne odbore mislim da bi tada bilo korektnije i da bi bilo više pravde i pravednosti. Hvala lijepo.
Nastavljamo raspravu po klubovima. U ime kluba HNS-a govorit će uvaženi zastupnik Petar Baranović.
Hvala lijepa uvaženi gospodine potpredsjedniče, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. U ime kluba HNS-a komentar na ove izmjene Zakona o upravljanju državnom imovinom. Imali smo kod prethodna dva govornika prilike čuti razna razmišljanja, različite prognoze, međutim ono što me fasciniralo, a dobro sam se usredotočio na to što govore kolege, to je da u 30 minuta njihovog izlaganja ni jedan ni drugi nisu uopće dotakli meritum stvari, a zakon je tako jednostavnim jezikom napisan da svatko tko želi pročitati ovih nekoliko stranica, radi se naime samo o izmjeni jednog članka, može shvatiti što je predlagatelj htio postići ovom izmjenom zakona. Ono što je suština izmjene ovog zakona to je omogućavanje radnicima koji žele ući u radničko dioničarstvo da u ovoj situaciji u kojoj jest hrvatsko radništvo danas kad nema vlastitih sredstava, kad je i njihova privatna imovina dobrim dijelom založena hipotekarno da ti isti radnici mogu predmetne dionice koje žele steći ili udjele u poduzećima založiti kao jamstvo. Dakle, svakom tko dobro razumije čitati tekstove napisane na hrvatskome jeziku potpuno je jasno da ova jedna izmjena jednog članka ide u pravcu omogućavanja radnicima koji vide svoj interes i svoju budućnost u preuzimanju vlasništva nad poduzećima, tvrtkama u kojima rade, da to mogu napraviti. Ali ne, imamo prilike slušati različite prognoze i iz točke u točku u ovom Hrvatskom saboru svjedočimo u praksi da svaka al apsolutno svaka stvar koja dođe na dnevni red je dio urote, dio uskraćivanja prava, ciljano pripremljen zakon za nekoga. Iz mog političkog iskustva, koje doduše nije predugo, kao oporbenjak imao sam prilike žestoko se suprotstavljat stvarima koje nisu bile u redu ili koje sam smatrao da nisu u redu. Međutim, tvrdim i mišljenja sam da svaka vlast i svaka protivnička strana ponekad ima stvari koje su pozitivnog karaktera i koje ne zaslužuju da nailaze na đon. Jedna od tih stvari je definitivno i ova. Gledajući sinoć dnevnik tv nove, promatrao sam izvještaj s jednog prosvjeda koji je atipičan. Jer dosad smo imali prilike pratiti prosvjede onih tvrtki koje su uništene u privatizaciji, u malverzacijama, u lošem gospodarenju. Često su to bile državne tvrtke ili tvrtke u kojima je država imala značajan udio, ali sinoć su preventivno došli prosvjedovati radnici tvrtke koja još uvijek prima plaće. I odista iskreno slika koja mi je zapela za oko bio je transparent u rukama jednog radnika koji je tražio radničko dioničarsko. Vrlo vjerojatno je interes radnika, riza kod mnogih radnika izražen. Danas u situaciji kad njihova firma korektno posluju, da preuzmu dio vlasništva, ali vjerojatno dio tih radnika nema mogućnost ovog momenta dati jamstva klasičnog oblika i bankama, dati hipoteku. I potpuno je izvjesno da upravo ova izmjena zakona koja omogućava da te dionice budu dovoljno jamstvo za dobivanje sredstava. Daje šansu da ljudi ostvare i tu varijantu. Ovo nije cjelovit Zakon o radničkom dioničarstvu i mogu se složiti s kolegama da to pitanje ostaje otvoreno u hrvatskoj politici. Mogu se složiti s kolegama da je to jedna od tema u kojoj hrvatska politika treba razmisliti, ali jest definitivno jest poštovane kolege iz oporbe, a i ostale kolege, jest pozitivni korak u jačanju radničkih prava, možda mali u vašim očima. Praksa i vrijeme će pokazati koliko operativan, al jest pozitivni korak u povećanju prava i šansi hrvatskih radnika da preuzimaju sudbinu i u svoje ruke barem dijelom. Inače, što se tiče same državne imovine i naslova ovog zakona, ja bi prokomentirao da je naslov ovog zakona generalno vrlo pretenciozan obzirom da je država vrlo loše upravljala ili nije uopće upravljala svojom imovinom. Kad sagledate danas u kojem stanju su poduzeća koja su pretežno u državnom vlasništvu ili u cijelosti u državnom vlasništvu. Kad pogledate danas kako propada vojna imovina na Jadranu, koja je ogroman resurs, koja stoji u drači kako mi dalmatinci to kažemo, zapuštena. Onda je potpuno jasno da moramo pronalaziti kao politika i kao društvo načine kako pospješiti upravljanje tom imovinom i kako tu imovinu privesti svrsi, kako je staviti na korist hrvatskim građanima. Ni u kom slučaju nekakvim partikularnim interesima kako se to s pozicije oporbe vrlo često voli insinuirati i plasirat u javnost. Nije poanta posla našeg danas ovdje da govorimo ono što bi mediji htjeli čuti, nego je da se bavimo odgovornim, konkretnim stvarima. Vidim da moje izlaganje podiže bijele pločice, to znači da je dobro. U svakom slučaju da završim poštovane kolege. Meritum stvari ovog zakona je davanje veće šanse radnicima i to je neosporno svakom ko želi pročitat ovaj zakon. On nije supstitucija za cjeloviti Zakon o radničkom dioničarstvu. Ali jest jedan mali, a vidjet ćemo pokazat će vrijeme možda i srednji korak u putu ostvarivanja većih prava hrvatskih radnika i na putu boljem gospodarenju ostacima, ostataka državne imovine Republike Hrvatske koja danas često stoji zapuštena u drači, u zemlji koja nema ni strategiju upravljanja državnom imovinom ni dugogodišnji plan upravljanja državnom imovinom, a nema čak ni sređen registar državne imovine. Kad zateknete situaciju takvom kakva jeste, i kad preuzmete upravljanje takvom državom, onda vam zadatak nije nimalo jednostavan i naravno marljivoj oporbi ostavlja dovoljno prostora za rad, a na njoj je da bira da li će taj rad biti kvalitetan ili neće biti kvalitetan. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo prijavljena četiri ispravka netočnog navoda. Prvo uvaženi zastupnik Zoran Vinković.
Pa ispravljam netočan navod, da nismo ušli kako kolega kaže u meritum stvari. Ušli smo mi in medias res. Dakle ovaj zakon je izuzetno loš i ne predstavlja razvoj radničkog dioničarstva nego predstavlja novu tajkunizaciju Hrvatske. Najbolji primjer, ali i propast tih poduzeća. Najbolji primjer, za to je Đakovština d.d. koja je upravo prošla ESOP program i gdje su upravo oni koji su upravljali tim društvom koristili vlasništvo radnika da bi ih upropastili. Na kraju su isplaćene otpremnine, ostalo je dakle gotovo 110 milijuna dionica tog društva za koje, koje su radnici otplatili i sada nemaju nikakva prava jer su ušli u stečajni postupak. A što se tiče rada oporbe i opozicije, oporbe i vlasti, tu su nam različita mišljenja, a najbolje će to ocijeniti građani na izborima.
Drugi ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Mladen Novak.
Ovako, kolega Baranović je rekao da povećanje radničkih prava se rješava sa ovom izmjenom zakona. Ovdje je riječ o povećanju vlasničkih prava, ne radničkih prava. I zatim rekao je da je ovo davanje većih šansi radnicima, ovdje je u pitanju veće šanse odabranima. Ja uopće ne sumnjam u vaš osobni stav da je riječ o nečemu što je za dobrobit radnika. Međutim, nijedno parcijalno rješenje nije doneslo nešto dobro. Zbog čega se, bilo je 6 mjeseci vremena, sami kažete da nema sređen popis imovine nit se sad zna s čim će se ić ni na koji način. Zbog čega se onda nije išlo sa cjelovitim rješenjem. Postoje primjeri u svijetu gdje postoji Zakon o radničkom dioničarstvu. Parcijalna rješenja nikad ne donose ništa dobro. Hvala.
Treći ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Zlatko Turk.
Hvala. Kolega Baranović je rekao da će ovim zakonom biti jačanje radničkih prava. Ja moram reći da ovim Zakonom neće doći do nikakvog jačanja radničkih prava, nego dapače, otvorit će se mogućnost manipulacije sa radnicima. Znademo u kakvoj situaciji su radnici i znademo u kakvoj situaciji ako i dođe do određenog upisa dionica budu po sadašnjim plaćama mogućnost otplaćivali tog zajma. I kad se govori o zaštiti radničkih prava onda američki zakon ESOP koji govori o radničkom dioničarstvu ima 17 zakona koji reguliraju to područje sa ostalim povlasticama koje nosi zakon, a o ovom našem zakonu iza ovoga je ostalo ništa.
I posljednji ispravak, uvaženi zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Ispravljam netočan navod gospodina Baranovića da ovaj Zakon omogućuje davanje većih šansi radnicima. Koje su to veće šanse kolega Baranović kada u samom drugom stavku ove ocjene stanje piše ovako: „Jedne od polaznih postavka uspješne implementacije radničkog dioničarstva je da radnici uz pomoć kredita banaka ili drugih institucija steknu dionice trgovačkih društava. Dakle, uz pomoć kredita banaka, a dobro znamo kako izgleda bankarski sektor i kako su hrvatski građani opljačkani od bankarskog sektora, pa je to zapravo prilika radnicima, zapravo prilika da se upadne u nepriliku. Hvala lijepo.
Nastavljamo sa raspravom po klubovima. Stavove kluba HDZ-a objasnit će uvažena zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođo zamjenice ministra, kolegice i kolege klub Hrvatske demokratske zajednice prije svega protivi se načinu, odnosno hitnoj proceduri po kojem se ovaj Zakon donosi. Prijedlogom donošenja Zakona o hitnoj proceduri, ovoga Zakona u hitnoj proceduri nastavlja se loša praksa ovog saziva Hrvatskoga sabora da se ono što je iznimka po Poslovniku Hrvatskog sabora, a to je donošenje Zakona u hitnoj proceduri zapravo ustalilo kao pravilo. Ponovit ćemo i to svaki puta da od početka rada ovog saziva Sabora od 87 donijetih zakona samo jedan je donijet u redovitoj poslovničkoj proceduri. Obrazloženje koje je predlagatelj napisao kao obrazloženje za hitnost postupka rekla bih da nije tragično bilo bi smiješno, da Vlada kaže da će puniti državni proračun, da je razlog hitnosti da se što prije napuni državni proračun a što je prioritetna zadaća hrvatske Vlade i planira taj proračun napuniti čime? Time da prodaje državna poduzeća odnosno dionice radnicima koji u ovoj ekonomskoj situaciji ne znaju hoće li sutra raditi, odnosno hoće li sutra ako i rade hoće li dobiti plaću i da je to glavni izvor punjenja državnog proračuna, a nije se uspjelo napuniti poskupljenjem ne znam čega – energenata, struje, porastom PDV-a itd. pa će se sada to kupiti od radnika. Moram reći da Hrvatska demokratska zajednica u načelu prihvaća ideju radničkog dioničarstva samo treba imati na umu u kojoj smo situaciji, u kojoj gospodarskoj i ekonomskoj situaciji su i država i radnici. Nemojmo gledati na modele nekih visoko razvijenih država u kojoj je to radničko dioničarstvo razvijeno, pa i ako ga mi želimo razvijati i poticati onda bi morali donijeti jedan sustavni zakon kojim bi se ta materija i regulirala. Ovako parcijalno mijenjajući Zakone o upravljanju državnom imovinom u samo jednom stavku odnosno u dva podstavka regulirati načine u konačnici privatizacije državnih trgovačkih društava je neozbiljno. Bez strategije privatizacije, bez programa privatizacije, bez toga da se ne zna što će se, čije će se dionice nuditi na prodaju, tko će o tome donositi odluku. Ono što mi danas znamo iz medija znamo o nekim kapitalcima poput Croatie, Hrvatske poštanske banke. To je ono što čitamo, što možemo nagađati ali mi znamo koje stotine trgovačkih društava ili dijelova trgovačkih društava u vlasništvu ima država. Prema tome, ono što bi bilo ozbiljno da je pred ovaj Hrvatski sabor došao program privatizacije i da ne kažem program upravljanja državnom imovinom. Što se tiče radničkog dioničarstva koje zaista podrazumijeva određenu financijsku pomoć trgovačkog društva u kojem su radnici zaposleni ta materija djelomično je riješena u pogledu stjecanja dionica od strane radnika, riješena je Zakonom o trgovačkim društvima, pa članak 234. Zakona o trgovačkim društvima govori da su ništetni svi ugovori kojima tvrtka, odnosno trgovačko društvo daje zajam, predujam ili osiguranje da bi se njime stjecale dionice ili udjeli tog istog društva. Ali uvodi jednu iznimku kada takav ugovor neće biti ništav onda ako te udjele ili dionice stječu zaposlenici toga trgovačkog društva. Dosadašnjom odredbom članka 35. Zakona o upravljanju državnom imovinom, cijeneći da su trgovačka društva u vlasništvu države ipak javna imovina i javni novac pa treba dodatnu zaštitu to što je dopušteno Zakonom o trgovačkim društvima bilo je zabranjeno u odnosu na državna poduzeća. Intencija ovog Zakona kako je predlagateljica iznijela zamjenica ministra u ime predlagatelja jest da se izjednače u pravima radnici trgovačkih društava u privatnom vlasništvu i u državnom vlasništvu. Ako je tome tako onda ne trebamo pisati izmjene zakona u ovom obliku već treba jednostavno iz zakona ispustiti zabranu iz alineje druge i treće stavka prvog članka 35. čime ćemo se vratiti na opću primjenu Zakona o trgovačkim društvima koji će vrijediti onda za sva trgovačka društva ukoliko nekim posebnim zakonom nije drugačije određeno. I stoga nije potrebno uvoditi ovu i ovakvu odredbu. Ali suštinski prigovor ovim izmjenama kojima jest da se zapravo a poglavito treba obratiti pažnju na alineju treću ili podstavak 3. stavka 1. članka 36. koji kaže da se mogu koristiti sredstva pribavljena zajmom u kojem je tražbina zajmodavca osigurana zalogom ili prijenosom prava na imovini trgovačkog društva čije se dionice ili poslovni udjeli kupuju. Šta se na taj način omogućava ovim zakonom? Nekako na mala vrata i možda je mnogima i promaklo pa je možda zato namjerno ili ne u obrazloženju prijedloga ovog zakona se upire na to da Zakon o trgovačkim društvima ne ograničava zaposlenika da kupi dionice i da taj zajam osigura zalogom tih dionica ili udjela. Ali ovdje se radi o nečemu širem, dakle da se može kupiti dionice zajmom koji će se osigurati ne tim dionicama koje se kupuju u tim poslovnim udjelima već nekom drugom imovinom toga trgovačkog društva. Na taj način da li će do toga doći ili ne, ja ne mogu prejudicirati, ali svakako se omogućuje da državna imovina koju smo mi ovdje dužni štititi, da državna imovina ovakvim pravnim poslom može bez ikakvog osiguranja prijeći u ruke pojedinca odnosno u privatne ruke. Dakle nije svejedno što ova zabrana po ZTD-u odnosu na radnike odnosno u ZTD-u dopušta u privatnim firmama. Odluka poslodavca, privatnog poslodavca da će dati svojim radnicima zajam, predujam ili osiguranje ovakvo i onakvo da ga neće osigurati ničim jest njegova volja i njegov privatni rizik. Ali dužnost je ovog Hrvatskog sabora i Vlade RH da štiti državnu imovinu. Što se može na ovaj način dogoditi? Može se dogoditi da netko od zaposlenika digne kredit, da kupi dionice, osigura tvrtka u kojoj radi, državna tvrtka, da mu osiguranje svojom imovinom, on ne otplati kredit u međuvremenu proda dionice trećoj osobi jer nema nikakvog osiguranja da se to neće dogoditi, proda dionice trećoj osobi, a banka sjedne na imovinu koja je založena za taj zajam. Gdje je tu naša odgovornost? Kako smo mi zaštitili državnu imovinu? Dakle po meni je to nedopustivo. Stoga sam očekivala da barem ako se ova zabrana ispušta da se onda ugrade mehanizmi odredbe koje bi govorile o tome da se zabranjuje prijenos tako kupljenih dionica na treće osobe i njihova prodaja barem kroz neko vremensko razdoblje. Jer uz svu volju da izjednačimo radnike u svim trgovačkim društvima ne možemo dovoditi u položaj radnike u trgovačkim društvima u vlasništvu države Hrvatske koje su javno dobro i javno vlasništvo u povoljniji položaj da za svoje zajmove zalažu državnu imovinu bez ikakvog osiguranja i bez ikakve odgovornosti čime direktno uzimaju javnu imovinu, dakle onu imovinu koja je ne samo kako se to često voli reći od poreznih obveznika nego od svih građana pa i od onih koji nažalost i nisu porezni obveznici jer nemaju prihoda, plaću, a nemaju imovinu na koju bi porez plaćali. Evo, stoga prije svega protivimo se da se ovako zapravo važni zakoni kojima se raspolaže državnom imovinom donose prije svega parcijalno u hitnom postupku bez jasne strategije bez jasnog programa privatizacije pod jednom ja bih rekla da je to gotovo floskula da se kupi da će država nakupiti i napuniti proračun time što će radnici kupovati dionice državnih firmi. Zaista okrenimo se oko sebe, pogledajmo situaciju, pogledajmo koliko ljudi imaju ti radnici koliko imaju novaca. Naravno govorim to ako se zaista misli da će te dionice kupovati radnici, a ne u ime potajno u ime i za račun nekoga trećeg. I mislim da se nas ne može dovoditi u situaciju da odlučujemo o ovakvoj važnoj stvari o ovako važnoj materiji da nemamo pred sobom cjelovit pregled tih državnih trgovačkih društava i planove hrvatske Vlade koje bi to dionice i kojih trgovačkih društava ponudila na otkup. Hvala lijepo.
Hvala vama. Prije prelaska na pojedinačnu raspravu čut ćemo stavove i kluba SDP-a i uvaženog zastupnika Ivu Jelušića.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Evo raspravljamo o zakonu odnosno o izmjeni i dopuni o jednom članku vrlo kratkom ali vidim da je rasprava već do sada poprilično dugačka. To znači da je tema vrlo interesantna. Dakle raspravljamo o Zakonu o upravljanju imovine ustvari u biti raspravljamo o privatizaciji onoj koja je bila i onim ostacima koje su još ostale koje treba napraviti. Dakle ostacima ostataka što je ostalo od privatizacije koja je uglavnom napravljeno prethodnih godina pogotovo devedesetih godina. Razgovaramo o tome kako omogućiti zaposlenicima koji sada rade u državnim tvrtkama koje još nisu privatizirane kako da oni dođu na koji način dođu kako da im se pomogne da dođu do tih udjela. Naravno ovom izmjenom i dopunom se omogućava da oni do tih udjela mogu doći i tako što će te udjele založiti pa dobiti zajam ili kredit i na taj način ih otplatiti ili da ih uz pomoć tvrtke u kojoj rade također na određeni način se pomogne da dođu do tih udjela i da postanu suvlasnici barem u manjem dijelu te tvrtke. Vidim da kod nekih i nema razumijevanja baš za to, a pri tome zaboravljamo ili ne želimo se sjetiti da je dobar dio privatizacije koji je provođen po HDZ-ovom modelu devedesetih godina koje su provodile sve HDZ-ove vlade devedesetih godina i kada je najveći dio privatizacije napravljen, dobrim dijelu provođen po tom modelu, samo što su to tada radili tajkuni, menadžeri, ali sada eto kada je trebalo to dati zaposlenicima prave se da je to problem. A kako je izgledala ta privatizacija devedesetih svi se toga sjećamo. Ona je bila dijelom i kriminalna, bilo je kriminala, znamo, čitali smo o tome. Ali što je još gore ona je velikim dijelom bila ustvari zakonita, utemeljena na zakonu, ali na zakonima koji su bili loši, koji su bili nepošteni, nepravedni i štetni. Dakle i tu je najveći problem privatizacije koja je provedena da je ona uglavnom bila zakonita, ali je nepravedna bila, bila je nepoštena i bila je štetna. I sada kada neke od tih stvari želimo drugačije ili dati, ako kažemo ako je bila nepravedna pa ako želimo i sada zaposlenicima koji su ostali dati da pod sličnim uvjetima mogu doći do udjela kao što su nekad dolazili tajkuni jer sada je to problem. Do sada to nisu mogli. Da je bila štetna o tome ne treba govoriti posebno. Jedan od najvećih problema hrvatskog gospodarstva s kojim se danas borimo, a to su posljedice štetne privatizacije jer nažalost cilj privatizacije nije bio da se ojača hrvatsko gospodarstvo, da bude što više zaposlenih, da naše firme budu što konkurentnije nego je često puta cilj bio da se dočepaju pojedinci imovine, ne brinući što će biti sa djelatnošću, ne brinući što će biti sa zaposlenicima. I kada se riješi tog tereta zaposlenika onda su imovinu rasprodali i novce stavljali u svoj džep. Često put je to bio cilj privatizacije. Ja čak onima koji su bez obzira i kako su došli do privatizacije, do imovine i puno i ne zamjerim onima koji su pri tome nastavili djelatnost, zadržali ljude, zaposlili nove i ojačali tvrtke pa čak njima puno i ne zamjerim, donijeli su neke koristi. Ali bilo je nažalost i puno onih koji su radili upravo suprotno, dakle radnike otpustili, a imovinu rasprodali i stavili u svoje džepove. I tu je problem hrvatske privatizacije. O tome je ako se dobro sjećamo prije nekih 13, 14 godina i crkva progovorila sa tzv. sintagmom grijeha struktura. Grijeh struktura se upravo svodio na to da su donošeni zakoni koji su bili nepošteni i nepravedni. Cilj je dakle bio da određen broj ljudi, podobnih ili prijatelja ili kako se to govorilo 200 bogatih obitelji da vladaju hrvatskim gospodarstvom, dobrim dijelom se to i uspjelo, a ostali da budu siromašni. I kada pogledamo situaciju danas u Hrvatskoj socijalne razlike su daleko veće nego što su prije privatizacije bile. Mi smo prije imali jak srednji sloj, a danas imamo vrlo mali uski sloj bogatih i ogroman broj siromašnih građana Hrvatske. Da se privatizacija radila na drugačiji način danas ne bismo imali možda ni tako mali broj zaposlenih, odnosno veliki broj nezaposlenih, tako veliki broj umirovljenika. Prije ovog modela i ovakvog modela privatizacije u Hrvatskoj je radilo oko 2 milijuna ljudi, a danas radi milijun 350 dakle 750 tisuća mjesta manje, dobrim dijelom i zbog lošeg procesa privatizacije. Međutim, kako to narodna izreka kaže riba smrdi od glave ali se čisti od repa, dakle kada je to trebalo pravo dati tajkunima i podobnima i menadžerima da na taj način zalažući dionice firme mogu ići u njihovo otkupljivanje to nije smetalo, ali sada kada to treba dati radnicima koji rade sada je to problem. Dakle, upravo zato treba podržati ovaj prijedlog, ovaj članak kojim se omogućava zaposlenicima da na lakši i jednostavniji način dođu do udjela u državnim tvrtkama. Kaže, maloprije smo čuli ovdje od predstavnice kluba HDZ-a da nema strategije privatizacije pa da eto je to problem na ovaj način raspravljati, da je ovo samo parcijalno rješenje itd. Kada predstavnik HDZ-a govori da nema strategije privatizacije kojeg li apsurda. Pa oni su imali strategiju privatizacije i ta strategija privatizacije je upravo bila takva da je dovela do toga do čega je dovela, da je dobar dio hrvatskog gospodarstva upravo privatiziran na onaj način o kojem sam maloprije govorio. Dakle, oni koji su kroz takve modele privatizacije upropastili hrvatsko gospodarstvo, koji su učinili mnoge ljude siromašnijima, a mali dio bogatim sada govore kako nema strategije. Vidjeli smo dakle kakvu su oni strategiju prije toga imali. Dakle to što je bilo bilo je, prošlo je, iza nas je, ali idemo vidjeti od ovih ostataka što je ostalo još neprivatizirano kako to riješiti, kako omogućiti kad već nije omogućeno prije da se po principu radničkog dioničarstva najveći dio državne imovine, bivše društvene imovine privatizira, da barem to što je ostalo da omogućimo ljudima koji su za to zainteresirani da uđu u vlasničku strukturu, da imaju svoje udjele. Dobrim dijelom su ti ljudi i stvarali te vrtke pa dajmo, ako su znali je stvarati dajmo im priliku da s njome znaju i upravljati. Dakle treba stimulirati radničko dioničarstvo, kamo sreće da je cijeli model privatizacije koji je bio '90.-tih išao po tom modelu, daleko bi bolje bilo, sigurno je to, daleko bi bolje bilo i imalo bi bolje gospodarske učinke, socijalne, društvene i svake druge. Nažalost nije, pa prema tome kada to nije tada ajmo omogućiti sada barem da od ovoga što je ostalo da se na neki način stimuliramo to radničko dioničarstvo, da ljudi koji jesu u tvrtkama, koji su stvarali te tvrtke, koji rade u njima, da im po povoljnijim uvjetima stimuliramo da mogu steći udjele i da ne samo da rade u firmi nego da na neki način i kao dioničari mogu sudjelovati u njenom upravljanju. Dakle time ćemo sigurno postići i bolje gospodarske efekte, a učiniti ovo društvo pravednijim i socijalno osjetljivim čega do sada nije u dobroj mjeri bilo, barem kada je riječ o pretvorbi i privatizaciji gotovo da ih i nije bilo. Hvala lijepo.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Na vaše izlaganje prijavljeno je 6 ispravaka netočnih navoda pa ćemo po redu. Prvi za ispravak netočnog navoda prijavio se poštovani zastupnik Željko Reiner. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Ja bih ispravio dva netočna navoda. Prvi netočni navod je da je privatizacija završena '90.-tih godina. Nemojmo zaboraviti da je privatizacije bilo i kasnije itekakve, recimo 2003. INA-e, 25%+1 dionica itd., itd. Netočno je također da slijedom ovog zakona neće doći do privatizacije na taj način da će to biti ajmo reći drugačije i poštenije od onoga zakona iz '90.-tih na koji se uvaženi zastupnik tako obrušio da je posvetio gotovo cijelu svoju diskusiju njemu, jer i sada će moći nekoliko djelatnika jedne tvrtke lijepo kupiti za nekoga drugoga te dionice po istom modelu kakav se događao i ranije i sve će biti isto pa ja ne vidim razloga da se zato radi novi zakon koji bi navodno trebao biti drugačiji. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeći ispravak netočnog navoda ima poštovani zastupnik Boro Grubišić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo. Vidi se da kolege doktori razmišljaju slično. Dakle, gotovo da mi je ispravak uzeo od riječi do riječi, ali moram reći da privatizacija koja je izvršena '90-ih je nastavljena u onom gotovo istom obliku, ne gotovo nego u istom obliku i nadalje za vrijeme ne želim se vraćati u nekakva davna vremena, ali dobro znamo iza da su i HDZ i SDP dakle u gotovo jednakim omjerima prodali i INA-u i Hrvatski telekom. Dakle, može se staviti znak jednakosti. A gospodine Jelušiću 2000. godine ste izbore upravo i dobili na sloganu i na izjavama da ćete sankcionirati kriminalnu privatizaciju i pretvorbu. To niste učinili. Pa i danas ovim zakonom to ne činite jer upravo tako kako je rekao kolega Reiner tko će kupiti dionice, u čije ime? To se ne zna. A može se kupiti slobodno i može se prodati slobodno. Kome? Dakle, nema nikakvog, ostaje zarez i tri točke, ne zna se. Prema tome, i ovo će doći opet u nečije privatne ruke, a putem tzv. "radničkog dioničarstva". Zašto ne napišete u tekstu u zagradi RD, a ne EZOP nije mi jasno. Hvala lijepo. Imamo i hrvatski jezik.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeći ispravak netočnog navoda ima poštovani zastupnik Mladen Novak. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Jelušić je rekao da ovim izmjenama omogućavamo radnicima da dođu do dionica pod istim uvjetima pod kojima su to dolazili tajkuni. Pa to definitivno nije točno. Tajkuni su dolazili bez ikakvih ulaganja, a vi sad tražite od radnika da ulažu ono što nemaju. 85 tisuća radnika ne dobiva plaće i rade i sad tražite od njih da ulažu u što? Ovime definitivno dosad se pokazalo da ova vlast ima, zadržava si pravo neku ekskluzivu na pamet. A sad ovo već ispada da se traži i ekskluziva na poštenje. Pa tko to kome može samo tako priznati? Isto kolega je predbacio kolegama iz HDZ-a da dosad nije bilo strategije i što sad to obrazloženje da ne treba i dalje? Pa nemate popisa javne imovine, nemate popisa državnih firmi koje treba na ovaj način pretvoriti i sad to je
Odlučite se na ispravak, samo se odlučite na ispravak molim.
Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Zahtjev za ispravkom netočnog navoda podnio je i poštovani zastupnik Zoran Vinković pa molim da izloži.
Kolega Jelušić je rekao da postoji Strategija privatizacije i kao uvijek dosad barem u ovom mandatu ponovno, ja tvrdim da ne postoji, a to tvrdi evo i predsjednik Odbora za gospodarstvo Igor Rađenović koji je gle čudom član SDP-a koji u izvješću odbora tvrdi da je nužan preduvjet radničkog dioničarstva donošenje Strategije privatizacije. Pa ako nam je dosad Strategija privatizacije bio HT, INA i ako na takav način želimo se riješiti Croatia osiguranja, JANAF-a, Hrvatskih šuma, hrvatske zemlje i hrvatskih voda onda nam se doista izuzetno loše piše. Drugi ispravak netočnog navoda je da će ova izmjena, odnosno stavljanje jednog članka omogućiti radnicima upravljanje tvrtkama i radničko dioničarstvo i bez ovog zakona, izmjene zakona smo imali slučaj Đakovština gdje radnici su opljačkani za 110 milijuna kuna jer su platili, država šuti, a uprava i nadzorni odbor one dvije pametne iz nadzornog odbora koje su dizale po 16, 20 tisuća kuna za sudjelovanje u nadzornom odboru i uprava nitko ne odgovara.
Hvala lijepa. Vrijeme.
Hvala lijepa. Vrijeme.
Hvala lijepa. Sljedeći ispravak netočnog navoda prijavio je poštovani zastupnik Gordan Jandroković. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Pa ja bih ispravio netočan navod kolege Jelušića da je u '90-ima zakon pisan za tajkune, a ovaj je pisan za radnike. Zakoni se ne pišu za pojedince već se pišu jednako za sve, međutim pitanje je njegove primjene. I mi smo se svi suglasili i oko toga postoji konsenzus da je znatan dio privatizacije u '90-im godinama zaista bio loš, da nije proveden dobro. Međutim, isto se događalo i početkom prošlog desetljeća, sjetite se Štroka, sjetite se Vrhovnika, Viktora Lenca. Dakle, nemojte prebacivati svu odgovornost na HDZ. Međutim, isto tako i ovaj zakon koji sada pišete neće omogućiti radnicima da kupuju dionice jer ste radnike opteretili većim PDV-om, skupljom strujom, skupljim plinom i ovoga puta dajete priliku tajkunima, ali HNS-ovim, SDP-ovim vjerojatno onim tajkunima u čijim se ljetnikovcima ljetuje ili provode vikendi. Dakle, nemojmo biti licemjerni, nemojmo optuživati druge za ono što planirate činiti sami u iduće 3 godine.
Hvala lijepa. I sljedeći ispravak netočnog navoda ima poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Kolega Jelušić rekli ste da se ovim prijedlogom zakona uvodi radničko dioničarstvo u državna poduzeća. Ne. Ovime će se omogućiti samo članovima uprava, a posebno bankama da dođu u posjed svega onoga što je zasad nepoznato da će se privatizirati. U najtežoj socijalnoj situaciji vi govorite o radničkom dioničarstvu kao i ranih '90-ih. Isti uvjeti po štetu radnika. Rekli ste da postoji i Strategija privatizacije, dajte mi popis državnih poduzeća koje će po ovom modelu radnici moći doći do dionica. Samo popis, nemojte mi davati cijelu strategiju, dajte mi popis. … [[Govornik se ne razumije.]] Radničko dioničarstvo korisno je samo za visoko prosperitetna trgovačka društva, samo tada radnici imaju korist i ako te dionice mogu zadržati, a ne pod prisilom socijalne bijede prodavati torbarima lijevim ili desnim sasvim svejedno.
Hvala lijepa. I obavijest, u skladu sa člankom 207. Poslovnika, stavak 2. Poslovnika Hrvatskog sabora u 10,50 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Istodobno obavještavam da smo iscrpili listu klubova zastupnika u Hrvatskom saboru pa prelazimo na pojedinačnu raspravu zastupnika u trajanju od 10 minuta. Prvi za raspravu prijavio se poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege kako je dobro u politici reći popu pop, a bobu bob odmah treba na početku reći da je ovaj prijedlog izmjene Zakona o upravljanju državnom imovinom zapravo još jedna podvala. Ovim zakonom vraćamo se u '90-e godine. A taj, sve što se događalo devedesetih godina u privatizaciji jednodušno smo nazvali, što je i kolega prije iz HDZ-a priznao lošim, nazvali smo pljačkom. Sada pokušavamo na mala vrata vratiti neke iste principe. Što je zakonopredlagatelja ponukalo da predloži izmjene Zakona o upravljanju državnom imovinom. Čuo sam na Odboru za gospodarstvo, ravnopravnost da svi radnici imaju mogućnost doći do dionica i upravljati društvima. U čemu ravnopravnost? No, prije nego što odgovorim na to pitanje, treba odgovoriti na još tri pitanja. Imali li Vlada strategiju privatizacije? Nema, to je nekoliko puta potvrđeno. I na Odboru za gospodarstvo smo čuli i tamo je upućen zahtjev da Vlada nema strategije a ipak ide u izmjene. Ima li Vlada listu društava koje će radnicima nuditi na prodaj? Nema. Ima li Vlada cilj privatizacije? E ima, Vlada ima cilj privatizacije povećati, rečeno je aktivu društava, uzeti radnicima koji su naivni novac. I kojih društava? Uglavnom isto, isto je tako rečeno na Odboru za gospodarstvo gubitaša. To je zapravo odgovor na pitanje što je ponukalo Vladu da učini radnike ravnopravnima i u čemu ravnopravnima? Vjerojatno ravnopravnima u bijedi. U portfelju za prodaju su uglavnom državne tvrtke u lošemu stanju. Dakle, daje se mogućnost radnicima da budu ravnopravni u kupovini dionica tih loših društava. Mislim da govorim barem u ime nekih radnika, hvala lijepo na takvoj ravnopravnosti. Devedesetih su tajkuni bacili tvrtke u stečaj i mnogim radnicima ostavili kredite s tim da su ih pritom izbacili na ulicu, rasprodali vrijednu imovinu i danas uživaju u novcu. Što im se dogodilo? Ništa. I kad je došla treće siječanjska Vlada na vlast rekla je: "Sve ćemo mi to kazniti." Jesu li kaznili? Nisu, kažu zbog toga smo izgubili izbore, al mi bi ipak malo pravde. Danas Vlada, ne ista al slična, u ime države nutka ponovo isti sličan model, pa tko se upeca se upeca. I tko se upeca taj je nastradao. Kako će radnici utjecati, kao što tvrdi predlagač na upravljanje društvima? Nikako. Hoće li radnici biti privrženiji tvrtkama čiji su dioničari? Neće, biti će privrženi jedino bankama koje će im dati kredit, jer će morati biti privrženi, jer će morati surađivati sa bankama. I sljedeće pitanje, koja će to banka dati krediti radniku koji kao jamstvo povrata kredita daje dionice loše tvrtke, ima li takvih banaka? Nema, dobro znamo kako su banke poslovale u ovom periodu. Banke koje su u vrijeme krize, u vrijeme 4 godine duplo više zaradile nego u 8 godina akumulacije i rasta. Prije svega, ako se želi dobro radnicima kao što predlagatelj tvrdi. Pa zbog čega se nije napisao prvo i raspravio, donio Zakon o radničkom dioničarstvu? Postoje Zakoni o radničkom dioničarstvu, pa da je bar uložen trud da se prepiše taj. Čime je uopće radničko dioničarstvo definirano? Parcijalnim člancima u nekim drugim zakonima. Je li Vlada definirala koji je, koji su zapravo problemi dosad nastali u tzv. radničkom dioničarstvu? Nije. S kojim i čijim novcem će radnici vraćati krediti za dionice loše tvrtke? To predlagatelja izgleda ne zanima, on želi novac radnika. Nije dosta da ga žmiče sa cijenama, pa se dovija kako izvući zlatne rezerve iz čarape koje su radnici ostavili za crne dane. Ovo što ste predložili nema ama baš nikakve veze s poboljšanjem radničkih prava. Rekli ste da je ovo davanje šanse radnicima, to je zapravo šansa bankama, to je šansa nastavka nakaradne privatizacije. Koje pravo daje Vlada radnicima? Daje mrvice, gorke mrvice od kojih će radnike ponovo zaboljeti želudac. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Na vaše učešće u raspravi, prijavljene su 4 replike. Idemo po redu, prvi zastupnik, poštovani zastupnik Gordan Jandroković. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Vukšić, mislim da se u početku svog izlaganja postavili ključno pitanje, a to je koji su u stvari stvarni motivi i stvarni razlozi za izmjenu ovog zakona? Moguća su dva razloga, dva motiva. Prvo, to je nedostatak strategije pa idemo osmisliti nešto što će izgledati atraktivno i kao ponuditi radnicima priliku da sudjeluju u privatizaciji. Ili drugi motiv, za koji ja osobno vjerujem da je pravi, a to je da se omogući ljudima koji su poslovno vezani za SDP i HNS da steknu udjele u nekim državnim poduzećima. Zašto to mislim? A pogledajte prvo potpredsjednika Čačića i načine na koje osmišljava modele koji bi kao bili društveno korisni, a ustvari poslužili bi njemu da ostvari svoje osobne interese i osobno bogaćenje. Vidjeli smo prijedloge oko fasada, oko uređenja zatvora, uređenja škola, sve je to potrošnja, sve je to novo zaduživanje. Gledajte prvo potpredsjednika Čačića kako se gura u projekte vezane za energetiku. Sada je i ovo jedna dobra prilika, idemo osmisliti još jedan zakon koji će biti još jedan mehanizam po kojem bi on mogao iskoristiti priliku i sudjelovati u privatizaciji. To ne govorimo napamet, sjetite se zadnji puta Vlade koju je predvodio pokojni predsjednik tadašnje Vlade Račan. Sjetite se POS-a, sjetite se sukoba interesa tadašnjeg ministra. Oprostite gospodine Dragovan, imate problema kakvih? Govorim ono što je istina, gospodin Čačić tada je dijagnosticirano bio u sukobu interesa, jer su firme koje su bile u njegovom suvlasništvu ili njegove supruge potpisivale ugovore s ministarstvo koje je on vodio i radilo se o ugovorima u iznosu od preko 300 milijuna kuna. To je bilo u ovom Saboru i to je bilo na Odboru za sprječavanje sukoba interesa odnosno utvrđivanje sukoba interesa i to je bilo potvrđeno. Sjetite se Ferbosa gospodina Ferenčaka, tajnika HNS-a koji je osuđen zbog zlouporabe položaja. Intenzivno je sudjelovao on sa svojim firmama tada u POS-ovim programima. Dakle, to je model koji su radili od 2000. do 2003. To je model koji će pokušati ponoviti i sada.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku i poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Pa dijelom se slažem sa vašom raspravom. Međutim, najtragičnije je to što se ovaj prijedlog predstavlja na istinito zaštitom radnika. Ovo sasvim sigurno nije zaštita radnika. Ovo nema veze sa radničkim dioničarstvom. Ovo je ponavljam podvala. Međutim, ovaj model koji se sada predstavlja kolega prije iz SDP-a je rekao da je to samo vrlo kratko jedan članak. Često se i zarezom zna krivo napisanim gubi glava. Znamo iz povijesti. Taj model su dobro izučili upravo od HDZ-a iz devedesetih godina. Hvala.
Hvala i vama. Poštovani zastupnik Zoran Vinković, prijavio je repliku na vaše izlaganje. Izvolite poštovani zastupniče.
Uvaženi kolega doista Hrvatska nema strategiju privatizacije, Hrvatska nema cilj privatizacije. Kad kažem Hrvatska mislim na hrvatske građane kako izići, cilj bi trebao izići iz ove gospodarske krize. Vlada ima cilj. Vlada ima cilj napraviti jedan spin koji će danas, sutra pod izlikom da radnici ulaze u vlasničku strukturu omogućiti pojedincima novo bogaćenje. S druge strane Hrvatska nema ni registar tvrtki koje mogu ići putem radničkog dioničarstva. Na kraju krajeva u pravu ste Zakon o radničkom dioničarstvu postoji doista, nije bilo teško ga prepisati, usvojiti sva iskustva i Amerike i zapadnoeuropskih zemalja. Međutim, ono što je već postojalo u Hrvatskoj ESOP sada se samo dodaje jedan članak i praktično ozakonjuje nova prevara hrvatskih radnika, seljaka i hrvatskih građana. Neki dan pitam premijera Milanovića što znači izjava da je dosta dječjeg vrtića i da idemo raditi. Pitam ga gdje, kada, kako i zašto? Odgovor uopće nisam dobio. Čitam danas u novinama da je sve bliže davanja zelenog svjetla hidroelektrani Ombla zbog kojeg je ministrica zaštite okoliša podnijela ostavku. Da li je i ovo jedan zakon koji je vezan za Kukuriku koaliciju koja će nas umjesto onog kukurikanja dovesti kao evo i kolege koji su bili 8 godina u jednoj kuku lele stanje i doista da li će se Hrvatskom pjevati ona strofa iz Internacionale „Ustajte vi zemaljsko roblje, vi sužnji koje mori glad!“ Danas je 350000 nezaposlenih Hrvata gladno, gotovo milijun umirovljenika gladno. Ovu hrvatsku Vladu to uopće ne zanima.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite.
Hvala. Evo upravo ste rekli suštinu sasvim na kraju. Gladni radnici će kupovati dionice. Evo to je suština ove privatizacije. Ali rekli ste i sljedeće. Hrvatska nema strategiju i sad ste rekli ali Vlada ima cilj. Zar Vlada ne bi trebala bit hrvatska?
Hvala lijepa. Sljedeću repliku prijavio je poštovani zastupnik Mladen Novak. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo. Kolega Vukšić je rekao da koja će banka dati kredit radnicima za tvrtku koja loše posluje. Dat će, dat će kredit to kolega ne morate se uopće sekirati. Neki od tih firmi da ne kažem i svjesno loše posluju. Ne svi oni koji rade u tim firmama nego oni koji ih vode. Banka će dati kredit ne zbog toga što ta firma loše posluje nego iz jednostavnog razloga što ta firma ima neku nekretninu. Takvih primjera imamo tu u Zagrebu redarstvo, vatrogastvo i rasadnik koji ima popriličnu površinu atraktivnog zemljišta koje je isto otišlo u radničko dioničarstvo, a koje će sad na kraju završiti tko zna kako. I to je jedan od primjera zbog kojih banke daju takve kredite i banke su u sprezi s tim i uopće nije istina da se ne zna. Sad se već zna za neke firme koje će biti privatizirane na taj način ali ne zna šira javnost, ne znamo mi ovdje ali određeni krug ljudi garantirano zna. Hvala lijepo.
Hvala i vama. I odgovor na vašu repliku, poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Poštovani kolega Novače, evo ja ću vas poslije pitati vi sigurno imate spisak tih firmi pa ćete mi dati koje će se privatizirati. I otvorili ste m i oči, rekli ste da koja će banka dati kredit radnicima da kupuju dionice državnih tvrtki, da ima tih banaka jer se iza toga krije nešto. Ja se ispričavam, rekao sam da je to podvala. To je onda izgleda podmukla podvala. Hvala lijepa.
Hvala i vama. I na kraju replika poštovanog zastupnika Petra Baranovića. Izvolite poštovani predsjedniče.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvaženi kolega Vukšiću. Rekli ste niz kritika prognozerske naravi na ovaj prijedlog zakona. To je dakako vaše pravo s kojim se apsolutno ne slažem. Međutim, ono što je odista fascinantno danas u ovoj sabornici je hrabrost pojedinih zastupnika da govore u ime pojedinih političkih opcija i stranaka nakon šta su iste od '91. do danas sustavno opljačkale, uništile, devastirale Hrvatsku, njeno gospodarstvo, srozale sve kriterije morala i poštenja u ovoj zemlji, a početak privatizacije i pljačke su začeli u doba Domovinskog rata dok su ljudi ostavljali kosti na frontu. Ako gospoda misle da su hrvatski građani toliko kratke pameti i toliko lošeg sjećanja ja ih uvjeravam da ne. Uostalom, na prošlim parlamentarnim izborima su pokazali što misle o jednoj i drugoj političkoj opciji. Hvala lijepo.
Hvala i vama. I odgovor na vašu repliku poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani kolega Baranoviću ne trebate se složiti sa kritikom, svaka kritika je dobro došla ali nadam se da će i predlagatelj povući neke pouke ne iz mojih kritika, nego iz svih ovih kritika koje su povućene. I u potpunosti se s vama slažem da je hrabrost, velika hrabrost nekih kolega ovdje u Saboru govoriti privatizaciju s tim da su oni sudjelovali ako ne u privatizaciji onda su sudjelovali u tom rekli smo prije zločinačkom činu nečinjenjem. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Idemo u sljedeću raspravu u trajanju od 10 minuta i poštovana zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, zamjenice ministra, kolegice i kolege. Ja ću uvodno reći nekoliko rečenica o iskustvima ESOP-a i u Hrvatskoj, ali i izvan Hrvatske. Naime, partnersko stimuliranje radnika u tvrtkama postiže se njihovim neposrednim vlasničkim uključivanjem u dioničko društvo, odnosno u trgovačko društvo. Svjetska praksa pokazuje niz modela radničkog dioničarstva a primjenjuje se najviše u SAD i Kanadi ali i u nekim zemljama EU u kojima prednjači Velika Britanija i Francuska. Model ESOP-a počeo se primjenjivati u SAD još '74. prošloga stoljeća, a danas obuhvaća preko 10% svih zaposlenih. ESOP plan ili program uveden je da bi radnici stekli osjećaj sudjelovanja u upravljanju i razvoju svoje tvrtke te da ih se ohrabruju da kupuju njihove dionice. Poslodavac koji provodi ESOP program podiže kredit kojim omogućuje svojim radnicima kupnju obične ili konvertibilne povlaštene dionice jer ona daje fiksnu stalnu dividendu, a oni ih otplaćuju iz budućih prihoda od dividende ili pak doprinosa koji mu uplaćuje radnik i obično to traje takva otplata do pet godina. ESOP u SAD reguliran je u 17 propisa. Dakle ne samo jednim propisom ali tamo se ne radi baš o državnoj imovinom kao što je to slučaj s ovom izmjenom zakona. Posebno se podupire posuđivanje kapitala potrebnog za funkcioniranje ESOP-a i u to svrhu daljnjeg razvoja tvrtke jer je takav kapital jeftiniji od uobičajenih bankarskih uvjeta. Uvedene su i posebne porezne olakšice koje se odnose na prodaju dionica i glavnice iz ESOP-a, na isplatu dividende tako kupljenih dionica, također i kod članova kada unose kapital u ESOP iz ESOP-a trajni kapital tvrtke i mnoge druge pogodnosti. Kada je uvedeno zakonski mogućnost takvog radničkog dioničarstva 1974. godine 200 američkih tvrtki je ušlo u takav program. Ja sam našla zadnji podatak iz 2000.godine 10 tisuća tvrtki ima dioničare po ESOP programu sa 11,5 milijuna zaposlenih, a takav kapital ili vrijednost tih dionica je 800 milijardi dolara. Pa bi se čovjek možda i malo začudio da u jednoj takvoj zemlji o kojoj govorimo da ima značajno odstupanje od nekakvih kapitalističkih odnosa u odnosu recimo na Europu da oni na takav način stimuliraju svoje radnike da ulaze u dioničarstvo tvrtke. A koje su oni uočili prednosti kod takvih tvrtki? Da postoji veća fleksibilnost nagrađivanja, da postoji povećanje produktivnosti, da su to porezne prednosti koje stimuliraju radnike da kupuju takve dionice da je to veća motivacija zaposlenih, smanjuje se fluktuacija radne snage, dugoročno se usklađuju interesi vlasnika, menadžmenta i radnika, smanjuje se pritisak na rast plaća, lakša je obrana od preuzimanja zbog disperzije o vlasništvima a to je možda za vlasnika i najveća pogodnost. Kada govorimo o Hrvatskoj mi smo i bez zakona i bez ovakve izmjene Zakona o upravljanju državnom imovinom imali određene tipove ESOP programa. Od 2001. do 2003. tadašnji Fond za privatizaciju je na takav način prodavao do 25% portfelja koji je raspolagao u to vrijeme, a radnici su mogli otplaćivati te dionice do pet godina na takav način da su te dionice bile na burzi, kupovala ih je tvrtka u svoj portfelj i prodavala radnicima. Tko je radio takav program odnosno godišnji plan odnosno program privatizacije? Radio se u Hrvatskom fondu za privatizaciju, prihvaćala ga je Vlada i davala ga je na suglasnost ovdje u Hrvatski sabor. … je u tom programu bilo utvrđeno koje će tvrtke ići u ESOP program koje će se prodavati na drugačiji način. Ali da postoji i ESOP program koji je već u privatiziranim tvrtkama se obavljao pa i takvog iskustva ima u nekim poduzećima u Hrvatskoj, provodili su ih ali kao manjinske dijelove. Npr. Zagrebačka banka, Pliva, Atlantska plovidba, Dalekovod, Tankerska plovidba. S ovom izmjenom zakona zapravo mijenjamo ili nadopunjujemo članak 35. zakona koji propisuje zabranu korištenja sredstava trgovačkog društva u čije se vlasništvo ulazi za kupnju dionica u svim vidovima dakle od kreditiranja jamstva i svih drugih vidova korištenja sredstava dotične tvrtke. A ovom izmjenom zapravo se propisuju izuzeci odnosno slučajevi kada se iznimno to može činiti i to samo u slučajevima kada dionice stječu zaposleni u tom ili njemu povezanom društvu. S obzirom da se ovdje radi o društvima i dijelu koji se odnosi na državni portfelj, vjerojatno bi trebalo bolje razraditi sustav radničkog dioničarstva odnosno tzv. ESOP programa i posebnim zakonima pa možda i poreznim olakšicama koristeći iskustva drugih zemalja koje su u tome više učinile. Sigurno da što se moglo čuti i u ovoj raspravi postoje ograničenja da će se to u nekom širem krugu moći realizirati u ovakvim ekonomskim uvjetima. Radi se tu i o kvaliteti društava koje će ići u takav program odnosno plan, iznosu s kojim država raspolaže u takvim društvima odnosno postotku udjela u takvim društvima, o kreditnoj sposobnosti tih društava odnosno i motivaciji radnika za kupnju takvih dionica. Međutim, treba pokušati, treba za one koji će biti zainteresirani da na takav način uđu u vlasništvo tvrtke u kojoj rade to im omogućiti. Postavlja se pitanje gdje je plan, što se tu treba raditi, ali mi zaboravljamo da imamo i Zakon o Agenciji za upravljanje državnom imovinom gdje je regulirano na koji način se izrađuje program privatizacije i koji je postupak pri tome. A nisam se javljala za replike i ispravke, htjela bih samo reći da smo se mi u hrvatskom Parlamentu i društvu usuglasili da je potrebno izvršiti reviziju pretvorbe i privatizacije, da je ona učinjena da smo završno izvješće dobili 2005.godine, da smo ga ovdje raspravili da smo donijeli određene zaključke i uputili to na pravosudna tijela i time je zadatak Hrvatskoga parlamenta što se tiče revizije, pretvorbe i privatizacije završio jer mi djelujemo u sustavu gdje je zakonodavna vlast jedna grana, a sudska vlast druga. Ja ću naravno prihvatiti ove izmjene zakona.
Hvala lijepo, poštovana zastupnice. Vi niste se javljali za replike ali vama jeste 10 kolegica i kolega zastupnika. Idemo redom. Prvi za repliku prijavio se poštovani zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Uvažena kolegica iznijela je niz primjera dobre privatizacije i provođenja radničkog dioničarstva no taj niz primjera nisu primjeri iz Hrvatske, dakle iz zemlje u kojoj mi živimo. Dalje je iznijela i primjere radničkog dioničarstva od 2000. do 2003. godine koji su vezani za ESOP program pa čak i bez izmjene ovoga zakona, a podsjećam ovdje se radi o izmjenama Zakona o upravljanju državnom imovinom, ne o zakonu o radničkom dioničarstvu. Međutim, jedna velika većina tih tvrtki danas ne postoji, prošla je cjelokupni stečaj, likvidirana i na tim mjestima više ne raste ni korov, da ne govorim o tome da je u tim tvrtkama više nemoguće otvoriti bilo koje radno mjesto. Dakle ja ponovno tvrdim da ovo nije nikakav ESOP program, nikakav zakon o radničkom dioničarstvu jer Hrvatske, tu mislim na Vladu Republike Hrvatske, nema niti strategiju nove privatizacije, nema cilj te privatizacije koja će biti u interesu hrvatskog društva, hrvatskih radnika, hrvatskih seljaka. Nema registar tvrtki državne imovine koja može ući u radničko dioničarstvo. Na kraju krajeva, nema ni zakon o radničkom dioničarstvu i ovdje se očigledno radi o jednom koalicijskom sporazumu, o prije svega ja bih rekao namirivanju ponovno onih koji se nalaze na vlasti. Ako nam je ponovno cilj i ponavljam, ako nam je cilj privatizacija kao što smo privatizirali INA-u, HEP i ako ćemo na taj način privatizirati državnu imovinu tada nas doista u Hrvatskoj čeka duga mračna noć i Grčka koja se već sada nalazi u dugoj mračnoj noći.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je replika poštovanog zastupnika Bore Grubišića. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo. Kolegice Zgrebec, govorili ste o svjetskoj praksi, poglavito o praksi u SAD-u, o ESOP-u, tamo nije radničko dioničarstvo, tamo je ESOP kod nas je radničko dioničarstvo, pa ste govorili o tome da tamo radnici nakon kupovine dionica imaju porezne olakšice, imaju razne druge pogodnosti. Je li to ugrađeno u ovaj naš prijedlog zakon ili kod nas imaju takve porezne olakšice ili pogodnosti kada znamo da Vlada ne samo da predviđa porezne olakšice nego povećava PDV sa 23 na 25% i ako je bilo 21 prije izbora u pitanju. Nadalje, vidim da se radnicima temeljem ovoga zakonskog prijedloga su se pokrenuli, evo tresu se od sreće, izlaze na ulice euforično mašući crvenim zastavama, napokon će doći do dionica svojih firmi, evo ih na Markovom trgu još malo, toliko su oduševljeni ovim zakonskim prijedlogom. Ali dobro ste rekli da nema popisa javne imovine koja bi bila prodana putem dioničarstva i dobro ste rekli da nisu utvrđene tvrtke, dakle složili ste se sa dijelom ili većim dijelom oporbe kada smo govorili upravo o tome da nema ni strategije niti popisa imovine, registra imovine ili onih tvrtki koje bi trebale ići na ovaj način u tzv. vaš ESOP, a u moje radničko dioničarstvo. Hvala lijepo.
Hvala lijepa i vama. Sljedeća replika je replika poštovanog zastupnika Dražena Đurovića. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala. Pa evo zastupnica je uspoređivala ESOP u SAD-u ili Kanadi sa radničkim dioničarstvom u Republici Hrvatskoj. Mislim da je to posve neusporedivo. Možemo pokušat usporedit Poslovnik Američkog kongresa sa Poslovnikom Hrvatskog sabora, veličinu američke vojske sa veličinom hrvatske ili gospodarsku snagu jedne države i druge. Mislim Hrvatska nema apsolutno ništa u čemu se treba ili može uspoređivati sa SAD-om. U ovom slučaju se radi o radničkom dioničarstvu državnim gubitašima koje nitko nije htio kupiti, prema tome ovdje nikakvog profita za radnike bit ne može. Spominjali ste također neke tvrtke, Plivu, Dalekovod, Tankersku plovidbu kao primjere radničkog dioničarstva. Dodajte njima Kraš, dodajte im … Rab i u svakoj od tih tvrtki napravite ozbiljnu analize i vidite i među ovim tvrtkama i desecima drugih koliko i dali su radnici i na koji način profitirali od ESOP programa. Ni u jednoj od ovih tvrtki i u desecima drugih radnici uopće nisu profitirali. Ali tko je profitirao, profitirale su uprave jer radnici su pet godina te dionice otplaćivali ali nisu njima mogli upravljati jer su te dionice bile blokirane. Ali zato su uprave s tim dionicama mogle upravljati i na taj način su zapravo uspostavljale punu upravu i puno vlasništvo nad tim dionicima određeni pojedinci u tim tvrtkama, a da nisu nijednu svoju kunu izdvojili za te dionice. Eventualno su ih kasnije po vrlo niskim cijenama i lako kupovali. U ovom slučaju će se to isto dogoditi, radnici će platit, a potom će neki vrlo jednostavno i lako doći do tih dionica. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeća replika je replika poštovanog zastupnika Zlatka Tušak. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala. Kolegica Zgrebec je govorila o dobrim primjerima, pogotovo program ESOP u Americi ili o radničkom dioničarstvu u nekim drugim zemljama kada se radi o određenim povlasticama koje imaju vlasnici i koje imaju i dioničari. Ali rekla je i jednu stvar, da se manje-više radi o privatnoj imovini, a ovdje se radi o državnoj imovini i ovdje na ovakav način bez strategije, bez određenih zakonskih rješenja mi se na ovakav način igramo sa državnom imovinom. O čemu se praktično ovdje radi? Ovdje se radi manipulacijom s kojom se mogu radnici u datom momentu prijetiti da će otići u stečaj ako ne uzmu dionice, može se prijetiti da će dobiti otkaz ako ne uzmu dionice, može se sa njima manipulirati na način da se zaduže i neovisno o situaciji u kojoj jesu sada u gospodarskoj situaciji gdje jedva preživljavaju kraj sa krajem. I to je osnovni dio problema koji kolegica Zgrebec je rekla za dobre primjere, ali tih dobrih primjera i zakonskih rješenja nemamo u Hrvatskoj i zato jasno da je ovaj zakon manipulacija koja će pogodovati samo pojedincima da se rasproda ova državna imovina.
Hvala lijepa. Na vašu repliku imamo i odgovor na repliku poštovane zastupnice Dragice Zgrebec. Izvolite.
Vrlo kratko, netočno je da ne postoji strategija i plan jer Agencija za upravljanje državnom imovinom donosi godišnje planove koje utvrđuje Vlada. Ako je takva situacija ja bih vas molila da ih proslijedite i u Hrvatski sabor jer se tako to i prije radilo. A što se tiče da li će radnici kupovati ili neće, svatko će prema svojoj kupovnoj moći to odlučiti. Sigurno da neće kupiti nitko dionice gubitaša i nekoga tko će sutra ići u likvidaciju. To ostaje na volju onome tko će se uključiti u takav program.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je replika poštovane zastupnice Nansi Tireli. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ma evo mislim da sve ovo što smo otpočetka ove točke dosada govorili da je kolegica Zgrebec u biti rezmirala u tom dijelu uspoređujući taj američki model sa našim hrvatskim i ono što sam ja čula jeste to da je taj američki model potkrijepljen sa, odnosno popraćen sa 17 zakona. Upravo o tome mi danas ovdje razgovaramo. Mi danas ovdje mijenjamo jednu točku kojom želimo na mala vrata u hrvatsko gospodarstvo uvesti radničko dioničarstvo. Dakle, jednom točkom ne ni sa 17 točaka ni sa 17 zakona. I to je ono što nas danas smeta, sve one koji su protiv ovakvog prijedloga zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je replika poštovane zastupnice Ane Lovrin. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolegica Zgrebec je zaista govorila, ja sam digla repliku dok ste još govorili o američkim primjerima, poslije ste spomenuli i neke hrvatske, dakle o dobrim primjerima radničkog dioničarstva u Americi ono i o onda nekoliko primjera tog istog dioničarstva u Hrvatskoj. Ono što valja, javnosti radi, napomenuti da kroz sve ovo vrijeme, a govorili ste o radničkom dioničarstvu o privatnim tvrtkama u Americi, kroz sve ovo vrijeme sukladno Zakonu o trgovačkim društvima i u Hrvatskoj je bilo na taj način poticano radničko dioničarstvo. Dakle, kroz izuzeće od zabrane davanja zajmova, predujmova i osiguranja za kupnju dionica ukoliko ih stječu radnici trgovačkog društva. Ali kao što vidimo nismo imali takvu pomamu za tim radničkim dioničarstvom, a bilo bi dobro provesti jednu analizu u svim tim tvrtkama koje ste napomenuli koliko je još dionica u vlasništvu tih radnika koji su ih tada i otkupili. Ali ono što je bitna razlika i suštinska u odnosu na zakon koji je ovdje pred nama i koji se predlaže da se radi o kupnji dionica od državnih poduzeća i što se ovim prijedlogom zapravo omogućuje da netko stječe i kupuje dionice davajući u zalog imovinu, dakle ne svoje dionice nego drugu imovinu državne tvrtke bez ikakvog osiguranja. Ja vjerujem da su te privatne tvrtke kada su davale zajmove svojim radnicima vjerojatno ugradile neke mehanizme da bi se osigurale u slučaju neplateža, a što ovim zakonom nije učinjeno i nije predviđeno. I stoga smatram da mi moramo zaštiti državnu imovinu. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je replika poštovanog zastupnika … [[Upadica se ne razumije.]] A je? Nisam čuo. Ispričavam se poštovanoj zastupnici, nisam vidio. Izvolite, imate odgovor na repliku.
Da li će se ući, hoće li se ući u radničko dioničarstvo odlučuje vlasnik. Država kao vlasnik je odlučila da želi svoje vlasništvo prepustiti radničkom dioničarstvu.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je replika poštovanog zastupnika Nikole Vuljanića. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegica je sama rekla da nemamo popis tvrtki koje bi ušle u ovaj postupak. Ono što mi nemamo jest popis imovine. Hrvatska država nije uspjela u ovom kratkom vremenu svog postojanja, 20 i koliko godina, napraviti ono što svaki dućan godišnje radi – popis imovine da znamo s čim raspolažemo. No, dobro. Ovim će se sustavom radnici uvesti u vlasništvo nekih državnih tvrtki. Radnici će to vlasništvo, dionice otplaćivati od dividenda. Pošto se radi o lošim firmama, tako piše u obrazloženju, dividendi neće biti. Dakle, radnici će otplaćivati od plaće koje su i sad minimalne pa neće najčešće ni to moći. Koja je konačna konzekvenca toga? Radnici neće otplaćivati kredit. Na te dionice kao garanciju će sjesti banke. Ovaj potez usmjeren je tome da bankarski sektor i krupni kapital dođe u vlasništvo hrvatskih tvrtki koje su sad u vlasništvu države i samo tome jer radnici to neće moći podržati ni na koji način. S jedne strane PB – Poštanska banka i Croatia će se prodati za keš, a ovo će ići jednim zaobilaznim putem ali će završiti na istom mjestu. Radnici će biti prisiljeni kupiti te dionice u strahu za radno mjesto. Čak i da ih nitko direktno ne ucjenjuje vjerojatno će to napraviti računajući pa ako kupim te dionice valjda me neće otjerati. Ma otjerat će ih! Otjerat će ih jer o fluktuaciji radne snage koja se isto propagira odlučuju gazde. Gazde odlučuju kako će radna snaga fluktuirati, tko će dobiti otkaz tko neće, ne činjenica da netko ima 10 ili 15 dionica svoje tvrtke. To ne znači ama baš ništa. Jamstvo se dakle daje banci, daje se za lošu firmu i rezultat je jasan. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je replika poštovanog zastupnika Dinka Burića. Izvolite. Nećete? Hvala lijepa. Hvala puno. Za repliku se prijavio poštovani zastupnik Gordan Jandroković. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kaže kolegica Zgrebec da je ovaj zakonski prijedlog motivacija za radničko dioničarstvo. To je samo jednim dijelom točno jer prava motivacija proizlazi ustvari iz financijskih mogućnosti. A financijske mogućnosti radnika danas su slabije nego što su bile prije nekog vremena. Pogledajte malo podatke o padu BDP-a, o padu industrijske proizvodnje, o padu potrošnje, o najvećoj inflaciji unazad nekoliko godina. Dakle, podaci vam ne idu u prilog. Osim toga ja ne vjerujem da je motivacija za nekog radnika ono što mu predlaže prvi potpredsjednik Vlade gospodin Čačić jer je svojim dosadašnjim radom pokazao da ne brine puno za radnike nego da uglavnom brine za sebe, za svoje interese i za interese svojih stranačkih kolega. I zato obraćajući se vama želim kazati ono što sam čuo iz usta nekih članova Čačićeve stranke koji nama osporavaju da govorimo o vašim propustima, o vašim greškama, o vašim mogućim nečasnim radnjama. Jest, u vrijeme naše vlasti bilo je grešaka, bilo je grijeha i neki pojedinci iz redova HDZ-a zbog toga odgovaraju danas, i izbore smo zbog toga izgubili. Al i vi ne želite priznati svoje pogreške i to je razlika između nas i van. Mi priznamo kad pogriješimo, vi nikad ne želite i nećete priznati svoje greške, a bilo ih je, sjetite se vrhovnika, sjetite se Štroka, sjetite se sukoba interesa gospodina Čačića, sjetite se Ferenčaka. I govorite i o tome ako želite biti principijelni. Mi, dakle svjesni svojih propusta imamo obvezu, jer smo izabrani od hrvatskih građana govoriti o budućnosti, govoriti o vašim nečasnim radnjama ako se dogode ili o nečasnim namjerama, a ovoj zakon po našem mišljenju jest upravo takav. On je namjera da se osigura vašim tajkunima da steknu državnu imovinu.
Hvala lijepa. Imamo odgovor na vašu repliku, i poštovana zastupnica Dragica Zgrebec.
Kolega Jandroković nemojte govoriti o našim nečasnim radnjama, nego naše nečasne radnje prijavite. Pa oni koji rade nečasna radnje će se braniti na sudu.
Hvala lijepa. Sljedeća replika, je replika poštovanog zastupnika Branka Vukšića. Izvolite poštovani zastupniče.
Evo, točno je kao što reče gospodin guverner Rohatinski: "Sve pada, što može padati, sve je palo, što može pasti." Pa vjerojatno zato i u Hrvatskoj često i kiša pada. Kolegica Dragica Zgrebec je prije govorila o trodiobi vlasti, da smo mi zaključili ovdje da je ta privatizacija, da se zaključilo u Hrvatskome saboru bila loša, da je bila pljačkaška i da se to prepustilo pravosuđu. Međutim, sto puta samo čuli sa ove govornice da se nije postupalo u sudbenoj vlasti po zakonima, zbog toga što nije bilo političke volje. Znamo da politička volja o mnogo čemu odlučuje, pa i o tome kako će raditi sudovi, nažalost. Govorilo se, pitanje kolegica Zgrebec je govorila o inozemnim primjerima. Je li Vlada napravila analizu što se dogodilo s radničkim dioničarstvom u Hrvatskoj, je li Vlada učinila bilo što da bi suzbila negativnosti tzv. radničkog dioničarstva u Hrvatskoj, kojeg zapravo i nema. Zna li se koliko danas ima dioničara, radnika iz devedesetih godina, zna li se za koliko su kupovali dionice, za koliko su prodavali, i zašto su ih prodavali i kome su ih prodavali? Da je sve to učinjeno, tada bi ovo imalo smisla. Ali ovo zato nema smisla jer ništa za ovaj, za ove izmjene zakona nije pripremljeno. I zato je to ad hoc zakon, za ad hoc mjere i za koje je neka skrivena namjera. Hvala.
Hvala i vama. Iscrpili smo replike i odgovore na repliku. Idemo sa pojedinačnom raspravom i poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Puno sumnji ima u pogledu ovog zakona jer se spominje radničko dioničarstvo. I mene uopće to ne čudi jer sve dobre stvari nažalost u Hrvatskoj izazivaju sumnju, dok one lažne i besramne se prihvaćaju bez riječi. O onoj besramnoj privatizaciji, o kojoj je ovdje bilo također dosta riječi, dok se ginulo u rovovima o tome nitko ovdje danas ne govori, odnosno vinovnici i sljedbenici, njih danas napadaju radničko dioničarstvo. Istina je i to, ne treba se skrivati da moramo svi imati otvorene oči jer i najbolje mjere mogu biti zloupotrebljene, i najbolje mjere mogu biti zloupotrebljenje. I točno je i to da je možda, evo ja ću vam reći na primjeru Zadarske luke. To je najbolji primjer i najboljeg postavljenog dioničarstva, gdje su bivši radnici besplatno dobili dionice luke. Danas ta luka, odnosno njezina vlasnica je nepoznata, odnosno ona je samo nominalna i sama je rekla da ona u Sloveniji, slovenska državljanka nema pojma je li ona vlasnica ili nije, spominje se tu i Mariborska nadbiskupija. Sve u svemu mi danas ne znamo tko je vlasnik Zadarske luke, ali vjerujem da ćemo to uskoro doznati. Prema tome, sve ove mjere, odnosno način kako se to u zakonu i obrazlaže, u ocijeni stanja kao jedan oblik radničkog uključivanja putem vlasništva. Ja o tome čak ne bi ovdje duljila jer je toliko zorno upravo moja kolegica Dragica Zgrebec to i prikazala. Međutim, ono što Hrvatska, što Hrvatsku tek slijedi i što će sigurno doći nakon parlamentarnih izbora u Europi 2014. godine radničko suodlučivanje, neovisno od vlasništva. Danas se gleda upravo kako kapitalizam transformirati kroz radničko učešće kroz, u donošenju odluka. Zato prije svega mi ovdje trebamo, ja smislim da smo toliko zreli, dakle da vidimo da se ne okrećemo unazad što je bilo, nego da vidimo što se može popraviti, a Hrvatska tu ima itekako svog iskustva da unaprijedi takvo jedno zakonodavstvo koje bi omogućilo upravo i spriječilo ovakvu krizu. Jer proizvodnja je društvena, prisvajanje nažalost kako smo to vezani i mjerama iz Europe jer su nam to nametnule konzervativne Vlade, koje su do sada u većini. Vjerujem da neće biti, i koje su proizvele ovu krizu. Dakle, prisvajanje neograničeno i privatno, a proces proizvodnje je društveni. I što oni nameću? Rizik je socijalni, on se socijalizira, on je društveni. To su osnovne nepravde o kojima mi ćemo itekako voditi računa i na njih računati. A da bi se to dogodilo, mi ovdje moramo izvršiti neke prije svega pripremne radnje. Ljudski resursi, ma molim vas lijepo, a što su resursi? To je materijal, a gdje god ima materijala ima i otpada. Hoćemo ljude stvarati, da su ljudi otpad? Ne, čovjek i njegov rad je imanentna toj osobi. Iako netko daje kapital on daje sebe. Ima pravo odlučivati i ima pravo na to s obzirom na svoj rad, ne samo odlučivati u tom društvenom procesu nego jednako tako biti nagrađen da može komotno živjeti od svoga rada on i njegova obitelj. Prema tome, moramo promijeniti diskurs da čovjek nije ljudski resurs, nego je čovjek, nego je osoba, a jednako tako shodno tome da onda bude i njegov rad valoriziran. Ja mislim evo, ja ću time zaključiti to je nešto što nas slijedi sljedeće godine i vjerujem da smo u tome svi jedinstveni. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovana zastupnice. Imamo prijavljena dva ispravka netočnog navoda i 4 replike. Idemo po redu ispravak netočnog navoda i poštovani zastupnik Davor Ivo Stier.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa netočno je da sa ove strane se osporava radničko dioničarstvo, kolegice možda ste evo iz Strasbourga letili za Zagreb pa niste to primijetili ali jučer su radnici RIZ zapravo imali prosvjed i prozvali su Vladu Zorana Milanovića da ne želi provesti ESOP baš za njihovu firmu, nego naprotiv da se želi vršiti pritisak. Navodno su i predstavnika sindikata pozvali u Audi i vršili pritisak na njega da odobri i on odluke Vlade Zorana Milanovića kako bi se zapravo išlo u smjeru stečaja te firme, a onda neki tajkuni preuzeli nekretninu. Dakle, evo to je i objavljeno i u novinama. U svibnju je „Večernji list“ o tome pisao. Jučer su bili prosvjedi, a evo i kolegice Zgrebec i to isto neka bude dio i ovog ispravka netočnog navoda. Prijava isto tako otišla DORH-u koliko sam ja upoznat.
Hvala i vama. Prijavili ste ispravak u raspravu poštovane zastupnice Ingrid Antičević Marinović, a ne drugu. Držite se Poslovnika. Sljedeći ispravak netočnog navoda je ispravak poštovanog zastupnika Frane Matušića. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Netočan je navod kolegice Antičević da konzervativne snage iz Europskog parlamenta nameću nešto Hrvatskoj i da će se to uskoro izmijeniti i da su oni zapravo prouzročili krizu. Pa kad gledate što se događa u Europi upravo vidite nesposobnost lijevih socijalnih struktura da se odupru krizi i vidite pad njihov. Pogledajte Španjolsku što se dogodilo u Španjolskoj. Pogledajte Mađarsku, pogledajte sve najsvježije primjere i upravo rasprava koja je trenutno i u Bruxellesu i u Strasbourgu zorno prikazuje da nema odgovornosti među lijevim strankama i da će se kriza samo produbiti. Oni koji su odgovorni su upravo konzervativne … [[Govornik isključen, ne čuje se.]]
Ovaj ispravak i u Europi zovu replikom pa ćemo i ovdje zvati. Hvala lijepa. Idemo na replike, poštovani zastupnik Mladen Novak. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa ovako kolegica je rekla da sumnju pobuđuje odmah kod spominjanja radničkog dioničarstva. Ma nije sumnja u spominjanju radničkog dioničarstva i nema govora o tome. Sumnja je zato što ne postoji zakonski okvir, nije ponuđeno cjelovito zakonsko rješenje. Koliko se ja sjećam vi ste pravnica po struci, vi to jako dobro znate da to upravo omogućuje dosta malverzacija čim se ide sa parcijalnim rješenjima, čim se ne ide sa nekim cjelovitim rješenjima, a zašto se ne ide e to stvara sumnju. Spomenuli ste radničko suodlučivanje u Europi bez obzira na vlasništvo. Pa budite avangarda u Hrvatskoj, uvedite to u Hrvatskoj, nemojte tjerati ljude da kupuju nešto što ne mogu kupiti, što si ne mogu priuštiti i omogućite im da sudjeluju u odlučivanju. Ne moraju biti vlasnici, nego sudjeluju u odlučivanju. A na ovaj način će vlasništvo prijeći u bankarski sektor, prijeći će u ruke tajkuna. Onda džabe više nitko na ničijoj privatnoj imovini, na privatnom vlasništvu neće moći odlučivati. Ne možete nikoga natjerati da u privatnom vlasništvu da netko uvažava tuđe mišljenje, tako neće ni uvažavati radnika a imate priliku, sad ste na vlasti, budite avangarda. Hvala.
Odgovor na repliku gospođa zastupnica …
Kolega, ja ovu vašu u biti kritiku i neku polemiku shvaćam u biti i kao podršku. Mi imamo situacije da imate i radnika direktora, a budimo avangarda. Ja mislim da uskoro kad se oslobodimo stega i gdje omogućimo kao obvezu radničkog suodlučivanja neovisno o vlasništvu da će i ove sumnje koje mnogi izražavate biti bespredmetne.
Replika, gospodin zastupnik Branko Vukšić. Izvolite.
Jedna parafraza. Sumnjam, dakle jesam koja vrijedi za Hrvatsku. Treba sumnjati. Kaže da se, čim se spomenulo radničko dioničarstvo da smo počeli sumnjati. Sumnja se zato što ovo što predlažete nije radničko dioničarstvo i zato što se radničkim dioničarstvom manipulira. Sumnja se zato što su radnici opečeni, prevareni i opljačkani. I još jedna stvar koja je, kolegica je govorila o konzervativnim vladama prije ove Vlade. Ovo je po svemu sudeći najkonzervativnija vlada, ovo je isto tako desna Vlada. I jedna replika koja ne ide na vas, a to je desni su izazvali krizu u svijetu. Desni su izazvali jer nećete tvrditi da su kapitalisti lijevi. Oprostite, malo politološkog predznanja. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, izvolite gospođo zastupnice.
Mene čudi kolega da dajete ovakve ocjene, očito tražite jedan politički prostor. Ali budimo realni, budimo objektivni. Dakle, uzroci krize leže u konzervativno-liberalnoj politici odnosno politici koja je dovela do toga da je tržište svetinja, da joj se svi klanjanju kao zlatnom teletu, da se omogućilo financijskim institucijama sve ovo i sve ove posljedice koje trpi i Hrvatska, a hrvatska Vlada vi kažete da je ova Vlada konzervativna. Ona radi sve što je u mogućnosti u Hrvatskoj, dakle da sanira ove posljedice i sa ovakvim prijedlogom zakona ja se slažem da je to vrlo mali kotačić ali vjerujem isto tako da ćete nakon 2014. godine biti svjedokom, a vjerojatno i nadam se odnosno i vjerujem da ćete poduprijeti radničko suodlučivanje. Kada se riješimo onih veza, onih obveza koje su nametnute od konzervativnih vlada koje su u većini i nadam se da više neće biti nakon 2014. godine a i vama kolega primjer Francuske i drugih zemalja dade nam upravo za vjeru da će tomu tako i biti.
Hvala. Replika gospodin zastupnik Boro Grubišić, izvolite.
Ovo zaista liči na predizborni govor pred izbore za Europski parlament ali sa toliko puno demagogije da odavno to nisam čuo. Naime, u prvom dijelu izlaganja je gospođa Ingrid rekla da su konzervativne vlade krive za krizu iako Njemačka sa konzervativnom vladom najbolje stoji u cijelom svijetu pa mi nije jasno kakva su to tumačenja. Drugo, u replici kolegi je rekla da je to i liberalne. E sada, pošto mi imamo jasno izjašnjavanje i predsjednik Vlade a i menadžersko liberalne prvog potpredsjednika tako bih ga nazvao menadžersko liberalni lik onda mi nije jasno zbog čega je utajila onaj naziv liberalno u prvom dijelu izlaganja. Nadalje, ponekad je put kolegice Ingrid kaže "Put u pakao je popločen dobrim namjerama", bojim se da ovdje ove namjere nisu niti hrvatske nego su bankarske prije svega i to kripto to je kripto radničko upravljanje ili kako rekoste samoodlučivanje, a zapravo krijete ovu riječ samoupravljanje koje je zapravo je pokušaj. Vi dobro znate da u firmama u kojima je ovo uvedeno i gdje su radnici već kupili dionice da to ne funkcionira. Kada je to radnik odlučivao u "Krašu"? Tko ima dionice? Ma ne odlučuje ništa i neće odlučivati nadalje kada dodijelite ili prodate dionice državnih tvrtki radnicima. To je samo pseudo Ezop i ništa drugo.
I replika gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa kolegice Antičević vaš je govor bio ovako energičan, patetičan, demagoški, ali ne treba toliko žestine da bi se svi mi složili da je rad radnika častan i važan i da nijedno trgovačko društvo ili firma ne može dobro poslovati i biti uspješno ako nema dobre radnike. Ali vi se inače zalažete koliko smo ovdje slušali godinama za zaštitu javnog dobra, za sprečavanja zloporaba odlijevanja javnog novca u privatne džepove i stoga me čudi da niste primijetili ono što je ključno u ovom zakonu i zbog čega zapravo mi prigovaramo ovom predloženom zakonskom tekstu, a to je to spominjete često primjer Zadarske luke kao jedan negativan primjer gdje su radnici dobili badava dionice pa su ih onda prodali nekom drugom. I pitanje je jeli ti i koliko ti radnici koji su dobili dionice danas sudjeluju u odlučivanju što je bit radničkog dioničarstva. Ali ovim zakonom predlaže se još nešto gore da se radnicima prodaju dionice i da za njih država jamči za taj zajam za prodaju da država jamči državnom imovinom i da se dogodi na kraju da te dionice mogu biti prodane trećoj osobi, a da se potraživanje ne podmiri i da se sjedne banka ili bilo tko tko je dao zajam na državnu imovinu. Dakle, ne samo da se daju badava nego da se još država u zalog stavi svoju treću imovinu, to je problem prijedloga ovog zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Minuta do 12, znači da dok se pripremamo do 12, taman će biti 12 da možemo ići kao što je uobičajeno na glasovanje, a onda ćemo raspravu o ovoj točci nastaviti i završiti nakon glasovanja. Molim? Odgovor na repliku ste imali? Kako ja to nisam vidio? Pa izvolite.
Kolegice vi kažete da govorim patetično, ja govorim možda se vama to tako čini ali ja govorim tako … /Govornik isključen./ … jer u to vjerujem i to vrijeme će doći. Kada … ne postavite pitanje kriza. Vaša vlada nije postaviti i vama sestrinske stranke preko granice na zapadu nisu htjele priznati ni dan danas odakle je kriza došla. Pa nije to vremenska nepogoda koja je došla negdje iz nekog sazviježđa ili elementarna nepogoda. Kriza gospodo je vaše djelovanje, a ovo je način i pokušaj da saniramo ovu krizu. Problem koji govorite Zadarske luke nije se dogodio sam od sebe nego je doneseno za vašeg mandata nekoliko zakona koje su potakli da radnici prodaju svoje dionice. U tome je najveći problem.
Sada je na nama da završimo raspravu o prethodnoj točci, a to je o Prijedlogu zakona o izmjeni Zakona o upravljanja državnom imovinom s Konačnim prijedlogom zakona i da prije nego nastavimo s radom danas da vas obavijestim da ćemo nastaviti s radom u srijedu 20. ovog mjeseca s početkom u 9,30 s točkom dnevnog reda Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o HRT-u. Netko vidim ovdje predlaže dan prije, ali znate da smo se dogovorili i to čvrsto da će odbori ponedjeljkom i utorkom, da ne možemo imati plenarnu sjednicu u utorak. Drugo, po svemu sudeći ćemo nastaviti s radom ove sjednice sve do kraja ustavnog roka, a mislim da će to biti 13.7. tako da se stalno međusobno ne propitujemo dokle će trajati ova sjednica. Evo nastavljamo s radom što se tiče današnjeg oko sjednica. Na redu je gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite, pojedinačna rasprava. Da, da.
Ja bih molio kolegice i kolege zastupnike koje rasprava ne zanima da omoguće kolegi da iznese svoju raspravu.
Ja bih molio da se raziđu. Gospodine potpredsjedniče, dajte…
Kolegice i kolege, ja vas molim da omogućimo kolegi da u miru iznese svoju raspravu. Kolega Grubišiću izvolite.
Hvala lijepo. Ja bih molio da oni koji ne misle biti ovdje iziđu van pa da mogu na miru pričati onda, pa makar bili vi i ja sami gospodine Staziću ovdje. Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o upravljanju državnom imovinom s konačnim prijedlogom zakona eto sad nakon ovog glasovanja napornoga, a prekid je baš … i to zanimljivo da već po peti puta se prekida baš kad ja trebam govoriti, zanimljiv prijedlog ili zakon. Naime, postavlja se najprije pitanje čija je to državna imovina. Ako se u zakonskom prijedlogu predlaže da djelatnici državnih tvrtki da će im se omogućiti kupovina dionica kreditom ili bilo kojim drugim načinom ili oblikom, pitam se čija je to državna imovina i što je to državna imovina. Je li to imovina samo djelatnika ili je to imovina svih građana Republike Hrvatske. To je prvo i osnovno pitanje. Svi ili sve tvrtke u državnom vlasništvu to je vlasništvo građana Republike Hrvatske. Pravo na kupovinu dionica imaju samo zaposlenici. Malo zanimljiva postavka. Nadalje. Ovdje se govorilo vrlo da kažem pomalo demagoški o samoodlučivanju. Mali je korak ili mala je razlika između riječi radničkog samoodlučivanja do riječi radničkog samoupravljanja. Očito predlagatelji imaju iskustva kada se govori o radničkom samoupravljanju, ali tada je ono bilo bez dionica. Danas se predlaže da radnici kupe svoje samoodlučivanje ili svoje samoupravljanje, dakle troškom kupovine dionica, kreditom itd. Dakle, to bi zapravo bio radnički samodoprinos kao druga kategorija koja je također poznata ovima sa lijeve strane, pogotovo onim starijima. Dakle radnički samodoprinos za radničko samoodlučivanje. Pa dajte već jedanput nazovite to pravim imenom. Isto kao što je povećana cijena struje, cijena električne energije kako bi se slili novci u državni proračun kojim bi se onda financirali u HEP-u objekti energetski koji se najavljuju Ombla, Plomin i ne znam ni ja što. Tko će to platiti? Isključivo građani Republike Hrvatske povećanjem ili pod izlikom povećanja cijene električne energije. Tako će i ovo sada biti, dakle kupovinom nekakvih dionica tvrtki sa upitnim poslovanjem, ponajprije će takve ići na da kažem na bubanj, radnici će steći dionice, a oni koji su već po tom ESOP-u i naši evo već cijelo jutro je rasprava o tome, a zapravo ne znaju ni što je ESOP, naši gledatelji, građani. Dakle to je jedna engleska umotvorina koja znači Employer stock ownership plan, ali zapravo se radi o radničkom dioničarstvu i zbog toga me smeta i ovdje kada stalno se spominje ESOP, a da građanima ne objasnimo što je to zapravo. Hoće li državne tvrtke kada radnici kupe dionice poslovati bolje? Je li to jamstvo da posluju bolje? Pa sigurno da nije. Koliko ima u upravi menadžera državnih tvrtki i koliko njih posluje negativno, a kolike su im plaće? Daleko veće nego li plaće saborskih zastupnika po dva, tri i više puta, ali dva puta najmanje. I je li ovaj prijedlog zakona jamstvo da će u tom slučaju te tvrtke poslovati bolje? Pa koliki utjecaj ima nekakav dioničar mali u Krašu, u Plivi, u tankerskoj plovidbi i gdje sve ne. Dakle, nije se ni do sada pokazalo taj tzv. famozni ESOP nije se pokazao efikasan. Koje su posljedice ovakvoga ili kada dođe do posljedica da banke postanu vlasnici tvrtki državni, kada dođu u posjed, zapravo čini se da je to, može se zaista sumnjati da je zaista ovo sve smišljeno u sprezi između banaka koje su u 99%-tnom stranom vlasništvu i Vlade Republike Hrvatske. Tiha rasprodaja, a preko firme radničkog dioničarstva. Ma gledajte, kako mudro smišljeno kako bi ponovno stranci, strane banke, znamo čije su one vlasništvo, došli u posjed hrvatskoga srebra, zlata, blaga, onoga što pripada svim hrvatskim državljanima. Dakle službeno legalno, i onda će bit nakon godinu dana kada se to tako kaže što je posljedica ovoga zakona bit će opet shit happens, i shit za shitom, svaki tjedan po jedan. Pa dokle ćemo tako? Svaki tjedan shit jedan. Pa to je zaista katastrofa šta se radi u ovoj Vladi i u ovoj državi. Pa oni ne znaju, kao muhe bez glave, čas donose jedan zakon i sve po hitnom postupku. umjesto da proradimo ovo, umjesto da vidimo što će biti posljedica ovog zakona, što slijedi iza ove promjene članka 34., što će se dogoditi kada radnik izgubi posao, kada ne može svoj kredit vraćati. Tko jamči, banka koja je dala kredit jasno da će doći u posjet takve nekretnine. I što će se dogoditi, dogodit će se kaže punjenje državnog proračuna. Još jedan vid pljačke … taj aspekt gospodo nazivali prije dvije godine haračom, štošta ste nazivali haračom, ona 2%, 4%. Pa šta je ovo, imamo harač do harača iz tjedna u tjedan, od cijene struje, od povećanog PDV-a i od ovoga radničkog samoupravljanja koje ste nazvali radničko dioničarstvo. To su sve harači koje vi uvodite da biste punili državni, pa nije država holding Radimira Čačića. A to ispada tako da je holding eto on sad rasprodaje putem jednog zakukuljenoga Zakona o radničkom dioničarstvu iliti učeno rečeno EZOP. Stari hrvatski da. O tome se radi, o tome je gospodo iz ljevice i kukuriku kako se zovete već, razmislite malo. Što će slijediti? Jel vi želite da nam se opet potpredsjednik ili predsjednik vaše Vlade nakon godinu dana ovako kriminalnoga zakona kaže e što možemo, prevarili smo se ili da ne ponavljam ovaj ružni engleski izraz … happens jel, ovaj prvi dio neću ni reći. I tako stalno jer vi ovdje uredno dižete ruke svaki petak kao roboti, a događa se iz tjedna u tjedan sve gore i gore. Da, tako da je zapravo ovaj zakonski prijedlog jedna varka, prava varka. Rekao je pokojni Ivan Tomić kada je prenosio utakmice Dinama na Maksimiru velika varka malog Marka. Tada je mislio na Marka Mlinarića jel', a ovo je velika varka malog Ratka. Tako je ovaj zakonski prijedlog jedna obična šarena laža, jedna varka kojom se pod demagoškom firmom davanja prava radnicima eto kažem ja sam baš maloprije sreo na trgu izašlo je tisuće radnika bit će vlasnici svojih firmi. Ma nemojte mi reći! Eto i grlato viču ovdje na trgu sv. Marka, zahvaljuju Vladi, potpredsjedniku prvom i ne znam ni ja kome što im je dopustio da putem dionica da kažem otkupe svoje firme. I imat će jako puno utjecaja na upravljanje tim tvrtkama. Sve su poletjeli da kupe dionice. Pa sjećate li se dionica braniteljskih? Koliko je branitelja prodalo te dionice zbog krize u kojoj se nalaze, zbog ove financijske krize u kojoj nemaju ni za kruh kupiti. Pa normalno da će prodati dionice, pa neće ih čuvati ako može unovčiti dionicu. I tko će doći u posjed tih dionica? Pa onaj tko ima. Ili pak ako dođe do otkaza i da ne može čovjek plaćati kredit za dionicu onda će banka ući u posjed onoga što je hrvatsko vlasništvo, ono što je vlasništvo naših generacija od stoljeća sedmoga što smo gradili ovdje svi skupa, a ne samo ti zaposlenici i samo djelatnici. Opet se vraćam na onu prvu postavku vlasništvo sve hrvatske imovine su svi hrvatski građani, a ne samo zaposlenici ili pak njihova uprava koja bi se onda jasno najvjerojatnije većim dijelom ili u dobrom dijelu dočepala tih tvrtki i imali bi zapravo neku novu, neki novi val tajkunizacije. Iako ne volim tu riječ upotrijebiti.
Hvala lijepa. Na ovo izlaganje imamo jednu repliku kolege Branka Vukšića. Izvolite.
Evo poštovani kolega Grubišiću do glasovanja je … [[Govorniku isključen mikrofon, ne razumije se.]] Nije valjda da mi sad netko isključuje. Do glasovanja je jako bilo važni su bili radnici, bilo je važno radničko dioničarstvo, puna usta radnika pa su se čak ovdje i gotovo prolijevale suze zbog radnika, radničkog upravljanja radničkog dioničarstva međutim sada izgleda pogledajte ovu pustoš radnici više nisu bitni. Petak je, popodne je, treba ići na odmor. Zapravo to je licemjerno. Ovaj zakon nije zbog radnika, ova promjena zakona nije zbog radnika, ova promjena zakona je zbog nečeg drugog ono što smo rekli iza kulisa. Banke će se potkožiti ostat ćemo bez onog dijela državnih tvrtki koje još nešto vrijede, a nisu podijeljene tajkunima bez obzira jesu li to tajkuni iz Hrvatske ili su to tajkuni koji su povezani sa tajkunima u Hrvatskoj tajkuni iz inozemstva. Prema tome, radnik nije važan i ovo sve što je bilo prije izrečeno je stvarno bilo licemjerno.
Na repliku će odgovoriti uvaženi zastupnik Boro Grubišić.
Hvala kolega Vukšić. Mislim da smo istomišljenici ovdje. Naime, ovo se radi o perfidnoj i sofisticiranoj igri, a da je to tako govori i podatak da je predsjednik Upravnog odbora Agencije za upravljanje državnom imovinom upravo prvi potpredsjednik Vlade. Dakle, popis imovine, registar imovine RH je u jednim rukama, a i sad na to, na tu činjenicu stiže nam i ovaj zakon kojim će se onda dio po dio hrvatske imovine jednostavno prijeći u ruke tamo onih o kojima ste i vi i ja govorili, a zapravo se radi opet o bankarskom sektoru koji je upropastio ne samo Hrvatsku nego cijeli svijet. Upravo je zbog bankarskog sektora kriza u ovome svijetu, a ne zbog onih što rekoše tamo Ingrid konzervativnih ili ne znam ni ja kakvih sve elemenata. Zbog toga evo i mi kao klub smo izrekli svoje mišljenje. I hvala vam na replici.
Pozivam sada uvaženu zastupnicu Tonku Ivičević da se uključi u raspravu.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovana zamjenice prvog ministra, kolege i kolegice zastupnici. Evo ja ću u nešto drukčijem tonu nego moji kolege koji su prethodili mojem izlaganju, ja ću govoriti svakako u afirmativnom tonu jer smatram da je ova izmjena zakona itekako potrebna. Radničko dioničarstvo se u Hrvatskoj razvijalo još od '90-e godine, ali jako, jako sporo. U dioničkim društvima u Hrvatskoj radnici su uglavnom dionice koje su stekli kao sitni dioničari u pretvorbi i privatizaciji prodavali ispod nominalne vrijednosti i u velikom broju poduzeća postali su manjinski dioničari. U proteklom periodu došlo je i do smanjivanja ukupnog broja dioničara u Hrvatskoj zbog prestanka otplate kupljenih dionica i prekida ugovora Hrvatskog fonda za privatizaciju sa radnicima dioničarima. Kako je za bolju kvalitetu rada, učinkovitost poslovanja te za ostvarenje ubrzanog rasta i visoke dobiti važno i aktivno učestvovanje svih radnika u poduzećima upravo ovakav način, upravo ESOP omogućava nagrađivanja rada i to sa radničkim vlasništvom. Polazne osnove ESOP-a je da radnici uz pomoć kredita banaka ili drugih institucija postanu vlasnici poduzećima u kojima rade. Ciljevi su ESOP programa postupno povećanje radničkog vlasništva, povećanje ukupnih primanja iz rada, spašavanja radnih mjesta te povećavanje inovativno-kreativne motivacije za rad u poduzeću. Smatram da će u Hrvatskoj u sljedećih nekoliko godina doći do novog modela za upravljanje i rukovođenje poduzećima koji će se zasnivati na modelima ESOP-a. Smatram također da će veliki broj poduzeća pristupiti izradi vlastitih planova za radničko dioničarstvo. Kao prilog takvoj tezi mogu poslužiti podaci o neuspješnosti dugogodišnjeg modela dioničarstva u Hrvatskoj koji dovodi do stalnog povećanja broja nezaposlenih, sve većih razlika u plaćama u istom poduzeću i sve većeg broja slučajeva stečajeva. Stalna rast nezaposlenosti mogao bi se zaustaviti planovima povećanja radnih radioničara po postojećim ili u novim poduzećima. Zato ono što je bitno, što je ovaj zakon rekao potreban ravnopravan položaj svih. Znači da isti položaj bode radničkog dioničarstva kod trgovačkih društava čije dionice ima Republika Hrvatska i onih u kojima nema dionice i koji radnici mogu koristiti financijsku pomoć društva temeljem Zakona o trgovačkim društvima. Zato je potrebno i unijeti stavak 2. u članku 35. kako bi se izjednačila državna i privatna trgovačka društva. Znači ovdje ne govorimo o ničem drugom nego o zapravo o izjednačavanju. Ovakvo novo uređenje članka 35. Zakona o upravljanju državnom imovinom omogućilo bi zaposlenicima društava u vlasništvu RH da stječu dionice i udjele u tim društvima na način da iste mogu založiti ili prenijeti pravo nad njima radi osiguranja zajma kojeg traže kod banaka ili drugih institucija. Kao i da sredstva za kupnju dionica ili udjela društva mogu steći uz financijsku pomoć društva. Ovdje još želim reći da prema dosadašnjim istraživanjima programi radničkog dioničarstva i participativnog sudjelovanja u dioničarkom upravljanju i rukovođenju su u vezi, imaju najbolji utjecaj na dugoročnu učinkovitost poduzeća kao i kvalitetu rada radnika i rukovoditelja. Kako je ovdje više puta spominjane i gospođa Zgrebec je to rekla, svjetska praksa je također pokazala da ESOP jedan od najpoznatijih modela radničkog dioničarstva. Zbog svega rečenog program radničkog dioničarstva treba proširiti na poduzeća u državnom vlasništvu i na nove radnike uz dodatno, naglasak stavljam na povoljnije uvijete financiranja i to prvenstveno iz razloga što vlasnici poduzeća u ovom slučaju država želi uključiti radnike u ESOP. Zbog toga što je to model za povećanje zaposlenosti, za povećanje produktivnosti rada, za sprječavanje otpuštanja radnika te ulaska dioničarskih društava na burzu. Hvala lijepa.
Hvala vama. Na ovo izlaganje imamo prijavljene 2 replike. Prvo uvaženi zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegica je to lijepo rekla sa svim potrebnim frazama koje se u takvom referatu trebaju naći i te su fraze lijepo posložene. Međutim, ne odgovara se na par ključnih pitanja, a to je, ma kolegice draga koja su to poduzeća o kojima se radi u kojima će dionice na ovakav način, dakle garancijom banke moći kupiti radnici. Nije li to možda energetski sustav, jesu li to šume, ili vode Hrvatske, za koje Vlada nema i s pravom nema hrabrosti da kaže i to ćemo privatizirati. Skupili su hrabrosti za Hrvatsku poštansku banku i Croatia osiguranje i naišli na dosta otpora i zid. Za ovu nisu imali hrabrosti, ovo može biti zaobilazni put ili je to, ili su to tvrtke tipa Dalmacija vina, Imunološkog zavoda koji su u takvim problemima da pojma nemaju kako će izići, odnosno jedno je propalo drugo je na sličnom putu. Pa se radnicima nude da tu budu vlasnici. S kojim rezonom i kakva je to pomoć tim radnicima, nije mi sasvim jasno. Velim ovako je to stvarno lijepo složeno, ali ako je stvarno tako kako vi pričate, a zašto se čitava ta stvar nije lijepo uobličila u nekakav Zakon o radničkom dioničarstvu gdje bi na jednom mjestu to tako lijepo pisalo i gdje bi postojale određene garancije države što će se kasnije dogodit s tim. Ovako ispada da se država samo hoće riješit i onog što je vrijedno i onog što je nevrijedno, samo daj dalje miči tu državnu imovinu od mene, ne treba toga nama. Sve ćemo mi to lijepo našim privatnicima podijelit, nešto direktnom prodajom nešto kroz radničke ruke.
Na ovu repliku će odgovoriti poštovana Tonka Ivičević.
Evo poštovani gospodine zastupniče ovdje se radi prvenstveno, znači o tvrtkama koje se nalaze u Agenciji AUDIO koje su prešle iz Hrvatskog fonda za privatizaciju kad se on ugasio, kad je AUDIO osnovan. U kojima država ima svoje udjele u manjem ili većem, ili većem dijelu. Ovdje se svakako ne govori o firmama koje su energetski vrijedne za našu državu, također se ne radi svakako ni o šumama, ni o vodama jer evo već je puno puta rečen i stav Kukuriku koalicije da o takvoj privatizaciji nema nikakvog govora. Vi ste spominjali i Zakon o radničkom dioničarstvu, mislim da je Zakon o trgovačkim društvima i to regulirao. Mi smo zapravo samo sa ovom izmjenom zakona željeli staviti u ravnopravan status radnike, zaposlenike u državnim firmama sa radnicima u trgovačkim društvima.
Na osnovno izlaganje želi replicirati i cijenjeni Mladen Novak.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Ma htio sam reagirati na vašu izjavu da po istraživanjima rezultati ESOP-a, primjene ESOP-a daju, su pozitivni da je to uvijek nešto pozitivno. Preduvjet je za to su zakon, zakonski okvir koji ovdje ne postoji. Ovo sve što ste vi sada kolegi odgovorili praktički je, zašto nije navedeno evidencija tih poduzeća. Vi kažete ovo iz AUDIO-a, piše malo drugačije, piše malo drugačije u obrazloženju. Prema tome, ono što mi lijepo govorimo, što čak imamo i poštene namjere, al ako na papiru piše drugo zašto bi vjerovali, zašto bi vjerovali u nečije poštene namjere koje on deklarativno iznosi. Papir je dao sasvim drugačiji okvir i nemamo razloga, znate što je najgore od svega, najgore od svega što ja znam da dobar dio vas ne vjeruje da je to dobro. Ali ok, ovo je došlo kao splet nečega što je, što se zove koalicijski sporazum i mi moramo sad odreagirati tako kako moramo. A među vama ima isto kolega koji razmišljaju, ma u potpunosti ko i mi, samo što je situacija takva da ne možemo to reći, odnosno mi možemo takva nam je situacija. Vi nažalost ne možete i morate poštivat glasačku mašineriju. Dokaz tome svemu je i ova praznina u sabornici kad se razgovara o ovako važno, al stvarno važnoj temi. Pričamo ono što je zadnje ostalo u ovoj državi, čak štoviše vaš je predstavnik u ime kluba koji je govorio reko o ostacima ostataka. I sad mi onda o ostacima ostataka lijepe naše razgovaramo na ovaj način. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. I na ovu repliku odgovorit će cijenjena zastupnica Tonka Ivičević.
Da ne vjerujem u ovo šta govorim vjerojatno ne bi ni govorila, jer jednostavno je takva moja praksa i takva razmišljanja. Činjenica je da imamo jako dobre prakse ESOP-a u našoj državi, u Republici Hrvatskoj. Mogu posebno istaknuti i neću vam biti reklama tvrtku u Dalmaciji. To je AD plastika koja zasigurno jedna od firmi koja najbolje posluje i u kojoj imamo ovakav model radničkog dioničarstva. Postoji puno tvrtki također u kojima je država možda i manjinski vlasnik i za takve tvrtke zapravo i opterećenja da država bude u njima i ovo je jedno izvrsno rješenje upravo i za takve tvrtke da radnici uđu u radničko dioničarstvo i da tako povećaju na neki način i efikasnost svog rada jer će na taj način i povećati dobit same firme. Mislim da je i ta poduzetnost jako, jako bitna.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Marijan Škvarić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora, poštovana zamjenice ministra, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Danas zaista kad razgovaramo o izmjeni Zakona o upravljanju državnom imovinom, imovina je ono najbitnije što zaista imamo, što je vrijedno a na kraju krajeva definicija imovine je da su to pokretna i nepokretna dobra ili prava vlasništva, pravne ili fizičke osobe. Svi mi osobno cijeli život u biti stvaramo imovinu, a naravno od tog dijela itekako se očekuje i države. A ono što je također naglasak za bitnu karakteristiku imovine da je to postojanje određenog stupnja izvjesnosti da će se njezinom upravom ostvariti buduća ekonomska korist a to govori o onome da imovinu koju imamo, ako je ona zaleđena, ako stoji, ako je ne oplemenjujemo ona u biti nikome ne koristi. Znači, svaka aktivnost, svaki zakon i želja da je oplemenimo u biti u suvremenom kapitalizmu napravimo što više obrtaja tog kapitala i te imovine imat će korist ne samo mi osobno nego i naročito državnoj razini. Kad govorimo o državnoj imovini najčešće se spominje dionice poslovni udjeli, ali tu su najčešće i najbitnije itekako i nekretnine koje su u vlasništvu kako Republike Hrvatske, a također i ostala druga imovina kojom i druge primjerice agencija u tom dijelu ih raspravlja. A kad govorimo o toj ekonomskoj koristi i naše državne imovine zaista moramo gledati da interes države kad koristi imovinu mora biti punjenje proračuna. I to je čudno da se govori a zašto to ne bi bilo između ostalog. Na kraju krajeva iz proračuna se financira sve naše škole, bolnice, daju se plaće, mirovine skoro u tom dijelu, većim dijelom sve se financira iz državnog proračuna. To nije ono što je isto bilo rečeno i danas većinsko punjenje proračuna. I bolje da proračun punimo na taj način nego da hodamo po svijetu i uzimamo kredite koje jako skupo trebamo onda kasnije platiti. Naravno korist mora biti investitora, svih onih koji ta sredstva od državne imovine mogu dobiti. Tu je interes da se ostvari profit. Naravno radnici imaju radna mjesta, a tu itekako moramo spomenuti oko državne imovine i lokalnu upravu i samoupravu. Također tu ima puno navoda da što se čekalo 6 mjeseci, zašto se puno toga nije napravilo. I zaista u ovim raspravama se očitalo oko upravljanja državnom imovinom puno tih stvari. Pa samo bih vam htio spomenuti što se dešavalo. Inače, Zakon o upravljanju državnom imovinom izglasan je krajem 2010. godine i primjenom Zakona o upravljanju državnom imovinom u povijest su otišli oni slavni zakoni o pretvorbi i privatizaciji kao i Hrvatski fond za privatizaciju i Središnji državni ured za upravljanje imovinom. Sve te poslove preuzima Agencija za upravljanje državnom imovinom koja radom započinje početkom 2011. godine. A prema zakonu agencija će biti uključena u proces sanacije i restrukturiranja tvrtki u pretežito državnom vlasništvu koje su se našle u problemima. Tim zakonom su stvoreni osnovni preduvjeti za vlasničko strukturirano načelo upravljanja državnom imovinom na način da se državnom imovinom smatraju svi udjeli i dionice, te nekretnine i gotovo cijelo zemljište čiji je vlasnik Republika Hrvatska. Naime, i agencijom upravlja ravnatelj i Upravno vijeće od 7 članova koje imenuje Vlada. Što se tiče nakon osnovana agencije AUDIO nedugo nakon njenog osnutka prodefilirala su čak tri ravnatelja. Prvi koji je otišao jer agenciju nije mogao ustrojiti na način najvjerojatnije kako je htio, nasljednica je isto ubrzo podnijela ostavku. Također umjesto objedinjavanja državne imovine vrijedne desetke milijardi eura i transparentnog upravljanja na jednom mjestu kao rezultate rada dobili smo i trećeg ravnatelja te agencije. U AUDIO-u u tom dijelu očito nije funkcioniralo puno toga. Jedino se novi model upravljanja državnom imovinom temeljio preko izmjena upravitelja. Također i Agencija je dužna bila obavještavati Vladu, a Vlada potom i Hrvatski sabor da li smo imali ta izvješća tijekom 2011. godine. Mislim da nismo imali. I to je ono bitno što smo trebali donijeti, što imamo Strategiju upravljanja državnom imovinom nju izglasava Sabor i zaista mi kao saborski zastupnici trebamo imati takve strategije jer to je itekako ključno i bitno za našu državu. Toga nemamo. Plan upravljanja državnom imovinom također se tim planom određuju kratkoročni ciljevi i smjernice upravljanja državnom imovinom, te provedbene mjere u … [[Govornik se ne razumije.]] mislim da i tu trebamo puno toga napraviti. Također da imamo ono što je rečeno i registar državne imovine. Ne, ne postoji niti registar. Dakle, u ovih od osnivanja, odnosno … [[Govornik se ne razumije.]] Zakona o upravljanju državnom imovinom od osnivanja AUDIO ovih godinu dana i nešto prošle godine malo se toga napravilo, a puno toga treba se napraviti jer je u pitanju upravljanje državnom imovinom. Prije svega tako … [[Govornik se ne razumije.]] dolazimo do rezultata da nam državna imovina zjapi prazna, propada, neka je prepuštena pljački i devastiranju, a također ono što je bitno prilikom donošenja odluke o upravljanju državnom imovinom često su bila obavijena velom tajni, nedostatkom informacija i to je razlog da javnost zauzima negativne stavove i sa nepovjerenjem prati svaku aktivnost pa i ovdje također isto sad čujemo svi sve, nitko nikome ne vjeruje što će iz toga svega izaći. Naravno tu bi ja posebno se isto napomenuo oko upravljanja državnom imovinom i interesima da sve nije baš tako crno, ali ima i dobrih i loših primjera gdje imovina lokalnih uprava, gradova i općina. Tu također mora biti sinergija … [[Govornik se ne razumije.]] donošenja zakona od državne razine, regionalne i do lokalne razine. Tu je također … [[Govornik se ne razumije.]] I tu je isto rečeno tko najbolje i najkvalitetnije zna upravljati državnom imovinom. Bilo je rečeno da je to država, pa je odmah bilo drugih i zaključaka da to država također nije. Znači, moramo naći najoptimalniji način. To vjerujem itekako da nije lako. Primjerice iz lokalne uprave moga kolege iz Ivanca i potpredsjednika Sabora i deseta godina stoji zahtjev za vraćanje državne imovine, vojnog objekta u funkciju, funkciju koja je strogo definirana. Bit će jedan objekt za đački kampus. Zna se namjena, zna se i … [[Govornik se ne razumije.]] studijom što će biti i dodatna vrijednost svega toga. 10 godina se ne može doći do tog okvira. I kod mene u gradu Lepoglavi također 10 godina čekamo da se da u vlasništvo evo zamislite park koji koristimo kojeg održavamo kojeg bi također u tom dijelu kao lokalna uprava itekako dobro znali napraviti. Mogu reći da iz Fonda EU sredstva koja smo dobili u lokalnoj upravi skoro 10 milijuna kuna sve smo investirali prije svega u uređenje i funkcionalnost naše lokalne, a s time državne imovine. Ima također puno drugih primjera. Pitanje je uvijek na kraju kako podmiriti sve to? Na kraju krajeva danas imamo i ove prijedloge zakona koji su po meni itekako dobri. AUDIO ima novog ravnatelja, ima novo upravno vijeće. Znači pred nama je puno posla ali itekako pružaju se nove nade i stručni pristup a to se dokazuje i ovim zakonom da im je na brizi upravljanje državnom imovinom, korist naših građana, bolje punjenje državnog proračuna otklanjaju se zapreke ulaganjima te se poboljšava investicijska klima. Hvala.
Na ovo izlaganje imamo prijavljenu jednu repliku. Uvaženi zastupnik Branko Vukšić.
Evo meni se ovo izlaganje gospodina Škavrića svidjelo zbog toga što je bio iskren. Kazao je bolje da proračun koliko sam shvatio punimo rasprodajom državne imovine nego da to nadoknađujemo skupim kreditima. A to je to, nazovimo stvari pravim imenom. Ovo je rasprodaja i to končano je ovdje rečeno po sniženoj cijeni, rasprodajemo ali po sniženoj cijeni. I još je rečeno da Vladu vodi Sabor. Vlada izvire iz Sabora. Međutim predsjednik Vlade je prije dva dana konkretno meni replicirao da u Hrvatskoj i priznao je da u Hrvatskoj Vlada ne poštuje Ustav te da nije na djelu parlamentarna demokracija već da je na djelu polukancelarski sustav. To nisam ja izmislio, to je rekao predsjednik Vlade ovdje. I čitavo vrijeme u raspravama oporbi se predbacuje kako oporba ne vjeruje. Prvo stoga jer u oporbi ne trebaju sjediti vjernici. Čitavo vrijeme se govori vjerujte nam časna nam riječ. Ali vi ste dali časnu riječ i za PDV. Rekli ste nećemo dizati, podigli ste PDV. Dali ste časnu riječ da nećete mijenjati Zakon o radu, a sada ga drugim zakonom podmuklo podmećete radničkoj klasi i sada bismo trebali vjerovati kako je ovaj zakon časna nam riječ, baš na korist radnika. E pa nažalost ne vjerujemo.
Čut ćemo i odgovor na repliku uvaženoga Marijana Škvarića kojega upozoravam da drugi put kada se javlja za odgovor na repliku morate dignuti pločicu, nije dovoljno ruku. Imate pločicu ispod. Dobro, to morate u vrijeme dok … [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa prije svega nisam rekao da … [[Govornik se ne razumije.]] temelji samo nekakvom rasprodajom imovine državne nego sam rekao da i što je navedeno svaka zakonska mogućnost koja je se mora iskoristiti. Nažalost, kod nas je dugi niz godina bio da se u proračunu ništa ne smije plaćati, ne treba plaćati jer se to podrazumijeva samo po sebi. S druge strane vjerovali ili ne zakon omogućava i daje mogućnost nekome, na nekome je da tu mogućnosti iskoristi. Nitko nikoga ništa ne prisiljava i naravno svatko tko ulazi bilo koje poslove ili bilo koje druge odnose si dobro procijeni da li to ima svrhe ili nema svrhe. Zato uvijek se govori da netko odlučuje u ime nekoga. Nitko ne odlučuje u ime nikoga sami svi trebamo odlučiti. E samo da znamo odlučiti sami o svom dijelu trebamo biti educirani, trebamo puno tih informacija znati da možemo na temelju toga donijeti i kvalitetnu informaciju. Hvala.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Nikola Vuljanić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Da kažem odmah u startu da se razumijemo, ja sam protiv bilo kakve privatizacije ijedne stolice državne imovine dok svi lopovi iz prve privatizacije nisu u zatvoru i dok nemamo jasne mehanizme kako ćemo lopovluk pri sljedećoj privatizaciji spriječiti. Ako znate da u tramvaju ima džepar držite se za džep. Ne dižete sako i otkapčate džep. Dakle to za start. Ova privatizacija trebala bi se provesti u tvrtkama koje su u vlasništvu države kojima upravlja ova agencija. Jedini je problem što si je i ova vlast i prošla zadala jednu od glavnih zadaća da će napraviti detaljni i pravi popis državne imovine, da točno znamo što država ima. Onda se može ja mislim zapravo kako se može gospodariti ako ne znate što imate. onda se može napraviti strateški plan. Naravno da ga sada nema. Ako ne znamo što imamo kako ćete napraviti strateški plan, aha ovo ću prodati sada, ovo ću prodati za godinu dana, ovo uopće neću nikada prodati, a ovo ću kupiti. Kako to napraviti ako ne znate što imate? No, cilj zakona je prema riječima predlagatelja da radnike učini predanim, motiviranim i da podigne učinkovitost rada. Dakle, zakon je na neki način i edukativan. Napravit će radnike predanima i motiviranima tako da će im prodati dionice te tvrtke u kojoj rade a koja je kao što znamo u načelu loša jer je prošla vlast provela 15, 20 godina zapošljavajući u državnim tvrtkama svakog od zadnjeg susjeda u selu do brata. Prodat će im dionice te tvrtke, garantirat će radnici, otplaćivat će naravno svojim novcima, svojim plaćama kakve jesu a garantirat će banci za te kredite samim dionicama, što smo u jednom trenutku inače u Hrvatskoj proglasili kriminalom. I dobro da smo proglasili kriminalom, jel, kada su to radili neki drugi. No, što će se zapravo dogoditi? Država će prikupiti nešto novaca. Točno, prikupit će nešto novaca to će staviti u budžet i napravit će već što vlast ima namjeru s tim napraviti i pomoć će. Kome? Pa onom tko ima. Pomoći će bankama koje će šapom sjediti na tim dionicama kao zalogu otplate kredita i prvim trenutku kada kredit stane uzet dionice sebi i pomoć će direktorima, menadžerima, ljudima sa takvom plaćom da to zaista mogu otplaćivati bez ikakvog problema, koji će onda od radnika kao malih dioničara otkupiti jedan dio ili sve te dionice po vrlo maloj cijeni. Jedni su se namirili. Jel se sada trebaju drugi namiriti? Mene to zapravo podsjeća na situaciju iz osamdesete ako se netko sjeća one luđačke inflacije od par tisuća posto,koje je služila istom cilju stabiliziranju države. Tko je profitirao u tome? Ma onaj tko je mjesečno mogao kupiti tisuću maraka, taj se obogatio u inflaciji. Drugi su osiromašili. Dakle pitanje je otkud će to radnici platiti. Sve im je već par puta uzeto, cijene su porasle na razinu europskih. Pogledajte cijene u Zagrebu i bilo kojem europskom gradu, razlika nema. A radnici su već jednom nasjeli na takav ili slični štos. Ako nasjednu još jednom mogu samo reći a jesmo vam lijepo rekli. Koristi se izraz ESOP koji je eufemizam naravno, kratice su uvijek takve da sakrivaju zapravo značenje i on znači Employee stock ownership plan, plan da vlasništvo dionice uposlenika sa naglaskom na plan. Ovdje plana nema, ovdje je samo kao što reče kolege otvorena mogućnost pa tko hoće može, tko neće ne treba, ali plana u tome nema nikakvog. Eufemizmi su inače česta pojava u hrvatskoj politici, kad god hoćemo nešto ne reći prema Orwelovim načelima onda se koriste takvi izrazi koji zapravo ni publici, a ni nama samima ne znače Bog zna što jer ne nose nikakav ni emocionalni ni smisleni naboj da bi nam nešto značili. Rezultati ovoga, a očito prema situaciji svi su izišli van, dakle nitko više nema namjeru diskutirati, odluke su donesene, rezultati ovoga vidjet će se i vidje će se srazmjerno brzo, vidjet će se u tome tko će postat stvarni vlasnici tih tvrtki, a ja tvrdim da prema ovom papiru ovdje nisu isključene ni Hrvatske šume ni vode ni ništa od toga, ni Hep, nitko nije isključen otuda. Dakle, tko će postat stvarni vlasnici za recimo godinu, dvije, tri. Ako to stvarno budu radnici i počnu dobivati dividende iz tih tvrtki ja ću se javno ovdje na govornici, na Markovom trgu, gdje god treba ispričat, ali siguran sam da se nikom neću morat ispričavati. Radi se ovako kratki zakon, na prvi pogled gotovo nevažan, da bi se provelo obećanje koje je potpredsjednik Vlade dao na početku mandata i ministar financija da će privatizirati sve što se privatizirati da. Mislim da trenutak za to, bez obzira na pritiske Europe, na ne znam kakve i čije stavove, mislim da trenutak za to nije. Hrvatski radnici definitivno nisu spremni na ovakvu privatizaciju i stoga neće imat ništa, a profitirat će netko sasvim drugi. Bit će vam svima neugodno kad vidite tko. Hvala.
Replika, uvaženi zastupnik Branko Vukšić.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani kolega Vuljanić. Danas se ovo naziva radničko dioničarstvo, ali ovaj model iz '90.-tih godina ne trebaš kada nisi trebao imati novaca da bi kupiti tvrtku. Govorilo se samo kupi, a kasnije će već to netko platiti. Danas se isto tako vjerojatno će preporučivati samo kupi, kasnije će već se to nekome prepisati, a taj netko je onaj tko ima novac. Najgore je čuti, to znate vjerojatno po vlastitom iskustvu, a jesam li ti rekao. To je ona rečenica najgore je čuti jesam li ti rekao. I još jedna stvar koju ste rekli, ne slažem se s vama poštovani kolega Vuljaniću da nema plana. Ima plana, ali nije javno izrečen, plan je iza kulisa. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, Nikola Vuljanić.
Samo kratko. Netko će platit, naravno uvijek netko plati. Nema fešte ovakvog tipa da ju netko na kraju ne plati. Konobar uvijek dođe, podvuče crtu i kaže "zahlen bitte". Platit će hrvatski građani kao što su i dosad plaćali, platit će svojim standardom, platit će poslovima, radnim mjestima, platit će svim onim što nemaju, a trebali bi po pravdi imati. Netko će i dobiti, da li autori toga plana ne znam, nije me još takva paranoja uhvatila da mislim da stvarno postoji zakulisni plan, ali oni koji to provode i oni koji imaju novac, koji danas imaju novac i političku vlast sasvim sigurno će profitirati iz toga. To je još jedan način da se iz džepova hrvatskih građana prelije u džepove onih 200, 300, ne znam koliko sad treba biti, možda dvaput 200, … [[Ne razumije se.]]
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Uvažena zastupnica Nansi Tireli.
Poštovana zamjenice ministra. Ma evo danas smo stvarno dosta čuli u ovoj sabornici vezano za radničko dioničarstvo, a na tragu onoga što sam jučer u jednoj svojoj raspravi govorila i dobila s nekoliko replika po nosu da razmišljam krivo, danas se nažalost opet moram poslužit istim alatom, a to su izjave prvog potpredsjednika Vlade koji evo mi obični smrtnici koji ne znamo, ne razumijemo i do kakvih informacija možemo doći nažalost jedino na takav način. U jednom poslovnom dnevniku od 6. lipnja ove godine citirat ću, piše: Prvi potpredsjednik Vlade Radimir Čačić potvrdio je kako se izmjene zakona uvode konkretno zbog realizacije ESOP programa u Uljaniku koji je najavljen još prije tri mjeseca, no od tad o njegovoj provedbi nije bilo nikakvih informacija. Radnicima je najavljeno da će im biti ponuđeno između 25 i 39% dionica Uljanika, no još nemaju informacije o konkretnoj cijeni po kojoj će ih moći kupiti. Iz te se najave i odugovlačenja realizacije Vladine Odluke o privatizaciji Uljanika iščitava i mogućnost da radnici Uljanika dionice steknu po povoljnijim uvjetima, no uz radnike ta se mogućnost predviđa po prvotnom modelu i za druge zainteresirane investitore, a koji bi dionice stekli dokapitalizacijom. Od tog se koncepta prema neslužbenim informacijama iz Vladinih redova kao takvih nije odustalo. Danas pričamo puno o bankama, međutim u ovom izvješću piše i ovo: iako nije rečeno tko bi mogli biti potencijalni ulagači, izuzev naznaka da bi imali pakete do 10% neslužbeno se čuje da su i u slučaju dionica Uljanika glavni interesenti fondovi za gospodarski razvoj PROSPERUS, NEXUS i QUESTUS s kojima se priprema i preuzimanje nekih drugih hrvatskih brodogradilišta. Dakle ovo što je izjavio prvi potpredsjednik Vlade upravo jeste nažalost na tragu svega ovoga o čemu danas ovdje govorimo i što je kamen spoticanja onih saborskih zastupnika koji bi htjeli da Zakon o radničkom dioničarstvu bude transparentniji, bude jasniji, a pogotovo da bude jasan onima koji bi u takvo dioničarstvo ušli. Kod nas je naime u Hrvatskoj radničko dioničarstvo još uvijek nekakav generički pojam iako danas jako puno slušamo i pokušavamo preslikat onaj američki gdje je taj program itekako specijaliziran i kvalificiran. U posljednje se vrijeme, i svjedoci smo toga, među radnicima stvara svijest nekakva svijest o potrebi posjedovanja tvornica u kojima rade jer su nažalost vidjeli da nijedan model dosada nije baš bio uspješan, da su mjesecima bez plaća i primanja i da je vrijeme da nešto naprave i te tvornice uzmu u svoje ruke. Pa ću evo samo podsjetiti na slučaj poduzeća u Dalmaciji. Iako su ovi i ovakvi zahtjevi koje danas imamo pred sobom nekakav napredak postavlja se pitanje zašto onda oni ne mijenjaju pravu suštinu stvari? Na ovaj način sami radnici postaju kapitalisti, a ova se proturječnost plašim se kao takva ne može uistinu dugo održati. Radnici bi kako se ovim zakonom predlaže radili za sebe, a istovremeno i odlučivali što će biti s profitom i na koji će se način ti novci trošiti barem u jednom svom malom dijelu kao mali dioničari. Naravno ove će se odluke donositi u dogovoru u ovom slučaju sa državom kao vlasnikom tih javnih poduzeća. Ipak trenutno ne obraćamo pažnju na nekoliko vrlo važnih stvari. Cijena dionica, osim o reputaciji poduzeća naravno ovisi i o samom poslovanju poduzeća, a u ovom prijedlogu iščitavamo da su to u pravilu poduzeća sa lošim poslovanjem. Ako je poduzeće profitabilno iz godine u godinu cijena raste te dionice, a tako i potražnja za njom no u suprotnom ta cijena dionice pada ukoliko je poduzeće neprofitno. Ovakva kolebanja zaista mogu biti pogubna za sve one radnike koji ulažu u takve dionice. Ukoliko su npr. radnici pred mirovinom, a pripada im obeštećenje s obzirom na broj dionica koji drže, radnici su u strahovitom gubitku kada je cijena dionica jako mala u onom trenutku kada oni odlaze u tu mirovinu. Cijene dionica igraju veliku ulogu u još nečemu. Što kada dođe kriza i bude trebalo rezati troškove? Koga će ti radnici koji su ušli u radničko dioničarstvo od svojih kolega radnika otpuštati? I kako će oni ukoliko nikoga ne otpuste zbog nekakve radničke kolegijalnosti biti konkurentni na tržištu, a toliko mjeseci već slušamo o tome koliko je važno, gotovo najvažnije da hrvatsko gospodarstvo na tržištu bude konkurentno. Što je s dividendama? Vlasnik dionice ima pravo na dividendu. O tome odlučuje upravni odbor koji je u uskoj suradnji s nadzornim odborom, a kako uprava nije iz redova radnika jer radnici imaju manje dionica već je samo birana od strane radnika opet nastaje sukob. Direktori će reći da nije dobro isplatiti dividende jer da treba ulagati u investicije, da treba investirati kako bismo bili više konkurentni vlasnici, odnosno radnici koji su kupili dionice s tim se dakako neće složiti jer i oni žele dividendu. Takvo poduzeće dakle neće biti konkurentno, a ovo su ključna očekivanja kao takva koja nas mogu vratiti na početak. Što se toga tiče stvarno bismo mogli puno pričati jer je pojam dioničarstva barem što se tiče kod naših građana nepoznat u dovoljnoj mjeri da bi oni mogli sa sigurnošću reći u koje dionice i kako žele investirati. Žalosno je što im se nameće nešto gotovo i što ih se stavlja pred svršen ili gotov čin ili ćeš kupiti dionice ili ćeš dobiti otkaz. Ono što smo danas već nekoliko puta spomenuli koja je to državna imovina, osim ovoga što je prvi potpredsjednik izjavio Uljanika, koja će se dati u takav vid upravljanja? Da li mi u Hrvatskoj imamo uopće kakav kontroling postojećih iskustava u toj hrvatskoj praksi vezano za radničko dioničarstvo? Koje su to povlastice i porezne olakšice zakonski okvir kao takav nije prezentiran. Tretiranje radnika koji jesu kupili dionice i oni koji nisu kupili dionice u tom poduzeću, dakle koji će biti njihov status kao radnika u jednom te istom poduzeću s obzirom na to da netko ima te dionice, a netko ne? Da li ih moraju svi kupiti ili samo oni koji žele, imaju novaca ili mogu? Ovo se predlaže kako iščitavamo u prijedlogu zakona zbog onih poduzeća, odnosno tvrtki koje su u problemima, a svjetska praksa nažalost na koju se toliko danas ovdje pozivamo ovaj model udjela zaposlenika u radu svojih tvrtki prepoznaje i sprovodi u sasvim drugim okolnostima, odnosno u onim tvrtkama koje su uspješne kao takve i profitabilne, čija vrijednost dionica na tržištu dionica dobro kotira i tek u takvim poduzećima ti radnici i vlasnici dionica mogu imati nekakav profit i nekakvu dobit. Još evo jedan razlog da se na kraju pitamo zašto ovo i zašto na ovakav način?
Na ovo izlaganje imamo prijavljene dvije replike. Prvo uvaženi zastupnik Ante Babić.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Ma poštovana kolegice Tireli samo u prilog vašoj raspravi o tome je govorio i gospodin Vuljanić zapravo to radničko dioničarstvo može pridonijeti produktivnosti i djelotvornosti trgovačkog društva na način kaže se da povezuje interese zaposlenika s interesima postojećih vlasnika što je sigurno dobro i pohvalno glede prijedloga ovog zakona. Onda je gospodin Vuljanić govorio o toj kratici ESOP-a i tom Employee stock owership plan-u. Nijemci to govore kao Mitarbeiterbeteiligungs programm, a zapravo je bit toga što ću sada reći. To je zapravo diglo Saveznu republiku Njemačku i ako pogledate u okruženju i eurozone zemlje kao što su i Španjolska, i Portugal i Italija. Imate pad industrijske proizvodnje, imate povećanje nezaposlenosti od 13,14,15,17%, dok u Njemačkoj to nemate, u Njemačkoj zapravo traže novu stranu, stranu radnu snagu upravo zbog ovakvog ESOP-a. Međutim, to je kod njih praksa i tradicija zbog toga što im je industrija jaka, a mi je uopće nemamo. I ova kriza koja je sada ona je zapravo samo zbog toga što nemamo industriju, kako ove zemlje koje sam naveo tako i Hrvatska. Hvala.
I druga replika, uvaženi Boris Kovačić.
Evo hvala lijepo. Ma ja, digao sam ovu pločicu replika, možda sam mogao i ispravak krivog navoda, ali evo ja sam stari kavaljer pa možda vas nisam najbolje čuo, iako sam pažljiv ali vrijeme odmiče. Rekli ste gospođo Tireli, ako se ne varam da o dividendi odlučuje Upravni odbor ili tako nekako. Koliko je meni poznato u trgovačkim društvima, dioničkim društvima uvijek je to, uvijek je to Skupština. I bez obzira što ja sam čovjek, pa i pripadam toj stranci, koji se nikad nije stidio izgovoriti riječ radnik, radništvo. Pozorno sam slušao i vas i vaše kolege i evo navijački gledam na to, ali ipak na kraju moram primijetiti ovo kada ste govorili. Postoji ipak dobrovoljnost, dobrovoljnost vezano uz kupnju tih dionica, niko nikog ne tjera. I ja smatram, zašto ću podržati ovaj zakon je ono što vi i imputirate, je ipak jedan stanoviti napredak u odnosu na sve i na radništvo i na radnička prava u odnosu na nesretne devedesete. Nadam se da se bar u tom djelu i slažemo Zahvaljujem.
Na redu je za pojedinačnu raspravu uvaženi zastupnik Srđan Gjurković. Nema ga, gubi pravo na raspravu po ovoj temi. Uvaženi zastupnik Božidar Kalmeta.
Hvala. Evo ja ću nastaviti s onom rečenicom koja mi se svidjela, a koju je rekla kolegica Tireli, rekla je: "Zašto ovo i zašto na ovakav način?" i mislim da je evo u toj rečenici i rekla nekako bit ove diskusije koju sam ja sad htio, koju sam ja htio govoriti o ovoj temi pa ću skratiti. Naime, činjenica je da je radničko dioničarstvo poznatu stvar da je ono rasprostranjeno u Europi i to vrlo uspješno funkcionira, čuli smo i u SAD-u tako, Njemačko. I to je jedan model, doista koji je dobar i koji može funkcionirati. I zato ako čitamo obrazloženje predlagača zakona, koje su bitne odrednice opravdanosti donošenja izmjena zakona pa kaže da su, hoće izjednačiti najprije radnika u privatno sektora i u onom u onom sektoru kojem Republika Hrvatska ima udjele. Dakle, to je u redu da ih hoće, može i želi omogućiti ta ista prava i uvesti radničko dioničarstvo. Dakle, s tog stanovišta načelno je to dobro i oko toga mislim da ćemo se svi složiti, ali ono oko čega se evo ne slažemo, odnosno ja se slažem sa svima onima koji su o tome govorili. Mislim da je to preozbiljna tema, da je to ne samo tema to je jedno i životno pitanje svih onih koji će u to ulaziti, da bi se sve to moglo rješavati i predlagati jednim jedinim člankom zakona. Jer taj članak zakona kaže ono što kaže, ali ostavlja puno otvorenog prostora i puno upitnika, tako da ja također mislim da je ovo pitanje trebalo riješiti jednim zakonom, Zakonom o radničkom dioničarstvu i to u dva čitanja. I mislim da je to onda nešto što bi doista bilo dobro da se, ma da ono već postoji u Hrvatskoj imamo dobrih primjera. Na žalost imamo i onih drugih primjera koji nisi dobri, ali bi se onda to u svakom slučaju, mogli bi staviti pretpostavke da se to sve skupa pozitivno razvije. S obzirom da pretpostavljam da će vladajuća većina ovo, ovaj prijedlog izglasati. Pa evo možda da je bar bilo uvesti nekakve, da tako kažem osigurače, ako ih tako mogu nazvati u prijedlogu ovog zakona. Npr. ne bi bilo loše da je dozvoljeno da radnici jedne tvrtke u kojim Država Hrvatska ima većinski ili bilo koji udio da mogu kupovati dionice ako žele, jasno uvijek ako žele, i u nekoj drugoj istoj takvoj ili sličnoj tvrci. Drugo, postavlja se pitanje i tog jednog sigurnosnog faktora. I slažem se također da nije, nalazimo se u vremenu u kakvom se nalazimo, vremenu recesije, jedne gospodarske krize koja nije samo u Hrvatskoj nego je znamo svi i puno puno šire itd. Nije nekako ni moment kada bi se ljudi lako odlučivali umiči u jedan takav, takvu odluku. Ali možda se moglo razmisliti o tome da ako jedan radnik kupi te dionice, da se onda ne dogodio ono o čemu je bilo riječ i da one sutra kad on iz ovog ili onog razloga to ne može otplaćivati da onda vlasnik toga postaje banka. Možda se moglo razmisliti o tome da se u tom slučaju, da tvrtka onda u tom slučaju otkupit te dionice natrag, tako da radnici koji u to ulaze imaju bar nekakvu sigurnost da neće ostati bez ičega, s obzirom da se nalazimo, rekao sam u gospodarskim vremenima kada se svi na neki način boje ulaganja. Jasno da ovdje nema o tome ni govora u tom zakonu, ali pretpostavljam da to nije i tema zakona, o uvjetima kakvi će biti, to će biti pretpostavljam određivati bili AUDIO, ili Vlada, ili ne znam tko će već određivati do koliko dionica, kakvi popusti itd., odnosno kakve povoljnosti. Tako da pretpostavljam da bi o tome bilo, ako se ovaj zakon izglasa, da bi o tome bilo riječi i u nekakvim drugim odlukama Vlade. I jasno da bilo dobro da prije ovog zakona da smo dobili jednu, pa i o tome je bilo riječi, pa evo sad ne želim se više ponavljati pa ću i prekinuti brzo da bi bilo dobro da smo dobili jednu strategiju uopće privatizacije kako to vidi Vlada, koje su to tvrtke, kad će to biti, koji su razlozi itd. itd. Dakle, kad bi to išlo takvim redoslijedom jedna strategija zakon, dakle zakon u dva čitanja o radničkom dioničarstvu i onda sve ovo ostalo mislim da bi to bilo bolje posloženo nego ovako. Jer ovako kada sve to rješavamo tako jednu krucijalnu, jednu važnu materiju kad rješavamo odnosno predlažemo da se riješi sa jednim jedinim člankom onda to otvara pitanja koja su ovdje danas od kolega postavljana i s razlogom su postavljana jer onda to izaziva i određenu sumnju bez obzira rekao sam što je načelno taj princip da se izjednače radnici u pravima apsolutno dobri. Hvala lijepo.
Hvala vama. I na ovo imamo dvije replike. Prvo uvaženi zastupnik Mladen Novak.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Mislio sam početi s nečim drugim, ali na kraju ću početi sa vašim ovim zadnjim dijelom zbog čega je ova rasprava trajala danas do toliko, do ovog doba? Upravo zbog toga što nedostaje ovo što ste rekli pred kraj, da postoji cjelovito rješenje, da postoji kompletan zakon, da postoji plan da se vidi što, kada, kako i zašto. Ne bi ni ova rasprava trajala ovoliko i ne bi bilo toliko sumnji što se krije iza svega i da li se nešto krije. Početni vaš govor koji me u stvari hajmo reći i isprovocirao na reakciju je bio vaša konstatacija di ste citirali i primjere iz SAD-a, Kanade, kolega iz Njemačke i ne znam koga je još spomenuo u Europi. Radničko dioničarstvo je dobar model. Radničko dioničarstvo je nametnuto kao da je dobar model. To uopće nije dobar model, niti je dobar, niti je pravedan. To je model koji je krupni kapital nametnuo da se priča o njemu kao dobrom modelu, a to izbjegavanje onih koji imaju da plaćaju dodatne, odnosno da plaćaju poreze u punom iznosu i kroz to smanjuju svoje poreze. A isto tako za poslovanje firme su opteretili one koji su najslabiji u toj karici radnike. Radnik mora ulagati i srazmjerni dio, normalno to je puno manji dio ali on puno manje i ima. On mora ulagati u opstojnost svog radnog mjesta. Ako želi jedan tokarski stroj zato što je zastario, ako ga želi promijeniti on će srazmjerni dio morati platiti. To je jednostavno izmišljotina zapadnog svijeta, svijeta krupnog kapitala i to definitivno nema veze ni sa pravednošću, ali se mogu složiti s tim da je manje loš, manje loš od potpunog uništavanja, od gubitka svih radnih mjesta. Samo uz konstataciju da prije toga kompletan zakonski okvir mora biti definiran i mora se znati i cilj i kompletni uvid. Hvala vam lijepo.
Druga replika Borislav Kovačević, Kovačić.
Da, Boris Kovačić, molim. Hvala lijepo. Evo ja ipak izražavam zadovoljstvo što je zastupnik gospodin Kalmeta rekao da je ovo načelno dobro, pri tom očito misli na zakon i na radničko dioničarstvo. Ali s druge strane izražavam žaljenje. Malo je to, izražavam žaljenje zakaj ste to tek sad rekli. Zakaj niste to rekli, zašto se niste prije založili za to. Hvala.
Time smo iscrpili raspravu pojedinačnu po zastupnicima. Imamo još prijavljenu jednu raspravu u ime kluba HNS-a u trajanju od 5 minuta i uvaženi zastupnik Petar Baranović.
Evo poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo zamjenice ministre neće trebati pet minuta jer već je tu podmaklo. U ime kluba Hrvatske narodne stranke mi ćemo podržati ovaj Zakon zato što ga smatramo zakonom nekih dodatnih mogućnosti ipak ma šta god se danas izreklo u ovoj sabornici o njemu. On će ipak neke radnike koji osjetiti svoj interes da u firmama koje su još uvijek vitalne u državnom su vlasništvu dovest će ih u poziciju da pokušaju ostvariti radničko dioničarstvo i da postanu suvlasnici firmi u kojima rade. Pitanje naravno zakona ukupnog o radničkom dioničarstvu ostaje otvoreno. Dakle, ne smatramo ovo rješavanjem cjelovitog pitanja radničkog dioničarstva, ali jednim korakom naprijed u svakom slučaju. Što se tiče osiguranja od eventualnog špekuliranja dionicama koje bi se na ovaj način kupile postoji i ostaje mogućnost da se tijekom raspisivanja natječaja propiše u propozicijama natječaja obveza zadržavanja dionica određeno vrijeme kako bi se spriječila klasična preprodaja viđena u nekim drugim situacijama sličnim ili identičnim. I u konačnici ostaje iznad nas upravljanje državnom imovinom kao otvoreno pitanje, usudio bih se reći jedno od krucijalnih pitanja danas u Hrvatskoj državi. Jer činjenica je da se to može nazvati na bilo koji drugi način, ali upravljalo se uredno sa državnom imovinom nije i zato smo između ostalog danas tu gdje jesmo. Nedostatak strategije je jedna interesantna stvar koja se može recimo vratiti u priču o dionicama INA-e i o privatizaciji INA-e. Da smo imali strategiju danas možda INA ne bi sigurno ne bi danas bila u većinskom vlasništvu drugih kompanija, da smo imali strategiju sigurno nitko ne bi propisao potpuni gubitak kontrole ni nad telekomunikacijama. Prodalo bi se onoliko koliko nam je oportuno prodati. Na žalost strategije nije bilo, rezultate bilježimo danas. Stoga je stav kluba Hrvatske narodne stranke i poruka s ove govornice prema izvršnoj vlasti koju danas predstavlja gospođica zamjenica ministra da bi bilo jako dobro za zaštitu vitalnih interesa ove zemlje da se pristupi izradi strategije upravljanja državnom imovinom. Isto tako i da se konačno, mada je to vrlo dug posao napravi i inventar državne imovine. Zaključno. Klub Hrvatske narodne stranke će podržati ovaj zakon. Hvala lijepa.
Zamjenica ministra gospodarstva, gospođa Tamara Obradović-Mazal osvrnut će se na iznesene rasprave.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Zahvaljujem i ovim preostalim ustrajnim zastupnicima koji su izdržali do kraja rasprave o ovom kako sam već ujutro rekla kratkom članku koji je ipak isprovocirao jednu dugu, ali i sadržajnu raspravu. Na neki način na puno pitanja koja ste postavili u svojim raspravama ja bih, osvrnuvši se na vaše rasprave ako mi dopustite odgovorila sa protupitanjem. Tko je protestirao jučer ispred Ministarstva gospodarstva, da li je to bio krupni kapital ili da vidimo kako smo još u raspravi nazvali radnike, tajkuni, kapitalisti, ali i ljude koji će lako zavesti u komplotu u zavjerama banke i anonimni financijeri i investitori. Dakle, tko je jučer protestirao pred mojim ministarstvom? Protestirali su i prosvjedovali su sindikati i radnici RIZ-a, RIZ-a koji nije kako smo isto tako u današnjoj raspravi definirali tvrtke koje su predmet ovoga zakona gubitaši i propale firme, jer RIZ to svakako nije. Spomenuli smo Uljanik. Ja Uljanik nikako ne bih nazvala gubitašem i propalom tvrtkom, a upravo, sindikate i sve zaposlenike Uljanika posljednja bih nazvala tajkunima, kapitalistima ali i ljudima koje je lako zavesti, uzeti im novce, uzeti im dionice, natjerati ih da nešto naprave pa im to onda kasnije izdžepariti. S obzirom da ste vi otvorili spominjanje tih tvrtki evo ja sam slobodna na neki način upravo kroz tvrtke koje ste vi naveli kao primjer vratiti to nazad. Pokazali smo iznimnu brigu o radnicima ali na neki način uz pomoć potencijalne kristalne kugle. Zašto? Što će se dogoditi kada oni dobe dionice kada kupe dionice? Hoće li im to netko oduzeti? Što ako dobiju otkaz? Što ako odu u mirovinu? Što ako tvrtka propadne? Vratila bih se na ono što je zastupnik Kovačić spomenuo, sloboda odlučivanja i sloboda prava vlasništva i to slobodno raspolaganje kako svojim vlastitim mozgom tako i svojim džepom i novčanikom. Što je poanta ovog kratkog zakona ako maknemo na stranu teorije urote, potencijalni napad na dionice trgovačkih društava od strane onih kojima to potencijalno ne pripada? Vrlo je jednostavno rezimirajući prijedlog ovog zakona želimo postići sljedeću stvar, da oni slobodni, slobodno razmišljajući slobodno i svojom voljom odlučujući radnici, zaposlenici tvrtki u pretežitom vlasništvu RH kojima će to u dogovoru sa Vladom u ime vlasnika, a to je RH, koja se odluči u sinergiji i dijalogu sa radnicima tih tvrtki ponuditi kroz natječaj na kraju krajeva i u sklopu natječaja za kupnju dionica, poseban odvojeni paket za zaposlenike u kojem će definirati postotak dionica, postotak popusta obzirom na provedeni radni staž, izračun vrijednosti tih dionica, a sve u skladu sa Zakonom o tržištu vrijednosnih papira i Zakonom o trgovačkim društvima nemojmo zaboraviti na ta dva zakonska okvira, ti slobodo razmišljajući ljudi svojom voljom koji će se odlučiti steći slobodno pravo vlasništva nad dionicama tvrtke u koju vjeruju do te mjere da žele za svoj novac kupiti te dionice, ti ljudi će izražajem slobodne svoje volje kupiti te dionice. E sada dolazimo do one ključne stvari koju zapravo kroz dan možda nismo toliko naglašavali. U privatnim tvrtkama ljudi koji svojom voljom žele kupiti dionice svoje tvrtke, ako u tom trenutku nemaju dostatna sredstva mogu kao što mi to kao građani radimo odemo u banku, dignemo kredit za stan, nenamjenski kredit to je sve izraz naše slobodne volje, nitko nas od banaka ne vuče u zgradu banke da bi nam nametno da potpišemo kredit ako mi to ne želimo. Dakle, oni radnici tvrtki u državnom vlasništvu koji to žele danas nemaju tu mogućnost da svojom voljom odu kod kreditora, dignu kredit za dionice svoje tvrtke i na taj način participiraju u vlasničkoj strukturi. Onaj tko to želi ovim prijedlogom zakona će to moći, onaj tko to ne želi taj to neće napraviti niti ga ovaj zakon, niti prvi potpredsjednik niti Vlada RH, niti ja osobno, niti kompletna lijeva strana ove dvorane tjera da napravi nešto mimo svoje slobodne volje. A što će se događati kasnije kada čovjek svojom slobodnom voljom stekne slobodno raspolaganje prava svojim vlasništvom, da li je poruka današnje rasprave da želimo ljudima zabraniti da slobodno raspolažu svojom imovinom koju su platili svojim novcem i svojim vlasništvom da li mene netko može spriječiti da ja prodam sutra svoj stan ili da kupim nečiji tuđi stan? Dakle, želimo li ići možda u ovoj raspravi korak dalje u definiranju što smatramo pravom vlasništva i pravom da raspolažemo svojom imovinom koju smo platili na kraju krajeva, bez obzira da li svojim novcem otišavši u banku i dignuvši kredit ili sa nekom ušteđevinom koju imamo. Ali onog trenutka kada je nešto moje vlasništvo ja ću s njim svakako raspolagati onako kako ja mislim da hoću i onako kako ja želim, a ne onako kako mi netko drugi nametne odnosno u okvirima svojih gospodarskih, svojih ekonomskih u okvirima tih prilika i svojom slobodnom procjenom. Dakle, moramo se zapitati zaključno, jesmo li danas za pravo radnika u javnim tvrtkama odnosno u tvrtkama u većinskom vlasništvu ili pretežitom vlasništvu države jesmo li za to da im damo u provedbi njihove slobodne volje da kupuju dionice svoje tvrtke, jesmo li za to da im damo jednako pravo da te dionice mogu založiti kao instrument osiguranja kao što to mogu u ovom trenutku temeljem važećih zakona koje je ovaj Sabor donio, radnici, zaposlenici tvrtki u privatnom vlasništvu? Zahvaljujem.
Za ispravak netočnog navoda prijavio se uvaženi zastupnik Branko Vukšić.
Poštovana zamjenice ministra. Vrlo kratko. Koji je netočan navod? Netočan navod, kazali ste da će biti sinergije, da je sinergija i dijalog s radnicima. Nema sinergije … vi ste pričali kao da živimo u Švedskoj, kao da je sve ovdje zna se, sve postrojeno, sve funkcionira. Pa mi imamo iskustvo, nas uči iskustvo. Sve što ste govorili prekrasno, divno ste govorili, svaka čast, rečenice su vam bile fantastično posložene, gramatički uredne, fantastično. Sve bih to dao potpisati.
Ali što je netočno kolega Vukšiću?
Da Vlada sinergije dijalog. Rekao sam na početku. Sada obrazlažem zašto. Vlada sinergija dijalog. Da ste to pred Norveškim parlamentom dobili bi pljesak za točnost. Ovo nije bilo točno. Hvala.
Rasprava o tekstu zakona je završena ovime. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. Time smo iscrpili predviđeni dnevni red za danas. Prekidam raspravu. Kao što je rekao predsjednik nastavljamo u srijedu u 9,30 Zakonom o HRT-u. Doviđenja. Ugodan vikend. Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o upravljanju državnom imovinom, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 97. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Tko je protiv? Ima li suzdržanih? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, s 80 glasova za i 35 protiv donesen Zakon o izmjeni Zakona o upravljanju državnom imovinom u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
Prijedlog Odluke o razrješenju dijela članova Programskog vijeća HRT-a. Predlagatelj odluke je Odbor za informiranje, informatizaciju i medije sukladno članku 25. Zakona o HRT-u. Prijedlog akta primili ste u pretince. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Ne. Otvaram raspravu. Nema zainteresiranih, zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Prijedlog Odluke o razrješenju. Tko je za? Tko je protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je ovaj prijedlog odluke donesen, usvojen jednoglasno sa 130 glasova.
Prelazimo na izjašnjavanje najprije, a) Prijedlog Odluke o razrješenju dijela članova Vijeća za elektroničke medije i b) Prijedlog Odluke o imenovanju dijela članova Vijeća za elektroničke medije. Predlagatelj odluka je Vlada Republike Hrvatske sukladno članku 68. Zakona o elektroničkim medijima. Prijedlog akta primili ste u pretince. Raspravu je proveo Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Ne želi. Otvaram raspravu. Ima, gospodin zastupnik, inače se niste prijavili ali možemo to uzeti. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče ako sam, prije svega bi rekao da taj materijal nismo dobili, nismo dobili. Evo ja se ispričavam, nemamo ga. Dakle, ukoliko, molio bih da ga imao, ali ako se radi o onome što mislimo da se radi, onda ovdje želim upozorit. Ako se radi o zamjeni dva člana, jer se o tome radi? O zamjeni dva člana, gdje se imenuje jedan iz Zagreba, jedan iz Rijeke, mislim da se o tome radi, jer tako, mandat? Želim upozorit na jednu činjenicu, ispričavam se unaprijed ako nisam u pravu, mislim da govorim o dobrom dokumentu. Želim upozorit na jednu činjenicu da u tom Vijeću, ako se radi o tome, ćemo imat situaciju da ćemo imat 4 predstavnika iz Zagreba, a 3 iz Rijeke. I da nećemo imat zastupljenog nikoga niti iz Slavnije niti iz Dalmacije. Što mislim da nije dobro i da kod donošenja takvih odluka treba vodit računa o ravnomjernoj zastupljenosti predstavnika iz svih krajeva. Mijenjaju se, ako se ne varam, u tom materijalu što sam ja gledao ranije sa odbora, mijenjaju se mislim 1 član iz Šibenika i 1 iz Splita, sa kandidatima iz Rijeke i iz Zagreba. A već su bila 2 kandidata iz Rijeke i 3 kandidata iz Zagreba. S pozicije našeg kluba HDSSB-a upozoravamo da u tom Vijeću ni do sada ni do sada nije bilo niti jednog predstavnika iz Slavnije i Baranje. Nije istina da iz Slavonije i Baranje nema kvalitetnih kadrova koji bi mogli sjedit u tom Vijeću. A za nas je također nedopustivo da umjesto 2 kandidata iz Dalmacije, niti jedan nije mogao ostati iz Dalmacije, mislim da je trebalo zamijenit da umjesto jednoga, ostane jedan iz Dalmacije a da 1 bude stavljen iz Slavonije. I za nas je ovo još jedan dokaz, uistinu neravnomjernog odnosa i neravnopravnog odnosa prema, evo čak i na ovom rekao bih benignom primjeru kako se odnosi nova vladajuća većina. Nemojte dovodit u poziciju da samo Zagreb i Rijeka, zato što SDP navodno "Dobro stoji u tim regijama", samo njihovi kandidati sad mogu biti u ovakvim tijelima, to je nedopustivo i mi se tome uistinu protivimo. Evo.
Hvala. Prije nego dam riječ gospodinu zastupniku Jandrokoviću, da vam odgovorim na vašu primjedbu koju ste iznijeli, a to je da niste dobili materijal, pa vam skrećem pažnju da sam 23. travnja, dakle skoru prije 2 mjeseca poslao materijal svim zastupnicima, dakle i vama, sve je u redu. Jer vi ste rekli da niste, a ja sam rekao sada da jesmo. Izvolite gospodine zastupniče Jandrokoviću.
Hvala lijepo isto u ime kluba HDZ-a. Pa interesantno je ovo što je govorio kolega Burić i moram reći da i mi dijelimo njegovo mišljenje. Jer je neobično da od 7 članova tog tijela, 4 dolaze iz Zagreba, 4 iz Rijeke kao da ostalih dijelova Hrvatske nema. Ako je to javni natječaj, mislim da su i oni koji su odlučivali o tome trebali voditi računa. Mi moram priznati to smo propustili, nismo gledali ali zaista podržavamo ovo što je rečeno.
Dobro, zaključujem raspravu, ali imamo amandmane koji su više tehničke prirode, ali su amandmani. Klub zastupnika HNS-a je podnio 2 amandmana, pa molim da se predstavnik predlagatelja, ali ne amandmana nego ovih odluka izjasni o amandmanima. Izvolite, gospodin Berislav Šipuš u ime Vlade, izvolite. Prihvaćaju se, hvala lijepa. Dakle zaključujem raspravu i dajem na glasanje Prijedlog odluke o razrješenju. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je većinom glasova 81 glas za, 37 protiv, 37 suzdržan donesena Odluka o razrješenju djela članova Vijeća za elektroničke medije u tekstu kako je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Sad dajem na glasovanje prijedlog Odluke o imenovanju? Tko je za? Protiv? Suzdržan? Hvala. Utvrđujem da je većinom glasova 82 glasa za, 5 protiv, 39 suzdržan donesena Odluka o imenovanju djela članova Vijeća za elektroničke medije u tekstu kako je predložio predlagatelj zajedno s prihvaćenim amandmanima. Hvala.