/Prekid na traci./...državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. IZ Kluba SDP-a inicirali smo jednu izmjenu i dopunu Zakona o odvjetništvu. Prije par mjeseci naime, se dogodilo da je odvjetnička komora povisila odvjetničke tarife i to nekoliko puta što je bitno otežalo pristup naših građana na odvjetničke usluge. MI znamo da Odvjetnička komora ima svoju samostalnost i da može samostalno određivati cijenu svojih usluga međutim, smatramo da je ovo povećanje toliko veliko da je doista udarilo na neke kategorije naših građana. Tom prilikom naravno dobili smo brojne pozive ljudi koji neće u trenutku kada su tako bitno povećane odvjetničke tarife neće moći više plaćati njihove usluge i samim tim ostat će bez mogućnosti zastupanja a mislimo da je riječ o nekim pravima koja su vrlo bitna, u ovom slučaju se radi o dječjim pravima. Naime, zbog toga predlažemo jednu vrlo kratku izmjenu zakona, ali za naše građane vrlo bitnu, a to je da se na tarife daje suglasnost od strane Vlade Republike Hrvatske kako bi ipak mogla intervenirati u nekim slučajevima i tražimo da se prvenstveno reagira i da se riješi pitanje zastupanja stranaka koje traže uzdržavanje, utvrđivanje očinstva i majčinstva te odluku o tome s kim će živjeti maloljetna djeca. Dakle, pitanje s kim će živjeti dijete, pitanje uzdržavanja, i pitaje utvrđivanja očinstva i majčinstva su vrlo bitne stvari za svaku obitelj, prvenstveno dakle ovdje se radi o pravu djeteta, s obzirom na to da naši građani nemaju puno sredstava s kojima mogu raspolagati, najveći broj koji su se nama javili su ljudi koji jedva sklapaju kraj s krajem, oni bi sada u odnosu na prethodnih 350 kuna koje su morali platiti za određene odvjetničke usluge kada su u pitanju ovi sudski sporovi sada morali platiti do 1500 kuna, mnoge majke sa djecom žive čitav mjesec 1500 kuna i ne mogu ostati dakle bez kruha i bez mlijeka da bi platile odvjetničke tarife koje su tako visoke. I zbog toga predlažemo da se ovaj Zakon prihvati i da se donese jedna regulatorna norma kojom bi Vlada Republike Hrvatske mogla reagirati kod ovih slučajeva, dakle, da se smanje odvjetničke tarife kada je u pitanju zastupanje stranaka koje traže uzdržavanje, utvrđivanje očinstva i majčinstva i odluku o tome s kim će živjeti maloljetna djeca. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji Odbora za pravosuđe? Poštovani predsjednik Odbora za pravosuđe, Rade Ivas izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnica. Odbor za pravosuđe Hrvatskog sabora na 9. sjednici održanoj 14. rujna 2004. godine razmatrao je Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o odvjetništvu a koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnio Klub zastupnika SDP-a aktom od 8. srpnja 2004. godine. Odbor je temeljem ovoga članka 73. Poslovnika Hrvatskog sabora u Prijedlogu zakona o izmjeni i dopuni Zakona o odvjetništvu raspravljao u svojstvu matičnog radnog tijela. Odbor je raspolagao i mišljenjem Vlade Republike Hrvatske, kojim Vlada Republike Hrvatske ne podržava Prijedlog zakona. U uvodnom obrazloženju predstavnica predlagatelja istaknula je da Izmjene i dopune tarifi o nagradama i naknadi troškova za rad odvjetnika nisu slijedile izmjene Zakona o parničnom postupku. Prijedlogom se želi riješiti pitanje zastupanja stranaka koje traže uzdržavanje, utvrđivanje očinstva, donošenje odluke o tome s kim će živjeti maloljetna djeca itd. Predstavnik Vlade Republike Hrvatske istaknuo je da Vlada Republike Hrvatske ne podržava ovaj Zakonski prijedlog, da je u tijeku prikupljanja komparativnih podataka drugih zaknodavstva na temelju koji će Vlada ovo pitanje riješiti na odgovarajući način. U pojedinačnoj raspravi članova Odbora istaknuto je da je predmetni prijedlog neodređen posebice u dijelu koji se odnosi na mogućnost da Vlada Republike Hrvatske privremenu tarifu donosi uredbom. Predloženim izmjenama članka 18. Zakona o državnom odvjetnišvu zadire se u autonomiju odvjetništva. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe sa 3 glasa za i 8 glasova protiv odlučio predložiti Hrvatskom saboru sljedeći Zaključak: Ne prihvaća se Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o odvjetništvu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Članovi Odbora za zakonodavstvo upravo započinju sjednicu. Otvaram raspravu. U ime Kluba SDP-a poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala gospodine predsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Klub SDP-a stoji na stajalištu da nema nikakvih prepreka da se izmjeni Zakon o odvjetništvu naročito skrećemo pozornost na odredbu članka 21. gdje je u postojećem Zakonu o odvjetništvu omogućeno svim braniteljima i to bez obzira na njihov imovni status kada ostvaruju pred sudom svoja prava temeljem svog statusa imaju pravo na besplatnu pravnu pomoć. I da napomenem tu besplatnu pravnu pomoć ne snosi država nego snosi Hrvatska odvjetnička komora. Sukladno tome dakle upravo i nastavno na taj članak Klub SDP-a smatra s obzirom na vrlo tešku ekonomsku situaciju naročito žena u društvu, koje se često pojavljuju pred sudovima da u svoje ime, ili u svoje ime a za račun svog malodobnog djeteta ostvaruju odnosno traže dužno uzdržavanje koje najčešće muškarci, odnosno očevi te djece ili njihovi partneri kada je ona već stara i nemoćna i nije se zaposlila, a čitav život njih služila i na kraju krajeva napustila svoj posao da bi bila domaćica. Dakle, predlažemo da upravo besplatnu pravnu pomoć u tim stvarima imaju i te osobe. Dakle, kada se radi o uzdržavanju, kada se radi o utvrđenju očinstva i majčinstva, te o odluci o tome s kim će živjeti maloljetna djeca. Da napomenem često su vještačenja očinstva, pa i majčinstva, ali najčešća su upravo utvrđenja ili osporavanja očinstva vrlo skupa, vrlo su skupe metode, a vrlo malo žena, ja ne znam u sudskoj praksi u postotku jedan nezamjetivo mali broj žena ukazao je na oca koji nije bio otac. Prema tome, u pravilu su radi uvijek o opravdanim zahtjevima. Isto tako Klub SDP-a je obavio i razgovor sa predstavnicima Odvjetničke komore i oni također nemaju nikakvog zazora niti opiranja da se nadopuni članak 21. Istina nešto druga je situacija sa izmjenama koje se predlažu u članku 1. Napominjemo također da je za vrijeme koalicijske vlasti ukinuta obvezna pristojba koja se plaćala na ove alimentacione sporove, na sporove utvrđenja očinstva i majčinstva, dakle gdje se upravo željela država na neki način solidarizirati i pomoći toj socijalnoj skupini. Da napomenem također do sve do 1991. ili 92. godine u Hrvatskoj su uvijek ti sporovi bili oslobađanje od pristojbe. Ali za vrijeme prvobitne HDZ-ove vlasti uvedene su i pristojbe i na ove sporove. i to ogromne pristojbe koje su počesto bile, a u ovim sporovima i dvostruko veće, nego odvjetnička tarifa. Dakle, dotle je taj apsurd išao. Jednako tako ovo je prigoda da se potsjetimo i da potsjetimo Vladu da je obećala, jer je Klub SDP-a predložio osnivanje alimentacionog fonda, jer sve su ove stvari i povezane. Vlada je brzo, žurno i potpredsjednica reagirala da će Vlada izaći sama sa takvim prijedlogom, naravno do dana današnjega od toga nema ništa. Dapače, odustaje se i od one najave koja je bila prije 8, 9 mjeseci. Da apsurd glede ovih stvari bude i veći sam ministar Šuker je prozvao Ministarstvo obitelji da je osigurao sredstva i zaista leže tamo neka minorna sredstva, ali ipak leže. Evo konac je godine, izvršenje na toj stavci je nula, nulisima, također ništa se tu nije radilo. Prema tome, leže neutrošena sredstva. Ministar financija je također kaže osigurao nekakva sredstva. A i dalje gotovo čitave vojske maloljetnika, odnosno njihovih majki kao najčešće opunomoćenih osoba koje zastupaju tu djecu i dalje hoda po sudovima. Prema tome, sigurno da bi i ovaj problem bio blaži i manji da je Vlada reagirala bar onako kako je obećala reagirati, ali ponovo puno riječi, malo dijela. I prema tome, eto Klub SDP-a predlaže, odnosno slaže se i na kraju krajeva i sam je predlagatelj da Vlada udovolji ovom prijedlogu, da Sabor, odnosno da ispravi svoje mišljenje, da Sabor prihvati ovo opravdano traženje bar u ovom trenutku glede članka 2. Jer ovo opravdanje koje Vlada navodi da se tek sada prikupljaju paralelni prikazi donošenja tarife u Europi uopće ne stoji, jer su ti prikazi pribavljeni prilikom donošenja Zakona o odvjetništvu 1994. godine. Prema tome, to nije točno. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HNS-a PGS-a poštovani zastupnik Nikola Vuljanić, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Mislim da je izuzetno dobro da se ovom zakonu raspravlja u ovom terminu kojeg televizija prijenosi, jer se opet radi o jednoj temi koja je od zapravo bitnog interesa za ugrožene socijalno ugrožene dijelove hrvatske populacije, za djecu u brakovima koji se raspadaju, za umirovljenike koji nemaju paraplaćati, nemaju novaca plaćati odvjetnike, za ljude koji nisu direktno socijalno ugroženi da bi primali socijalnu pomoć, ali opet si ne mogu priuštiti da ih se zaštiti pred pravosudnim organima, jer nemaju dovoljno sredstava, a da ne ugroze svoju osnovnu egzistenciju da plate odvjetnike. No, dvije su zapravo, dva su dijela ovog zakona i dvije svrhe treba ih čini mi se promatrati odvojeno. Prva je skinuti na neki način taj veo tajnovitosti sa autonomnog prava Odvjetničke komore da određuje tarife onako kako misli da u tom trenutku treba i onako kako misli da je u tom trenutku opravdano, a da nitko o tome ništa ne smije reći, jer time ne znam valjda na neki način zadire u temelje demokracije, što li? Čini mi se da to jednostavno nije istina. Možda je ovakav prijedlog zakona ovako kratak i bez zadiranja u ostale dijelove Zakona o odvjetništvu nepotpun stvarno. Možda se takav, takve promjene zakona zaista ne mogu ovog trenutka primjeniti govorim o tom dijelu koji se tiče odvjetničke tarife. No, nije istina da ta odvjetnička tarifa nigdje u svijetu nije regulirana i da odvjetnici imaju autonomno pravo određivati tarifu točno onako kako oni misle da treba. Primjerice u Njemačkom zakonodavstvu je situacija srazmjerno jednostavna. Postoje tri dijela postupka. Jedno je za primanje akta, drugo je izlazak pred sud i treće je dokazni postupak. Svaki taj dio ima svoju tarifu. Savršeno svejedno da li će odvjetnik izići na sud dva, tri ili pet puta, njegova mušterija će platiti jednu cijenu, onu cijenu koja je propisana tarifom. Kad bi se nešto slično uvelo u naš zakon, čovjek bi mogao već na početku sudskog postupka koga je poveo savršeno jasno znati koliko će ga taj postupak koštati. Danas je to potpuno nemoguće. Postupci se mogu rastegnuti godinama i desecima godina. Čovjek može bankrotirati ulazeći u postupak koji mu se u početku čini da je možda jasan, možda naivan, možda nešto što se može riješiti srazmjerno brzo. Dakle, takva transparentnost i potreba da korisnik odvjetničke usluge unaprijed zna koliko će ga određeni postupak koštati su nužni ako želimo da odvjetnička komora autonomno određuje svoju cijenu. Drugi dio ovih izmjena i dopuna zakona govori zapravo o pokušaju da se zaštiti jedan dio populacije djeca i najčešće majke, premda možda je bolje reći roditelj u postupku rastave, u postupku određivanja očinstva, majčinstva i svim tim zapravo postupcima koji su stresni i koji razaraju djetinjstvo djeteta o kojem se radi. E pa sad kad već se dijete našlo u toj situaciji da roditelji ne mogu nego pokušati ga podijeliti, bilo bi u najmanju ruku pošteno i fer od zakonodavca da to dijete zaštiti i od dodatnog osiromašenja kroz velike pristojbe koje se plaćaju u takvim postupcima. Sve u svemu mislimo da je povod donošenja ovog zakona potpuno opravdan i da bi u tom smjeru zakon svakako trebalo promijeniti, posebice što se tiče ovog drugog dijela, dakle o pristojbama koje se plaćaju u brakorazvodnim i s tim povezanim parnicama. Prvi dio izmjena i dopuna zakona mislimo da bi trebalo uobličiti na širi način tako da se izmijeni ne samo ova odredba zakona nego i neke druge s njom povezane, da bi čitav sustav dobio smisao. Hvala.
Hvala. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Miroslav Rožić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Pred nama je dakle, Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu, intencije te izmjene iznijeli su predlagači i dakako mi u Klubu zastupnika HSP-a raspravili smo prije svega o intenciji ovog zakona. Prema tome, obzirom da Klub zastupnika HSP-a podržava u načelu sve prijedloge koji su usmjereni ka uspostavi vladavine prava, odnosno ograničavanju samovolje i uspostavi socijalne pravednosti, podržavamo Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu kojeg su predložili kolege zastupnici iz Kluba SDP-a. Međutim, pri tome ističemo da je Zakon o odvjetništvu donijet još 1994. godine, ovaj koji je na snazi, te da je SDP mogao u razdoblju od 2000. do 2004. predložiti izmjene i dopune Zakona o odvjetništvu ili predložiti čak i novi zakon koji bi na pravedan način uredio pitanje odvjetničkih tarifa, odnosno onemogućio samovoljno divljanje u određivanju odvjetničkih tarifa. To što su kolege iz SDP-a jučer mislili i radili jedno, a danas misle i rade drugo, ne znači da su kolege prevrtljivci nego to znači da njihova promjena mišljenja znači da su danas pametniji nego što su bili jučer što je svakako za pohvalu. Namjera ovog prijedloga zakona izražena kroz ocjenu stanja je dobra, ali na žalost po našem sudu stipulacija predloženih članaka ne slijedi tu dobru misao. Naime, iz ocjene stanja je vidljiva intencija predlagača da se pomogne određenim osobama koje se nađu u teškom materijalnom položaju, citat, ali se iz predloženog članka 2. zaključuje da se nastoji pomoći osobama opet citiram "koje ostvaruju pravo na uzdržavanje, utvrđivanje očinstva i majčinstva te o tome s kim će živjeti maloljetna djeca". U potpunosti je dakle jasno da osobe, odnosno stranke koje u takvim sporovima gdje se utvrđuje očinstvo ili majčinstvo, odnosno s kim će živjeti maloljetna djeca, ne moraju pripadati samo osobama u teškom materijalnom položaju, već da takve sporove o utvrđivanju očinstva, materinstva ili skrbi nad maloljetnom djecom vode pripadnici i sirotinje i bogataša jednako. Ipak zbog dobre intencije predlagača podržavamo ovaj prijedlog zakona te očekujemo od kolege iz SDP-a da i oni uskoro podrže skori prijedlog Hrvatske stranke prava koja će na sustavan način riješiti pitanje odvjetničkih tarifa i zastupanje stranaka u duhu srednjeeuropske kontinentalno pravne tradicije građanskog prava, a ne neke druge koju na žalost sve češće uvozimo te u okviru europskih standarda, a sa uvažavanjem naravno načela izraženih u Ustavu Republike Hrvatske osobito onog o Republici Hrvatskoj kao socijalnoj državi što očito je promaklo ili izmaklo iz vida Hrvatskoj odvjetničkoj komori. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Netočan je navod kolege Rožića da je SDP dok je bio u koalicijskoj vlasti mogao nešto promijeniti što se nije ni desilo. Jer ja se nadam da je kolegi Rožiću poznato da su tarife ovako strašno, dakle i onda su bile pristojne, ali da su zapravo dignute tek dakle prije nekoliko mjeseci i da je ovo jednostavno bila reakcija zapravo dijelom na visoke tarife koje su uvedene neznam prije četiri-pet mjeseci.
Dobro kako je to sada ispravak netočnog navoda? Tvrdnja zastupnika Rožića koji govori u ime Kluba HSP-a bila je da je tada vladajuća koalicija u razdoblju od 2000. do 2003. mogla promijeniti ili predložiti promjenu ovog Zakona o odvjetništvu. Vi sada ispravljate jednu političku kvalifikaciju, jednu mogućnost koju je po svojoj političkoj prosudbi izrekao u ime Kluba HSP-a zastupnik Rožić. Mislim da se ne radi o ispravku netočnog navoda nego se radi o jednoj polemici da li ste mogli predložiti ili niste. Kolega Rožić ja vas molim nemojte ići sa povredom Poslovnika jer se ne radi, ali dajmo vidite da … … [[Upadica se ne čuje.]] Nije ispravak. Jedna raspravna tvrdnja je li se mogla ili nije mogla Vlada. Molim u ime predlagatelja poštovanu zastupnicu Milanku Opačić.
Pa evo korektnosti radi, kao predlagatelj ću iskoristiti priliku samo da kažem dvije stvari. Ovo što je rekao kolega Rožić u ime Kluba HSP-a da smo mogli mijenjati Zakon o odvjetništvu. Nismo ga mijenjali zbog toga što nismo imali potrebe u ovom dijelu na to intervenirati, jer Odvjetnička komora punih osam godina nije mijenjala svoje tarife i promijenila ih je prije par mjeseci i upravo zbog tako značajnog i velikog povećanja tih tarifa smo reagirali na ovaj način. A drugo što se tiče stvari koje smo u tom dijelu mi napravili u protekle tri i pol godine, vrlo kratko samo da smo mi sudske pristojbe prepolovili za 50%, a za ove slučajeve o kojima danas govorimo utvrđivanje očinstva, majčinstva, utvrđivanje s kim će dijete živjeti i alimentacije ukinuli smo sudske pristojbe, dakle one su nula.
Hvala. Klub HSS-a, poštovani zastupnik Ante Markov.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Naravno Klub HSS-a će podržati ovakav, ali i sve one prijedloge zakona koji idu za time da se čim više smanji monopolizacija prava na bilo što. Ovo je jedan od zakona koji želi otvoriti ustavne kategorije da budu dostupne čim širem krugu građana. Danas kad se govori o pravnoj pomoći onda to nije više samo pravna norma. Pravna pomoć je danas duboko društveno, socijalno, humano, civilizacijsko, ali napose egzistencijalno pitanje. Pitanje opstanka jer od rođenja pa do smrti svaki, svi naši građani žive u stalnom sukobu i odnosu sa institucijama pravosuđa, sa provjerom pravnih normi i bez pravne pomoći naprosto građaninu i čovjeku je nemoguće živjeti. Naravno da je zadaća svakog civiliziranog društva i svake društvene zajednice da taj odnos omogući kao jednako pravo svih da koriste tu pravnu pomoć, ali i da pristup pravosuđu bude u skladu sa svim njihovim potrebama. Od, kad se kaže da postoje u društvu monopoli, pa kažemo da imamo financijski monopol koji je ovladao strukturom financijskog odnosa, kapitala, imamo u društvu monopol uvoznika koji su ovladali našom proizvodnom sviješću pa tu svijest proglašavaju nepotrebnom jer kažu da nema ni potrebe da mi puno proizvodimo. Postoji samo još jedan monopol koji je gori od ova 2 monopola, a ova 2 su sama po sebi stravično pogubna i loša za svako društvo, a to je monopol ili monopolizacija pravosuđa. Odnosno, prevedeno, nejednakost građana da koriste pristup pravosuđu na isti način, a ne mogu ga koristiti na isti način zato što im država koja u svojoj preambuli nosi naziv socijalna država nažalost nije uspjela osigurati jednakost tog pristupa. I upravo stoga, prije svega, naši građani su svjedoci, posebno oni koji ne mogu ostvariti tu pravnu pomoć, da mogu biti izigrani, prevareni, osramoćeni i da ne mogu ni svoja najjasnija prava koja proizlaze bilo iz očinstva, bilo iz materinstva, bilo iz prava na dijete koje nije navršilo 18 godina, bilo iz prava ne određene nekretnine ili pokretnine. Ukoliko nemaju novaca i ukoliko nemaju podršku u društvu oni postaju siromasi, nezadovoljnici, jednom riječju, ljudi koji imaju prava ali nisu dio društva. Prema tome, mi govorimo upravo o tima ljudima kojima smo oduzeli ono pravo koje su nekada imali, a to je da imaju pravo na sudsku pravnu pomoć besplatno. Odvjetnička komora, to treba napomenuti, je osigurala tu pravnu pomoć, ali jasno, morate dokazati pravo da imate pravo na tu pravnu pomoć. Znači, da nemate dostatno sredstava i onda vam Odvjetnička komora daje besplatnu pravnu pomoć. Istina za volju, nekad su sudovi imali takvu pravnu pomoć i nisu se trebale dokazivati da niste u mogućnosti nego koristite tu pravnu pomoć. Što je ono što se sa ovim Prijedlogom želi postići? Ovaj Prijedlog ima svoju jednu daleko širu zadaću. Nevezano to da li Vlada se slaže sa ovakvim Prijedlogom ili ne, on ima jednu širu značajniju poruku društvenu koja u sebi sublimira i svih onih koji su na neki način zastupnici, koji su odvjetnici nekoga. Kao što smo i mi danas ovdje odvjetnici onih građana koji su nas birali, i ja se uvijek zalažem za pravo svakog da to svoje pravo jasno, javno i bez dlake na jeziku upravo kaže ovdje gdje je mjesto, govoru i gdje je mjesto da se sukobljavaju različite pojave, sadržaji pa i politika. Eto, počesto se nema pravo na takvo pravo u javnosti i počesto se to pravo i u ovoj Domu naroda pokušava krivo interpretirati i onda građane koji gledaju to sve skupa dovodimo u još deblju, dublju sumnju, a oni su ionako u sumnji iz razloga što ne mogu ostvariti svoja Ustavom zajamčena prava, a jedna od najvažnijih prava, prava na obranu svojih prava kroz pravnu normu ili kroz pravnu pomoć. Zbog toga je ova pravna pomoć, ima jedno daleko šire utemeljenje i dobro je, gospodine predsjedniče, što se kroz javnost i omogućeno svima da se od ovoj temi progovori i da ona u sebi sublimira svu našu odgovornost koju imamo kao saborski zastupnici, koju imamo kao građani i kao ljudi. Jer politika ne smije biti ni iznad građana ni iznad ljudi ni iznad njihovih potreba. Ona mora biti u toj funkciji, a počesto poruka iz ovog Parlamenta nije na razini odgovornosti, nije na razini toga da smo mi predstavnici građana i da brinemo o njihovim pravima, o njihovim teškoćama koje imaju, o načinu na koji bi oni željeli da politika bude u njihovoj funkciji. Oni nemaju pravo izražaja. I političke stranke su postale na neki način blokada tih sustava koji trebaju upravo doprinijeti bolje razumijevanju onih koji se bave politikom da bi radili na općem dobru i onih kojima je zadaća da osluškuju da li ta politika radi to na ispravan način. Naravno, ja neću otvoriti preispitivanja i rekapitulaciju ukupnog našeg društvenog i političkog odnosa kod nas, ali u svakom slučaju, razvoj slobode, misli i pravo izražavanja u Parlamentu direktno nalazi utemeljenje kod onih ljudi koji nas gledaju, kod onih koji su poniženi, oni koji su povrijeđeni i zato je vrlo važno iz ovog Parlamenta slati poruke ...
Kolega Markov, zadržimo se na Zakonu o liječničkim tarifama.
E pa upravo želeći naglasiti i važnost tih tarifa koje normativno izazivaju, jasno, neraspoloženje građana. Zašto neraspoloženje? Prije svega što im nije se dostatno objasnilo pa i društvo nije poduzelo one mjere koje je moglo poduzeti da te tarife koje su možda u nekim slučajevima i opravdane, ali u većini slučajeva nisu, moraju biti pod režimom nadzora središnje državne vlasti. Zašto pod režimom? Pa zato što smo mi država koja nije lišena socijalnih razlika. Upravo radi tih socijalnih razlika, a čini mi se da je i ministrica pravosuđa svojevremeno obećavala da će doći ovdje pred nas upravo jedan takav limitator koji će limitirati razinu tarifa i usluga i da će naši građani biti, omogućeno da će im biti upravo pristup toj pravnoj pomoći. Ova šira elaboracija je ustvari samo u funkciji naše odgovornosti naspram građanima, a ovaj Zakon je prije svega upravo i podnesen zbog maloljetne djece, zbog roditelja bilo majke ili oca, zbog svih onih kojima je život u tim najtežim okolnostima koje se mogu dogoditi svakome, najteži ukoliko ostanu bez te pravne pomoći. Upravo zato, apelirajući na međusobno razumijevanje, na uvažavanje i na stvaranje onih poruka koje neću ići za time da truju ionako loše odnose koji postoje, želim podržati ovaj Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o odvjetništvu i apsolutno se nadati da će i Vlada čim prije izaći sa kompletnim Prijedlogom zakona o odvjetništvu koji bi trebao pomiriti sve one razlike koje danas postoje.
Hvala. Klub HDZ-a, poštovani zastupnik Emil Tomljanović, izvolite.
Gospodine predsjedniče, uvažena gospođo državna tajnice. Eto, pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu i uvodno bih htio istaknuti u ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice da ne podržavamo izmjene Zakona o odvjetništvu i to u prvom redu iz prvog razloga navedenog u mišljenju Vlade Republike Hrvatske od 27. kolovoza 2004. godine. Naime, sukladno zaključku Gospodarsko-socijalnog vijeća od 6. srpnja 2004. godine u tijeku je izrada Nacrta prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu kojim će se a nakon prikupljanja komparativnih prikaza drugih zakonodavstava kao sveobuhvatne stručne i socijalne analize navedena pitanja riješiti na odgovarajući način. Nadalje, sam prijedlog uređuje način donošenja tarife o nagradama i naknadi troškova za rad odvjetnika, a s druge pak strane predloženim odredbama želi se proširiti krug osoba kojim je Hrvatska odvjetnička komora dužna osigurati besplatno pružanje pravne pomoči za one kategorije stanovništva koje su socijalno najugroženije pa iz tih razloga ne mogu ostvariti pravo na odvjetničku odnosno u tom smislu sudsku zaštitu. Naglasio bih da je intencija predlagatelja prihvatljiva u smislu potrebe da se gore navedena pitanja na drugačiji i kvalitetniji način razrješe. Međutim, sporna je s jedne strane brzina odnosno hitnost u postupanju te donošenju Zakona bez prethodno pribavljenih mišljenja svih zainteresiranih subjekata u prvom redu tu mislim na odvjetničku komora pa do svih onih subjekata koji na direktan ili indirektan način sudjeluju u sudskim postupcima u kojima je prisutnost odvjetnika neophodna. Napominjem da je Zakon o odvjetništvu donesen još 1994. godine te da se pojavljuje potreba za njegovu izmjenu i to ne samo onih odredbi koji određuju način ustanovljenja troškova za rad odvjetnika već i zbog drugih pitanja koja će se u odnosu na odvjetništvo kao samostalni sustav pružanja pravne pomoći u Republici Hrvatskoj morati izmijeniti odnosno perciznije regulirati. Međutim, pri rješavanju pitanja problema odvjetništva neophodno je potrebno krenuti od zakonske odnosno ustavno-pravne analize navedenih pitanja. Naime, u okviru zaštite ljudskih prava i temeljnih sloboda, točke 2. dakle osobne i političke slobode i prava Ustav Republike Hrvatske svojim člankom 27. definira odvjetništvo kao samostalnu i neovisnu službu koja osigurava svakome pravnu pomoć u skladu sa zakonom. Dakle, Ustavno načelo samostalnosti i neovisnosti u smislu obavljanja odvjetničke službe kao takvo definirano je i Ustavom. Shodno tome zakon o odvjetništvu kao poseban propis leg specialis uređuje ustojstvo i djelovanje odvjetništva dakle ponovno naglašavam kao neovisne i samostalne službe koja osigurava pružanje pravne pomoći fizičkim i pravnim osobama u ostvarivanju i zaštiti njihovih prava i pravnih interesa. Samostalnost i neovisnost odvjetništva ostvaruje se kroz prvo samostalno i neovisno odvjetničkog posla kao slobodne djelatnosti, drugo što je bitno isto tako kao i ovi ostali elementi, ustrojstvom odvjetništva u Hrvatsku odvjetničku komoru kao samostalnu i neovisnu organizaciju odvjetnika na teritoriju Republike Hrvatske, treće donošenjem statuta i drugih općih akata komore i četvrto odlučivanje o stjecanju i prestanku prava na obavljanje odvjetništva. Nadalje, osnovicom članka 18. citiranog propisa odvjetnici imaju pravo na nagradu za svoj rad te na naknadu troškova u svezi sa obavljenim radom sukladno tarifi koju utvrđuje odnosno donosi komora. Međutim, ovdje posebno treba istaknuti da je zakonom propisana i besplatno pružanje pravne pomoći i to na način da je komora dužna osigurati besplatno pružanje pravne pomoći žrtvama Domovinskog rata i socijalno ugroženim osobama u u pravnim stvarima u kojima te osobe ostvaruju prava koja su u svezi s njihovim položajem kao i drugim slučajevima predviđenim općim aktima Komore. Shodno svemu izloženom očigledno da se nalazimo pred problemom kako s jedne strane uistinu sačuvati odnosno ustrojiti odvjetništvo kao samostalnu i neovisnu službu, te s druge strane spriječiti sve one anomalije koje se pojavljuju u radu odvjetnika odnosno odvjetništva u cjelini i to nisu samo pitanja koja pronalazimo u Prijedlogu ovog propisa naime osim pitanja načina donošenja ili visini odvjetničke tarife i pružanja besplatne pravne pomoći postoji čitav niz drugih stvari koje preciznije treba definirati njih ima puno i nije u smislu ovoga Zakona vrijeme da o tome raspravljamo ali evo i poruka Vladi u smislu pisanja novog Zakona ili izmjena i dopuna Zakona o odvjetništvu svakako bi se trebalo povesti računa o tim pitanjima jer se oni nedvosmisleno nameću kao problemi koje treba razrješiti, od samo reklamiranja odvjetnika, poreznog sustava u odnosu na odvjetništvo, stjecanja statusa odvjetnika, konkurencije unutar odvjetničkog zbora u odnosu na stvaranje uskog kruga odvjetnika kojima su više dostupni tzv. atraktivni predmeti i tome slično. Međutim, sve navedeno ukazuje na ozbiljnost navedenog problema. I zato još jedamput protivljeći se ovom zakonskom prijedlogu, Vladi odnosno resornom ministarstvu, Ministarstva pravosuđa treba uputiti jasnu poruku da što hitnije iznađe optimalna zakonska rješenja i to ne samo zbog odnosa u pravosuđu i funkcioniranju sudbene vlasti već da i odvjetnici prečesto izloženi bezrazložnim animozitetima steknu svoj status i ugled u Hrvatskom društvu kakav im po prirodi posla zasigurno i pripada. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala. Netočno je kolega ustvrdio da vlada dok priprema novi cjelovitu izmjenu ovog Zakona isto čeka odnosno ima pribaviti komparativni prikaz kako su riješene odvjetničke tarife u Europi. Komparativni prikaz. To jednostavno nije točno, Vlada nema što čekati ni pribavljati jer to Vlada ima u resornom ministarstu.
Poštovani zastupnik Emil Tomljanović je citirao navode iz mišljenja Vlade. Ali to možete osporavati u raspravi mišljenje i stajališta Vlade, a ne zastupnika koji citira i poziva se na to mišljenje. Laž je da Vlada prirema Zakon? Nije. Što Vlada priprema, ali vi niste opet ispravili taj navod. Poštovani zastupnik Željko Pavlic u ime Kluba LIBRE.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Ministarstva evo dopustite da se i ja u ime Kluba LIBRE osvrnem na Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu. Klub LIBRE podržat će ovaj Zakon prvo iz načelnih razloga jer prihvaćamo intenciju da Republika Hrvatska mora biti ta koja će biti dužna osigurati svim građanima a posebno onima koji se nađu u teškom materijalnom položaju pravo na slobodan pristup pravosuđu. Zbog toga dakle podržavamo članke koji dakle s jedne strane govore o tome, tj. traže da o tarifi koju utvrđuje i donosi Odvjetnička komora da o toj tarifi suglasnost dade i Vlada Republike Hrvatske a isto tako podržavamo to da se proširi krug onih koji mogu primati bespravnu pravnu pomoć i na dakle kategorije koje su navedene u članku 2. a to su osoba koja ostvaruju pravo na uzdržavanje, utvrđivanje očinstva i majčinstva te o tome s kim će živjeti maloljetna djeca. NO, osnovni razlog zbog čega se donosi ovaj Zakon je reakcija na poznatu odluku Hrvatske odvjetničke komore koja je podigla puno prašine u javnosti, izazvala veliko nezadovoljstvo zbog toga što su višestruko povišene tarife. Pa samo da podsjetim da je ta odluka Hrvatske odvjetničke komore donesena skoro, 19. 6. ove godine 2004. i tom odlukom su cijene odvjetničkih usluga višestruko povećane, mislim da je to ono najbitnije, naročito one kojima je cijena odvjetničke satnice povišena sa 40 kuna na 500 kuna. Potrebno je istaknuti da je način obračuna odvjetničkih usluga u Republici Hrvatskoj jedinstven u svijetu. Na primjer sjeverna Amerika poznaje obračun odvjetničkih usluga po utrošenom vremenu, a standardna satnica je 100 dolara približno 600 kuna, dakle skoro smo ih stigli. Zapadna Europa poznaje obračun odvjetničkih usluga po poduzetnim radnjama i vrijednosti spora. A visina tarifa je regulirana zakonom bez mogućnosti participiranja na konačnu ishodu spora. Hrvatska je jedina zemlja u svijetu, gdje su odvjetnici s jedne strane osigurali višestruke iznose za svaki izlazak na ročište, i za svaki napisani podnesak na sud. A s druge strane imaju neograničenu mogućnost ugovaranja udjela od dobivenog iznosa spora. Stoga su cijene odvjetničkih usluga po hrvatskim tarifama od visokih vrijednosti sporova na primjer 10 milijuna kuna višestruko više u apsolutnom iznosu od tarifa u na primjer u Njemačkoj. Kad se uzme u obzir peterostruko niža primanja hrvatskih građana proizlazi dakle da su u ekstremnim slučajevima odvjetničke usluge Hrvatskoj skuplje i do 50 puta od odvjetničkih usluga u Njemačkoj. Enormno visoke zarade odvjetnika u Republici Hrvatskoj potvrđuje činjenica da je u prošloj godini upravo odvjetnik prijavio rekordni oporezivi prihod prema navodima Porezne uprave Republike Hrvatske. Možemo i ove naše podatke, dakle usporediti sa našim susjednim zemljama npr. sa Slovenijom. i tako su odvjetničke usluge obračunate po satu Hrvatske skuplje 160 kuna, nego u Sloveniji. Tarifni bod hrvatskih odvjetničkih veći je za 7,6 kuna, a propisani iznos najveće naknade veći je 10 puta. Cijena jednog sata odvjetničkih usluga u Hrvatskoj iznosi dakle 500 kuna. U Sloveniji je to 340 kuna. Vrijednost tarifnog boda hrvatskih odvjetnika je 10, a slovenskih 3,4 kune. Najveći iznos naknade naših odvjetnika može iznositi 100 tisuća kuna u gospodarskim sporovima, a u susjednoj državi ograničen je na 10 tisuća kuna. Dakle, navodim ove brojke da bismo vidjeli zaista koji su ekstremi u nekim slučajevima pri odvjetničkim naplatama njihovih usluga. Današnje, sadašnji hrvatski model, dakle koji to omogućuje utvrđivanje cijena identičan je onome u Velikoj Britaniji, gdje tarifu formira odvjetnička komora prema tržišnom principu ponuda i potražnja kao na primjer ovdje u Hrvatskoj. No, bitna razlika u tome što Hrvatska odvjetnička komora u nas ima monopol, ona je jedina, a u Britaniji postoji čak nekoliko komora. Ovdje je bilo riječ o tome kako druge dakle zemlje propisuju tu problematiku. U Njemačkoj je tarifa propisana saveznom uredbom, u Austriji saveznim zakonom i odlukom Odvjetničke komore. U Mađarskoj i Češkoj uredbom Ministarstva pravosuđa, u Sloveniji odlukom Komore uz suglasnost Ministarstva pravosuđa i slično. Mi u ime Kluba ne možemo prihvatiti dakle tumačenje Vlade da se ne može prihvatiti ovaj zakon, dakle jer će Vlada donijeti neki svoj zakon, ne znamo kada. Tražimo dakle da se on donese što prije. I još mislimo da je važno za napomenuti da Europski sud utvrdio da nadležno državno tijelo ima pravo propisati obavezujuću tarifu odvjetničkih usluga zakonom, podzakonskim aktom ili aktom Odvjetničke komore i da to nije u sukobu s odredbama tržišnog natjecanja. Europska komisija svojim izvještajem o tržišnom natjecanju u profesionalnim djelatnostima ocijenila da regulacija cijene usluga profesionalne djelatnosti i dalje nužna, među ostalim zato što se regulacija odvjetništva utječe i na učinkovitost pravosuđa. Mislim da ovome nemamo što dodato, samo eto apeliramo, dakle da se što prije donese ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala. Klub DC-a, HSLS-a poštovani zastupnik Frano Piplović, izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, državna tajnice, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Klub DC-a i HSLS-a uvažava mišljenje Vlade Republike Hrvatske i neće podržati ovaj prijedlog zakon o izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu, koji je predložio Klub zastupnika SDP-a, iz dva razloga. Prvi razlog je u tome što je ovdje riječ o problemu šire naravi, jer u ovom obrazloženju koje je dato u ovom prijedlogu stoji da treba riješiti pitanje zastupanja stranak koje traže uzdržavanje, utvrđivanje očinstva i majčinstva, te odluku o tome s kim će živjeti malodobna djeca, to nije temeljni problem Hrvatske, temeljni problem Hrvatske naimaština, da li ovi ljudi imaju novaca ili nemaju novaca platiti odvjetničku tarifu postojeću, to nitko ovdje ne zna, pa vjerojatno ni predlagatelj. Ali je činjenica da veliki broj hrvatskih građana iz drugih životnih dobi i drugih djelatnosti i slojeva imaju isti problem. Uočavajući ovaj problem i Vlada Republike Hrvatske, znači da su tarife naglo skočile, da ih treba na neki način svesti u razumne mjere, a te razumne mjere podrazumijevaju sposobnost plaćanja tih usluga, Vlada je pristupila kao što piše ovdje u ovom obrazloženju, znači izradi nacrta prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu. Znači taj problem je uočen i Vlada ga je počela riješavati, znači već samim time što izrađuje nacrt prijedloga zakona. Dalje, ovdje je navedeno hitan postupak. Mi u Klubu DC-a i HSLS-a ne vidimo koja je tu, koji bi to bio razlog da se ide u hitni postupak, zapravo mislimo da je ovdje riječ o zouporabi instituta hitni postupak. Evo zbog čega to tvrdimo. Naime, evo svjedoci smo danas i ovih dana, ja sam ovdje 20-tak dana u Hrvatskom saboru, gledam ovaj dnevni red, pa se nekim stvarima malo čudim i donosim zaključak, osobni moj zaključak, da je ovdje riječ o hitnosti u mnogim stvarima da bi se svakodnevno i u svakom pitanju vršila opstrukcija. O čemu je bilo i danas riječi ovdje. Uočili smo da pojedine stranke imaju svoje ljude u raznim ministarstvima, koji dojavljuju što Vlada radi i da bi se na neki način Vladu preduhitrilo, onda se ide na ovakav način sa prijedlozima i dopunama kako bi se na neki način...
Kolega Piplović samo trenutak jedan. Zanemarili ste da je Sabor utvrdio da ovaj prijedlog zakona kako je i predložen ide u redovnoj proceduri, ne po hitnom postupku, vjerojatno ste to, pa vam je omaškom..
Dobro, ja se ispričavam.
Pa molim vas, samo na to se osvrnite.
Ništa ja se ispričavam ako je to tako. U svakom slučaju, znači nećemo podržati ovaj prijedlog zakona. Činjenica jeste da 10 godina na razini Hrvatske države, znači nisu mijenjane cijene odvjetničkih usluga. Međutim, problem je, rekao samo odmah na početku, koliko one trebaju biti povećane. Neke analize pokazuju da i one bivše cijene od 40-tak kuna nisu mogli naplatiti mnogi, mnogo odvjetnici itd. No, u svakom slučaju ovaj problem je prisutan i njega sigurno treba sustavno riješavati. i na neki način zalažemo se da poštiva koliko je god moguće Hrvatska vlada i napori njeni da se izađe iz ovakvog problema u kojem jesmo sada kada je u pitanju, kada su u pitanju odvjetničke tarife. I za sam kraj, da sam ja osobno dijete ili starac, znate što bih rekao ovdje pojedinim kolegama, nemojte me molim vas više braniti. Hvala lijepa.
Predlagateljica, da. Poštovana zastupnica Milanka Opačić.
Moram priznati u ime predlagatelja da sam dosta iznenađena raspravom gospodina Piplovića, mislim da je ovo doista jedna tema u kojoj ne bi smjelo biti mjesta ovakvoj vrsti rasprave. Prvo što ste ustvrdili da problem s kim će živjeti maloljetna djeca, utvrđivanje očinstva i majčinstva i traženje uzdržavanja nije problem ove zemlje. Ja moram reći da bi bilo jako dobro da se vi malo bolje informirate ili da se okrenete malo oko sebe dragi moj kolega pa da vidite koliko problema ljudi imaju oko nas da bi utvrdili ove osnovne stvari, a prvenstveno je ovdje riječ o pravu djeteta da zna tko mu je otac i da za njega snosi odgovornost i da plaća za njega alimentaciju kad je već odlučio da to dijete dođe na svijet. To je osnovno pravo djeteta. Djeca u Hrvatskoj imaju jako velikih problema s time. Imaju problema dok to utvrde na sudu i imaju problema dok sve to skupa naplate. Zbog toga je i u ovom Saboru i bila rasprava o Fondu za alimentacije i mnogim drugim temama gdje smo pokušali o problemima koja prvenstveno djeca imaju kako bi ostvarila svoja temeljna prava. Jako puno volimo govoriti o djeci, o tome kako ih je malo u našoj zemlji što je točno. Međutim njihova prava i realizacija njihovih prava su na vrlo niskoj razini i govoriti o tome da to nije problem Hrvatske, moram priznati da je vrlo hrabro. Vrlo hrabro. Govoriti o tome da stranke imaju svoje doušnike u ministarstvima i da oporbene stranke pišu zakone kako bi preduhitrile Vladu je nešto što možda vi gospodine funkcionirate tako da imate i dijelite ljude na naše, vaše, svoje, njihove. Ja vam kažem u ime Kluba SDP-a, mi ljude samo dijelimo na stručne i nestručne, na sposobne i nesposobne. I nitko od nas ovaj zakon nije predložio zbog toga da bi preduhitrio Vladu Republike Hrvatske. Nama je u interesu da Vlada na bilo koji način ovaj problem riješi, da prvenstveno zaštiti interes djece, a predložili smo ga samo zbog toga što smo imali vrlo velike i brojne pozive naših građana koji su molili da se nešto učini zbog toga što postoji jedna kategorija ljudi koja ne spada u onu skupinu koja se zove socijala, koji ne mogu na osnovu svojih financijskih primitaka dobiti status da dobiju socijalnu pomoć. Ne mogu dobiti niti onaj status kod Odvjetničke komore da dobiju besplatnog zastupnika, ali na žalost sa svojim sredstvima koja imaju, ne mogu zajedno preživjeti sa svojom djecom i još platiti vrlo visoke odvjetničke tarife. S obzirom da Republika Hrvatska u svom Ustavu ima kao posebnu skrb, zadanu dakle posebnu skrb za djecu i obitelj, mislim da je minimum koji svi skupa možemo napraviti, a to je da pokušamo malo ublažiti cijene Odvjetničke komore kada su u pitanju ove statusne stvari, a koje se tiču prvenstveno interesa i prva djeteta da zna tko mu je otac i da taj otac za njega plaća ako već ne želi s njim živjeti i za njega se brinuti. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Frano Piplović.
Poštovana kolegice Opačić imam troje djece pa znam dobro što je dijete i nisam rekao ono što ste mi vi ovdje htjeli reći, da sam ja rekao. Ja sam rekao da to nije toliki problem da zavređuje ovu hitnost. Imali ste priliku da to riješite, jer bilo je razvoda i prošle godine kada ste vi bili na vlasti, ali to niste riješili. Nemojte sada ovdje meni imputirati to. Drugo, ispravit ću još nešto. Ja nisam ovdje nikakvu riječ upotrijebio "doušnik". Činjenica da ste bili na vlasti, da imate svoje ljude i znam pouzdano da stižu dokumenti.
Kolega Piplović hvala lijepa. Morate se držati, vi ste novi u Saboru. Treba ispravak netočne činjenične tvrdnje. Ovo je bio komentar. Hvala lijepa. Klub IDS-a, pardon prije toga državna tajnica Snježana Bagić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. S obzirom da je Vlada više puta u ovoj raspravi pozivana i prozivana, a s obzirom na to da smo dostavili i pisano očitovanje, ako dopustite nekoliko dodatnih riječi uz ovo pisano obrazloženje. U Vladi Republike Hrvatske, tj. Ministarstvu pravosuđa koje je zaduženo za izradu izmjene i dopuna, … [[Ne razumije se.]] i u tijeku su izmjene i dopune Zakona o odvjetništvu i Vlada će u najskorije vrijeme uputiti svoj prijedlog toga zakona. Uputiti će ga nakon što je doista napravila, doduše potaknuta i zaključkom Gospodarsko-socijalnog vijeća od 6. srpnja ove godine, jednu cjelovitu i pribavila i napravila komparativnu analizu, kako stare i nove odvjetničke tarife tako i komparativni prikaz naše odvjetničke tarife i Zakon o odvjetništvu sa zakonima i tarifama drugih država uvažavajući dakako i praksu i preporuke koje o tome postoje u Europskoj uniji. Pa ako mi dopustite kad sam već uzela riječ i za ovom sam govornicom, da obrazložim zašto onda Vlada Republike Hrvatske ne podržava ovaj prijedlog zakona, pri tome ne osporavajući potrebu dakako i nužnost izmjene i dopune Zakona o odvjetništvu. Više puta se ovdje reklo da je neposredan povod za ovaj prijedlog izmjena i dopuna zakona to što je Hrvatska odvjetnička komora tarifu o naknadi i nagradama za rad odvjetnika negdje u 6. mjesecu, je stupio na snagu u srpnju mjesecu ove godine, povisila i to povisila nekoliko puta značajno, značajno povećanje i dakako da je to izazvalo veliku pažnju javnosti i reakcije građana i potrebu da se reagira. Sad loše je u tome, ja ne opravdavam dakako niti treba opravdavati ni obrazlagati sada kako je Hrvatska odvjetnička komora tako tu tarifu povisila nekoliko puta. Činjenica je da je ona pri tome iskoristila svoje zakonsko pravo. Po Zakonu o odvjetništvu oni su samostalni, Hrvatska odvjetnička komora o određivanju svoje tarife i donijela je tarifu kakvu je donijela. Loše pri tome je zapravo što ispada i stječe se dojam da se to nije dogodilo i da Hrvatska odvjetnička komora nije tarifu tako značajno povećala, da uopće ne bi došlo do potrebe za izmjene i dopune Zakona o odvjetništvu ili da ju nije povećala u tako značajnoj mjeri. I kažem dobro je zato što jednostavno takvo povećanje je potaknulo očigledno predlagatelja, odnosno Hrvatski sabor, a i Vladu da brže reagira na potrebnu dužnost sustavnijih i cjelovitijih izmjena i dopuna Zakona o odvjetništvu koje se mogu dotaknuti i trebaju dotaknuti pitanja za samostalnost Hrvatske odvjetničke komore kao jedne profesionalne udruge da samostalno propisuje i određuje takvu tarifu. Naime, praksa, inače samostalnost bavljenja odvjetničkim odvjetništvom i ostalim profesionalnim zvanjima i granice njihove samostalnosti što uključuje dakako određivanje cijene njihovih usluga nije nešto što je samo hrvatski izum ili hrvatski problem. Time se bavi cijela Europska unija i sve zemlje Europe. Time je potaknuta je i Europska komisija 2004. godine je napravila izvješće, gdje je ukazala na potrebu preispitivanja samostalnosti regulativnih tijela, odnosno profesionalnih udruga kod određivanja načina obavljanja svojih usluga, cijene tih usluga kako bi one bile u općem interesu. Kada je riječ o odvjetništvu tu je uloga dvostruka i važnost je dvostruka, jer Hrvatsko odvjetništvo, odnosno svako odvjetništvo treba doprinijeti učinkovitosti pravosuđa. Zato kažem hrvatsko odvjetništvo, jer naše je Hrvatsko odvjetništvo se katkada i njegova uloga i značaj u stvaranju jednog efikasnijeg i učinkovitog pravosuđa možda zanemaruje ili se na neki način zaobilazi jer je sve fokusirano na sudove. A i odvjetništvo, odnosno način na koji će odvjetnici obavljati svoje usluge, dakako profesionalno, ali pri tome određivanje kako će se i ta cijena utvrđivati, može uticati na ograničenje dakle broja procesnih radnji koje će se poduzeti, doprinijeti jednom dakle učinkovitijem pravosuđu. U sklopu toga mi smo u Ministarstvu pravosuđa napravili analizu, tu komparaciju i cijeneći sva iskustva zašto izmišljati nešto ako postoji dobro iskustvo, ćemo predložiti i takve dodatne izmjene i dopune Zakona o odvjetništvu. Naime, čini mi se da je to možda 94. godine bilo prikupljeno, stoji, ali prošlo je 10 godina. Do tada se puno i u Hrvatskoj, a i u svijetu promijenilo. Time se kao što vidite bavi Europska zajednica, Europska komisija i treba sve to skupa ažurirati da bi se osuvremenilo i prilagodilo modernim potrebama s jedne strane. S druge strane, našem hrvatskom pravosuđu kao takvom i pri tome, socijalni moment kategorije građana koje treba posebno zaštititi pružajući im besplatnu pravnu pomoć, imaju dakako posebnu važnost i mjesto. Po ocjeni Vlade Republike Hrvatske način na koji je to predloženo neće u potpunosti postići uspjeh, odnosno time nisu obuhvaćena samo djeca. Ona dakako, kad je riječ o bračnim sporovima i stvarima imaju poseban značaj i mjesto, ali su ovdje obuhvaćene i osobe koje, recimo, ostvaruju pravo na uzdržavanje. To može biti bivši bračni drug ili neki član obitelji koji nužno ne mora biti osoba doista bez ikakvih sredstava, odnosno socijalno ugrožena osoba. Prema tome, Vlada smatra da pri proširivanju eventualnom krugu socijalno ugroženih osoba, s obzirom da već sve socijalno ugrožene osobe prema Zakonu imaju pravo na besplatnu pravnu pomoć, dakle, navođenje pojedinih kategorija osoba izvan žrtava Domovinskoga rata, treba posebno razraditi i onda propisati. Evo, toliko. Zahvaljujem, gospodine predsjedniče.
Hvala lijepa. Klub zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjena gospođo državna tajnice, uvažena gospodo zastupnici. Stavak 1. članka 1. glasi da odvjetnici imaju pravo na nagradu za svoj rad i jasno, to je logično. U stavku 2. se govori da tarifa iz ovog prethodnog stavka primjenjuje se od dana kada Vlada Republike Hrvatske da suglasnost na tarifu, što je logično. U slučaju kada Vlada Republike Hrvatske ne da suglasnost na novu tarifu primjenjuje se postojeća tarifa ili privremena tarifa koju Vlada donosi svojom uredbom, i to je logično. Logičan je i stavak 3. da za obranu po službenoj dužnosti u visini naknade za rad odvjetnika utvrđuje Ministarstvo pravosuđa. Logičan je, jasno, i ovaj članak 2. kojim se proširuje krug osoba kojim se Komora, kojim je, pardon, Komora dužna osigurati besplatno pružanje pravne pomoći. Poglavito kada su posrijedi djeca, nemoćni, socijalno ugrožene kategorije jer i Republika Hrvatska je socijalna država. Međutim, sad dolazimo do nečega o čemu je trebalo biti i jučer i danas riječi, kako će umirovljenici plaćati odvjetničke usluge koji su također jedna ugrožena kategorija. E da bi sada oni mogli, treba usvojiti ovaj IDS-ov Zakon o povratu duga umirovljenicima putem obveznica. Je, a da bi se to moglo najprije treba to doći na dnevni red i treba to raspraviti. Što je IDS tražio u tom Prijedlogu? Prvo, nismo zadovoljni obrazloženjem Vlade po kojemu oni odbacuju termin "povrat duga" već govore o "obeštećenju", što nije ništa drugo nego "nije šija nego vrat". No povrat duga neće se moći izvršiti imaginarnim dionicama kako predlaže Vlada već isključivo putem obveznica. Ako se je moglo za sanaciju banaka izdvojiti 25 milijardi kuna onda i po tom osnovu moguće je kroz ne godinu, dvije ili tri, pet ili sedam izdvojiti 20 milijardi kuna. No, sve u svemu, o tome nekom drugom prilikom. Mi predlažemo, jasno, da se usvoji i taj ili da se barem za početak stavi na dnevni red IDS-ov Prijedlog zakona kao da se i usvoji ovaj Zakon SDP-a. Slažem se s onima koji su govorili da su odvjetničke tarife previsoke. Možda bi bilo bolje da govorimo o njima nego o ovom Prijedlogu iako je ... [[Govornik se ne razumije.]] on je nužan jer treba u svakom slučaju pomoći najslabijima. Makar narod kaže "sirotinja je i Bogu teška". Za kraj, prethodnici koji su rekli da su tarife previsoke u pravu su jer dolazimo do toga da si pravnu zaštitu mogu priuštiti samo imućni. To nije dobro, ali to je nažalost u ovome trenutku hrvatska realnost, to je na neki način cijena hrvatske tranzicije, to je cijena preraspodjele društvenog bogatstva koje se dogodilo u ovih 12, 13 ili 14 godina na izabrane i to se tako skoro zasigurno neće promijeniti. Znači, onaj tko ima on će zasigurno imati i ubuduće, on će si moći osigurati zaštitu svake vrste. Onaj tko nema, to zasigurno tako skoro teško da će imati i pitanje da li će mu Sabor ovdje pomoći. Maloprije je gospodin Pavlic spomenuo da u Hrvatskoj najviše tarifa dostiže 100 tisuća kuna. U susjednoj nam Sloveniji koja ima dvostruko veći prihod po stanovniku ili prosječnu plaću 10 tisuća kuna i vjerojatno na materijalne prosječne uvjete građana Republike Hrvatske nigdje te tarife nisu skuplje nego su ovdje. Stoga, možda bi trebalo razmisliti da ih ubuduće striktno, jasno, nedvosmisleno, što je moguće skorije propišemo zakonom, a da ne budu diskreciona volja bilo koje asocijacije.
Hvala. Obavještavam da je sukladno člankom 207. isteklo vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta u 13 sati. Poštovani zastupnik Nenad Stazić, izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Prvo o mišljenju Vlade. Ono ima tri pasusa. U prvom pasusu se kaže da se ne prihvaća Prijedlog zakona, u trećem pasusu se kaže tko će bit predstavnici Vlade, a u drugom pasusu koji ima jednu rečenicu i tri i po retka se iznose razlozi zbog kojih se predloženi zakon ne prihvaća. Pa se tu kaže da će to Vlada riješiti bolje i pametnije kao pitanje i da Vlada prikuplja komparativne podatke, prikaze drugih zakonodavstava. Ako Vlada prikuplja prikaze drugih zakonodavstava onda možemo konstatirati da se bavi uzaludnim i nepotrebnim poslom jer bivša ministrica nam kaže da to sve u Vladi ima, u Ministarstvu, pa to treba valjda pronaći tamo u nekoj ladici, a ne bavit se nečim što već postoji. Vlada, međutim, ne kaže u kojem pravcu će ona to rješavati bolje i pametnije i to znači ostaje za sada tajna, to ne znamo. Ona ne kaže ni što ne valja u ovom Prijedlogu. To je dosta zanimljivo. Obično u mišljenju Vlade se kaže zašto se neki prijedlog ne prihvaća, što je u njemu sporno. Ovdje toga nema. Ne kaže se ne valja to i to pa zbog toga ne prihvaćamo. Znači, jedno mišljenje Vlade za koje možemo reći da bi bilo bolje da nije napisano. Drugo pitanje, tarifa odvjetnika. Što je odvjetništvo? Odvjetništvo je jedan od stupova pravosuđa. Znači, imamo tužiteljstvo, imamo sudstvo, imamo odvjetništvo. Tko plaća tužiteljstvo? Plaća država. Tko plaća sudstvo? Opet plaća država. Tko plaća odvjetništvo? E odvjetništvo plaćaju dijelom stranke, a ponekad i država. Naravno, u kaznenim postupcima kada se brani po službenoj dužnosti. Zašto? Zato što je takav Ustav koji kaže da svaki okrivljeni ima pravo na obranu bez obzira ima li on novaca da tu obranu plati ili ne plati. U ovom drugom dijelu gdje stranka plaća odvjetnika onda je ona plaća po tarifi koju utvrđuje Komora. Takav je zakon. Što se sad ovdje predlaže? Predlaže se još i dodatna suglasnost Vlade na tu tarifu. Zašto se to predlaže? Predlaže se zato što je tarifa drastično povećana u 6. mjesecu. Predlaže se to dakle i po hitnom postupku pa i taj hitni postupak je skinut, a opet zašto? Pa da bi se što brže interveniralo. Da se ne čeka Vladu koja piše bolje i pametnije i koja prikuplja podatke koji već postoje jer dotad su građani oštećeni. I tu treba hitno intervenirati. Pa dok se ovo hitno intervenira nek Vlada i dalje razmišlja. Ima vremena, tko joj brani da razmišlja? U različitim zemljama kad pogledate te komparativne prikaze koje sad skupljate onda ćete vidjeti, to je u različitim zemljama različito riješeno. Mogli bismo se ovdje rukovoditi jednim pravilom. U nekim zemljama nemate samo jednu odvjetničku komoru, imate ih više one djeluju kao konkurencija, tada se država nema što miješati jer zakon tržišta tu već postoji. Pa svatko onaj tko treba odvjetnika može birati iz koje će ga komore uzeti, koja mu je komora i po tarifi prihvatljivija. Tamo gdje postoji samo jedna komora onda tada djeluje kao monopolist i ima razloga da se tu država umiješa. Prema tome, u tom dijelu je ovaj prijedlog SDP-a potpuno prihvatljiv i ja ne znam što ćete vi razmišljajući pametnije od toga smisliti. E sada, mislim da osnovno pitanje koje se tu postavlja kako se uopće postaviti prema odvjetništvu, što je odvjetništvo? Je li odvjetništvo dio pravosuđa ili je odvjetništvo slobodno zanimanje. Problem je što je ono jedno i drugo, ono je i dio pravosuđa i slobodno zanimanje i tu ta druga bitna izmjena ovog Prijedloga zakona tiče se proširenja kruga osoba kojem je Komora dužna osigurati besplatno pružanje pravne pomoći. I do sada je komora pružala besplatnu pravnu pomoć onima koji su od suda donijeli potvrdu da ne mogu sami platiti pravnu pomoć, dakle da su siromašni u toj mjeri da ne mogu sami platiti odvjetnika. E sada, ajmo se pitati da li ljudi imaju pravo na kruh? Imaju. A da li Gospodarska komora nalaže pekarima da gladnima daju kruh? Ne. Tko to rješava? Država. To je posao država. DA sustavom socijalne skrbe, osnivanjem socijalnih ustanova rješava pitanje onih koji si ne mogu platiti kruh. Da li ima ljudi koje bole zubi? Ima. Da li Liječnička komora određuje da dentisti njima moraju besplatno popravljati zube? Ne. Tko to rješava? Država. Država ima sustav socijalnog osiguranja gdje imate zagarantirano u tom primarnom osiguranju i popravak zubi, ne morate to plaćati. Tu se ovo proširuje ovim Prijedlogom zakona na pravo na uzdržavanje, utvrđivanje očinstva i majčinstva te o tome s kime će živjeti malodobna djeca. Čiji je to primarni problem? Evo čuli smo gospodina Piplovića on misli da to nije ničiji problem da to uopće nije problem ni društva ni države da li će se djeci u razumnom roku pronaći ili utvrditi očinstvo. To za njega nije problem. Ja mislim da to jest problem. To jest problem drutšva, to jest problem države. I zato ovo pitanje bi trebala rješavati država i ova sva dokazivanja i ove sve usluge bi morale ići na teret države jer to nije problem komore, što ima komora s tim. Prema tome, s obzirom da je tu ukinuto voljom parlamentarne većine hitni postupak, mislim da bi bilo pametno do drugog čitanja ako zakon voljom većine bude pušten u drugo čitanje, da se razmisli o ovom momentu. A ako ne bude pušten u drugo čitanje što je puno vjerojatnije onda predlažem Vladi da u sklopu svih svojih razmišljanja i pripreme svog Prijedloga zakona razmisli o tome da na sebe preuzme obavezu, jer po Ustavu ona to i mora po Ustavu ove zemlje, obitelj je od posebne skrbi države, država mora posebno skrbiti o obitelji. Prema tome, ako se ovdje radi o zaštiti obitelji obaveza je države osigurati tu zaštitu što je moguće prije i što je moguće učinkovitije, obaveza je države osigurati i zaštitu odvjetnika, pravnu pomoć za one koji ju ne mogu platiti, a tiče se utvrđivanja očinstva, majčinstva, skrbništva itd. Prema tome, nemojte to prebacivati na Komoru, uzmite tu obavezu sebi, to vam je i Ustavna obaveza. Hvala lijepa.
Hvala lijepa poštovani kolega Stazić. Replika poštovani kolega Piplović izvolite.
Poštovani kolega Stazić bojim se da niste puno pratili kada sam govorio, ja nisam opet ponovno velim nisam rekao što mi vi sada hoćete imputirati, da to nije problem. To zaista jeste problem ali sam rekao da nije problem koji zavređuje hitnost i da se na ovakav način donosi jedan zakonski akt koji će se mijenjati nakon izvjesnoga vremena. I lijepo sam rekao da Vlada i državna tajnica je navela da Vlada priprema cjelovito rješenje, pa nismo ovdje da stvar politiziramo, ja to nisam rekao zbog politizacije. Daleko je više problema u našem društvu nego što je ovaj koji vi ovdje ističete pa ga opet nismo stavili pod znak hitnosti. Toliko.
Hvala lijepa poštovani kolega. Odgovor na repliku kolega Stazić. Izvolite kolega Stazić.
Poštovani kolega Piploviću, problema je u društvu puno, tu ste vi potpuno u pravu, ne zna se koji bi hitnije trebalo početi rješavati. Neki su se naročito u zadnjih 8 mjeseci nagomilali, gledajte ljudi sve teže žive. Prijeti se da će poskupiti kruh i mlijeko, da će se ukinuti nulta stopa PDV-a, da će plaćati veću participaciju u zdravstvu, o tome se čak ne može u ovom Saboru raspravljati, voljom parlamentarne većine se ne da da se o tome provede rasprava, ali kada se već da provesti rasprava o ovome što je jednako tako hitno onda nemojmo sada reći da je to i nehitno i nevažno i da to sada može čekati Vladu do ne znam kada kada će se vlada sjetiti svoj zakon donijeti a djeca, ne mogu ostvariti pravo na alimentaciju, ne mogu. Jer je ne ostvaruju godinama. Pa imate slučaj Čačija što će vam to spominjati, koliko 18 godina nije plaćao alimentaciju. Pa sada nemojte mi reći da to nije hitno, pa što ima hitnije od toga od onoga o čemu uopće smijemo ovdje raspravljati. Hvala lijepa.
Hvala vama. Na redu je govoriti poštovani kolega Slaven Letica. Nema replike na repliku. Nema kolege Letice, gubi pravo govora o ovoj temi, na redu je poštovani kolega Lesar. Izvolite kolega.
Hvala lijepa kolega potpredsjedniče. Raspravljajući o Prijedlogu SDP-a o tome da odvjetničke tarife moraju dobiti suglasnost Vlade raspravljamo o tri ozbiljna problema i jedan od modela rješenja tog problema je u prijedlogu za izmjene Zakona ponuđen. Raspravljamo dakle o dostupnosti pravne zaštite pred sudbenim tijelima svim građanima ove države, i raspravljamo o obavezi ili mogućnosti Vlade da intervenira određene trenutke na određenim područjima kada se procijeni da cijene tih usluga su otišle na taj nivo da onemogućava građanima dostupnost pravne zaštite u sudskim postupcima. Ima i onih koji se protive tom prijedlogu tvrdeći da Vlada u tržišnoj ekonomiji nema pravo arbitriranja i davanja bilo kakvih suglasnosti na cijene usluga a time valjda i proizvoda roba ako smo se opredijelili za tržište. I možda bi ovaj argument i držao vodu u današnjoj raspravi da prije nekoliko dana Vlada Republike Hrvatske nije iskoristila to svoje pravo i najdirektnije intervenirala s nalogom INA-i da snizi cijele marže na naftne derivate i benzin kako bi utjecala na kretanje cijena na tržištu. Pa ako je dakle Vlada intervenirala prema jednom monopolnom poduzeća koje Hrvatsku snabdjeva s naftnim derivatima uz obrazloženje da je to u interesu i gospodarstva i građana onda i u ovom području Vlada se ne smije libitida ima pravo nadzora nad cijenama koje najdirektnije mogu utjecati na dostupnost pravne zaštite. Neko tako davno sjećam se rasprave o pokušaju smanjenja broja sudskih predmeta zagušenosti Hrvatskog pravosuđa i tada je bilo nekih koji su se zalagali da smanjenje broja sudskih predmeta posebice onih novih riješimo naprosto kroz podizanje cijena, odnosno usluga, dakle taksi i pristojbi koje se u sudskom postupku moraju plaćati i odvjetničkih tarifa, jer da će to destimulirati građane ad se za svaku situnicu obraćaju sudstvu, odnosno pravosuđu u zaštitu svojih prava. Ako je taj argumenat tada držao ovu vodu, onda ga moramo i oni koji su ga tada iznosili prihvatiti kao činjenicu da cijena i sudske pristojbe i odvjetničke tarife istinski utječe na opredjeljenje i mogućnost svakog građana kojemu je pravo povrijeđeno da traži sudsku zaštitu. A ono što se u Hrvatskoj desilo prije nekoliko mjeseci, nezadovoljstvo i kritike koje je doživjela odluka advokatske komore i povećanje od tih tarifa, gdje je većina nevladinih organizacija, dakle kompletno civilno društvo i sindikati upozorili da će to imati izrazito negativne posljedice na dostupnost prava na pravnu zaštitu u sudbenom postupku. I ako je to tako, a je, onda je i ovaj Sabor morao reagirati kad nije Vlada u međuvremenu reagirala i ponuditi moguće riješenje da toga više ne bude. Problem se desio, problem ima svoje posljedice, a naša je obaveza u ovom Parlamentu da nudimo riješenja za koja smatramo da mogu riješit dio tih problema. Da danas raspravljamo o prijedlogu Vlade u tom smjeru i da je on na tom tragu ili nekim drugačijim mehanizmima, vjerojatno bi dobio svesrdnu podršku svih zastupnika. I na kraju, što je još problem. Mi uvijek volimo u našem društvu i državi sve za komplicirati, učiniti takvim sustavom, sistemom, postupovnikom, cijenikom i tarifama da ga razumiju samo oni koji su ga pisali, a da ga uopće ne razumiju oni koji bi to trebali plaćati. I mislim da bi bilo izuzetno dobro da Vlada i ovaj prijedlog SDP-a prihvati, a da u daljnjim razgovorima sa Odvjetničkom komorom jedan od načina riješenja ovo problema ide u smjeru i da te odvjetničke tarife ne budu takve kakve jesu po svojoj strukturi, dakle sad ne govorim o iznosima kuna, nego o strukturi i da odvjetnička tarifa počiva na tri temeljne procesne radnje koje se unašaju u cijenik ili u tarifu kao što je to primjer u nekim državama članicama Europske unije, da se plaća za primanje spisa, da se plaća izlazak na sud i da se plaća izvođenje dokaznog postupka bez obzira koliko je tih izlazaka na sud, koliko je podnesaka kojega zastupnik daje u ime stranke zavisno normalno o vrijednosti samog spora, čime bi diobili vjerojatno interes i odvjetnika da se ne odugovlači sudski postupci, da umjesto jedne ili dvije imamo 10 rasprava i da umjesto 2, 3 podneska pišu se njih 15-tak, jer je sadašnja tarifni sustav takav da stimulira što veći broj procesnih radnji. Ta iskustva postoje. Ja vjerujem da smo si još uvijek dobri recimo sa Njemačkom i Nijemcima, pa ako ne znamo takav tarifni sustav sami napraviti pozovimo, dakle neka Ministarstvo pravosuđa pozove svoje kolege iz Njemačkog ministarstva i da zajednički pripreme jedan potpuno novi sustav koji će upravo biti transparentan, jednostavan i svakoj stranci unaprijed omogućiti da zna koliko će biti cijena usluge po predmetu u kojem dogovaraju zastupanje. To ćemo onda imati situaciju da i eventualna povećanja tih cijena će lako biti izračunljiva svakom građaninu jasna transparentna, a čem nešto nije transparentno, jednostavno i jasno, onda je to idealan teren za mućke, muteš i zato smo bili svjedoci spora jedne strane koja je tvrdila, da su cijene povećane nekoliko stotina posto i druge strane koja je tvrdila da zapravo ništa nije povećano, jer mi obični smrtnici ne znamo čitati i računati odvjetničke tarife po modelu koje u Hrvatskoj vrijede. Hvala lijepa.
Hvala i vama kolega Lesar. Replika, poštovani kolega Tomljanović, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženom kolegi Lesaru replicirao bih, s obzirom na ono što je na sadržaj njegovog raspravljanja u odnosu na strukturu sudskih troškova i kod nekih drugih kolega su se pojavile takve rasprave, elementi u raspravama da možda kod sviju nas, pa i u javnosti bi mogli izazvati određene zabune. Naime, sa struktura sudskih troškova se sastoji u tri komponente. Prva je sudske pristojbe, druga je troškovi vještačenja ako dolazi u sporu do vještačenja, treće je naravno naknada za rad odvjetnika. Međutim, ove prve dvije apsolutno nemaju nikakve veze sa odvjetničkom tarifom, niti Odvjetnička komora može direktno utjecati na to, to je jedno. A mislim da je prema kolegama odvjetnicima isto tako, mislim neprimjereno raspravljati na način da je između ostalog odvjetničkoj tarifi posebno i po sadašnjoj se to uistinu i dešava da su naknade za izlazak na određena ročišta po broju održanih ročišta, to je uistinu točno. Ali broj održanih ročišta u određenoj parnici ne stimuliraju odvjetnici, nego su to procesna ovlaštenja suca koji vode određeni, ajmo kazati parnični postupak, i oni svojim riješenjima u smislu vođenja parnice određuju koliko će i na koji način biti održano ročišta, mislim da je radi javnosti nekorektno da na to utječu odvjetnici radi toga da bi eventualno određenom sporu više zaradili. Znate kolege, kolega Lesar postoji vam kodeks odvjetničke etike, ja sam taj dokumenat davno pročitao kao mladi završeni pravnik, unutra dosta piše ovako, to je jedna od rijetkih profesija koja ima svoju etiku i većina uvaženih kolega odvjetnika se pridržava kodeksa odvjetničke etike i ne bih htio da se stvari prema njima atmosfera kao da oni temeljem tarife žele da prihoduju ili da im se plaća nešto za ono što oni svojim često puta mukotrpnim radom isto tako i zasluže. Hvala lijepa.
Hvala vama poštovani kolega. Odgovor na repliku kolega Lesar.
Hvala lijepa. Kao i uvijek do sada poštovani kolega mene nije razumio ili nije želio razumijeti o čemu sam ja govorio. Jer nisam ni u jednom riječju pokušavao arbitrirati o tome da li su cijene visoke, previsoke, premale ili srednje. i o tome se nisam izjašnjavao. Nisam arbitrirao ni govorio o tome da li su hrvatski odvjetnici pridržavaju etike ili ne. Takvo pravo sebi ni u jednoj profesiji nikad neću i nisam uzimao ako nisam prije toga vlastitih iskustva imao ili dokaze za to, to bi bilo zaista nešto što ne bi bilo dozvoljeno u tome. I na kraju, nisam govorio o sudskim troškovima kao problem ili da ovaj prijedlog riješava problem sudskih troškova. Nego sam govorio o tome da je pokušaj bio da povećanjem ukupnih troškova sudovanja se utječe na broj predmeta ili podnesaka na sud. Meni je razumljivo da ste se vi svrstali na jednu stranu i branite taj ceh, meni je to jasno. A ja jedino što sam želio naglasiti, da pitanje transparentnosti, jednostavno i unaprijed poznatih veličina daje sigurnost građanima da znaju po kojoj će cijeni nešto na kraju postupka platiti i ništa više i ništa drugo, hvala.
Hvala vama poštovani kolega. U ime predlagatelja kolegica Opačić, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Prije svega zahvaljujem se svima koji su sudjelovali u današnoj raspravi o ovom zakonu i nadam se da će Vlada, jer znam da zakon neće biti prihvaćen ipak naći neke mehanizme kako zaštititi ove kategorije o kojoj smo mi danas ovdje govorili. Riječ je dakle o kategoriji ljudi koji ne mogu potpsati u socijalnu kategoriju, o ljudima koji niti po kriterijima odvjetničke komore neće moći dobiti besplatnu pomoć odvjetnika ali s druge strane nisu niti u mogućnosti platiti ove povećane tarife kako bi došli do rješenja koje trebaju dobiti na sudu. Naime, ja sam ovdje u svom uvodnom izlaganju rekla da su se tarife sada za ovu vrstu parnica kod odvjetnika sa 350 kuna popele na 1500 kuna. Mnoge naše obitelji, jednoroditeljske obitelji žive čitav mjesec sa 1500 kuna i nisu u mogućnosti čitavu svoju mjesečnu plaću dati za odvjetničke usluge. S druge strane pravni sustav je toliko kompliciran da se nitko sam bez odvjetnika ne može u tom sustavu snaći, nitko ne može sam voditi svoje bitke pred sudom. Prema tome nužna mu je pomoć odvjetnika i zbog toga tražim ovim zakonom da se urede tarife drugačije kada su u pitanju slučajevi zastupanja stranaka koje traže uzdržavanje, utvrđivanje očinstva i majčinstva, te odluku o tome s kime će živjeti maloljetna djeca. Dakle, jedan od roditelja koji živi sa djecom koji obično dokazuje potrebu utvrđivanja alimentacije neće moći na sudu doći do rješenja, samo zbog toga što neće imati novca da plati odvjetnika i neće se snaći u vrlo kompliciranom sudskom postupku. Takvo pravo, pravo na alimentaciju, pravo na to s kime će dijete živjeti je prvenstveno pravo djeteta, temeljno pravo djeteta i mislim da u ovom zakonu se prvenstveno moramo baviti time kako zaštiti pravo djeteta na to da zna tko mu je otac, da neodgovorni otac za njega, odnosno roditelj plaća alimentaciju i isto tako da sud odluči s kime će dijete živjeti a ne da se nažalost, u razvodu braka roditelji često svoje probleme rješavaju preko leđa djece i zbog toga imamo puno djece koje imaju vrlo velike traume. Prema tome, ajmo ih zaštiti što je moguće više. Još jedanputa, znam da ovaj Dom odlukom većine neće donjeti ovaj Zakon. Nama je i ovdje rečeno u nekoliko navrata da većina u Parlamentu ima svoje prioritete i jasno nam je da interesi djece nisu ni ovoga puta prioritet većinske stranke u ovom Parlamentu. Ali još jednaputa pozivamo Vladu Republike Hrvatske da ovo pitanje riješi jer ju na rješavanje ovog pitanja obvezuje Ustav Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala vama. Nastavljamo sa raspravom. Na redu je poštovani kolega Kovačević. Nema ga. Gubi pravo govora po ovoj temi. Želi li predstavnik Vlade uzeti riječ? Jer smo iscrpili listu prijavljenih zastupnika? Da. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, na kraju rasprave želim još samo dvije rečenice možda dodati. Naime, dobro je da je pitanje odvjetništva postalo tema rasprave i ja sam već rekla prije pa ću samo ponoviti ono je ubrzalo Vladu kao jednu od ovlaštenih predlagatelja da zagrize i ovu, gorki kolač i da počne rješavati i ovo pitanje u sklopu rješavanja pitanja pravosuđa. Što se tiče toga da Vlada smatra da bi mogla bolje, ne bolje, pravo je ono kako predlaže nešto, uvijek smatra da može bolje, ne potcjenjujemo drugoga ali uvijek mislimo da možemo bolje. U ovom slučaju mi možemo, Vlada smatra da Zakon o odvjetništvu kada se već mijenja treba sustavnije, cjelovitije izmjeniti, to je Zakon od 94. godine puno se toga promijenilo u 10 godina. Izazovi, zahtjevi koji se postavljaju i pred odvjetništvo su drukčiji. Oni uključuju dakako i reagiranje na prava stranaka, u smislu što je već ovdje bilo rečeno da stranka unaprije zna koliko će ju koštati usluga odvjetnika ako već na nju ima pravo i ako joj je potrebna s jedne strane, s druge strane da ona već također zna izračunati koliko će to koštati. Dakle, sve to treba obuhvatiti ovim Izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu i zato Vlada smatra, već je napravila, pribavila komparativne analize, usporedila ih sa starima i na bazi toga i iskustava koja postoje napraviti će se jedan cjelovitiji tekst Izmjena i dopuna zakona o odvjetništvu dakako u suradnji sa svim zainteresiranima kao i Hrvatskom odvjetničkom komorom. Što se tiče, naime, zašto Vlada između ostaloga ne prihvaća ovaj Prijedlog zakona? Njime se predlažu dvije izmjene. Prva se odnosi na ograničavanje ubuduće samostalnosti Hrvatske odvjetničke komore kod prepisivanja visine svoje tarife. Dakako da od toga ne treba bježati i u sklopu samostalnosti nekih profesionalnih udruga pitanje njihovih cijena ne mora biti tabu tema niti potpuno samostalno određivanju i može se predložiti na ovaj način ili da neko drugo tijelo to ograničava. Međutim, mi reagiramo sada potaknuti nedavnim izmjenama dakle reagiramo post festum i ove post, sada postojeća tarifa ovako visoka neće se ovim izmjenama zakonom ostvariti niti je to predlagatelj ... [[Govornik se ne razumije.]] niti se to može napraviti. To je jedno. Dakle, Vlada će u sklopu ovih izmjena koje predlaže reagirati i na ovaj dio koji se odnosi na određivanje visine, odnosno ... [[Govornik se ne razumije.]] kod određivanja visine svojih usluga. To je jedno. Drugo, što se tiče besplatne pravne pomoći, to je vezano sa pristupom sudu. Svatko ima pravo na pristup sudu, dakako da neuka stranka ima pravo na prostornu pomoć i ako je socijalno ugrožena da joj treba osigurati besplatnu pravnu, profesionalnu pravnu pomoć. Vlada smatra da način na koji je taj krug ovdje predložen i proširen jednostavno mada poploćen dobrim namjerama i u svrhu dobrobiti djece zahvaća i jedan širi krug osoba koji nužno ne moraju biti socijalno ugrožene i smatram da zbog toga se ovaj Prijedlog ne može prihvatiti. Zahvaljujem.
Hvala vama. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti završnu riječ? Ne. Zaključujem raspravu o ovom Prijedlogu zakona o izmjeni i dopuni Zakona o odvjetništvu će se glasovati kada se za to steknu uvjeti. Kolegice i kolege sada vam određujem stanku do 15 sati. Nastavak sjednice u 15 sati. Hvala lijepa.
Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu. Prvo čitanje, P.Z. br. 134. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o odvjetništvu koji je predložio Klub zastupnika SDPa. Zbog razloga navedenih u mišljenju Vlade i izvješćima radnih tijela. Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je predložni zaključak donjet sa 69 glasova za, i 40 protiv. Klub zastupnika HSP-a je predlagao stanku, ali mislim, ja sam razgovarao sa predsjednikom Kluba gospodinom Rožićem, sad bi onda išli za ono što ima poslovničkih uvjeta, a to je - Prijedlog Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji – Predlagatelj Klub zastupnika HSP-a, prvo čitanje P.Z. br. 126 Raspravu su proveli Odbor za ratne veterane i zakonodavstvo. Vlada je dostavila mišljenje. Izvješća ste primili na sjednici. Radi se o prvom čitanju zakona. Molim predstavnika predlagatelja Kluba HSP-a poštovanog zastupnika Peru Kovačevića da dodatno obrazloži prijedlog. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče. Postoji više razloga zbog čega je Klub HSP-a u lipnju ove godine uputio u postupak donošenja Prijedlog Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Prvi bitan razlog je taj što je pravni položaj i statusna pitanja hrvatskih branitelja, hrvatskih ratnih vojnih invalida obitelji poginulih hrvatskih branitelja nije riješen na odgovarajući način važećim zakonom. Tu činjenicu isticali smo u predizbornoj kampanji i mi i Klub, odnosno HDZ-e, mi smo naš zakon bili dali u postupak donošenja za prošlog saziva Sabora, taj zakon je prošao prvo čitanje. Drugo, čekali smo 6 mjeseci Vladu da izađe sa svojim prijedlogom zakona, znamo i sami kakva su bila obećanja da će biti već na prvoj sjednici Vlade, pa da će biti i drugi, i treći, četvrti, peti, šesti pa da ne nabrajam dalje i kakva je u ovom trenutku situacija, takva je situacija da Vlada do dan danas nije utvrdila svoj prijedlog Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Zadnja je bila informacija da će to danas napraviti na sjednici. Opet čujemo da je prolongiran taj dio. I treći najvažniji razlog u svemu tome je i taj što postoji opravdana bojazan kod hrvatskih branitelja, dragovoljaca, hrvatskih ratnih vojnih invalida, obitelji poginulih da Vlada nema čvrste nakane, uputiti prijedlog zakona u proceduru na način da on stupi i primjenjuje se na snagu od 1. 1. naredne godine. Sami znamo da smo već u listopadu i da ide usporedno i priprema i donošenje državnog proračuna. Prema tome, mi nemamo namjeru što se pokušava prikazati politizirati dapače, mi se držimo svojih obećanja, naša je nakana da našim Prijedlogom zakona omogućimo postizanje punog konsenzusa u ovome Hrvatskome saboru na način da konsenzusom i dogovorom riješimo pravni položaj i statusna pitanja hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, članova njihovih obitelji. I zbog toga i danas plediram da čujete koja su naša najvažnija rješenja sadržana u prijedlogu zakona. A odmah moram reći da smo mi iz Kluba HSP-a sa našim prijedlogom zakona razgovarali sa svim udrugama na razini županija. Znači na razini županija smo razgovarali i dobili smo punu i nepodjeljenu podršku da je to zakon koji najviše odgovara hrvatskim braniteljima, hrvatskim dragovoljcima, obitelji poginulih hrvatskih ratnim vojim invalidima. Naš zakon je rađen na podlozi Zakona iz 1996. godine, znamo da je taj zakon u hrvatskom, tada Hrvatskom državnom saboru donesen jednoglasno i mi smo, znači podloga je Zakno iz 96. godine s time da smo otklonili sve manjkavosti koje su postojale u primjeni i provedbi toga zakona. I ubacili, odnosno uvrstili dva nova bitna poglavlja. Jedno je bitno poglavlje zašto dostojanstva Domovinskoga rata, a drugo je bitno poglavlje prava dragovoljaca hrvatskih branitelja iz Domovinskoga rata. U odnosu na ono što Vlada kaže u svome mišljenju, da je, da se zakon radi, imamo mišljenje Vlade od 27. kolovoza ove godine i da će kao biti pripremljen i predan u proceduru, reći ću vam sad, bilo bi naj, da će njihov biti sadržajniji, bilo bi najpriličnije da smo razgovarali u isto vrijeme oba dva zakona. Ali nažalost nemoguće je razgovarati kada drugog zakona formalno i nema. Ima samo naš zakon. Sada ću vam ja reći koje su bitne razlike u ovome trenutku. Prva bitna razlika je ta što je u našem Prijedlogu zakona razdoblje Domovinskog rata propisano 30. svibanj 90.-te, 30. lipanj 1996. godine. A takvo razdoblje Domovinskog rata bilo je propisano i prije važećem Zakonu iz 96. o pravima hrvatskih branitelja. Takvo razdoblje propisano je i Zakonom o obrani. Ne stoji primjedba da je u preambuli ustavnoj, da je preambula ustavna zapreka da se propisuje razdoblje Domovinskog rata kako je u Vladinom prijedlogu od 91. do 95. godine. Nema takve zapreke a i sami znamo da je u tome razdoblju od 1. 1. do 30. lipnja 96. 26 hrvatskih branitelja poginulo. To znači već u ovome trenutku da oni neće imati nikakva prava. Znamo i sami da je bilo i do, tko je u to doba, gospodin Bebić je bio do 1. 1. i gospodin Šeks do 1. 1. 91. da je također bilo stradavanja i pogibije i znamo zašto je određeno razdoblje 30. svibanj 90.-te do 30. lipanj 96. godine. Druga bitna razlika je što se u Vladinom prijedlogu zakona mi nismo mogli vjerovati to da opet se radi podjela između hrvatskih ratnih vojnih invalida i hrvatskih branitelja i to na način koji je bio u Zakonu iz 94. godine, to su tzv. bile a i b plaće na način sljedeći. Ukoliko od iste granate stradaju četvorica, njihove obitelji, znači smrtno poginuli, njihove obitelji neće imati ista prava nego će prava biti uređena na način ovisno o tome u kome je statusu bio ako je bio pripadnik gardijske postrojbe imati će viši koeficijent 1,80 a ako je bio pripadnik pričuvne postrojbe imati će koeficijent 1,10. Naša, također je bitna razlika, to se odnosi i na hrvatske ratne vojne invalide. Znači činjenica je prisutna u kojem je on statusu bio a status je za nas jasan, to je hrvatski branitelj ili je hrvatski dragovoljac. Prema tome, neće imati istu mirovinu invalidsku hrvatski ratni vojni invalid ako je nastradao od iste granate i pripadnik gardijske postrojbe. Također opće nisu bile stavljene specijalna policija koja je imala razinu i zadaće kao što su imale gardijske brigade. Znači ponovno se rade one podjele koje su postojale. Dalje, takva je ista situacija što je najgora, gledajte što je najgore što se dogodilo. Dogodilo se to da Vlada u svojim prelaznim i završnim odredbama kaže sve ono što je donešeno, što je na snazi neće se mijenjati, znači ovaj dio će se odnositi samo na one koji nisu uspjeli, rast birokracij ei raznih drugih razloga ostvariti status na koji su imali pravo. Dalje, druga je bitna razlika što se mi protivimo tome da se konačno mora riješiti pitanje 5100 korisnika mirovine pri Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje koji nemaju status hrvatskog ratnog vojnog invalida a imaju punu mirovinu preko 5 i nešto tisuća kuna a od toga je tisuću ih nema čak ni status hrvatskog branitelja. Do tih podataka 99. godine došli smo teškom mukom, general Ante Gotovina i ja. I onda je tadašnje ministarstvo u kojem sam ja radio bio ministar hrvatskih branitelja i dr. Juraj Njavro. Nismo mirovinskome davali novac za te nakane. A normalno jer nisu imali pravo jer nisu bili hrvatski ratni vojni invalidi. I što se dogodilo? Nakon dolaska 2000. promjene vlasti do dan danas se tom mirovinskom doznačavaju ta sredstva i na taj način je državni proračun oštećen za preko dvije milijarde kuna. I to zaključno sa 31. prosinca prošle godine a da ne govorimo o ovome drugome dijelu. Na taj način, znači vjerojatno da ministarstvo ni Vlada nije svjesna da Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje legalizira kriminal. U našem zakonu mi imamo to rješenje. Sada koje su dalje bitne razlike? Prema našem Prijedlogu zakona a što je ovdje govoreno, imam, neću čitati pisma gdje prozivaju i zastupnike ljudi HDZ-a i ostalih gdje se kaže. Rekli ste da će pravo na povlasticu za uvoz osobnog automobila imati i oni hrvatski branitelji koji to nisu iskoristili. U našem Zakonu to je ali u Vladinom Zakonu nije. I onda pogledajte druge situacije da ljudi nasjedajući na dnevne tiskovine. Recimo jedna bila tiskovina vračaju se povlastice branitelja. Ljudi nisu čitali cijeli tekst i već rezerviraju kupovinu i svemu ostalome i nas uvjeravaju kako stoji to u Vladinom prijedlogu. Ne stoji. U Vladinom prijedlogu nema toga. Također je bitno ovdje kazati drugu stvar da je u našem prijedlogu omogućeno je svim hrvatskim ratnim vojnim invalidima još pravo na jedan uvoz osobnog automobila dok se u Vladinom govori samo od prve do četvrte skupine hrvatskih ratnih vojnih invalida. Također bitne su razlike u našom dijelu i Vladinom vezano za zapošljavanje. Naime Vlada i dalje drži one odredbe koje su bili neprovedive, koje su sadržane iz bivšeg Zakona a to vam je varijanta ona prednost pri zapošljavanju u koje se kaže da prvenstvo u zapošlajvanju imaju prije svega članovi obitelji poginulih, pa onda hrvatski ratni vojni invalidi, dragovoljci, odnosno hrvatski branitelji. I što se tu događa? Ukoliko, znači odnosi se to mahom na trgovačka društva koja su u vlasništvu države, u pretežnom vlasništvu države, odnosno općina i gradova. U Vladinom prijedlogu i dalje to postaje ta, da se ništa nije mijenjalo a i znamo i sami kakva je situcija da u takvim slučajevima kada se to utvrdi inspekcija može poništiti takav ugovor o prijemu u radni odnos ali se dogadja onda druga stvar, a to je ta stvar da će taj isti poslije toga objaviti drugi natječaj u kome će staviti uvjete koji hrvatski branitelj ne ispunjava. I na taj način rješava taj problem dok mi u našem, našim rješidbama imamo predviđeno da u takvim situacijama odlučuje povjerenstvo Vlade i da je odluka toga povjerenstva konačna i da se mora po njoj postupiti, a država tu ima i pravo zbog toga jer ona je vlasnik, većinski vlasnik u takvim ili sličnim situacijama. Dalje, bitna je razlika između našeg, vladinoga prijedloga što se prema našem prijedlogu osnovica za određivanje osobne invalidnine odnosno obiteljske je prosječna plaća u Hrvatskoj, a ne iz mišljenja, ne izmišljena proračunska osnovica ko što je u vladinome prijedlogu. Također je bitna razlika da se u našem prijedlogu ne radi razlika između hrvatskih ratnih vojnih invalida, ovisno o tome da li su stekli status temeljem ranjavanja, ozljeđivanja, bolesti kod mirovine i kod drugih primanja. Znači njima je osnovica plaća istog čina, ... [[Govornik se ne razumije]] mjesta s gardijskim doplatkom kao i za pripadnike oružanih snaga. Također je ovdje potrebno napomenuti da u našem prijedlogu zakona što Vlada pokušava, ne uspješno, mi predviđamo i posebni doplatak za dragovoljce iz Domovinskog rata, njih nema puno. Ima ih nešto oko 30 i nešto tisuća. Znači za dragovoljca koji radi imao bi poseban doplatak. Visinu bi određivala Vlada, a također i kod mirovine. Mi također predlažemo da se riješi pitanje da se tzv. taj braniteljski doplatak uvrsti u mirovinu, a poglavito se to odnosi na pripadnike oružanih snaga koje se kao višak i smanjenja Hrvatske vojske umirovljuju, a znamo i sami da su njihove mirovine negdje oko 1000, 1100 kuna, da se na taj način riješi taj problem. Bitna je također razlika ta što mi u našem prijedlogu zakona predlažemo da prava prema Zakonu o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji imaju i pripadnici Hrvatske vojske koji su sudionici mirovnih misija u slučaju da im se nešto dogodi, bilo ranjavanje i odnosno obitelji ne daj Bože u slučaju pogibije, a znamo da ta situcija do dan danas nije riješena. Pokušava se riješiti nekakvim osigurninama, ali to nije do kraja riješeno. Ista je situacija i za pirotehničare. Koliko smo o pirotehničarima razgovarali, nisu ništa napravili. U našem prijedlogu zakona se, stoji da bi pirotehničari ostvarivali u slučaju ranjavanja odnosno njihova obitelj u slučaju pogibije ista prava, istu razinu prava kao što je predviđena za hrvatske ratne vojne invalide odnosno što je predviđena za obitelji poginulih. Treća bitna stvar je to da se konačno riješi i pitanje pripadnika Hrvatskog vijeća obrane pogotovo onih pripadnika Hrvatskog vijeća obrane koji su zajedno sa Hrvatskom vojskom sudjelovali u zajedničkim akcijama oslobađanja okupiranih područja bilo, prema dogovoru sarajevskom i splitskome, bilo da je riječ o Bosni i Hercegovini, bilo da je riječ o Hrvatskoj. To u vladinom prijedlogu uopće se nema rješenja, a pogledajte prijedlog federacije, federacije pa ćete vidjeti da oni neće imati ni dolje nikakva prava jer kao dobivaju ovdje. A ovdje im se ništa ne rješava. Prema tome to je samo jedan mali dio tih bitnih razlika. Dalje, bitna je stvar što su mnogi bili vezano za pitanje otkupa stanova. Vraćamo onaj dio koji je nekad postoje gdje je stvar bila jasna, a to je da se ima pravo stan dobiti na način ko što je prije bilo i onda se otplaćuje ovisno o tome koliki se ima stupanj invalidnosti odnosno ako je netko ima 40%, 40% će biti oslobođen, 60% plaća te vrijednosti. Prema tome razlika je bitna i lijepo vas molim pročitajte naš prijedlog zakona. Daleko sadržajniji, daleko sadržajniji i daleko precizniji. Naime uzmite samo u vladinom prijedlogu zakona. Kaže pripadajući čin. Pa znate li vi državni tajniče šta je pripadajući čin? Nema u vojsci pripadajučeg čina. Ima ustrojbeni čin, ima osobni čin. Nema pripadajučeg čina. Radite istu grešku što ste ranije radili. Imate kod mirovina činovi, nemate zvanja policijska za specijalnu policiju, a znamo da je napravljen još dan ranije bilo ekvivalent između činova oružanih snaga sa zvanjima u specijalnim postrojbama, u specijalnoj policiji. Također kažete samo činovi, ne kažete ustrojbeno mjesto. Imate puno situacija da su ljudi zbog razno raznih razloga bili su na osiguranom mjestu recimo brigadira, a imaju osobni, osobni čin satnika ili čak niže. Da imaju zastavnika. Ima takvih puno situacija. To sve stoji u vladinom prijedlogu. Pa ja vam imam tu sve varijante vladinog prijedloga, ali najsretniji bih bio kad bih vidio konačni. Rastavlja se zato što ja uporedo govorim o tome. Vlada u svom prijedlogu kaže da je njihov sadržajniji. Sad vidite o kakvom je sadržaju riječ. Ja ne znam tko je ovdje onda, o kakvom sadržaju se tu govori. Znači bitne razlike su na način. I gledajte još najvažniju stvar. Naš prijedlog zakona prema našem izračunu košta 2 milijarde i 800 milijuna kuna, ali na način da se gospodari pažnjom dobrog gospodara. A to znači da Mirovinsko neće dobivati iz ovih 5100 mirovina. Da Mirovinsko u slučaju podjeljene ocjene za gubitak opće radne sposobnosti ne može alimentirati od države onaj dio ako je riječ da je gubitak iz civilstva. I da Mirovinsko, gledajte što je rađeno. Rađena je ta varijanta kad su bile u zadnjih 5, 6 godina, kad su bile povisivane mirovine svih ostalima, povisivane su bile mirovine i ovima korisnicima, a to se nije moglo raditi zbog toga što su one bile vezane za plaće Hrvatske vojske koje su tek prošle godine bile povišene. Prema tome to košta blago rečeno imate 30 i nešto tisuća korisnika, 5000 prosječna je mirovina. Na taj način dolazite do godišnje razine od milijardu i 800. Za invalidnine je trošeno otprilike 60 milijuna kuna mjesečno. To pomnožite s 12 mjeseci znači imate taj iznos od 2600 i ostali dio ide na ovaj dio zapošljavanja branitelja. Gledajte, mislim da sama činjenca da predstavnici Ministarstva obitelji idu na potpisivanje ugovora da će za prekvalifikaciju 14 branitelja. U doba evo ovdje ima puno, ja sam bio predsjednik vladinog povjerenstva i pokojni general Bobetko. Mi nismo uopće htjeli pozivati kamere kad smo 300 uputili u Splitskom brodogradilištu, evo ima i članova Odbora koji su bili i u ono doba. Znamo koliki je pomak bio napravljen da se uspjela brojka nezaposlenih branitelja spustiti ispod 30 tisuća. Dan danas je isto takva. Znači ništa se ne radi. Također se mora konačno riješiti i pitanje ovih dionica i svega ostaloga što je sadržano. To se puno obećava braniteljima. Morate biti svjesni. Uzmite samo današnji događaj koji se dogodio u Ministarstvu da je čovjek došao normalno revoltiran. Jedno mu se javno govori, a drugo se postupa. Da mu je mirovina smanjena za 1700 kuna. I druge razne takve situacije koje iz dan dana, samo da vam pročitam pisma koje nam branitelji pišu. Koje nam branitelji pišu. Evo jedan kaže: “Kad odem u Ministarstvo”, veli “više sam znao prije nego što sam išao nego kad sam izišao van”. Veli: “Ono što mi oni govore to mi liči na Andersenove bajke”. Onda: “Da li će moje dijete imati pravo na obiteljsku mirovinu. Suprug je poginuo u veljači 1996. godine. Da li ću ja konačno moći riješiti uvoznicu jer nisam imao novaca za osobni automobil. Da li će Vlada konačno izaći sa svojim prijedlogom zakona.” To su pitanja koja nam ljudi pišu. To su pitanja, mi za razliku od mnogih drugih održavamo uredovne dane pa ćete vidjeti, razgovaramo s ljudima i prema tome mi imamo podršku, mi nećemo s ovim politizirati. Mi tražimo jedno realno prosuđivanje na način da se prihvati u prvom čitanju ovaj, a neka Vlada na temelju onoga što još nema, što nije napravila i na temelju ovoga našega, izradi konačni prijedlog zakona koji bi bio donesen u drugome čitanju prije usvajanja Državnog proračuna i da konačno profunkcionira i primjenjuje se od 1.1.2005. godine s tim da tu moram kazati da je bitna stvar što i u našem prijedlogu zakona predlažemo da naziv Ministarstva bude naziv Ministarstva hrvatskih branitelja, ne branitelja, znači da hrvatski branitelji to je ona razdjelnica što ljude smeta i s razlogom iz smeta, ako smo mi hrvatski branitelji kako će onda ministarstvo biti branitelja. Što onda sve radi. Neću govoriti o drugim stavrima što ljudi misle što se pod tim, dali je to SDShtio da je to bio uvjet da uđe u koaliciju o tome neću uopće razgovarat. Nego hoću normalno razgovarati, mirno o tome da se ova pitanja konačno rješe ali na način ne govoriti u svome dopisu kako je njihovo bolje i sadržajnije a nemaju zakone. Prema tome ajmo konsenzusom napraviti nešto da se stvarno prema mogućnsotima gospodarskim države kažem ima ih u ovome trenutku,digne rješe pitanja koja su obećavana. Ali na način da se onda tim novcem gospodari kako treba. Vi sami znate danas da se sa proračuna ministarstva branitelja isplaćuje i za mirovine pripadnika oružanih snaga. I druge stvari istražimo to i vidjeti ćemo da ima mogućnosti da je ovo što mi predlažemo realno. Evo hvala lijepa.
Hvala lijepa. Odbor za zakonodavstvo. Hvala. Odbor za ratne veterane, želite riječ predsjedniče odbora za ratne veterane. A vi ste. Izvolite. Predsjednik Odbora za ratne veterane poštovani zastupnik Vlado Jukić. Izvolite.
Kolegic ei kolege, Odbor za ratne veterane Hrvatskog sabora na svojoj 8. sjednici održanoj 29. rujna 2004. godine, razmotrio je prijedlog zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitleji. Koji je predsjedniku hrvatskog sabora podnio Klub zastupniak Hrvatske stranke prava. Odbor je predmetni prijedlog razmotrio u svojestvu matičnog radnog tijela sukladno odredbi članka 81. Poslovnika Hrvatskog sabora. Sjednici Odbora nazočili su predstvnici udruga poizašlih iz Domovinskog rata. Uvodno je predstavnik predlagatelja obrazložio razloge upućiavnja prijedloga zakona u proceduru, koji se ogledaju u nezadovoljstvu hravtkih branitelja i stradalnika važećim zakonom pritiskom na Vladu Republike Hrvatske da proceduru što prije uputi svoj prijedlog zakona, koji se već dulje vrijeme najavljuje. Te u željil da se novi zakon donese ove godine a počne primjenjivati od 1. siječnja 2005. godine. Prijedlog zakona bazira se na zakonu iz 1996. godine uz otklanjanje uočenih nedostataka te uvrštavanjem dvije nove glave o zaštiti dostojanstva Domovinskog rata, i propisivanju prava dragovoljaca iz Domovinskog rata. Prijedlog zakona predstavljen je i raspravljen sa udrugama branitelja i stradalnika u svim županijama te su ga one podržale. Za provedbu zakona potrebno iz državnog proračuna Republike Hrvatske izdvojiti 2,8 milijardi kuna. Osvrnuo se i na dostavljeno mišljenje Vlade Republike Hrvatske koja se nije niti riječi osvrnula na konkretna normativna rješenja i predložene novine u odnosu na važeči zakon već je ustvrdila da ona priprema svoj prijedlog zakona koji će uskoro uputiti u proceduru. Predstavnik Vlade Republike Hrvatske pored navedenog u mišljenju kao razlog predlaganja neprihavćanja prijedloga zakona naveo je i negativna mišljenaj te primjedbe nekih tijela državne vlast Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi, Ministarstva financija, o rješenjima iz prijedloga zakona. Predstavnici udruga branitelja i stradalnika pozdravljaju svaku incijativu koja vodi poboljšanju njihova statusa te su mišljenja da je prijedlog zakona kvalitetniji u odnosu na sada važeći zakon. U raspravi članovi Odbora iznjeli su sljedeća mišljenja. visina potrebnih sredstaava za provedbu zakona od 2,8 milijardi kuna je nerealna odnosno, preniska u odnosu na propisana prava te će isti biti neprovediv. Izražena je bojazan da se širi krug branitelja i stradalnika. Nije dobro da Odbor ne prihvati incijativu koja ide za pobljšanje statusa hrvatsih branitelja i stradalnika propisivanjem novih prava, ili vraćanjem ukinutih. Pravo na povlastice kod uvoza automobla, oslobađanje plaćanaj participacije i slično. Bila je i primjedba da izračun potrebnih sredstava koja seu državnom proračunu moraju izdvojtii za provedbu zakona je dobar ali će prihodovna strana državnog proračuan biti umanjenja za iznos neplaćanja participacije te za zdravstveno osiguranje PDVa, carina i trošarine kod uvoza automobila, strojeva i opreme odnosno sama provedba zakona stajat će državni proračun više od predviđenih 2,8 milijardi kuna. Po zaključenoj raspravi u galsovanju o prijedlogu zakona pet članova Odbora bilo je suzdržano, dva člana glasovala su za prihvaćanje prijedloga zakona, a glasova protiv prihvaćanja zakona nije bilo. TE je Odbor sukladno članku 47. stavak 1. poslovnika Hrvatskoga sabora, s obzirom da je večina članova Odbora bila suzdržana nije zauzeo stajalište oko prihvaćanja ili odbijanja prijedloga zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, i članova njihovih obitelji predlagatelja kluba Hrvatske strane prava. Hvala.
Zahvaljujem. To je bilo izvješće odbora. Pa ispravak na izvješće. Ajde izvolite. Zahvaljujem. U ime. Ja ne znam sada, ne ispravak u izvješću, sada ja ne znam kako bi ja vama po Poslovniku dao riječ. Nije u ime predlagatelja. Ajde izvolite.
Ja se ispričavam kolegice i kolege nismo imali barem do sada u ovih 9 godina sam ja zastupnik ovakav slučaj da je došlo do ispravka netočnog navoda na izvješće Odbora. Činjenica je ste da je ova formulacija zaključka tumačenje pravnih stručnjaka, stručnih službi ovoga SAbora. Ukoliko kolega misli da tumačenje pravnijh službi tj. stručnih službi nije relevantno znači nije po Poslovniku, ima mogućnost sukladno Poslovniku podnjeti prijedlog za ocjenu našem nadležnom saborskom odboru a ni u kom slučaju se to ne može svesti u kontkst ispravka netočnog navoda. U stvari je ovo sada poslovnična primjedba od moje strane. hvala lijepa.
Pa ja sam napomenuo da nisam znao u kojoj se formi radi ispravak netočnog navoda. Ali sam rekao da nema ispravka netočnog navoda na izvješće. Odbori su gotovi. Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime Kluba HSPa uvaženi zastupnik Vlado Jukić.
Nadam se da neću kolegama biti previše dosadan ali što je tu je. Obzirom da sam predsjednik Odbora za ratne vetearne ako neki ne znaju, a ima ih očito koji ne znaju, a iako su glasovali za taj prijedlog. Dogodilo se da je sljedom događaja govorim u dvije pozicije. Ono što želim reći u ime Kluba Hrvatske stranke prava koja jep redlagatlej ovoga prijedloga zakona jeste da smo mi naš prijedlog zakona dali u saborsku proceduru u lipnju ove godine. Nakon dugotrajnog očekivanja čekanja, ap i prozivanjam putem medija vladinog prijedloga zakona o pravima hrvatskih branitelja. Kao što je vama većini kolega poznato kada smo u prosincu raspravljali o programu Vlade republike Hrvatske tada je Vlada Republike Hrvatske današnja naša Vlada u svom programu napisala i to još uvije kstoji na Internet stranicama Vlade Republike Hrvatske pod stavkom branitelji, zadanja rečenica u toj stavci, govori Vlada ima pripremljen novi zakon o pravima hrvatskih branitelja. To je izjava tvrdnja Vlade, napisana, izrečena koja još uvijek stoji na Internetu, jer su 23. prosinca 2003. to je znači prošle godine. Ako se sjećamo najava predizbornih najava o tome kako će se vratiti dostojanstvo hrvatskim braniteljima, onda naravno s pravom kao što je i većina hrvatksih branitelja i mi u Hrvatskoj stranci prava očekivali smo da će već počćetkom godine doći do izrade prijedloga zakona o pravima hrvatskih branitelja koji je kažem i najavljen i stoji u programu Vlade da postoji već od prosinca prošle godine. I to je motiv i razlog zbog kojega smo mi predali ne prejudicirajući naravno da će saborska većina prihvatiti prijedlog zakona oporbene stranke. Ali onaj temeljni motiv zbog kojega smo išli u novi zakon, Prijedlog zakona o pravima hrvatskih branitelja jest činjenica da mi danas ovdje u Republici Hrvatskoj govorimo o Zakonu o pravima hrvatskih branitelja, o važećem zakonu koji je donijela prošla Vlada. O tom istom zakonu po kojemu se danas pišu rješenja i provodi se većina njegovih odredbi osim nekih koje je Vlada prihvatila na našu intervenciju u veljači i ožujku a tiče se prevođenja pa je zaustavila to na štetu branitelja, sve druge odredbe važećeg zakona kojeg je donijela prošla Vlada i dan danas se primjenjuju već skoro godinu dana mandata ove Vlade. A valja se podsjetiti, a to kolege koji su bili na kao funkciji saborskih zastupnika u prošlom mandatu itekako znaju, neki od njih ovdje sjede. Valja se prisjetiti rasprave 2001. godine kod donošenja danas važećeg zakona. Mi možemo govoriti o važećem zakonu, a to je zakon koji je donijela prošla Vlada na čelu ministarstva je tada bio kolega Pančić. Dakle, govorimo o "Pančićevom zakonu", i na taj zakon smo mi dali svoj zakonski prijedlog. O tom istom zakonu kada je donošen 2001. godine najžešće kritike pretrpio je taj zakon iz krugova, iz redova Hrvatske demokratske zajednice i bilo bi lijepo i poželjno čuti kada bi mogli fonograme zapisnika ovdje ponoviti što su sve kolege iz Hrvatske demokratske zajednice govorili protiv danas važećeg zakona koji se primjenjuje kada je Vlada HDZ-a i još nekih stranaka na djelu. To su činjenice. Još uvijek se primjenjuje važeći zakon, a ako je netko u mandatu u prošloj Vladi bio zakinut i ako se prema nekom dijelu hrvatske populacije postupilo restriktivno onda su to hrvatski branitelji, to mi svi jako dobro znamo. Hrvatski branitelji su donošenjem restriktivnog zakona dovedeni u poziciju jednog općeg opravdanog nezadovoljstva. Svi su stavljeni pod znak upitnika. Po sada važećem zakonu uvedeno je tzv. prevođenje, uvedena je revizija i dešavalo se sve ono što se dešavalo, o čemu smo mi svi zajedno pa i vi kolege iz HDZ-a uporno i kroz medije i ovdje kroz saborske rasprave upozoravali. Međutim, činjenica je da dan danas, a sada je listopad, mi nemamo novi zakon o pravima hrvatskih branitelja. Naravno za to, za tu činjenicu postoje i mnogi drugi razlozi zašto to nije tako, jer nije ova moja rasprava samo u kontekstu da kritikujemo Vladu, jer znamo da Vlada pokušava već mjesecima da se velike rasprave o tome vode, međutim očito je da nema kvalitetnog rješenja problema hrvatskih branitelja. A rekao sam na početku velika su očekivanja hrvatskih branitelja bila od ove Vlade. Opravdana očekivanja temeljem najava, temeljem programa, temeljem predizbornih obećanja, i temeljem stanja zatečenoga od prošle Vlade. Nažalost, sada imamo situaciju, imamo i činjenicu da se i dalje pišu rješenja po "Pančićevu zakonu" tzv. "Pančićevu zakonu", a to znači da se i dalje generira nezadovoljstvo, i dalje se generiraju tužbe upravnim sudovima, i dalje se generiraju sve one negativnosti koje je taj zakon, da ga sad ne komentiram, a važi i vrijedi, još uvijek donosi nama svima zajedno, stvara nove i nove probleme. Ovo što sad govorim govorili smo i u veljači kada smo tržili da se hitno poduzmu mjere da se zaustavi tzv. prevođenje, pa da se barem smanji pritisak na upravne sudove. I previše je razloga koji ukazuju na potrebu donošenja novoga zakona. Toga smo svi svjesni i očito da za to postoje razlozi. Postavlja se pitanje zašto do sada nismo dobili novi prijedlog zakona. Nama to još uvijek u Hrvatskoj stranci prava nije jasno. Očito da postoje problemi, postoje razlozi zbog kojih Vlada oteže donošenje novoga zakona. Na nama je, mi imamo pravo na to pogađati koji su to razlozi, a obzirom da i kroz medije jednostavno ne možemo čuti, niti sagledati. Sjetimo se ovdje sa ove govornice najave ministrice, gospođe Kosor, koju izuzetno cijenim, jer je preuzela pretešku obavezu i mi svi u Hrvatskoj stranci prava cijenimo ono što ona radi, međutim ona je ovdje pred vama svima i pred hrvatskom javnošću ovako s papirom pokazala Prijedlog zakona o pravima hrvatskih branitelja, čini mi se zadnji dan u lipnju. Nakon što smo mi predali svoj zakon, ovaj važeći zakon u proceduru, imali ste vi kolege priliku vidjeti ovdje pisalo je "Nacrt prijedloga zakona", vjerojatno samo prvu stranicu, a od tada je prošlo tri mjeseca i nije se dogodilo ništa. Nije se dogodilo ništa, i naravno da mi u Hrvatskoj stranci prava, a vjerovatno i vas većina kolega nismo s tom činjenicom zadovoljni. Željeli smo svojim prijedlogom zakona isprovocirati Vladu i to smo i uspjeli na neki način, ali ne do kraja da konačno u proceduru stavi novi prijedlog zakona koji će razriješiti one dvojbe i one probleme koji su zatečeni promjenom zakona 2001. godine. Velike se rasprave vode o tome što bi trebalo i kako bi trebalo napraviti. Neka prava, ključna prava koja su oduzeta braniteljima, a to je participacija, a to je i povlastice za automobile, a to su i smanjenje mirovina nekim kategorijama. Većina branitelja, naravno opravdano očekuje da im se ta prava vrate. Da li za to ima sredstava to ćemo vidjeti kad vidimo prijedlog Vlade. Prema našem prijedlogu zakona to je moguće riješiti i sa postojećim sredstvima. Naravno da bi državni proračun bio zakinut za sve ove povlastice koje mi predlažemo, ali mi držimo da je to pravo već jedanput bilo konzumirano i da je najmanje što branitelji mogu očekivati od ove Vlade je da im se barem vrati ona razina prava koja su imali prije 2001. godine. Kada govorimo o hrvatskim braniteljima, onda valja iskoristiti priliku i demistificirati taj pojam u hrvatskoj javnosti. Ja nažalost, kao branitelj slušam ovdje neformalno do kolega zastupnika kroz njihove rasprave prihvaćam činjenicu da njima nije jasna razlika i sadržaj pojma "hrvatski branitelj". U našoj javnosti na žalost percepcija je da je Zakon o pravima hrvatskih branitelja da se on odnosi na 385 ili 390 tisuća hrvatskih branitelja. Točno je da on ima takav naziv, međutim u sadržajnom smislu on se odnosi na hrvatske ratne vojne invalide, pogotovo važeći zakon, jer prema važećem zakonu pravo koje ima hrvatski branitelj zove se "radni staž". Druga prava su deklaratorna. Ako netko ne želi replicirati pa reći da je pravo prvenstveno na zapošljavanju, nešto što se može uopće, što nije dekleratorno što se može u našoj hrvatskoj državi konzumirati. Na žalost ne može se konzumirati. Drugih prava običan hrvatski branitelj, a to je znači ta kategorija hrvatskih branitelja nema. Imao je povlasticu na automobil, to je izgubio, imao je participaciju, to je izgubio. Ima pravo na radni staž, kad bude išao i ako ide u mirovinu. Drugih prava nema. Ali u prilog našeg prijedloga zakona mogu vas pozvati da otvorite Internet stranice Vlade Republike Srpske i pogledate Zakon o borcima, jedne paradržave koja nema sredstava, koja je u teškoj gospodarsko-ekonomskoj situaciji, i onda možete vrlo lako vidjeti da postoji Zakon o borcima i da u toj istoj Republici Srpskoj borac, znači ne ratni invalid, ne onaj koji je bio ranjen, nego onaj koji je samo bio sudionik tog i takvog rata karaktera kakav je bio s njihove strane ima devet prava. Ima više prava nego što ima danas kod nas hrvatski ratni vojni invalid. A isto tako osnovica u odnosu na njihovu gospodarsku situaciju je 470 maraka. Pa možemo malo dalje pogledati Federaciju Bosne i Hercegovine koja je vrlo zanimljiva za usporedbu. U toj istoj Federaciji Bosne i Hercegovine situacija je slična. A ono što nas mora zanimati kao Hrvate, jest činjenica da u tom važećem zakonu Federacije Bosne i Hercegovine a koji govori o pravima branitelja piše da "pripadnici Hrvatskog vijeća obrane će imati prava po tome zakonu do zaključenja sporazuma s Republikom Hrvatskom, a najkasnije do 31.12.2005. godine", a to je sljedeća godina. Što nam to govori? To nam govori da ukoliko ne bude sporazuma, a znamo kakav je način sporazumijevanja među državama da će pripadnici Hrvatskog vijeća obrane svoja prava iskonzumirati krajem sljedeće godine. Istovremeno dobivamo odgovore i mi to predlažemo u našim odredbama zakona da se pripadnicima Hrvatskog vijeća obrane prizna status hrvatskog vojnika, jer oni i jesu bili dio Oružanih snaga Hrvatske. Branili su hrvatski teritorij, branili su hrvatski narod, bili su pod zapovjedništvom hrvatskih časnika i hrvatske vlasti. I hrvatska država i hrvatski narod po našem mišljenju dužni su snositi dio posljedica koje su oni imali boreći se za hrvatski narod. Status pripadnika Hrvatskog vijeća obrane mora se i treba se riješiti Zakonom o pravima hrvatskih branitelja. Sadašnje stanje je takovo da oni prava uopće nemaju. Neki od njih su na neke načine prevedeni i riješeni, međutim, velika većina nema nikakvih prava, ukoliko ostane status quo, znači stanje kakvo jest, a to znači neidentificirani datum i ne zna se kad će se sa Bosnom i Hercegovinoj sklopiti sporazum, pripadnici Hrvatskog vijeća obrane ostat će bez ikakvih sredstava, a radi se o hrvatskim ratnim vojnim invalidima, znači HVO-a, ostat će bez ikakvih sredstava najkasnije do kraja slijedeće godine. To piše u važećim zakonskim propisima Federacije Bosne i Hercegovine i ne treba sumnjati da se to neće i provesti. Sporazum sa Bosnom i Hercegovinom, pitanje statusa HVO-a, koliko je meni poznato nije niti u naznakama datum njegovog donošenja. Jedino ispravno i pravo rješenje je predvidjeti odredbama hrvatskog zakona rješenje toga problema, a ne čekati što će biti u odnosima sa Bosnom i Hercegovnom. Ponavljam, Zakon o pravima hrvatskih branitelja važeći odnosi se na hrvatske ratne vojne invalide i njih ima trideset i nekoliko tisuća. Ne radi se o stotinama tisuća ljudi, nego se radi o trideset i nekoliko tisuća korisnika i to su ti ljudi koji očekuju od ovog Sabora, opravdano, da sve one negativnosti i ono ponižavanje koje su doživjeli od 2001. do danas, da bude odlukom ovoga Sabora poništeno i da im se vrati dostojanstvo koje im je naravno obećano od strane danas vladajuće stranke, Hrvatske demokratske zajednice. Mi svojim prijedlogom zakona želimo Vladi pomoći i nudimo jedno kvalitetno rješenje koje rješava sve probleme koje smo uočili na terenu i za to svoje rješenje dobili smo potporu, a to je dobro poznato jer javno smo djelovali u svim županijama u Republici Hrvatskoj. Nismo tražili potporu tzv. koordinaciji na državnoj razini koji su bliski ministarstvu na način da ih ministarstvo financira direktno, nego smo tražili potporu u općinama, gradovima, županijama u Republici Hrvatskoj i tu smo potporu dobili, kao što će vjerojatno dobiti i prijedlog zakona koji VLada predugo, predugo radi. Ako postoje materijalni problemi, onda treba skupiti hrabrosti i reći hrvatskim braniteljima, mi smo vas iznevjerili, sredstava nema iz tih i tih razloga, prava možete dobiti ova i ova. Sve je bolje od ovog stanja koje produžuje neizvjesnost, pa ..., prepuni su nam mediji nekakvih najava, pa nam dolaze ljudi, pa imate recimo u auto-časopisi, kolega je spomenuo, ovoliko naslov, braniteljima se vraćaju povlastice, a slikan je predstavnik Ministarstva hrvatskih branitelja i nakon toga desetine ljude zovu ovdje saborski odbor i traže gdje će sve te potvrde izvaditi. Pa tko je sebi uzeo pravo da na takav način prezentira budućnost hrvatskim braniteljima i da uznemirava tu tako osjetljivu populaciju hrvatskog društva. To pravo nema nitko. Već je konačno vrijeme da se iz Vlade dođe sa prijedlogom i da se braniteljima kaže što se može, a što se ne može i da se prekine to rastuće nezadovoljstvo koje je po mom mišljenju opravdano. Mi nudimo prijedlog zakona koji bi to u potpunosti riješio i zato predlažem i pozivam da ga pustite u drugo čitanje pa do drugog čitanja će biti prijedlog Vlade, pa ćemo onda sučeliti argumente čiji je zakon kvalitetniji i po čijem zakonu je lakše izračuniti mirovinu, da li po nekakvim koeficijentima ili po jasnoj odrednici po kojoj svaki branitelj ne mora imati fakultet, može izračunati kolika mu je mirovina. To je zakon za koji se mi zalažemo. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice, uvaženi zastupnik Josip Đakić. Oprostite, državni tajnik. A nakon klubova? Dobro.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici, uvaženi državni tajniče. Klub Hrvatske demokratske zajednice o prijedlogu zakona koji je uputio Vladi Republike Hrvatske i Saboru Klub zastupnika HSP-a ima slijedeće mišljenje, da je on vrijedan pažnje, vrijedan je i truda koji je uložen u njegovo stjecanje, a isto tako da trud za poboljšanje prava hrvatskih branitelja, za ravnomjerniji njihovu podjelu u pravima, drži da ipak ovaj zakon je zakon koji je napisan sa silnim željama, a ne sa stvarnim potrebama hrvatskih branitelja. On u svojim tekstovima pomalo liči i na Andersenove bajke, a u financijskoj osnovi koja je predložena on govori o 2 milijona, 2.856.457 itd. što je zapravo kada se uzela kompletna materija nabrojenih želja u ovom zakonu iznosilo bi bar tri puta više, što bi značilo da sa 3,2% državnog proračuna, bi se popelo na 9% državnog proračuna vrijednost ovoga zakona. Stoga je on za nas neprihvatljiv. Možda u nekim svojim stavovima, kao što je govoreno, možda bi i bio primjenjiv, možda u Srbiji i Crnoj Gori, ali teško u Hrvatskoj. Ne znam samo otkud su sve ove velike riječi kako je on pravičan u svom obrazloženju, kako je on provedljiv, kako je on u interesu svih branitelja, mislim da je u pitanju čisto skupljanje političkih poena i ne znam čemu žurba oko pitanja kada će biti HDZ-ov zakon pred saborskim zastupnicima, kad je jasno i definirano rečeno da će on biti u saborskoj proceduri u dva čitanja i da će početi sa svojom funkcijalnom vrijednošću od 1.1.2005. godine. Mislim, ne znam čemu se žuriti da ga i govorite uporno da ga nemate, da ga ne vidi nitko, da ga niste vidjeli, a sve nijanse njegove ste danas obrazložili za ovom govornicom. Stoga, moram reći da ima određenih stavaka ovog zakona o kojima bi se moglo raspravljati, koje su zapravo i dobri prijedlozi, ali većina je neprihvatljiva i financijska nemoguće je pokriti. S druge strane, kada govorimo o širokoj raspravi koja je provedena o tom zakonu u braniteljskim udrugama, onda nisam vidio da imate bilo kakvi akt da je koordinacija vam dala suglasnost za taj zakon, da vam je HVIDRA raspravljala o tom zakonu, da su udovice raspravljale o tom zakonu. Taj dokument nemate, dok je o prijedlogu zakona koji je izašao iz ministarstva koordinacija republičkih udruga proizašlih iz Domovinskog rata 28. rujna 2004. raspravila, donijela svoje zaključke i sitne primjedbe koje je imala, HVIDRA također je uputila Vladi Republike Hrvatske i ministarstvu određeni broj eventualnih primjedbi o kojima ste i vi govorili, iznalazi se viđenje i mogućnosti da li se mogu apsorbirati i ta ostala prava. Po ovom što je ovdje u tom vašem zakonu nabrojano, opet bi ispalo da su to privilegije. Mi želimo da stvarna prava budu definirana zakonom i da se više nikada hrvatski branitelji ne prozivaju privilegiranima, nego da se , da se zovu zaslužnima u svojim pravima, jer to oni i jesu. Kada govorimo o pripadnicima Hrvatskog vijeća obrane, moramo reći da postoje stanovitih i strašnih problema, a isto tako u posjedu smo i dokumenata koji govore o tome da je Federacija Bosne i Hercegovine i njezina Vlada, donijela i uredbe i sporazume o umirovljenju pripadnika Hrvatskog vijeća obrane i njihovim pravima. No, jedan akt koji govori o tome je uredba o povoljnim uvjetima za stjecanje prava na starosnu mirovinu vojnih osiguranika vojske Federacije Bosne i Hercegovine i u njoj je definirano ko ta prava ostvaruje, kakova ona jesu i koliko iznose i u potpisu je premijer dr.Ahmet Hađipašić. Dao je prava svim umirovljenim pripadnicima Hrvatskog vijeća obrane kao i svim drugim pripadnicima postrojbi koje su se borile, u početku zajedno su nastupali i HVO i Hrvati i Muslimani u zajedničkim postrojbama Hrvatskog vijeća obrane, tako su stekli i određena ista prava. No međutim, dolaskom Alijanse na vlast u Bosni i Hercegovini i ta prava su im ukinuta i novim prisilama ukinuto im je pravo tako da su tri godine ti isti pripadnici bili bez ikakvih prava i stvarno u našim sastancima sa 721 časnikom, dočasnikom i vojnikom koji su umirovljeni ovakvim sporazumom, mi smo si dali zadaću i truda kako bi iduću sjednicu sastavili sa svim relevantnim ljudima današnje hrvatske vlasti, ministarstvima i preko Ministarstva vanjskih poslova uputili zahtjev kako bi se ispoštovala ova odluka Vlade Bosne i Hercegovine i satisfakcija pripadnicima Hrvatskog vijeća obrane koju su zaslužili i koju su ovom uredbom i riješili. Moram reći da kada se govori o tim zakonskim prijedlozima, oni će biti … [[Ne razumije se.]] na Vladi, točno sa onim što su udruge predlagale, što u nematerijalnim pravima što je moguće raditi, nešto ono i što će biti u materijalnim pravima, ali zasigurno postoji dovoljno vremena da se sve definitivno razluči, da se o svemu raspravi sa onima kojih pripadaju ta prava i da se onda dođe pred ovaj hrvatski Dom, prvo na Vladi da se zauzme stajalište, a onda pred ovaj hrvatski Dom koji će najvjerojatnije ukoliko se složimo oko tih prava hrvatskih branitelja zajedničkom rukom i potvrdom donijeti zakon koji će vrijediti stalno i trajno i bez obzira na promjenu bilo koje garniture se ne bi trebao mijenjati, tako bi sigurnost i budućnost hrvatskih branitelja bila zagarantirana i mogli bi planirati kako živjeti u svojoj budućnosti. Ja ne bih dužio više o ovom zakonu HSP-a. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice ga ne može podržati, jer stvarno nije objektivan i realan. Toliko i hvala.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Đakiću. U ime predlagatelja, uvaženi zastupnik Kovačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Gospodine Đakiću ja bih vas lijepo molio, pogledajte u fonograme saborske od 1. mjeseca ove godine do danas što ste govorili i ni barun Minhauzer vam ne bi bio ravan. Što ste govorili ovdje u Hrvatskome saboru? Imamo zakon, bit će, tu je, napravljen je zakon, branitelji će dobiti pravo na povlastice, riješiti ćemo pitanje hrvatskih dragovoljaca, riješit ćemo pitanje mirovina. Ovo što ste vi Pančiću radili, za to ćete odgovarati. I pročitajte izjavu uvaženog kolege Pančića koji kaže da nema nikakve razlike između onoga što vi predlažete i što je on imao i zašto onda govorite o Andresenovim bajkama. Ono u Andersenovim bajkama je mišljenje hrvatskoga branitelja kojem neću reći ime i prezime da ne bi bio šikaniran od vas, koji je rekao da kad uđe u ministarstvo, manje zna nego što je znao prije. A o onome, evo gledajte o tome kolika je podrška, govore i mediji. 14. rujna je Vlada konačno dala udrugama svoj nacrt, a bitna je razlika gospodine Đakiću nacrta i prijedloga. Nacrt je ono što radi ministarstvo, a prijedlog je ono na što Vlada da svoj amanet, svoje slovo. I gledajte, i jedan dnevni list u prvome izdanju kaže: "Branitelji traže hitan sastanak s Jadrankom Kosor, prijedlog novog zakona šokirao braniteljske udruge". I gledajte čuda, treće izdanje od isto znači 15. rujna, braniteljima više novaca. E to je ono što vi govorite braniteljima. To je ono što vi govorite braniteljima. Evo pogledajte ovo dobro. To je ono što vi govorite što je manipulacija braniteljima, a oko ovoga što vi govorite neznate. 98. godine kada je bio na snazi Zakon o pravima hrvatskih branitelja koji je donesen 96. koncenzusom tada Hrvatskom državnom saboru, Ministarstvo hrvatskih branitelja, ne branitelja nego hrvatskih branitelja je utrošilo 2 milijarde i 100 milijuna kuna, 99. – 2 milijarde i 300 milijuna kuna, evo državnog tajnika neka pogleda u arhivu. Ostala je sva arhiva do dan danas tamo. Vlada kaže da će njezin zakon koštati 3 milijarde i 300. Pa imate super kompjuter, izračunajte. Ajmo se sučeliti cijeli dan po svim pitanjima pa ćete vidjeti da su naši izračuni točni. Ajmo se sučeliti, nemojte se bojati javnosti. Mi nismo za politiziranje niti ćemo ikada biti za politiziranje. Mi svoju riječ kada damo, mi je se držimo. Mi smo obećali, bili smo i u Virovitici kod vas, vi niste bili, bio je Beštek i svi su podržali naša rješenja, evo vidite ako hoćete čuti gdje smo bili. Pitajte ih tamo. Zašto niste došli da se s nama sučelite? Ali kažem nećemo polemizirati oko tih stvari, stvar je više nego ozbiljna, kritična. Bili smo u Županji, bili smo u Slavonskom Brodu, bili smo u Osijeku, bili smo u Zadru, bili smo u Šibeniku, bili smo u Varaždinu, Bjelovaru, svagdje smo bili i dobili smo podršku. Dobili smo podršku. Ali mi ne govorimo lažna obećanja, mi govorimo ono što je. I mi ni dan danas ne tvrdimo da su naša rješenja najbolja i nećemo politizirati na tome. Nećemo politizirati na tome. Prema tome držimo se teme, a neću govoriti o prijedlogu zakona koga još nema, samo sam govorio jedne usporedbe, da nije u redu od jedne Vlade da 27. kolovoza kaže da ima svoj zakon koji je sadržajniji i bolji, a dan danas ga nema u ovome Saboru, a 14. rujna su ga dali udrugama, pa vidite isti dnevni list kako ima dva izvješća o istoj stvari, a ništa se nije dogodilo. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Đakić.
Gospodine potpredsjedniče, ispraviti ću netočan navod gospodina Pere Kovačevića koji uporno ponavlja i tvrdi da smo pokazivali zakon, a da ga nemamo. Zakon imamo sa svim izmjenama, dopunama, prijedlozima, sa svim živim. Pogledajte gospodin Kovačević i pogledajte svoj od par listova. Zar je to isti zakon? … [[Upadica se ne čuje.]] Kada govorite o vašim obilascima, vaši su obilasci čisto stranačkog tipa bili, prezentirajući samo određenoj skupini ljudi koji vam nisu dali svoje mišljenje u pismenom obliku.
Ja vas molim ispravak netočnog navoda.
Pa ispravljam njegov netočni navod, da su dobili podršku, da su ovo, da su ono. Ovdje je potpis gospodine potpredsjedniče i gospodine Kovačeviću ovo je potpis 14 udruga iz koordinacije proizašlih iz Domovinskog rata. Valjda to nešto znači.
Zahvaljujem. U ime kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Apsolutno, ja mislim da nema nikoga ovdje koji se neće složiti da treba pomoći braniteljskoj populaciji. Osobno držim da se to čak i čini i onda se normalno postavlja pitanje, kao što to neki čine, da li je ta populacija zapostavljena. O tome kasnije. Ako je netko, ali prije toga, ako je netko zapostavljen onda su to borci NOB-a. Oduzeta su im sva stečena prava, uskraćene mirovine, invalidnine. Zašto? Zbog njihova političkog stava, a NOB je složit ćete se sa mnom ...
Ja vas molim da ...
... proširio Hrvatsku za Istru, i Rijeku, i Zadar, i otoke, i Međimurje, i Baranju, itd. Što oni traže? Traže status kao branitelji Domovinskog rata. Da li to zaslužuju, ja držim da da. Dobro, smijeh. Mi moramo ispraviti, držim, i tu civilizacijsku nepravdu učinjenu toj kategoriji građana. Jasno, treba povećati proračun Republike Hrvatske. To nije sporno. Da li je to moguće, o tome treba raspravljati. Međutim, bit su kod njih invalidska mirovinska prava, sve ostalo što imaju branitelji i za borce NOB-a je bitno. Ponižavajuće što nemaju, ali bit su rekoh invalidnine i mirovine. Zašto Vlada, gospodo, kasni sa svojim zakonom? Što je istina oko Vladinog zakona? Koliko će na koncu biti mirovine branitelja po ovom novom zakonu koji se sprema u Ministarstvu branitelja. Jasno, nemamo mi pravo zbog nikoga pa ni zbog niti jedne populacije prouzročiti bankrot ove države, ali to želim reći. Invalide mi moramo štititi. Bez obzira da li se radi o invalidima Domovinskog ili II. svjetskog rata. Da li treba širiti neka prava od ovih koja su određena člankom 5. ovoga Zakona? Čak bi se usudio reći ne. Treba ispravljati nepravde prema pojedincima, treba povećavati naknade prema proračunskim mogućnostima. To je po meni bit. Malo tko može reći, recimo, da su branitelji u pravima zapostavljeni. Njihova su prava na osobnu invalidninu, pravo na doplatak za njegu i pomoć druge osobe, pravo na ortopedski doplatak, pravo na kupališno klimatsko liječenje, pravo na naknadu troškova prijevoza, pravo na obiteljsku invalidninu, pravo na uvećanu obiteljsku invalidninu, pravo na posebni doplatak, pravo na usluge osobe za pružanje njege i pomoći, pravo na opskrbninu, pravo na doplatak za pripomoć u kući, pravo na smješta u umirovljeničke domove, itd. To nije sporno ako to država može. Mi dapače ispod jednog standarda kojega smo prihvatili pred, ne znam, 7 ili 8 godina više ni ne smijemo ići jer to su, reći ću, stečena prava. Što se, recimo, dogodilo, ne znam, u nekim krajevima Istre za vrijeme II. svjetskog rata kada je, recimo, 44. u jednome danu spaljena sva Čičarija, preko hiljadu obiteljskih zgrada, a sve živo poslano u koncentracione logore. Ljudi su ostavljeni sami sa sobom i nije im bilo drugo nego se odseliti. Hrvatska država nije to dopustila, obnavlja srušeno, od Gospića do Vukovara i to je dobro. Nažalost, opet prostori posebne državne skrbi su prazni. Gdje odlaze ti ljudi? Odlaze u Zagreb, odlaze u Istru, a ako su na tom prostoru, u pravilu nemaju posla. Ja se slažem sa Prijedlogom HSP-a kod ovoga roka za određivanje Domovinskog rata od 30.5.90. do 30.6.96. Jasno, i u slučaju stradavanja svi invalidi, po mom sudu, moraju biti u istom statusu. Nije bitno da li je netko bio pripadnik domobranstva ili specijalne policije ili gardijske jedinice. Ali isto tako želim reći, nije bitno da li je netko izgubio ruku 43. u okolici Buzeta ili 93. u okolici Gospića. Tu jednostavno moramo učiniti ili bolje rečeno izjednačiti te ljude i to držim ne poskupljuje troškove u proračunu Republike Hrvatske. Pa konačno, i u onih 5 hiljada 200 ljudi koji nisu bili branitelji, a imali su određene invalidnine, naknade po tom osnovu i to pitanje također treba regulirati. Ako nisu bili branitelji, ako nisu invalidi onda po tom osnovu zasigurno ne trebaju imati ni pravo. Znači, da je gospodin Pančić svojedobno bio u pravu kada je tražio reviziju određenih invalidskih prava. Branitelji, stvarni invalidi uvijek su bili za reviziju i iako se ja slažem da je u nekim trenutcima učinjeno nepotrebnih grešaka kao recimo u slučaju gospodina, ako se ne varam, Bešteka jer doista nije potrebno zalaziti tako daleko da li je netko 90%-tni ili 100%-tni invalid. Kod uvoza automobila, ja bih tu bio jako obazriv. Ne treba to, gospodo, pravo širiti. Ne treba ga više niti vraćati. Ja sam apsolutno protiv toga. Invalidima sve, ali braniteljska je obveza bila građanska obveza i zato mislim da u jednom ovakvom zakonu ne treba raspravljati o automobilima za branitelje. Za invalide, stvarne invalide apsolutno sve. Za kraj želim reći to, ovaj Zakon ne može biti popis želja. Ovaj Zakon mora biti popis mogućnosti. Želim vjerovati da će Vlada Republike Hrvatske taj sadašnji braniteljski dodatak unijeti u mirovinsku osnovicu, da će povisiti obiteljske invalidnine koje koriste obitelji poginulih branitelja, koliko god je to proračunski moguće. Branitelji koji boluju od PTSP-a da će također doći u određene pogodnosti u odnosu na postojeće norme. Držim da i mirovine bi trebale rasti za određeni postotak. Da li će to biti 10, 15 ili 20% o tome treba raspravljati u trenutku kada budu proračunske projekcije pred ovim Visokim domom. Da li će to biti moguće, ja sam još uvijek za to krajnje rezerviran. Kako ćemo konačno to uspjeti učiniti? Svi, recimo, očekuju dionice. Kojim ćemo mi to dionicama uspjeti namiriti, pod navodnicima, branitelje, umirovljenike, itd. Jednostavno u ovom času mislim da tih dionica u Republici Hrvatskoj nema. Što ćemo mi najprije morat popraviti? Najprije ćemo morati, izgleda, popraviti gospodarstvo jer bez toga neće biti ni penzija, bez toga neće biti ni invalidnina, niti zdravstva, niti će se moći popraviti status zaposlenika ili bilo kojoj drugoj kategoriji omogućiti viši standard. Znači, treba otvoriti po mom sudu, i određene gospodarske teme u ovome Domu. Bez toga jednostavno neće se dogoditi nikakve promjene. I sve će na kraju, kao što je rekao gospodin Božo Kovačević, izgledati kao jedna velika Andersenova bajka. No, ja isto tako kažem, treba otvoriti raspravu i o sudionicima Narodnooslobodilačkog rata. Jasno, bez četverogodišnjih projekcija proračuna Republike Hrvatske sve ove rasprave koje su pred nama gotovo da su izlišne. Ja sam rekao da podržavam ispred Kluba ili Klub IDS-a podržava dio zahtjeva HSP-a, međutim, isto tako treba reći da ovo danas nije 68. godina kada je bilo realno tražiti nemoguće. Znači, progovorimo već jedanput o mogućnostima proračuna i pokušajmo ispraviti nepravde. Držim da je još jedna kategorija, a ja sam o njoj više puta govorio za ovom saborskom govornicom, posebno zapostavljena. To su ljudi poput, recimo, gospodina Đura Horačeka i njemu sličnih koji su 91. godine bili u JNA, ali su svo vrijeme radili za Hrvatsku obavještajnu službu koji su bili prokazani u Beogradu, odslužili 4, 5 ili 6 godina u Miloševićevim kazamantima, a kada su se vratili u Hrvatsku godine 1999. ili 2000. nisu se mogli useliti niti u svoje stanove, pa danas žive u izbjegličkim centrima. U Istri je, recimo, na Kamenjaku ili u nekim podstanarskim sobicama radeći na benzinskim pumpama ili tome slično. Takvih ljudi u Republici Hrvatskoj ima 10-ak. Nemojmo te ljude kažnjavati jer su već jednom dali itekakvu žrtvu za Republiku Hrvatsku. Isto tako, a o tome je također ovdje bilo riječi, invalidi iz Bosne i Hercegovine. Invalide iz Bosne i Hercegovine također ne treba ostaviti bez potpore, govorim o invalidima, ne o drugima a koji su sudjelovali u ono vrijeme u Hrvatskom vijeću obrane. Zašto ih ne treba ostaviti bez potpore? Jer su poslušali poziv ondašnjeg pokojnog predsjednika Franje Tuđamana i pokojnog ministra Šuška. Invalidima još jedamput ću reći sve jasno i njima u susjednoj nam Bosni i Hercegovini. Konačno i Istrijani koji su bili u talijanskoj vojsci do godine 43. imaju pravo i danas i primaju mnogi, negdje oko 8 tisuća ako se ne varam njihovu talijansku mirovinu. Za kraj, dobro je da se raspravlja o svemu ovome ali misilm da bi stvarno ubuduće kada su ovakvi zakonski prijedlozi pa i prijedlog IDS-a o povratu duga umirovljenicima trebalo raspraviti ili prethodno raspravljati o proračunskim projekcijama Republike Hrvatske za barem period od 3 ili 4 godine. Hvala.
Ispravak netočnog. U ime predlagatelja. Ispravak netočno navoda imamo najprije. Imamo još jedan ispravak netočnog navoda. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Lončar.
Kolega Kajin je u svojoj vrlo nadahnutoj raspravi rekao citiram: "Ljude iz 43. treba izjednačiti s ljudima iz 93.". Očito je mislio na borce iz 43. i hrvatske branitelje iz 93. Apsolutno se slažem da ih treba izjednačiti, prvo uz časnu iznimku treba postaviti pitanje za koga su se borili ovi 43. A ovi koji su se borili od 90. do 96. oni su stvarali Hrvatsku državu. Zatim sada treba svima njima hrpa dokumenata da bi nešto dokazali gdje su bili u kojoj su se postrojbi borili, a oni borci iz 43. dovoljno je bilo imati dva druga koji bi za njih svjedočili i oni bi imali mirovinu. Ja ću reći jedan Imotski slučaj, jedan drug je imao mirovinu 36 godina jer su dva druga za njega svjedočila da je u nekoliko navrata dok su oni bili u šumi njima u Biokovu odnio nekoliko kruha ispod sača, kruha ispod peke. Hvala, zato sam da se izjednače.
Zahvaljujem. Djelomično ste zlorabili ispravak netočnog navoda. U ime predlagatelja izvolite.
Kolegice i kolege. U svojoj raspravi u ime Kluba ja sam ustvrdio kako na žalost imam informacije kako postoje kolege i među zastupnicima koji ne razlikuju namjerno ili svjesno ili nesvjesno pojam hrvatskog branitelja od pojma Hrvatskog ratnog vojnog invalida. Potvrdu mojih riječi ste imali prilike čuti za ovom govornicom od kolege Kajina koji je rekao kako Hrvatski branitelji u Hrvatskoj imaju i onda je počeo nabrajati prava koja pripadaju samo jednoj kategoriji hrvatskih branitelja, Hrvatskim ratnim vojnim invalidima. A to znači kada govori o pojmu Hrvatskog branitelja onda spominja ova nabrojena prava pomoći, njegu, doplatke i sve ostalo, to je ono što samo pripada Hrvatskim ratnim vojnim invalidima i u važećem Zakonu i u prijedlogu našega zakona a njih je 32 tisuće i nešto precizan broj će reći kolega državni tajnik. Kada govori o borcima NOB-a tada kolega Kajin ne pravi isto tako razliku, nego govori o tome i to pogrešno govori da su njihova prava u ovoj našoj Hrvatskoj državi ugrožena, mi dobro znamo iz brojnih rasprava da desetine tisuće, 70, 80 tisuća ljudi u Hrvatskoj prima mirovine temeljem sudjelovanja u NOB-u. A ono što treba javno reći pri tome da se ne zna koliko je onih koji su to svoje pravo stekli kao borci, znači samo zbog toga što su sudjelovali a koliko je onih koji su ratni vojni invalidi, postoji i takova evidencija i govoriti i uspoređivati Hrvatske branitelje njih 385 tisuća izuzimajući Hrvatske ratne vojne invalide koji neka prava imaju sa borcima NOB-a je potpuno neprimjereno sa ovoga mjesta. Daj Bože, hrvatski branitelji mogu samo sanjati o pravima boraca NOB-a samo sanjati o tim pravima mogu, jer kao što sam rekao i ponavljam po važećim zakonima oni imaju pravo samo za dvostruki radni staž za vrijeme provedeno u Domovinskom ratu, drugih prava nemaju. Imali su participaciju, imali su pravo na povlasticu to su izgubili, imaju prednost pri zapošljavanju to je samo deklaratorno, neka se kaže ime i prezime onoga tko se nad tim zakonom zaposlio jer nije bilo sankcija. Znači u odnosu na borce NOB-a pa to ja apsurdno uopće uspoređivati, oni su dobili velika materijalna prava koja su naslijedili u Hrvatskoj državi i danas prima mirovine kolike tolike samo zbog činjenice da su bili pripadnici oružanih snaga u to i to vrijeme i mi njih sada uspoređujemo sa Hrvatskim braniteljima koji uopće nemaju materijalnih prava temeljem samo činjenice da su sudjelovali u Domovinskom ratu, takovih materijalnih prava za sada nema. I Hrvatski branitelji izuzimajući Hrvatske ratne vojne invalide danas imaju samo nekoliko deklaratornih prava i pravo na staž u dvostrukom trajanju kada i ako budu mogli u mirovinu i apsurdno je stoga uspoređivati borce NOB-a i naše Hrvatske branitelje. Na žalost bilo bi lijepo i dobro kada bi barem dio tih prava koje su borci NOB-a stekli bez toga da budu invalidi imali i naši hrvatski branitelje, na žalost to nije činjenica, mi danas kada nabrajamo prava uporno ponavljam govorimo o Hrvatskim ratnim vojnim invalidima 32 tisuće i nešto korisnika i to je populacija, kategorija o kojoj mi govorimo, u širem smislu oni jesu Hrvatski branitelji ali osim njih još postoji najmanje 350 i nešto tisuća hrvatskih branitelja prema sadašnjim raspoloživim podacima i to je ta populacija o kojoj bi mi trebali razmišljati i govoriti. Ali očito da se s ove govornice namjerno ne pravi distinkcija, to znači razlika kada to kome i kako odgovara. Da je to činjenica pokazuje i drugi dio rasprave kolege Kajina kada je govorio o HVO-u itekako naglasio da pri tome misli u svojoj raspravi na invalide. Kolega Kajin je sam Hrvatski branitelj, i neka sam kaže, evo javio se za ispravak koja to od ovih nabrojenih prava on kao hrvatski branitelj ima, nema niti jedno, možda će dobiti radni staž i nema smisla obmanjivati nas ovdje kolege a ni Hrvatsku javnost, doduše nema prijenosa. Kolega Đakić predsjednik HVIDRE Republike Hrvatske naš kolega zastupnik ovdje je u svojoj raspravi u ime Kluba HDZ-a utvrdio kako replicirajući naravno mome razmišljanju i citiranju Zakona o braniteljima Federacije Bosne i Hercegovine ovdje kao kontraargument naveo uredbu Vlade Bosne i Hercegovine. Govoriti o jednoj privremenoj uredbi Vlade koja rješava pitanje 700 časnika kao odgovoru na pitanje sudbine cijeloga HVO-a i svih hrvatskih ratnih vojnih invalida, a znamo da su žrtve bile ako ne jednake nešto veće u Republici Hrvatskoj kada govorimo o broju poginulih i ranjenih nije primjereno. Ja se pozivam na važeći zakon objavljen u službenom listu, ovdje ima kolega Sesvečan ima nas nekoliko lap tope otvorit ćemo pa možemo pogledati odredbu Zakona koja govori o tome da 31. 12. sljedeće godine pripadnici Hrvatskog vijeća obrane će izgubiti sva materijalna prava u bosni i Hercegovini i to su činjenice koje se mogu u službenim dokumentima i važećem zakonu Federacije pogledati, to je činjenica koja meni daje za pravo argumentirano ustvrditi kako postoji prekratak rok i kako postoji opasnost da pripadnici Hrvatskog vijeća obrane, a radi se o invalidima ostanu bez ikakvih sredstava i primanja i naša je dužnost pobrinuti se da se to ne dogodi bez obzira uspjeli ili neuspjeli potpisati međunarodni sporazum. Pitanje udruga, nerado govorim o udrugama ... predsjedniku Odbora za ratne veterane, međutim, to pitanje financiranja udruga ako se kolege sjećaju a neki se sjećaju ovdje kada smo u prošlom mandatu raspravljali o sredstvima koja trebaju pripasti udrugama onda sam ja bio onaj koji je predložio amandman na Odboru da se smanje sredstva za financiranje udruga. Kao što znamo ti isti predstavnici udruga su javno ovdje na Odboru se očitovali da podržavaju svaki zakon koji ide u prilog Hrvatskim braniteljima i oni su podržali naš zakon i na razini udruga na razini države. Naravno da mi nemamo u Saboru koordinaciju jer kao što znate za one koji ne znaju postoji u Vladi Republike Hrvatske u nadležnom Ministarstvu, a to znači danas u Ministarstvu obitelji, hrvatskih branitelja i međugeneracijske solidarnosti postoji tzv. koordinacija Vlade, koordinacija udruga a to su one udruge koje po procjeni ministra imaju težinu i vrijednost u Hrvatskoj a razine su državne koje zaslužuju po mišljenju važečeg ministra da sjede tamo i da ih se pita da one raspravljaju i daju svoja mišljenja. I to su uglavnom taj popis tih udruga je jednak onom popisu kada budemo raspravljali o izvršenju državnog proračuna istih onih udruga koje od tog istog ministarstva godišnje dobivaju dotacijska sredstva, znači koje financira njihov rad, financira Ministarstvo hrvatskih branitelja. Mislim da je to dovoljno bez rasprave za razmišljanje o tome kolika je uvjerljivost te tzv. koordinacije na državnoj razini. Međutim, kolegice i kolege, osim samo tih udruga tzv. krovnih udruga postoje i brojne udruge koje čak imaju pravnu osobnost, jer kao što znate HVIDRA ima pravnu osobnost na razini županije i grada Zagreba. Znači mnoštvo udruga desetine, stotine i tisuća udruga postoji u Republici Hrvatskoj koje imaju pravo, a naravno nemaju mogućnost reći svoje mišljenje. Tu smo mogućnost mi njima dali u brojnim županijama u Hrvatskoj i oni su je iskoristili oko toga da su oni nama davali potporu pismenu, postoji pismena dokumentacija koju ćemo, a da smo znali da će danas biti rasprava možda i donijeli stotine i stotine razmišljanja. Dakle, ne možemo prihvatiti kao argument nekakvo razmišljanje koordinacije udruga, koordinacija udruga je podržala naš zakon kao što će podržati svaki zakon koji imalo, ma makar za jednu jotu ili za jednu malu stepenicu poboljšava prava hrvatskih branitelja. I u svakom slučaju to nije argument kojim se može ovdje ići pred vas kolege zastupnike da ne prihvatite naš prijedlog zakona. Kolega Kovačević će kao osoba koja je sigurno ovdje jedna od najstručnijih, koji je direktno sudjelovao u donošenju zakona u provedbi zakona godinama koji itekako argumentirano može raspravljati o financijama, ovdje vama još jedanput vjerojatno u ime predlagatelja pojasniti činjenice i financijski izračun koji smo mi dugo, dugo radili uz naš prijedlog zakona. I stojimo iza toga da je on točan i ispravan i da za sredstva u državnom proračunu ne moraju biti veća od ovih koja su navedena. Naravno da stoji činjenica da će državni proračun biti zakinut za određena sredstva za povlastice. Ali činjenično stanje koje zahtjeva Ustav i Poslovnik, a ono kaže da se moraju predvidjeti sredstva, mi smo to ispoštovali u potpunosti i točno izračunali koliko sredstava naš prijedlog zakona traži od državnog proračuna. A Poslovnik ne traži da izračunamo jednu drugu stranu. i mi smo to ispoštovali i držim da nema primjedbi niti je točna tvrdnja da naš izračun nije dobar. Čekat ćemo izračun Vlade, pa ćemo onda o njemu raspravljati, naravno vodeći računa o tome da podatke o koji je broj korisnika točno koliko ima korisnika ovoga zakona, da li je to 32600 ili 34 i nešto ipak ima Vlada Republike Hrvatske i mi bi kao saborski zastupnici voljeli i željeli, da čujemo točan podatak koliki je broj korisnika, a nadam se da ćemo ga dobiti Zakona o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji.
Zahvaljujem. Poštovani, samo malo. Pa polako, dobit ćete. Samo malo.
Gospodine predsjedniče. U ime predlagatelja nastavljam.
Samo malo.
Samo jednu riječ ću reći.
Samo malo. Dozvolite da ja vodim sjednicu. Hvala lijepo. Hvala lijepo na dopuštenju. Izvolite, imate još minutu. Izvolite.
Gospodine Đakiću od onih 17 potpisa koji ste pokazali, recite mi tko nije član HDZ-a?
Ispravak netočnog navoda, molim da se usredočite na ispravke netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Kajin.
Gospodin Jukić je rekao da borcima 2. svjetskog rata nisu ugrožena prava. Ne da su im ugrožena, već su im ukinuta, to je bit. Ne može se ugroziti ono čega više niti nemaju. Ostali su bez svega, pogotovo invalidi. Koja su oni uopće prava dobili od godine 91. do današnjeg dana? Ništa. Oni su sirotinja. Pa nećemo im valjda danas sada početi ukidati i mirovine. I još jedanput ću reći, invalidima treba sve omogućiti, bez obzira tko je, gdje u kom ratu taj invaliditet stekao, ako se borio za interese ove zemlje. A borci 2. svjetskog rata, partizani su se zasigurno borili za interese Republike Hrvatske.
Ja vas molim ispravili ste netočan navod i nemojte koristiti stituciju ispravaka netočnog navoda za raspravu. Ispravak netočnog navoda, Đakić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, ispravit ću netočan navod gospodina Jukića koji je ustvrdio da sam rekao samo površno o uredbi Vlade Republike Bosne i Hercegovine. Naime, ja sam rekao da su strahoviti problemi branitelja u Bosni i Hercegovini invalida, a da ova uredba o kojoj govorim je ukinuta za 710 časnika i dočasnika, to je točno. A gospodinu Kovačeviću bi ispravio netočan navod, kada tvrdi koji nisu HDZ-ovci. Pa nije ni jedan, čak ni Đuro Dečak više nije HDZ-ovac.
Zahvaljujem. Ovo je bio točan ispravak netočnog navoda. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Bagarić.
Gospodine potpredsjedniče, ja bih ispravio netočan navod gospodina Jukića koji je potpuno netočno zapravo interpretirao sporazum Federacije, odnosno, pardon sporazum, nego zakon Federacije o braniteljima. Nije točno da HVO gubi prava koncem iduće godine. Nego je točno da je postignut sporazum sa Hrvatske strane i muslimanske da se odgodi primjena tog zakona na Hrvate, odnosno na Hrvatsko vijeće obrane kako bi u međuvremenu se postigao dogovor sa Republikom Hrvatskom. A ovdje smo u nekoliko navrata imali jamstvo Vlade Republike Hrvatske da će biti postignut sporazum i apsolutno u to vjerujem. Prema tome, i vama se zahvaljujem i gospodine Kajin za brigu doista, iskrenu za brigu prema braniteljima HVO, osobito invalidima. Ali je bilo to netočno. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Završili smo sa ispravcima netočnog navoda. U ime Kluba HNS-a PGS-a uvaženi zastupnik Željko Kurtov, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Meni je iskreno žao što danas nije objedinjena rasprava Vladinog prijedloga i HSP-ov, tako da možemo voditi jednu konstruktivnu raspravu..
Ja se ispričavam. Ja molim cijenjene zastupnike za malo pozornosti, omogućite predstavniku Kluba HNS-a PGS-a da iznese svoje mišljenje.
Da moežmo voditi jednu konstruktivnu raspravu na dobrobit branitelja i braniteljske populacije. Ako nam je svima isti cilj, a mislim da je, jer ima u ovoj sabornici iz različitih stranaka nas branitelja i mislim da ne možemo imati različite ciljeve, nego samo jednake. Prema tome, iz ovog prijedloga, ja ću biti vrlo kratak, HSP-ov ima dobrih stvari, a ima stvari koje ja ne mogu prihvatiti. Međutim, mislim da bi bilo bolje da smo napravili to u zajedničkom čitanju zakona, prijedloga zakona HSP-a i Vlade i mislim da bi došli do boljih zaključaka. Ja ću se samo na par stvari osvrnuti u ovom prijedlogu zakona, to je 90., 96. Proširenje granica Domovinskog rata prvo nije moguće u Ustavu, u Ustavu Republike Hrvatske jasno piše. Hrvatski je narod pobjedom u Domovinskom ratu 91-95. iskazao svoju odlučnost i spremnost za uspostavu i očuvanje Republike Hrvatske kao samostalne, nezavisne, suverene i demokratske države. Prema tome, po Ustavu ne može ići u proširenje, to je jedna stvar s kojim se ja ne slažem s HSP-om. I još se ne slažem da se u grupu branitelja i invalida Domovinskog rata utrpavaju pirotehničari, mirovinske misije itd. Pirotehničari imaju velika osiguranja, polica osiguranja mogućnost da u slučaju njihovog invaliditeta jednostavno da dođu na drugi način do svojih obeštećenja. Ima dobrih stvari više u ovom prijedlogu. To su oboljeli od PTSP-a dragovoljci, suicid, pirotehničari, prvenstvo zapošljavanja, prvenstvo djece po završetku školovanja nakon jedne godine da isto imaju pravo prihoda. i još bih rekao što se tiče HSP-ovog zakona koji kaže da bi 2 milijarde 800 milijuna kuna bilo dovoljno za realizaciju, mislim da ne bi bilo ni ovi što ga predlaže Vlada to je koliko iz neformalnih razgovora čujemo oko 3 milijarde i 600 mislim da bi to bilo malo da stvarno imamo široki, široki, široka prava branitelja koja bih se ja složio kada bi bilo mogućnosti financijske. Međutim, ovaj Prijedlog zakona ima puno dobrih stvari i mislim da objedinjenom raspravom Vladinom i ovog HSP-ova na dobrobit branitelja ćemo mi napraviti i najveći posao. Ja sam radije za varijantu, malo sporiju, ali da napravimo zakon koji nećemo mijenjati svake četvrte godine. Mi u HNS-u i PGS-u mislimo da treba sačekati Vladin prijedlog zakona i onda svi skupa da donesemo Zakon o braniteljima koji će biti realan, moguć i financijski podnošljiv za hrvatsku državu i hrvatske građane. Samo tako će prava hrvatskih branitelja biti trajno riješena i na zadovoljstvo svih. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba HSS-a uvaženi zastupnik Željko Ledinski, izvolite.
Hvala. Štovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Evo, danas govorimo o Prijedlogu zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članove njihovih obitelji. Mi u HSS-u ćemo ovaj prijedlog koji je došao od strane Kluba HSP-a podržati. Zbog čega? Prije svega ovaj Zakon koji se sada predlaže, jedan dorađeni zakon koji se provodio jedno određeno vrijeme on omogućuje što je i ovdje obrazloženo određivanje određenog roka ostvarivanja statusa, invalida temeljem bolesti, produženja roka zastarenja, statusa, člana obitelji umrlog branitelja koji se počinio suicid a svjedoci smo da toga da imamo sve više. Isto tako određenih novina koje su navedene a mogu se provesti u djelo. Isto tako s obzirom da je u tijeku izrada također isto takvoga Zakona od strane Vlade Republike Hrvatske koje sam imao prilike neki dan vidjeti da su određene ... [[Govornik se ne razumije.]] udruge podržale izradu toga zakona predlažemo da se u drugom čitanju ti Zakoni zajedno objedini njihova rasprava o njima. Mislim da je dosta vremena prošlo i da ubuduće ne bi trebali licitirati i sa brojem branitelja i sa brojem invalida ili što je često bio slučaj i donositi podatke ovakove ili onakove a broj branitelja bi trebali konačno isto tako i broj invalida znati koji je a ne da govorimo ima ne znam 300, 600, koliko tisuća. Pogotovo mislim da su na to osjetljivi branitelji na to licitiranje sa brojem, sa pravima i česte promjene koje su u tom dijelu bile proteklih godina. Tako da u ime Kluba HSS-a predlažemo da ovaj Zakon propustimo u drugo čitanje i da dotle dobijemo i prijedlog, ja ga imam u radnoj verziji od strane udruga i Vlade da on bude isto tako dorađen i da ga možemo onda donesti svi zajedno ovdje jer mislim da je interes svih nas i da to bude jedan od zakona o kojem ne bi trebali ni politizirati ni posebno špekulurati nego stvarno interese svih branitelja staviti pod zajedničke interese i na taj način omogućiti njihova prava. Ne zaboravimo branitelji su stvorili našu državu i trebaju onda imati i po važećim zakonima i određena prava koja slijede iz toga a ne da ih svaki čas mi ovdje u Domu mijenjamo. Evo toliko, hvala.
Hvala lijepo. I Klub DC-a i HSLS-a, poštovani zastupnik Frano Piplović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege, Klub DC-a i HSLS-a podržava svako rješenje koje uvažava prava hrvatskih branitelja, njihovo dostojanstvo ali isto tako da ih se konačno izvede iz ratnog stanja, da ih se uvede u ... [[Govornik se ne razumije.]] stanje. Hrvatski branitelji, općenito ta populacija branitelja pripadaju hrvatskoj povjesnoj, političkoj baštini, vojnoj baštini i sa baštinom treba se odnositi kao i sa svakom baštinom. Braniteljstvo, govorim uvažene kolegice, u tom smislu ako ne razumijete taj pojam nisam kriv. Na sceni je branitelji i ta populacija je u svojevrsnoj opasnosti. Imamo mnoštvo udruga a imamo također razno raznih prijedloga o pravima koja kao društvo ne možemo podnjeti. I ja ću sada reći jednu možda bogohulnu rečenicu ali čini mi se da su hrvatski branitelji doživjeli više šteta od razno raznih izmjena, dopuna, zakona, prijedloga nego što su doživjeli rana od neprijatelja. Prema tome, konačno ovu populaciju treba izvesti iz tog ratnog stanja. I naš prijedlog je da bi, treba biti strpljiv i da se ovaj Zakon donese konsenzusom kao što su i hrvatski branitelji složno branili Hrvatsku državu tako da i mi ovdje u Hrvatskom saboru ne bi trebali politizirati ovo pitanje nego jednostavno konačno riješiti to pitanje. Do sada je bila praksa da se branitelji politiziraju da pripadaju ovoj ili onoj političkoj grupacij da se utječe preko njih na svoju političku poziciju. Mislim da je to bilo štetno. Jer Zakon o pravima hrvatskih branitelja ovaj sada koji je na dnevno redu i onaj koji priprema Vlada i prijašnji zakoni koji su, uvijek su isticali povlasticu i privilegije hrvatskih branitalja. Pa koja je to povlastica i privilegija ako ste fino stradali živčano, ako ste izgubili dio tijela, ako ste poginuli, ako ste ostavili obitelj bez hranitelja. Uto je pravo koje je putem obrane, putem vlastitog angažmana u Domovinskom ratu, vlastitim žrtvovanjem stečeno. Gubljenjem vlastitog zdravlja. I hrvatski branitelj zavrjeđuje duboko poštivanje i dignitet i dostojanstvo branitelja a ne da bude, bude predmet raznih politikanskih akcija i aktivnosti. Rješavanje životnih potreba i problema hrvatskih branitelja za hrvatsko društvo treba biti konačno uvažavanje njihove žrtve a ne rješavanje jedne socijalne kategorije. Jer ti ljudi da nisu branili Domovinu, da nisu bili u prvim redovima, da se nisu žrtvovali, mogli su biti, raditi neki drugi posao, po toj osnovi steći odgovarajuću socijalno ekonomsku sigurnost. Klub DC-a i HSLS-a se zalaže da se u nastavljeni registar branitelja u prvom koraku uvrste samo oni kod kojih status branitelja nije sporan. A u drugom koraku u registar treba uvrštavati one čiji status je bio sporan a naknadnim provjerama su dvojbe otklonjene. Ovakvim pristupom Vlada treba 9 godina nakon rata utvrditi nesporan i konačan broj branitelja. I ovaj broj branitelja koji još uvijek nije službeno utvrđen također je jedan od pokušaja ometanja i manipulacije sa samim braniteljima. Dok još uvijek imamo žive svjedoke i dok još uvijek nam je svježe pamćenje potrebno je utvrditi taj status da se jednoga dana ne bi desilo da opet moramo kao što je ovdje rečeno sa dva svjedoka dokazivati kako smo bili branitelji, branitelji Hrvatske. Mislim da nam takav luksuz ne treba. Opasno je također okretati javnost protiv hrvatskih branitelja stalnim pozivanjem kako oni imaju privilegije, kako oni imaju povlastice pa kada spomenete i automobile oni su čini se često kontraproduktivni. Jer najveća pomoć hrvatskim braniteljima bi bila da im se bilo moglo pomoći na bojišnici, na prvoj crti. Oni koji recimo na nekim stvarima inzistiraju ne mogu na takav način oprati dio neke svoje odgovornosti i na neki način svrstati se u braniteljsku populaciju post festum. Evo toliko od mene i hvala lijepa.
Hvala. Državni tajnik u Ministarstvu, Tomislav Ivić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvažene gospođe i gospodo saborski zastupnici Vlada Republike Hrvatske predlaže Hrvatskom saboru da ne prihvati Prijedlog zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji iz sljedećih razloga: Vlada Republike Hrvatske drži vrijednim i korisnim svako nastojanje u smjeru boljeg i kvalitetnijeg formalno pravnog reguliranja statusa i skrbi za hrvatske branitelje, članove njihovih obitelji kao i sve kategorije stradalnika Domovinskog rata. U tom kontekstu gleda se i na inicijativu Kluba zastupnika HSP-a uz napomenu da je svjesno značenje ove problematike. Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti osnovalo posebnu radnu skupinu koja je posljednjih nekoliko mjeseci intenzivno radila na izradi novog Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji nastojeći osigurati što kvalitetniji i cjelovitiji nacrt novog zakona. U ovu radnu skupinu su osim predstavnika resornog ministarstva te predstavnika drugih ministarstava i tijela državne uprave pozvani i aktivno sudjelovali vodeći domaći stručnjaci kao i predstavnici braniteljskih udruga proizašlih iz Domovinskog rata. Nacrt prijedloga novog zakona izrađen od strane radne skupine Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti je dovršen i on je bio na postupku javne rasprave u kojoj su sudjelovali svi zainteresirani za problematiku koja, koju taj prijedlog obuhvaća. Sukladno navedenom Vlada Republike Hrvatske je mišljenja da Nacrt prijedloga zakona izrađen od strane Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti sadržajno širi, sadržajno širi u odnosu na predmetni prijedlog zakona uz otvorenu mogućnost daljnje dorade i nadopune tijekom javne rasprave te se predlaže Hrvatskom saboru da ne prihvati Prijedlog zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji kojeg je predlagatelj Klub zastupnika HSP-a. Odmah mogu iskoristiti ovu priliku i reći nekoliko riječi vezano za raspravu koja je bila ovdje i ne iznese, iznesene netočnosti kada je u pitanju rad na postojećem zakonu odnosno na prijedlogu zakona od strane Vlade. Vlada se drži svih rokova koji su ovdje za ovom govornicom bili najavljeni još u siječnju ove godine prilikom prvih izmjena postojećeg zakona. Rečeno je da će novi Zakon o hrvatskim braniteljima biti usvojen u ovom visokom domu do konca ove godine i da bi trebao stupiti na snagu 1.1.2005. godine. Ja vas uvjeravam da će to tako i biti, da je zakon u Vladi, da su došle određene sugestije i primjedbe udruga. Da se one temeljito razmatraju i vrlo brzo će zakon biti u saborskoj proceduri. Mogu reći i to da će i Premijer odnosno Predsjednik hrvatske Vlade održati radni sastanak još jedan sa predstavnicima udruga proizašlih iz Domovinskog rata. Nekoliko stvari koje je iznio gospodin Kovačević jednostavno ne odgovaraju stvarnosti. Ne znam otkud ovaj podatak o 5000 nepostojećih invalida koji su na invalidskim mirovinama. Mi za takav podatak ne znamo iako smo nakon što je to i u prvom i u drugom mjesecu za ovom govornicom iznio, to provjeravali ni mirovinski koji vrši evidenciju, obračun i isplatu mirovina te podatke nema. Kada je u pitanju hrvatsko Vijeće obrane, njihov status će se riješiti sa međudržavnim sporazumom Vlade Republike Hrvatske i BiH. Činjenica je da je u BiH usvojen Zakon o borcima koji treba stupiti na snagu 1.1.2006. godine upravo zbog ovih razloga o kojima je govorio i gospodin Barišić. Ali me čudi da to pitanje nije riješeno ranije i pitam ovdje na osnovu kojeg kriterija, u ono vrijeme kada je gospodin Kovačević tamo obnašao značajnu dužnost u Ministarstvu nisu riješeni svi i po kojim kriterijima su neki riješeni, a neki nisu. Ili je trebalo riješiti sve ili nikoga. Držimo da ovaj zakon nije provodiv što i izračun prikazan kao cijena koštanja da tako kažemo ovog zakona, 2 milijarde i 800 milijuna kuna je apsolutno nedostatan za pogotovo ovakve zahtjeve koji se nalaze u ovom zakonu. Mogu vam reći samo podatak da će ove godine za mirovine biti isplaćeno 2 milijarde 650 milijuna kuna. Da su trajna prava negdje oko 660 milijuna kuna. Samo dakle ako te dvije stavke zbrojimo doći ćemo do znatno većeg iznosa nego što ovdje stoji u ovom prijedlogu, 2 milijarde i 800, a pogotovo uzimajući u obzir da se uvode i neka nova prava za koja uopće ne postoji izračun poput, ne znam, participacije u zdravstvu i slično. To su stotine i stotine milijuna kuna. Također mogu odgovorno sa ovog mjesta reći da nikakvog incidenta ni danas u Ministarstvu nije bilo kao što već duže vremena u Ministarstvu nije bilo nikakvih incidenata, da su vrata Ministarstva otvorena za hrvatske branitelje. Da hrvatski branitelji dolaze u Ministarstvo dnevno po 100 i više hrvatskih branitelja što samo govori u prilog činjenici da imaju povjerenje u ekipu koja je u Ministarstvu i da se svestrano trudimo rješavati probleme hrvatskih branitelja pa tako i branitelj na kojeg je mislio gospodin Kovačević je bio danas u Ministarstvu. On je naravno primljen. S njim je obavljen razgovor i sve stvari su razjašnjene. Druga je stvar što je ekipa televizije došla odmah vjerojatno imajući informaciju da se tamo, ne znam, sprema nešto spektakularno međutim od spektakla zaista nije bilo ništa drugo. Također moram ispraviti i gospodina Jukića. U Ministarstvu ne postoji nikakva koordinacija udruga. Koordinacija udruga postoji na republičkoj razini i u nju su se udružile udruge republičkog, republičke razine radi koordiniranja svojih aktivnosti. I mogu reći i to da je ovo Ministarstvo i osobno gospođa ministrica i potpredsjednica po čitavoj Hrvatskoj organizirala čitav niz tribina i razgovora sa braniteljima i braniteljskom populacijom upravo radi toga da bi sa terena dobili sugestije od onih koji su naravno najviše zainteresirani za sam zakon i da je velik broj tih sugestija branitelja, a posebno udruga ugrađen u nacrt zakona koji je izradilo Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti, možda ne u onom obimu u kojem je bilo predlagano, ali velika većina prijedloga je u nacrtu zakona, no ne bih sada o nacrtu zakona. O njemu će biti prilike, naravno da Hrvatski sabor raspravi Mislim da bi se sada trebali držati ovoga što je prijedlog HSP-a. Hvala lijepo.
U ime predlagatelja, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Mislim da bi bio red kad dolazite na sjednice u Hrvatski sabor, bar da imate kravatu, pa da nam onda držite predavanja. Vidite da i aktivni sportaši koji dolaze imaju kravate, to je jedan od načina. A drugo, o nečemu što ne znate, nemojte pričati. 5.100 umirovljenika smo utvrdili da dobiva mirovinu, vojnu, kao hrvatski ratni vojni invalidi, general Ante Gotovina i ja 98. godine, na temelju toga imate u ministarstvu, bivši ministar hrvatskih branitelja, dr. Juraj Njavro nije htio davati sa sredstava Ministarstva hrvatskih branitelja Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje, a ako nešto ne znate utvrditi ima ljudi koji znaju, u tome dijelu će vam pomoć. A nemojte meni imputirati da sam ja radio rješavanje mirovina Hrvatskog vijeća obrane. To je radilo Ministarstvo obrane i Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje, pa bi bio barem red da točnosti govorite u ovome Hrvtskom saboru. Prema tome, to je puna istina. A vi nama i dalje danas govorite o nečemu čega nema. Za mene, za svakoga u ovome Hrvatskom saboru, Vladin prijedlog će biti kad bude sa potpisom predsjednika Vlade, dr. Ive Sanadera, kad bude fino klasa i broj, kaže Prijedlog zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihove obitelji. To je onda Vladin prijedlog. Imam ja pun kufer ovih vaših raznoraznih prijedloga, prvi, drugi, treći, četvrt, peti, ali mi službeno još nemamo prijedloga Vlade. Mislim da se oko toga moramo složiti i nemojte govoriti o nečemu čega nema. Službeno je ovdje kad dođe sa potpisom dr. Ive Sanadera, jeli tako? To je prijedlog, ovo je nacrt. Molim? Može i Hebrang, može i Jadranka potpisat, tako je. To se ja slažem, ali vjerojatno će to i dr. Sanader iskoristiti potpisati. Prema tome, situacija je više nego jasna, vremena ima malo, a što se tiče o tome tko je šta govorio, sami znate kako je krenulo s time da je osnovano Povjerenstvo za izradu Zakona o pravima hrvatskih branitelja. Potpredsjednica Vlade je tvrdila u siječnju da će ovih dana biti, pa je tvrdila u veljači, pa je tvrdila i u ožujku, negdje u 5. 6. mjesecu je tek utvrđeno Povjerenstvo. 27. kolovoza vi nama kažete da je vaš prijedlog zakona sadržajniji, da se radi eksperti. Koji su ga eksperti radili, kažite mi? Koji eksperti? Znate i sami da recimo udruge iz koordinacije mnoge ne slažu se s time. Ne slažu se s time. Prema tome, dajte pazite što govorite i ja ću vama vjerovati, Klub HSP-a kad uđe Prijedlog Vladinog zakona. Hvala lijepo.
Prvo, gospodine Kovačević, da li će državni tajnik biti sa kravatom ili će biti u dolčeviti, to je njegova stvar. To ga vi nemate razloga ni prava upozoravati na to. .... [[Upadica se ne čuje.]] Nemate. Zato što nećete biti arbitar o tome kako će se ministar ili državni tajnik odjevati. Ja to ne radim. ... [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Josip Đakić.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Ispravit ću netočan navod gospodina Pere Kovačevića koji je ustvrdio da Republička koordinacija udruga i neke udruge ne stoje iza ovog zakona. Koordinacija udruga stoji iza ovog zakona, ali je imao svojih primjedbi koje je izjasnila se i jasno napisala. Dakle, udružuje rasprave, Zakon o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji podržavamo, uz ovaj primjedbe. To je istina, gospodine Pero Kovačeviću, ako hoćete znati. Zakon...
Povreda Poslovnika, poštovana zastupnica Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, pozivam se na članak 214. Poslovnika iako ste vi već rekli gospodinu kolegi što je upozorio ovdje nazočnog predlagatelja zakona u slučaju gospodina Ivića, državnog tajnika Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti, vezano da li ima kravatu ili nema kravatu. Odjeća ne čini gospodića, a danas je moderno da se odijela nose uz ovakve majice kao što je to danas obukao i gospodin Ivić i danas je uredno isto tako obučen kolega zastupnik HSP-a gospodina Jukić, nema kravatu, ali je isto elegantno obučen. Evo. Bez kravate.
Hvala lijepo. Ovo je bilo stvarno potrebno u ovim trenucima. Državni tajnik, Tomislav Ivić. Izvolite.
Hvala. Ja ovdje neću komentirati objede gospodina Kovačevića o stilu mog oblačenja. To više govori o njemu, nego o meni. Ali moram reći da ovaj podatak o 5.000 koje spominje gospodin Pero Kovačević, vrlo lako se da provjeriti i to ćemo još jednom provjeriti, ako je potrebno. A druga stvar gospodine Kovačević. Ja ovdje nisam razgovarao o onome čega u ovom Saboru nema. Raspravu o tome ste započeli vi sa usporedbama prijedloga zakona HSP-a sa Vladinim prijedlogom koji još nije ugledao svjetlo dana.
Poštovani zatupnik Zvonimir Mršić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Tomislav Čuljak.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Ja evo želim kratko prokoimentirati HSP-ov Prijedlog zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Po mom mišljenju Zakon o braniteljima mora biti cjelovit, kvalitetan, nedvosmislen sa jasnim pokazateljima koliko će sredstava trebati za provedbu svih predviđenih prava. Zakon o braniteljima mora biti usklađen sa svim braniteljskim udrugama, realno provediv i prihvatljiv braniteljskoj populaciji. Prijedlog HSP-a ima dobrih rješenja prijedloga, ali ovako predložen po meni nije provediv. Zbog osjetljivosti populacije branitelja, ne smije se podleći politiziranju prilikom pripreme zakona, već se zakon mora dobro osmisliti, kako ubuduće ne bi dolazilo do promjene cijelog zakona ili dopuna i izmjena nakon svakih parlamentarnih izbora. Zato držim da treba pričekati Vladin prijedlog koji će biti iskoordiniran sa braniteljskim udrugama i nadam se toliko kvalitetan da ga se prihvati jednoglasno. Zakon o braniteljima ne smije biti ni Pančićev, ni zakon Pere Kovačevića. On mora biti zakon svih nas, kojeg ćemo se svi pridržavati i kojeg ćemo svi zajedno provoditi. Hvala.
Hvala lijepa. Želi li predlagatelj još završni osvrt? Dobro. Poštovani zastupnik Pero Kovačević. I nemojte molim vas, ostavite se tih opaski o kravatama, odijevanju i slično.
Kad smo riječ o kravatama, vi sami znate bio je gospodin Kikerec tajnik Sabora kad je propisao taj dio i ne znam da je stavljen izvan snage. Gospodin Kikerec je bio tajnik Sabor i to je bilo na snazi onda, ali dobro neću više o kravatama.
Gospodin Kikerec je nešto drugo pokušao propisati, kratke suknje itd. Ali ostavimo se sada i suknji i kravata i toga. Izvolite.
Pa u ime Kluba HSP-a ja se zahvaljujem na raspravi, pogotovu klubovima kao što je HNS, HSS i ostali koji su podržali, koji idu na to da se postigne koncenzus i vjerujem da i Klub SDP-a, tako je bilona sjednici Odbora za zakonodavstvo, također su podržali cijeli dio, da je situacija takva, alarmantna, da je žurno potrebno riješiti i u prvom i u drugom čitanju da bi zakon stupio na snagu i primjenjivao se od 1.1.2005. godine. Nije nam namjera bila niti će nam nikada biti namjera na pitanju hrvatskih branitelja politizirati, mi smo bili spremni taj dio da ovaj zakon služi kao podloga Vladi da pripremi konačni prijedlog, da se i taj dio ubrza. Vidimo da taj dio usklađivanja sa udrugama ne ide baš tako. Jednostavno da se tu puno vremena izgubilo to moramo biti svjesni. Da se održalo onih riječi da će prije ljeta biti, ovdje nam je i pokazivano kod izvješća da je zakon gotov, da ide u raspravu. Na žalost nije sve se to događalo kako se događa i mislim da bi bilo pametno da podržimo ovaj zakon u prvom čitanju i da zadužimo Vladu da napravi konačni prijedlog zakona a istovremeno obavlja tu cjelovitu javnu raspravu. Čujte 15. listopada je blizu, ne znamo i dan danas nije državni tajnik rekao kad će Vlada konačno izaći sa prijedlogom zakona. Znači ja sam i govorio, jedno je, ja sam uspoređivao Nacrt zakona gospodine državni tajniče, nisam govorio o prijedlogu zakona. Znači, to su te bitne stvari i nakana mi je bila da i u ovome dijelu poboljšamo ona loša rješenja koja su u tima nacrtima, a to govorimo iz iskustva jel’ mi razgovaramo u uredovnim danima sa ljudima, nama se veliki broj branitelja obraća. Evo, i za vrijeme ove sjednice dobili smo veliki broj i poruka i svega ostaloga gdje je također kazano ni da gospodin Merčep i ostali nisu potpisali taj dio i da ne pristaju na takva rješenja u zakonu. Prema tome, nemojmo fetižirati stvari, spustimo se realno na zemlju, utvrdimo ono što ćemo svi podržati i budimo realni. A gospodine državni tajniče, ja sam sam 99. primio 10 tisuća stranaka u Ministarstvu hrvatskih branitelja, a ja vam ovdje mogu, imam 20 ili 30 pisama ljudi koji kažu da su pisali u prvom mjesecu, da su pisali u drugom mjesecu, da nisu nikakav odgovor dobili. Da su pisali u prvom mjesecu, drugom mjesecu, da nisu nikakav odgovor donijeli, ali kažem možemo se stručno sučeliti gdje god hoćete, kad hoćete pa ćemo vidjeti tko više zna o ovoj materiji vi ili ja. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu po ovom Prijedlogu zakona. Sljedeća točka je, Prijedlog zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Prvo čitanje, P.Z. br. 126. Rasprava je zaključena sukladno mišljenju Vlade Republike Hrvatske dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji koji je predložio KLub zastupnika HSPa, zbog razloga navedenih u mišljenju Vlade REpublike Hrvatske. MOlim uključite se. Glasovanje. Rezultat. Utvrđujem da je predloženi zaključak prihvaćen sa 72 glasa za, 4 suzdržana i 32 protiv.
Zahvaljujem. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo evo pred nama je Klub zastupnika HNS-a uputio u saborsku proceduru prijedlog zakona još 31.5.2004. godine, odnosno znatno ranije od Vladinog prijedloga za izmjenu i dopunu Zakona o prostornom uređenju koji je u saborsku proceduru ušao po hitnom postupku krajem lipnja ove godine. Potreba za izradom Prijedloga zakona o Agenciji za planiranje, upravljanje, gospodarenje i nadzor obalnog područja i pomorskog dobra, nametnula se činjenicom da ova tematika nigdje u cjelini nije obuhvaćena već su pojedini segmenti koji se odnose uglavnom samo na zaštitu obuhvaćeni raznim zakonima, od zakona o pomorskom dobru i morskim lukama, zakonom o prostornom uređenju, Pomorskim zakonikom i drugim aktima. Ministarstvo u prirodi svojeg djelovanja imaju regulatornu i uglavnom kreiraju politiku i zakonodavstvo izvjesnog područja, dok je u nadležnosti agencija u vlasništvu države, provođenje operativnih poslova i jedinstvena financijska kontrola. Uloga ovako osmišljene agencije bila bi višestruka, prvenstveno zaštita specifičnog obalnog područja i pomorskog dobra o kojem smo uzastopce u više navrata već raspravljali u Saboru, al’ uvijek samo u nekom sporadičnom segmentu kao primjerice pretprošli tjedan u okviru prijedloga HSP-a o ograničavanju prometa nekretnina na otocima. Drugo, stimuliranje ulaganja uz dužno poštivanje svih mjera zaštite. Ovako osmišljena agencija upravo bi bila ono što se već niz godina predlaže, ali nikako da saživi, "Stop in one shop". Za sve one potencijalne domaće i strane ulagače koji žele investirati i graditi u ovom osjetljivom i važnom prostoru. Agencija bi vodila registar o svim dodijeljenim koncesijama i priređivala lokacije sa kompletnom prostornom i tehničkom dokumentacijom, te svim potrebnim studijama i dokumentima što bi potencijalnim investitorima olakšalo snalaženje a državi bi sa jednog mjesta omogućilo da sustavno razvija cijelo ovo, od nacionalnog interesa važno područje prema unaprijed utvrđenim kriterijima. Hrvatska nema strateškog dokumenta koji bi definirao strategiju gospodarenja obalnim područjem za razliku od Europske unije koja je smatrajući svoje pomorske resurse bitnim faktorima razvoja pristupila izradi prostorne strategije Unije, pomorske strategije Unije. Izrada ovakvog strateškog dokumenta u završnoj fazi, i ono što je nama važno naglašava održivi razvoj i poticaj očuvanja tradicionalnih oblika življenja u funkciji gospodarskog rasta. Agencija bi u okviru svoje djelatnosti u suradnji sa Zavodom za prostorno planiranje prije svega pripremila i Hrvatskom saboru predložila strateške dokumente nužne za racionalno korištenje resursa mora i obale. Nadalje, njezina bi uloga bila poticanje i ubrzavanje procesa donošenja dokumenata prostornog uređenja uz malu digresiju ovdje, strategija razvoja obalnog područja koja je trebala biti izrađena još u prošlom sazivu nije niti do danas napravljena. Agencija bi preuzela poslove Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka u definiranju granica pomorskog dobra i njegovog statusnog definiranja kroz katastar, čime bi se ovo ionako gigantsko ministarstvo rasteretilo obavljanja stručno operativnih poslova. Ovo je posebno značajno jer je tek utvrđivanjem granica pomorskog dobra definiran titular prava dodijele koncesija na pomorskom dobru. Nadalje, agencija bi osim baze podataka o dodijeljenim koncesijama nadzirala i naplatu koncesija na pomorskom dobru čime bi se povećale efikasnost realizacije naplate i punjenje državnog proračuna. Važno je naglasiti da se ovdje ne radi o stvaranju paralelnih sustava, ali se niti ne derogiraju odredbe postojećih zakona, poglavito Zakona o prostornom uređenju i Zakona o lukama i pomorskom dobru nudeći rješenja za njihovu učinkovitiju primjenu. No ono što je drugačije su nadležnosti u obavljanju određenih poslova. Vlada u svojem mišljenju utvrđuje da su predložena rješenja u suprotnosti sa postojećim zakonima. No upravo ovi prijedlozi imaju za cilj unaprijediti sustav za koji držimo da nije efikasan i te tzv. suprotnosti trebaju akcelerirati promijene koje bi bile, sustav učinile učinkovitijim. Točno je da se zakon djelomično zalaže za centralizaciju. Radi se međutim o nužnom cjelovitom promišljanju i planiranju dijela državnog teritorij za koji se svi slažu da je najvrjedniji dio Hrvatske. Mišljenja, projekcije i planovi lokalnih zajednica osigurani su i kroz ovaj zakon posebno kad je riječ o prostornom uređenju, no kad jedinice lokalne samouprave ne koristi mehanizam prostornog planiranja čega smo u posljednjim godinama stalno svjedoci, agencija preuzima tu ulogu. Jednako tako smatramo nužno usklađenje prostornog uređenja obalnog područja na cijelom Jadranu uz poticanje i uvažavanje posebnosti. I na posljetku prijedlog zakona anticiptira rješenja postojećeg Zakona o pomorskom dobru i morskim lukama u djelu koji se odnosi na raspodjelu sredstava uprihođenih od koncesija na pomorskom dobru, a koji upravo predviđa raspodjelu sredstava između lokalne i državne razine. No ono što je nekonzistentno u stavu Vlade je da je u Zakonu o prostornom uređenju upravo Ministarstvo prostornog uređenja zadržava pravo i obavezu davanja suglasnosti na sve prostorne planove čime u potpunosti država zadržava kontrolu nad prostorom dok u prijedlozima drugih zastupničkih klubova koji idu u smjeru zaštite obalnog područja i pomorskog dobra ta ista Vlada se poziva na decentralizaciju funkcija upravljanja. Napominjem, ovim zakonom konačno bi se cjelovito zakonski reguliralo planiranje, upravljanje, gospodarenje, ali i nadzor onog u čemu se svi slažemo da je najveće nacionalno dobro, a to je prostor obalnog područja i pomorskog dobra. Sadašnjom regulativom statusovog prostora izjednačen je sa ostalim prostorom u Republici Hrvatskoj i parcijalno se tretira u više različitih zakona. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora? Odbor za zakonodavstvo? Odbor za pomorstvo, promet i veze? Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša? Poštovani zastupnik Marko Širac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolege i kolegice. Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša na 12. sjednici održanoj 23. rujna razmotrio je Prijedlog zakona o Agenciji za planiranje, upravljanje, gospodarenje i nadzor obalnog područja i pomorskog dobra kojeg je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnio Klub zastupnika HNS-a i PGS-a. Predloženi zakon odbor je razmotrio na temelju članka 140. Poslovnika Hrvatskoga sabora u svojstvu zainteresiranog radnog tijela. Odbor je donio sljedeći zaključak: Odbija se Prijedlog zakona o Agenciji za planiranje, upravljanje, gospodarenje i nadzor obalnog područja i pomorskog dobra.
Hvala lijepa. Želi li predstavnik Vlade riječ? Ministar Božidar Kalmeta. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospođe i gospodo zastupnici Vlada je dala mišljenje na ovaj Prijedlog zakona o Agenciji za planiranje, upravljanje, gospodarenje i nadzor obalnog područja i pomorskog dobra koji je predložio Klub HNS-a PGS-a Hrvatskom saboru tako da smo tu detaljno opisali i po člancima definirali zbog čega Vlada ne prihvaća i ne može prihvatiti jedan ovakav prijedlog ovog zakona, a ja ću ne želeći sve to sad tumačiti s obzirom da piše, ja ću navesti nekoliko razloga za koje smatram da i zbog kojih Vlada ne može prihvatiti jedan ovakav prijedlog zakona. Najprije činjenica je da je ovaj prijedlog zakona u suprotnosti sa odredbama čitavog niza zakona, kao što je Zakon o pomorskom dobru, morskim lukama, Pomorski zakonik, Zakon o prostornom planiranju, Zakon o proračunu pa čak i Zakon o lokalnoj i područnoj samoupravi. Druga stvar, mi imamo jedan drugačiji pristup na tretiranje ove problematike, potpuno drugačiji pristup od onoga koji se predviđa ovim prijedlogom zakona. Naime sve dosadašnje zakonske aktivnosti su bile usmjerene, a sukladno i smjernicama Europske zajednice ka jednoj decentralizaciji i pogotovo decentralizaciji upravljanja pomorskim dobrom, ali i decentralizaciji zaštite pomorskog dobra što je do sada ja bih rekao uspješno i učinjeno. Ovo je jedan prijedlog gdje se praktički stvari centraliziraju i mi držimo da je nepotrebno osnivati još jednu agenciju bez obzira bilo njeno sjedište negdje na moru ili na nekom otoku itd. itd. Stvar je postavljena tako da se stvari centraliziraju što držimo da u svakom slučaju nije dobro i ja vjerujem da bi u svakom slučaju izazvao i reakcije lokalne samouprave i čelnika lokalnih samouprava i gradskih vijeća i županijskih skupština, koji bi se zasigurno s pravom suprotstavile tome da neka agencija npr. određuje tko će biti koncesionar na jednoj plaži u Dubrovniku. Mislim da to nema smisla. Treće i ono na čemu bih rekao da se ovaj prijedlog zakona najviše bazira, to je prostor pomorskog dobra i obalnog područja i sama predlagateljica je rekla da je ovaj zakon napisan prije nego što je bila izmjena Zakona o prostornom uređenju i jasno sukladno i vezano uz to i uredbe koje je Vlada donijela, vezano na tu izmjenu Zakona o prostornom uređenju. Kod ove zaštite pomorskog dobra ova Agencija predlaže s ovim prijedlogom zakona da Agencija ima ingerencije na inspekcijskom nadzoru, na davanje suglasnosti na prostorno-plansku dokumentaciju koja se nalazi u ovom području, na strategiju upravljanja pomorskim dobrom. Ja samo podsjećam da je ovaj Sabor donio izmjene Zakona o prostornom uređenju čime je ustanovljen jedan zaštićeno obalno područje koje se u more seže 300 metara od obale, a u brdo ili u kopno tisuću metara od obale, čime je taj, oko toga smo svi suglasni i složni, jedan vrlo osjetljivi da tako kažem dio prostora naše zemlje, a na koji je bila do sada itekako usredotočena građevinska agresija i bespravna izgradnja, stavljen pod kontrolu i pod nadzor tim više što je Vlada nakon tog zakona, a što je zakon i predvidio, donijela uredbu kojom je propisala niz mjera kojom se zaustavlja i uvodi reda, odnosno zaustavlja agresija na to obalno područje pa tako i na pomorsko dobro. Predviđa se da agencija, neću sada po svakom članku, samo ću nešto kazati što smatram bitnim, utvrđuje granice pomorskog dobra. Ja mislim da smo mi došli i uspjeli i došli do toga da danas imamo jedan sistem utvrđivanja pomorskog dobra u koji je maksimalno uključena lokalna samouprava i to ne samo županijska tijela nego i gradska tijela, ured državne uprave zatim Državna geodetska uprava na područnim uredima, županijska odvjetništva, lučka kapetanija i lokalna samouprava, a konačno rješenje donosi povjerenstvo Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka i držimo da uzeti to sad i staviti u ingerenciju jedne agencije da bi kažem izazvalo, rekao sam to i na početku, da bi izazvalo protivljenje, s pravom protivljenja kod članova jedinica lokalne samouprave, dakle u gradovima i općinama. I zadnji argument koji bi ja sada naveo u ovom uvodu da sve ne tumačim. Osnivanje jedne ovakve agencije bi i koštalo i to bi bio trošak. Predviđa se u ovom prijedlogu zakona da se za funkcioniranje Agencije osigurava iznos od 10% od svih koncesija i 10% od koncesijskih odobrenja. Mi smo izračunali da bi to bilo oko 10 milijuna kuna prihoda iz državnog proračuna i smatramo neprihvatljivim da se praktički 20% sredstava od koncesija na pomorskom dobru troši za administraciju umjesto da se on usmjeri na neke druge aktivnosti na pomorskom dobru, na sigurnost plovidbe, na neznam investicije, intervencije itd. itd. Stoga držimo da ovog časa s obzirom na sve mjere koje je Vlada poduzela i na izmjene zakona koje je do sada Vlada poduzela i na uredbu i na čitav niz drugih zakonskih propisa od kojih su neki u proceduri, Vlada smatra da i ne može prihvatiti jedan ovakav Prijedlog zakona o Agenciji za planiranje, upravljanje, gospodarenje i nadzor obalnog područja i pomorskog dobra čiji je predlagatelj Klub zastupnika HNS-a i PGS-a.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Klub HDZ-a, poštovani zastupnik Marko Širac.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, gospodine ministre. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice temeljito je razmotrio ovaj Zakon i dozvolite da u ime Kluba iznesem naša promišljanja i naša stajališta. Predlagatelj Prijedloga zakona o Agenciji za planiranje i upravljanje, gospodarenje i nadzor obalnog područja i pomorskog dobra u ocjeni stanja i osnovnim pitanjima koja se trebaju urediti Zakonom, navodi da je Jadransko more i morska obala najvrjedniji prirodni, gospodarski resurs naše države. Dakle, to je jedina činjenica i promišljanje u kojem se mi kod ovoga Zakona sa gospodom i gospođama predlagateljima slažemo. U svemu ostalome mi nemamo zajedničkog stajališta. Tim više što se dalje u obrazloženju navodi da se sa tim našim nacionalnim dobrom sustavno i planski ne gospodari. Predlagatelj također ističe da Republika Hrvatska nema strateškog dokumenta kojim bi definirala strategiju gospodarenja obalnim područjem. Zakonska regulativa koja uređuje ekološku zaštitu mora i obalnog područja nameće investitorima da izdvajaju ogromna sredstva u papire, doslovce navodim, u papire, odnosno u ekološke studije. Umjesto da ta sredstva ulažu u izgradnju uređaja za sprječavanje onečišćenja. Prostornih planova obalnog područja nema ili su nedorečeni, upravljanje pomorskim dobrom nije zakonski dobro uređeno, a nadležnost pojedinih inspekcija se međusobno preklapa. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice ne prihvaća ovakvu ocjenu stanja o upravljanju, gospodarenju i nadzorom obalnog područja i pomorskog dobra jer se ta ocjena ne temelji na istinitim činjenicama. Predlagatelj dalje predlaže osnivanje Agencije kako bi država s jednog mjesta obavljala svoje temeljne funkcije vezane uz gospodarenje obalnim područjem. Agencija bi po predlagatelju predlagala strateške dokumente nužne za racionalno korištenje resursa mora i obale. Agencija bi, nadalje, preuzela poslove Ministarstva mora i turizma, prometa i razvitka u definiranju granica pomorskog dobra i njegovog statusa, dodijeli koncesija i provođenju inspekcijskog nadzora uključujući i nadzor koji je uređen Zakonom o gradnji. Agencija bi nadzirala i naplatu naknade za koncesiju na pomorskom dobru. Sve dosadašnje zakonodavne aktivnosti ove Vlade bile su usmjerene prema decentralizaciji upravljanja pomorskim dobrom i decentralizaciji zaštite pomorskog dobra pri čemu su prinijele značajne nadležnosti općinama, gradovima i županijama. A u nadležnosti države je ostala samo inspekcijska kontrola. Pristup koji se predlaže Prijedlogom zakona za osnivanje Agencije u potpunosti je suprotan našoj hrvatskoj praksi i ovlastima lokalne uprave i samouprave i niza naših zakona, a poglavito Zakona o pomorskom dobru i morskim lukama. Pomorskog zakonika, Zakona o prostornom uređenju, Zakona o lučkim kapetanijama, Zakona o proračunu, Zakona o sustavu državne uprave, Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi. Također moram istaći da je taj Prijedlog suprotan i europskim opredjeljenjima i uputstvima koje dobivamo oko usklađenja našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije. Važeći Zakon o prostornom uređenju koji je tijekom ove godine donio ovaj Visoki dom i Uredbom o zaštiti obalnog područja hrvatskog Jadrana kojeg je donijela Vlada, uređena su mnoga pitanja vezana uz zaštitu i uređenje obalnog područja hrvatskog Jadrana. To će omogućiti veću učinkovitost nego osnivanje ove Agencije koja ne bi mogla djelovati bez izmjene navedenih zakona i niza podzakonskih propisa koji se odnose na to područje. Zakon o pomorskom dobru i morskim lukama uređena je procedura određivanja granica i pomorskog dobra koju provodi županijsko poglavarstvo, a konačnu odluku donosi Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka. Ovakvim ustrojem obavljanja određivanja granica pomorskog dobra osigurano je sudjelovanje lokalne samouprave i primjerena zaštita pomorskog dobra. Nema potrebe da se na drugi način ta pitanja uređuju. Upravljanje pomorskim dobrom u izvanrednim situacijama prema postojećim zakonskim rješenjima u nadležnosti su županija koje za tu namjenu imaju osigurana i sredstva. Uz stručnu potporu lučkih kapetanija, odnosno u budućnosti Obalne straže, te nema potrebe niti razloga za centralizaciju izvanrednog upravljanja pomorskim dobrom, a što bi bio slučaj kod osnivanja ove Agencije. Inspekcijski nadzor sigurnosti plovidbe, inspekcijski nadzor pomorskog dobra provode inspektori lučkih kapetanija. Vrlo je dobro sustavno i kvalitetno uređen te stog razloga nema potrebe da se osniva ovakva Agencija. Predloženi način financiranja rada Agencije ocjenjujemo nedopustivim i neracionalnim jer bi cca 20% sredstava od koncesija na pomorskom dobru trošilo se za administraciju Agencije umjesto da se usmjeri u zaštitu pomorskog dobra, sigurnosti plovidbe i intervencije kod izvanrednih zagađenja na pomorskom dobru. I konačno, na temelju iznijetih razloga, Klub Hrvatske demokratske zajednice ne prihvaća navedeni Prijedlog zakona o Agenciji za planiranje i upravljanje, gospodarenje i nadzor obalnog područja u pomorskom dobru i neće za njega glasovati.
Hvala lijepa. Za Klub HNS-a, PGS-a poštovana zastupnica potpredsjednica Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine ministre, drago mi je da vas vidimo u Saboru. Kolegice i kolege. Prijedlog koji je pred svima nama je zapravo polazi od pretpostavke i možda je zaista istina da se tu razlikujemo. Polazi od pretpostavke da se obalno područje i pomorsko dobro u Hrvatskoj promatraju kao nacionalni resurs. Dakle, kao nacionalno blago. Postoji naravno i druga mogućnost, da se na to gleda kao na pitanje, koje vjerujem da ste se šalili, gospodine ministre, koje ste vi ovdje spomenuli, a to je na pitanje koncesije na plažu primjerice u Dubrovniku. Ali upravo zato da se ne bi gledalo na ono što mi smatramo u Klubu HNS-a PGS-a da jeste nacionalni resurs upravo zato da se na to ne bi gledalo kao na pitanje koncesije na plažu u Dubrovniku ili bilo gdje drugdje. Smatramo da je potrebno osmisliti jedinstveni način upravljanja jednim od naših najvažnijih nacionalnih resursa. Kao što se ne može decentralizirati primjerice izgradnja željezničke mreže ili kao što se ne može decentralizirati izgradnja autoceste. Tako se ne može decentralizirati niti upravljanje nečim što se smatra da je nacionalni resurs. To je naprosto nacionalno dobro Hrvatske i naravno da će od dobrog i pravilnog i pametnog načina upravljanja takvim nacionalnim resursom imati onda korist i sva lokalna razina, dakle i sve općine, gradovi i županije. i isto tako će od lošeg upravljanja ili neupravljanja ili zenemarivanja upravljanja takvim nacionalnim resursom imati štete sve općine, gradovi i županije u kojima se ovo nacionalno dobro ili nacionalni resurs nalazi, a naravno i cijela Hrvatska. Mi smo nadamo se pred vratima Europske unije. Ta činjenica između ostaloga znači i da će u roku od nekoliko godina u Hrvatskoj moći postati privatni vlasnici i zemljišta i nekretnina svi građani zemalja Europske unije. To je razumije se normalan razvoj i normalni put integracije u Europsku uniju. Ali upravo zato moramo imati sustavnu, jedinstvenu politiku prema nečemu što je naš centralni resurs. Moramo imati jedinstvenu politiku prema nečemu što je jedna od glavnih komparativnih prednosti u Hrvatskoj. i mi ćemo naravno dozvoliti i to su pravila koja važe da svi građani Europske unije postanu vlasnici i mogu kupiti i nekretnine i zemljšte u Hrvatskoj. Ali isto tako moramo sa naše strane kao Vlada i Sabor u ovoj zemlji tko god to bio, čija je zadaća štititi nacionalne interese imati i politiku koja će prije nego što nam se to dogodi odrediti recimo koja su područja nacionalni parkovi, koja su područja parkovi prirode, koja su područja određena ze eksluzivni ili vrhunski turizam, koja su područja određena za masovni turizam. Dakle, Hrvatska primjerice u odnosu na svoj teritorij ima samo jednu trećinu nacionalnih parkova u ovom času u komparaciji sa prosijekom Europske unije. Prema tome, u našem je interesu da prije nego prihvatimo ono što u procesu integracije u Europskoj uniji naprosto je jedan od sastavnih dijelova toga, da osmislimo našu nacionalnu politiku gospodarenja tim resursom što je obalni pojas i pomorsko dobro u Hrvatskoj. U ovom času je centralizirano dobivanje suglasnosti na prostorne planove, to je sada centralizirano i odobrenja se dobivaju na razini države, dakle na razini nacionalne vlasti, odnosno ministarstva. Što znači u prijevodu, ako smijem iskoristim vašu metaforu gospodine ministre, što u prijevodu znači, da je upravo ono što ste vi nekako sa ovako distancom spomenuli, da su koncesije na plaže i gdje će biti plaže na koje se dijele koncesije ili za koje će se raspisivati koncesije, da sada odobrava centralna država. Ali s druge strane, sustavno gospodarenje resursom kao što je obalni pojas i pomorsko dobro ne treba voditi na razini države. Mislim da smo se doveli u jednu apsurdnu situaciju da centraliziranjem odlučivanja, odnosno izdavanja dozvola i prihvaćanja prostornih planova centraliziramo posebno, a decentraliziramo opće. Tu izdajemo svoju zadaću i temeljnu namjenu državnih institucija kao što je ovaj Parlament, da štitimo ono što smatramo nacionalnim bogatstvom i nacionalnim resursom. Mi ćemo se u Klubu HNS-a i PGS-a zalagati da se pomorsko dobro i obalni pojas tretiraju kao nacionalno bogatstvo, a ne samo kao pitanja lokalne samouprave. Zahvaljujem gospodine predsjedniče.
Hvala lijepa. Gospođe i gospodo zastupnici sad bih na trenutak samo, budući da smo dobili mišljenje Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav vezano za jučerašnju raspravu i ocijenu, da li je potpredsjednik Sabora Luka Bebić jučer povrijedio ili nije Poslovnik, glasovali o tom mišljenju. Molim, tko je za to mišljenje koje ste dobili? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je sa 69 glasova za i 11 protiv usvojeno mišljenje prema prijedlogu Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Prelazimo dalje na raspravu o ovoj temi. Molim poštovanu potpredsjednicu Vesnu Pusić da preuzme predsjedanje. Dok ona dođe, poštovani zastupnik Nenad Stazić, izvolite. Odustajete. Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Mirjana Brnadić.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Na početku svog izlaganja moram odmah istaknuti da ću glasovati protiv prijedloga Zakona o agenciji za planiranje upravljanje, gospodarenje i nadzor obalnog područja i pomorskog dobra kojeg je predlagatelj Kluba zastupnika HNS-a, PGS-a. Zašto? Prvenstveno zato što po mom mišljenju predlagatelj u ocijeni stanja kao temelju za drugačije i po njemu bolje riješavanje ove problematike ne navodi prave i vjerodostojne razloge. U svom izlaganju neću iznositi sve razloge zbog kojih sam protiv ovog prijedlog. Već ću se usredočiti na po meni najbitnije. Tako na primjer predlagatelj navodi nedostatak sustavnog i planskog pristupa razvoju obalnog područjal kako u prostornom tako i u gospodarskom smislu. Međutim, uz postojeća zakonska rjeešenja a naročito Izmjene Zakona o prostornom uređenju, te Prijedlog uredbe o uređenju i zaštiti obalnog područja hrvatskog Jadrana koja će se donjeti na Vladi postignuta je i postići će se sigurno veća učinkovitost u sređivanju stanja obalnog područja nego što bi se postiglo osnivanjem agencije za planiranje, upravljanje, gospodarenje i nadzor obalnog područja i pomorskog dobra. Nadalje.
Ja vam molim kolege da omogućite gospođi Brnadić da govori.
Nadalje u ocjeni stanja kaže se da je ekološka zaštita mora i obalnog područja od svih oblika zagađenja nužan preduvjet dugoročnog razvoja što se apsolutno slažem sa predlagateljem. Ali ne slažem se da se sada, kako kaže predlagatelj investitorima nameće izrada skupih ekoloških studija. To kolegice i kolege nije nametanje investitorima nego nužan zakonom određen korak ka ploklamiranoj ekološkoj zaštiti mora i obalnog područja. Nije točno da iza ekoloških studija ne stoje stvarne mjere zaštite, ekološke zaštite. Upravo suprotno. Svaka studija temeljem zakonskih odredbi mora sadržavati i sadrži mjere ekološke zaštite i što je još važnije studijom se utvrđuje monitornig, praćenje stanja u okolišu nakon izgradnje, odnosno u vrijeme korištenja objekta što je najbitniji element zaštite, ekološke zaštite. Pa niti agencija ne bi mogla planirati izgradnju bilo kojih objekata potencijalnih zagađivača bez izrade studije utjecaja na okoliš. Što se pak tiče inspekcijskog nadzora na obalnom području točno je da može doći do sukoba nadležnosti ali pozitivnog sukoba nadležnosti jer je Zakon o pomorskom dobru i morskim lukama utvrđen inspekcijski nadzor sigurnosti plovidbe i inspekcijski nadzor pomorskog dobra što se ponekad može preklapati sa nadležnošću građevinske inspekcije. Ako u određenoj upravnoj stvari, nadležnostima više inspekcija ne znači da nužno nastaje nered na terenu nego država sa svojim mehanizmima treba osigurati redovit, cjelovit, učinkovit inspekcijski nadzor a time naravno i sređeno stanje na terenu. Naravno da država treba vršiti strogu kontrolu u svim fazama od planiranja prostora, dodjele koncesija i koncesijskih odobrenja, nadzor nad koncesionarima, nadzor nad izgradnjom objekata itd., itd.. Dakle, jednom riječju stroga i učinkovita državna kontrola koja već postoji i nema potrebe za obavljanje nadzora osivati agenciju. Posebno je pitanje da li treba zaposliti više inspektora što je sigurno potreba i što im treba osigurati adekvatne uvjete za rad. Prijedlog da agencija sa jednog mjesta obavlja temeljne funkcije gospodarenja obalnim područjem smatram potpuno neprihvatljivim jer praksa pokazuje da je decentralizirani oblik gospodarenja u interesu županija, gradova i općina koji tako ostvaruju znatan prihod iz kojeg financiraju svoje razvojne projekte. U članku 5. stavak 1. alineja 7. predlaže se da agencija provodi izvanredno upravljanje pomorskim dobrom. Prema postojećem zakonskom rješenju upravljanje pomorskim dobrom u izvanrednim situacijama je u nadležnosti županija. Uz stručnu pomoć lučkih kapetanija i u budućnosti obalne straže. Pa ne mogu vjerovati da će se centralnim modelom bolje sagledati potrebe izvanrednog upravljanja za razliku od sadašnjeg decentraliziranog modela, dakle modela djelovanja odmah i na licu događaja, na mjestu događaja. Kratko ću se osvrnuti na financijske efekte, odnosno bolje reći nedostatke koje bi polućila agencija. Naime, već sam istaknula da županije, gradovi i općine ostvaruju znatne prihode od koncesija i od koncesijskih odobrenja a osnivanjem agencije ti će se prihodi znatno smanjiti. Radi ilustracije navesti ću da je u Zadarskoj županiji godišnji prihod od svih koncesija cca. 2 milijuna i 300 tisuća kuna. Dakle, kako je već člankom 13. Zakona o pomorskom dobru i morskim lukama utvrđeno da se naknada od koncesije dijeli u korist prihoda državnog proračuna, proračuna županija i proračuna grada i općine, dakle, na tri dijela, uzimanjem još 10% od tog prihoda i 10% od prihoda koncesijskog odobrenja a za račun agencije znatno bi se oštetili prihodi županija, gradova i općina što bi zasigurno izazvalo njihov revolt i negodovanje i onemogućilo i usporilo mnoge razvojne procese. Osnivanjem agencije proklamira se zaštita pomorskog dobra pa onda je daleko racionalnije sredstva potrebna za rad agencije usmjeriti na zaštitu pomorskog dobra, sigurnost plovidbe i intervencije kod izvanrednih događanja na morskom dobru. Za ne manje važan argument protiv osnivanja agencije jest i to što ona ne bi mogla djelovati bez izmjena niza zakona i pozakonskih akata koji se odnose na to područje a argumentacija predlagatelja nije dokazala svrsishodnost njenog osnivanja te zbog svega iznesenog ne mogu glasovati za Prijedlog zakona o agenciji za planiranje, upravljanje, gospodarenje i nadzor obalnog područja i pomorskog dobra. Hvala lijepo.
Zahvaljujem gospođo zastupnice. Sada se za riječ u ime predlagatelja javila gospođa zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain, izvolite kolegice Čičin-Šain.
Ja se zahvaljujem, poštovana gospođo potpredsjednice, Vlada u svojem mišljenju oko zakonskog prijedloga koji predviđa da postupak za dodjelu koncesija na pomorskom dobru koje dodjeljuje Vlada a vodi agencija navodi da postupak pripreme i ocjenjivanja ponuda sada obavlja povjerenstvo koje sačinjavaju predstavnici resornih ministarstava a koji posao obavljaju izvanredovnog radnog vremena i bez naknade. Smatram da je priprema za donošenje odluke te zaključenje ugovora o koncesiji vrijednost koja u pravilu prelazi milijunske iznose. Suviše ozbiljan posao sa dalekosežnim posljedicama da bi ga za državu određivali amateri, volonteri, odnosno predstavnici ministarstava koji to zapravo nisu jer rade izvanradnog vremena i bez naknade. Što se pak tiče izvanrednog upravljanja pomorskim dobrom termin je preuzet iz postojećeg Zakona o pomorskom dobru i morskim lukama, prilično je neprecizan i označava skup aktivnosti i njihovo financiranje u slučajevima izvanrednih gogađanja. Činjenica da u ovom trenutku niti u jednom proračunu bilo da govorimo o državnom, bilo da govorimo o županijskom nisu predviđena sredstva kojima bi se interveniralo u slučajevima primjerice istjecanja ulja u more ili urušavanja rive a svjedočili smo nizu međuresornih nadmudrivanja o nadležnostima za saniranje nastalog stanja. Sjetimo se samo slučaj urušene dubrovačke rive a i današnje ... [[Govornik se ne razumije.]] se ne upućuje na 40 tona mazuta i ulja koje bi iz Lenca potencijalno mogao isteći u more. Stoga smatramo da bi se predloženim rješenjem na jasan i nedvosmislen način definirana nadležnost za obavljanje poslova koji po svojoj prirodi ne trpe odgodu. Uloga agencije je kordinativna, ona je dužna angažirati profesionalne službe i osigurati podmirenje njihovih troškova. I na posljetku potpuno je promašen prigovor Vlade o korištenju sredstava prikupljenih od koncesija za kako se navodi administraciju agencije. Naprotiv, Zakon predviđa obavezu namjenskog trošenja sredstava u zakonskom predvidljivim djelatnosti agencije kao što je prostorno uređenje, utvrđivanje granica pomorskog dobra, vođenje pripremnog postupka za dodjelu koncesije i slično. Ne radi se dakle ni o kakvim administrativnim troškovima već o samom financiranju aktivnosti koje donose nova sredstva a istovremno postižu odgovarajuću valorizaciju i učinkovitu zaštitu pomorskog dobra i cijelog obalnog područja. Upravo takav model će omogućiti da se sredstva prikupljena na pomorskom dobru vrate pomorskom dobru za razliku od slike koju imamo danas kad se sredstva od koncesija uglavnom ulijevaju u netransparentne, zajedničke kese što je nedopustivo i neracionalno. Napominjem ovim zakonom konačno bi se cjelovito zakonski reguliralo planiranje, upravljanje, gospodarenje ali i nadzor onoga u čemu se svi slažemo da je najveće nacionalno dobro, a to je prostor obalnog područja i pomorskog dobra. Sadašnjom regulativom status ovog prostora izjednačen je sa ostalim prostorima u Republici Hrvatskoj, parcijalno se tretira u različitim zakonima i moram reći kada bi bilo tako dobro ne bi ni postojala potreba da nešto mijenjamo.
Zahvaljujem. Za ispravak netočnog navoda javila se gospođa zastupnica Brnadić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegica Košiša Čičin-Šain je rekla da županije nemaju osigurana sredstva za slučaj izvanrednih događanja na moru. Ja ne znam za druge županije ali znam za zadarsku županiju da u svom proračunu ima osigurana sredstva za izvanredna događanja, da ima osnovan eko stožer koji, u kom su svi stručni ljudi koji se bave tom problematikom i u slučaju kada se dogodi zagađenje na moru, kada je nepoznati počinitelj, a to su ti slučajevi izvanrednog događanja eko-stožer rukovodi svim akcijama i vrlo brzo se radnje u cilju uklanjanja izvanrednih događanja na moru rješavaju i to rješavaju isključivo ovlaštene tvrtke koje imaju ovlaštenje Ministarstva zaštite okoliša za obavljanje tih poslova.
Zahvaljujem. Nastavljamo s raspravom. Sljedeći je na redu gospodin zastupnik Jozo Topić.
Gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, gospodine ministre, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Evo u ovo kasno vrijeme ... [[Govornik se ne razumije]] također nekoliko riječi o ovome prijedlogu zakona. Predlagatelj ovoga prijedloga zakona je s pravom ustvrdio u ocjeni stanja u svom prijedlogu zakona da je more i obala najvrijedniji dio teritorija svake, svake zemlje, a za našu državu Hrvatsku možemo s pravom reći još više jer naša obala je izuzetno lijepa i razvedena. Da se ovim potencijalom treba odgovorno gospodariti i da država mora brinuti o zaštiti mora i obalnog pojasa s tim se svi sigurno slažemo i to je već i u raspravi rečeno. Samo se postavlja pitanje da li se sa ovakvim konceptom, da li se sa ovakvim Prijedlogom zakona o agenciji mogu bolje postići željeni ciljevi nego što imamo koncepciju koja je u Hrvatskoj možemo reći od osamostaljenja jer Hrvatska država odmah po osamostaljenju je prepoznala vrijednost i značaj mora i obalnog područja pa smo vrlo rano, odmah po osnivanju Hrvatske države ustrojili Ministarstvo koje je već onda bilo zaduženo za brigu o moru i pomorstvu. I mi danas kad govorimo o ova dva različita koncepta moramo i nabrojiti koja bi ovdje po meni poteškoća nastala, možemo reći i preklapanje određenih funkcija, određenih državnih tijela. Mi imamo sada Ministarstvo mora, turizma, prometa, razvitka. Imamo mrežu lučkih kapetanija koje imaju jednu dugu tradiciju, a uskoro bi trebala biti utemeljena i obalna straža, evo mala digresija nadam se sa sjedištem u Šibeniku. I sada se ovim prijedlogom zakona Kluba HNS-a i PGS-a predlaže ustrojavanje još jednog tijela, još jedne agencije za planiranje, upravljanje, gospodarenje i nadzor obalnog područja i pomorskog dobra, po meni nepotrebno. Malo ćemo skratiti. Koja bi u svome djelokrugu, ova agencija rekli smo pa ćemo to preskočiti taj dio, trebala preuzeti funkcije Ministarstva i drugih tijela. Moramo istaknuti da je baš na tragu toga kako je opredjeljenje Hrvatske države od samog početka bilo jadranska orijentacija, to dokazuje i činjenica da smo 1994. godine donijeli Pomorski zakonik koji je doživio izmjene i dopune, a prošli mjesec smo raspravljali također i o novom Pomorskom zakoniku. 2003. godine prethodna Vlada, koalicijska Vlada također je donijela Zakon o pomorskom dobru i morskim lukama, a 1997. godine ako se ne varam, donešen je Zakon o lučkim kapetanijama. Dakle donešeni su svi ili su u proceduri značajni zakoni koji reguliraju djelatnost vezanu uz more kao i zaštitu mora i obale. K tome imamo i Zakon o prostornom uređenju, a prošli mjesec je Vlada donijela i ovu Uredbu o uređenju i zaštiti zaštićenog područja mora. Što jasno pokazuje da ova Vlada provodi svoj gospodarski program i orijentaciju, jadransku orijentaciju i izvršava na kraju krajeva i svoja izborna obećanja, a to je da će se zaustaviti divlja gradnja, devastacija i betonizacija naše obale. I poslije svega što je rečeno postavlja se logično pitanje što se ovim Prijedlogom zakona o agenciji želi postići? Da li se stvarno sa ovim Prijedlogom zakona može postići bolja zaštita mora i pomorskog pojasa ili možda bolje i učinkovitije gospodarenje ovim izuzetnim dobrom kao što smo svi napomenuli, države Hrvatske. Po meni ni jedno ni drugo. Mišljenja sam da se ovim zakonom, a, o agenciji ne bi postigao ni jedan cilj koji predlagatelj, Klub HNS-a u svome obrazloženju navodi. Ali jedno je sigurno. Da bi se ovim Prijedlogom zakona u značajnoj mjeri ograničile ovlasti lokalne i područne samouprave, a time bi lokalna uprava imala manje gospodarske koristi što bi sigurno izazvalo nezadovoljstvo i neprihvatljivost od same, od samih jedinica lokalne uprave. Zatim tu je vrlo važno pitanje da li agencija kako predlaže predlagatelj može obavljati i to je po meni vrlo važno ili biti ovlaštena za obavljanje inspekcijskih poslova kada je to zadaća državne uprave tj. Ministarstva. Treba naglasiti da predloženi Prijedlog o agenciji zahtijeva i dodatna financijska sredstva koje treba osigurati u Proračunu. O tome je govorio i ministar. To su govorili i kolege zastupnici pa mislim da nema potrebe dalje o tome obrazlagati. Treba također istaći da kad bi se prihvatio ovaj Prijedlog o agenciji kako predlaže predlagatelj bilo bi potrebno i izmjena cijelog niza zakona i što je to vrlo iscrpno dato u obrazloženju iz samog mišljenja od Vlade, a i mislim da je gospodin ministar bio dosta iscrpan na ovu temu. Na kraju poštovane kolegice i kolege zastupnici po mome mišljenju nema nijednog opravdanog razloga da se prihvati ovaj Prijedlog zakona o agenciji za planiranje, upravljanje, gospodarenje i nadzor obalnog područja i pomorskog dobra kako je predloženo ovim zakonskim prijedlogom Kluba HNS-a i PGS-a. Hvala lijepa.
Zahvaljujem gospodine zastupniče. Sljedeći je na redu gospodin zastupnik Živko Nenadić. Izvolite kolega Nenadić.
Uvažena potpredsjednice, gospodine ministre, kolegice i kolege budući je napisano što bi ova Agencija trebala raditi, a i ovdje je to opetovano rečeno, ja ću to maksimalno skratiti. Samo ću dopuniti malo kolegu Topića. Pored Ministarstva mora mi imamo još ureda i odjela dosta koji se bave istom tematikom. Pa imamo županijski ured, državni ured na razini županije za pomorstvo, imamo županijski upravni odjel za pomorstvo, imamo lučke uprave, od državnih, županijskih, gradskih i općinskih, imamo inspekcijski nadzor, lučke kapetanije, uskoro će biti obalna straža. Dakle, sve je doista obuhvaćeno. I to nisu amateri, volonter, već profesionalci koji rade svoj posao i doista smatram da bi bilo nepotrebno gomilanje i povećavanje administracije. To bi bilo bacanje novca i iz tog razloga smatram nepotrebnim i neprihvatljivim ovaj Prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Slijedeći je na redu gospodin zastupnik Milan Meden. Izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice, gospodine ministre, predstvnici Vlade, kolegice i kolege. Budući sam zadnji u raspravi, probat ću bit zaista kratak i osvrnut ću se samo na onaj dio koji možda, o kojem možda nismo govorili ili barem ja nisam čuo i gotovo je bespotrebno objašnjavati kolika je važnost mora i morske obale za svaku priobalnu državu, a neke države su i zbog toga ulazile u ratove. Vjerujem da se i Klub HNS-a i PGS-a upravo iz tih razloga i predložio Zakon o Agenciji za planiranje, upravljanje i gospodarenje, upravo sa ovim osvrtom u odnosu na osvrt značaj mora, morske obale, ribarstva, rudnog iskorištavanja, plovidbe i turizma. Agencija bi se prema ovom zakonu zapravu u ime države upravljala pomorskim dobrima i obalnim područjem i izrađivala strategiju prostornog uređenja, kontrolirala prostorne planove općina i gradova u skladu sa strategijom gospodarskom razvoja obale. Uz prijedlog ovog zakona agencije, dobili smo i mišljenje Vlade, te dva matična odbora koji nisu podržali dakle ovaj Zakon. Zapravo, sad bih se želio osvrnuti na ono što smo od članova Kluba HNS-a i PGS-a čuli, čuli zapravo u medijima u vrijeme nakon što je on izašao u saborsku proceduru, odnosno bio u klubovima. Tako smo npr. čuli u "Slobodnoj Dalmaciji" od 20.7. gdje zastupnici citiram, dakle govori iz HNS-a - "Većina gradova i općina u Dalmaciji nemaju svoj prostorni plan što ovaj dio zemlje pretvara u Eldorado za bespravnu gradnu, a agenciji i prije nego što bude osnovana priskrbljuje neprijatelje među svim divljim investitorima, općinskim mešetarima i pojedincima u tijelu državne vlasti koji na terenu zarađuju na nedostatku zakonske regulative". Kolege iz HNS-a i PGS-a dalje navode, gradovima i općinama nije u interesu donošenje prostornih dokumenata, jer bi oni dokinuli zonu mita i korupcije kojom se danas koriste lokalni šerifi. Kolegice i kolege, složit ćemo se da je zapravo donošenje planova ključno za uvođenje reda u planovima izgradnje, naročito na obali, a odgovor na ovo pitanje je dao i Slavko Linić koji je bio potpredsjendik Vlade kad je to izjavio u Cavtatu 31. listopada prošle godine na Forumu turizma. Citiram i njega: "Tri godine produžujemo rokove za donošenje prostornih planova i lokalnim upravama dopuštamo da ulažu u nogometne klubove, umjesto da se uhvate posla i zaštite prostor o čijoj prenamjeni sada odlučuju poduzetnici i njihovi lobiji". I ovo je nažalost istina, jer sam ja bio donačelnik u jednoj općini do 2001. godini gdje je proračun bio 3 i po milijuna kuna. Skupili smo ponude za izradu prostornih planova u iznosu od otprilike 700.000 kuna i upravo ovim uredbama, ja vjerujem, Vlade i odgađanjima moje općine Meden danas nema izrađen plan, ali smo uredno financirali na raznorazne načine dva nogometna kluba u iznosu od tih milijun i po kuna godišnje pa držim da je i izjava od tadašnjeg potpredsjendika Slavka Linića zaista bila na tragu istine onog što se zapravo zbivalo u lokalnoj upravi svih ovih godina. Nadalje, citiram iste iskaze naših kolega iz HNS-a. Kaže: "Moratorij na gradnju u obalnom pojasu 1.000 m od mora previše je restriktivan, a nimalo razvojan, pod njegovom raspravom bespravna gradnja neće se zaustaviti nego procvjetati." Dalje kaže: "Loša je strana zabrane gradnje koju zagovara Vlada je zanemarivanje notorne činjenice po kojoj se nikakva restrikcija neće moći izdržati pritisak velikog kapitala domaćeg, a još manje inozemnog koji nam se nalazi pred vratima, a napominjući da će moratorij na gradnju ponajviše pogoditi investitore u Dalmaciji koji su posljednju godinu i pol dana uložili u postupak izdavanja građevinske dozvole". Vjerujem da ovakve izjave predlagatelja možemo objasniti i time da predloženi zakon o agenciji podnesen prije nego što je Vlada Republike Hrvatske podnijela hrvatski zakon da ju je donio na 8. sjednici Sabora jednoglasno Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o prostornom uređenju i Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o gradnji. Svi smo mi zapravo svjedoci uspješnosti sprovođenja ovog zakona, ovih navedenih zakona koji smo znači usvojili na 8. sjednici, ali i sa još većom odlučnošću , svjedoci smo da Vlada staje na kraj ovoj divljoj izgradnji. Mogu reći samo da je do kraja ove godine u Istri uklonjeno oko 200, znači nepravovaljanih građevinskih objekata, a jučer u "Glasu Istre" navodi da su 43 objekta uklonili investitori sami u naselju Kontrada u blizini Poreča. Složit ćemo se da su upravo zakoni, ovi zakoni donijeli značajnije, ali ne i konačni red u bespravnoj gradnji, a vjerujem i u izradi prostornih planova. Vjerujem da su ovakve mjere i dobar odgovor na pritisak bilo kojeg kapitala, pa bio i on netko izvana, domaći ili strani. Čak što više siguran sam da će upravo taj veliki kapital pomoći urediti prostorne planove i sprovesti ove zakone, jer zemlje u kojima postoji veliki kapital odavno su uredile ovu zakonsku regulativu. A kad netko govori o lokalnim šerfima, oni su činjenice na terenu, stvorili su ih dane im mogućnosti i vjerujem da će oni otpasti sami kroz sprovođenje ove zakonske regulative. Hvala lijepo.
Zahvaljujem, gospodine zastupniče. Za repliku se javio gospodin zastupnik Lesar. Izvolite, kolega Lesar.
Hvala lijepa. Ja se zaista iskreno zahvaljujem kolegi što je u svojoj raspravi iznio sve moje argumente u prilog potrebe osnivanja i predlaganja ove agencije. Častit ću vas kavom sutra zbog toga da ste mi olakšali posao, ali koristeći argumente na vašoj strani rekli ste, a i prije je to bilo rečeno i svi se slažemno da se radi o nacionalnom bogatstvu kad spominjemo more, podmorje i obalu. Ali ni u kom slučaju se ne pristaje, ali se priznaje da problemi u gospodarenju prostorom postoje, ne pristaje se na centralizaciju upravljanja, gospodarenja i planiranja, samo djelomično kao što je Prijedlog zakona dat. Dajete nam za pravo predložiti sutra odmah da decentraliziramo upravljanje hrvatskim šumama, hrvatskim vodama, hrvatskim željeznicama i rudarskim bogatstvom, jer sav ostali dio Hrvatske od tih nacionalnih bogatstava nema nikakve koristi, niti ikako može utjecat na ono gdje isključivo država time uprvlja, planira i gospodari. Dakle, jedino nacionalno bogatstvo koje moramo imati decentralizirano, gdje je sve u redu, sve štima je more i ništa više, a sve ostalo što je nacionalno bogatstvo, mora ostati centralizirano. To je upravo bio pokušaj da prijedlogom osnivanja jedne agencije, kao što imamo Hrvatske šume, Hrvatske vode, Hrvatsku željeznicu, a napominjem i da kod rudarenja, eksploataciju mineralnim sirovinama, a ministar to dobro zna, ima korist samo država, a ne lokalna samouprava. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Lesar. Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Meden, izvolite.
Ja sam vas citirao jedino u onom pogledu gdje govorite o prostornim planovima i tu sam egzaktno naveo da vi vjerojatno biste ovaj zakon bili pisali možda za nijansu drukčije kad biste bili znali da će i Vlada izaći s novim zakonima. Isto tako sam rekao da je upravo sprovođenje i to odlučno sprovođenje od strane ministrice, gospođe Dropulić, ovih zakona, doprinjelo upravo pročišćenju reda, kad govorimo o Zakonu o građenjima, kako u unutrašnjosti, tako ja vjerujem i na samoj obali. A, kada govorimo o potrebama decentralizacije držim da je ona potrebna u svakom segmentu, ali država mora znati i upravljati resursima koje zapravo ima na način da kontrolira zakone. I ja sam vrlo jasno rekao da je puno kvalitetnije postojeću zakonsku regulativu dakle sprovoditi i kontrolirati je, a ovih 10 milijuna kuna koje biste vi možda utrošili u ovom zakonu, možda potrošite na edukaciju postojeće državne uprave kako bi ona bila učinkovitija. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Meden. Izvolite gospodine ministre.
Ja sam na početku rekao razloge zbog kojih Vlada ne može prihvatiti ovakav prijedlog zakona i neću to ponavljati, ali ću se osvrnuti malo samo na dvije diskusije. Jasno da se ne može uspoređivati centralizacija Hrvatskih željeznica i decentralizacija kada je u pitanju donošenje prostornih planova i prava jedinica lokalne samouprave da donose, da uređuju prostor na svom području. Jedno od osnovnih temeljnih pa i ustavnih kategorija je pravo lokalne samouprave da uređuje prostor na svom području. Mi danas govorimo ovdje o obalnom području, jasno to je pravo i na čitavom teritoriju Republike Hrvatske, ali danas govorimo i fokusirani smo na obalno područje. Prema tome, nema nitko pravo oduzeti mogućnost gradskim vijećima, županijskim skupštinama jasno ovisno o kojem planu se radi, da donose prostorne planove i da uređuju stanje na svom području. Da ne bi dolazilo do određenih zahvata u tim prostorima i planova koji ipak nisu dobri ili nisu usaglašeni sa planovima višeg reda ili sa zakonskom regulativom, tu je Ministarstvo prostornog uređenja i zaštite okoliša koje daje suglasnost na te prostorne planove u smislu rekao sam prije, njihovog usklađenja sa zakonom, odnosno usklađenja sa planom višeg reda, a sve to skupa se prati i gleda kroz ovu lupu o kojoj smo prije govorili, kroz zaštićeni obalni pojas, kroz izmjenu Zakona o prostornom uređenju gdje smo proglasili, gdje ste proglasili tisuću metara rekao sam prije u brdo ili na kopno i 300 metara u more kao posebno područje od nacionalnog interesa za Republiku Hrvatsku. Prema tome ne stoji točno da je ovaj prostor sada izjednačen sa svim ostalim prostorima. Svi prostori jasno hrvatski su jednako vrijedni, ali kada govorimo samo o ovom prostoru, o moru, o jednom resursu i tom kopnu je dodatno osiguran da tako kažem, ovim izmjenama zakona i uredbom koju je donijela Vlada tako da se ne može na tom prostoru događati bilo što, ali je ostavljeno pravo građanima da kroz svoje parlamente gradske, da kroz gradska vijeća i županijske skupštine donose planove, odnosno da uređuju prostor na tom svom području. To je dakle jedna stvar koju sam htio reći. I druga stvar, ne mogu se složiti da su danas kada je u pitanju utvrđivanje granica pomorskog dobra, u ovom zakonu se predlaže da Agencija utvrđuje granice pomorskog dobra, ja sam obrazlagao na početku zašto to nije dobro jer bi se time oduzelo pravo opet ljudima na terenu jedinicama lokalne samouprave da oni to određuju, a to funkcionira danas izvrsno i efikasno i u svakom slučaju to nije i ne može biti razlog eventualnog usporavanja investicija na tim područjima. Tu su uključena da ne ponavljam, županijska tijela, tijela državne uprave, lučke kapetanije, županijska odvjetništva, lokalna samouprava na čijem području će se dogoditi itd. itd. i konačno rješenje donosi ministarstvo i to donose profesionalci, dakle ljudi koji su educirani i koji taj posao znaju, koji poznaju zakonsku regulativu tako da se ne mogu složiti da su to volonteri, odnosno ljudi koji baš ne poznaju problematiku. To su profesionalci educirani, ali kao što smo ovdje napisali za taj svoj rad ne primaju nikakvu naknadu. Prema tome zaključno ono što sam rekao i u uvodu, Vlada ne može prihvatiti ovaj prijedlog zakona, jer nema baš ni jedan razlog da se on prihvati, odnosno sve ono što se ovdje predlaže mislimo da je i sigurni smo da je puno kvalitetnije riješeno kroz ove zakonske okvire, kroz zakone i kroz uredbe koje je donijela Vlada pogotovo u zadnjih pet-šest mjeseci. Hvala.
Zahvaljujem gospodine ministre. U ime predlagatelja završno javila se gospođa Alenka Košiša Čičin-Šain. Izvolite gospođo Čičin-Šain.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, zahvaljujem kolegama koji su bili uključeni u ovu raspravu. Podvukla bi još neke možda važne stvari iz ovog današnjeg izlaganja našeg prijedloga zakona s napomenom da me ustvari začuđuju mišljenja gospodina ministra, zaista prostor pomorskog dobra i prostor obalnog područja prostor je kao što se svi kunemo od izuzetne važnosti, nacionalno je dobro, a reguliran je i upravljanje i gospodarenje tim prostorom kroz barem četiri, možda pet, a i više različitih zakonskih akata. To svakako nije dobro i upravo ta činjenica da tako neprocjenjiva velika nacionalna vrijednost se regulira kroz različitu regulativu, često puta međusobno i neusklađenu, dovodi do toga da smo svjedoci onoga što upravo u tim lokalnim zajednicama i tim lokalnim sredinama smo sudionici sve moguće devastacije prostora, lošeg upravljanja tim prostorom, nepoznanice u tome koliko da uprihođujemo od koncesija kroz čitavu regiju, odnosno kroz čitavo to pomorsko dobro, odnosno obalno područje. Nemamo kompletnu kontrolu nad time, neznamo na koliko godina su izdane koncesije, dakle nemamo jedno mjesto sa kojeg bi mogli konzistentno i konkretno kontrolirati, upravljati i nadzirati i gospodariti tim prostorom. Ovo dakako da nismo očekivali da bi ovaj zakon uopće mogao proći jer to do sada se još nije desilo u ovoj sabornici, ali se barem nadam da ćemo isprovocirati to da o tome Vlada konačno promisli, pa možda kada-tada u nekom periodu koji će uslijediti će doći do toga da će i sama Vlada ponuditi jedan takav sličan ili ponešto sličan ovom prijedlogu nama ovdje u raspravu. Pred ulaskom smo u Europsku uniju, pred nama je veliki broj investitora, velika količina kapitala će ući u zemlju. Pred silom kapitala vrlo je teško reći ne, vrlo teško će biti odbiti potencijalne investitore. Neće biti ni jedno mjesto gdje će se moći dobiti kvalitetna usluga. Ići će se od općine do općine ili od grada do grada. Tražiti će se lokacijske dozvole, građevinske dozvole, ishitrit će se nastojati utjecaj, studij utjecaja na okoliš. Neće postojati jedno mjesto sa kojeg će se upravljati ovim prostorom. Apsolutno se slažem da je pomorsko dobro obalno područje isto tako kao što su Hrvatske šume, isto kao što je vodno gospodarstvo ove zemlje ili rudarsko ove zemlje, da su to oni resursi o kojima država mora voditi računa, mora s njima upravljati s jednog mjesta bez obzira naravno da se prostor mora i prema lokalnoj zajednici planirati i trebaju se ti prihodi na koncu konca i raspodjeljivati, ali je važno da država o tome vodi računa i da upravlja i gospodari sa jednog mjesta. Uostalom pa i prostorni plan, odnosno Prijedlog zakona o prostornom planiranju koji je bio u saborskoj raspravi i kojeg smo usvojili u 7. mjesecu, isto tako je u svojim odredbama utvrdio rok od 60 dana na davanje suglasnosti na te upravo prostorne planove. Mislim da ih ima 170 na obalnom području, upravo iz razloga da se vidi točno gdje se šta i planira. Napominjem da je ona odredba koja je donesena o tisuću metara u obalu i 300 metara u more je užasno restriktivna i da će se pokazati bez obzira što su dobre namjere, da će se pokazati da je u periodu koji će uslijediti da će nastati bum bespravne izgradnje. I toga ćemo biti svjedoci već sljedeće ljeto. Zahvaljujem još jedanput.
Zahvaljujem gospođo zastupnice. Zaključujem raspravu. O ovom Prijedlogu zakona glasat ćemo kad se steknu uvjeti. ... [[Upadica se ne čuje.]] U ime kluba? Izvolite gospodine Kovačević, u ime Kluba HSP-a.
Poštovana gospođo potpredsjednice. Jutros je Klub HSP-a, a istina i Klub IDS-a, iako ih sad nema, zatražio da danas tijekom ove sjednice dođe ministar unutarnjih poslova Mlinarić da nas izvijesti u punom smislu te riječi o incidentima jučerašnjima u Savudrijskoj Vali, a kako znamo i danas je bio novi incident u 10 sati i 30 minuta. Predsjednik Sabora, gospodin Šeks je rekao da će tijekom ove sjednice ministar Mlinarić doći. Sada je već 7 sati, nemamo pune informacije pa bi vas molio da vidite, da se provjeri hoće li danas uopće doći ministar Mlinarić? Jesmo li mi opet obmanuti da će on doći, a nema ga? Hvala lijepa.
Zahvaljujem gospodine Kovačeviću. Evo, ja ću zamoliti da se provjeri u kojoj je fazi realizacija ovog obećanja da će ministar Mlinarić izvijestiti Parlament o situaciji u Savudrijskoj Vali. Pa ću, ima koga od potpredsjednika Parlamenta ovdje? Vidim da nema nijednog potpredsjednika Parlamenta. Zamolit ću potpredsjednicu Kluba HDZ-a ako je moguće samo da provjeri, da se ja ne dižem sa predsjedničkog stola, da provjeri gospođa Bajt da li je, se realizira ovaj dogovor o dolasku ministra Mlinarića. Zahvaljujem gospođo Bajt. Kolegice i kolege, imamo, gospodine ministre, ja vam zahvaljujem.
Sljedeće. Prijedlog zakona o agenciji za planiranje i upravljanje i gospodarenje nadzor obalnog područja i pomorskog dobra. Prvo čitanje, P.Z. br. 118. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlozima radnih tjela dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Ne prihvaća se prijedlog zakona o agenciji za planiranje i upravljanje i gospodarenje i nadzor obalnog područja i pomorskog dobra koji je predložio Klub zastupnika HNSa PGSa zbog razloga navedenih u mišljenju Vlade izvješćima radnih tjela. Molim uključite se. Glasovanje. Rezultat. Utvrđujem da je predloženi zaključak prihvaćen sa 72 glasa za, 6 suzdržanih i 29 protiv.
Kolegice i kolege, imamo sljedeću situaciju. Naša sjednica traje do 19 sati kao što znate. Sada je na rasporedu po dnevnom redu Prijedlog zakona, odnosno po ovom dnevnom redu po kojem idemo, - Prijedlog zakona o dobrobiti životinja – Predlagatelj zastupnik Ivo Banac, prvo čitanje, P.Z. br. 125. Predlažem da ako se slažete počnemo tu raspravu dok čekamo odgovor da li se gospodin ministar Mlinarić sprema ili je krenuo već prema Saboru i da ju prekinemo i nastavimo onda na sljedećoj sjednici. Izvolite, gospodine Lučin, u ime Kluba SDP-a.
Gospođo potpredsjednice, ja bih vas molio da ipak budemo konzekventni u vođenju sjednica Sabora. Podsjećam vas, danas je predsjednik Sabora, vodeći sjednicu upravo odgodio ovu točku koju smo sada završili s raspravom s obrazloženjem da nema predstavnika Vlade. Obzirom da ni sada nema predstavnika Vlade ... ... [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Nemojte, molim vas, govorim o Agenciji ...
Kolege, molim vas, dozvolite da gospodin Lučin u ime Kluba SDP-a završi i onda se javite.
Molim vas, predlagatelj je bio tu. I doslovno je rekao, kad se gospodin Kalmeta pojavio na vratima, predsjednik je rekao, zakasnili ste, čekajte. Prema tome, ja bi samo molio hoćemo li bit konzekventni. Ja nemam ništa protiv da raspravljamo, da ne raspravljamo, ali da ako smo bar, ne moramo bit iz dana u dan konzekventni, ali barem u jednom danu da imamo ista pravila oko vođenja sjednice.
Zahvaljujem gospodine Lučin. Moram reći da uvažavam ovu primjedbu obzirom da je i prethodni Zakon bio predlagatelj jedan parlamentarni klub, ali se gospodin ministar Kalmeta oglasio i došao u ovu sabornicu da sudjeluje u raspravi i obrazloži stanovište Vlade u vezi sa tim Zakonom. I istina je da je to ne samo parlamentarna praksa nego i poslovnička odredba. Prema tome, uvažavajući ono što je i odredba Poslovnika, a što smo prakticirali u ovom Saboru, ja prihvaćam ovu primjedbu i zaključujem sjednicu. Ne znam da li želite da pričekamo odgovor od gospodina ministra ili, gospodine Kovačeviću, pristajete da gospodin ministar onda stigne u sabornicu na sljedeću sjednicu?
Pristajem da sad ne krene na vrat, na nos.
Zahvaljujem. Zaključujem današnju sjednicu. Želim vam laku noć.
Prelazimo na prijedlog zakona o dobrobiti životinja. - Prijedlog zakona o dobrobiti životinja – Predlagatelj zastupnik Ivo Banac, prvo čitanje P.Z. br. 125; Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče, kolege i kolegice zastupnici. Prijateljstvo čovjeka i životinje jedan je od najljepših znakova pokornosti u tradicijskom svjetonadzoru. Životinje se pokoravaju čovjeku kada se čovjek pokoraav stvoritelju. Suticija sever veli, gubimo vlast nad stvorenjima kada uskratimo služenje stvoritelju. A jorkširski monarh Alkvin nariče nad kukavicom što se u proljeće nije vratio svojom pjesmom kao nad izgubljenim sinom. Zato i ne čudi pristup Sv. Franje koji se životinjama obraćao kao braći i sestrama. Tek u modernosti u kojoj se radikalno gubi tradicjski smisao za sakralnost života, životinje postaju bezdušni strojevi, tvari nad kojima se vrše eksperimenti, predmeti za obradu u tvornicama smrti. Jer moderne su klaonice doista prispodobe onoga scientističkog odnoda prema životu. Što je najizravnije pristutan u nacističkoj pseudo znanosti, a u kojoj je na kraju i čovjek postao tvar čija se kosa koža ili mast može koristiti u tvorničkoj proizvodnji. U svojoj izuzetnoj knjiži Oslobođenje životinja austarlski filozof Peter Singer osvrće se na tipično modernističku sentencu Samuela Butlera, koji jednoč rekao citiram "kokoš ti je samo način na koje jedno jaje proizvodi drugo". Singerov komentar. Butler je bez sumnje mislio daje duhovit, ali kada Fred S. Haili predsjednik peradarskog poduzeća iz Georgije koji kontrolira živote 225 tisuća kokoši nesilica, opisuje kokoš kao stroj za proizvodnju jaja, njegove riječi imaju ozbiljnije implikacije. DA bi naglasio svoj poslvoni stav, Haili dodaje svrha proizvodnje jaja jeste da se zaradi novac. Kada zaboravimo taj cilj onda zaboravljamo o čemu se uopće radi. Nasuprot takvom načinu razmišljanaj tradicijski čovjek nije ni pokušavao pokoriti prirodu, niti stvorenja u vrtu. On ima raspolaže samo do potrebne mjere, jer u njihovu mrtvilu nadzire i svoju smrtnost. Postojana priča iz 9. stoljeća tako tipična za tradicijski poredak, u kojoj islamski pismoznanac Abud Bakar Iben Al dunija veli, da su Isus i njegovi učenici prošli pored mrtvog psa. Kako užasno smrti, rekli su učenici, Kako su mu zubi bijeli rekao je Isus, a to je rekao podučava Abu Bakar d aih nauči kako da izbjegnu klevetu. Prijedlog ovoga zakona kolegice i kolege, doista želi proširiti i bitno ojačati zakon o dobrobiti životinja iz 1999.godine. Koji je Hrvatsko zakonodavastvo vratilo u tradicijski svijet suživota sa životinjama kojima se priznaje osjećaj za patnju i bol. On je nastao u dogovoru sa Udrugom prijatelji životinja čiji su članovi dugo radili na tekstu ovoga prijedloga. Bez obzira na vladino negativno mišljenje o ovom zakonskom prijedlogu , izuzetno sam zahvalan vladinim ekspertima za detaljan i neobično konkretan komentar, koji unatoč svojim zaključcima predstavlja kompliment našem pothvatu. Bez obzira koliko se on smatrao preopširnim i dijelom neprovedivim. Možda takav stav odgovara sadašnjoj svijesti o potrebnoj razini dobrobiti životinja, ali on ni na kakav način ne može prejudicirati dugoročne perspektive zaštite koja je već prisutna u europskom zakonodavstvu, bez obzira na gospodarsko-interesne implikacije. Tako će biti i kod nas, ako ne danas, onda sigurno sutra. Ovdje bih se želio osvrnuti na glavne točke ovog prijedloga. One polaze od realnosti patnje i bola. Tako tipičnog za sadašnje stanje naše tiranije nad životinjama. U Hrvatskoj danas pilićima se vrućim oštricama odsijecaju kljunovi, svinjama se režu repovi, a zubi im se vade kliještima, dok se bikovi i svinje kastriraju, sve bez anatazije. Životinje se hrane jednoličnom dijetom hormona i antibiotika kako bi brže narasle. UPravo zbog takvog stanja stvari u našim općim odredbama donosimo načelne stavove, precizne definicije nužne terminologije i niz eksplicitnih zabrana, povezanih s usmrćivanjem životinja, te nanošenjem bola, patnji i ozljeda pojedinim životinjama. Zabranjuje se životinje okrunto pretući, udarati, zlorabiti, preopteretit8i za jahanje, vuču ili nošenje tereta, izlaganje životinja vatri, vrućim i oštrim sredstvima, ishrana životinja koja uzrokuje patnje, prijevoz ili transport životinja u uvjetima koji uzrokuju nepotrebne patnje, zloporaba životinja za borbu, operacije nad životinjama koje se provodi bez dužne brige i humanosti, sapinjanje životinja pod uvjetima što uzrokuju nepotrebnu patnju, usmrćivanje, mučenje i iskorištavanje životinja, bilo u vjerske ili kulturne svrhe, posebno u filmskoj umjetnosti ili za komercijalne poruke, prisiljavanje životinja na neprirodno ponašanje, istjerivanje životinja iz prirode ili urbane sredine, lov na divljač u vrijeme lovostaja, puštanje divljih životinja koje su bile uzgojene uz pomoć čovjeka u prirodu, dakle kad nisu pripremljene za opstanak u divljini, uzgoj i upotreba životinja za društvu komercijalne svrhe kao što su proizvodnja hrane, kože, krzne itd. U posebnim se poglavljima obrađuje niz mjera za zaštitu životinja, primjerice pri držanju i uzgoju. Neću navoditi sve detalje, ali spomenut ću da se ovdje zabranjuje i rasprostranjena praksa iz visoko urbaniziranih zemalja zapada gdje se mačke doslovno sakate amputacijom pandži, te tipičan primjer modernog svjetonazora gdje se priroda prilogođava ljudskom poretku. Poglavlje o zaštiti životinja pri obavljanju zdravstvene zaštite nalaže uporabu anestezije u svim operacijskim i zootehničkim zahvatima. Poglavlje o usmrćivanju životinja govori da se usmrćivanje može sprovesti kad bi liječenje životinja biloo dugotrajno i povezano s patnjama, a ishod liječenja neizvjesnim. U istom se poglavlju strogo zabranjuju svi oblici gušenja, davljenja i batinjanja životinja. Poglavlje o klanju životinja anticipira europsko zakonodavstvo i zabranjuje klanje životinja u domaćinsstvu, osim kad je riječ o klanju peradi i kunića koji se u domaćinstvu uzgajaju za ishranu. Poglavlje o zaštiti životinja u prijevozu nalaže registriranje prijevoznika za tu djelatnost, osim za vlastite potrebe, najviše do udaljenosti od 50 km. Poglavlje o zaštiti životinja u gospodarskoom uzgoju izrijekom zabranjuje uzgoj, uvoz ili izvoz životinja isključivo u svrhu proizvodnje krzna ili kože. Želio bih se osvrnuti na niz prigovora koji su stigli sa strane Vlade Republike Hrvatske, raznih eksperata u odborima, te iz javnosti. Prije svega, ovaj Prijedlog zakona doista je sadržajniji od postojećeg, ali zbog toga nikako ne gubi na transparentnosti niti bi se teško provodio. On upravo potvrđuje koliko je postojeći zakon o dobrobiti životinja siromašan i nedostatan, te kao takav daleko iza europskog zakonodavstva. Cilj Prijedloga zakona o dobrobiti životinja bio je izrada zakona koji bi što detaljnije, te kao takav što učinkovitije pokrivao sva područja dobrobiti, odnosno iskorištavanja i zlostavljanja životinja kojih nažalost, prema svim indicijama ima izuzetno mnogo. Ne vidim ništa loše u tomu da se neka područja reuguliraju samim Zakonom o dobrobiti životinja umjesto podzakonskim aktima. Predlagatelj se upravo iz razloga boljeg i učinkovitijeg provođenja istog zakona i kažnjavanja njegovih prekršitelja i upustio u ovako detaljnu izradu Prijedloga novog zakona, što više premda u proceduru nisam pustio neka pojašnjenja u obliku nadopuna prijedlogu, sve ste ih dobili, te bi se posebnom odlukom lako mogla dodati zakonskom prijedlogu. Također ne vidim ništa čudno što odredbe ovog prijedloga zadiru u nekoliko važećih zakonskih propisa. Predloženi Zakon o dobrobiti životinja želi biti krovni zakon koji će štititi interese životinja tamo gdje oni nisu dostatno i dobro regulirani postojećim zakonskim propisima, primjerice Zakonom o lovu. Točno je i to da se ovdje predlaže osnivanje novihzakonskih tijela, savjetodavnog i etičkog povjerenstva, što opet nije slučajno. Ovdje se predlagač vodio primjerom Švedske, jedne od najnaprednijih europskih zemalja. Ova su povjerenstva nužna kako bi se sprovodio uspješan nadzor tamo gdje je zlostavljanje životinja najintenzivnije i gdje se nadzor najteže sprovodi. Osvrnuo bih se na članak 1. točku 2. Prijedloga. U Vladinom se mišljenju tvrdi kako je prijedlog zakona isključiv, citiram "jer se jedan zakon pretpostavlja svim drugim zakonima, te da za to nema valjanog razloga". Upravo suprotno. Ako se radi o dobrobiti životinja koje regulirano jedino Zakonom o dobrobiti životinja, a u drugim zakonima postoje sporne ili proturječne odredbe, u interesu je zaštite životinja da se taj zakon pretpostavi onim zakonima koji potiču ubijanja i zlostavljanja životinja. Primjerice, članak 54. Zakona o lovu. U članku 2. osvrnuo bih se najviše na komentar u Vladinom mišljenju po kojemu se Vlada uz točku 17. ne slaže, citiram "s formulacijom da je pokus takva intervencija koja prouzrokuje bol, patnju, stres i narušeno zdravstveno stanje, jer da ima čitav niz pokusa gdje ništa od navedenog nije prisutno". Volio bih da Vlada ukaže na barem jedan takav bezbolan primjer. Samo držanje životinja u kavezu je potpuno neprirodno, da ne navodim sadističke eksperimente sa tisućama električnih šokova, bibisekcijom, zračenjem, tunelima straha, deprivacijom, naučenom bespomoćnošću, predoziranjem raznih lijekova i opijata itd., te usto činjenicu kako se samo u SAD-u godišnje koristi preko tridesetak milijuna, milijuna životinja u raznim tzv. znanstvenim eksperimentima. Osobno poznajem vrhunske stručnjake, naše sunarodnjake koji vrše eksperimente nad majmunima, na vodećim medicinskim fakultetima SAD-a. Oni se brane tobožnjoj koristi koja proizlazi iz pokusa, ali nijedan, vjerujte mi, nijedan neće zanijekati da su te životinje zapravo podvrgnute okrutnoj torturi. Za životinje, rekao je Isac Baševis Singer, svi ljudi su nacisti. Upravo zato želimo zaštititi studente na veterini i biologiji, primjerice, na PMF-u te srednjoškolce koji su često mimo svoje volje upregnuti u vršenje kojekakvih eksperimenata od posve nepotrebnog usmrćivanja i seciranja žaba u srednjim školama, do sofisticiranijih anatomskih vježbi na fakultetima. Prije svega, učenici i studenti imaju pravo na prigovor savjesti, te se u članku 99. točke 3. predlaže, citiram: "Učenike i studente koji ne žele gledati prizore seciranja životinja ne smije se na to primoravati niti ih kažnjavati zbog njihovog prigovora savjesti." No, pored toga uopće nije točno da se ne može postati veterinarom bez sudjelovanja u razno raznim laboratorijskim pokusima nad životinjama. U ruci ovdje držim video kazetu "Alternatives in educationes" s hrvatskim titlovima u kojoj se prikazuju neki od 450 postojećih alternativnih metoda naobrazbe, od fiziologije i kirurgije do farmakologije, ali bez korištenja životinja, dakle, putem elektronske simulacije. Ništa od toga nije ni nedostupno ni skupo. Znanje će još više napredovati modernim metodama naobrazbe, ali bez nepotrebne i brutalizirajuće patnje životinja. U članku 6. točka 4. Vlada je mišljenja da treba izbaciti kastriranje životinja iz ovog Prijedloga, što je u ovom Prijedlogu moguće samo, citiram: "u krajnjoj nuždi, tj., u slučaju povrede ili bolesti kada takvi zahvati doprinose očuvanju zdravlja životinja". Jer je kastriranje, citiram Vladino mišljenje: "prisutno kod uzgoja domaćih životinja i u slučajevima kada se ne radi o očuvanju zdravlja životinja". To je nažalost točno. No jednako je tako točno da je kastriranje nepotrebna okrutnost u uzgoju domaćih farmskih životinja, te da se nekontrolirano zlorabi pod izgovorom očuvanja zdravlja životinja, kako bi pojedine životinje postale krotke i poslušne. Jednako tako, ovaj Prijedlog zakona zabranjuje skraćivati zube i repove svinjama, te skraćivanje kljunova peradi u intenzivnom uzgoju, tzv., "debikiranje". Što je rasprostranjena metoda u baterijskom uzgoju peradi. Dakle, uzgoju peradi u naslaganim žičanim kavezima u kojima se pandže peradi stalno zapliću u žicu, te su neprirodno izobličene, što inače želimo zabraniti u članku 29. Uzgoj životinja u takvim okolnostima, u zatvorenim prostorijama gdje se simulira dan i noć, u baterijskim kavezima stvara frustracije i agresivnost kod životinja kojima se industrijski uzgojitelj suprotstavlja sakaćenjem. Nema tog gospodarskog razloga koji može opravdati takve okrutnosti. U svom mišljenju Vlada prigovara članku 47. koji zabranjuje lov iz športa. Rečeno je, "zabranjeno je ubijanje ili lov divljih životinja s izuzetkom kada postoji snažan znanstveni dokaz za opravdanost lova, te radi kontrole prirodnog staništa kad druge alternativne metode nisu prikladne ili kada postoji neposredna opasnost po ljudski život". Ako će lov na lisice taj osebujan znak aristokratskog identiteta biti potpuno zabranjen, u konzervativnoj Engleskoj od srpnja 2007. godina, ne postoji nijedan razlog zašto bismo opravdavali slične primjere zastarjelog naslijeđa prošlosti. Zašto otvarati prostor zločincima poput onih talijanskih, nazovi, lovaca koji su prošle subote kao i u toliko drugih dokumentiranih slučaja, švercali 100 kilograma, 100 kilograma ubijenih zaštićenih ptica. Nije bitno da se radi o švercu iz druge zemlje, niti da je riječ o zaštićenim pticama. Fascinira krvožednost dotičnih lovaca koji zacijelo drže da njihovo ponašanje nije posve nešportsko. Člankom 51. tražimo zabranu upravo takvog trgovanja divljim životinjama što je u Vladinom mišljenju zamjenom teza protumačeno kao zabrana napučivanja lovišta koja su ostala bez divljači. Vlada također zamjera zabranu podvodnog ribolova puškom, poteznim mrežama, harpunima, eksplozivom, itd. Potezne mreže i kočarice ne samo da predstavljaju izrazite primjere okrutnosti prema životinjama nego razaraju morski okoliš općenito. Po informacijama iz upravo objavljene knjige Charlesa Clovera koji upozorava na sve opasnosti što proizlaze iz suvremene prakse svjetske ribarske industrije, svjetska su mora na pragu izumiranja. Europske zemlje, među njima je Španjolska posebno nezasitna, za sitne novce kupuju prava na ribarenje od siromašnih afričkih država gdje sustavno uništavaju zadnje zalihe riba. Ako smo mislili ozbiljno kad smo proglasili bili ribarsko-ekološku zonu onda moramo pokazati da nije riječ o tomu tko uništava posljednje ribe našeg mora. Stranac ili domaći kočar? Niti je uzgoj riba u kavezima pravi odgovor. Ponekad, kaže Clover, potrebno je priskrbiti oko 20 tona samljevene ribe da bi se nahranilo tonu žive ribe u podvodnim kavezima. Poseban je problem ekološka šteta koja ide uz umjetni uzgoj riba u kavezima. Primjerice, u nas kod Bola na Braču. U članku 69. točka 1. ovaj Prijedlog zabranjuje uzgoj životinja radi daljnje prodaje, osim u slučaju uzgoja domaćih životinja koje imaju gospodarsku namjenu sukladno Zakonu o stočarstvu. Vlada u svom mišljenju prigovara da je u tijeku uzgoj desetak vrsta pernate divljači i isto toliko dlakave divljači kojima bi bez tog umjetnog uzgoja i njenog ispuštanja u prirodu bio ugrožen njen opstanak u prirodi. Prije svega, divlje se životinje ne uzgajaju isključivo kako bi se spriječilo njihovo izumiranje, odnosno osigurao njihov opstanak već je to ponajprije iz razloga održavanja športskog lova. No čak kad to i ne bi bio slučaj upitan je uzgoj bilo koje vrste izvan prirode. Nisam siguran da su zoološki vrtovi najbolje mjesto za održavanje panda, posebno putem umjetne oplodnje. Niti bih mogući opstanak poslovičnog Mauricijskog dode izumrle velike ptice s kojom u 19. stoljeću i počinje moderna svijest o izumiranje vrsta mogao biti doživljavan uspješnim, da je kojim slučajem nekom londonskom skloništu pošlo za rukom da tako održi kontinuitet ove prelijepe ptice. Napomenuo bih da razni prigovori ne samo u Vladinom mišljenju nego i u diskusijama pa i u javnosti često djeluju trivijalno te se koncentriraju na nebitno. Kao da se napore predlagača željelo karikirati, a pri tom se ispušta iz vida na koje se sve načine životinje zlorabe. Zabrana neprirodnog ponašanja životinja nije usmjerena protiv umjetničkih nastupa Lipicanaca premda se i o tomu može raspravljati, nego prvenstveno protiv pošasti pornografije s temama bestijalizma, jednog od najnovijih internetskih uvoza sa zapada. Cilj ovog Prijedloga nije samo zaštita životinja nego i zaštita čovjeka od njegova vlastitog ponižavanja i brutaliziranja u odnosu sa životinjama. Ovdje bih se osvrnuo na prigovore protiv ovog Prijedloga sa strane dijela udruga za zaštitu kućnih ljubimaca. Ono što zabrinjava je izuzetno uzak videokrug ovih ljudi, oni kao da ne vide druge životinje osim eventualno pasa. Nije mi jasno kako se udruge mogu zalagati da Hrvatska zadrži postojeći vrlo granični zakon o dobrobiti životinja. Štoviše one podmeću da predlagač želi pomor nezbrinutih pasa kao da je sadašnji rok od 30 dana u skloništima nakon čega nastupa usmrćivanje vrijedan svake pohvale. Prije svega Prijedlog zakona u članku 66. točka 1. jasno govori da se napuštene i izgubljene životinje moraju smjestiti u za to predviđene ustanove u kojima će im biti osiguran trajan smještaj ili daljnje udomljavanje u siguran i kvalitetan dom, financiranje tih ustanova kao i organiziranje programa kontrole i nadzora neželjenih životinja i lutalica moraju osigurati županije. U točki 2. spominju se skloništa gdje će izgubljenim i napuštenim životinjama biti osiguran trajan smještaj a u točki 3. govori se odužnosti lokalne zajednice da osigura alternativno sklonište za takve životinje. Dakle ništa od pomora. NO, u točki 7. prijedlog se zalaže za posebne uvjete za osiguranje i rad skloništa za životinje i higijenske servise, vuldo šinteraj. Napominjem ni postojeći pravilnik nije dostatno primjenjen u nizu privatnih skloništa dio kojih je pod nadzorom nekih od spomenutih udruga. Tu činjenicu moramo imati u vidu kada je riječ o tomu tko doista štiti interese životinja, a tko na njima zarađuje. I na kraju, Prijedlog zakona o dobrobiti životinja na tragu je recentnog europskog i zapadnog zakonodavstva. Pozdravljam zabranu baterijskog uzgoja peradi u Švicarskoj i Austriji, zabranu prodaje jaja kokoši uzgojenih u baterijskim kavezima u Nizozemskoj, zabranu uzgoja svinja i telića u uskim pregracima u Velikoj Britaniji, zabranu okupiranja ušiju i repova psima u Austriji, zabranu držanja lavova i tigrova za cirkuske točke u Austriji, zabranu prisilnog šopanja gusaka u Kaliforniji, zabranu trgovine krznom pasa, mačaka, tuljana u Belgiji. Uvođenje prava životinaj u ustav Njemačke, velike novčane kazne za napuštanje pasa u Italiji, zabranu uzgoja životinja za krzno u Austriji, zabranu lova na lisice sa psima u Škotskoj, Engleskoj i Walesu te druge odredbe koje su već donesene kao i mnoge druge koje su u fazi donošenja. Završit ću sa zaključkom Petera Sengera u njegovoj već spomenutoj knjizi citiram: "Same životinje nisu sposobne zahtjevati vlastito oslobođenje, niti prosvjedovati protiv uvjeta u kojem se nalaze pomoću glasova, demonstracija i bojkota. Ljudska bića imaju moć da zauvijek nastave potlačivati druge vrste i sve do onda dok ovaj planet ne napravimo neprikladnim za živa stvorenja. Hoće li se naša tiranija nastaviti dokazujući da moral ne znači ništa kada se sukobljava sa osobnim interesom kao što su to najciničniji pjesnici i filozofi uvijek govorili ili ćemo nešto učiniti i dokazati svoju sposobnost za istinski altruizam tako što ćemo zaustaviti našu bezobzirnu eksploataciji vrsta koje se nalaze u našoj moći. Ne stoga što su nas na to prisili pobunjenici ili teroristi nego zato što shvaćamo da je naša pozicija moralno neobraniva.". Hvala vam.
Hvala lijepa. Odbor za zakonodavstvo? Poljoprivrede i šumarstvo? Poštovani zastupnik Božidar Pankretić u ime Odbora za poljoprivredu i šumarstvo.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Odbor za poljoprivredu i šumarstvo Hrvatskog sabora raspravio je na 8.sjednici održanoj 5. listopada Prijedlog zakona o dobrobiti životinja kojeg je predsjedniku Hrvatskog sabora podnio zastupnik prof.dr. Ivo Banac aktom od 21. lipnja 2004. godine. Prijedlog zakona o dobribiti životinja predlagatelja prof.dr. Ivana Banca Odbor je raspravio u svojstvu matičnog radnog tijela. Nakon uvodnog obrazloženja predlagatelja i predstavnika Ministarstva poljoprivrede i šumarstva i vodnog gospodarstva članovi Odbora upoznati su s mišljenjem kojeg je na navedeni Prijedlog zakona dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 27. kolovoza. U svom mišljenju Vlada Republike Hrvatske iznosi da Prijedlog navedenog zakona nije prihvatljiv iz razloga što je preopširan i zbog toga gubi na transparentnosti i teško bi se provodio. Mnoge odredbe zadiru u čitav niz važećih zakona. Zakon o veterinarstvu, Zakon o lovu, Zakon o morskom ribarstvu, Zakon o slatkovodnom ribarstvu i drugi, a njegova bi provedba zahtjevala dodatna sredstva u državnom proračunu. U raspravi o Prijedlogu ovog zakona istaknuto da isti nije dovoljno stručno pripremljen te da su stoga mnoga predložena rješenja neprovediva i međusobno kontradiktorna. Međutim, izneseno je i mišljenje da bi ovaj Prijedlog zakona mogao poslužiti kao dobar poticaj za brže i sveobuhvatnije normativno reguliranje ovog značajnog podrućja. Na temelju provedene rasprave Odbor je sa većinom glasova 6 glasova za i 5 glasova uzdržanih, odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak a to je da se ne prihvaća Prijedlog zakona o dobrobiti životinja predlagatelja prof. dr. Ive Banca iz razloga navedenih u mišljenju Vlade Republike hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala lijepo predsjedniku Odbora za poljoprivredu i šumarstvo. Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša, poštovani zastupnik u ime Odbora Marko Širac izvolite.
Gospodine predsjedniče. Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša Hrvatskog sabora na 12. sjednici održanoj 23. rujna razmotrio je Prijedlog zakona o dobrobiti životinja koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnio prof. dr. Ivo Banac zastupnik u Hrvatskom saboru aktom od 21. lipnja 2004. godine. Predmetni akt Odbor je razmotrio u svojstvu zainteresiranog radnog tijela sukladno članku 140. Poslovnika Hrvatskog sabora. Odbor predlaže Hrvatskom saboru sljedeći zaključak: Odbija se prijedlog zakona o dobrobiti životinja.
Hvala. Želi li predstavnik Vlade sada ili kasnije obrazložiti dodatno svoje mišljenje? Sada ili kasnije? Kasnije, hvala lijepa. Idemo na raspravu po klubovima. Klub zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Vladimir Kurečić.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predstavničke Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Svijest o tome da su životinje bića koja osjećaju patnju i bol, briga o dobrobiti životinja i legislativa koja iz toga proizlazi predstavlja svakako civilizacijski doseg, čija bi razina trebala biti upravno razmjerna razini razvijenosti nekog društva. Tako je i u našoj zemlji predmetna problematika prepoznata, a senzibilitet prema dobrobiti životinja iskazan još u veljači 1999. kada je tadašnji saziv Hrvatskog državnog sabora donio Zakon o dobrobiti životinja. Tim, dakle važećim zakonom uređuju se briga o dobrobiti životinja kroz zaštitu životinja pri držanju i izgoju, pri obavljanju zdravstvene zaštite i zotehničkih zahvata, regulira se mogućnost usmrćivanja životinja, zaštita životinja u prijevozu, zaštita životinja u gospodarskom uzgoju, zaštita životinja za društvo, divljih životinja u prirodi, u zološkim vrtovima, cirkusima i na izložbama, zaštita napuštenih i izgubljenih životinja, zaštita životinja pri uzgoju radi daljnje prodaje, za pokuse i druga znanstvena istraživanja, utvrđuje se nadalje nadzor nad primjenom kao i kazne u slučaju njegova kršenja. Postojeći zakon svakako nije idealan, ali je realan i dobar. U AVI-u od 20. travnja ove godine spominje se kao dobra osnova za buduću razradu i mi ćemo svakako trebati u okviru prilagodbe zakonodavstva postojeći zakon doraditi ali ne na način i s riješenjima koja nudi prijedlog Zakona o dobrobiti životinja kolege zastupnika doktora Banca o kojem danas raspravljamo. Naime, iako u ovom prijedlogu ima i dobrih riješenja i zanimljivih ideja o kojima će se možda kad tad ponovno raspravljati, ipak veći broj riješenja o ovom prijedlogu nije realno i moglo bi se nazvati futurističkim. Prijedlog je osim toga prenormiran sa 43 članka u važećem zakonu ovdje se predlaže 127 članaka, koji bi se teško provodili, tim više što su neki članci u koliziji s drugim člancima istog prijedloga, a neki u koliziji s riješenjima iz drugih zakona. Unatoč tomeš to predlagatelj kaže da se radi o prijedlogu Krovnog zakona. Ovim prijedlogom osim mnogih drugih zabrana, zabranjuje se primjerice korištenje životinja u tradicionalne i kulturne svrhe. Zabranjuje se prisiljavanje životinja na naprirodno ponašanje. Dresura, športska natjecanja, vučenje kočija također bi se moglo strpati u kategoriju neprirodnog ponašanja. Ovom prijedlogu ne bi se na primjer smjeli kastrirati mužjaci niti provoditi odrožavanje, brojnost glodavaca mogla bi se regulirati sredstvima za sterilizaciju, a usmrćivanje glodavaca samo nakon uspavljivanja. Sve životinje tako piše u zakonu, sve životinje morale bi biti uvedene u registar životinja i slično. Isto tako po ovome prijedlogu zabranilo bi se uzgajati životinje u svrhu genetskog napretka, a i parenje životinja radi postizanja određenih vanjskih osobina to inače selekcijski rad, dakle došlo bi u pitanje. Prema članku 47. prijedloga zabranilo bi se ubijanje ili lov divljih životinja osim u nekim, ja bih rekao teže dokazivim slučajevima. Zabranilo bi se više vrsti ribolova, a isto tako bi se zabranila i trgovina divljim životinjama kao i korištenje životinja u cirkuskim točkama, gostovanje takvih cirkusa u Republici Hrvatskoj. Zabranilo bi se korištenje životinja u obrazovne svrhe u slučajevima kad bi to kod životinja moglo izazvati uznemirenost. A učenici i studenti Veterinarskog fakulteta zbog prigovora savjesti ne bi trebali secirati, pa bi u tom slučaju postojala opasnost da imamo dvije vrste ili dvije kategorije veterinara, jednih koji su završili fakultet sa siciranjem kroz predmet ili vježbe anatomije i druge koji ti nisu zbog savjesti mogli ili trebali. Neke odredbe prijedloga ovog zakona koje sam spomenmuo u nekim su medijima u proteklih dan, dva relativizirane od strane predlagatelja, no treba naglasiti da treba čitati ono što piše u prijedlogu zakona, u prijedlogu piše ono što sam naveo i što sam komentirao. Iz samo nekoliko navedenih primjera mogu se nazrijeti posljedice ovog prijedloga zakona na primjer na gospodarstvo, turizam i neka druga područja. Nadalje, činjenica da bi nadzor nad provedbom ovog zakona trebalo provoditi čak tri ministarstva, Ministarstvo poljoprivrede, zaštite okoliša, znanosti, da bi nadalje trebalo utemeljiti savjetodavno i etičko povjerenstvo opovrgava tvrdnju u uvodu ovog prijedloga da za provedbu zakona ne bi trebala dodatna sredstva u državnom proračunu. Kolegice i kolege, neki su ovaj prijedlog zakona nazvali diletantskim, ta je riječ upotrebljena na sjednici Odbora za poljoprivredu. Neki kao na primjer 17 udruga su mu se suprostavili ili usprotivili, iako su neki od njih navodno i supredlagatelji, Udruga prijatelji životinja navedeni su i kao supredlagatelji i u slučaju u kojem se su protiv ovog prijedloga, pa mi nije jasno što je istina u ovom slučaju. Neki će ga možda nazvati ovaj prijedlog zakona futurističkim itd. Sve u svemu ovaj prijedlog u ovom trenutku nije realan. I zbog svega navedeno Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice ovaj prijedlog neće podržati. Hvala lijepa.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Kurečiću. U ime Kluba SDP-a uvaženi zastupnik Tonino Picula.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Iako je saborski Odbor za poljoprivredu i šumarstvo odbio prijedlog Zakona o dobrobiti životinja on ipak zadržava svoju vrijednost kao povod za raspravu o materiji koja nadilazi temu gospodarenja živim svijetom u Hrvatskoj. U skladu sa stajalištima nadležnih saborskih tijela, moglo bi se doista kritički govoriti i o nomotehnici razini stručnosti, diskutirati o opširnosti prijedloga, njegovog primjenjivosti, kao i sredstvima koja su nužna za provođenje zahtjeva. Međutim, i pored toga neupitna je potreba da se na nov i bolji način regulira područje od osobite važnosti ne samo za nacionalnu ekonomiju, nego i za jačanje kulture na nasilja i obzirnosti prema onima koji sami nisu u stanju zatražiti pomoć. Naime, ovaj kao i slični zakoni govore o našem odnosu prema živom svijetu uopće. Zemlja koja je nedavno iskusila razaranja i masovno stradanje morala bi među prvima usvajati podupirati nove mehanizme i standarde živog svijeta. Taj bi pristup valjalo poštovati bez obzira na činjenice koje kažu da mnoge europske zemlje ovog trenutka nemaju u primjeni standarde koje želi uspostaviti ovaj zakonski prijedlog. Trebalo bi ipak spomenuti recimo Njemačku, koja je postala prva europska zemlja čiji izmijenjeni Ustav jamči prava životinja. Tako članak 20a. Njemačkog općeg zakona glasi: Država preuzima odgovornost da štiti prirodne temelje života i životinja u interesu budućih pokoljenja. i Europski parlament donio je Zakon kojim se od 2009. godine zabranjuje većina testiranja kozmetike na životinjama kao i prodaja u Europskoj uniji kozmetike koja je drugdje testirana na životinjama. Povelja Ujedinjenih naroda o zaštiti životinja globalno je odredila odnos svjetske organizacije prema suživotu živih vrsta u prirodi u čemu posebnu odgovornost ima čovjek. Uostalom, veći broj država u svijetu zabranio je različite oblike okrutnosti prema životinjama ukidajući tako i nama u Hrvatskoj alibi da se usvajanjem jednog novog opsežnijeg zakona o dobrobiti životinja događa presedan s neizvjesnim posljedicama. Ova prijedlog nije i ne bi smio biti shvaćen samo kao zakon o zaštiti kućnih ljubimaca ili životinja za društvo onih koji su posebne okolnosti izdvojile iz kruga životinja lišene osobite ljudske skrbi. Pored toga, ne bi trebalo prijedlog prepoznavati samo po restrikcijama jer nema zaštite i dobrobiti bez djelotvornog utjecaja na ponašanje i postupke suprotne samim temeljima humanosti. Treba podsjetiti kako je zaštita životinja i ustavna obveza o čemu temeljni pravni akt govori u članku 52. Danas je osjetljivost naših građana na kvalitetu i porijeklo proizvoda koje koristimo viša nego ikada prije. Stoga ne bi bilo teško na primjer sve odlučnije odbijanje korištenje genetski modificiranih organizama u Hrvatskoj povezati s jednim novim pristupom u zaštiti životinja. Radi se o istoj vrsti odnosa prema prirodi i odgovornosti da je očuvamo. Opasno narušeno partnerstvo s prirodom našim okolišem čiji smo i sami evolucijski izdanak ne može se obnoviti bez nove senzibilnosti za položaj ali i prava drugih oblika živog svijeta. Prava životinja izviru iz prava na život. U tom pogledu treba lučiti dobrobit životinja a što je koncept koji zagovara tretiranje životinja poštujući njihovo dostojanstvo od koncenpta o pravima životinja koje inzistira na pravima koja im se ne mogu uskraćivati. Predloženi tekst nakon više godina, točnije od donošenja ranijeg zakona iz 1999. vraća u sabornicu temu dobrobiti životinja. Radi se o pokušaju da se doista ekstenzivno i u nekim djelovima zaoštreno obrade pitanja zaštite životinja pri držanju i uzgoju, njihove zdravstvene zaštite i pri obavljanju ZOO tehničkih zahvata, usmrćivanja, zaštite pri prijevozu, u gospodarskom uzgoju ili pri uzgoju radi daljnje prodaje. Prijedlog govori o zaštiti divljih životinja u prirodi ali u zoološkim vrtovima, na izložbama i u svrhu zabave. On ima ambiciju urediti sve ozbiljniji problem zaštite napuštenih i izgubljenih životinja dok je osobitu pozornost poklonio zaštiti životinja za pokuse i druga znanstvena istraživanja. Predlagatelj predviđa i formiranje međuresornih tijela čija bi dužnost bila ne samo savjetodavna nego bi skrbila i o etičkoj dimenziji ove materije. Posebno se obrazlažu nadležnosti državnih organa kao i kaznene odredbe za prekršitelje zakona. Vjerujem da u ovom Saboru nitko tko makar prešutno odobrava poznate slogane životinja ne mora patiti da bi se napravio kvalitetan proizvod, ili čistoća bez okrutnosti neće osporiti da naša današnja rasprava treba prerasti u ozbiljnu zakonodavnu inicijativu. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, ovom se prijedlogu zakona mogu uputiti kao što sam već rekao mnoge primjedbe jer je dio rješenja teško provediv a neka po mišljenju poznavatelja i aktivista dovode u pitanja i dobra rješenja iz važećeg zakona kao što je to slučaj s člankom 66. stavak 2. prijedloga zakona koji vizionarski smješta napuštene životinje u skloništa za životinje kojih u Hrvatskoj nažalost nema. Tu su i dvojbe o obveznosti mikro čipiranja svih životinja za društvo i neke druge. Međutim, ukoliko parlamentarna većina zadrži stav da ovaj prijedlog zakona ne treba pustiti u daljnju proceduru Vlada Republike Hrvatske treba poštovati obvezu da će u najskorijem roku uputiti svoj zakonski prijedlog. Doduše, i u obrazloženju Vlade govori se da je iduće godine predviđeno donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o dobrobiti životinja ali bilo bi racionalnije da je procedura počela već danas, tim prije jer nije riječ o hitnom postupku što otvara prostor i za najozbiljnije dorade ovog prijedloga. Zbog toga Klub zastupnika Socijaldemokratske partije Hrvatske uz sve rezerve prema određenim ponuđenim rješenjima podržava ovaj prijedlog zakona kao izraz ozbiljne namjere da se hrvatska javnost dodatno zainteresira za dobrobit životinja a njihova pravna zaštita osuvremeni novim zakonom. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Toninu Piculi. Na redu je u ime Kluba HSS-a uvaženi zastupnik Božidar Pankretić.
Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici! Pa, kao što je poznato postoji Zakon o dobrobiti životinja koji je regulirao navedenu problematiku ali moramo se složiti da je činjenica da je potrebno ovo područje urediti u skladu sa promjenama koje se događaju, posebice u Europskoj uniji te dakako u ime Kluba HSS-a zahvaljujem saborskom zastupniku na njegovom trudu i mislim da je na ovaj način pobuđen interes ukupne hrvatske javnosti u određenom segmentu. No, o ovom zakonu možemo govoriti ne samo sa stajališta dobrobiti životinja nego i sa drugih aspekata pa ću ja reći nekoliko riječi o tome. U Vladinom mišljenju zakonski prijedlog je vrlo detaljno siciran od veterinarske odnosno tehničko-provedbene strane i mislim da tu ne treba puno dodati i miješati se oko toga. Činjenica je da će se kako se govori i o samom mišljenju Vlade ovaj zakon usklađivati sa zakonodavstvom Europske unije, ali je isto tako činjenica nije javno rečena strategija kojom će se voditi naši pregovarači prilikom pregovora sa predstavnicima Europske unije. Ja sam više puta upozoravao ovdje u Hrvatskom saboru da treba biti prezentirana strategija Vlade, konkretni stavovi hrvatske Vlade te da trebaju oni dobiti potvrdu u ovom Hrvatskom parlamentu. Pitate koji su razlozi, zašto to tražim i zašto to govorim ovdje kada se radi o Zakonu o dobrobiti životinja. Mislim da je kod ovog prijedloga istaknuto jedno područje koje izravno utječe u tom dijelu. Ja ću se pokušati locirati na ta dva područja a to je prvenstveno lovstvo i jedna stvar tzv. tradicionalno kolinje ili kako bi Slavonci rekli svinjokolje. Ta područja se definiraju zakonom donesenim u Hrvatskom saboru a bit će zakoni utvrđeni također u pregovorima sa predstavnicima Europske unije a mi ćemo dakako nakon tih pregovora u saboru samo retrospektivno potvrditi već odlučene stvari bez mogućnosti da utječemo na odluke kao što se to već događalo do sada. Što se tiče kolinja pojavljuju se plakati sa upitom da li mijenjamo kolinje za ulazak Hrvatske u Europsku uniju. O ovom prijedlogu zakona se ono ukida na tradicionalni način i pred seljake se stavljaju neki sasvim novi zahtjevi o čijoj potrebi uvođenja mislim da nije potrebno trošiti vrijeme. Vrijeme bih potrošio da pitam i predstavnike Vlade koji su ovdje prisutni da li će se po našim selima moći dalje i dimiti kotlovi u studenom i prosincu te se tradicionalno družiti naši seljaci uz kolinje. Mislim da je izuzetno bitno nglasiti ovaj dio jer on najdirektnije ulazi u ovim pregovoroima i mislim da će o njemu biti još puno rječi. Mi smo vidjeli kako pregovara hrvatska Vlada i opekli se na protokolu 7 kojeg na žalost Europska unija još ne primjenjuje. Ali je zato naš uvoz u prvih 8 mjeseci veći nego u cijeloj prošloj godini i na žalost do kraja godine će se povećati za gotovo 30, 40% u odnosu na prošlu godinu. Moram još ovdje naglasiti da se zakonom na mala vrata uvodi i zabrana lova, te ukidanej lovstva, što smatram da je krajnje nedopustivo. I po čemu se ipak vidi da se ne razumije sama bit lovstva i pojam loavc. Moram reagirati u ime svih lovaca Hrvatske koji su i ne zaboravimo to dali ne mali doprinos i u Domovinskom ratu. I sa svojim lovačkim puškama među prvima branili lijepu našu. Zna se da krovna udruga hrvatskog lovastva je hrvatski lovački savez koji djeluje preko županijskih lovačkih saveza i lovačkog saveza grada Zagreba. U svom članstvu Hrvatski lovački savez okuplja oko 50 tisuća lovaca i oko 2 000 lovačkih pripravnika, te oko 830 lovačkih udruga i ostalih pravnih osoba. U lovstvu se na sam lov i odstrel divljači potrši najmanej vremena, preko cijele zime lovci organiziraju dežurstva, prehranjuju divljač koja je lovačka hrana često jedina mogućnost preživljavanja. Lovišta na području Međimurske, Varaždinske, Zagreabčke, Istarske županije predstavljaju jedna od od najuzornijih eurpskih lovišta. Mislim da razmišljanje i samog predlagatelja da se u Eurposkim državama primjerice u Velikoj Britaniji tek 2007. dovodi u pitanje ukidanje tradicionalnog lovstva, je nešto o čemu zasigurno treba razmišljati .NO međutim pred nama je zakon koji defiitivno govori o tome da to treba učinit odmah i sada ovdje u Hrvatskoj. Mislim da još uvijek moramo imati obzira u svemu onome što sam rekao, da je lovstvo nešto što nije samo ono što se nekada želi prikazati ubijanje životinja, nego i ma i sigurnu jednu dublju sadržinu o kojoj sam govorio. Ne bih želio da se iz moga izlaganja ne bi vidjelo da sam zasigurno za zaštitu i dobrobit životinja. Ali zasigurno moramo imati i razmišljanje da postoji određena mjera u određenoj i zaštiti i dobrobiti životinaj, ali i ukupno dobrobiti ljudi. Jer ako nemamo dobar odnos mislim da možemo otići u krivom smjeru. Na kraju bih predložio da se zaključkom Hrvatskog sabora, obveže Vlada Republike Hrvatske da nam kada daje određena pojašnjenja ali i kada koliko smo vidjeli iz njezina objašnjenja, daje i najavljuje određene prijedloge zakona, koje će staviti u proceduru. Ipak da i definira što će se događati na području određenog zakona ulaskom u Europsku uniju, ondosno o kojim djelovima se mora pregovarati a koje mi stvarno definiramo i predlažemo u određenom zakonu. Mislim da još jedan puta na kraju želim podržati inicijativu samoga zastupnika, ali dakako sa svim onim otklonima koje smo u ime kluba koje sam iznio ovdje. I dakako klub će se suzdržati od pozitivnog glasovanja. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Pankretiću. U ime Kluba IDSa Damir Kajin, nije u dvorani. A nalazi se na teritoriju HNSa evo upravo. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni predstavniče Vlade, uvaženi gospodo zastupnici. Meni je krivo što moram evo ovako izrazitit neslaganje sa gospodinom Bancem, međutim ovaj zakon spada u red onog o sigurnosti prometa na cestama koji nam nameće jednu neprirodnu i nepotrebnu normu o 0,0 promila. Kao što pri toj normi od 0,0 promila zakonodavac nije razmišljao štoće tom normom prouzročiti po gospodarskom osnovu zemlje, tako ni ovim zakonom predlagač ne razmišlja kakvo ponašanje nameće jednom velikom dijelu hravtskih građana, Tvrdim vjerojatno ovaj zakon ima dobru poštenu namjeru. Kao što je i namjera koji su predložili 0,0 promila, vjerojatno isto tako bila motivirana smanjenjem teških prometnih nesreća. Međutim kao što svi mi znamo da možemo voziti nakon što popijemo pivo ili dva deca vina, a netko bi rekao i bolje. Isto tako znamo da i ovaj zakon koji se ovdje predlaže omamljivanje životinja prije klanja nesprovediv. Jer nemojte zaboraviti a gospodin Pankretić je o tome govorio, kako sada ide svinjokolja kolinje da vas u tome nitko u Hrvatskoj ne bi poslušao. Dali mi znamo što ovdje predlažemo. U Hrvatsskoj jedna trećina domaćinstava je seoskih, svi oni za vlastite potrebe i ishranu drže životinje. Dali onda netko time želi reći u dvorištu u Istri bi mi rekli u korti vi ne smijete zaklati svinju. Morate je voditi u klaonicu gdje će biti omaljena sa anestezijom i tako dalje. I dobro bez obzira kada govorimo o tome netko će reći da to zvuči morbidno, ali zar netko misli da si to dobar dio naših seljaka može priuštiit. Ne mogu, gro njih ima primanja, penziju nekih 1500 kuna. Minimalni neki prihod od prodaje nekoga poljoprivednog proizvoda, sve moraju platiti i jednostavno gospodo oni si to ne mogu priuštiit. Gospodo Hrvatska nije samo Zagreb, Rijeka, Pula, Ili split pa i konačno iz tih gradova jedan trećina stanovnika ide na kolinje kako bi se ovdje reklo, jer je u te gradove i došlo ma ne jedna trećina već 50% stanovnika iz ruralnih djelova Republike Hrvatske. U običaje nemamo pravo dirati. To je dio običaja to je više od toga, ja bih čak se usudio reći i dio nečine egzistencije. Ovakav jedan zakon može se pisati za kućne ljubimce. To nema problem.a Ali jedno je život u Zagrebu, drugo u mom Buzetu, u predgrađu Osijeka, ne znam kako će se Kramarić vratiti u Osijek. Ili predgrađu Čakovca, Virovitice, Slavonskog Broda. Jasno je da se za životinjama treba postpupati an primjeren način i konačno zar netko misli da naši ljudi to ne čine. Zar mi podcjenjujemo naše ljude. Zar mi mislimo da su oni ne znam neki psihopati, koji se žele iživljavati nad životinjama. Nema ih takvih ili tvrdim jako jako ih je malo. Ja isključivo govorim o ovom zakonu zbog svih onih ljudi u mom Buzetu, Kajinima, Štrpedu, Škujarima, Draščićima, Pengarima ne znam Jelovicama, Marčaneglima i Livadama kojimabi se moglo sada zabraniti da kolju svinju u svojoj korti. Gospodo to je onda jedan društveni problem. kao da netko želi sada zatrti to selo koje nota bene i izvor našega identiteta. Uništili smo te ljude, te vinare sa odredbom od 0,0 promila, traži se da ti ljudi plate svaku uslugu i sada im više ne damo kao što je rekao malo prije gospodin Pankretić, da se oko toga pod navodnicima događaja okupi obitelji. Ja vas uvjeram da je to štetno. Mi sada niti glodavce nećemo više smjeti trovati, pa se bojim da će uskoro netko zabraniti i gledanje onih crtanih filmova o Tomu i Jeriju. No pustimo šalu na stranu. Dali je netko izračunao koliko bi život poskupio ovakvom primjenom zakonima. Tvrdim, značajno, osim ako nije za cilj da sutradan, ne znam svi postanemo vegetarijanci i da sa naših nekih uvjerenja ili opredjeljenja pređemo na nešto drugo. Međutim, u Istri vlada jedna poslovica, otprilika, "Ča je za Istru, ni za Afriku". Naime, tamo sredinom 30-ih godina nakon što je Musolini pokorio Etiopiju, skinuo je jednu staru austro-ugarsku prugu, parencanu i želio je prenijeti u Afriku. Negdje nasred Sredozemlja, potopio se taj brod i otada ta poslovica koja govori, nemojte dirati u običaje, nemojte dirati u tradiciju itd. Dobro, netko bi možda rekao, u Europi je drugačije. Tvrdim, je i nije. No, nigdje vjerojatno nije, ne nigdje, nego nigdje nije ovako kako predlaže ovaj zakon. Međutim, Europa ima, barem ona zapadna neusporedivo veće prihode od Hrvatske po glavi stanovnika, neusporedivo niže cijene prehrambenih proizvoda, tako da mijenjanje načina življenja prije će ugroziti naš standard, nego poboljšati standard. Mene isto tako zanimaju ove odredbe članka 47. kojim se zabranjuje de facto, zabranjuje lov. Opet, nigdje toga nema u Europi. Pa nećemo ovdje sada eksperimentirati sa našim ljudima, iako nakon one norme od 0,0 promila, ne bi me čudilo. Ja nisam lovac i sam nemam neko visoko mišljenje o lovu, međutim, poštujem ljude koji su lovci i koji u lov ne idu samo iz puke potrebe da ustrijele neku životinju. To nije njihova jedina briga. Dapače, lovci, a istina je da lovine ima sve manje, obnašaju i čitav niz drugih korisnih poslova koji omogućuju u konačnici preživljavanje tim divljim životinjama. U članku 2. se kaže: Životinje su svi sisavci osim čovjeka, ptica, gmazova, vodozemci, ribe, beskralježnaci itd. Znači, i ribe. Dapače. U ovom članku 54. se gospodo, doslovce stoji, kaže zabranjen je ribolov, podvodni, pukšom i uz pomoć opreme za dizanje, podvodni noću, poteznim mrežama, harpunima, eksplozivom, jasno, to je logično, otrovima itd. Ja ne znam, ali kao da je to netko podmetnuo predlagaču. Ne znam, možda bi motiv pisanja ovakvog članka mogao biti da se želi razriješiti Piranski zaljev ili - Savudrijska vala, da naši ribari Latin, Kolec i društvo neće smjeti loviti, neće isplovljavati iz Savudrije, a Slovenci svojim policijskim brodovima neće prelaziti crtu sredine. To je jedan od načina možda kako riješiti hrvatsko-slovensko razgraničenje, samo što ćemo gospodo sa egzistenicijom tisuća, tisuća ili desetina tisuća hrvatskih ribara. Što ćemo sada odjedanput sa tzv. dopunskim ribolovom? To jednostavno ne može opstati. To je nešto što se ne može prihvatiti. Članak 62. zabranjuje cirkuske točke sa životinjama. Ma, u kojoj to europskojo zemlji to postoji? Ma nisam ja nikakav ljubitelj, niti sam ribar, niti se bavim dopunskim ribolovom, niti posjećujem te cirkuse, ali toga jednostavno nema nigdje u Europi. Da li je netko čuo da je to neka europska zemlja zabranila? Nije. Imam dojam jednostavno da ćemo nakon društvenog pravobranitelja, pravobranitelja za ravnopravnost spolova, pravobranitelja za djecu, sada doći u situaciju da ćemo uvesti i po navodnicima, da se našalim, "pravobranitelja za životinje" ili kao što kaže članak 2. za ptice, gmazove, vodozemce, ribe, bezkralježnjake itd. Što je ovdje sa školjkama? Pa i školjke uzgajaju u ovoj zemlji tisuće ljudi. Pa nije to jednostavno naprosto igra. Za kraj. Ovaj zakon mislim da je ipak izvan vremena, ovakva rješenja nigdje ne egzistiraju, parcijalno neka rješenja o kojim je govorio predlagač, da, ali ovakva ne. Ovo je, ne znam možda zakon za vegetarijance i one koji žive u velikim gradovima, metropolama, ali veliki dio naše zemlje je ruralni i konačno dolazimo do samih kazni. One su drakonski, isto tako, van prostora i vremena. Od 20 do 100.000 kuna za one koji npr. trguju proizvodima od životinja, ma ne znam da li bi se pod to moglo podvesti bunde, stavak 11. članka 119. U stavku 12. lovi ribe protivno članku 54., drži cirkus itd. Jednom rječju, ovakav zakon u ovom trenutku u Republici Hrvatskoj je nesprovediv i učinio bi i enormne gospodarske i svake druge štete. On nudi rješenja koje se ne poznaju, on ja mislim čak ratuje sa našim običajem. Jasno, nije običaj nikoga nad nikim se izživljavati, pa niti životinjama, međutim, isto tako vas uvjeravam, da ljudi koji ih imaju, poglavito naši poljoprivrednici itekako vode brigu o tim svojim životinjama. Od mog oca, pa nadalje. Međutim, isto tako vas uvjeravam da naši ljudi, iako se čak i taj pojam spomenuo ovdje, nisu nacisti, kada su životinje posrijedi. Ima dobrih rješenja, IDS je da ovaj zakonski prijedlog ide prema drugom čitanju, vjerujući da će se u znantnim dijelovima izmijeniti, a držim da bi u ovom trenutku bilo daleko bolje da progovorimo o zaštiti naših autohtonih pasmina, od boškarina, poodolaca, međimurskog konja, hrvatskih nekih drugih pasmina itd. Jasno je treba voditi računa o prirodi, treba voditi računa o životinjama, humanosti, o opstanku svih vrsta, o etičnosti konačno, međutim, i o svakodnevnom životu. Ponavljam, Klub IDS-a nema ništa protiv drugog čitanja i dobro je možda što je u ovom trenutku našao se jedan ovakav zakonski prijedlog kojega će jedni oštro osporavati, drugi hvaliti, a sve s ciljem da se pobudi interes hrvatske javnosti i utoliko je ova inicijativa uspješna bez obzira što rješenja iz tog zakonskog prijedloga po mom dubokom sudu u karaju iz kojeg dolazim, mentalitetu kojem pripadam itd. su neprihvatljiva.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Kajinu. Riječ u ime Kluba SDSS-a uvaženi zastupnik Milorad Pupavac.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, gospođe i gospodo. Za razliku od kolege Kajina, ja prijedlog profesora Banca nisam shvatio ovako restriktivno. Nisam ga naime shvatio kao jednu vrstu totalitarne inicijative u odnosu prema životinjama koja bi isključila svaku ljudsku komponentnu koju ljudska povijest poznaje u odnosu prema životinjama. Razumijem brigu koju ima kolega Kajin u pogledu tema koje je otvorio, ali mislim da ne bi bilo pravedeno da se ova inicijativa svrsta u neku vrstu ekološkog totalitarizma. A mogao bi se steći dojam da je to tako. Za razliku od pristupa drugih kolega, i HSS-a i SDP-a i HDZ-a koji u ovome nisu prepoznali tu vrstu inicijative, nego nešto o čemu bih sam htio sada reći riječ-dvije. Sasvim je sigurno da povijest, ljudska povijest pokazuje da odnos između čovjeka i životinje sastavni dio jedne kulture, ili sastavni, pokazatelj kulture koja postoji među ljudima. Stupanj nasilja koji manifestiramo prema životinjama, nerijetko je pokazatelj odnosa u pogledu nasilnosti među ljudima. To mnoge kulture ljudske potvrđuju. I u tom pogledu, ja ovu inicijativu profesora Banca zapravo razumijem, ne samo kao jednu zakonodavnu inicijativu nego kao apel za drugačiju kulturu koju mi možemo kao društvo imati i unutar sebe, a posebno prema životinjskom svijetu. I ako mi dozvolite, posebno gospodine državni tajniče, ja bih se osvrnuo na jedan fenomen koji s vremena na vrijeme dobiva mjesta na stranicama naših novina. U posljednjih dva tjedna naše novine su s pravom, naši mediji su s pravom istakli činjenicu važne aktivnosti naših pograničnih službi, naše policije na granicama koja je zadržala, privela i pokrenula postupke kaznene protiv onih koji su iz susjednih zemalja, prije svega, Srbije i Crne Gore, potom daljih zemalja kao što je Rumunija, o stranim državljanima je riječ, prevozili velike količine životinja koje su zaštićene vrste. Usmrćenih u jednoj vrsti nedopuštenoga lova. A ja bih sada htio postaviti nama ovdje pitanje, događa li se to kod nas? Događa li se to u Hrvatskoj? Događa li se da isti takvi kakve naša policija hvata na našoj granici s pravom i iz naše zemlje izvoze na sličan način pod istim okolnostima ono što čine i u susjednim i u drugim zemljama. Koje nisu učinile dovoljno i potrebno da zaštite svoje životinjske vrste, posebno zaštićene vrste? I sad mi dozvolite da kažem na što točno mislim. Na područjima od posebne državne skrbi država je uvela sistem koncesija za lovište. I gdje god krenete, u svakom selu možete vidjeti tablu, u svakom selu. Na sreću, ne možete vidjeti u Kninu, ali već u susjednom selu do Kistanja možete vidjeti na obiteljskim kućama oznake "državno lovište" ili "lovište to i to" koje ljudima omogućava ne samo da love bez kontrole nego da love i po selima. I da pri tome lovočuvari ljudima truju pse, uništavaju usjeve i dakako, i dakako stvaraju situaciju koja je nedopustiva u pogledu sigurnosti i u pogledu poštivanja onoga što svaka država mora poštivati i svaka lovačka kultura mora poštivati. Za 15 dana ili za mjesec dana će velik broj takvih, uglavnom stranih državljana, prispjeti na područje sjeverne Dalmacije i Like. Ja pitam ovaj Visoki dom tko kontrolira koliko Ševa, koliko zečeva, koliko drugih vrsta ti ljudi ubiju tokom 3 mjeseca koliko se zadržavaju i kreću? Pa ako već nismo mogli spriječiti devastiranje domaćega stočnoga fonda, životinjskoga fonda na tome području nakon "Oluje", a i posljedice toga do danas osjećamo, možemo li spriječiti da se to danas događa? Imamo li mi obavezu da to što doslovno možemo smatrati ne samo svojim blagom, nacionalnim nego opće ljudskim blagom jer su rijetke vrste nešto što pripada i što je stvar opće ljudske vrijednosti i općeljudskoga blaga, možemo li mi to spriječiti? Ja bih sa ovoga mjesta, gospodine državni tajniče, pozvao i Vladu, pa ako je potrebno i ovaj Sabor, da sve one koji imaju te koncesije, a pitanje je na koji način se odnose prema svojim obavezama prema državi kad su u pitanju te koncesije, striktno budu pod kontrolom kada je u pitanju dopuštanje ulova i po broju i po vrstama? Jer postoje indicije i postoje naznake da ono što naša policija utvrđuje da se događa u drugim zemljama da se događa i kod nas. I u tom smislu, ako mi dozvolite u ime Kluba kojega govorim, u ime SDSS-a, mi možda nismo suglasni sa svakom odredbom koju u pogledu Prijedloga predlaže uvaženi profesor Banac, ali kada je u pitanju duh toga Zakona, duh toga Prijedloga, apsolutno ga podržavamo. Za drugačiju kulturu prema životinjama, za drugačiji odnos prema nečemu bez čega ljudski rod i ljudska vrsta naprosto ne može postojati. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, ispravit ću netočan navod uvaženog kolege Pupovca gdje je ustvrdio da tamo gdje su table sa oznakama lovišta u svakim mjestima ili selima na kućama da je dozvoljeni lov. To nije točna konstatacija. Lov je dozvoljen 300 metara od svakoga naselja, tako piše u Zakonu o lovu i stoga nije dozvoljen lov u naseljenim mjestima nego tek 300 metara od naselja i od kuća. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Što želite? ... [[Upadica se ne razumije.]] Ne može. Ispravak ispravka nema u ... ... [[Upadica se ne razumije.]] Hvala lijepa. U ime Kluba HSP-a gospodin zastupnik profesor doktor Slaven Letica.
Gospodine potpredsjedniče Sabora Bebiću. Za razliku od nekih, ja smatram ovaj zakonski prijedlog izuzetno važnim. Civilizacijski govoreći znatno važnijih od rasprave o aranžmanu sa Međunarodnim monetarnim fondom. Što se tiče samog sadržaja Zakona, Zakon je pisan kao da ga je pisao kralj životinja. Znači, kad bi se životinje pitalo da napišu zakon one bi tako vjerojatno napisale zakon ili bi takav zakonski prijedlog predložio sveti Franjo. Ja sam, naime, ljubitelj životinja. Kod kuće imam šnaucersku kuju, možda posljednju iz generacije sa kupiranim ušima, to je osobni poklon pokojnog Predsjednika Franje Tuđmana mome sinu Frani. Odnosi prema životinjama su mjerilo, između ostalog, civiliziranosti jednoga društva i mislim da je dobro da se pojavio ovaj Zakonski prijedlog da pokaže na neku vrstu animalne utopije i da nas upozori kao građane Hrvatske kojima je Bog i sretne povijesne okolnosti dodijelile tu sreću da nismo uništili neke ili većinu životinjskih vrsta koje smo baštinili od naših pradjedova i djedova, da nam kažu nemojte ih uništiti. Ako pođete po Europi vidjet ćete da u obližnjoj Švicarskoj 30 godina nema pčela, da nema ptica pčelica, da nema mnogih životinjskih vrsta kojima razvoj civilizacije i bešćutni odnos prema prirodi i životinjama prijeti iskorjenjenje. Što se tiče odnosa različitih kultura prema životinjama, kazat ću vam dvije anegdote. Bio sam u Tajlandu u gradu Čijang Mi, to je gore na, u sjevernom Tajlandu gdje se snimao "Most na rijeci Kvai" i našao sam velikog štakora u sobi. I pokušao sam ga ubiti, nisam uspio i išao sam protestirati kod recepcionera. U trenutku kad sam protestirao vidio sam da recepcioner hrani dva štakora. Znači, u budističkoj kulturi ubojstvo životinja ili ubojstvo štakora je zlokobno i kulturalno neprihvatljivo. U tom smislu ja mislim da ovaj Zakon je nažalost neprihvatljiv, međutim, on ima značenje jednog civilizacijskog, gotovo animalnog krika da ne dopustimo kad se izgrađuju autoputevi da ne mislimo na ličke medvjede, da razmišljamo o vrstama koje ćemo po logici stvari iskorijeniti da razmišljamo o tome da jedna kivnja kod Lastova od 45 kg ima 45 godina, i konačno zašto je on neprihvatljiv. Ja ću vam kazati jednu anegdotu za tehnologije rađanja u Zagrebu. Moja prijateljica, medicinska sestra zvala se Mary Fallow, dobila je zaduženje od svjetske zdravstvene organizacije da posjeti nekoliko rodilišta ili rađaonica u Hrvatskoj i da opiše kako žene rađaju u Hrvatskoj. Ona je vrlo pedantno došla i promatrala je na Svetom Duhu kako se rađaju djeca i kada je napisala svoj izvještaj dala je meni da to pročitam ja sam bio užasnut, ona je rekla agresivne medicinske sestre ne puštaju očeve na vrata rađaonica to je bilo 70-tih godina, preplašeni muževi i mlađa djeca čekaju ispod prozora žene im kroz prozore na užadi dostavljaju košarice u koje ovi stavljaju vatu, malo cvijeća, jedno pismo, malo hrane i voća, uglavnom kako je ona to opisala izgledalo je dosta monstruozno, ja sam je pokušao odgovoriti da napiše tako monstruozni izvještaj o tehnologijama i praksi rađanja u Hrvatskoj jer sam bio ljudski povrijeđen i objasnio sam joj zbog čega je nemoguće u Hrvatskoj doseći ideal da sve žene rađaju kod kuće u stručnu medicinsku pomoć, u konfornim uvjetima, objasnio sam je koliko žena nema stanove, koliko nema toplu vodu i koliko nema toaleta i na kraju se ona rasplakala i skidala je taj izvještaj pa smo napisali malo humaniji izvještaj. Ove odredbe koje govore o tome da životinje za druženje moraju imati dobre uvjete da bi mogle biti predmet druženja s ljudima su neosporno humanistički dobro intonirane odredbe međutim one su neprihvatljive u Hrvatskoj i ljudi nemaju stanove, ... bi jedan pas šnaucer trebao imati zasebni tretman u domu. To dakako vrijedi i prava je šteta da u ovom zakonu bez i trnunke cinizma i ironije govorio je gospodin Fiolić koji je u tom biznisu kao i svi drugi ljudi. Zbog toga što je ovaj Prijedlog zakona zapravo postala dr. Bancu koji ako može predložiti ovakav zakon sasvim sigurno nije loš čovjek to budite sigurni, to mu je predložio jedna udruga koju sam ja sreo, ja sam se s njima podružio, oni iskreno i duboko vole životinje i zbog toga takav prijedlog je nama jedno upozorenje, a što se samih teza o kojima su neki klubovi govorili ja ću pročitati kratki panflet i time ću završiti same udruge prijatelji životinja koja je vjerojatno posredovala kod dr. Banca u Prijedlogu ovoga zakona. Mene je kontaktirala čitava masa drugih prijatelja životinja drugačije usmjerenih vrijednosno iskustveno i futuritstički pa su bili ljuti na dr. Banca na ovaj Prijedlog ali ja mislim da ovo predstavlja kako bi se reklo radikalnu verziju prijateljstva sa životinjama koju mi moramo duboko poštovati i svatko tko hoće ismijavati ovaj zakonski prijedlog čini lošu uslugu i ovome Visokome domu i Hrvatskoj zemlji i budućnosti harmonično odnosa između životinjskog i svjeta i prirode i ljudi. Kažu prijatelji životinja ovako: " U svjetlu mijenjanja postojećih zakona Europske unije a i šire od toga Udruga prijatelji životinja još jednom želi ukazati na nužnost mijenjanja neshvatljivog lošeg postojećeg zakona o dobrobiti životinja Republike Hrvatske." Prijatelji životinja drže da postojeći zakon nije u skladu sa zakonima Europske unije i da kao takav ne može zadovoljiti kriterije država koje žele biti dio Europske unije. Za razliku od postojećeg Zakona upravo zbog toga prijedlogom novog Zakona prijatelji životinja nastoje pratiti te promjene koje se u ovom trenutku događaju u ostatku Europe te u gotovo tri puta dužem prijedlogu od postojećeg Zakona žele zabraniti cirkuse sa životinjskim točkama, kolinje, pokuse sa životinjama napose u kozmetičke svrhe, nota bene, ja sam na medicinskom fakultetu morate vidjeti mnoštvo eksperimenata sa životinjama koji su vrlo poučni, možete na primjer ako imate štakora samca u kavezu i izložite ga muzici Pink Floyda na dugi rok dobit će hipertenziju i može dobiti karcinom. Ako imate štakora koji ima uz sebe štakoricu i nekoga tko mu pruža socijalnu podršku isti stimul neće manifestirati takvim patološkim promjenama. Da ne govorim o teškim uvjetima i nereguliranosti eksperimenata sa životinjama, hoće spriječiti industriju krza trgovinu zaštićenih egzotičnih životinjskih vrsta. Nehumani uzgoj i transport farmskih životinja, baterijski uzgoj kokoši lov iz sporta i zabave, ubijanje napuštenih i izgubljenih životinja za društvo i ostale oblike zlostavljanja životinja. Što se tiče onoga o čemu je govorio gospodin Kajin nije sasvim točno da prijedlozi u ovom Zakonu nemaju svoje uzore u različitim Europskim zemljama i na to društvo skreće pažnju. Prateći promjene zakona zapadnih zemalja zabrana baterijskog uzgoja kokošiju u Švicarskoj i Austriji, zabrana prodaje jaja kokoši uzgojenih u baterijskim kavezima u Nizozemskoj, zabrana uzgoja svinja i telića u uskim pregradama u Velikoj Britaniji, zabrana kupiranja ušiju i repova psima u Austriji, zabrana držanja lavova i tigrova za cirkuske točke u Austriji, zabrana prisilnog šopanja gusaka u Kaliforniji, zabrana trgovine krznom pasa, mačaka i tuljana u Belgiji, uvođenje prava životinja ustav Njemačke, velike novčane kazne za napuštanje pasa u Italiji, zabrana uzgoja životinja za krzno u Austriji, zabrana lova na lisice sa psima u Škotskoj, Engleskoj i Walesu te mnoge druge odredbe koje su već donesene kao i one koje su već u fazi donošenja Hrvatskom će saboru predložiti ih dr. Ivo Banac. Prema tome, ja mislim da mi moramo taj zakonski prijedlog poštovati, dobro ga pročitati, dakako odbiti ali biti svjesni da tematika koju on pokreće nameće nam dodatni oblik odgovornosti da se prema prirodi, biljnom pa i životinjskom svijetu odnosimo sa puno više poštovanja doduše to bi pretpostavljalo da se jedni prema drugim odnosimo sa više poštovanja. Znači ja čestitam dr. Ivu Bancu na zakonskom prijedlogu, na žalost Klub HSP-a i ja osobno ne možemo ga podržati.
Hvala lijepa. U ime Kluba HNS PGS-a gospođa zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjene kolegice i kolege zastupnici. Zahvaljujem kolegi Bancu što je svojim Prijedlogom zakona o dobrobiti životinja provocirao ovu današnju raspravu i ovoj temi znatno unaprijedio zaštitu životinjskog svijeta u odnosu na dosadašnju zaštitu koja je uopće po prvi puta regulirana kod nas Zakonom tek 1999. godine. Promatranje i tretiranje životinja kao prvenstveno osjećajnih bića i predlaganje novih standarda u zaštitu kvalitete koja ide u prilog dakako samih životinja ali još više govori o nama samima, o razini naše svijesti i senzibiliziranosti na bol i patnju koju svakodnevno nadmoćno uzrokujemo lošim navikama nad nemoćnim bićima. Prijedlozi koji se odnose na poboljšanje standarda držanja i odnosa prema životinjama, zdravstvenu kontrolu životinja, te zabranu zlostavljanja životinja i procesuiranje počinitelja uvelike su usklađeni sa već prihvaćenim standardima zemlje Europske zajednice te će utoliko njihovo usklađivanje danas sutra biti mnogo lakše. Iako na prvi pogled ovaj prijedlog zakona o dobrobiti životinja izgleda preradikalno za tradicijskog okruženje kojem pripadamo činjenica je da današnjom regulativom nemamo gotovo nikakvu mogućnost uvida ili intervencije kod industrijskog uzgoja životinja ili utvrđene kriterije za korištenje životinja u laboratorijskim istraživanjima ili propisane protokole za zbrinjavanje napuštenih životinja i postupke eutanaziranja istih tih životinja. Danas u Republici Hrvatskoj samo Zagreb ima kakvo takvo sklonište za napuštene životinje Dumovac u kojem upravlja veterinarska stanica grada Zagreba, ne baš previše sretno riješenje, jer se ugovor godišnje obnavlja i nesigurno ulaganje u poboljšanje kvalitete ovakvog stacionara. Formiranjem gradske tvrtke po uzoru na Zagrebački zoološki vrt ili Sljeme i preuzimanjem funkcija koje danas obavlja veterinarski higijenski servis, tzv. šinteraj, riješilo bi se na jednom mjestu i pitanje lova na napuštene životinje, cijepljenje, držanje u karanteni, ali i njega životinja. Zakon je doista kako je primjećeno u mišljenju Vlade preopsežan. I izvjesnom preinakom o uopćavanjem moglo bi se zadržati samo na bitnim odrednicama, a da se detalji primjene reguliraju fleksibilnijim podzakonskim aktima. No, svakako bi istakla njegov važan edukativni karakter u osvješćivanju snažno tradicijske javnosti o životinjama kao bićima koja osjećaju patnju i bol. Poboljšanje kvalitete života životinjama i minimaliziranjem nanošenja boli, odnosno onemogućavanje nanošenja boli kroz regulativu ogledalo je našeg civilizacijskog dosega i zato u niz primjedbi koje slijede po pojedinim člancima, Klub zastupnika HNS-a PGS-a podržava prijedlog ovog zakona. Primjedbe su uglavnom nomotehničke naravi i osim u dijelu o pitanjima lovstva što zahtijeva nešto pažljivije i dugoročnije usklađivanje sa dosadašnjom regulativom vrlo lako i jednostavno bi se moglo otkloniti. Pa možemo krenuti po člancima. Članak 2. točka 6. Bilo bi poželjno brisati, jer kaže kako citira, čiji opstanak ne ovisi o čovjeku. Jer nažalost sve divlje životinje danas ipak ovise o čovjeku. Članak 2. točka 11. Eutanazija u pravilu ne obavlja se narkotičkim sredstvima, tj. preparat je drugačijeg sastava, dakle ponovo jedan nomotehnički ispravak. Članak 4. točka 2. Izbaciti okrutno. Da li se može neokrutno pretući životinju? Članak 4. točka 2. pod e) zabranjuje se, pripremanje za borbu sa drugim životinjama ili čovjekom. Iako se člankom 118. riješava korištenje službenih pasa, već ih je ovdje trebalo na neki posebni način izdvojiti. Članak 4. točka 2. zabranjuje se iskorištavanje životinja u tradicionalne, vjerske i kulturne svrhe. Iz toga proizlazi da bi bilo zabranjeno koristiti životinje na primjer u kazališnim predstavama, snimanjima filmovima, živim jaslicama za Božić, možda bi taj članak trebalo samo malo preciznije formulirati. U članku 5. točka 2. posjednik životinja je dužan svaku životinju prijaviti u registar životinja. Nije potpuno razvidno tko vodi registar. U kaznenim odredbama nije predviđeno kažnjavanje zbog ne prijavljivanja u taj isti registar. Dakle, to su ponovo nedostaci koji bi se dosta jednostavno moglo otkloniti. Članak 10. točka 3. brojnost glodavaca može se regulirati sredstvima za starilizaciju tih životinja. Što je predlagatelj točno htio reći. Tko će, kako i zašto sterilizirati na primjer štakore? Možda se mislilo na neki oblik sterilizacije kemijskim sredstvima. Ali nije razvidno iz članka. Članak 14. točka 2. zabranjuje se upotreba otrovnih pripravaka što je u koliziji sa člankom 10. točka 3. koji … [[govornik se ne razumije]] deratizaciju. Člankom 19. točka 1. zabranjen je utovar i prijevoz tijekom velikih vrućina i hladnoća, ili hladnoća. Koje su to granične temperature prema kojima će inspektor zabraniti utovar ili još bolje prijevoz ako je u tijeku, kuda sa životinjama? Dakle, to su sve stvari koje bi bilo puno jednostavnije da su nekim podzakonskim aktima reguliraju, jer bi tada mogle biti i preciznije definirane. Članak 21. točka 1. Propisuje izdavanje potvrda o znanju vezanom za stočarsku uzgoj životinja. Pitanje, temeljem čega Državni inspektorat izdaje tu potvrdu, ako je to neki tečaj, tko ga održava i po kojem programu i tko ga plaća? Kako to nije razrađeno, ovaj stavak bi trebalo doraditi ili ga treba izbrisati. U članku 25. govori se o zaštiti životinja u gospodarskom uzgoju. U praksi bi moglo biti i zloupotrebe jer je sve to teško dokazivo, pa stoga i dosta teško provedivo ili treba dati podzakonski akt kojim se točno definira provođenje tog članka. Članak 27. zabranjeno u alineji 4. uzgajati, uvoziti ili izvoziti isključivo u svrhu proizvodnje krzna. Znači li to da svi uzgajivači činčila trebaju prestati sa proizvodnjom, tko plaća odštetu za to? Zalažemo se za postepeno smanjivanje, pa do potpunog ukinuća, ali treba dati jedan rok sa prijelaznim odredbama. Uzgajati, držati, uvoziti ili izvoziti ako spadaju u egzotične životinjske vrste. Što je sa Zoološkim vrtovima? Svakako danas smo svjedoci u svijetu da postoji puno humaniji zoološki vrtovi, nego što su ovi kod nas, iako moram priznati da Zagrebački zoološki vrt je učinio veliki napredak i puno napora ulaže u to da život životinja u Zagrebačkom zoološkom vrtu bude znatno kvalitetniji. U Londonu ili u San Diegu imamo zoološke vrtove koji su takvi da životinje koje se drže u tim zološkim vrtovima su u apsolutno, u ambijentima koji je najbliže njihovim prirodnim staništima. Zalažemo se za takvo i nadam se da ćemo mi u Zagrebu, a i u Hrvatskoj moći dopustiti da u sljedećih 10-tak godina izgradimo takve zoološke vrtove da životinje imaju adekvatan smještaj. Člankom 31. točka 1. i točka 2. su proturiječni. Najprije se kaže da svaku životinju treba uvesti u registar, da bi se zatim reklo da upravni organi nadležni za veterinu može odrediti listu životinja za društvo za koje se zahtijeva registracija. U članku 32. navodi se ponovo nešto što je već navedeno u članku 5., a osim toga … ne može pružiti stručnu pomoć osim ako nije veterinar, nego ju može samo osiguravati. Člankom 33., tko to i kako može ocijeniti da li netko ima prostora i vremena te financijskih sredstava za zadovoljavajući životni standard, prema kojim kriterijima. Člankom 34. kakvi su to kavezi za ptice i male sisavce koji su neproduktivni? i što znači premali kavez, prema kojim standardima i kako to provesti u život? Zabranjeno je parenje životinja radi postizanja određenih vanjskih osobina koje bi mogle biti štetne za zdravlje. Taj bi članak ionako trebalo izbaciti, jer je pitanje selekcije se ne riješava na ovakav način. Članak 44. brisati, obzirom na to da je praćenje kretanja zaraznih bolesti u nadležnosti Ministarstva poljoprivrede i šumarstva koji u slučaju potrebe donosi naredbe i druge akte, a pitanje karantene za životinje propisano je pravilnikom o karanteni za uvezene životinje. Članak 49. također je dosta upitan. Upotreba kemikalija u poljoprivredi. To su umjetna gnojiva, pesticidi i insekticidi. Takvom zabranom bismo mogli ukinuti i poljoprivrednu proizvodnju. Važnije odrediti mjeru. U okvirima sveukupnog održivog razvoja naći mjeru između upotrebe tih sredstava i onoga što želimo zaštititi u životinjskom svijetu. Članak 52. točka 1. Zabraniti uzgoj divljih životinja značilo bi ukinuti lovni turizam. Kakve bi to gospodarstvene konzekvence imalo? Odakle bi se nabavljala divljač? Osim člankom 51. divljači i predviđena za prehranu ljudi. Što je sa nekim očuvanjem pojedinih posebnih vrsta? Nije do kraja potpuno definirano i to je stvar koju sigurno treba sa više pažnje još doraditi. Člankom 55. kako uloviti one vrste ribe koje grizu samo na živi mamac? Članak 57. čini mi se da je malo zalutao u ovaj zakon. Nikako mi se ne čini da nema potrebe zabranjivati izvoz proizvoda od kitova. Barem ne iz Hrvatske. Članak 60. točka 2. riješenje o ispunjavanju uvjeta iz članka 58., 59. ovog zakona donosi Ministarstvo zaštite okoliša i ostale, te savjetodavno povjerenstvo. Jedno riješenje može donijeti samo jedno tijelo, dakle Ministarstvo provođenjem upravnog postupka, jer je pretpostavka da povjerenstvo te ovlasti nema. Člannkom 60. propisuje se, da je za dozvolu održavanja izložbe nužno priložiti dokumentaciju o podrijetlu i zdravstvenom stanju životinja. Znači li to da bi organizator na primjer izložbe pasa trebao najprije skupiti svu potrebnu dokumentaciju, pa bi tek onda mogao tražiti dozvolu? Nije potpuno precizan taj članak. Članak 60. Ministarstvo zaštite okoliša i prostornog uređenja i graditeljstva propisuje uvjete za održavanje izložbi životinja a veterinarski ured županije izdaje rješenje za njihovo održavanje. To dvoje ne ide zajedno. Članak 65. koje su to nadležne ustanove kojima bi se bez odlaganja mora prijaviti nađena ili izgubljena životinja. Preciznije bi trebalo definirati ovaj članak, definirati. Danas postoje skloništa koja su uglavnom organizirana od strane udruga i takvo rješenje nije ispravno i nije pravo rješenje, ne znaju se pravi kriteriji pa da ne kažemo da često znaju biti i predmet određenih malverzacija. Članak 66. treba brisati jer nije provediv, značilo bi da devetero ljudi iz povjerenstva nadzire udomljavanje i smještaj 20-tak skloništa i veterinarsko-higijenskih servisa u Hrvatskoj da ako se oni organiziraju na nivou županija. Tu treba malo pogledati smo o broju ljudi koji bi to trebali na terenu ustvari kontrolirati. Člankom 66. teško je da lokalna zajednica može osigurati smještaj za divlju životinju ali može se to pokušati na nivou županija ili na nivou zooloških vrtova. Članak 99. učenike i studente koji ne žele gledati prizore siciranja životinja ne smije se na to primoravati niti ih kažnjavati zbog njihovog prigovora savjesti. Ako je suditi po tekstu o ocjeni stanja pod b) osnovna pitanja koja se trebaju urediti Zakonom o dobrobiti životinja misli se na siciranje živih životinja, pa tu treba dodati riječ "živih". Mi iz HNS-a i PGS-a podržavamo ovaj zakon uz gore iskazane rezerve i primjedbe time da smo u potpunosti svjesni radikalnog stava kojim se bolno zadire u tradicionalno i tradicijsko ponašanje našeg običnog čovjeka ali do promjena će doći prije ili kasnije i dobro je da se započne sa tim procesima jer su oni vrlo, vrlo dugotrajni, teški i zahtijevaju puno pažnje. Poboljšanje kvalitete života životinja i minimaliziranje nanošenja boli odnosno onemogućavanje nanošenja boli kroz regulativu ogledalo je još jedanput našeg civilizacijskog dosega. I zato ponavljam, mi ovaj zakon iz HNS-a PGS-a prihvaćamo. Zahvaljujem.
Hvala lijepa gospođo zastupnice. U 12,19 isteklo je vrijeme za prijavu od deset minuta prema poslovniku. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin Nenad Stazić. Nema ga. Gubi pravo. Zatim je gospođa Danira Bilić. Izvolite!
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine predsjedniče Vlade, kolegice i kolege! Iako podržavam intenciju prijedloga Zakona o dobrobiti životinja kolege Ive Banca kojim se pokušalo preciznije, detaljnije i učinkovitije urediti poslovi u području zaštite dobrobiti životinja nažalost čini mi se nije postigao svoj cilj. Zašto? Ne samo zato što je preopširan, u nekim djelovima netransparentan već jer ima čitav niz neprihvatljivih odredbi, također čitav niz odredbi koje je vrlo teško provesti u praksi a također neke odredbe anuliraju smisao drugih odredbi u samom predloženom zakonu. Tim teško bi se provodio također jer mnoge odredbe zadiru u čitav niz važećih zakona kao što su Zakon o veterinarstvu, Zakon o lovu, Zakon o morskom ribarstvu, Zakon o slatkovodnom ribarstvu i drugim. Na primjer, u članku 47. zabranjeno je ubijanje ili lov divljih životinja osim u tri slučaja, kad postoji snažan znanstveni dokaz za opravdanost lova ili ubijanje divljih životinja, zatim kod kontrole prirodnog staništa kad druge alternativne metode kontrole nisu prikladne i kad postoji neposredna opasnost po ljudski život. Prema tome, ovaj članak direktno zadire u važeći Zakon o lovu odnosno o njegovom pravilniku o lovostaju prema kojem postoji vrijeme za koje je propisan lovostaj za određene životinjske vrste i vrijeme kad je lov dozvoljen naravno pod određenim uvjetima. Međutim, iako se ovim prijedlogom zakona predviđa zabrana ubijanja i lova divljih životinja u članku 47. istovremeno se u članku 4. stavak 2. slovo M zabranjuje lov na divljač u vrijeme lovostaja, lov na ženke u vremenu parenja, porođaja i dojenja mladunčadi. Dakle, prema tom članku, članku 4. kad nije lovostaj i ako se ne radi o ženki u navedenim okolnostima tada se može loviti a prema ovom prethodnom je lov zabranjen što ... [[Govornik se ne razumije.]] prema 47 ne dolazi u obzir osim ova tri što sam rekla vež iznimna slučaja. Nije to jedina nelogičnost koju sam uočila u prijedlogu ovog zakona. Naime, u članku 51. se kaže "Zabranjena je trgovina divljim životinjama i proizvodima od divljih životinja u komercijalne svrhe osim ako ti proizvodi služe za prehranu ljudi." a nadalje u članku 52. se zabranjuje uzgoj divljih životinja. Dakle, 47. zabranjuje lov, 52. zabranjuje uzgoj a 51. dozvoljava trgovinu divljim životinjama i proizvodima od divljih životinja ako one služe za prehranu ljudi. U članku 69. se kaže "Uzgoj životinja radi daljnje prodaje je zabranjen osim u slučaju uzgoja domaćih životinja koje imaju gospodarsku namjenu sukladno Zakonu o stočarstvu.". Dakle, radi daljnje prodaje odnosno u komercijalne svrhe dozvoljen je uzgoj domaćih životinja, također dozvoljena je trgovina u komercijalne svrhe ovim drugim zakonom divljim životinjama i proizvodima od divljih životinja ako služe za prehranu ljudi a kao što sam već rekla uzgoj divljih životinja je zabranjen i naravno člankom 47. je zabranjen lov ili ubijanje divljih životinja, samo ne znam kako ćemo onda doći do tih divljih životinja i proizvoda od divljih životinja koje se mogu koristiti dakle u komercijalne svrhe. Također nema razloga zbog čega bi bio zabranjen uzgoj divljih životinja kad i druge zemlje uzgajaju divlje životinje i kad je u Zakonu o lovu osnovna vodilja upravo uzgoj divljači. Nadalje, zašto zabrana uzgoja divljih životinja kad imamo umjetni uzgoj desetak vrsta pernate divljači, isto toliko dlakave divljači kao što smo mi vidjeli u mišljenju Vlade kojima bi bez tog umjetnog uzgoja i njenog ispuštanja u prirodu bio ugrožen opstanak u prirodi. Bez tako umjetno uzgojene divljači i njenog ispuštanja u prirodu bio bi ugrožen njen opstanak a nekoliko vrsta kako kažu stručnjaci bez takve pomoći odavno bi došlo u brojnost ispod životnog minimuma. Nadalje, osim svih razloga koji su navedeni u mišljenju Vlade, također koji su navedeni danas u sabornici zašto ovaj prijedlog zakona nije prihvatljiv možemo uzeti u obzir i da smo dobili prošli tjedan jedan apel potpisan od strane 17 razno raznih udruga za zaštitu životinja koji također predlažu da ovaj prijedlog zakona u ovakovom obliku ne prihvatimo iz razloga koji nam je već svima jako dobro poznat a i čuli smo ga danas od gospodina Banca tako da ne bi sada objašnjavala zbog čega to nego samo podvukla kako znači i udruge, razno razne udruge za zaštitu životinja isto u ovom obliku ne žele da se prihvati ovaj prijedlog zakona. Iako mi se osobno meni sviđa visok stupanj etičnosti i samilosti prema životinjama koji se isčitava iz cjelokupnog zakona te što je proširen pojam što su životinje, odnosno da su uključeni sada i gmazovi i vodozemci i bezkralježnjaci prijemljivi za bol i patnju smatram da je čitav niz odredbi neprihvatljiv te da se jedan ovako opsežan i važan zakon koji uređuje odnos čovjeka i životinje treba donijeti u suradnji s predstavnicima svih zainteresiranih struktura društva te na tom temelju donijeti usklađen i transparentan novi, proširen i dopunjen Zakon o dobrobiti životinja, dakle i proširen sa svim onim spoznajama koje su se formirale u razdoblju nakon njegovog donošenja. Isto se tako nadam da će Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva kako je najavilo na okruglom stolu od 15. svibnja ove godine pod nazivom "Dobrobit životinja" u suradnji s predstavnicima svih kao što sam već rekla zainteresiranih struktura društva dati novi prijedlog Zakon o dobrobiti životinja u što skorije vrijeme i da će uvažiti sve one dobre stvari iz ovog prijedloga zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Nema ga. Gubi pravo. Gospodin zastupnik Marko Širac. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, kolege i kolegice! Važećim zakonom životinje su priznate kao bića koja osjećaju patnju i bol te je zabranjeno životinje bez razloga ubiti nanjeti im patnju i nanjeti im bol. Taj naš zakon sadrži odredbe koje se odnose na zaštitu životinskog svijeta kao područja koja sukladno odredbama Ustava Republike Hrvatske uživa posebnu zaštitu. međutim, predlagač zakona o dobrobiti životinja prof. dr. Ivo Banac u ocjeni stanja o osnovnim pitanjima koje treba urediti prijedlogom zakona misli sasvim drugačije. I navodi. U važećem zakonu životinje se tretiraju kao stvari a ne kao osjećajna bića senzibilna za bol. Pa tnju, stres i fizičke podržaje koje dovode do boli. gotovo da nema nikakvog nadzora nad onime što se događa životinjama u industrijskom uzgoju, s kućnim ljubimcima, stoga su dodatne mjere izmjene postojećeg stanja i više nego nužne. Ocjena takva stanja o zaštiit životinja u našoj državi po meni ne može se prihvatiti. Kao ni prijedlog ovoga zakona jre se temelji na ocjenama ovakvovima kakve su ovdje iznjete. Ja moram istaći da je nacionalnim programom za pridružiavnjem Europskoj uniji predviđeno tijekom 2005. usklađenje važećeg zakona o dobrobiti životinja sa europskim zaknodavstvom. Naše ministarstvo je tjekom prvih mjeseci 2004. godine u suradnji sa Hrvatskim veterinarskim društvom i Veterinarskim fakultutom organiziralo raspravu o nacrtu prijedloga zakona o dobrobiti životinja. Na taj način o toj inicijativi upoznata je i stručna i ostala javnost u Republici Hrvatskoj. Ministarstvo je naše pozvalo se zainteresirane da se uključe u tu raspravuv kako bi se tjekom ove godine zaistinu napravio jedan nacrt o izmjeni o dopuni postojećeg zakona u kojeg bi se unjela sva rješenja i saznanja kroz proteklih ovih evo pet godina od prvoga donošenja zakona. Jedna od udruga koja nosi naziv prijatelji životinja, dostavila je na temelju te inicijative i svoj prijedlog. A naš uvaženi kolega dr. Banac je u istovjetnom tekstu dostavio ovdje nama u visoki Dom prijedlog zakona o dobrobiti životinja. To je svakako njegovo pravo ali je i naše pravo odnosno moje, da se ne složim sa takvim prijedlogom Jer taj prijedlog po meni nije stručno dobro pripremljen. On je preoširan, on je za mene i futuristički. Pisan je za neke druge uvjete života i za neko drugo društvo. Prema tome nije životan i teško bi gabilo u ovim okolnostima u kojima mi živimo provoditi u praksi. Predlagatelj je praktički prepisao najveći broj odredbi važećeg zakona o dobrobiti životinja, s time što je to malo proširi osa naravno, rješenjima koja će i zaista trebati ugrađivati. Ali pitanje dali u takvom obimu i sa takovim rješenjima. Po meni su neki prijedlozi ugrađeni u prijedlog zakona u potpunosti neprihvatljivi, kao npr. članak 31. Koji obvezuje sve posjednike životinja za društvo da ih označe mikročipom. Pojedini prijedlozi zadiru u gospodarstvo na način da zabranjuju neke za nas uobičajene oblike gospodarenja životinjima kao što lov, ribolov, trgovina divljim životinjama, uzgoj divljnih životinja i drugo. Ja mislim da smo svi svjesni da bi uvođenje ovih zabrana štetno se odrazilo an čitav niz gospodarstva. A prvenstveno na turizam na gospodarski ribolov, te bi naše građane lišilo vrijednog izvora hrane, koji nam je sada dostupan. Prijedlogom zakona se također predlažu izmjene odnosno, takav rješenja koja bi dovela do izmjena čitavog niza drugih zakona a vjerojatno bi se moralo raditi i izmjene ustrojstva državne uprave. Morao bi se promjeniti zakon o veterianrstvu, Zakon o lovu, Zakon o zaštiti prirode. Zakon o morskom ribarstvu, Zakon o slatkovodnom ribarstvu i tako dalje. Pored toga predlagač predlaže osnivanje novih tijela koja bi obavljala nadzor nad provedbom zakona. To su stručno etično povjerenstvo, ja mislim da ne treba nikoga uvjeravati da za rad takvih tijela se moraju osiguarti, morala bi se osigurati sredstva u državnom proračunu, a osim toga ja nisam u ni jednom europskom zakonodavstvu vidio d atakova tijela vrše stručne nadzore. Ona mogu djelovati samo savjetodavno i na sasvim drugim osnovama od onih koji se predlažu da se urede ovih zakonom. I na kraju ja bih rekao sljedeće. Naša država u procesu pridruživanja Europskoj uniji ima obavezu usklađivanja nacionalnog zakonodavstva, sa europskim. Ali ne na štetu vlastitih interesa i zaštite životinskoj svijeta. Jedan ovako važan zakon koji uređuje odnose čovjeka i životinje ne bi trbali mijenjati prijedlogom zakona koji nije jasno i učinkovito uredio područje zaštite dobrobiti životinja. Po meni ovaj zakon treba odbiti i ne treba ga pustiti u drugo čitanje. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je gospodin zastupnik Mato Štimac izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine predstavniče Vlade, kolegice i kolege. Zakonom iz 1999. godine po prvi puta su životinje priznte kao bića koja osjećaju patnju i bol. Te je zabranjeno životinju bez razloga ubiti i nanositi joj patnju ili bol protiovno njegovim odredbama. prijedlog gospodina Banca prepisuje važeći zakon u svim njegovim dijelovima, a novosti koje donosi su one koje proširuju ili dopunjuju pojedina područja zakona saznanjima koja su se formirala u razdoblju nakon njegova donošenja. Isto tako je Vlada na odnosno Ministarstvo poljoprivede i šumarstva na okruglom stolu 15. svibnja pod Nazivom Dobrobit životinja najavila donošenje zakona o izmjenama i dopupunama zakona o dobrobiti životinja koje predviđeno za početak 2005. godine. Prijedlogom zakona su predložene odredbe kojima se zadire, mislim o prijedlogu gospodina Banca ili se poništava u čitav niz odredbi u nekoliko važećih zakonskih propisa. Zakon o veterinarstvu, Zakon o lovu, Zakon o zaštiti prirode. Zakona o morskom i slatkovodnom ribarstvu. Neki od prijedloga koji su ugrađenih itekako zadiru u gospodarstvo na način da se u potpunosti zabranjuju neki oblici gospodarenja životinjama, kao npr. lov, ribolov, uzgoj divljih životinja, divljih svinja i dr. Za razliku od kolege Kajina, ja jesam i lovac, a isto tako sam i ribolovac, a bavim se i uzgojem riba, koje su po prijedlogu gospodina zastupnika Banca također smatraju životinjama. Znači, osim čovjeka, ptice, gmazovi, vodozemci, ribe i beskralježnjaci. Ja ću samo navest nekoliko članaka za koje mislim da nisu u redu i da su u suprotnosti jedni sa drugima. Ako kaže se u članku 2. stavak 6 da je divlja životinja jest ona koja živi i uspješno se razmnožava u divljivi i čiji opstanak ne ovisi o čovjeku, a u članku 46. gospodin Banac predlaže, znači, članak 46., javne ustanove koje upravljaju zaštićenim dijelovima prirode, kao i .... prava na lov, dužni su divljim životinjama omogućiti veterinarsku zdravstvenu zaštitu, saniranje mogućih zatečenih, novonastalih ekoloških poremećaja u staništu. Znači, i jedan i drugi zakon, članak ne idu. Imamo npr. u članku 10. , usmrćivanje životinja se može provesti kada je neophodno kontrolirati veličinu populacije određene vrste životinje u skladu sa Zakonom o lovu. A kao što je rekla kolegica Bilić, od članka 46., 47. članak kaže: zabranjeno je ubijanje i lov divljih životinja, osim u uvjetu ako postoji snažan znanstveni dokaz u opravdanost lova, a ovdje kažemo znači da je u skladu sa zakonom o lovu. Članak 51. zabranjuje trgovinu divljim životinjama i proizvodima od divljih životinja, osim ako ti proizvodi službe za prehranu ljudi, a sa člankom 47. smo to zabranili, a sa člankom 52. je čak i zabranjen uzgoj divljih životinja. I ono što mislim da nije u redu, a i u mišljenju je i Vlade, članak 54. zabranjen je ribolov poteznim mrežama, znači direktno zadiranje u gospodarstvo i članak 55. zabranjena je upotreba živih životinja kao mamca u ribolovu. Mi ribiči znamo što znači lov na grabežljivce, znači i soma i štuku i bez živih mamaca bi to bilo vrlo teško. Osim toga, to je propisano Zakonom o slatkovodnom ribarstvu. Znači već imamo definiciju što je to živi mamac. Ili članak 70. koji kaže da pokuse na životinjama mogu obavljati pravne osobe utvrđene ovim zakonom na temelju rješenja o dozvoli obavljanja pokusa, koje donosi Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva uz prethodno mišljenje Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa, savjetodavnog i etičkog povjerenstva i to radi nastavne, znači članak 70. stavak 4., nastavne svrhe na studijima medicine, veterinarstva, farmacije i biologije. A onda imamo članak 94. koji kaže da je zabranjeno korištenje životinja u obrazovne svrhe koje sam upravo ovdje maloprije nabrojao. Ili članak 99., zabranjeno namjerno ubijanje životinja, uključujući u svrhu secirranja, to je i kolegica Kočiša bila rekla, znači nedostaje riječ da se radi o živim životinjama, a ako se radi o mrtvim, znači seciranje samo radi obuke, mislim da bi to bilo u redu za studente veterine, jer vrlo teško je objasniti, što je nekoliko kolega rekla, kako će ti studenti koji zbog prigovora savjesti, ne budu učestvovali u tome, na kraju obavljati kirurške zahvate na životinje, a bit će obavezno i članak 46. kaže da napuštenim, bolesnim i ozljeđenim životinjama mora se pružiti odgovarajuća veterinarska pomoć. Znači, ako je životinja ozljeđena, a imamo čovjeka koji je završio veterinu bez da je obučen, ne ulazim sad koliko bi se mogao obučiti video-kazetama koje je gospodin Banac rekao, ali mislim da bi to bila podjela veterinara na dvije vrste, dvije vrsta diploma i mislim da to ne bi bilo u redu. Zbog svega navedenog, isto kao i Klub Hrvatske demokratske zajednice, ne mogu podržati ovaj zakon. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Poštovane kolege, u našoj sabornici su učenici VII. gimnazije zagrebačke pa ih pozdravimo, evo. [[Pljesak]] Za riječ se javio predlagatelj, gospodin dr. Ivo Banac. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, ja neću zlorabiti privilegij predlagatelja pa bi ovo možda bila moja jedina intervencija, odnosno replika na niz diskusija, ali postoji par stvari koje bih doista želio reći. Prije svega, mnogi prigovori koji su spomenuti u diskusiji anticipirani su mom nastupu i obrazloženi su, premda ja ne negiram da ima niz kontradikcija u ovom prijedlogu, koje imam namjeru popraviti za drugo čitanje. Prema tome, tražiti da rasprava stane na ovome, kao što je učinio kolega Širac, mislim da jednostavno ide za dokidanjem rasprave. No, nije to bitno. Ono što je mislim vrlo važno shvatiti je da niz diskusija polazi od jedne izmišljene Hrvatske, neke arkadijske Hrvatske u kojoj postoje neki stari dobri običaji i koja je potpuno izvan naše industrijskog svijeta u kojemu se odnosi sa životinjama reguliraju uglavnom na industrijski način. To moramo uzeti u obzir. Ja sam opisao čitav niz postupaka koji nemaju nikakve veze sa stanja uzgoja domaćih životinja ili odnosu prema divljim životinjama koje možda tipično za 19. stoljeće i neke naše romane s kojima smo svi izrasli. Živimo u drugom vremenu. Prema tome, ovo što je kolega Kajin rekao. Kad apelira na naše dobre običaje jest zapravo jedna potpuno kriva slika naše situacije. Uostalom, neki naši običaji nisu baš tako dobri. I moraju se mijenjati. Mislim da se također polazi od jedne slike Hrvatske koja je zadato siromašna, govori se o velikim razlikama između Zagreba i provinicije. I te razlike doista postoje i one naravno moraju nestati. Ali ako je polazište svake diskusije, pa i ove, da moramo pretpostaviti da je takav odnos zadan dugoročno, onda nećemo daleko stići, jer razne promjene, ne samo u ovom slučaju, nego u zakonodavstvu općenito, koje nas uvodi u kandidaturu u Europsku uniju, morat će biti obavljeno. Prema tome, kolega Širac je dobro razumio da ćemo morati mijenjati mnogo toga i to ne na štetu vlastitih interesa, nego će te promjene uvijek biti u korist jedne sasvim drukčije zamišljene zajednice u kojima mnoge grubosti našeg sadašnjeg stanja jednostavno neće postojati. Prema tome, slažem se s kolegom Pupovcem da ovdje nije riječ o ekološkom totalirazmu, nego o jednom drukčije poređenom shvaćanju odnosa između čovjeka i životinje. I na kraju, samo jedno pojašnjenje koje je doduše bilo zastupljeno u mom nastupu, ali mislim da ga je dobro naglasiti ponovno jer su neke od udruga za zaštitu životinja, ja kažem vrlo problematičnih, uspjele stvoriti krivi dojam da su sve udruge protiv ovog Prijedloga. To jednostavno nije točno. Krovna udruga "Prijatelja životinja" nije sudjelovala u ovom protestu tzv. 17 udruga. Oni su na bitan način doprinijeli formuliranju ovog Prijedloga. Pa vas lijepo molim da napravite distinkciju između onih koji doista žele pomoći zaštiti svih životinja i onih koji su usmjereni prema jednoj ili drugoj vrsti, a uglavnom imaju i stanovite najizravnije interese za održavanje sadašnjeg stanja.
Hvala lijepa. Gospođa zastupnica Biserka Perman. Nema je. Gospođa zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac. Izvolite. Nema je. Da li želi predstavnik Vlade uzet riječ? Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani dame i gospodo saborski zastupnici. Uistinu, evo, ja sam saslušao sve današnje diskusije ...
Pardon, gospodine Brstilo. Evo, javio se zastupnik Kovačević za povredu Poslovnika. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodin Brstilo nije državni tajnik nego pomoćnik ministra. Zbog toga ne može ni predstavljat Vladu, govoriti.
Onda ćemo ... ... [[Upadica se ne razumije.]] Onda ćemo gospodine Brstilo ovaj put ostat bez vašeg komentara pa se zahvaljujem.
Hvala lijepa. Ja se ispričavam, nisam apsolutno htio zloupotrebljavat. Upravo sam mislio i to dodati u svojoj diskusiji, da kažem da je pogrešno bilo od nekih štovanih saborskih zastupnika tituliranje da sam državni tajnik jer sam uistinu pomoćnik ministra. Ali sam mislio možda na neke ili samo na pitanja odgovoriti jer drugo je sve, mislim, ovdje rečeno u diskusiji. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Da li se želi predlagatelj ponovo javiti?
Ne hvala.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu o ovoj točki dnevnog reda. Glasovat će se naknadno.
Prijedlog zakona o dobrobiti životinja. Prvo čitanje. P.Z br. 125. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlozima radnih tjela dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog zakona o dobrobiti životinja koji je predložio zastupnik Ivo Banac zbog razloga navedenih u mišljenju Vlade i izvješćima radnih tijela. Molim uključite se. Glasovanje. Rezultat. Utvrđujem Molim vas kolegice i kolege. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen sa 73 za, 20 suzdržanih i 17 protiv. Poštovane dame i gospodo zastupnici Hrvatskog sabora. Ljubazno vas molim da pozdravimo današnjega visokoga gosta gospodina Guntera Verheugena povjerenika Europske komisije za proširenje. [[Pljesak]] Vaša Ekselencijo želim vam srdačnu dobrodošlicu ovdje u Hrvatskom saboru najvišem predstavničkim i zakonodavnom tijelu Republike Hrvatske. Slobodna sam vas izvjestiti da smo u Hrvatskm saboru sa velikim interesom i posebnom čašću prihvatili vaše obraćanje zastupnicima upravo u ovom ključnom trenutku, nakon što je Europska komisija pod vašim vodstvom pod vašim osobnim vodstvom donjela predpristupnu strategiju za koju smo uvjereni da će b itno pridonjeti procesu priključenja Republike Hrvatske Europskoj uniji. Vašim ste službenim posjetom učinili veliku čast Republici Hrvatskoj i njezinim građanima te uputili snažnu poruku ohrabrenja ovom značajnom i ne manje osjetljivom razdoblju koje Republici Hrvatskoj predstoji na putu prema puopravnom članstvu u Europskoj uniji. Republika Hrvatska je ove godine stjecanjem statusa kandidata učinila velik korak pokazavši visok stupanj zrelnosti i dosljednostik u ostvarivanju toga strateškog cilja od nacionalnoga interesa. Svjesni smo dakako d jedino vlastitim naporima i upornošću provedbi reformski procesa možemo biti prepoznati kao zemlja sposobna da se ravnopravno nosi sa zadaćama i izazovima. Koje se sobom nosi pripadnost eurpskoj obitelji d ržava i naroda. Republika Hrvatska je odlučna u namjeri da ostvari zacrtani cilj ulaska u Europsku uniju, kako zbog vlastitih građana u prvom redu, tako i zbog ostalih država u ovom dijelu Europe. Stvarai jedinstveni prostor koji počiva na istim demokratskim vrijednostima, te jamči stabilnosti u političkom i u gospodarskom i socijalnom pogledu. Hrvatski sabor ima značajnu ulogu i mjesto i u prilagodbi europskog zaknodavstva hrvatskom. Lavovski dio zakon koji su donjeti u prilagodbi hrvatskog zaknodavstva europskim stečevinama, europskom zakonodavstvu je donjet konsenzualno na temelju političke p rosudbe i volje svih parlamentarnih stranaka. Gospođe i gospodo zastupnici uvaženi povjereniče Hrvatska će i dalje dosljedno i energično nastaviti sa ispunjavanjem svih političkih i drugih kriterija kako bismo bili spremni preuzeti obveze iz članstva u Europskoj uniji, do 2007. godine. Ekselencijo molim vas da se obratite Hrvatskom saboru. [[Pljesak]]