Hvala. Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene saborske zastupnice i saborski zastupnici. Pred nama je Ugovor između Republike Hrvatske i Republike Armenije o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja i sprječavanja izbjegavanja plaćanja poreza na dohodak. Izaslanstva Republike Hrvatske i Republike Armenije sastali su se u dva kruga i to u prvom krugu u Zagrebu u svibnju 2006. godine, i u Armeniji u ožujku 2007. godine. Prilikom sklapanja ovog ugovora primijenili … [[Govornik se ne razumije.]] modeli ugovor o organizaciji za ekonomsku suradnju i razvoj kao i svi drugi ugovori. Ove ugovore ne možemo mijenjati, nego jednostavno samo ih moramo potvrditi, jer moraju odgovarati i sa naše strane i sa strane Armenije, potpunosti u jednom slovu. Hvala gospodine predsjedniče.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora? Ne. Otvaram raspravu. U ime HDZ-a, gospođa zastupnica Vesna Buterin. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice prihvaća Prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Hrvatske i Republike Armenije o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja i sprječavanju izbjegavanja plaćanja poreza na dohodak. Republika Hrvatska je od svog osamostaljenja sklopila 45 ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja, a pregovori za sklapanje novih ugovora s nizom država su u tijeku. Potpisivanje ugovora između Republike Hrvatske i Republike Armenije o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja i sprječavanju izbjegavanja plaćanja poreza na dohodak nužan je zbog svih aktivnosti koje Republika Hrvatska poduzima glede povećanja stupnja međusobne gospodarske suradnje između Republike Hrvatske i Republike Armenije. Naime, armenska strana je u bilateralnim susretima pokazala poseban interes za infrastrukturne projekte koje bi hrvatske tvrtke mogle izvesti u Armeniji, posebice se to odnosi na izgradnju cesta. Zanimanje je isto tako iskazano i za prenošenje hrvatskog … [[Govornica se ne razumije.]] u razvoju armenskog turizma, te za suradnju u području prehrambene, farmaceutske i vojne industrije. Ovom prilikom važno je naglasiti da je između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Armenije trenutno u procesu usuglašavanja pet ugovora. Neki od njih su ugovor o trgovinskoj i gospodarskoj suradnji, te ugovor o poticanju i zaštiti ulaganja. Početkom rujna ove godine u Zagrebu je održan hrvatsko-armenski gospodarski forum gdje je posebno naglašena važnost uspostave i razvijanja gospodarskih veza između dviju zemalja. Važno je reći i da je robna razmjena između Hrvatske i Armenije prošle godine bila nešto manja od milijun dolara. Hrvatska je u Armeniju izvozila prehrambene proizvode, lijekove, tekstilne proizvode, a ove godine turbo mlazne motore i proizvode od željeza, dok se najviše uvozi kamen i obrađeni kamen, te odjevni proizvodi. Ovim se zakonom uređuju načini izbjegavanja dvostrukog oporezivanja dohotka i dobiti. U članku 4. ugovora navedena je definicija rezidenta, pomoću koje se izbjegava dvostruko oporezivanje hrvatskih rezidenata. Porezi na koje se primjenjuje ovaj ugovor u Hrvatskoj su posebno porez na dobit, porez na dohodak, te prirez na porez na dohodak, i svaki drugi dodatak koji se ubire na jedan od navedenih poreza. U Armeniji su to porez na dobit, te porez na dohodak. Ugovorom se hrvatskim građevinskim i sličnim poduzećima omogućuje da ne plaćaju porez na dobit u Republici Armeniji, ako ti radovi traju kraće od 6 mjeseci. Oporezivanje dobiti od poslovanja vrši država … [[Govornica se ne razumije.]] rezidentnosti društva, osim u slučajevima postojanja stalne poslovne jedinice. Nadalje, omogućit će se hrvatskim zrakoplovnim i pomorskim društvima koja obavljaju prijevoz robe ili putnika između Republike Hrvatske i Republike Armenije plaćanje poreza na ostvarenu dobit isključivo u Republici Hrvatskoj. Ugovorom se nadalje snižavaju stope za pasivni dohodak u odnosu na postojeće stope propisane domaćim zakonima, tako da se dividende oporezuju stopom od 10%, kao i kamate, dok se autorske kamate oporezuju sa stopom od 5%. Propisani su i načini otklanjanja dvostrukog oporezivanja kao i jednako postupanje sa društvima država ugovornica u raznim poreznim situacijama. Postupak zajedničkog dogovaranja predstavlja mogućnost da se o svakom problemu dvostrukog oporezivanja države direktno dogovaraju, što pridonosi ubrzavanju rješavanja problema, a članak o razmjeni obavijesti predstavlja efikasno sredstvo u borbi protiv izbjegavanja plaćanja poreza. Suradnja između Hrvatske i Armenije je moguća u različitim gospodarskim granama, od informacijske tehnologije kojoj se u Armeniji osobito pridaje značenje pa do kemijske i farmaceutske industrije, poljoprivrede, graditeljstva, tekstilne industrije te infrastrukturnih radova i to u gradnji auto cesta željeznica, te nuklearnih centrala. Sklapanje ovakvih međusobnih državnih ugovora intenzivira olakšava i potiče gospodarsku suradnju između dviju država. Upravo zato Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje Zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Hrvatske i Republike Armenije o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja i sprječavanju izbjegavanja plaćanja poreza na dohodak. Hvala.
Hvala. U ime Kluba HNS-a gospodin zastupnik Miljenko Dorić, izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je jedan standardni model ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja po modelu kojeg nam je predložila organizacija za ekonomsku suradnju odnosno Ujedinjeni narodi i često imamo kolegice i kolege ovakve ugovore na našoj klupi, i Klub Hrvatske narodne stranke je upozorio u nekoliko navrata da bi vas molili da osim ove stereotipije dobijemo i jedan mali dodatak za koji smatramo da bi zaista pomogao u raspravi o ovakvim prijedlozima zakona. Naime, što smo tražili, ponovit ću po ne znam koji put. Tražili smo da se vidi što u biti realno znače ovakvi ugovori. Nas zanima, kada se radi o određenoj zemlji da vidimo kolika je gospodarska suradnja sa tom državom, u ovom slučaju Armenijom. Koje tvrtke posluju sa Armenijom, na kojim poslovima rade te tvrtke, koliki je robni promet, uvoz, izvoz Hrvatska – Armenija, koji su mogući potencijali buduće gospodarske suradnje, odnosno na koja područja proširiti na tu gospodarsku suradnju, koliko državni tajniče naših građana tamo živi i radi, koliko njihovih državljana u nas živi i radi, to su podaci koji bi nam sigurno pomogli da vidimo u biti kakva je bilateralna suradnja sa državom za koju vi predlažete i Vlada predlaže da u biti prihvatimo ovakav jedan sporazum. Mislim da bi to trebala biti vaša obaveza, mi vas zaista po ne znam koji put molimo da u tom pravcu nam pripremite svaki put dodatak, ili da nam barem u onom uvodnom dijelu osim onih četiri riječi koje ste rekli to kažete. Ne da mi saborski zastupnici jedan od drugih se raspitujemo u biti o čemu se konkretno radi. Također bi vas molili da nam odgovorite zašto hitni postupak, godinama nismo potpisivali takav ugovor, sada odjednom hitni postupak. DA li je Armenija ratificirala ovaj ugovor pa se sada nama žuri da jasno ne bi bilo nepristojno da oni nas duže vremena čekaju, to nas također obavijestite. Dalje, čini nam se da iako je normalno da se ide sa copy – paste tehnologijom obzirom da se radi o standardnim ugovorima, čini mi se da ponekad malo pretjerujemo u toj tehnologiji pa ću vam pročitati jednu rečenicu: „Također će se omogućiti Hrvatskim zrakoplovnim i pomorskim društvima koji obavljaju prijevoz robe ili putnike između Republike Hrvatske i Republike Armenije plaćanje poreza na ostvarenu dobit isključivo u Republici Hrvatskoj“. Armenija znamo nije pomorska zemlja, Armenija nema čak ni mogućnost za putem neke rijeke dođemo do nje iz Crnoga mora, pretpostavljam da se misli na integrirani prijevoz zemljom i pomorskim putem, pa bi bilo dobro da znamo o kakvim se to kombiniranim oblicima prijevoza radi, koje su naše pomorske tvrtke u to uključene u segmentu jasno onog pomorskog, do koje luke oni dolaze, pa iz koje luke onda prevoze kopnenim putem do Armenije, tu našu robu ili te svjetske robe itd. Dakle, čini nam se da smo tu napravili nekoliko grubih propusta a ne obrazloživši našim saborskim zastupnicima o čemu se stvarno radi. Hvala vam lijepo.
Hvala. U ime Kluba SDP-a gospodin zastupnik Davor Bernardić, izvolite.
Dobar dan poštovani predsjedniče Sabora, uvaženi kolegice i kolege. Potvrđivanje Ugovora o dvostrukom oporezivanju Republike Hrvatske sa Armenijom jedan je u nizu ugovora koji je svakako nužan s bilo kojom zemljom s kojom imamo pa makar i kapilarnu gospodarsku suradnju, jedna od tih zemalja je sigurno Armenija, možda u budućnosti te stvari budu na višoj robno-novčanoj razmjeni. NO, međutim, ono što se treba reći kada se govori o opterećenjima, posebno poreznim opterećenjima, porezu na dohodak prije svega koji je prije svega opterećenje na rad, onda treba reći to da Europska unija pred sebe postavlja unificiranje poreznog sustava kao jedan od temeljnih izazova, jer bez jedinstvenosti porezne politike nema i jednostavnosti poslovanja na teritoriju, na području Europske unije, a pogotovo tamo gdje je robna razmjena najveća između zemalja članica. Također ono što zabrinjava i što brine iz godine u godinu i Hrvatske građane je porezno opterećenje na plaće, odnosno porezno opterećenje rada. Citirat ću što je rekao Đuro Popijač 2009. godine, rekao je da poslodavci već godinama zahtijevaju smanjenje visokih davanja državi čime bi se povećalo zadovoljstvo radnika i konkurentnost. Naime, po studiji svjetske banke iz 2009. godine pokazuje se da je dugoročni rast životnog standarda, u Hrvatskoj upitan ako se ne poduzmu važne reforme, tržišta rada i javnog sektora, a ono što treba reći da je studija KPMG-a u prosjeku stavila znači, Hrvatsku u 2009. godini stavila u svjetski vrh po poreznom opterećenju za relativno visoke plaće. Mi smo tu svjetski doprvaci odmah iza Slovenije. Ono što također zabrinjava je i to da možemo promatrati par stvari koje dodatno opterećuju Hrvatske građane, a to je da za pojedinca bez djece i stopom poreza od 10% pri minimalnoj bruto plaći od 2814 kuna, porezni klin iznosi 34%, to je ukupno porezno opterećenje, povećava se na 42% za 7700 kuna, a za dvostruku prosječnu bruto plaću doseže 49% nakon čeka raste sve do 58% za relativno visoke plaće. Znači Hrvatska ima, među zemljama u regiji a pogotovo tranzicijskim zemljama jednu od najvećih poreznih opterećenja rada što je definitivno loše za gospodarski rast i za konkurentnost. Evo tako npr. je kod nas porezni klin ukupno porezno opterećenje veće nego u Slovačkoj koja se brže razvija i u Poljskoj koja se brže razvija i to za par postotaka. Ono što treba napomenuti kada se govori o poreznom opterećenju rada kao jednom od najbitnijih poreznih opterećenja da je također nama stopa poreza za zdravstveno osiguranje jedno od najviših u Europi. I treba razmišljati u smjeru i treba napraviti nužne reforme koje su ne samo reforme javne uprave, nego rasterećenja rada. Dvije stvari su ključne, treba porezno rasteretiti rad i treba oporezivati imovinu. Jer imobilizirana imovina ne služi ničemu i ona je ta koja može generirati gospodarski rast ukoliko se porezno optereti ukoliko se to porezno opterećenje pravilno usmjeri. Neprihvatljivo je da netko ima tri vikendice, a da na tri vikendice ne plaća veliki porez. Neprihvatljivo je da netko ima građevinsko zemljište ili poljoprivredno zemljište koje drži u špekulativne svrhe, a da se na tom zemljištu ništa ne događa, da to zemljište ne razvija prostor i da to zemljište ne stvara nova radna mjesta. Nužna je promjena poreznog sustava u Republici Hrvatskoj, treba smanjiti namete na rad, treba povećati poreze na imovinu. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba HDSSB-a gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ja sam malo prije pitao jesam li ja promašio temu ili s obzirom na izlaganje mog prethodnog kolegu i nije spomenuo ime Armenija, ali točka Armenija je i sporazum u tijeku. Jel tako? A jesi, dobro. Pa sam rekao, da nismo slučajno o proračunu počeli, ne znam, ali prije vremena bi bilo. Kolegice i kolege zastupnici, evo pred nama je Prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora između Republike Hrvatske i Republike Armenije itd. da ne trošim dragocjeno vrijeme. Svakako da će klub HDSSB-a podržati ovaj prijedlog zakona. Ali kako je netko primijetio, čini mi se gospodin Dorić i dalje dobivamo materijale na jedan te isti kalup, na jedan te isti način pisane, pa onda i ovako pomorske sveze sa zemljom koja nema more je malo čudna formulacija u ovim materijalima. Nadalje, u svakom slučaju trebalo bi prilikom ovakvih prijedloga zakona jedan kratki siže o zemlji s kojom potpisujemo ugovor. Jer ja vjerujem da mnogi, a ne bih htio nekoga uvrijediti i ovdje možda ne razlikuju Armeniju i Azerbejdžan itd. ali o tome ne bih htio ulaziti, da ne bih nikoga povrijedio niti imam dokaze za to. Prijedlog zakona se stavlja u Sabor po hitnom postupku, iako ovdje u članku 1. na stranici 3 piše da je ugovor potpisan u Erevanu dana 22. svibnja 2009. godine, dakle više od pola godine. Pa mi nije jasno da je taj hitni postupak, iako bi od tada mogli valjda 100 puta taj prijedlog zakona o potvrđivanju ugovora, potvrditi ovdje jel mislim da neće imati nitko ništa protiv, jer čini mi se da je uz ono što smo već rekli zaista prilično koncizno, prilično jasno nabrojeno sve ono na što se odnosi ovaj prijedlog ugovora između Republike Hrvatske i Republike Armenije. Pa eto kada već nismo o Armeniji napisali niti jedne riječi, moramo reći da su Armenci jedan od najstarijih naroda Europe gotovo na granici sa Azijom, da su stari kršćanski narod, počevši od biblijskog Noe i brda Ararad planine pa na dalje. Samo toliko. Ne bi bilo loše da u ovakvim prijedlozima zakona ipak ponešto napišemo i ne samo o ovim povijesnim činjenicama, nego li i o gospodarskom stanju, stanju kulture, športa i svih ostalih pogleda na armensko društvo Armensku državu, političku situaciji itd. ne samo u Armeniji nego i u okolici, odnosno u okolini te relativno male države na krajnjem jugoistoku Europskog kontinenta. Dakle, kada se čita ovaj prijedlog ugovora, onda se vidi na što se on primjenjuje, a zaista je na ovom što sam pogledao i pročitao ovaj se odnosi na zaista sveobuhvatan u svim oblastima, dakle radi se i o porezima, o dohotku na nekretnine, o dobiti od poslovanja, o međunarodnom prometu, o povezanim društvima, dividendama, kamatama, nakladama čak i za autorska prava, dobit od otuđenja imovine, dohodak od nesamostalnog rada, naknada članovima uprava, o umjetnicima, sportašima, mirovinama, državnim studentima ili razmjeni studenata, profesora itd. Dakle, sve to stoji, sve to je, ali sam i ja i HDSSB zato da ipak jednu popratnicu u jednom i općem i užem smislu o državi i evo sada imamo uskoro i čini mi se Indonezija i prijedlog ugovora Zakona o potvrđivanju ugovora sa Indonezijom doći na stolove, pa evo uz onih 45 zemalja o kojima je govorila kolegica iz HDZ-a s kojima je već sklopljen ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja, mislim da bi ubuduće jedan prijedlog bio da se u smislu i pridružujem se gospodinu Doriću da dobijemo jednu informaciju o zemlji s kojom se potpisuje ovakav ugovor. A ovaj postupak hitnosti je zaista malo čudan, jer je ugovor potpisan u Erevanu prije ravno 6 i više mjeseci. Hvala lijepo.
Hvala. I zaključno, državni tajnik Ivica Mladineo. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Evo samo da kažem, robna razmjena sa Armenijom je vrlo mala. Prošle godine bila je oko milijun dolara. A zbog čega po hitnom postupku? Prije sam isto napomenuo, kako se ovi međunarodni ugovori u pravilu se ne može mijenjati i dopunjavati tekst međunarodnog ugovora. Znači ne možemo ga mijenjati zbog toga. Kao i prije svaki puta predlaže se da se objedini prvo i drugo čitanje. Jer govorim vam ovdje nema promjena teksta, a to ćemo vidjeti kada dođe ova treća točka. Bilo koja izmjena je, moramo mijenjati ugovore. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Za gospodina iz Vlade Republike Hrvatske. Naime, ne radi se o izmjeni ugovora ako se to odnosi na ono što sam govorio ja i gospodin Dorić nego se radi o jednom malom prilogu našem hrvatskom kojim se može objasniti, pojasniti o toj državi s kojom potpisujemo ugovor. Jasno da stoji isti koji je potpisan u Erevanu ovoga puta. Ali kažem, u jednom malom privitku u kojem bi pisalo malo objasnilo se o državi Armeniji, Indoneziji ili bilo kojoj drugoj državi. Toliko. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo kad se steknu uvjeti.
Sad ćemo još raspraviti nekoliko završenih rasprava oko nekih zakonskih prijedloga. Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju ugovora između Republike Hrvatske i Republike Armenije o izbjegavanju dvostrukoga oporezivanja i sprječavanju izbjegavanja plaćanja na dohodak. Hitni postupak. Predlagatelj je Vlada. Molim uključimo se. Dajem na glasovanje ovaj konačni prijedlog zakona. Rezultat? Sa 86 glasova za i 4 suzdržana donesen je ovaj zakon. Treba pratiti oni koji su suzdržani, da, da.
Prelazimo na - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave, prvo čitanje, P.Z. br. 463 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun, Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Zdravko Marić državni tajnik u Ministarstvu financija. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Dozvolite mi kratko da predstavim koje su najvažnije izmjene odnosno koji je najvažniji prijedlog izmjena i dopuna Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne odnosno regionalne samouprave. Dakle, prije svega treba istaknuti da je tu usklađivanje sa novim Zakonom o proračunu koji je stupio na snagu ove godine. Tako u tom kontekstu zapravo članci 52. do 82. se zapravo brišu iz postojećeg Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne odnosno regionalne samouprave. Isto tako, izmjenama članaka 87. i 88. usklađen je tekst članaka sa odredbama Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj odnosno regionalnoj samoupravi i odredbama Zakona o proračunu te sa odredbama Zakona o državnoj reviziji. Što se tiče drugih izmjena treba spomenuti izmjenama članka 89a. ovog zakona regulira se odgovornost i vlasnika ali isto tako i korisnika poslovnog prostora koji je postavio automate za zabavne igre protivno zakonu te se propisuje zaštitna mjera trajnog oduzimanja automata za zabavu, naravno po pravomoćnosti odluke u slučaju nezakonitog postavljanja automata u poslovni prostor odnosno predlaže se privremena mjera zabrane obavljanja djelatnosti objektu gdje je učinjen prekršaj. Isto tako, u članku 95. zakona greškom se propustila staviti obveza i općinama, dakle ne samo gradovima nego i općinama za objavom odluka o uvođenju prireza, poreza na dohodak u "Narodnim novinama". Ovim izmjenama se zapravo ispravlja ova pogreška tako da se predlaže dopunama članka gdje se zapravo i gradovima i općinama o prirezu na dohodak, dakle oni moraju objaviti te odluke u "Narodnim novinama", te se isto tako propisuje da se predmetna odluka donosi kao posebna odluka odnosno odvojeno od odluke grada i općine o uvođenju ostalih gradskih i općinskih poreza koje se objavljuju u službenim glasilima jedinica lokalne samouprave. Što se tiče ostalih izmjena one su najvećim djelom odnosno u potpunosti vezane uz izmjene pojedinih oblika poreza tako da dopunom članka 6. propisuje se oslobođenje od plaćanja poreza na nasljedstva i darova ako se na darovane ili naslijeđene pokretnine plaća neki drugi porez kako bi se isključila mogućnost dvostrukog oporezivanja istog pravnog posla putem dva različita poreza. A isto tako člankom 14. predložena je dopuna kojom se oslobađaju od plaćanja poreza na nasljedstva i darove bivši bračni drugovi kad uređuju svoje imovinske odnose. Što se tiče oporezivanja odnosno poreza na cestovna motorna vozila, dakle u člancima 17. i 20. naznačuje se datum 31. ožujka kao dan utvrđivanja vlasništva vozila odnosno dan utvrđivanja vlasništva plovila za potrebe izrađivanja poreza na plovila. Isto tako, izmjenom članka 26. propisuje se oslobođenje od plaćanja poreza na automate i za pikado radi poticanja razvoja ovog sporta koji naravno postaje sve popularniji i masovniji, ali naravno oslobođenje je isključivo vezano uz adekvatne markice saveza. I konačno što treba još reći, dakle dopunama članka 38. zakona stvara se obveza razmjene podataka i službenih evidencija gradova i općina radi utvrđivanja poreza na kuće za odmor kad je porezno tijelo porezna uprava a ne jedinica lokalne samouprave. U članku 42. propisuje se da porez na tvrtke pripada proračunu grada odnosno općine gdje je sjedište pravne odnosno sjedište registrirane fizičke osobe. Hvala lijepo.
Hvala. Dame i gospodo,na čas ćemo prekinuti raspravu o ovoj točki da bi vas obavijestili da bi u 12 sati imali dopunu dnevnog reda pa molim klubove da ipak se okupe zastupnici kako bi mogli dopuniti dnevni red. I drugo, predsjednica Odbora za ravnopravnost spolova gospođa Gordana Sobol uputila je prijedlog odbora da se na plenarnoj sjednici danas 25.11. pročita izjava povodom obilježavanja Međunarodnoga dana za uklanjanje nasilja nad ženama. Ta bi izjava bila slijedeća. "Današnji dan 25. studeni svugdje u svijetu obilježava se kao Međunarodni dan za uklanjanje nasilja nad ženama a ova je godina i posebno značajna jer predstavlja 10. obljetnicu proglašenja tog dana od strane Ujedinjenih naroda. Nasilje nad ženama i djevojkama uzima mnoge oblike i nije ograničeno niti na jednu kulturu, regiju i zemlju ili neku specifičnu grupaciju žena. Ono u privatnom ili javnom životu ugrožava prava, slobode, zdravlje, kvalitetu života te u nekim slučajevima i same živote žena bez obzira na njihovu nacionalnost, godine starosti ili socijalni status. Ono ima izuzetne socijalne i ekonomske posljedice te umanjuje doprinos koji žene mogu imati na razvoj, mir i sigurnost te zaštitu ljudskih prava." Ovo je izvadak iz poziva kojeg je uputila Interparlamentarna unija čiji je član i Hrvatski sabor a kojime se u parlamentima širom svijeta žele inicirati konkretne aktivnosti na planu borbe protiv nasilja nad ženama. Hrvatski sabor je kao i svake godine ovaj dan obilježio održavanjem tematske sjednice svog Odbora za ravnopravnost spolova na koju su pozvani mnogi čimbenici sustava borbe protiv nasilja nad ženama kako iz državnog tako iz nevladinog sektora, a kao što znamo nedavno je ovaj Parlament donio i novi Zakon o zaštiti od nasilja u obitelji koji će svakako još i više unaprijediti sveobuhvatne napore koje Republika Hrvatska provodi u suzbijanju nasilja nad ženama. Ovim obraćanjem javnosti koristimo prigodu još jednom potvrditi nepokolebljivu namjeru da ustrajemo u tim naporima, a Hrvatski će sabor i nadalje zajedno sa svim svojim zastupnicama i zastupnicima, prije svega putem donošenja svih potrebnih zakonskih propisa, ali i javnim zalaganjem, nastojati da pitanje uklanjanja nasilja u obitelji te nasilja nad ženama općenito ostane visoko na ljestvici naših aktivnosti. Hvala na pozornosti. Ovo je izjava Odbora za ravnopravnost spolova. Hvala vam lijepa. Nastavljamo sa točkom dnevnog reda. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Tri odbora su raspravila. Ne. Otvaram raspravu. Prva je gospođa Vesna Buterin u ime kluba HDZ-a. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi državni tajnici,kolegice i kolege zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice prihvaća Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave. Ovim zakonom predlažu se nužne izmjene i dopune pojedinih odredaba Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave. Zakon preciznije i jasnije propisuje pojedine odredbe Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne samouprave glede utvrđivanja županijskih i općinskih ili gradskih poreza. Jedna od izmjena odnosi se na oslobađanje plaćanja obveze poreza na automate za pikado ako na vidnom mjestu imaju istaknute markice Hrvatskog pikado saveza. Naime, ovom se izmjenom željelo potaknuti razvoj sporta, pikado, koji u posljednje vrijeme postaje sve masovniji i sve popularniji. Hrvatski pikado savez primljen je u Hrvatski olimpijski odbor 2006. godine i na taj način stekao je status kakav imaju pikado savezi i u drugim državama. Izmijenjen je isto tako i članak 89. koji regulira odgovornost i vlasnika, odnosno korisnika poslovnog prostora koji je postavio automate za zabavne igre protivno zakonskim odredbama. Ova izmjena je potrebna iz razloga što se u praksi često događalo da je u postupku nadzora vlasnik, odnosno korisnik poslovnog prostora, davao izjave kako ne zna o čijem se automatu radi, a istovremeno nije bila propisana njegova odgovornost za nezakonito postavljanje automata u poslovni prostor. Isto tako, propisuje se zaštitna mjera trajnog oduzimanja automata za zabavu u slučaju kada se utvrdi da je isti postavljen suprotno zakonu, ali tek kada donesena odluka postane pravomoćna. Ova zaštitna mjera donosi se zbog sprečavanja da se navedeni automat ponovno stavi u uporabu protivno zakonu. Budući da su automati za zabave prerađeni u pokere, najčešće postavljaju u ugostiteljske objekte gdje su dostupni maloljetnicima i gdje se bez bilo kakvog odgovornog priređivanja krše odredbe zakona i omogućuje kocka u prostorima u kojima je to zabranjeno, predlaže se privremena mjera zabrane obavljanja djelatnosti u objektu gdje je prekršaj učinjen u trajanju od 30 dana. Ako se prekršaj ponovi unutar dvije godine, ta mjera može iznositi od jedne do tri godine. Nadalje, pobliže se označava pripadnost poreza na tvrtku što znači da porez na tvrtku pripada proračunu grada, odnosno općine gdje je sjedište pravne osobe, odnosno obavljanja registrirane djelatnosti fizičke osobe. Ukoliko dođe do situacije da obveznik ima poslovnu jedinicu onda je porez na tvrtku te poslovne jedinice prihod općine ili grada na čijem se području ta poslovna jedinica nalazi. Isto tako predlaže se i brisanje članka od 52. do 82. Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne samouprave koji se odnose na sadržaj, način izrade, donošenje i izvršavanje proračuna jedinica lokalne i područne samouprave budući da je sve to definirano u Zakonu o proračunu. Također se predlaže da načelnik, gradonačelnik odnosno župan nadzire financijsko, materijalno i računovodstveno poslovanje proračunskih i izvanproračunskih korisnika jedinica lokalne i područne samouprave. Isto tako, propisana je i nadležnost Ministarstva financija glede nadzora zakonitosti korištenja proračunskih sredstava u jedinicama lokalne samouprave i njihovih proračunskih i izvanproračunskih korisnika, kao i nadzora namjenskog trošenja sredstava doznačenih iz državnog proračuna jedinicama lokalne i područne samouprave. Slijedom iznesenoga, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice u potpunosti podržava donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave.
Hvala. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, državni tajnici. Kolegice i kolege. Mi u Klubu zastupnika SDP-a se pitamo kad će konačno Vlada izvući glavu iz pijeska. Jer nadali smo se, vjerovali i očekivali da Vlada, ako već ne sluša kritike oporbenih zastupnika, ako već ne sluša kritike javnosti, stručne i opće, da će makar u jednom trenutku ići za time da provodi program Vlade Republike Hrvatske koji je usvojen u ovom Saboru i koji je ta ista Vlada predložila ovom Hrvatskom saboru, a koji je vladajuća većina zdušno podržavala, branila i podupirala. I onda smo očekivali kada se onako odjedanput u dnevnom redu pronašla točka dnevnog reda Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o financiranju jedinica lokalne samouprave da je to doista u skladu sa onim što je Vlada preuzela obavezu ovdje nudeći nam program. Jer Vlada je preuzela obavezu da će do 1. svibnja 2008. biti napravljena Strategija regionalnog razvoja Republike Hrvatske, da će osnovati i zajednički tim za izradu Strategije fiskalne decentralizacije Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave do 30. lipnja 2008. godine. Da će do 1.1.2009. a ja vas želim upozoriti da smo sada u studenom te iste 2009. godine. Dakle, da će do 2009. prvog prvog temeljem tih Strategije fiskalne decentralizacije usaglasiti i prihvatiti Zakon o financiranju jedinica lokalne samouprave. Dakle, da će do 1.1.2009. izraditi, usaglasiti i prihvatiti Zakon o financiranju jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave, te će biti akceptirani ti prijedlozi iz tog, odnosno rezultati rješenja iz toga zakona u fiskalnim projekcijama proračuna Vlade za 2010., 2011. Da će biti utvrđeni minimalni standardi izdvajanja kao jedan od kriterija koristi, odnosno prihoda po stanovniku jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave u odnosu na prosječni prihod stanovnika na razini Republike Hrvatske. Da će sredstva fiskalne decentralizacije osigurati se počevši sa proračunom od 2009. godine kako bi se u proračunu za 2008. još omogućio završetak projekata, a onda krenulo na jedan potpuno drugi sustav. Da će proces decentralizacije i financiranja lokalne samouprave iz središnjeg proračuna se nastaviti temeljeno na programima usmjerenim kao otklanjanju neujednačenosti među jedinicama lokalne samouprave itd. itd. Dakle, imali smo vrlo jasne rokove. Primjerice utvrđivanje kriterija i visine sredstava financiranja jedinica lokalne samouprave i kriterija za korištenje sredstava bio je rok 30. lipanj 2008. godine. Želim vam još jedanput ponoviti nalazimo se u studenom 2009. godine. Zatim, imali smo početak primjene zakona prvog, Zakona o financiranju jedinica lokalne samouprave 1. siječnja 2009. godine itd. itd. Morali smo osnovati tim, morali smo izraditi upravnu decentralizaciju i sve ostalo. Umjesto toga mi danas dobijemo Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju jedinica lokalne samouprave u kojem kao nešto strašno važno raspravljamo i strašno nešto važno za jedinice lokalne samouprave donosimo odluku. Nešto sudbinski donosimo odluku, znate kriza je, teško je vrijeme, situacija je vrlo ozbiljna. To sudbinsko odlučivanje je o tome tko će naplaćivati markice na pikado i biljar, a kako će preživjeti jedinice lokalne samouprave u 2009. godini niti spomena. Kakva je situacija u lokalnoj samoupravi koja je rezultat ove krize u 2009. godini, niti spomena. Isprika zastupnicima i hrvatskoj javnosti zašto nije realiziran program Vlade, niti spomena. Najava kada ćemo dobiti doista ono što nam je Vlada obećala, niti spomena. Od nas se očekuje, premijerka nas poziva da imamo prijedloge. Evo ja joj predlažem, gospođo Kosor, dajte si vremena, pročitajte program Vlade Republike Hrvatske koji ste predložili ovom Saboru i dajte radite po njemu. Jer uopće u ovom trenutku u lokalnoj samoupravi nije važno niti presudno tko će naplaćivati markice na biljar i pikado. Nije važno niti presudno da li će se i kako naplaćivati porez na tvrtku, jer ukupni najveći iznos poreza na tvrtku može biti do 2000. kuna. U ovom trenutku je važno i bitno kako će lokalna samouprava preživjeti 2009. godinu i kako će se financirati lokalna samouprava u 2010. godini. Prijedlog proračuna koji sutra dolazi ovdje u raspravu u ovu dvoranu u potpunosti nastavlja istu politiku odnosa prema lokalnoj samoupravi kao i proteklih godina, a to znači oni koji su na državnim jaslama ostaju na tim jaslama. U tim jaslama će biti jednako cijena koliko je bilo i do sada. Oni koji nisu bili ne mogu na te jasle računati i pobrinite se sami što će sa vama biti. A izvršenje državnog proračuna za 2009. godinu predviđa da će pad prihoda od poreza na dohodak u 2009. godini biti gotovo 10% u prosjeku, što znači da će neke jedinice lokalne samouprave ostvariti značajnije manje prihode, a nemaju uvjete kao što je to imala Vlada i vladajuća većina uvesti harač svojim građanima. Oni to ne bi niti činili čak i da imaju takve mogućnosti i takve uvjete da si taj nedostatak prihoda od poreza na dohodak u svom proračunu popuni. I umjesto da imamo odgovore na ta pitanja nama se ponovno baci prašina u oči i kaže hajde dajte se vi sad tu zabavljajte s time kako će se obračunavati porez na kuću za odmor, pa porez na motorna vozila nešto sitno, pa što će načelnik ili gradonačelnik nadzirati proračun i kako će njime upravljati iako to sve imamo gotovo riješeno u nekim drugim zakonima. U konačnici mi smo uskladili 21 zakon sa novim sistemom gdje čelnici, neposredno izabrani čelnici jedinica lokalne samouprave supstituiraju dosadašnja poglavarstva i sustav funkcionira. Jer da sustav ne funkcionira pazite, ispada da po ovome kako sada imamo prijedlog zakona maltene su gradonačelnici, načelnici i župani nezakonito postupali u nekim slučajevima pa se onda postavlja i pitanje kako smo uopće išli u izbore za koje smo znali 4 godine unaprijed da će biti neposredni, a da nismo sve zakone promijenili što se tiče jedinica lokalne samouprave i prihoda jedinica lokalne samouprave. Mi nemamo ponovno niti hrabrosti uopće otvoriti raspravu u ovom Hrvatskom saboru o ustroju i sustavu lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj niti jedan temeljni zakon što se tiče lokalne samouprave nije došao u ovaj Sabor u ovom mandatu. Iako su svi bili obećani, financiranje smo rekli kada je bio rok, Zakon o komunalnom gospodarstvu trebao je doći, biti usvojen ovdje u Hrvatskom saboru 1. rujna, 30. rujna ove godine, a stupiti na snagu 1. siječnja slijedeće godine. Šta je ostalim zakonima koji bi trebali omogućiti lokalnoj samoupravi da preživi 2010. godinu? Ili nas je ponovno posve briga što će sa lokalnom samoupravom biti. Čini mi se iščitavajući državni proračun da tome tako jeste, jer u državnom proračunu su osigurana sredstva za podobne jedinice lokalne samouprave, a za one koji žive od svoga rada baš nas briga, pa neka se one same od sebe pobrinu kako će osigurati sredstva i za normalno funkcioniranje, i za kapitalnu izgradnju, i za funkcioniranje onih svih nadležnosti i djelatnosti koje jedinice lokalne samouprave imaju ili trebaju imati. Mi nemamo hrabrosti čak niti zakvačiti primjerice u Zakonu o javnim cestama, koji jednako je tako Vlada obećala da će biti u ovom Hrvatskom saboru. Jer mi imamo apsurd da gradovi upravljaju nerazvrstanim cestama, a nerazvrstane ceste nisu javne ceste, pa se dakle vozite po nečemu što nema praktično nije u Zakonu o javnim cestama uopće definirano kao javna cesta. I danas i u ovom prijedlogu zakona mi imamo odredbe koje se odnose na porez na motorna vozila, a nismo imali hrabrosti da taj zakon ili taj porez raspodijelimo između onih koji grade i održavaju prometnice, a prometnice grade i održavaju i općine i gradovi. I za to nemaju nikakvih prihoda. Županije imaju porez na motorna vozila, i imaju naknadu za korištenje županijskih cesta prilikom registriranja vozila. Hrvatske ceste i autoceste imaju prihode temeljem udjela u cijeni benzina i iz državnog proračuna. Jedino lokalna samouprava nema nikakvog prihoda s osnova korištenja cesta, a odnos količine ili kilometara nerazvrstanih cesta u odnosu na županijske, lokalne i državne ceste je negdje 5 naprama 2 naprama 1, naravno na štetu jedinica lokalne samouprave. I zašto to se onda nije ovdje zagrabilo i zagrebalo u zakonu i reklo ajmo i to probati promijeniti? Dakle Vlada umjesto da se suoči sa problemom, Vlada umjesto da postupa prema onome što je u svoj program napisala, ponovno gubi naše vrijeme, ponovno krade naše vrijeme, ponovno uzima vrijeme i krade budućnost građanima koji žive u jedinicama lokalne samouprave ne želeći riješiti ni jedan ključni problem. Ovaj zakon ne rješava ono što se u posljednje vrijeme govori, a to je da će se napraviti reforma lokalne samouprave. Ovaj zakon ne rješava to da dođe do smanjivanja broja jedinica lokalne samouprave. Ovaj zakon ne rješava to da se definira doista da se financiraju tekući rashodi samo iz onoga što lokalna samouprava može prihodovati. Ovaj zakon je u ovom trenutku jedan potpuno nepotreban zakon, zakon koji će uzeti jedno prijepodne ovdje u Hrvatskom saboru našoj raspravi, koji će naravno biti usvojen, ali ništa, ali apsolutno ništa važnoga u Hrvatskoj neće promijeniti, niti će pomoći da Hrvatska, građani Hrvatske i lokalna samouprava izađe iz krize.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin Boris Matković.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo ispravio bih vezano za izlaganje kolege Mršića, vezano za jedinice lokalne samouprave, odnosno nerazvrstane ceste. Kolega Mršiću, pa vi znate vrlo dobro da, jer to je zapravo istina je li da se one kao takve održavaju i izgrađuju iz komunalne naknade. To je jedno. Dakle nema da nije određeno. Zna se točno. Zakonodavac je odredio na koji način se one održavaju i izgrađuju. A isto tako trebali biste znati da Vlada vodi računa i o tim nerazvrstanim cestama kroz jedan drugi segment. Sva područja od posebne državne skrbi, brdsko-planinska područja, … [[Govornik se ne razumije.]] otoka, imaju dakle projekte i programe koji se dakle u tom pogledu naslanjanju na programe i projekte dakle Ministarstva prometa, pomorstva i veza uz projekte Europske investicijske banke jedan, dva, … [[Govornik se ne razumije.]] tri, itd. Dakle ima načina na koji Vlada, odnosno Republika Hrvatska pomaže jedinice lokalne samouprave kad su u pitanju … [[Govornik se ne razumije.]] ceste. A to što ste vi mislili, to je nešto sasvim drugo.
Hvala. U ime kluba HNS-a, gospodin zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, gospodo državni tajnici, kolegice i kolege. Klub Hrvatske narodne stranke će podržati ovaj potpuno nepotreban Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju jedinica lokalne i regionalne (područne) uprave. Zakon koji je jedan u nizu izmjena Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne samouprave, do sad je podsjećam bilo ukupno 11 intervencija u taj zakon, ovo je 12., i s ovom 12. definitivno pored formalnog usklađenja stvari koje su riješene drugim zakonima, rješava se i pitanje i sudbina iznajmljivača pikado i bilijar automata po ugostiteljskim lokalima. S tim da moje jedno vrlo praktično pitanje, uvjet je da se oslobodi poreza za bilijar i za pikado naljepnica Hrvatskog bilijarskog saveza ili naljepnica Hrvatskog pikado saveza. Pitam zašto? Jer su to olimpijski sportovi. A pitam zašto i to zakonodavac nije omogućio i kuglanama, jer je i kuglanje isto olimpijski sport, i ima svoju udrugu. Prema tome zašto se i njima to nije dozvolilo? Naime i jedno, i drugo, i treće možda za nekoga je važno, interesno važno i da li je to razlog da se išlo s ovim izmjenama. Ali ključna je stvar, koju je već postavio moj prethodnik, a to je. Prvo kako će jedinice lokalne uprave prije svega, a i regionalne preživjeti 2010. godinu, da li to s ovim Zakonom rješavamo, koja je uopće pozicija jedinica lokalne uprave, koja će uopće od jedinica lokalne uprave preživjeti ovu administrativnu reorganizaciju koju navodno Vlada priprema ne znamo po kojim kriterijima, ne znamo kada, nemamo uopće informaciju. Jedan veliki broj jedinica lokalne uprave drži se i dalje u neizvjesnosti da li će uopće opstati, neke s punim pravom neće opstati, ali je ključno pitanje a iskustvo nam govori, kada se donose vrlo važne zakonske odredbe da se u pravilu donose bez kriterija i moje je pitanje koji su to kriteriji, koji su kriteriji temeljem kojih će se reorganizacija jedinica lokalne i regionalne samouprave. I ključno pitanje, a kolega Mršić je već spomenuo, a to je da smo donošenjem strategije fiskalne centralizacije trebali dobiti do 1. 1. 2009. Od toga nema gotovo ništa, ne gotovo ništa, nego uopće ništa. Još jednu stvar, kada je HDZ u pitanju nama je stvar jasna, međutim i HSLS, i HSS i zastupnici manjine kada su potpisivali koalicijski ugovor, sporazum, potpisali su jednu obvezu koja nameće novoj vladi obvezu da postotak koji lokalni proračuni ubiru u to vrijeme je bilo 16,7% prihoda povećava na 20% prihoda u roku od četiri godine. I ta je promjena jedinica lokalne uprave lokalnom proračunu trebala donijeti povećanje prihoda od 4,5 milijarde kuna više nego u tom trenutku. Podsjećam potpisano u koalicijskom sporazumu, prije 2 godine. Je li se nešto od toga riješilo, je li nešto od toga u ovom zakonu? Ne. Ali pikado i biljar je. Nadalje, jedna ispravka na izlaganje kolege Mrkšića, Strategija o regionalnom razvoju je napravljena, ona je napravljena još prije dvije godina u ministarstvu, prošla provjere Europe, Europske komisije ali ta ista Strategija još nije došla na Vladu, podsjećam dvije godine kako je napravljena i ta ista Strategija još nije došla u Sabor. Zašto nije došla? Vrlo jednostavno i jasno, Strategija jednoznačno određuje stupanj razvijenosti svih naših jedinica lokalne i regionalne uprave vrlo jednoznačno određuje kriterije temeljem kojih se utvrđuje razvijenost, i ono što je posebno važno ono što je posebno važno, utvrđuje kriterije u smislu povećanja prihoda da bi one jedinice lokalne i regionalne samouprave koje su ispod određenih postotaka da bi po automatizmu imale pravo na dodatne izvore prihoda a da bi u nekom vremenu po stupnju razvijenosti, po indeksu razvijenosti se približile zadanom cilju. Kriteriji su utvrđeni, to je prva Strategija i prvi Zakon gdje su jednoznačno utvrđeni kriteriji. Međutim, ta priča na Vladu još nije došla, jer prihvaćanjem te Strategije prihvaćanjem tog Zakona o regionalnom razvoju, mnogi ministri i u ministarstvu, ili zaposlenici u ministarstvima gube područje svog autoriteta, ne odlučuju više oni, nego odlučuju kriteriji, nije došlo u Sabor, jer gube svoj politički autoritet, a istovremeno dovodimo sami sebe u jednu vrlo tešku situaciju o čemu sam govorio jutros i na Odboru za financije. 2012. kada uđemo u Europsku uniju nama su već sada raspoložili pretpristupni fondovi, već imamo i naznaku kolika je ukupna financijska omotnica kada uđemo, ali nama predstoji realna opasnost da ćemo plaćati više Europskog poreza nego ćemo koristiti Europske fondove, plaćat ćemo više, naime to postoji izračun u ministarstvima, nije to moja procjena, to je procjena u ministarstvima. U regionalnom razvoju, u ovom trenutku, kada bi u ovom trenutku krenuli, mi nismo sposobni, mi nismo spremni preuzeti niti ¼ raspoloživih sredstava, jer Europa ima kriterije za razliku od nas, ona ima kriterije. Sada je moje pitanje koliko smo osposobili, ajmo pretpostavku da smo osposobili jedinice lokalne uprave kroz administrativni kapacitet, a koliko smo je osposobili kroz fiskalni kapacitet. DA li jedinice lokalne uprave iz svog proračuna mogu sudjelovati u financiranju projekata koji se temelje na onim ključnim sredstvima, a to su sredstva iz Bruxellesa, ne mogu. I gotovo ne mogu. Prema tome, da ne duljim, vrlo jasno je ne želimo riješiti i nismo spremni poštivati, a to činjenice govore, Vlada ne poštuje svoj koalicijski sporazum, ne poštuje svoj program rada, ne poštuje dinamiku svoga programa rada, i nismo spremni jedinicama lokalne uprave dati mogućnost da iskoriste sve svoje potencijale koje imaju i sve one prilike koje im se pružaju i dovodimo se u situaciju, da ćemo plaćati, ponavljam, postoji nam realna opasnost i u regionalnom razvoju i u poljoprivredi, dovodimo sami sebe u realnu opasnost da plaćamo novcima poreznih obveznika više Europskog poreza u Bruxelles nego ćemo iz Bruxellesa povlačiti novaca, a novci su definirani i vjerujte da Europska administracija plaća svoje zaposlenike da što manje potroše iz Europskog proračuna i da imaju vrlo jasne kriterije, kriterije koje ćemo mi kada tada morati imati. Prema tome, mislim da je to bila jedna od niza tema, da se nadovežem na sve one teme koje je otvorio kolega Mršić u ime Kluba SDP-a, da je to jedna od tema o kojoj trebamo progovoriti, da trebamo vrlo jasno reći mi iz oporbe imamo tu svoj jasan stav, a naš jasan stav je vrlo jednostavan a to je da Vlada poštuje ono što je potpisala sa koalicijski sporazum i da poštuje rokove programa Vlade one koje je sama propisala. Te dvije stvari da koalicija vladajuća i Vlada Republike Hrvatske poštuje, vjerujte da podrška oporbe uopće u ovom segmentu nije upitna i dapače ona je prisutna. Mi u klubu Hrvatske narodne stranke ponavljam, podržat ćemo ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju jedinica lokalne, područne (regionalne) samouprave. Ne zbog biljara, ne zbog pikada. Zbog jednog usklađivanja sa ostalim zakonskim propisima koje je nužno. A istovremeno tražimo i od vladajuće koalicije i od Vlade Republike Hrvatske da sve one dobre ideje koje su potpisane, nažalost još uvijek su na nivou pisma namjere, da prevedu, da realiziraju i zbog naših općina i zbog naših gradova i zbog jedne poruke i prema građanima i prema okruženju, da smo država koja poštuje ono što se dogovori. Ali što je najvažnije da si otvorimo mogućnost da možemo ono što nam se nudi da možemo i koristiti. Tu mislim na europske fondove. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. E moj Koračeviću, da te sluša Vesna Pusić. Ali ja se slažem, Europa dobije od Hrvatske. Hrvatska je puno dala Europi. Što ćemo mi dobiti? Vidjet ćemo. Dali smo im tržište, banke, a još ćemo toga. Ali sada da se vratim na ovaj zakon o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave. Kako je samo financiranje, nešto malo kasnije. Lako za koalicione sporazume, međutim ono što mene brine, to su ova zakonska rješenja, to je budućnost lokalne samouprave, to je ova gospodarska, socijalne zbilja, kako bi narod rekao, na terenu. A sve to je u ovom trenutku kada je riječ o velikoj većini lokalnih samouprava, van možda glavnoga grada Zagreba, dovedeno u pitanje. Prvo što bih rekao da gospoda Lovrinčević, Adlešić potpredsjednica Vlade prestanu se igrati teritorijalnog ustroja. Oni sami predlažu da bi se trebalo ukinuti najmanje 50% općina u Republici Hrvatskoj. Gospodin Lovrinčević predlaže da bi se trebalo od 20 hrvatskih županija ukinuti njih 50% što će reći da bi trebalo ostati 10, a gospođa Adlešić govori da bi od 20 hrvatskih županija, trebalo biti ukinuto njih 16 plus grad Zagreb, tako da bi ostale svega 5 regionalnih cjelina. Treba zasigurno poći od toga, tko je u ovom Parlamentu predlagao nove općine. Mi smo sigurno recimo u zadnjih desetak godina u ovome Saboru izglasali ili formirali, ma usuđujem se reći, najmanje 50-ak novih općina. Svi su to predlagali osim IDS-a. Jasno je da jedini kriterij mora biti ta financijska održivost lokalne samouprave, da može zadovoljiti ekonomske potrebe građana, da može zadovoljiti socijalne potrebe građana, zakonske obveze itd. Međutim, bez obzira na broj stanovnika, ako je npr. jedno malo Gračišće nedaleko od Pazina uspješna općina, zašto je ukidati. Ako su jedan Kaštelir, Labinci uspješna općina i imaju nepunih tisuću ljudi, pa zašto ih ukidati. Ako su jedne Bale, gdje IDS nije na vlasti uspješna općina, pa zašto tu općinu ukinuti. Konačno ja tvrdim da jedno malo Lanišće iznad Buzeta gore na Ćićariji sa svega 400 i nešto stanovnika sigurno bolje prolazi, bolje profitira kao samostalna općina, nego da je u teritorijalnom sklopu grada Buzeta. Međutim, nije bit ja bih rekao broj općina, već je centralno pitanje centralizacija i s koliko sredstava u ovom trenutku raspolaže naša država, odnosno s druge strane lokalna samouprava. Konačno ovo je Zakon o financiranju lokalne, odnosno regionalne samouprave, što će reći općina, gradova i županija. Država danas posjeduje ili govori se o proračunskoj veličini od 120 milijardi kuna. To je bilo negdje prošle godine 83,4% fiskalnog kapaciteta. Naše općine, plus gradovi, plus županije raspolagale su sa 16,9 milijardi kuna ili 11,7% tog fiskalnog kapaciteta, dok je sam Grad Zagreb raspolagao sa 7 milijardi i 50 milijuna kuna ili 4,9%. Znači, država 83,4%, sva ostala regionalna i lokalna samouprava 16,6%. Ja bih se usudio reći da nije istina, da nije točno da su naše županije, da su gradovi, lokalna samouprava neuspješni. Neuspješna je država. Ona sada tu svoju jednu fiskalnu nesposobnost želi liječiti ukidanjem naših općina, gradova, odnosno županija jednim novim teritorijalnim ustrojem. Ustroj ja bih rekao nije ključan, on je bitan, ali je daleko su bitnije ovlasti, novci. Koliko će ta lokalna samouprava biti bliska građanima? I jasno je isto tako da treba postaviti si pitanje, tko je taj teritorijalni ustroj ustrojavao, tko ga je postavljao? IDS nije, ali sam siguran da ovakav jedan ustroj, danas je Istra prihvatila. Gdje je međutim problem? Problem je u tome što je tamo '90.-te godine ili druge, zapravo '92. godine srušen jedan ustroj. Onaj ustroj kada je riječ o lokalnoj samoupravi kojeg je poznavao Ustav iz godine '74. Koji je po meni ideal lokalne samouprave, a ponuđen nam je jedan nov s ciljem vladanja našim prostorima, stanovnicima po uzoru nadbiskupije, odnosno na župe. Županije su preslik naših biskupija, naše općine su preslik naših župa. Tako po Ustavu iz godine '74. ondašnje skupštine općine birale su i suce i šefa policije i šefa katastra i šefa financija. A danas naši načelnici, gradonačelnici, župani ne mogu autonomno birati niti matičara. '74. godine preko 50% fiskalnih prihoda ostajalo je skupštinama općine. Danas, rekoh općinama, županijama, gradu Zagrebu 16,6%. Općine po Ustavu iz '74. godine sa svojom financijskom snagom usuđujem se reći iznijele su čak i rat financijski. Po Ustavu iz '74. godine Republika Hrvatska kada je bila vlast najbliža građanima i najbrže se razvijala. Te općine snažno su integrirale Hrvatsku a centralizacija kao što je poznato uvijek dezintegrira Hrvatsku. Ja tvrdim da ova zemlja je naprosto u takvoj situaciji da gospodarski, socijalno ne može preživjeti ako imamo samo jedan jak Zagreb, samo jedan uspješan Zagreb a da je sva periferija zapravo neuspješna. Hrvatskoj treba stotinu malih Zagreba. Pogledajte jednu Slavoniju. Pa ta Slavonija je krvarila za sve nas u Hrvatskoj, ta ravna ravnica, danas gotovo ljudi tamo na tim prostorima gladuju. Jedna Dalmacija je ostala bez 100 tisuća radnih mjesta a svaki drugi ministar je da se tako izrazim Dalmatinac itd. Metropolizacija, pa ta metropolizacija usisat će Hrvatsku, usisala ju je već financijski, gospodarski a na dobrom smo putu da se dogodi ono najgore da demografski usiše Republiku Hrvatsku. Gospodin Lovrinčević nedavno je izjavio da metropola će se u godini kriza brže razvijati, ostali sporije. Kaže da će se kriza jače osjetiti na periferiji nego u Zagrebu. Gotov citat. Ja ne želim da tome bude tako da jedna Slavonija jače osjeća krizu od Zagreba, da Istra osjeća jače krizu od Zagrebu, da jedna Lika osjeća jače krizu od Zagreba, jedna Dalmacija da osjeća jače krizu nego Zagreb. Zagreb je sigurno naš glavni grad i to će biti, i svima je stalo što se ovdje zbiva i kako se ovaj razvija ali krizu isto tako treba paralelno svi na podjednak način snositi. Kako to izgleda kada prenesemo ili to predstavimo u fiskalnom kapacitetu odnosno bruto društvenom proizvodu. Zagreb sa svojim bruto društvenim proizvodom "per capita" je na prvom mjestu sa 15 tisuća 567 eura, na drugom mjestu je Istra sa 11 tisuća 377 eura, Primorsko-goranska županija je na 3. mjestu sa 10 tisuća 560 eura. Interesantno da je Zagreb po GDP-u ispred Istre a Istra ima manje nezaposlenih nego Zagreb, daleko po glavi stanovnika veći izvoz, veći devizni priliv itd. Zadarska županija ima GDP svega 6 tisuća 918 dolara, Šibenska 6 tisuća 575, Splitska 6 tisuća 932 a u Slavoniji recimo jedan Vukovar koliko ima 6 tisuća 757 eura "per capita", Vukovar svega 5 tisuća 500 eura "per capita". Zašto je to tako? Pa između ostalog zbog toga što su danas svi "proračunski" prihodi koncentrirani u grad Zagreb. Tu su sva ministarstva, sve ambasade, svi izvanproračunski fondovi. Možemo reći gotovo svaka banka ima sjedište danas u Zagrebu. Izuzetak je jedna Erste u Bjelovaru, OTP u Zadru, IKB u Umagu, Karlovačka banka itd. Gotovo svaka tvrtka koja broji preko 3 stotine zaposlenih danas radi, posluje iz grada Zagreba. Ukidanjem županija taj trend bi se gospodo zasigurno i nastavio. Zašto je Istra po GDP-u na drugom mjestu, pa prije svega jer ima 30, 40 jakih tvrtki koje djeluju na tom prostoru i koje su uspjele sačuvati taj jedan svoj poslovni subjektivitet. Kada bi ostali bez županije mislim da bi se to dovelo također u pitanje. Ako mi idemo sa ukidanjem županija to će biti dodatni udar na slabe u ovoj zemlji. Rasturit će se ne znam kako da se izrazim lokalna samouprava. Da li će sutradan itko u tim subjektima ostati bez posla? Neće, ali će naprosto građani ostati bez vlasti koja je koliko toliko njima bliska. Konačno, što reći ne ukidajte bez jedne posvemašnje rasprave. Te županije su dio subjektiviteta, povijesti. Dovoljno je pogledati samo grb Republike Hrvatske pa će svakome valjda sve biti jasno. Što bi donijela podjela Hrvatske recimo na 115 općina ili 5 županija? Ja mislim da bi to samo dodatno nas dijelili, da bi dodatno ušli u sukobe, referendume i te reforme ne smije se lomiti preko koljena. Znači, neka se gospoda Lovrinčević, Adlešić bave umjesto županijama izvozom, brodogradnjom, kriminalom, ne gradovima i teritorijalnim ustrojima jer svega čega se dotakla na neki način ova Vlada pokazalo je ili da je propalo ili da je na dobrom putu da se to i dogodi. Znači, rješenje je što veća decentralizacija. Rekoh decentralizacija integrira, metropolizacija dezintegrira Hrvatsku. Neka država zadrži ono što normalno spada u njen djelokrug postupanja, vojsku, dio policije, vanjske poslove, monetarnu politiku, mirovine, dio zdravstva, kapitalne investicije, fiskalnu politiku a ostalo neka prepusti lokalnoj samoupravi jer vjerujem da bi takav ustroj za zemlju bio jeftiniji, bio bi učinkovitiji i zasigurno bi bilo i manje kriminala kada bi vlast bila bliža građanima. U ovom zakonu kao što su rekli i moji prethodnici tu se vodi neka debata o nekim parafiskalnim nametima, na primjer ove markice za pikado, kuće za odmor, poreze na motorna vozila, motore, aute itd. a nitko ne govori o nečemu o čemu ćemo sutra razgovarati doduše kada bude bila rasprava o proračunu za 2010. kako to da će proračun Republike Hrvatske biti cirka 1% veći nego ove godine a gotovo sve lokalne samouprave smanjuju svoje proračune za 10, 15, neke 20, neke 30%. Suština je jasno gospodarsko ozdravljenje Republike Hrvatske a Hrvatska bez lokalne samouprave teško da može biti uspješna, teško da može tako se voditi život u ovoj zemlji. Svima će biti jasno ako idemo na to ukidanje teže a slabijima bojim se da će biti daleko slabije. Jednom riječju za kraj, počnimo se baviti tim životnim temama. Lokalna samouprava je svakako jedna životna tema a porez na pikado to je toliko marginalno. Njega se može lokalna samouprava odreći u korist države a država onda neka lokalnoj samoupravu ustupi dio PDV-a ili dio trošarina na naftu ili na duhanske prerađevine a onda neka jasno i prebaci i dobar dio ovlasti na lokalnu samoupravu jer to je zapravo bit da ovlasti moraju slijediti novac. Sve u svemu, ovaj zakon je nepotreban. Nema problema, jasno je, to je neko usklađenje sa ovim novim izbornim sustavom. IDS ga prihvaća ali mislim da kada je riječ o lokalnoj samoupravi da se trebamo pozabaviti onim životnim temama a to je koliko novaca, koliko ovlasti i kako se živi danas na periferiji.
Hvala. Jedan ispravak. Gospodin zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa netočan je navod gospodina Kajina da teritorijalna rascjepkanost i teritorijalna organiziranost, mislim na lokalnu i regionalnu samoupravu, nije jedan od ključnih problema u Hrvatskoj, on je ključni problem. Jer to što jedno selo u Istri sa 400 stanovnika dobro živi, vjerojatno ima nekakav pogon tamo i nekakvu dobru proizvodnju, e sad zašto taj pogon mora plaćat načelnika, donačelnika, vozača, čistačicu itd. Bolje da ti novci koji se izdvajaju za taj stav idu u razvoj. Ključni problem zbog troška i onoga što danas imamo u Hrvatskoj jeste reorganizacija jedinica lokalne samouprave i regionalne samouprave s time da se slažem da i problem decentralizacija. Vi imate veliki broj općina koje jednostavno nemaju jednog zaposlenog, samo onih pet ili šest ljudi koji rade u općini i eventualno nekog državnog službenika ako ima nekakva ispostava. I mislim da je ključno pitanje smanjenje broja jedinica lokalne samouprave.
Mislite? A ispravljate netočni navod. … [[Upadica se ne razumije.]] Klub zastupnika HSS-a gospodin zastupnik Boris Klemenić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ja ću se pokušat držat teme, a to je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne samouprave, iako su svi u ime klubova i govorili o tome, ali koristili ove izmjene da daju svoja mišljenja vezano za općenito financiranje i opstojnost velikog broja općina u Republici Hrvatskoj. A ruku na srce, da ih nema vjerojatno se neke stvari ne bi u Republici Hrvatskoj ni dogodile, mislim u pozitivnom smislu. Prva linija demokracije je lokalna samouprava, iako Hrvatsku se često ocjenjuje od strane domaćih političara i stranih analitičara kao visoko centraliziranu državu. Stoga mi u klubu HSS-a donošenje ovog zakona doživljavamo kao opravdani napor da se što bolje i učinkovitije regulira područje financiranja jedinica lokalne i područne odnosno regionalne samouprave. Ovaj zakon od njegovog donošenja 1993. godine do danas doživio je brojne izmjene i dopune, sve s ciljem njegovog poboljšavanja i osiguravanja što boljeg funkcioniranja sustava financiranja lokalne samouprave. U većini europskih zemalja sve više jača trend decentralizacije države, prenoseći političku moć i utjecaj s više razine na niže lokalne razine vlasti. Potreba za decentralizacijom javlja se zbog potrebe za efikasnijim funkcioniranjem javnog sektora. Lokalni interesi i potrebe najbolje se mogu zadovoljiti ukoliko se osigura decentralizirani način odlučivanja o vrstama tih javnih usluga i potreba. Isto tako, decentralizacijom sustava postiže se povećanje učinkovitosti u pružanju javnih usluga jer lokalna vlast ima bolji uvid u javne usluge odnosno potrebe lokalnog stanovništva. U Hrvatskoj se proces decentralizacije provodi već duže vrijeme i rekao bih da se greške po našem mišljenju dešavaju u hodu. Prema popisu stanovništva iz 2001. godine ukupan broj stanovnika u Republici Hrvatskoj je bio 4 milijuna 381 tisuća 352. Od toga na Grad Zagreb otpada 17,6% ukupnog broja ljudi ili 770 tisuća i 58 stanovnika. U ostalom dijelu Hrvatske, bez Zagreba, živi nešto više od 82% stanovnika ili 3 milijuna i 611 tisuća stanovnika. Drugim riječima, u gradovima živi ukupno 3 milijuna i 30 tisuća stanovnika ili 69,16%, a u općinama milijun 351 tisuća ili 30,84%. Vodeći se navedenim podacima o rasporedu stanovništva po općinama i gradovima treba znati da je osnovna zadaća lokalnih jedinica poboljšanje uvjeta života i rada, odnosno podizanje razine životnog standarda svih njezinih stanovnika, tj. pronalaženje načina financiranja kako bi se osiguralo dovoljno prihoda za nesmetano obavljanje poslova iz područja jedinica lokalne i regionalne samouprave. Zakon o financiranju jedinica lokalne i područne odnosno regionalne samouprave definira izvore prihoda za jedinice lokalne i područne samouprave, vrste zajedničkih poreza koji se dijele između različitih razina vlasti i njihovu diobu između središnje, odnosno države, županija, gradova i općina. Jedinice lokalne i područne samouprave osiguravaju prihode za financiranje svojih aktivnosti i slobodno njima raspolažu. Prihodi općina, gradova i županija trebali bi biti jednaki izdacima odnosno zadacima koje izvršavaju, no iako je Hrvatska započela proces decentralizacije evidentno je da još ima prostora da se takova situacija i poboljša. Predloženim izmjenama i dopunama Zakona o financiranju jedinica lokalne i regionalne samouprave mijenjanju se i dopunjuju zakonske odredbe za koje je tijekom primjene dosadašnjeg zakona uočeno da ih treba promijeniti. Predmetni zakon nije velik po broju normi koje propisuje, ali u bitnome definira pojedinosti koje su do sada stvarale zabunu ili je njihova nedorečenost ostavljala prostore za manipulaciju. Predloženim izmjenama i dopunama zakona preciznije se propisuju odredbe vezano uz utvrđivanje županijskih, općinskih i gradskih poreza. Tako se člankom 7. predlaže dodavanje novog stavka 4. u članku 35. Zakona u svrhu pojašnjenja obveza plaćanja poreza na kuće za odmor i za one kuće za odmor koje građani na temelju odobrenja nadležnog ureda iznajmljuju turistima budući se i nadalje radi o sezonskom načinu korištenja kuće za odmora, što je osnova za utvrđivanje poreza na kuće za odmor. Predmetnim zakonom predlaže se brisanje članka 52. do 82. koji se odnose na proračun, godišnji obračun proračuna, stalnu rezervu, pokriće proračunskog manjka, posebne račune te nadzor proračuna jedinica lokalne i područne samouprave, budući su navedena područja regulirana Zakonom o proračunu iz 2008. godine. Isto tako, predlaže se da načelnik, gradonačelnik odnosno župan nadzire financijsko, materijalno i računovodstveno poslovanje proračunskih i izvanproračunskih korisnika jedinice lokalne i područne samouprave. Također, člankom 12. predlaže se izmjena članaka 88. stavak 1. te se na precizniji i jasniji način propisuje nadležnost Ministarstva financija u pitanju nadzora financijskog i materijalnog poslovanja jedinice lokalne i područne samouprave. Isto tako, u stavku 3. navodi se da Državni ured za reviziju obavlja reviziju financijskih izvještaja i poslovanja jedinica lokalne i područne samouprave. Nepotrebno je propisati da Ministarstvo financija može zahtijevati da Državni ured za reviziju pregleda financijsko poslovanje jedinice lokalne i područne samouprave budući da je to već rečeno da to obavlja Državni ured za reviziju. Pozdravljamo predložene izmjene članka 89. kojima se propisuje odgovornost vlasnika i korisnika poslovnog prostora koji je postavio automate za zabavne igre protivno propisanim odredbama. Automati za zabavne igre često su prerađeni u automate za poker te se kao takovi postavljaju u ugostiteljske objekte gdje su dostupni maloljetnim korisnicima čime se omogućuje kockanje pod navodnicima u prostorima u kojima je to zabranjeno. Stoga mi u klubu HSS-a pozdravljamo predložene odredbe kojima je intencija sprječavanje razvoja kocke kod maloljetne populacije. Predmetnim izmjenama i dopunama Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave kako smo već i naglasili na početku predlažu se neophodne izmjene za kojima se u primjeni pokazalo da su potrebne. Brišu se odredbe o proračunu u skladu sa Zakonom o proračunu, a s ciljem što boljeg i transparentnijeg funkcioniranja ovog područja. I na kraju klub HSS-a će podržati ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne samouprave. Hvala lijepa.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kada govorimo o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju jedinice lokalne, područne samouprave nemoguće je ne spomenuti ono šta je i kolega Mršić u svom uvodnom izlaganju govorio, a to je da ne možemo biti zadovoljni zakonima koji se predlažu, izmjenama koje se predlažu, a koje definiraju samo neke tehničke stvari, a da ne zagrebemo malo u suštinu problema. A suština problema danas u Hrvatskoj je da imamo lokalnu samoupravu u takvoj situaciji da vrlo teško mnoge općine, gradovi, pa čak neke i županije mogu financirati svoj rad. I tu se rasprava vješto izbjegava. Reforma se ne želi niti pokrenuti raspravom, a kamoli da se neke konkretne stvari dešavaju. I onda imamo situaciju u državnom proračunu ove godine da jedna od stavki u državnom proračunu iznosi 5,2 milijarde kuna, a govori se o pomoći unutar opće države. Značajan dio novca unutar te stavke se odnosi i na potpore županijama, gradovima i općinama koje dobivaju ne da bi se ponešto investiralo, ne da bi se unaprijedio i da bi život građana u toj županiji bio kvalitetniji, nego isključivo zbog toga da se pokriju redovni rashodi tih jedinica. I tu dolazimo do temeljnog problema Hrvatske države koji govori o tome da imamo rastrošnu javnu upravu koja jednostavno nije primjerena situaciji u kojoj se nalazimo. I zato ja kao i većina kolega iz Kluba zastupnika SDP-a govorim upravo sljedeće. Pokrenite reforme, nemojte nam davati više samo tehničke zakone. Ali kada imamo tehnički zakon pred sobom koji će precizirati određene stavke unutar postojećih propisa moram reći da nisam zadovoljan ni prijedlozima unutar zakona koji govore za određenim oslobađanjem od poreznih davanja. Konkretno radi se o porezu na automate za zabavu koji nisu numerički izražene. Govori državni tajnik u svom uvodnom izlaganju da se ide u smislu popularizacije pikada i biljara i da zbog toga ćemo ih osloboditi ukoliko budu članovi biljarskog saveza, ukoliko bude markica biljarskog saveza ili pikado saveza na automatu neće plaćati taj porez. I to će kao popularizirati igru kao takvu. Ja sam mišljenja upravo suprotno. Taj porez je sto kuna mjesečno. Čisto sumnjam da će bilo šta pojeftiniti ta igra za krajnje korisnike. Nego jedinu korist koju će od ovoga ukidanja imati su biljarski savez, pikado savez, odnosno poduzetnici, privatnici koji te automate imaju u svojem vlasništvu. A da to nije zanemariv prihod i volio bih kada predlažemo ovakve izmjene zakona da se jasno kaže koliko to godišnje novca se sa te strane ubere unutar poreza, odnosno koliko porezna uprava prihoda na osnovu tog poreza ubere. Konkretnom računicom radi se otprilike negdje 15 milijuna kuna godišnje. Da li je to zanemariv prihod za županije koje ove godine njih 13 za njihovu redovnu djelatnost subvencioniramo sa otprilike 47 milijuna kuna. To je trećina tog iznosa. Znači, 15 milijuna kuna smo mi preusmjerili privatnicima i biljar i pikado savezu njima na dispoziciju. Pa znamo kako se to obično u Hrvatskoj dogovara. Vrlo vjerojatno će taj novac na taj način biti kompenziran i podijeljen. Nikakve koristi za krajnje korisnike koji neće ništa jeftinije igrati ove igre, odnosno neće se na taj način više popularizirati. 15 milijuna kuna nije zanemariv prihod pogotovo kada govorimo o tome da se radi o prihodu županija koje mnoge od njih tešku muku muče sa naplatama i sa zatvaranjem svojih proračuna. Njih 13 se financira dodatno iz državnog proračuna kako bi pokrile svoje rashode. Evo, dat ću jedan konkretan podatak. Za Krapinsko-zagorsku županiju radi se otprilike 400 hiljada kuna godišnje. Nije sigurno mali novac. 15 milijuna kuna, drugim riječima možemo reći odrekli smo se jednog vrtića radi pikada i biljara. Mislim da to definitivno nije potez koji treba naići na neko odobravanje i ja iskreno smatram da se ništa igra neće popularizirati više kroz oslobađanje od tog poreza. Druga stvar koja mene muči i koju opet moram spomenuti kada pričamo o porezima je, zbog čega se u Hrvatsku ne ide u reformu poreznog sustava. Dat ću još jedan primjer iz financiranja lokalnih samouprava. Radi se o porezu, znači na kuće, vikendice itd. On se izražava u iznosu od 5 do 15 kuna ovisno kako koja lokalna samouprava odredi godišnje po metru kvadratnom. I onda imamo situaciju da i to je ono što mi iz SDP-a govorimo da oporezujemo svake godine sve više rad, odnosno one ljude koji imaju najmanje. Ali se ništa ne čini. Kriznim porezom smo uzeli i uzet ćemo sljedeće godine 3 milijarde, skoro 3 milijarde kuna građanima, kroz PDV preko 3 milijarde kuna. Ali se ništa ne čini da ljudi koji imaju pet, šest, sedam kuća ne plaćaju više nego 500 kuna godišnjeg poreza za svaku od svojih kuća. A to je direktan prihod lokalne samouprave. Zbog čega tu ne podići i zbog čega tu ne oporezivati imovinu onih koji imaju najviše. Aktualno je sada i u predsjedničkoj kampanji. Ja ću dati jedan primjer, predsjednički kandidat Vidošević ima ogromno imanje kraj Skrada u Platcima, općini koja muku muči sa krpanjem svog proračuna. Radi se o 5,7 milijuna kuna godišnje. Gospodin Vidošević ima ogromnu kuću na koju plaća pa i imanje sa skijalištem, ribnjacima, ne znam koliko hektara zemlje, i plaća 500 kuna godišnje cca, možda nešto više, poreza na tu kuću. Da li je to pravedna država? Da li je to pravedni sustav koji propagira i ova vlast ne čineći ništa da se to zamijeni? Možemo svake godine uzeti hrvatskom radniku svaki mjesec otprilike 200, 300 kuna, ali ne možemo uzeti onome koji ima 20 milijuna eura imovine, ne možemo mu uzeti da godišnje plaća više od 500, 600 kuna? Da li je to poštena država i da li ta država osigurava jednaki raspored i troškova i poreznih prihoda na sve građane? Apsolutno ne. U ovoj državi se više isplati biti bogat, spremati novac u imovinu, jer zato nećete ništa na kraju platiti. I to je ono šta se ovdje mora jasno reći i zbog čega nismo zadovoljni svaki puta kada vidimo ovakve korekcije zakona, jer smo svjesni duboke nepravde hrvatskog poreznog sustava koje na žalost ova vlast zdušno podržava i propagira iz godine u godinu. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Ivan Škaričić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodo državni tajnici, kolegice i kolege. Ovaj zakon, izmjene i dopune ovog zakona, kao što je već rečeno su u skladu sa promjenama koje su nastale vezano za državni proračun, odnosno za Zakon o proračunu i izmjene Zakona o lokalnoj samoupravi, koje su dali ovlastima načelnicima, gradonačelnicima i županima. I u tom smislu ja ga podržavam. On će sigurno donijeti efikasniju naplatu poreza, radi preciznijih odredbi, i on je sada u mnogome jasniji, a i ovi članci su jako dobro obrazloženi. U tom smislu mislim da ga treba podržati. Ono što kao gradonačelnik sa dugogodišnjim iskustvom mogu primijetiti, to je da mi u gradovima i općinama nemamo toliko problema sa naplatom poreznih prihoda koji idu preko porezne uprave njihova naplata, nego ono šta naplaćujemo putem vlastitih mehanizama. Dakle, nama je vrlo teško naplatiti komunalnu naknadu, komunalne doprinose, najme prostora i slično. Događa se da mi poduzmemo naplatu, blokiramo račun, međutim stiže sa FINA-e obavijest da na računu nema sredstava, a ti subjekti uredno posluju, uredno rade. Ti lokali su uredno otvoreni. I onda se postavlja pitanje kako je to moguće? Mislim da je to nešto o čemu bi trebalo u Ministarstvu financija povesti malo računa da se takve stvari ne događaju. Ili npr. obrtnik je jako dužan, dužan je gradu, ne želi platiti, svoj obrt je zatvorio, otvorio nakon 2, 3 mjeseca ponovo i nikom ništa. Grad se ne može naplatiti. Ako se vode sudski postupci oni su dugotrajni, neizvjesni, njega već nema više na tom prostoru kad dobijete pravomoćnu sudsku presudu, ali često puta se ne možete naplatiti. Evo, iskoristit ću prigodu. Zakon o lokalnoj samoupravi, mislim da nije možda najbolji, ali nije ni loš koliko se ovdje želi od nekih prikazati. I smatram da ne bi trebalo ishitreno donositi ni novi ustroj, da bi trebalo vrlo ozbiljno tome pristupiti jer sam svjedok da mnogi općine i gradovi, odnosno male općine itekako dobro funkcioniraju i puno bolje nego što su funkcionirale u vrijeme dok su bile u sastavu neke veće općine ili grada. Zato smatram da ove promjene znače korak naprijed i da ih treba podržati. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora. Pa ono što treba napomenuti, kad su jedinice lokalne samouprave u pitanju je da smo mi još prije godinu i po dana doveli Europsku povelju o lokalnoj samoupravi koja je na žalost predvidjela neke stvari kojih se sami nismo držali u kasnijem donošenju zakona. Dva ključna zakona koja su direktno išla na štetu lokalne samouprave su ona kojim se dio poreza na dobit, koji je dotad pripadao jedinicama lokalne samouprave usmjerio direktno u državni proračun, a ne za izravnanje, a ne za investicije. I drugi je kada je osobni odbitak narastao s tisuću 600 na tisuću 800 kuna. Te jedinice lokalne samouprave su ostale bez dodatnih 250 milijuna kuna po izračunu porezne uprave. Sve skupa jedinice lokalne samouprave izgubile su preko 2 milijarde kuna u zadnje dvije godine. Ako se sad uzme da je njihov ukupan prihod preko 20 milijardi u odnosu, znači godišnje, može se to komparirati sa državnim proračunom, ispada da je udio, fiskalni udio jedinica lokalne samouprave u državnom proračunu smanjen za 10%. To definitivno nije na europskom tragu, i to definitivno nije na tragu programa Vlade koja je to predvidjela u mandatnom razdoblju od 2008. godine do 2011. godine. Zašto? Zato jer je taj fiskalni udio od 15% jedinica lokalne samouprave u ukupnom udjelu prihoda države jedinica lokalne samouprave smanjen za 1 i pol postotni poen upravo samo zbog ova dva zakona. I mi smo sada na razini negdje 14%, dok je Europska unija na razini 30%. Umjesto da smo od 15, 16%, 16% podigli prema 17 ili 18% pojedinim zakonima, taj fiskalni udio se smanjio na 14%, što je definitivno loše i uopće ne ide na tragu europske priče o decentralizaciji, odnosno europskih standarda. Ono što se također mora reći, a bilo je dotaknuto ovdje da pojedine jedinice lokalne samouprave, pojedine općine, ajmo tako pričati ostvaruju prihod temeljem diskrecijskog kriterija iz državnog proračuna. Isključivo diskrecijskog kriterija. I to je ono što je najgore i najopasnije za zdravo funkcioniranje gospodarstva i za zdravo funkcioniranje Hrvatske države u cjelini. Ako pojedini prihod premaši 80%, svih prihoda, a 80% se dobije iz državnog proračuna postavlja se pitanje da li ta općina u biti uopće ima smisla jer jedini njen smisao je da isplaćuje plaće načelniku, njegovoj tajnici, zaposlenim ljudima u toj općini i onima koji su predstavnici u općinskom vijeću, to je jedini smisao takve općine i definitivno treba razmišljati o restrukturiranju, ali ne na način da se ukidanjem općina uzmu novci jedinicama lokalne samouprave, ne, na način da im se da i više novaca ali da se općine koje ne ispunjavaju svoju ulogu da se razmotri opravdanost njihovog postojanja. Tekuće pomoći iz državnog proračuna, navest ću vam jedan primjer na tragu onoga što su moji prethodnici govorili kako su jedinice lokalne samouprave, općine, gradovi i županije stup razvoja. Kvalitetna decentralizacija koja vodi u smjeru otvaranja i stvaranja nove vrijednosti, ulaganja u infrastrukturu koja donosi razvoju, ulaganja u programe i projekte koje donose razvoj i osiguravaju radna mjesta definitivno stvara novu vrijednost, ali ako ulažete novce samo da bi ostvarili razinu komunalnog standarda koja neće stvoriti radna mjesta, onda taj udio u budućim godinama ne možete smanjiti. Tako na primjer, vidi se, iz tekuće pomoći iz državnog proračuna za Zagreb, svega 0.3% znači, jedan zanemariv podatak koji ide iz državnog proračuna za Grad Zagreb, za Primorsko-goransku županiju zanemariv podatak od 5%, za Istru također 5%, znači postoje županije koje mogu se bez bilo kakve pomoći države se kvalitetno napredno razvijati poput Istarske županije, Primorsko-goranske županije, Grada Zagreba, dok Ličko-senjska županija ne može živjeti bez pomoći iz državnog proračuna, oni su na razini 30%, Zadarska županija ne može živjeti bez pomoći državnog proračuna, oni su na razini preko 20%, Virovitičko-podravska županija ne može živjeti bez pomoći iz državnog proračuna oni su na razini 23%, to su županije koje ne mogu bez države funkcionirati. I postavlja se pravo pitanje što radi vlast u tim županijama. DA li oni stvaraju novu vrijednost, da li oni otvaraju nova radna mjesta, ako im trećina prihoda dolazi iz državnog proračuna onda definitivno to nije na tragu one decentralizacije koja bi trebala osigurati razvoj. Ono što isto tako treba reći kada su jedinice lokalne i područne samouprave u pitanju, je da se Hrvatska definitivno ne može razvijati bez strateških dokumenata koje na žalost nemamo. Kolega Mršić je u uvodnom slovu rekao kako je premda je rok bio prije godinu i pol dana, da se usvoji strategija regionalnog razvoj na žalost ona još nije stigla. Premda je bio rok da se usvoji Zakon o regionalnom razvoju prije godinu dana on još nije stigao. A regionalni razvoj je stup i pokretač gospodarstva na tom području, jer bez te politike što želimo na određenom dijelu Hrvatske proizvoditi, koje grane gospodarstva će se u tom dijelu Hrvatske povezati, koje grane će se razvijati, kolika će biti intervencija državnih poduzeća koji mogu zahvaljujući svojim prihodima biti stupovi razvoja, pojedinih regija, mi ne možemo naprijed. Ako državna poduzeća, imaju slabiji rezultat u odnosu na prošlu godinu za 2 milijarde, ako se u njima troši, a bez da se postavlja pitanje gdje se troši, ako padaju jedna za drugom uprave državnih poduzeća, a one bi i na regionalnom principu trebale osigurati razvoj u pojedinoj regiji, županiji ili općini, onda se postavlja pitanje kako i na koji način će se napisati Strategija regionalnog razvoja. Ona još nije došla i to je ozbiljan problem i to je zabrinjavajuće. Bez te Strategija Hrvatska se ne može razvijati, kao bez strategije gospodarskog razvoja koju isto tako nemamo. Strategije koje su došle u Hrvatski parlament teške su ja bih rekao nerealno, razvoja željezničke infrastrukture, razvoja prometne infrastrukture, strategija energetskog razvoja, to su količine investicija koje predviđaju godišnju stopu rasta samo za te investicije od 10 do 15%. Pa to je obezvređivanje zdrave pameti. Kako nam mogu doći dokumenti koji imaju godišnju stopu rasta od 10 do 15%. A Hrvatska stopa rasta za gospodarskog rasta za prošlu godinu je bila minus 7%, a ove godine je pitanje da li će biti pozitivna. Ako 50 tisuća ljudi ostane bez posla u ovoj godini kao što je najavio Popijač, onda ćemo definitivno imati problem sa pozitivnom gospodarskom postom vjerojatno će i ona u idućoj godini biti … Hvala.
Hvala. Jedan ispravak gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Pa evo htio bih ispraviti kolegu Davora Bernardića, koji je izjavio jedini smisao ovih malih siromašnih općina je taj da isplaćuju plaće. A kolega, ne bih se sigurno s time složio, jer mislim da je dobar posao napravljen 93. kada su nastale sve te općine, koje su napravljene od zapuštenih predgrađa i taj načelnik koji nije ništa imao tamo, uspio je možda dovući po koju trafo-stanicu, nešto na Hrvatskim vodama, nešto što to mjesto, što to naselje ne bi nikada dobilo. Zato ja mislim da je ogroman broj malih općina koje su imale veliki procvat, koje su uspjele napraviti čak i industrijske zone i slično, što nikada ne bi uspjeli da im je ostao centar relativno blizu a izuzetno daleko za bilo kakvim ulaganjima.
Replika gospodin zastupnik Gordan Maras, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Bernardiću, dobro ste primijetili pomoći koje dobivaju jedinice lokalne samouprave koje jednostavno ne mogu funkcionirati bez toga, ne svode se samo na te općine iz vaše rasprave, koje čak i ponekad čak 50% svojih, pa nekada i više 70, 80% svojih prihoda dobivaju iz države. Na žalost, u proračunu je istaknuto, rekao sam otprilike 100 milijuna kuna što se direktno uplati na račune tih županija, ali kroz ostale stavke i drugih ministarstava uplati se i puno više. Radi se o milijardama kuna, uzet ću primjerice jednu Brodsko-posavsku županiju koja dobiva direktne pomoći oko 10 milijuna kuna, ali kada se sva ukupna pomoć i pomoći ostalih ministarstva zbroji radi se od 80 do 90 milijuna kuna. Znači radi se o otprilike 35 do 40% prihoda cijele županije. Znači takav jedan sustav ovisnosti lokalne samouprave sigurno nije dobar i ne treba ga potencirati i ne treba ga podržavati, nego upravo suprotno. Treba mijenjati stvari za koje mislimo da nisu dobre. Ovisnost a najčešće se i kriteriji prilikom davanja pomoći uzimaju, ja bih rekao vrlo je teško naći općine i gradove gdje su načelnici i gradonačelnici iz stranke koja trenutačno nije na vlasti, a to je HDZ, nego upravo suprotno, listom se radi o koalicijskim partnerima ili gradonačelnicima i načelnicima koji su članovi vladajuće stranke. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Bernardić.
Pa to je ono što je zapravo ključno. Diskrecijski kriteriji u donošenju odluka gdje će ići potpora je napušteni model koji se više ne koristi u razvijenim zemljama. Pravi kriterij treba biti egzaktan, a najbolje o tome govori sljedeći podatak. Kako opravdati postojanje općine i na tragu ovoga što me kolega Markovinović ispravio, koja ima izvornih prihoda 200 tisuća kuna, a samo za plaće samo isplaćuje 600 tisuća kuna? Skuplja pita od tepsije. A to je to. Ona ima 200 tisuća kuna izvornih prihoda, a za plaće isplaćuje 600 tisuća kuna. To znači da ne samo da potroši sve što se stvori u toj općini, nego još uzme 400 tisuća iz državnog proračuna. To je glavni problem. To nema smisla.
Gospodin zastupnik Krešo Filipović. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo dakle pred nama se nalazi Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne samouprave, koji je predložen u prvom čitanju. Dakle, možemo kroz jednu konstruktivnu raspravu zaista dati kvalitetne prijedloge koji će se eventualno ako je to potrebno i uvažiti prilikom drugog čitanja. Danas smo ovdje mogli čuti u raspravi, ja sam pažljivo slušao kolege koji su pričali i o strategiji regionalnog razvitka i o novom teritorijalnom ustrojstvu Republike Hrvatske, a isto tako i daljnjim procesima decentralizacije Republike Hrvatske. Mislim da su to teme o kojima ćemo u buduće raspravljati, ali ja ću se ipak vratiti na temu današnjeg dnevnog reda, a to je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne samouprave. Još bih dodao i to da sa velikim brojem konstatacija koje su iznesene mogu složiti, ali kažem kada dođu te teme na dnevni red Sabora, onda ćemo svi skupa moći reći puno više o tome. Zato mi dozvolite da odmah na početku kažem nekoliko rečenica o samom Zakonu o financiranju jedinica lokalne i područne samouprave koji je donesen još 1993. godine, doduše pod nekakvim drugačijim nazivom. I koji je u proteklih 15-ak godina uistinu doživio veliki broj izmjena i dopuna, nekoliko ispravaka, te usklađivanjem sa odlukom Ustavnog suda Republike Hrvatske od 21. veljače 2007. godine. Tom odlukom mislim da se svi sjećamo, je ukinut porez na neobrađeno poljoprivredno zemljište, porez na ne korištene poduzetničke nekretnine, te porez na neizgrađeno građevinsko zemljište. Sve Narodne novine dakle gdje su objavljene te izmjene i dopune i odluka Ustavnog suda kao i ispravci, nalaze se u samom članku 1. ovoga prijedloga. Treba reći i to da su posljednje izmjene i dopune ovoga zakona donesene prošle godine, kojima je kao i u nekoliko prethodnih izmjena i dopuna utvrđena izmijenjena raspodjela zajedničkih prihoda, odnosno poreza na dohodak između države, općine, grada i županije, te poseban način raspodjele kada su u pitanju Grad Zagreb, te pojedine općine i gradovi sa posebnim statusom. Znamo da su sve te izmjene i dopune išle u pravcu na neki način decentralizaciji Republike Hrvatske, odnosno jačanja financijskih kapaciteta jedinica lokalne samouprave. Naime, važećim Zakonom o financiranju jedinica lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave, uređuju se izvori sredstava za financiranje poslova iz samoupravnog djelokruga jedinica lokalne i područne samouprave, dakle županija, općina i gradova, koji su određeni posebnim zakonskim propisima. Prema tome zakonu jedinice lokalne i područne samouprave svoje prihode ostvaruju iz vlastitih izvora, zatim od učešća u zajedničkim porezima i naknadama, te konačno o dotacija iz županijskog proračuna pod uvjetima ispunjavanja određenih propisanih kriterija, koje možemo nazvati jednim zajedničkim nazivnikom, razina razvijenosti pojedine lokalne ili područne samouprave. U ovom dijelu reći ću samo to, kako sukladno važećem Zakonu o financiranju jedinica lokalne i područne samouprave, sve županije, općine i gradovi imaju mogućnost kao vlastiti izvor prihoda uvesti određene poreze. Vjerujem i siguran sam da su to sve jedinice lokalne i područne samouprave već i učinile. Tako je županijama omogućeno uvođenje poreza na nasljeđe i darove, poreza na cestovna motorna vozila, poreza na plovila, te poreza na automate za zabavne igre. Dok je općinama, odnosno gradovima omogućeno uvođenje prireza poreza na dohodak, poreza na potrošnju, poreza na kuće za odmor, poreze na tvrtku ili naziv te poreza na korištenje javnih površina. Po mom osobnom mišljenju, tri su osnovna razloga zbog kojih je predlagatelj, odnosno Vlada Republike Hrvatske uputila Hrvatskom saboru prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne samouprave koje ću nastavno pokušati malo pojasniti i pokušati svima nama približiti. Prvi razlog vidim u namjeri predlagatelja za poboljšanjem pojedinih odredbi zakona, preciznijim i jasnijim propisivanjem njihovih sadržaja čime se otkloniti uočene nejasnoće u provedbi zakona. Poglavito po pitanju županijskih, te općinskih i gradskih poreza. Tako se između ostalog isključuje mogućnost dvostrukog oporezivanja istog pravnog osnova, te uvodi oslobađanje od plaćanja poreza na nasljedstva i darove za bivše bračne drugove, koji su u fazi rješavanja svojih imovinskih odnosa. Jasno se definira 31. ožujka kao dan za utvrđivanje vlasništva nad vozilima ili plovilima za potrebe plaćanja tih poreza. Uvodi se oslobađanje od plaćanja poreza na automate, uz biljar i za pikado. Detaljno se propisuje način i postupak prijavljivanja obračuna i plaćanja poreza na potrošnju, dodatno se i precizno pojašnjava obveza plaćanja poreza na kuće za odmor, te se stvara obvezna razmjena podataka i službenih evidencija gradova i općina, radi uspješnog utvrđivanja poreza ukoliko je nadležno porezno tijelo Porezna uprava itd., itd. Drugi je razlog potreba brisanja suvišnih članaka, dakle članka 58. do 82. Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne samouprave koje se odnose na proračun i godišnji obračun proračuna itd. s obzirom da je to područje propisano i uređeno Zakonom o proračunu. I konačno, treći razlog je potreba usklađivanja pojedinih odredbi predmetnog zakona sa odredbama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi, posebno njegovim posljednjim izmjenama i dopunama. Zatim, odredbama Zakona o proračunu te sa odredbama Zakona o državnoj reviziji. Mišljenja sam kako ovdje ne treba davati nekako detaljno i dodatno obrazloženje s obzirom da se radi čisto o formalno tehničkim izmjenama. Na koncu, ne bih se složio s onima koji kažu da ovaj zakon u ovom trenutku nije potreban. Ja mislim da je svaki naš zakon potrebno uskladiti ako je eventualno u nekim drugim propisima došlo do izmjena i dopuna a mislim da i ove odredbe koje se odnose na jasnije i preciznije tumačenje pojedinih općinskih, gradskih i županijskih poreza su svakako dobro došle. Iz tog razloga ću osobno podržati donošenje ovog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Nada Čavlović-Smiljanec. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, gospodo državni tajnici, kolegice i kolege zastupnici. Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave o kojem danas raspravljamo ovdje u Saboru vidimo da su izmijenjeni odnosno dopunjeni samo pojedini članci. Riječ je dakle samo o usklađenju ovog zakona sa drugim propisima te dopunama pojedinih članaka navedenog zakona. Rekla bih samo kozmetički zahvati u navedeni zakon. Poznato je da ovaj zakon između ostaloga propisuje i određuje koliko poreznih prihoda odnosno koji porezni prihodi pripadaju pojedinim jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave ali u izmjenama u tom smislu u ovom zakonu nema niti slova. Očito je da postojeći sustav i politika ne pokazuju odnosno ne žele pristupiti reformi regionalne i lokalne razvojne politike. Znamo da koalicija na čelu sa HDZ-om nije ispunila obećanje daljnje decentralizacije Hrvatske, decentraliziranog financiranja jedinica lokalne i regionalne područne samouprave. U periodu od 2003. godine do danas država se odrekla velikodušno svog udjela u porezu i prirezu poreza na dohodak ali istovremeno uzela lokalnim jedinicama porez na dobit. Iz prijedloga proračuna za 2010. godinu vidljivo je da će porezni prihodi s naslova poreza i prireza na dohodak, da će znatno pasti što znači manje prihoda lokalnim jedinicama i odnosno jedinicama regionalne samouprave. Podsjećam da su stranke potpisnice koalicijskog sporazuma obećale osnovati zajednički tim koji je trebao izraditi strategiju fiskalne decentralizacije i Zakon o financiranju jedinica lokalne i područne uprave i samouprave do 30. lipnja 2008. godine. Te stranke su također obećale da će do istog datuma utvrditi detaljnu platformu uprave decentralizacije i realizirati je najkasnije do 1. siječnja 2009. godine. Ništa od toga. Danas smo na kraju 2009. godine, raspravljamo o izmjenama Zakona o financiranju i vidimo da niti je donesen novi zakon niti strategija regionalnog razvoja a niti je do 31.12.2008. godine usvojen Zakon o regionalnom razvoju. Vlada opet obećava u svom programu za period 2008.-2011. godine donošenje i strategije i novog Zakona o financiranju koji će kako to piše u programu Vlade stupiti na snagu 1.1.2009. godine. Mi smo na kraju 2009. godine, znači ništa od navedenog nije doneseno. Nizak stupanj decentralizacije i slab fiskalni kapacitet velikog broja usitnjenih jedinica ima za posljedicu i duplo niži udjel lokalnih investicija u ukupnim javnim investicijama u odnosu na zemlje Europske unije. Usitnjenost lokalnih jedinica je zapravo nova centralizacija države a što je Vladi očito i cilj jer povećava ovisnost o različitim financijskim transferima u obliku potpora bez kojih veliki dio lokalnih jedinica ne bi uopće mogao funkcionirati, o tome je govorio kolega Davor Bernardić. Centralizirana država kakva je naša je veliki hendikep jer uvažava pitanje uravnoteženog prethodnog razvoja i upravo stoga su regionalne razlike prevelike. Odgovorna Vlada treba voditi računa o ravnomjernom razvoju i svih njenih krajeva ali to ova Vlada očito ne čini. Razlike i podjele na bogatu i onu siromašnu Hrvatsku sve su veće. Uzmimo za primjer samo Slavoniju i njezino zaostajanje za ostalim dijelovima Hrvatske. Ta nekada bogata regija doslovce je na koljenima i to isključivo zbog loše politike i maćehinskog odnosa ove Vlade na čelu sa HDZ-om od 2003. godine. Potreban je jasniji i snažniji sustav solidarnosti bogatijih krajeva prema siromašnijima, unapređenje sustava fiskalnog izravnanja s ciljem da se građanima osigura jednak standard. Jedan od važnih koraka je svakako i donošenje novog Zakona o financiranju s kojim se kasni već više godina i to ne slučajno a regionalne razlike su svakim danom sve veće što je svakako nedopustivo. Dopustite mi samo u nastavku bih komentirala pojedine odredbe ovog zakona koji se danas mijenja, pa eto tako u članku 3. koji govori o porezu na cestovna motorna vozila, tu se doduše dopunjuje samo s točkom. Znači, porez na cestovna motorna vozila plaćaju pravne i fizičke osobe koje su vlasnici registriranih osobnih automobila i motocikala, i sad je dopuna u ovom članku 3. ovoga zakona "na dan 31. ožujka godine za koju se utvrđuje porez na cestovna motorna vozila". Kada govorimo o porezu na cestovna motorna vozila poznato je da je to prihod županija, da uglavnom županije su taj dio znači razreza i naplate prenijele na poreznu upravu i tu se događaju određeni problemi. Upravo stoga što porezna uprava koristi bazu podataka iz MUP-a, znači sve one promjene koje su došle do 31. siječnja tekuće godine ulaze u razrez odnosno zadužuju se ti kupci motornih vozila za tu tekuću godinu. Porezna uprava iz tih razloga kasni sa razrezom poreza na cestovna motorna vozila i to je iz opravdanih razloga. Tako da se događa da obično razrez navedenog poreza ide tijekom 9. ili 10. mjeseca tekuće godine što znači da jedinice lokalne samouprave odnosno županije u tom periodu od 9., 10. mjeseca de facto ne dobivaju novac s naslova tog prihoda. Eto, ja bih dala jednu sugestiju i prijedlog. Mislim da bi bilo daleko najbolje da navedeni porez se naplaćuje odmah pri registraciji motornih vozila. Zašto to ne bi radile stanice za tehnički pregled pa bi onda jedinice lokalne i područne samouprave, znači županije tijekom cijele godine u kontinuitetu dobivale porez sa naslova tog poreza na cestovna motorna vozila jer ne mora porezna uprava zaista biti ta institucija koja će vršiti razreze naplate svih vrsta poreza, doprinosa, prekršajnih kazni i svega ostaloga. Mislim da bi to bilo daleko bolje i za poreznu upravu a svakako i za jedinice područne samouprave. Dopustite mi tako, komentirala bih još i članak 6. koji je dodan sada u ovom prijedlogu zakona a govori se ustvari o načinu plaćanja i podnošenja obrasca za porez na potrošnju koji je opet prihod jedinica lokalne samouprave odnosno gradova i općina. Tu kaže da je obračunsko razdoblje za obračun tog poreza od prvog do posljednjeg dana u mjesecu. Ali u stavku 5. dalje kaže da propisani obrazac koji propisuje se znači ovim zakonom porezni obveznik predaje nadležnoj ispostavi porezne uprave također po proteku obračunskog razdoblja. Znači, obračunsko razdoblje je mjesec dana, porezni obveznik mora znači do zadnjeg dana u mjesecu podnijeti obrazac taj za porez na potrošnju nadležnoj ispostavi porezne uprave, a isto tako i obračunati porez na potrošnju mora uplatiti do tog zadnjeg dana u tekućem mjesecu. Ja bih eto predložila da ipak na neki način poreznim obveznicima se ostavi rok i da bude usklađeno i sa podnošenjem ostalih obrazaca za ostale vrste poreza u poreznu upravu, da taj rok bude 15. u mjesecu, znači u mjesecu za protekli mjesec, a ne da porezni obveznik mora znači i obračunati i uplatiti taj porez do zadnjeg dana tekućeg mjeseca. Mislim, meni na neki način ta odredba nije logična. Trebali ste na neki način povesti sa drugim vrstama poreza pa bi to na taj način bi se možda moglo eto staviti rok do 15. u mjesecu za protekli mjesec. To je moja sugestija. Hvala lijepa.
Hvala. Jedan ispravak. Gospodin zastupnik Josip Salapić.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Ispravio bih netočan navod kolegice koja je u svojoj raspravi istaknula maćehinski odnos Vlade Republike Hrvatske od 2003. godine prema Slavoniji i Baranji. Ja ću se tu osvrnuti na Osječko-baranjsku županiju. Poštovana kolegice, Osječko-baranjska županija je jedna od vodećih županija u Slavoniji i Baranji koja je brojna financijska sredstvima svojim projektima povukla iz proračuna Vlade Republike Hrvatske gdje se prepoznala problematika Slavonije i Baranje kroz sredstva koja je naša županija povukla, a i mnogi infrastrukturni projekti koji su od 2003. godine do danas doveli pa sam koridor 5C do samog grada Osijeka i grada Đakova jer idu u prilog vašoj netočnoj tezi da se Vlada Republike Hrvatske maćehinski odnosi prema Slavoniji i Baranji. Ispravljam vaš netočni odnos kolegice da ste rekli maćehinski odnos Vlada Republike Hrvatske prema Slavoniji i Baranji.mislim da treba prije taj pojam izbaciti iz konteksta jer je on u svemu netočan, prije nego što se netko kaže treba dobro proučiti sve one projekte koje su naše županije povukle iz državnog proračuna. Hvala lijepo.
Replika, gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovana kolegice i kolege, državni tajniče. Kolegice Nado, vi ste posebno naglasili da financiranje lokalnih uprava vrlo je teško u Slavoniji. Ovaj ispravak netočnog navoda ja ću isto pokušati reći da ste vi ipak imali pravo jer proizvodnja koja je i prisutna u Slavoniji i Baranji i prema razvijenosti daleko je od ovoga što je gospodin Salapić sada ispričao. Ispada da je Slavonija i Baranja najbolje razvijena regija, međutim mi znademo koji problemi su ovdje prisutni. Zbog čega je i poteškoća što se tiče financiranja uprave, lokalne uprave? Pa upravo zbog toga što to siromaštvo nije dovoljno da se sve te lokalne uprave koje postoje, općine i općinice i financiraju. Mislim da u tome dijelu će trebati svakako poraditi. Druga je stvar da je potrebno svakako i vidjeti koliko se sredstava koja odlaze prema državi treba vratiti u tu lokalnu upravu, a posebno u Slavoniju. Posebno se to odnosi na pitanje sredstava vezanih za zemljište koje normalno, kada bi se na jedan kvalitetan način sva ta sredstva prikupljala i ostavljala toj lokalnoj samoupravi odnosno lokalnim jedinicama, tada bi i mogućnost bila puno jednostavnija i bolja, da one i bolje preživljavaju i da rade one zadatke za koje su i napravljeni. Hvala lijepo.
Gospodin zastupnik Boro Grubišić. … [[Upadica se ne razumije.]] Iako ste malo okasnili, izvolite.
Hvala vam lijepa. Što se tiče znači Slavonije i Baranje, stanje je tamo iznimno teško, a pogotovo kada govorimo o Virovitičko-podravskoj županiji, županija znači iz koje ja dolazim. Ona je prije svega itekoliko ovisi o državnoj pomoći. Da nema te pomoći države, kažu bar na neki način, kao što je rekao i kolega Bernardić, ne bi uopće mogla funkcionirati. Isto tako, da je stanje u Slavoniji loše vidimo i ove godine iz svih prosvjeda koji su bili poljoprivrednika. Radi se znači o poljoprivrednom kraju i razlika između Slavonije i ostalih dijelova Hrvatske zaista svakim danom sve je veća i veća. Hvala lijepo.
Gospodin zastupnik Boro Grubišić, izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Ja bih se samo, iako nisam imao namjeru, ali nastavio na ovu raspravu u svezi ove naše sretne ili nesretne Slavonije i Baranje i njenoga zaostajanja u odnosu na ostale krajeve Republike Hrvatske što je vidno, gospodine Salapić. Pa ne možete biti valjda slijepi kod svojih očiju jer to vidi i Hrvatska biskupska konferencija i Svjetska banka za obnovu i razvoj i svi oni koji dođu u Slavoniju i Baranju. Ali da se vratimo na temu u svezi samoga Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju jedinica lokalne uprave i samouprave. Naime, zanimljivi su ovdje članci koji se nalaze u ovome zakonu, evo posebice bih se, par puta sam pročitao članak 7. na stranici 3 u kojem piše da se kućom za odmor smatra svaka zgrada, dio zgrade ili stan koji se koristi povremeno ili sezonski. Pa pitam one koji iz Splita, Dubrovnika, Osijeka ili Vukovara imaju stan u Zagrebu, koji ga koriste povremeno kada dođu na utakmicu ili kazalište ili ne znam ni ja što ili na proputovanju, je li oni plaćaju isti porez kao što plaćaju kontinentalci koji imaju kuće za odmor na moru? Da li jedinice lokalne samouprave Grada Zagreba u kojima postoje brojni stanovi privatnih osoba iz svih drugih krajeva Hrvatske plaćaju isti porez jedinici lokalne ili regionalne samouprave? Ne plaćaju. Nitko ne plaća. A zapravo svojstva koja su ovdje navedena su ista. Kada je izuzetak od plaćanja ovih stanova? Ako služe za spremanje poljoprivrednih strojeva ili spremanje usjeva. Nitko u Zagrebu nema stan za spremanje poljoprivrednih strojeva ili spremanje usjeva i tome slično. Prema tome, evo jednoga da kažem propusta koji je vrlo očigledan i koji nitko ovdje ne spominje. Nadalje, u članku 13. ovoga prijedloga zakona i izmjenama govori se u neku ruku o igrama na sreću i o prihodima od poreza na automate i ostale igre na sreću da ne navodim sad koje, pikado itd. Ovih dana dobivam informacije da se diljem Hrvatske događa zbog nekakve štednje koja je propisana odozgor ukidanje casina, automat kluba u Požegi i u Benkovcu i još nekim. Radi se o ustanovama ili firmama Hrvatske lutrije i uz otpuštanje 128 djelatnika Hrvatske lutrije koji su zaposleni na određeno vrijeme. Je li to doprinos lokalnoj upravi i regionalnoj samoupravi ja ne znam. Je li dobro rezati granu na kojoj se sjedi i koja ostvaruje dohodak i državi i puni državni proračun ja također ne znam. Ako je odredba da se smanje troškovi Hrvatske lutrije za 10% je li pravi način otpustiti 130 djelatnika ili pak smanjiti plaće za 10% a do sada nisu smanjivane kao nama saborskim zastupnicima i kao ostalim djelatnicima u javnim i državnim službama. Nije do sada smanjivano. Zaista krivi način. I kada govorim o tome, dakle o samom porezu jasno da je porez na, nova porezna politika koja je trebala uslijediti i za koju ima prijedloga u ovome Saboru od određenih klubova treba doći napokon u saborsku proceduru. Također jasno da nema jasne fiskalne decentralizacije, ali mi nije jasna postavka kolega iz SDP-a koji se načelno zalažu za decentralizaciju, a onda spočitavaju Vladi Republike Hrvatske kako rekoše diskrecijski model kojim Brodsko-posavska županija dobiva 10 milijuna kuna. Ne 10 nego 10 i pol, 10 i pol za ovu godinu. Dakle, hoće reći da bi Brodsko-posavsku županiju koja je posljednja po fiskalnom kapacitetu u Republici Hrvatskoj trebalo gurnuti još dublje. Nekada je SKH kao vodeća snaga politička u bivšoj Jugoslaviji pristao da postoji Fond solidarnosti između republika bivše Jugoslavije i onda je transparentno uzimano od Republike Hrvatske i Slovenije za ostale nerazvijene republike. Kako to da mi danas u Hrvatskoj samostalnoj, neovisnoj našoj Hrvatskoj ne možemo nikako nekakvim, nikako biti solidarni sa onima koji su dovedeni ne svojom krivicom za kako reče kolegica ovdje na gotovo neću reći rub gladi, možda bi bilo pretjerano. Ali zaista četiri slavonske županije Brodsko-posavska, Vukovarsko-srijemska, Požeško-slavonska i Virovitičko-podravska su na posljednjem mjestu po svim ekonomskim i gospodarskim pokazateljima. Kako to da nema nikakvog osjećaja prema njima? Nadalje, znate li da je u Brodsko-posavskoj županiji otpušteno 1050 djelatnika od nove godine. To je iznad prosjeka hrvatskoga. Prema tome, jasno da još je rečeno ovdje da je u vrijeme ove vladavine HDZ-a ovih 6 godina došlo do, dakle zaostajanja. Nije ništa bilo bolje ni od 2000 do 2004. godine za Slavoniju i Baranju. Agonija se samo nastavila i ništa drugo. Prema tome, zalagati se načelno za decentralizaciju, a onda protestirati što je Brodsko-posavska županija nekim indiskrecijskim pravom da kažem dobila ili da je dostavljeno iz države 10 i pol milijuna kuna je zaista bespredmetno. Zbog toga jasno da nam treba dalja decentralizacija države, da nam treba Strategija regionalnog razvoja i potpuno nova porezna politika kojom ćemo onda zahvatiti i u financiranje lokalnih, jedinica lokalne i područne samouprave. Dok to se ne ostvari, dok to ne bude mislim da će i dalje biti i nezadovoljnih, da su nezadovoljne i jedinice lokalne samouprave i da postoje ovakve rasprave koje su kontradiktorne, suprotne sa svih strana bilo sa lijeva ili s desna. Hvala lijepo.
Hvala. Sjednica Odbora za gospodarstvo koja se treba održati u 12,00 sati održat će se u 12,30 sati na istom mjestu. Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj, predsjednica odbora najavljuje sjednicu za sutra u 8,30 u dvorani "Stjepana Radića". Dvije replike. Prva potpredsjednica Doma, gospođa Željka Antunović. Izvolite.
Poštovani kolege, poštovani kolega Grubišiću. Javila sam se za ovu repliku zbog toga što ste u svojoj raspravi po meni bez ikakve prave osnove i bez ikakvog smisla upleli i tumačenje nekih političkih stavova ili zalaganja SDP-a, pa čak u konačnici i našeg prošlog djelovanja. Znate, SDP se zalaže za sustav. Nismo mi protiv ovakvog ili onakvog financiranja ili dodatnog financiranja županije koja se kontinuirano nalazi u problemu. Ali mi naprosto mislimo da to nije dobro rješenje, jer takva rješenja u pravilu ovise o nečijoj milosti. A mi mislimo da financiranje potreba jedinica lokalne samouprave ne treba ovisiti o bilo čijoj milosti, odnosno milosti onih koji su tog trenutka na vlasti. Mi se zalažemo za sustav i to je ono što je točno. I nemojte zato bez velim potrebe i bez osnove pokušati stvoriti dojam da smo mi protiv toga se pojedina područja kao što je Slavonsko-baranjska županija dodatno financiraju. A isto tako mislim da u vašoj raspravi doista nije bilo korektno da kažete da nije bilo nikakvih razlika u načinu upravljanja i sredstvima i državom do 2000., poslije 2000. pa i u ovom zadnjem mandatu. Možda nije bilo sve idealno, ali razlike su ipak bile drastične.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Poštovana kolegice i potpredsjednice Hrvatskog sabora, mislim da su vaši dojmovi prilično subjektivni u svezi toga kako je bilo od 2000. do 2004., a kako nakon 2004. Ja bih najviše volio kad biste vi pitali građane Brodsko-posavske županije kad, jesu tu osjetili neko poboljšanje ili pogoršanje u ova dva narečena razdoblja. A što se tiče same pomoći. Pa vidite mi u Slavoniji ne tražimo pomoć, mi tražimo da dio sredstava ostane tamo gdje je i ostvaren, dakle da živimo tamo od svoga rada. Niti tražimo pomoć, a ne bi je trebali ni davati centralnoj državi da raspoređuje sredstva kako ona hoće, kako bi rekli voluntaristički. Prema tome, s obzirom da su pokazatelji Brodsko-posavske županije i da je za vrijeme 2004. godine iznos izvorni proračun Brodsko-posavske županije bio jednak ili ravan pomoći za socijalnu skrb stanovnika Brodsko-posavske županije, a to znači negdje oko 35, 36 milijuna kuna, onda znate u kakvom je stanju Brodsko-posavska županija bila. A ništa bolja uglavnom nije ni dan danas. Prema tome, ako bismo, ne bismo bili solidarni onda stvarno, pa kako se god to zvalo diskrecijsko pravo, ili ne znam ni ja kakvo pravo, ali onda je to stvarno, nije lijepo od, nije ni zgodno da čujemo ovakve ocjene. Hvala lijepa.
Jedan ispravak, gospodin zastupnik Josip Đakić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa ja ću ispraviti netočan navod gospodina Grubišića koji je ustvrdio da je zaostalost svih 5 županija Slavonije i Baranje, pa tako i Virovitičko-podravske u takvoj mjeri da je ona došla do katastrofe. Naime, želim vas razuvjeriti u slijedeće i opovrći vaše tvrdnje i neistine koje ste izrekli, da to nije točno sa aspekta gledišta samih proračuna županije Virovitičko-podravske, koji je sa 72 milijuna kuna narastao na 110 milijuna kuna. To je ono što znači investiranje, investicije na području županije Virovitičko-podravske. Tako je isto i u Osječko-baranjskoj koliko sam mogao primijetiti kroz niz infrastrukturnih projekata, od cestovnih, vodoopskrbe, kanalizacije, odvodnje, školstva, kulture i svih ostalih projekata koji su u zadnje vrijeme 4 ili 5 godina stasali i srasli. Zapravo vaše tvrdnje opovrgavaju sami projekti koji su narasli u posljednjem vremenu. Tako isto sve općine i gradovi su udvostručili svoje proračune zbog investicija koje su došle u te općine i gradove. Stoga niste zapravo u pravu tvrdeći da smo u takvom zaostatku zapostavljenosti i zaostalosti.
Kolega Grubišić, ispravlja se netočan navod. Ne možete povredu Poslovnika. Pa ispravak netočnog navoda, da. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne možete, ne, ne. Ispravak netočnog navoda. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa kako nego, vi ste rekli on je tvrdio da je to netočno. Replika, gospodin zastupnik Ivan Hanžek.
Kolega Grubišiću.
A nema, to su, nema ispravka ispravaka. Izvolite kolega.
Kolega Grubišiću, dio moje replike je uzela potpredsjednica, ali ja ću reći slijedeće. Kolega Boro slušajte da možete odgovoriti. Ja neću ispravljati netočan navod, ja ću vam dati priliku da odgovorite. Naime, mi u ovim klupama, kao i pojedinci u odborima, posebno u Odboru za regionalnu i lokalnu samoupravu zalažemo se zapravo za transparentnost, zalažemo se za kriterije. Ne za subjektivitet, jer subjektivitet je uvijek prisutan. Onaj tko daje uvijek mu je puno, onaj tko prima uvijek mu je malo. Ukupno naše zalaganje i iz ovih kupa, ali kao pojedinaca svodi se na to da kroz zakon o regionalnom razvoju utvrdimo objektivne ili objektivizirane kriterije, jer opet je pitanje šta je objektivno, po kojima će se pomagati onima koji su zaista potrebni u takvoj pomoći. Ali isto tako i u kontroli utroška takvih sredstava koje se dodjeljuju iz fondova ili iz centralnog državnog proračuna, da li su namjenski utrošene za one namjene za koje je društvo ocijenilo da je potrebno učiniti? I mislim da zbog toga je malo i kontradikcija u vašem nastupu, jer se svodimo opet u situaciju da ćemo u slijedećoj podjeli karata koalicijskih ili nekoalicijskih vlasti opet se događati da podjela se ne bazira na kriterijima objektivnog, nego subjektivnog, tko koga ima i tko ima kada i gdje. Kad govori kolega je spomenuo o tome šta je uloženo. Na žalost i tu imamo situacije da neki ne broje kad im odgovara, a neki opet kad im odgovara broje šta je izgrađeno iz centralnih.
Kolega.
Ispričavam se. Stoga mislim da bi trebalo iz ove rasprave izvući zaključak da trebamo kriterije, trebamo zakon da izgubimo jednu loptu iz ovakve nepotrebne utakmice.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Ivan Hanžek.
Hvala kolega. Evo vidite ispada po vašim kriterijima koje ste vi naveli, iako ih niste naveli da je Zadar najvažniji u ovoj državi po tim kriterijima, iako znamo, znate i vi i ja da je Brodsko-posavska županija po fiskalnom kapacitetu zadnja županija u državi. Zašto to ne kažete? Bruto društveni proizvod županije isto tako, stopa nezaposlenosti preko 20%. Pa dajte onda, koje to vi kriterije navodite meni, a da ih ja ne znam i zbog čega Brodsko-posavska županija ne bi bila posebno razmatrana kao takva županija koja. … [[Upadica se ne čuje.]] Da, da, to je to. A gospodin. Dobro, za gospodina Đakića manje-više. On je jedna od posljednjih županija kao Brodsko-posavska pa onda može pričati što hoće. Hvala lijepo.
Završni osvrt, državni tajnik Zdravko Marić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Dakle samo kratko, zahvala na raspravi, već i u raspravi u ime klubova i pojedinačno. Dakle dobro ste identificirali da ovim izmjenama i dopunama Zakona o financiranju ne unose se i ne donose se nekakve značajnije suštinske mjere, nego se radi o usklađivanju sa postojećom zakonodavnom legislativom, prije svega Zakon o proračuni i Zakon o jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave. Međutim isto tako, dozvolite mi da kažem. Evo neki od ovih komentara koji ste i u raspravi rekli, sigurno da su valjani. Mi ćemo ih i uzeti, a i o nekima smo već i raspravljali i razmatrali unutar Vlade. Međutim, isto tako dozvolite mi evo samo da rasprava na kraju, obzirom da je početak tako bio da se svodi na ovaj porez na automate za zabavne igre, konkretno na pikado, obzirom da je dosta često spominjan. Dakle prvih 10 mjeseci ove godine županijski proračuni su uprihodovali 12, pardon 14 milijuna i 282 tisuće kuna od ovog konkretnog poreza, što nije zanemarivo niti za razinu državnog proračuna, a kamoli za županijske. Međutim, isto tako treba reći da konkretni slučaj, konkretna zabavna igra pikada sudjeluje vrlo malo nešto ispod milijun kuna. Isto tako obzirom na ovu netom završenu raspravu vezano za izrečeno da postoji diskrecijsko pravo, mislim da što se tiče kriterija dodjele pomoći jedinicama lokalne, područne samouprave a isto tako i njihovi kriteriji zaduživanja su vrlo jasno definirani u zakonu o izvršavanju proračuna, sutra ćete imati pred sobom i raspravljati ćete o proračunu odnosno isto tako o Zakonu o izvršavanju iz čega ćete vidjeti da nismo ništa mijenjali dapače da kriteriji ostaju vrlo transparentni zapravo nema nikakvog prostora bilo kakvim diskrecijskim odlukama. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Drugo, Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne samouprave, prvo čitanje. Predlagatelj je Vlada. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak: prihvaća se Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne samouprave. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi uputit će se predlagatelju, radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se. Idemo glasovati. Rezultat? Sa 83 za i 4 suzdržana, 3 protiv donesen predloženi zaključak.
Hvala gospodine potpredsjedniče, uvažene saborske zastupnice i saborski zastupnici. Pred nama je Ugovor između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Indonezije o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja. Ovdje moram kazati da je ovaj Ugovor potpisan 2002. godine, da je 2004. godine Hrvatska strana primijetila sitne tehničke razlike između ova dva Ugovora a koji moraju odgovarati i s one druge strane, tako da je upućeno notom preko veleposlanstva Republici Indoneziji, a Indonezijska strana je to 2009. prihvatila. To su samo tehničke izmjene i to u članku 5. stavku 3. briše se riječ „ne“, i u članku 27. stavak 2. točka b. izraz „potpisan“ treba zamijeniti „stupa na snagu“. Evo.
Žele li izvjestitelji radnih tijela uzeti riječ? Ne. Rekli smo da bi oko 12 sati glasovali o proširenju dnevnog reda, pa molim najprije da se utvrdi ima li kvoruma. Idemo dalje dok ne budemo imali kvoruma. Otvaram raspravu. I prva je u ime Kluba HDZ-a gospođa Vesna Buterin, izvolite. Molim da klubovi ako mogu, da se sada ne odsipljemo nego da se vraćamo u sabornicu.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Klub zastupnika Hrvatska demokratske zajednice prihvaća Prijedlog zakona o potvrđivanju ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Indonezije o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja poreza na dohodak. Radi se zapravo o Ugovoru koji je vrlo sličan Ugovoru Republike Hrvatske sa Armenijom kojega samo zapravo ranije raspravljali, pa onda neću ponavljati neke osnovne odredbe ovoga Ugovora. Dakle, polazna osnova za sklapanje, za pregovore pri sklapanju ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja porezima na dohodak i na imovinu kao i u većini država jesu modeli koje svaka država izrađuje prema vlastitoj poreznoj politici a koja je temeljena na modelu ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja poreza na dohodak i na imovinu OECD-a i Ujedinjenih naroda. Potpisivanje Ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Indonezije o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja poreza na dohodak nužan je upravo zbog svih aktivnosti koje Republika Hrvatska poduzima po pitanju povećanja stupnja međusobne gospodarske suradnje između Republike Hrvatske i Republike Indonezije. Kada govorimo o gospodarskoj suradnje Hrvatske i Indonezije onda treba naglasiti da je u 2008. godini izvezene robe u vrijednosti od 6 milijuna dolara, najviše su se izvozili strojevi za pojedine industrijske grane 45%, zatim duhan 14%, a najmanje medicinski i farmaceutski proizvodi negdje oko 6%. U istoj godini Hrvatski je izvoz iz Indonezije bio u visini od 71 milijuna dolara gdje se najviše uvozio kameni ugljen 27%, zatim obuća 17%, a najmanje namještaj oko 4%. Treba naglasiti da su uvozni potencijali Indonezije u odnosu na Hrvatsku, proizvodi prehrambene industrije, zatim proizvodi farmaceutske industrije, proizvodi za građevinsku industriju, proizvodi elektro i elektronske industrije, proizvodi za opremanje stanova i poslovnih prostora, oprema za industriju nafte i plina, plovilo za ribarstvo te plovila i oprema za potrebe vojske i policije. Najperspektivniji sektori u kojima mogu sudjelovati Hrvatske tvrtke su izgradnja i opremanje stambenih industrijskih i poslovnih objekata izgradnja prometnica i elektroenergetske mreže. Mogućnosti gospodarske suradnje postoje putem prijenosa Hrvatske tehnologije u prehrambenoj industriji, marikulturi, farmaceutskoj industriji, prometnom sektoru, gdje se dakle posebice misli na izgradnju morskih luka i terminala i turizma. Područja mogućih ulaganja u Hrvatskoj prije svega su pogoni u slobodnim zonama za doradu i pakiranje industrijskih i prehrambenih proizvoda voća, začina i palminog ulja namijenjenih tržištu srednje i jugoistočne Europe, te izgradnja robnih terminala i turizam. Između mnogobrojnih bilateralnih ugovora koji su potpisani, trenutno je između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Indonezije u postupku pet ugovora. Neki od njih, ovdje ću navesti samo neke, su ugovor o poljoprivrednoj suradnji, nadalje Ugovor o izmjenama i dopunama Ugovora o gospodarskoj i tehničkoj suradnji i drugi. Ugovorom između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Indonezije o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja poreza na dohodak uređuju se načini izbjegavanja dvostrukog oporezivanja dohotka i dobiti. Ovim se ugovorom hrvatskim, građevinskim i sličnim poduzećima omogućuje da ne plaćaju porez na dobit u Republici Indoneziji, ako ti radovi traju kraće od 6 mjeseci. Pružanje usluga savjetovanja smatrat će se stalnom poslovnom jedinicom ako traju dulje od tri mjeseca u bilo kojem dvanaestomjesečnom razdoblju. I evo da ne dužim. Na kraju želim još jednom reći, da sklapanje ovakvih međusobnih državnih ugovora, svakako predstavlja temelj za razvoj gospodarskih odnosa između Vlade Republike Hrvatske i Republike Indonezije. I upravo će zato Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati donošenje ovakvoga zakona. Hvala.
Hvala. Imamo li ili nemamo kvorum da nastavimo? Nemamo. Idemo dalje. Koliko? Molim vas izvještavajte me kada imamo kvorum, prelazimo na glasovanje. Hvala. Imamo kvorum. prekidamo raspravu o ovoj točki dnevnog reda i predlažem dopunu dnevnog reda. Nastavljamo sa ovom točkom dnevnog reda koju smo trenutno bili preskočili. Idemo na nastavak. U ime kluba HNS-a gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo, jutros smo imali ratifikaciju sličnog ugovora sa Armenijom. Sada to radimo bilateralno sa Indonezijom. I dozvolit ćete mi da ponovim neke pojedinosti i da produbim nešto što bi ovdje čini mi se trebalo reći u svezi sa ovakvim ratifikacijama. Naime, slažem se sa onim što je uvodno rečeno od strane državnog tajnika da je cilj ovakvih bilateralnih ugovora da se unaprijedi gospodarska suradnja ali u klubu HNS-a smatramo da bi trebalo učiniti puno više no potvrditi ovakve stereotipne šablonske ugovore, da bi trebalo puno više raditi na jednom sustavnom pristupu, na koordinaciji i organizaciji kolegice i kolege u čemu moramo i mi kao saborski zastupnici sudjelovati. Pa mi dozvolite da na tu temu kažem nekoliko riječi. Naime, ovaj ugovor koji imamo na klupama je jedan okvir koji je predložen od strane OECD-a i od Ujedinjenih naroda i mi ga koristimo kod sklapanja ovakvih bilateralnih ugovora, ali nitko nam ni od strane UN-a ni od strane OECD-a ne sprječava da u biti u te ugovore ugradimo i neke specifikume koji su značajni za bilateralnu suradnju dviju zemalja i zato sam kod prvog ugovora maloprije intervenirao i negodovao smatrajući da specifikum između Hrvatske i Armenije nije nikako pomorski promet već da bi to trebalo biti svakako nešto sasvim drugo obzirom da Armenija nije pomorska zemlja itd., da se sada ovdje ne ponavljam. Mi gospodine državni tajniče nismo bili mišljenja da treba mijenjati ovaj ugovor kojeg imamo na klupama. Jasno nam je da je trebalo evo sedam godina da ga uskladite i ne trebamo sad bježati od toga da treba ga ovdje ratificirati. Međutim, ono što treba reći gospodine državni tajniče je nešto što nedostaje. Svaki treći saborski zastupnik sjedi u nekakvoj parlamentarnoj skupštini neke međunarodne organizacije. Ja konkretno sjedim u Parlamentarnoj skupštini Vijeća Europe. Bilo bi dobro zato da uz ugovor dobijemo jedan dodatak koji će nam jasno govoriti o tome koje su to tvrtke, gospodarske tvrtke koje surađuju na relaciji između Hrvatske i Indonezije, na kojima poslovima surađujemo, koji je to robni promet. Čuli smo od kolegice Buterin da je uvoz iz te države 12 puta veći od izvoza u tu državu. Zašto je to tako, niste nam obrazložili. Koje vi vidite i Gospodarska komora potencijalne buduće oblike suradnje? Koliko naših građana tamo živi i radi, koliko njihovih građana ovdje živi i radi? Naime, bilo bi logično da kada se sklopi ovakav ugovor sa vaše strane i od strane Vlade dođe jedna obveza nama u Parlamentarnoj skupštini Europe ali i ostalim saborskim zastupnicima da u siječnju mjesecu kad se recimo nađemo u Vijeću Europe da pozovemo kolege iz Armenije, njihovog parlamentarnog izaslanstva da sjednemo zajedno, da im kažemo da smo mi ratificirali taj ugovor, da se pokušamo dogovoriti kako unaprijediti tu gospodarsku suradnju. Dakle, svatko od nas može i treba dati svoj doprinos kroz parlamentarnu diplomaciju da se puno toga promijeni u našim međusobnim odnosima sa državama s kojima evo sklapamo iz tjedna u tjedan ovakve ugovore. Ja želim ovdje ponoviti nešto što sam govorio prije par mjeseci. Kada odlazi britanski premijer, njemačka kancelarska ili francuski predsjednik u nekakav državni posjet znate od kuda on prikuplja osobne informacije? Upravo od gospodarstvenika. Njihova uloga pa i naša uloga treba biti primarno gospodarska diplomacija. Oni točno znaju što će u državi koju posjećuju reći, što će biti na korist njihovim gospodarskim tvrtkama ili u smislu plasiranja roba na to tržište, ili obrnuto uvoza sa tog tržišta. Mi nikakvih informacija nemamo. Vi nam ove šture ugovore stavljate na stol bez ikakve popratne informacije. Ja želim sudjelovati u tom procesu na jedan maksimalno korektan način a vjerujem da i mnogi drugi bi to učinili ovdje od saborskih zastupnika ali nam ne dajete priliku. Zato je naša zamolba nakon što ratificiramo ugovor dajte nam priliku da surađujemo na bitno drugačiji način. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Indonezije o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja poreza na dohodak. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju dotičnog ugovora zakona. Molim uključimo se. Molim glasovati. Rezultat? Jednoglasno sa 94 glasa za donesen zakon.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo zastupnice i zastupnici. Samo ukratko o ovom Zakonu o potvrđivanju Sporazuma o financiranju. Dakle, cilj je ovog zakona potvrđivanje Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Komisije Europskih zajednica koji se odnosi na višekorisnički program za nuklearnu sigurnost i zaštitu od zračenja u okviru instrumenta predpristupne pomoći za 2008. godinu u decentraliziranom upravljanju jednog međunarodnog ugovora kojim se sređuje financijski, tehnički, pravni i administrativni okvir unutar kojega će se provoditi dva projekta u području nuklearne sigurnosti i zaštite od zračenja i sredstva locirana za 2008. godinu. Naime, Hrvatska osim što koristi predpristupnu pomoć kroz program IPA na nacionalnoj razini je istovremeno i korisnik višekorisničke IPA-e koja se centralizirano priprema u Bruxellesu, a sredstva se mogu koristiti i za projekte na nacionalnoj razini. S obzirom da ovaj predmetni sporazum o financiranju stvara financijske obveze za Republiku Hrvatsku u obliku socijalnog sufinanciranja projekta, predmet je rasprave u Saboru i ovaj zakon. Naime, 18. prosinca 2008. godine odobren je višekorisnički program za ovo područje nuklearne sigurnosti i zaštite od zračenja i to je pomoć Republici Hrvatskoj da unaprijedi svoje standarde na ovom području, dakle da se … [[Govornik se ne razumije.]] uskladi sa standardima u Europskoj uniji. U decentraliziranoj komponenti ovog sporazuma, ona ima i centraliziranu i zajedničko upravljanje također, dakle još dvije komponente, u ovoj decentraliziranoj komponenti odobreno je financiranje dvaju projektnih prijedloga za koje je Republika Hrvatska predložila ukupno u iznosu od 1,2 milijuna eura, od čega se 200 tisuća eura odnosi na nacionalno sufinanciranje ovih projekata, a provest će ih Središnja agencija za financiranje i ugovaranje u ime Državnog zavoda za nuklearnu sigurnost, odnosno u ime Državnog zavoda za zaštitu od zračenja. Sporazum je potpisan 30. rujna 2009. godine i potrebna mu je ratifikacija kako bi se mogla koristiti sredstva u ovom području. Hvala lijepa.
Hvala. Odbori? Zakonodavstvo, zaštitu okoliša, prostorno uređenje i graditeljstvo, financije i državni proračun? Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine državni tajniče, štovane kolegice i kolege zastupnici. Prvo da kažem da bez daljnjega klub SDP-a će podržati donošenje ovog zakona jer svaka lipa koja dođe u državni proračun, svaka lipa koja se iskoristi za jačanje infrastrukture, posebice u ovako važnom području, je i više nego dobrodošla, međutim sad dolazi onaj ali. Vidite, mi dobivamo ovaj zakon gotovo pred kraj ove godine kada zapravo kasnimo sa rokovima, dakle više smo prisiljeni donijeti ovaj zakon nego što to u biti nekako iskreno i želimo. Naime, radi se o financiranju dva projekta. Jedan projekt se odnosi na Državni zavod za nuklearnu sigurnost, drugi se odnosi na Državni zavod za zaštitu od zračenja. I prvi projekt je u biti projekt koji se odnosi na jačanje administrativnog kapaciteta Državnog zavoda za nuklearnu sigurnost, odnosno regulatornog tijela nadležnog za nuklearnu sigurnost i zaštitu u Hrvatskoj. Dakle, to tijelo ima u svom djelokrugu zapravo zadatak da se bavi sigurnošću nuklearnih objekata u Republici Hrvatskoj koje Republika Hrvatska nema. I jedina svrha postojanja tog državnog upravnog tijela bi bila to da se brine o sigurnosti nuklearnih elektrane koje, rekoh, Republika Hrvatska nema, osim što je suvlasnica Nuklearne elektrane "Krško" koja se nalazi, istina Bog, u blizini grada Zagreba kao najvećeg populacijskog središta. Međutim, ukoliko Republika Hrvatska želi imati nuklearne objekte i nuklearne elektrane onda bi to Vlada trebala explicite reći. To je trebala reći i u Energetskoj strategiji. Ja to razumijem, jer nema zapravo načina da se ispoštuje protokol iz Kyota, da se osiguraju dostatne količine energije u budućnosti u Republici Hrvatskoj, posebice onda kada termoelektrane ispadnu iz uporabe zbog dotrajalosti za dvije, tri godine, ali je činjenica da to Vlada nije imala hrabrosti explicite reći. I paradoksalno da je, čitamo u opisu projekta broj 4 da je jedna od glavnih zadaća financiranje kaže, kad je, evo citiram: "kad je riječ o postupanju s radioaktivnim otpadom ide Komisiji nuklearnih elektrana, podrška koja će se pružiti ovim projektom treba se posebice usmjeriti na utvrđivanje plana dekomisije, procjenu troškova postupanja sa nastalim radioaktivnim otpadom i pitanje zaštite od zračenja." Dakle, mi dobivamo novac za jedan projekt koji se bavi dekomisijom nuklearnih objekata kojih mi nemamo. Štoviše, podsjetimo se da je Vlada gospođe Kosor u svom programu koji je predstavljen ovom Saboru, rekla na stranici 35 programa Vlade Republike Hrvatske za mandat 2009-2011, kaže potrebno je donesti novu strategiju i programe prostornog uređenja Republike Hrvatske koji će isključiti odlagalište nuklearnog otpada. Dakle, i programom Vlade se mi odričemo odlagališta nuklearnog otpada, ali evo sad uzimamo zajam da jačamo infrastrukturu koja će se baviti upravljanjem i dekomisijom istoga. Postavlja se i pitanje, gospodine državni tajniče, gdje se odlaže nuklearni otpad i radiološki otpad koji nastaje normalnim radom bolnica. Jel to odlazi na smeće u Jakuševac, kamo to odlazi? U Republici Hrvatskoj imamo nekih 70 izvora ionizirajućeg zračenja raspoređenih po raznoraznim institutima, bolnicama itd. koji su zreli za skladištenje, međutim mi skladišta nemamo. Mi nemamo odlagališta. U biti postoji jedno skladište u Institutu "Ruđer Bošković", ali se postavlja pitanje zašto bi Institut "Ruđer Bošković" kao vrhunski znanstveni institut u Republici Hrvatskoj se pretvarao u visoko tehnologijske čuvare otpada, što oni u biti i jesu, jer se jedino sklad je spremište otpada, skladište. Dakle, privremeno skladište nalazi upravo u Institutu "Ruđer Bošković". Dakle, niti 3 km zračne linije od ovog Sabora. U najvećem populacijskom centru ovog dijela Europe, dok se evo Vlada svojim programom odriče uopće ideje da se napravi jedan objekt koji bi bio načinjen po pravilima i u skladu sa pravilima struke, da se nuklearni radiološki otpad koji nastaje u našoj zemlji normalnim radom bolnica, normalnim radom industrijskih postrojenja, istraživačkih centara nakon uporabe uskladišti sa pravilima struke i Međunarodne zajednice. Evo, to je zaista paradoksalno pitanje ovog za projekt broj 4. Međutim, dobro je da se ljudi školuju. Možda Vlada čak ipak ima neke namjere da pred kraj svog mandata napravi nekakav iskorak vezan uz nuklearnu energetiku, pa stoga i ovu infrastrukturu dakle pokušava podići na dostatnu razinu. Međutim, mi imamo još jedan izuzetan problem vezan uz projekt broj pet koji se odnosi na kontrolu ozračivanja pacijenata od medicinskog ozračivanja. Dakle, Državni zavod za zaštitu od zračenja, a taj problem se sastoji u golemoj nesukladnosti sa praksom Europske komisije, sa praksom Međunarodne agencije za atomsku energiju. Budući da se inspekcijsko tijelo ne nalazi u Državnom zavodu za zaštitu od zračenja nego se gospodine poštovani državni tajniče nalazi u Ministarstvu zdravstva. I onda imamo situaciju kadija tuži, kadija sudi. Jer mnogi rengeni, mnogi rengenski aparati u mnogim bolnicama u Republici Hrvatskoj su blago rečeno egzotični. Međutim, zbog nedostatka sredstava se evo ne provodi ništa ili im se progledava kroz prste ili možemo vjerovati da im se progledava kroz prste. Jer isto ministarstvo upravlja i sa rengenima, a upravlja i sa inspekcijom koja to nadzire. I to je golema nesukladnost koji su u nekoliko navrata gospoda iz Europske komisije koji su došli one tzv. ... [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] u Republiku Hrvatsku ustanovili. I to je u biti, zanimljivo je da to može biti također jedan razlog zašto se neće na koncu olako zatvoriti i sva poglavlja u pregovaračkom procesu Republike Hrvatske u Europskoj uniji, pa bi se moglo desiti da negdje u pet minuta ili minutu prije 12 mi moramo ovdje na Saboru ponovo imati Zakon o ustroju ministarstava i tijela državne uprave da bi inspekciju prebacili iz nadležnosti Ministarstva zdravstva u nadležnost ovih državnih tijela koji se bave zaštitom od zračenja kao što je propušteno učiniti već u nekoliko navrata kada se taj zakon nalazio ovdje na raspravi u Saboru. Ali tada su se u biti raspravljala važnija pitanja, a ne ovako naizgled sitnice. Mi imamo dakle i dva tijela koja se bave nuklearnom sigurnošću i zaštitom od zračenja. Postavlja se pitanje zašto postoje dva tijela i ukoliko je odgovor taj da se jedno čuva u pripremi, da upravlja budućim nuklearnim elektranama dobro, u redu. To je fin, pametan, jasan odgovor koji mi na žalost ne možemo dobiti kao takav. Jer za države veličine Republike Hrvatske bilo bi primjerenije da imamo jedno tijelo koje se bavi Zakonom o zaštiti, odnosno pardon problematikom zaštite od ionizirajućeg zračenja i nuklearnom sigurnosti, a ne da imamo dva ravnatelja, dva zamjenika, dva financijska sektora itd., a čak nisu smješteni niti na istoj lokaciji, nego je jedno odselilo na jednu puno ljepšu lokaciju, a ne kao što je i prije bilo da su bili smješteni kat iznad i kat ispod kao donedavno. Navodno prema neslužbenim informacijama će ipak pred saborske zastupnike i doći zakon da se ta dva dijela spoje u jedno. Ali gospodine državni tajniče apeliram da razmislite o ideji da se inspekcija koja se odnosi na zaštitu od zračenja iz ingerencije Ministarstva zdravstva premjesti tamo i gdje treba biti, tj. u taj novi zavod ili Državni zavod za zaštitu od zračenja jer će tek tada Europska komisija i Međunarodna agencija za atomsku energiju biti zadovoljni sukladnošću našeg sustava koji se bavi zaštitom od zračenja i nuklearnom sigurnosti donekle. Zašto donekle? Zato što mi još uvijek nemamo plan i program postupaka za slučaj nuklearnog udesa, pa makar koliko nam nuklearna elektrana Krško bila blizu, makar imali sedamdesetak izvora širom Hrvatske koji su upitno zbrinuti zbog toga što kao što rekoh nemamo niti odlagalište radioaktivnog otpada, a imamo jedno spremište koje u biti nije spremište nego dio jednog znanstvenog instituta. I dakle, mi nemamo plan i program postupanja u slučaju nuklearnog akcidenta premda je to u nekoliko navrata bilo upozoreno i u Saboru i prilikom rasprave o drugim zakonima koji se dotiču te problematike. Mi to nemamo. Nemamo. Krajnji je čas da se to načini. Postavljam retoričko pitanje zašto naši pregovarači nisu ispregovarali i barem pomoć za takvu jednu komponentu u okviru ova dva projekta koja su, evo mislim nema se šta njima dodati s obzirom na stručnost pripreme i na ono što će u biti pružiti ukupnom sustavu zaštite od zračenja i nuklearne sigurnosti u Republici Hrvatskoj. Ali su nekompletni. Nekompletni, fale da se cijeli sustav zaokruži. Uglavnom, kao što rekoh, podržavam ovaj zakon, ali uz sve ove napomene o kojima državna vlast, Vlada treba najozbiljnije razmisliti kako bi imali ipak bolju situaciju nego što je situacija istočnije, ako ste čitali opis stanja Europske Komisije o stanju zaštite od zračenja nuklearne sigurnosti u zemljama jugoistočne Europe, to je dosta zabrinjavajuće. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, gospođa zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Ovim se prijedlogom zakona potvrđuje sporazum potpisan 29. lipnja 2009. o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Komisije Europskih zajednica, a odnosi se na dio više korisničkog programa za nuklearnu sigurnost i zaštitu od zračenja. Evo kratko ću samo spomenuti područja koja se uređuju ovim prijedlogom zakona su: financijski, tehnički, pravni i administrativni okvir, unutar kojeg će se provoditi predmetni projekti u području nuklearne sigurnosti i zaštite od zračenja. I drugo područje odnosi se na opise programa potpore zajednice na području nuklearne sigurnosti i zaštite od zračenja za Hrvatsku. Opći cilj ovoga programa je pridonijeti nuklearnoj sigurnosti i zaštiti od zračenja u državama kandidatkinjama za članstvo u Europskoj uniji, koje su korisnici bespovratne pomoći. Dakle, gore spomenutim sporazumom o financiranju u Republici Hrvatskoj financirat će se dva projekta. Prvi se odnosi na jačanje administrativnog kapaciteta Državnog zavoda za nuklearnu sigurnost. Cilj ovog projekta je poboljšati tehnički kapacitet ovog regulatornog tijela u dva različita područja preko mjera jamstva kontrole nuklearnih materijala, te preko postupanja s radioaktivnim materijalom i dekomisijom nuklearnih elektrana. I drugi projekat odnosi se na zaštitu od zračenja prilikom medicinskog ozračivanja. Dakle cilj ovog projekta je zaštita od zračenja prilikom medicinskog ozračivanja na način da se smanji izloženost pacijenata i radnika ionizirajućem zračenju u zdravstvenim ustanovama u Hrvatskoj. Eto, državni tajnik je govorio i o financiranju, pa to ja neću ponavljati, samo ću zaključiti da će zastupnici kluba Hrvatske narodne stranke podržati ovaj prijedlog zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Branko Kutija. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Odlukom Europske Komisije od 18. prosinca 2008. odobrena je dodjela bespovratnih sredstava u iznosu od 952 tisuće eura Republici Hrvatskoj u okviru IPA programa za projekte u području nuklearne sigurnosti i zaštite od zračenja. Opći cilj ovog programa je pridonijeti nuklearnoj sigurnosti i zaštiti od zračenja u državama kandidatkinjama za članstvo u Europsku uniju, koje su korisnici bespovratne pomoći. Projekti su odabrani zbog mogućnosti pridonošenju znatnom poboljšanju razine nuklearne sigurnosti i zaštite od zračenja u okviru svojih konkretnih ciljeva. Uglavnom se radi o aktivnostima na području institucionalne izgradnje kroz pružanje potpore tijelima nadležnim za nuklearnu sigurnost, … [[Govornik se ne razumije.]] broj 4 iz ugovora i tijelima kojima su povjereni određeni zadaci u vezi kontrole medicinskog ozračivanja projekt broj 5 iz ugovora. Važno je naglasiti da je jačanje tehničkih sposobnosti nacionalnih regulatornih tijela za nuklearnu sigurnost i zaštitu od zračenja pretpostavka za poboljšanje radiološkog stanja u zemljama zapadnog Balkana. Nadalje. Prijenos pravne stečevine zajednice u području nuklearne sigurnosti, a posebice o zaštiti od zračenja podređen je postojanju i pravilnom funkcioniranju tih regulatornih tijela. S obzirom na činjenicu da su u većini zemalja zapadnog Balkana regulatorna tijela za nuklearnu sigurnost i zaštitu od zračenja slaba u razvoju ili čak još nisu potpuno uspostavljena, još nisu jasno određene nacionalne strategije za rješavanje radioloških pitanja. Očekuje se da će zahvaljujući potpori programa IPA te strategije biti moguće izraditi u bliskoj budućnosti, i na ovoj osnovi planovi uspostavljeni za potpuni prijenos pravne stečevine zajednice u nacionalno zakonodavstvo i propise. Program će se također koordinirati s ostalim financijskim instrumentima koji se bave nuklearnim pitanjima, odnosno instrumentom suradnje na području nuklearne sigurnosti i instrumentom stabilnosti. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će ovaj zakon. Zahvaljujem se.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine državni tajniče. Htio bih nešto reći o opisu stanja koji je Europska Komisija dala vezano uz nuklearnu sigurnost i radiološku zaštitu u zemljama jugoistočne Europe, ili kako li to oni govore zemljama zapadnog Balkana. I kaže zemlje zapadnog Balkana suočene su sa brojnim radiološkim pitanjima koja su povezana s korištenjem radionuklida u brojnim industrijskim i zdravstvenim primjenama. Drugo, nadzor radioaktivnosti u okolišu predstavlja značajno radiološko pitanje. Treće. Uspostavljena nacionalna tijela za sigurnost čiji je zadatak regulacija nuklearne sigurnosti i zaštita od zračenja u većini su slučajeva slaba, kako u smislu osoblja, tako i prema razini stručnosti. I četvrto. Potporu je moguće pružiti kroz više korisničke projekte i nacionalne projekte u opsegu, ovisno o području. Sa zadovoljstvom mogu reći da ovo pod brojem tri, što se tiče nacionalnih tijela za sigurnost i regulaciju nuklearne sigurnosti i zaštite od zračenja u većini su slučajeva slaba. Kod nas to nije slučaj. MI imamo dobre stručnjake, mi imamo relativno dobru infrastrukturu, ali uz ove propuste o kojima sam govorio, dakle problem inspekcije koja nije nezavisna kao što bi trebala biti i uz činjenicu da nemamo plan i program zaštite postupaka u slučaju nuklearnih udesa, naša regulatorna tijela su dobra. Posebice valja pohvaliti činjenicu koja se odnosi na točku 2. nadzor radioaktivnosti u okolišu vezano uz tu točku, doktrina naših regulatornih tijela je više nego dobra, jer primjereno državi naše veličine nadzor nad radioaktivnosti okoliša je povjeren znanstvenim institutima, dakle Institutu za medicinska istraživanja i medicinu rada, i Institutu Ruđer Bošković. Zašto je to dobro? Zato što znanstvenici nemaju binaran pristup problemima, nemaju, da, ne, ima nema, kontaminirano, nije kontaminirano, opasno nije opasno. Čak s obzirom, na svu sreću razina radioaktivnosti okoliša u Republici Hrvatskoj je i više nego dobra i mi imamo čist siguran okoliš, s obzirom na tu komponentu ali ipak znanstvenici koji provode monitoring u okviru svoje normalne djelatnosti pokušavaju pronaći trendove, pokušavaju pronaći stvarne vrijednosti kako bi se mogli napraviti predikcije, modeli, dugoročno ponašanje i iz toga izvoditi određeni zaključci koji su upravo potrebni za nas odnosno osobe koje na koncu donose određene odluke. I valja nastaviti sa takvom praksom, što više treba ohrabrivati takav sustav da monitoring zagađivanja okoliša u drugim segmentima se u što većoj mjeri povjeri znanstvenim ustanovama, ekspertnim ustanovama jer su onda podaci kvalitetniji a cijela situacija je povoljnija kako za državu koja dobiva relevantne informacije tako i za institucije koje u biti dobivaju mogućnost da u praksi daju svoju ekspertizu da odgajaju i mlađe generacije stručnjaka eksperata, znanstvenim novaka itd. Dakle, to je nešto što je za svaku pohvalu i tako treba nastaviti. Vezano uz stanje u projektu 2. dakle Kontrolu ozračivanja pacijenata, htio bih upozoriti i na česte slučajeve da pojedine organizacije ili medicinske ambulante, na primjer zubarske posjeduju određenu opremu, izvore ionizirajućeg zračenja posebno rendgenom koji često nisu pod kontrolom, država niti ne zna, nema informaciju da oni postoje. Stomatolozi se po koji puta ponašaju prilično tržišno pa te onda češće šalje na snimanje zuba nego što je to potrebno, podižući dakle razinu ozračivanja i kolektivnu dozu što je nedopustivo. Pa čak i neke državne institucije imaju određene aparate koji trebaju one xtr-fove, dakle rendgenske aparate za neke znanstvene i stručne ispitivanja koji nisu registrirani kod Državnog zavoda za zaštitu od zračenja, postavlja se pitanje kako su oni uopće uvezeni u zemlju, što radi državna administracija na carini. Takve stvari definitivno treba ispraviti u cilju poboljšanja funkcioniranja cijelog sustava, potrebno je, još jednom naglašavam razmisliti i napraviti rješenje da se inspekcija izvadi iz Ministarstva zdravstva i stavi pod nadležnosti ovih upravnih tijela, koja se bave predmetnom problematikom kako bi se otklonila i svaka primisao o ne daj Bože o nekom sukobu interesa ili nezavisnosti. Na koncu, još jednom naglašavam potrebu da se u Republici Hrvatskoj na sustavan način u skladu sa pravilima struke, u skladu sa pravilima Međunarodne agencije za atomsku energiju, čija smo mi zemlja punopravna članica, u skladu sa pravnom stečevinom i iskustvima Europske unije, da se napravi to nekakvo spremište otpada ako ne baš odlagališta, onda bar spremište otpada, iz kojeg ćemo onda jednog dana kada se dogovorimo sami sa sobom moći uzeti taj otpad i staviti u odlagalište i zbrinuti ga sa pravilima struke, a ne da imamo probleme da se koji puta taj otpad nekontrolirano baca po smetlištima, izlijeva u kanalizaciju i dovodi u opasnost i ljude i okoliš. Dakle, sve te stvari zaista treba srediti i ukoliko su moje neslužbene informacije točne da će pred saborske zastupnike doći ovaj Zakon koji se odnosi na objedinjavanja Državnog zavoda za nuklearnu sigurnost i Državnog zavoda za zaštitu od zračenja u jedno tijelo, zaista u ovu njihovu djelatnost treba napraviti i ubrojiti sve ono da nam ovaj segment bude besprijekoran i na ponos i diku ne samo jugoistočnoj Europi nego u cijeloj Europi, jer znanja imamo, stručnjaka imamo, samo treba političke volje. Evo hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Ivan Bogović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege saborski zastupnici. Pred nama je Prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Komisije Europskih zajednica koji se odnosi na dio višekorisničkog programa i nuklearnu sigurnost i zaštitu od zračenja u okviru instrumenata pretpristupne pomoći za 2008. godinu (decentralizirano upravljanje). Cilj donošenja ovog zakona je Potvrđivanje sporazuma o financiranju između Vlade Republike i Komisije Europskih zajednica koji se odnosi na dio višekorisničkog programa za nuklearnu sigurnost i zaštitu od zračenja u okviru instrumenata pretpristupne pomoći za 2008. godinu (decentralizirano upravljanje) međunarodnog ugovora kojim se utvrđuje financijski, tehnički, pravni i administrativni okvir unutar kojeg će se provoditi predmetni projekti u području nuklearne sigurnosti i zaštite od zračenja za 2008. godinu. Opći cilj ovog programa je pridonijeti nuklearnoj sigurnosti i zaštiti od zračenja u Republici Hrvatskoj Iako se radi o sporazumu koji predstavlja sporazum standardnog sadržaja i formata kakav europska komisije obično sklapa sa svim zemljama primateljicama ovog oblika financijske pomoći, te temeljem kojeg se mogu realizirati sredstva namijenjena provedbi projekata, potrebno je napomenuti da predloženi sporazum o financiranju predstavlja osnovu za korištenje financijskih sredstva u iznosu od 7 milijuna 6 tisuća 720 kuna za njegovu provedbu, paralelno je potrebno u državnom proračunu osigurati sufinanciranje u iznosu od milijun i 516 tisuća kuna. Sredstva se dodjeljuju u okviru IPA programa za projekte u području nuklearne sigurnosti i zašite od zračenja. Od kandidiranih projekata Europska komisija je odabrala projekte koji će pridonijeti znatnom poboljšanju razine nuklearne sigurnosti i zaštite od zračenja u svojih konkretnih ciljeva. Predmetnim sporazumom o financiranju u Republici Hrvatskoj financirat će se dva projekta. Prvi je jačanje administrativnog kapaciteta Državnog zavoda za nuklearnu sigurnost, upravljačkog tijela nadležnog za nuklearnu sigurnosti i zaštitu. Poznato nam je da Državni zavod za nuklearnu sigurnost sudjeluje u postupku izdavanja i suglasnosti i dozvola za izgradnju nuklearnih objekata, ovlašten je za licenciranje i izdavanje licencija za nuklearne objekte, vodi evidencije nuklearnog materijala i podatke o istom, postavlja, nadzire i očitava mjerne stanice koje očitavaju razinu prisutnosti nuklearnih materijala, mjeri zračenje nuklearnih objekata, elektrana i u slučaju nuklearne nesreće daje procjenu stanja, objašnjenje i preporuku za djelovanje. Cilj ovog projekta je poboljšati tehnički kapacitet ovog regulatornog tijela u dva različita područja. Mjere jamstva kontrole nuklearnih materijala, postupanje sa radioaktivnim materijalom i dekomisije nuklearnih elektrana. Korisnik projekta je dakle Državni zavod za nuklearnu sigurnost. I drugi program koji se financira je zaštita od zračenja prilikom medicinskog ozračivanja. I to isključivo pacijenata. Prije nam je poznato da se štitilo djelatnike koji su radili ili rade na uređajima dok se danas želi zaštiti i pacijente. Sustavom dobre prakse koristit će se sva tehnička rješenja. Cilj ovog projekta je zaštiti od zračenja prilikom medicinskom ozračivanja, a povezan je sa smanjenjem izloženosti pacijenata i radnika i ionizirajućem zračenju u zdravstvenim ustanovama u Hrvatskoj. Projekt bi trebao biti zaključen sveobuhvatnom evolucijom doza pacijenata i doprinosa tih doza kolektivnim dozama kao posljedica primjene različitih specifičnih radioloških tehnika. Međusobnom usporedbom bi projekt trebao pridonijeti optimizaciji, dolazak kod radnika u zdravstvenim ustanovama. Korisnik projekta je Državni zavod za zaštitu od zračenja. Potvrđivanjem ovog sporazuma predstavlja pravnu osnovu za korištenje financijskih sredstava potpore zajednici na području nuklearne sigurnosti i zašite od zračenja. Obzirom je cilj donošenje ovog zakona pridonijeti nuklearnoj sigurnosti i zašiti od zračenja u Republici Hrvatskoj i da je krajnji rok za sklapanje sporazuma o financiranju 31. prosinac ove godine, dajem potpunu potporu donošenju u pismu. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, uvaženi gospodine tajniče, kolegice i kolege. Ja ću biti vrlo kratak obzirom da je kolegica Hursa iznijela stav kluba Hrvatske narodne stranke. Međutim, ja bih rado rekao nekoliko riječi o nečemu što danas nismo spomenuli. Naime, vratit ću se samo na opći cilj ovog sporazuma. Ima za cilj doprinijeti nuklearnoj sigurnosti HRvatske kao kandidatkinje kao člana Europske unije. Uglavnom se radi kolegice i kolege vidjeli ste o pomoći. Kome? O pomoći nadležnim tijelima koje su zadužene za nuklearnu sigurnost. Jedan projekt ima za cilj pomoći Državnom zavodu za nuklearnu sigurnost, a druga pomoć je Državnom zavodu za zaštitu od zračenja. Dakle, Europska unija očito iako se mi volimo nazvati društvom znanja ne misli da mi raspolažemo sa svim potrebnim znanjima kao buduća članica Europske unije i voljni su nam nepovratnim sredstvima pomoći u tom procesu, što je vrlo, vrlo dobro i to treba ovdje istaknuti. No, kao saborski zastupnika, a vjerujem da kolegice i kolege sve vas zanimaju iste stvari, ja bih progovorio na sljedeći način o ovom sporazumu. Naime, mene zanimaju 4 stvari. Prije svega financijska osnova ovog sporazuma. Odgovor na to smo dobili. Europska unija daje nešto više od 7 milijuna, Republika Hrvatska milijun i pol kuna. Drugo, zanima me sadržaj sporazuma, cilj sporazuma. I odgovore i sadržaje, ja mislim da možemo biti zadovoljni. No, realizacija sporazuma ne samo ovoga nego i mnogo sličnih projekata koje radimo sredstvima Europske unije, nije uvijek pod našim nadzorom, niti uvijek imamo potrebne informacije kako idu realizacije tih sporazuma. I četvrto, no možda da se vratim na ovo treće najprije. Jedan dio informacija dobijemo kroz ona godišnja izvješća o korištenju pretpristupnih fondova, ali samo u grubim crtama, ne i u pojedinosti. I četvrto, evaluacija postignutih rezultata u praksi. E to nam nikada nije dostupno. Ja nikada neću doznati koji su pomaci napravljeni u kliničkoj akciji u dijagnostičkoj medicini primjenom tih novih nekakvih mjera zaštite i sigurnosti. Zato bih ja predložio po ne znam koji put, da bi bilo dobro kada ovakve sporazume ratificiramo da obvežemo Vladu i pojedina ministarstva da nam vrate informacije kasnije vezano uz fazu 3 i fazu 4. ne mora ići na plenarnu sjednicu, može ići na naše matično radno tijelo. Pa će oni zaključiti da, sa punim pravom smo ratificirali taj dokument, rezultati su odlučni, ne moramo ići dalje. Ali ako se dogodi da naše matično radno tijelo nije zadovoljno sa realizacijom, a posebno sa primjenom i rezultatima nekog projekta, onda mislim da bi morali ponekada se upitati zašto stvari nisu išle onako kako smo očekivali. Naime, potpuno se slažem sa kolegom Franićem koji je ovdje progovorio i o nekim drugim dodatnim elementima vezanih uz sigurnost, nuklearnu sigurnost. On je govorio o potrebi da se osiguraju odgovarajuća skladišta za radioaktivne materijale. Jasno da to nije jednostavna priča. Tu ne možemo čak ni strpati sve radioaktivne materijale u istu priču. Jedno su medicinski radioizotopi da ih tako nazovemo koji se koriste u medicinskoj dijagnostici. Oni imaju relativno kratko vrijeme poluraspada pa u većini europskih država ih uskladištuju u nadzemnim posebno građenim objektima. Mislim da primjer Francuske i Švedske nam može puno reći u tom pravcu, u pravcu u kome bi i mi trebali raditi. Drugo jasno su radioizotopi dobiveni iz procesa koji se odvijaju u nuklearnim elektrana čije je poluvrijeme raspada izuzetno dugo, tisućama i desecima tisuća godina. Tada se jasno radi o potrebi deponiranja takvih materijala duboko pod zemljom jasno tamo gdje imamo stabilna tla. Hrvatska takvih tala nema. Prema tome, morat ćemo jednog dana razmišljati o izvozu takvih materijala. Australija ima takva tla vrlo stabilna, u Sahari, nešto na sjeveru Francuske i nešto u Švedskoj koje su onda iskoristile tu svoju prednost. Jasno ovu priču treba dalje razvijati, treba uključiti ne samo struku, treba uključiti i politiku jer politika će morati osigurati znatna sredstva da sutra riješi pitanje deponiranja tih materijala i sigurnost naših građana na duge staze. Evo, to sam želio reći. Smatram da jasno moramo tu učiniti još puno koraka da bi problem riješili do kraja. Hvala lijepo.
Hvala. Replika gospodin Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani kolega zastupniče, uz ove kategorije radioaktivnog materijala koje ste nabrojili spada još jedna kategorija a to su ovi teleterapijski recimo uređaji iz ovih onkoloških klinika, zatim javljači požara, javljači razina u visokim pećima i naftovodima itd. Ja bih samo htio podsjetiti da je druga najgora nuklearna nesreća na svijetu mirnodopska bila nesreća u brazilskom gradu Gvajani gdje je uslijed 157 grama cezija u jednom teleterapijskom uređaju koji nije bio zbrinut nastalo 5 tisuća tona radioaktivnog otpada. Nekoliko desetaka udova je bilo amputirano, dva ljudska života izgubljena a bruto društveni proizvod je 5 milijardi dolara bio oštećen u Brazilu. Skinut je sloj zemlje od pola metra u tom kvartu sve zbog toga što nisu imali učinkoviti sustav zbrinjavanja materijala koji nastaje normalnim mirnodopskim djelatnostima u znanosti, medicini, obrazovanju, gospodarstvu itd.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Miljenko Dorić.
Kolega Franiću, ja se zahvaljujem na vašoj pomoći. Ja nisam mislio ulaziti u detalje već sam mislio otvoriti jasno priču na način da se ukaže da ovom intervencijom Europske unije priči nije kraj. To što ćemo mi pomoći da svoje znanje proširi 10, 15 ili 20 djelatnika nekog državnog zavoda jasno ne znači da smo s time skinuli kompletnu odgovornost sa sebe. Mi kao saborski zastupnici moramo progovoriti i o načinu kako riješiti i druge segmente koji su jednako tako, pa vam se zato zahvaljujem evo i na vašem doprinosu takvoj raspravi.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak je u 15 sati sa raspravom o Izvješću o korištenju predpristupnih programa pomoći Europske unije za razdoblje od 1. siječnja do 30. lipnja 2009. godine. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Komisije Europskih zajednica koji se odnosi na dio višekorisničkog programa za nuklearnu sigurnost i zaštitu od zračenja u okviru instrumenta pretpristupne pomoći za 2008. godinu, decentralizirano upravljanje. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog ovoga zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Jednoglasno sa 95 glasova za prihvaćen predloženi zakon.
Evo nastavljamo s popodnevnim dijelom današnjega rada Hrvatskoga sabora. Sljedeća točka na dnevnom redu je - Izvješće o korištenju pretpristupnih programa pomoći Europske unije za razdoblje od 1. siječnja do 30. lipnja 2009. godine Podnositelj ovog izvješća je Vlada Republike Hrvatske i Vlada je to izvješće podnijela na temelju zaključaka naših od listopada 2005. godine. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu o ovom izvješću su proveli Odbor za financije i državni proračun, Odbor za zaštitu okoliša, Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo i Odbor za europske integracije. Ta izvješća ste primili na sjednici. Evo pitam predstavnicu predlagatelja, državnu tajnicu gospođu Ivanu Maletić, želi li dopunski obrazložiti ovaj prijedlog izvješća? Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Evo ja ću ukratko proći malo kroz ovo izvješće o korištenju pretpristupnih programa pomoći Europske unije za razdoblje od 1. siječnja do 30. lipnja 2009. godine. Već u nekoliko izvješća koje sam imala priliku prezentirati smo se ustvari osvrtali na prvu generaciju pretpristupnih programa pomoći, a to su CARDS, PHARE, ISPA i SAPARD koji su ustvari alocirani iz proračuna Europske unije u razdoblju od 2003. do 2006. godine. I ovdje je jako bitno govoriti da kada ustvari prezentiramo ovu prvu generaciju pretpristupnih programa pomoći se ne osvrćemo na prošlost nego na sadašnjost zato što alokacije u proračunu Europske unije nisu vezane uz godinu kada su alocirane nego pretpristupni programi pomoći, a isto tako i budući fondovi imaju jednu vremensku dimenziju unutar koje se koriste tako da godina alokacije samo znači ustvari godinu kada su sredstva dodijeljena. Čak se i financijski sporazumi za početak korištenja tih sredstava potpisuju s vremenskim odmakom, a onda slijedi proces ugovaranja i provedbe projekata i plaćanja tako da su i prva generacija pretpristupnih programa pomoći još uvijek aktualni i po pravilima Europske unije se npr. CARDS 2003 plaća još do 31.12.2009. godine, znači još je u tijeku, CARDS 2004 do 31.12.2010. godine i tako dalje svi ostali programi, PHARE 2005, PHARE 2006, ISPA i SAPARD. Ono što je važno ustvari naglasiti, da mi možemo početi podvlačiti neke prve crte i donositi prve zaključke o tome koliko dobro koristimo pretpristupne programe pomoći tako da sad sa ovim datumom 30. lipnja možemo ustvari konstatirati da nam je ukupno alocirano, znači dodijeljeno za CARDS, PHARE, ISPA-u i SAPARD 297,23 milijuna eura, a da smo od toga ugovorili 239,80 milijuna eura odnosno 80,68%, s tim da još uvijek slijede ugovaranja. Upravo je u tijeku evaluiranje dva veća infrastrukturna projekta. To su "Bikarac" i Karlovac. Izvješća su poslana u delegaciju Europske komisije na kontrolu. Ovdje moram samo posebno naglasiti da se trenutno, da radimo u sustavu u kojem svaki korak nadgleda, prati, kontrolira i odobrava delegacija Europske komisije i sama Europska komisija. Dakle, bilo koji dokument, papir koji se u sustavu proizvodi šalje se na odobrenje i kontrolu delegaciji Europske komisije. To je tzv. decentralizirani sustav. Tek u proširenom decentraliziranom sustavu zemlja dobiva pravo potpuno samostalne provedbe i natječajnih procedura i projekata i tu se javlja onda kontrola ex post, odnosno naknadna. Kad sve završi onda dolaze revizori koji pregledaju je li to zemlja napravila regularno i po propisanim procedurama. Dakle, ali trenutno sustav u kojem radimo je sustav u kojem se sva dokumentacija šalje na prethodnu kontrolu i odobrenje u delegaciju Europske komisije. Dakle, u tijeku je to ugovaranje projekata u ISPA programu pa ćemo u konačnici što se tiče ukupnih postotaka ugovorenih sredstava biti iznad 80% sigurno. Dakle, riječ je zaista o dobrim stopama, ukupnim stopama ugovaranja kada se gleda prva generacija pretpristupnih programa. Ono što nam je sad aktualno je ustvari druga, nova generacija pretpristupnih programa, a to je IPA i u sklopu IPA-e smo dobili ustvari priliku koristiti sredstva u komponenti 1 i dalje za jačanje institucija i pridruživanje, u procesu pridruživanja Republike Hrvatske Europskoj uniji. Dakle, to je komponenta pomoć u tranziciji i izgradnji institucija i ova komponenta je de facto nastala k PHARE-a i tu se već krenulo sa prvim ugovaranjima. Potpisani su prvi projekti koji se već implementiraju. Isto tako, IPA 2008 u komponenti 1 je dobro poodmakla. Kad gledamo inače ukupne alokacije koje smo dobili kroz IPA-u u razdoblje od 2007. do 2010. godine, riječ je o 592,6 milijuna eura, znači o značajnim iznosima koji se implementiraju onda do kraja 2013. odnosno '14. godine. Dakle, ali alokacije su značajne. Naravno, ovi pretpristupni programi su ustvari priprema čitave administracije, a onda i šire, države u cjelini, za korištenje puno značajnijih fondova koji nas čekaju kada postanemo zemlja članica. Vjerujem da ste svi imali priliku vidjeti financijsku omotnicu koju je Europska komisija pripremila za Republiku Hrvatsku i kojom se Republici Hrvatskoj daje vrlo jasna poruka da Europska unija zaista želi pomoći u postizanju visokih stopa ekonomskog rasta, gospodarskog rasta u Republici Hrvatskog zato što se predviđa da ćemo kao zemlja članica dakle godišnje iz europskog proračuna moći dobivati 2 milijarde i 600 milijuna eura, a predviđena naša participacija u europski proračun je 600 milijuna eura. Dakle, vidimo koja je to razlika, neto razlika između onog što participiramo i onog što ćemo biti u mogućnosti dobiti i koliko su to značajna sredstva za našu ekonomiju i za zaista postizanje značajnijih i dobrih stopa rasta i razvoja. Tako da evo učenje kroz predpristupne programe pomoći je naša budućnost i put u realizaciju vrlo značajnih, kvalitetnih projekata koji će biti financirani uz pomoć, zajedničku pomoć svih zemalja članica odnosno europskog proračuna. Hvala lijepa na pažnji.
Hvala lijepo. Čuli smo ovo dodatno obrazloženje. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Onda otvaram raspravu i krećemo po klubovima sa raspravom. Prvi prijavljeni klub je klub IDS-a i uvaženi zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodo, gospođe državne tajnice, gospođo Maletić. Pozdrav dečkima i curama, više curama nego dečkima sa tribine. Svi za mnom! S tezama ću nekim polemizirati ali najprije mi dozvolite da citiram dio ovoga izvješća kojega smo dobili o korištenju predpristupnih fondova, pa se ovako onda ovdje kaže, citiram da Republika Hrvatska je korisnica predpristupnih programa CARDS, PHARE, ISPA, SAPARD, te jedinstvenog instrumenta predpristupne pomoći IPA koji zamjenjuju dosadašnje programe u financijskoj perspektivi 2007., 2013. a sastoji se od 5 komponenti. Komponenta jedan - pomoć u tranziciji, izgradnji institucija. Komponenta dva - prekogranična suradnja. Komponenta tri - regionalni razvoj. Komponenta četiri – razvoj ljudskih potencijala. I komponenta pet – ruralni razvoj kroz koji je Republici Hrvatskoj za razdoblje 2007. do 2010. ukupno dodijeljeno 592,6 milijuna eura. A onda se dalje sada navodi koliko smo mi milijuna eura povukli. I sad si postavljamo pitanje da li je to malo, da li je to mnogo. Ja apsolutno stojim na stanovištu da je Europa šansa. Međutim, isto tako treba posve otvoreno reći da u Europi ne teku samo med i mlijeko. Ono što je najbitnije Europa to su vrijednosti koje i Hrvatska jednog dana mora dostići, ne znam od tolerancije, od suživota, od jedne gospodarske ekspeditivnosti, od slobode kretanja roba bez granica, od jednoga društva bez tako izraženog kriminala kao što je u Republici Hrvatskoj. Sigurno je jedno da se u Europi daleko više radi nego se radi u Republici Hrvatskoj. Ali je isto tako činjenica da se u Europi neusporedivo bolje živi nego se živi u Republici Hrvatskoj. Sigurno je jedno da je Europa isto tako imala daleko drugačiju povijest no što smo imali mi. Mi smo bili pogođeni ratom od '91. do '95. Ali isto tako treba priznati da nam je Europa bila spremna i pomoći. Ovo izvješće spominje 2007., 2010. Ukupno da nam je dodijeljeno 592,6 milijuna eura. Međutim, ja bih volio reći i to da je usprkos tih njihovih 596,2 milijuna eura Europa itekako interesno prisutna na tlu Republike Hrvatske. Kada kažem Europa onda mislim na tvrtke koje dolaze iz Europske unije o kojima itekako vode računa recimo njihove vlade. Pa tako kada želimo reći koliko je Europa nama dala, hajde recimo koliko smo mi Europi dali. 93% bankarskog tržišta Republike Hrvatske je pod kontrolom banaka iz Europske unije. Uvoz u ovom trenutku ove godine će biti negdje oko 20 milijardi dolara. 90% tih roba dolazi na naše tržište iz Europske unije. Naš izvoz je negdje oko 10 milijardi dolara. Možemo reći negdje oko 80% na područje, malo manje od 80% Europske unije. Europska unija ili njihove tvrtke preuzele su vodeće hrvatske kompanije, na primjer jednu INA-u, preuzeli su jedan Istarski ipsilon. Dobar dio turizma ili turističkih tvrtki koriste ili kontroliraju tvrtke iz Europske unije, a ne znam što će biti sutra recimo sa brodogradnjom, a možda će preuzeti i druge velike gospodarske sustave od kojih nam život ovisi bilo da je riječ o Hrvatskim šumama, Hrvatskim vodama ili Hrvatskoj elektroprivredi. Jasno je da sam apsolutno protiv toga da Hrvatska privatizira te svoje nacionalne monopole kao što sam isto tako bio protiv toga da Hrvatska privatizira sanirane banke, odnosno da privatizira jednu INA-u i slične velike tvrtke. Međutim, što će se dešavati vidjet ćemo. Ova zemlja usuđujem se reći gotovo je pred bankrotom. Pitanje je samo dana kada će neki veliki sustav biti privatiziran. Zašto ja to govorim? Pa prije svega da bih rekao istinu, da je Hrvatskoj zasigurno interes ući što je moguće prije u Europsku uniju. Mi na današnji dan imamo vanjski dug od 42 i pol milijarde eura. Mi iduće godine moramo vratiti 9,6 milijardi eura. To je otprilike onoliko koliko je taj vanjski dug Republike Hrvatske iznosio 2000. godine. Jasno nije kriva Europa što smo mi loše investirali, što smo taj novac potrošili da bi sami sebi podigli jedan umjetni standard. Mi iduće godine, pazite gospodo, moramo vratiti negdje oko 4 milijarde eura, a tamo do 2000. godine zaključno sa 2000. godinom mi smo banke u Republici Hrvatskoj privatizirali ili bolje rečeno poklonili stranim bankama od UniCredita, Intesa itd. za nepunih jednu milijardu dolara. Znači, sve što dobivamo od Europske unije mi smo Europi, možda je to malo tendenciozno reći davno višestruko vratili, platili, preplatili. Ali apsolutno slažem se da mi bez Europe više ne možemo. Zašto ne možemo? Zato jer je nama potreban euro, zato jer mi u ovom trenutku nismo u stanju pronalaziti niti devize da bi mogli uredno servisirani hrvatski vanjski dug. Sve ovo što govorim, govorim ne da bih glumio ovdje nekog euroskeptika. Ja euroskeptik nikada nisam bio. Ja mislim da smo mi u Istri vodili jednu najeuropskiju politiku da se i drugdje u Hrvatskoj ta politika vodila pretpostavljam da bi bili u Europskoj uniji i prije jedne Slovenije. Međutim, po meni je lažna dilema ova koja nam se nameće da ako recimo ne potpišemo onaj sporazum sa Slovenijom, a jesmo ga već ratificirali, da nema Europe. Lažna je dilema da ne znam ako ne privatiziramo te velike sustave nema Europe. I tome slično. Ovdje je maloprije i državna tajnica spomenula da ćemo mi iz Europske unije u periodu od dvije godine povući nekih 3 i pol milijarde eura, gotovo 26 milijardi kuna, ako ne znam uđemo recimo u relativno skoro vrijeme u tu asocijaciju. Međutim da bi mi povukli taj novac, taj novac treba najprije zaslužiti. Jer nadaleko veća i Europi zanimljivija zemlja od Hrvatske Bugarska npr. u prvoj godini povukla je svega 6 milijuna eura. U drugoj godini povukla je 420 milijuna eura. Znači još jedanput, novac u Europi treba zaslužiti, treba prihvatiti neke njihove vrijednosti i tome slično. Uvjet Europske unije da bi mi dobili novac je prije svega smanjenje poticaja za brodogradnju, smanjenje poticaja za seljake, i dovođenje potpora sa 3% na otprilike 0,8% kao što to iznosi u Europskoj uniji. Ako se to dogodi ja se bojim da će i brodogradnja, i hrvatski seljaci naprosto ući u crveno. Volio bih da me netko demantira, ali ja jednostavno u te priče da mi možemo ulaskom u Europsku uniju 2012. npr. u roku od dvije godine povući 3,5 milijardi kuna, ja jednostavno u to ne vjerujem. Za mene su, dozvolite mi da to kažem, gotovo nebuloze i to se neće ostvariti. Europska unija s druge strane nama svima treba da maknemo granice. Npr. neki su spominjali zašto recimo luka Koper se brže razvija od riječke luke, nema granice između Slovenije i Europe, imaju željeznicu, a do '72. godine Kopar je nije imao. Mi smo svoju uništili. Vidimo šta se dešava u okolici Rijeke. Ali pustimo sada to. Nama treba isto tako Europska unija, ne da pobjegnemo sa Balkana, Balkan je jedan geografski pojam, znači ne možemo bježati sa toga, ali je Hrvatska kao što je jedna balkanska, tako i sredozemna i srednjoeuropska zemlja i tu kvalitetu treba iskoristiti ako pobjegnemo iz svojih mitova i ako pobjegnemo od jedne politike isključivosti. Svi mi znamo da je od Domovinskog rata prošlo ne više od 14 godina. Mi svi znamo da su rane žive, da su duše još uvijek ranjene, ali isto tako nema nama druge nego pokušati sve učiniti da što je moguće prije postavimo ili prihvatimo te standarde da možemo u Europsku uniju. No da se vratim sad opet na taj novac iz Europe. Što, sve što Europska unija nama vraća, to je već iz Republike Hrvatske višestruko, neću reći uzela, nego dobila. Međutim, Europska unija vidim nešto ipak vraća. To je tih 500 i koliko 92 milijuna kuna, 592 milijuna kuna. Znači oni nešto vraćaju, a naši tajkuni samo uzimaju i ništa ne vraćaju. Samo grabe, a ovi ipak nešto vraćaju. Prema tome, između naših tajkuna, koji su sad postali stupovi ovoga društva i Europe jasno da treba birati Europi. Sad ti naši tajkuni hoće i vlast preko nekih kandidata za predsjednika države. Kada vidim koliko neki naši kandidati troše, recimo milijun kuna dnevno, mene srce boli. Ne zato što ja to ne mogu. Jasno da to ne mogu. Ma ja to ni ne bih. Već kada vidim koliko u ovoj zemlji ima sirotinje, da 70 hiljada ljudi penzionera zapravo živi do 500 kuna, negdje oko 150 hiljada živi do hiljadu kuna, itd. Kada vidi čovjek koliko je bijede postavlja si pitanje pa gdje su te granice kod nekih da mogu potrošiti i milijun kuna dnevno. Predsjednik države u 5 godina može zaraditi milijun kuna dnevno, a neki troše. U 5 godina može zaraditi 1 milijun kuna, a u jedan dan troši milijun kuna. Predsjednik države ima proračun u godinu dana 50 milijuna, a toliko potroši u jednoj kampanji. Ali neću sada, da ne bi sada ovdje polemizirali.
Gospodine zastupniče, ja još čekam da rečete nešto o predpristupnim fondovima, molim vas.
Da, htio sam to reći. Da je to jedna prvorazredna izborna tema. To je jedna prvorazredna izborna tema, jer vidimo da pojedinci neće vratiti novac po izborima, nego da su već posao odradili za one koji ih financiraju. Sve u svemu, normalno izvješće kao izvješće. Tu se samo govori i spominje gdje se na što troši. Nemamo što dodati. Nemamo što oduzeti. Zalažemo se normalno da uđemo u Europsku uniju, jer rekoh između ovih koji financijski teroriziraju Hrvatsku i uzimaju, i onih koji uzimaju, ali ipak nešto vraćaju treba izabrati ove druge, a to je Europska unija, pa će se možda i one prve kontrolirati. Sve u svemu ovo izvješće o korištenju predpristupnih programa pomoći Europske unije za razdoblje 1. siječnja do 30. lipanj 2009. IDS podržava. Ali opet u stanju sam konstatirati da je u tom periodu premalo novaca iz europskih fondova u Hrvatsku došlo, a previše novaca iz Hrvatske je njihovim interesnim udrugama asocijacijama i slično otišlo. Hvala i dečki i cure bok.
Hvala lijepa gospodine zastupniče. Sada ovako. Imamo dva zahtjeva za povredom Poslovnika. Poštovani zastupnik Borislav Matković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa nemam, mislio sam ono što ste i vi očito zamijetili na kraju, pa ste upozorili kolegu Kajina da ne raspravljamo zapravo o, niti je ovo ovdje predizborni skup predsjednički i promocija besplatna gospodina Damira Kajina, nego raspravljamo o predpristupnim fondovima. Mislim, prošao je cijelih 15 minuta, a nije rekao ni jedne jedine riječi o predpristupnim fondovima, nego nekakva njegova promidžba očito vlastita. Mislim da to ne dolazi u obzir. Posebno ne s akcentom koji je naglasio na isključivost, govoreći o isključivosti zapravo govori o ekstremnosti. Hoće reći da je netko danas ovdje ekstreman, Vlada ili koalicijska ili bilo tko drugi. Pa znate li o čemu govorite kolega Kajin? Pa dajte jedan put. Ja sam ovdje, a vi ste pet mandata koliko li ovdje, ja sam godinu i po dana, još nisam čuo ni jednu vašu raspravu u kojoj se vi držite teme. Počnete od postanka … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]]
Hvala lijepa. Dobro budući sam ja ocijenio da se govornik udaljio od teme dnevnoga reda, na to sam ga opomenuo, pa i ovu povredu Poslovnika mogu uvažiti. Sljedeći zahtjev za povredom Poslovnika imala je zastupnica Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Pa gospodine potpredsjedniče samo, govornik je povrijedio Poslovnik članak 210. Poslovnika o radu Hrvatskog sabora zahvaljujem što ste ga opomenuli iako bih ja to učinila i ranije. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Ponovno mogu potvrditi članak 210 je bio povrijeđen. Imamo i ispravke netočnoga navoda. Najprije poštovani zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Kajin je kazao da je 93% bankarskog sustava u vlasništvu Europskih banaka. S obzirom da najveća banka na području Republike Hrvatske nema transparentno vlasništvo, da je u vlasništvu nekih investicijskih fondova u kojima mislim ima upliva nekih iz Hrvatske nego banke iz inozemstva, mislim da je ta konstatacija vrlo upitna.
Hvala lijepa. Imam, dobro, to ćete raspraviti. Imam pitanje za poštovanog gospodina Borisa Matkovića, jeste se i za ispravak netočnoga navoda javili? Dobro. Nastavljamo sa raspravom po klubovima, Klub zastupnika HDZ-a i uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa ako bismo se držali samo teme a to je Izvješće o korištenju pretpristupnih fondova za razdoblje od 1. 1. do 30. 6. 2009. onda stvarno možemo konstatirati samo zadovoljstvo. I to zadovoljstvo najmanje iz dva razloga. Prvo je zbog forme i izgleda izvješća, a drugo je zbog samoga sadržaja Izvješća. Zadovoljstvo nam je vidjeti kako je ovo Izvješće jezgrovito, pregledno i profesionalno napravljeno i sadržajno, ali isto tako zadovoljstvo je čitati podatke iz tog Izvješća što je sve Republika Hrvatske iskoristila i dobila u pretpristupnim programima. Sama činjenica da je kroz pretpristupne fondove dodijeljeno do 30. 6. 297 milijuna 230 tisuća eura, da je ugovoreno od toga 239 milijuna i 800 tisuća eura, odnosno 80,68% i da konačni postotak ugovaranja nije još završen jer iščekujemo i u tijeku je pregovaranje i ugovaranje za program ISPA onda će taj podatak biti još više i još prihvatljiviji i još na veće zadovoljstvo. Samo u okviru programa CARDS-a rok za ugovaranje koji je istekao 5. lipnja 2006. ugovoreni su projekti u iznosu 28 milijuna i 690 tisuća eura ili čak 97,69%. A do 30. lipnja isplaćeno je 23,29 milijuna ili 95,14% ugovorenih sredstava. Isto tako za CARDS 2004. rok ugovaranja je istekao 29. lipnja 2007. godine, a ugovoreni su projekti u iznosu od 44,7 milijardi ili 94,61% decentraliziranih sredstava a isplaćeno je do 30. lipnja ove godine 37,11 milijardi ili 84,21% ugovorenog iznosa. Jednako ohrabrujući podaci su iz programa FARE koji sadržava 23 projekta vrijednih 71,5 milijun eura, nepovratnih sredstava ili ISPA programa kroz koji program je zaključeno 6 pojedinačnih memoranduma o financiranju šest projekata ukupnih vrijednosti 59 milijuna kuna, a kao najvažnije možemo istaknuti i od najveće koristi od životne infrastrukturne koristi Republici Hrvatskoj su obnova željezničke pruge Vinkovci – Tovarnik, program za vode i otpadne vode Karlovac i zbrinjavanje otpada na Šibensko-kninskoj županiji. Isto tako valja pohvaliti što je u ovom Izvješću vrlo pedantno istaknute sve nepravilnosti koje su se događale tijekom korištenja programa pretpristupnih, i obrazloženi su razlozi zbog kojih je kako su utvrđene nepravilnosti, i u kojoj su fazi, koji su otklonjeni koji nisu. Isto tako uspostavljen je sustav upravljanja nepravilnostima koji automatizmom i uočava i otklanja eventualne nepravilnosti. Najčešće, što je također za pohvalu ali ih nema mnogo, najčešće su to čisto proceduralne pogreške, ali ima jedna koja je bila zlouporaba situacije, položaja tako da se koristilo 4,5 milijuna kuna za nabavku stare opreme iako je bilo nužno i bilo propisano koristiti i nabaviti novu opremu. To je isto uočeno i sankcije su poduzete prema tom poslovnom subjektu. Ono što bismo mogli preporučiti ubuduće uz sva zadovoljstva koja izražavamo, kada su tako neka odstupanja značajnija neka onda znamo o kojoj se tvrtki, ili poslovnom subjektu radi. U ovom slučaju ja ću kazati da se radi o tvrtki „Voćin Royal“ iz Slavonije koja je 4,5 milijuna kuna pogrešno upotrijebilo, ali isto tako bilo bi još ljepše da imena takvih mislimo da trebaju stajati u izvješću a i ne ove gdje su čisto proceduralne bile pogreške gdje je došlo i do ispravljanja. Mislim da je vrijeme da svi oni koji odudaraju od uobičajenog načina poslovanja, i procedura i propisanih uvjeta da ih treba i isticati, pa neka i u negativnom smislu. Klub HDZ-a zbog svega ovdje iznijetog podržava ovo Izvješće i glasovat će za njegovo prihvaćanje. Hvala lijepa.
Hvala lijepa gospodine zastupniče. Sljedeći je Klub zastupnika HNS-a poštovani zastupnik MIljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, uvaženi predstavnici Hrvatske vlade, kolegice i kolege. Naime, ja moram iako ga nema stati u obranu kolege Kajina, čini mi se da većina zastupnika ga nije razumio, ja sam shvatio da je on apsolvirao sve točke do kraja dnevnoga reda 15. sjednice, da se više neće javljati, barem sam ja tako razumio. No, nema ga ovdje pa ne možemo to potvrditi. Obzirom da je sve on rekao ja ću postaviti nekoliko pitanja predstavnicima Vlade, obzirom da nismo baš dobili sve odgovore koje smo očekivali. Ja nisam ni izdaleka onakav optimist kao što je kolega Marić, a ni pesimist kao što je kolega Kajin. U ovom izvješću posebno bih istaknuo dvije rečenice. Jedna koja mi se jako sviđa, jedna koja mi se nimalo ne sviđa. Pa dajte da ih pročitam. Prva rečenica koja mi se jako dopada. "Sustav ranog obavještavanja uspostavila je Europska komisija i u njemu se objavljuju imena ponuditelja koja su počinili nepravilnosti, te ne mogu više sudjelovati u natječajnim postupcima". Odlično. Naime, kolegice i kolegice očito ako mi sami ne možemo uvesti reda u svojoj kući, onda će nam Europa u tome učinkovito pomoći. Dakle, to je jako dobro. Onda imamo još jednu rečenicu koju želi istaknuti, a to je: "Hrvatske institucije započele su sa ozbiljnim pripremama za dobivanje dozvole za rad u sustavu bez unapredne kontrole od strane delegacije Europske komisije tzv. EDIS sustav. Obzirom na brojne nepravilnosti koje su još ... registrirane i registriraju, ja bih zaključio neka njih još neko vrijeme. Sada idemo na ovih nekoliko pitanja. Prvo, vidimo da se kod niza ovih programa kasni sa ugovaranjem i implementacijom. Čini mi se ako sam dobro zapamtio da je rok od tri godine unutar kojeg se moraju iskoristiti sredstva. Ako je tako, da li nam možete reći da li su i koliko sredstava ugroženih zbog ovog kašnjenja u postupku ugovaranja implementacije pojedinih projekata? Drugo. SAPARD, ugovoreno je čini mi se samo 62% ponuđenih sredstava. Zašto je to tako? To je vrlo malo. Čini mi se da bi tu trebalo biti i nešto opširnije obrazloženje razloga zašto je tako. Treće. Prekogranična suradnja, to je PHARe 2005. godine sa Republikom Italijom, koristi se samo 60% sredstava, odnosno 60% je ugovoreno. Zašto je tako? Ja sam pokušao se sam raspitati, čini mi se da razlog može ležati u tri čimbenika. Loša osposobljenost kadrova za procjenu tih projekata, ljudski resursi na subnacionalnom nivou, njihov nedostatak znanja, iskustva. I financijski problemi, odnosno sufinanciranje od hrvatske strane. Bez obzira da li se radi o državnom dijelu ili o regionalno-lokalnom. Tu svakako zaslužujemo puno više podataka, da vidimo da li postoji nekakav specifičan problem na terenu, da li određene županije, gradovi koji su ušli u te projekte nisu u stanju jasno svoj dio odraditi. To se često spominje kada odlazim u pojedine županije. Često mi spominju da imaju puno više ideja, puno više želja i htjenja, ali jasno da nisu u stanju pokriti onih 15 pa i više posto koliko moramo dati mi sa naše strane za realizaciju pojedinih projekata. Četvrto. ISPA, čini mi se da je ona išla od 2005., šeste godine. To su veliki infrastrukturni objekti, odnosno projekti. Da li ovih 6 pojedinačnih memoranduma je to sinonim za ugovor ili nije? To je ugovor. Jer nije. Zato vas pitam, koliko je ugovora sklopljeno, koliko je plaćeno i koji su rokovi? Kod ISPA-e nismo dobili adekvatne podatke. Peto. Javili su nam se ljudi sa terena i kažu da svakako moramo navesti u svom izlaganju kada budemo govorili ispred kluba, da su ljudi na terenu nezadovoljni suradnjom državnih institucija u svim fazama pripreme dokumentacije, realizacije projekata itd. sa državnim institucijama, sa jedinim izuzetkom, Ministarstvo za regionalni razvoj. Jako ih hvale. Uvijek nas kontaktiraju i kažu, uvijek se savjetuju s nama, uvijek nas pitaju. Ostala ministarstva ne. Prema tome, i tu vas molim da nam pojasnite zašto je tako da neki mogu, a neki ne mogu? Evo to je za sada dovoljno. Hvala.
Hvala lijepo. I posljednji prijavljeni klub je klub SDP-a poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državna tajnice, dame i gospodo. Tema ili naziv današnje točke Izvješće o korištenju predpristupnog programa pomoći Europske unije za razdoblje od 1. siječnja do 30. lipnja 2009. godine. Mi u klubu SDP-a smo očekivali da će to izvješće po svom sadržaju biti sukladno nazivu. Međutim, mi smo dobili ponovno izvješće koje je gotovo identično izvješću koje smo dobili 19. ožujka a koje se zvalo Izvješće o korištenju predpristupnog programa pomoći Europske unije za razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2008. godine. Imate gotovo identičnih stranica koje su potpuno kopirane iz ovog izvješća i stavljene u ovo izvješće, što znači da ovo izvješće govori o tome što se je napravilo na korištenju pretpristupnih fondova od 1. siječnja do 30. lipnja 2009. godine, nego naprosto govori što smo napravili na korištenju pretpristupnih fondova od stoljeća 7. pa do 30. lipnja. Time stvaramo jedno pomalo zavaravajuću sliku o našoj apsorpcijskoj moći i o količini onog koliko smo i kako koristili, jer na opsežnom izvješću od 60-ak stranica, silne tabele, silne brojke, silni ugovori koji su potpisani, činilo bi se da je u ovih 6 mjeseci stigla i ogromna financijska pomoć ili potpora od strane Europske unije. Nažalost, tomu nije ni izdaleka tako. Situacija je potpuno drugačija. Vrlo malo ili gotovo ništa u odnosu na očekivanja nije postignuto u izvještajnom razdoblju. Pa mi predlažemo da ubuduće kad Vlada dostavlja Hrvatskom saboru izvješće da naziv izvješća odgovara sadržaju izvješća. Posebice u ovoj situaciji kada je kriza i kada se svi pozivamo na štednju. Nema potreba da nam svaki puta, svakih 6 mjeseci kada dostavljate izvješća, pišete o tome što je bilo 2004., 2005., 2006., 2007., jer mi tražimo samo izvješće za ovo izvještajno razdoblje. Dajte nam to napišite na dvije, tri kartice teksta lijepo što se to značajno ili što se sve dogodilo u razdoblju za koje nam dajete izvještaj. A ovako ponovno saznajemo da je primjerice prije tri godine napravljeno nešto, da je netko tamo sklopio neki ugovor i da je taj ugovor prije tri godine realiziran ili da prije tri godine taj ugovor nije realiziran. Drugo, ono što smo očekivali a predlažemo i pozivamo vas da u slijedećem izvješću date sve one prepreke na koje smo naišli u prijavljivanju, u evaluaciji i ugovaranju, implementaciji i izvještavanju po pojedinom projektu. To nije zato da bi se nekoga kritiziralo. To je naprosto zato da vidimo što je sve potrebno učiniti da povećamo naše mogućnosti i sposobnost kada ti fondovi budu veći i raznovrsniji i kada broj korisnika bude veći koji će moći aplicirati za sredstva Europske unije. Dakle, mi u tom zaključku moramo imati neku pouku o tome što je u proteklom razdoblju se dogodilo. I u konačnici moramo imati preporuku što je potrebno sve učiniti jer izvješće se podnosi Hrvatskom saboru da bi Hrvatski sabor učinio neke korake, da bi povećao sredstva u proračunu, da bi osigurao mogućnost da se jedinice lokalne samouprave prijavljuju za to jer će njima omogućiti decentralizirana sredstva itd. Dakle, ono što se iz ovog izvješća ipak može iščitati to je da je povećan broj nepravilnosti što govori da u sustavu upravljanja europskim projektima raste broj problema. Nadalje, isto tako imamo u izvješću o napretku Republike Hrvatske navode koji govore da još uvijek fali jači Fidbek iz AFCOS-a, dakle ureda za ispravljanje nepravilnosti. Svi ozbiljni problemi poput ISPA-e pa i problemi SAPARD-a i IPARD-a akreditaciji javne nabave iz EU sredstava i kadrovski problemi se uopće ne navode u ovom izvješću. Nema niti jedne riječi o edukaciji širem znanju svih segmenata društva u Republici Hrvatskoj i onome što je sve potrebno učiniti. Ono što nas brine primjerice je da do danas još uvijek agencija za SAPARD nije akreditirana za mjeru tri a mjera tri su javni i nerazvrstanici CESPA-e za koje bi mogle aplicirati jedinice lokalne samouprave na cijelom teritoriju Republike Hrvatske. Drugo, šumski protupožarni putovi višenamjenske ceste isto jedinice lokalne samouprave u prvoj i drugoj zoni opasnosti. Zatim, kanalizacijski sustavi i pogoni za pročišćavanje otpadnih voda županije sa odobrenim rokovima. Ja mislim da sve županije imaju rokove. Nadalje, toplane koje koriste otpad ili nusproizvodi iz poljoprivrede ili šumarstva. Mi sve to financiramo iz Ministarstva regionalnog razvoja. Pa umjesto da iz Ministarstva regionalnog razvoja dajemo novac za asfaltiranje nerazvrstanih cesta mogli smo akreditirati i SAPARD agenciju koja bi onda osigurala onim jedinicama lokalne samouprave koje su dovoljno sposobne da se za ta sredstva pobrinu i dobiju ih iz Europske unije. Te jedinice lokalne samouprave koje su sposobne one danas ne mogu dobiti niti sredstva iz Ministarstva regionalnog razvoja jer se sredstva iz Ministarstva regionalnog razvoja dodjeljuju jedino i isključivo po političkom kriteriju. Nadalje, imamo problem sa SAPARD-om puno veći nego što se na prvi mah čini jer kroz četiri natječaja SAPARD programa u protekle tri godine ugovoreno je kroz 49 projekata tek nešto više od 60% raspoloživih sredstava. Ukupni budžet SAPARD-a iznosio je 33 milijuna eura ili 243 milijuna kuna. Ovaj podatak je alarmantan jer govori dakle da nismo uspjeli iskoristiti u tri godine niti 60% budžeta a sada nam preostaje još jako malo vremena za preostala sredstva, odnosno u IPA-i kroz program IPARD imamo na raspolaganju 33 milijuna eura svake godine. Mi dakle u četiri natječaja nismo uspjeli iskoristiti 33 milijuna a sada ćemo samo kroz IPARD program imati svake godine 33 milijuna kuna. Ovdje doista možemo govoriti o potpunoj nepripremljenosti administrativnog aparata u agenciji SAPARD u Ministarstvu poljoprivrede koje gle čuda ima više od 100 zaposlenih, pa bi trebalo pogledati koliko je svaki od tih zaposlenih, na koliko milijuna eura se odnosi po glavi zaposlenog u agenciji SAPARD koliko smo uspjeli apsorbirati sredstava u odnosu primjerice na ljude u SAPARD agencijama u nekim drugim zemljama. To bi bio jedan recimo parametar koji bi bilo dobro pogledati. Nažalost, poljoprivrednici nemaju nikakvog interesa da se uključe u SAPARD projekt. Zašto? Pa zato što Ministarstvo poljoprivrede bez ikakvih kriterija ima program povrata kapitalnog ulaganja poljoprivrednicima kojima im vraća 50% kapitalne investicije. I sada se postavlja pitanje zašto bi neki poljoprivrednik išao u vrlo kompliciranu proceduru prijavljivanja na SAPARD tender ako može dobiti bez ikakvog pitanja 50% povrata sredstava iz kapitalnog ulaganja poljoprivrednicima Ministarstva poljoprivrede. Ali se i mi moramo zapitati zašto uopće postoji projekt kapitalnog ulaganja poljoprivrednicima a da ta sredstva ne povlačimo iz Europske unije nego ih plaćamo iz državnog proračuna. Nažalost, još nekim poljoprivrednicima ta sredstva nisu isplaćena niti po zahtjevima za 2008. godinu. 2009. godina zahtjevi postoje u ukupnom iznosu u Ministarstvu poljoprivrede. Govori se o preko 10 tisuća zahtjeva i govori se o preko milijardu i pol kuna zahtjeva za povrat kapitalnih ulaganja. To znači da ono što ćemo u državnom proračunu slijedeće godine imati u Ministarstvu poljoprivrede za kapitalna ulaganja neće biti dostatno niti da bismo platili ljudima ono što su kupili strojeve ili uložili u opremu ili objekte krajem 2008. i u 2009. godini. I umjesto da smanjujemo izdvajanja iz državnog proračuna za kapitalna ulaganja u poljoprivredi, da motiviramo ljude da idu kroz SAPARD jer kroz SAPARD se mogu dobiti ogromna značajna sredstva mi ih i dalje guramo nekritički da oni naprosto idu i apliciraju u Ministarstvu poljoprivrede i kupuju si mahom i ponekad strojeve koji prelaze potrebe u kapacitetu onoga što poljoprivrednik ima za obradu primjerice od zemlje. Nadalje imamo IPA-u. U izvješću se kaže da financijski sporazum o dodjeli sredstava iz programa IPA prve komponente 2007, između Republike Hrvatske i Europske komisije, potpisan 17. studenog 2008., ugovaranje projekata u okviru programa IPA 2007 u tijeku, a do 30.6.2009. godine potpisan je jedan ugovor. Ovo smatramo alarmantnim podatkom jer smo izgubili previše vremena da posložimo sve mehanizme za korištenje fondova iz IPA programa. Ako nam je trebalo više od godinu dana da potpišemo financijski sporazum pa još godinu dana da počnemo ugovarati projekte postavlja se pitanje kako će ti projekti završiti i sredstva biti isplaćena. Formalno je N+3, govori da za svaku godinu programa imamo samo dodatne tri za korištenje. Slična je situacija i sa IPA prekograničnom suradnjom. Do sad su raspisani po jedan natječaj za prekograničnu suradnju Slovenija, Mađarska, jadranska prekogranična suradnja sa Italijom, pri čemu je pod prekograničnom suradnjom sa Italijom definirana samo Dalmacija kao mogućnost, Dalmacija i Istra i primorje kao područja za suradnju, te prekogranična suradnja sa BiH, Srbijom i Crnom Gorom. Na natječaj je pristigao veliki broj projektnih prijava, ali je zbog malog proračuna u financiranje ušlo vrlo malo projekata. Zbog toga smatramo da bi upravo ovaj segment europskih projekata koji je na decentraliziranoj razini, a koji se odnosi na izravnu mogućnost apliciranja jedinica lokalne samouprave, poduzeća i ustanova u jedinicama lokalne samouprave trebalo značajno povećati jer vidimo da tamo gdje oni imaju mogućnost prijavljivanja da imamo daleko veći broj, priljev prijava nego što imamo mogućnost da na te prijave odgovorimo pa veliki broj vrlo kvalitetnih prijava ostane nezadovoljen ili neodgovoren u onome što bi se moglo ili trebalo realizirati. I u konačni postavlja se ovdje pitanje, u ISPA-i imamo projekt "Karlovac". Projekt "Karlovac" vrtimo već jedno tri godine sa ovim izvješćima. Ponovno nam se govori ovdje pa smo i čuli da svaki papir što se tiče projekta "Karlovac" mora odobriti Europska komisija. To se valjda znalo i na početku kada se projekt "Karlovac" stavljao u taj projekt. Ali ćete dozvoliti da je nedopustivo da od 2004. godine, kada je ISPA potpisana i kada je projekt "Karlovac" uvršten kao jedan od projekata, podprojekata ISPA-e, do dana današnjeg još nije potpisan ugovor o građenju za uređaj Karlovac, nego čak štoviše se ponuditelji spore oko toga jer smatraju da je jako netransparentno bio natječaj i da je odabrana lošija, skuplja i neefikasnija tehnologija što se tiče Karlovca. Na primjeru Karlovca upravo vidimo da je politička odluka bila pri donošenju odluke oko toga koji će se podprojekti nominirati za neke od ovih projekata ovdje u ISPA-i i mi se bojimo da takvi kriteriji neće vladati i u IPA-i, jer Republika Hrvatska bi trebala prije svega isključivo nominirati projekte veću izvjesnost da će biti realizirani od onih projekata gdje smatramo da bi nam politički oportuno da se to dogodi. Imamo uređaj za pročišćavanje otpadnih voda Koprivnica koji je bio nominiran i odbačen. Mi ga imamo gotovog i 2007. već funkcionira i može služiti kao prikaz i pokaz i neki u Europskoj uniji znaju za njegovu efikasnost. I imamo uređaj Karlovac koji još nije potpisan, niti ugovor za građenje. Hvala.
Hvala lijepa. Dva su ispravka netočnoga navoda. Poštovana zastupnica Dubravka Šuica. Izvolite.
Pa željela bih ispraviti dva navoda gospodina Mršića gdje je rekao da nema nikakve pouke kako premostiti eventualne prepreke i barijere u bržem savladavanju ovih programa. I drugi navod gdje je rekao da nema ni riječi o edukaciji u ovom izvješću, ipak to nije činjenica. Ako pogledate stranu 23 i 24 ovoga izvješća tamo ćete naći itekako da se govori o decentraliziranom sustavu upravljanja kad više Europska komisija neće biti ona koja je zadužena za pregledavanje. A mi moramo dokazati našu spremnost i udovoljiti europskim kriterijima, a sve na temelju sporazuma potpisanog između Vlada Republike Hrvatske i Europske komisije pa se govori o jačanju broja stručnih kadrova koji su uključeni i usavršavanju zaposlenih na provedbi programa Europske unije. Znači, nije točno da nema nikakve pouke, nije točno da se ne spominje edukacija, dapače i kasnije na cijeloj toj stranici imate pod točkom 7. nepravilnosti gdje se upravo o tome višestruko govori, ali kasnije ću u raspravi o tome.
Hvala lijepa. I još jedan je ispravak netočnoga navoda. Poštovani zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Naime, ispravio bih dva netočna navoda, a to je da s naslova kapitalnih ulaganja da su napravljene dubioze preko milijardu i pol kuna, dakle apsolutno netočno. Ti iznosi su puno, puno manji. I drugo, da bi se i na godinu trebalo osigurati nova sredstva za te kapitalne projekte. Naime, samo za informaciju, s jučerašnjim odnosno današnjim danom su pravilnici koji reguliraju kapitalne potpore ukinuti, a ukinuti su iz onog razloga s kojim se ja s vama apsolutno slažem, da potpore od 40 do 50% investicije kakve su bile, znači u poljoprivredi, apsolutno ne djeluju stimulativno, nisu dobre, odvraćaju od ovih programa koje imamo, SAPARD-a, vezano za Europsku uniju i jasno je da su takvi poticaji, takva kapitalna ulaganja morala biti ukinuta. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. … [[Upadica se ne razumije.]] Dobro. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Najprije poštovani zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Gospođo državna tajnice, gospođo ravnateljice središnje agencije, kolegice i kolege. Ja ću naravno afirmativno za razliku od prethodnog kolege, reći nekoliko riječi o izvješću o korištenju pretpristupnih programa pomoći Europske unije za razdoblje 1. siječnja do 30. lipnja 2009. godine. Mislim da je dobro ponoviti da je Republici Hrvatskoj kroz pretpristupne programe CARDS, PHARE, ISPA i SAPARD ukupno dodijeljeno više od 297 milijuna eura, od čega je do 30. lipnja 2009. godine ugovoreno gotovo 240 milijuna eura, odnosno preko 80%. Budući da je u tijeku ugovaranje za program ISPA, konačni postotak ugovaranja će biti i veći. Plaćanja su u tijeku pa je tako do 30. lipnja 2009. godine Europska komisija na račun Nacionalnog fonda doznačila 40,3 milijuna eura za programe PHARE, ISPA, SAPARD i IPA komponenta 4. Dobili smo izvješće kao jedan prikaz o korištenju sredstava putem tablica sa popisom svih projekata povezanih uz način i izvor sredstava, znači jedan stvarno pregledan izvještaj u tablicama, a s obzirom na pretpristupni program financiranje, te novi sustav izvješćivanja o nepravilnostima. Ovdje želim istaći da je kroz CARDS 2003. alocirano 97,68% sredstava kroz CARDS 2004., 94,61% alociranih sredstava itd., i treba ponovno reći da temeljem ovog navedenog sveg u Izvješću može se zaključiti da je ostvaren visok postotak odnosa ugovorenih naspram alociranih sredstava a što je u suprotnosti sa javnim mnijenjem koji ima predodžbu o slaboj iskoristivosti, nepripremljenosti projekata, na žalost takve tendencije su i dalje vidimo kroz raspravu kolege Mršića da upravo tako se informira mišljenje javnog mijenja, a na žalost povremeno se oglasi predsjednik države koji je nedavno rekao da smo iskoristili samo 5% ponuđenih europskih sredstava. Želim ovdje istaknuti stvarno kvalitetu opet suprotno od izlaganja jednog od prethodnika i dobru suradnju sa djelatnicima Središnje agencije za financiranje, ugovaranje programa i projekata Europske unije, stvarno njihovu otvorenost, spremnost da dođu na teren, da pomognu i u pripremi projekta, u evaluaciji, naravno sve do konačnog korištenja sredstva. A kao čelnik jedinica lokalne samouprave, a vidimo da upravo jedinice lokalne i regionalne samouprave u velikoj mjeri participiraju kao korisnici ovih sredstava, moram ponoviti i složiti se sa državnom tajnicom gospođom Maletić da su upravo Europski fondovi naša budućnost. Idemo iz proračuna koji smo dobili za 2010. godinu da upravo nema više na raspolaganju tolika količina sredstava po resornim ministarstvima i da se moramo okrenuti svi zajedno prema Europskim fondovima, jer su oni naša budućnost i zbog toga se moramo još više pripremiti i mi u jedinicama lokalne i regionalne samouprave, mora biti bolja i veća pripremljenost djelatnika a za što vidimo da su predviđena sredstva i u državnom proračunu u narednim godinama a i u samim fondovima uvijek ima određeni dio sredstava za te namjene. U mom gradu u Pakracu to već duže vrijeme znamo i stvarno evo participiramo u pretpristupnim fondovima, u ovom Izvješću vidljivo je da je u promatranom razdoblju grad Pakrac aktivan sa dva projekta, na žalost sa područja Požeško-slavonske županije samo grad Pleternica još participira u pretpristupnim fondovima, no tu moram istaknuti tromost glavnog županijskog grada Požege, nezainteresirano za korištenje ovih sredstava a isto tako do lokalnih izbora izuzetno nesposobnu i nezainteresiranu županijsku vlast naravno na čelu sa razvojnom agencijom koja je napokon ugašena i biti će pokrenuta nova nadam se puno aktivnija i kvalitetnija zbog koristi za nas kao jedinica lokalne samouprave i za županiju Požeško-slavonsku koja je na začelju po razvijenosti sa drugim županijama. Na kraju želim istaknuti jedan problem do kojeg dolazimo u ovim novim IPA programima gdje uglavnom se očekuje financiranje cijelog iznosa projekta iz proračuna jedinica lokalne samouprave, a nakon završetka projekta sredstva se dobivaju nazad. Koliko god projekti bili kvalitetni manje jedinice lokalne samouprave pa ni veće, nemaju na dispoziciji slobodnih sredstava koje mogu u milijunskim iznosima uložit u određeni projekt i tek nakon završetka tog projekta dobiti sredstva nazad i to dovodi do problema o kojima razgovaram sa kolegama načelnicima i gradonačelnicima na koji način iznaći sredstva potrebna da se projekt i program isfinancira i nakon toga da se sredstva dobiju nazad na račun grada odnosno općine. Još jednom na kraju želim istaknuti stvarno zadovoljstvo kvalitetom ovog Izvješća, jednom dobrom suradnjom sa Središnjom agencijom za financiranje i ugovaranje i nadam se da će cijeli niz jedinica lokalne i regionalne samouprave prepoznati ove mogućnosti financiranja, različitih projekata i još više u budućnosti participirati jer čujemo, znamo da dolaze još daleko veća sredstva iz Europske unije. Zahvaljujem.
Hvala lijepo gospodine zastupniče. Imamo jednu repliku. Poštovani zastupnik Dragutin Lesar, izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolega Huška vi ste spomenuli javno mnijenje kao problem odnosno da u percepciji Hrvatske javnosti nisu priznati točni podaci i činjenice pomoći Europske unije Hrvatskoj i kako koristimo ta sredstva. Djelomično ste u pravu ali nije javnost kriva pa čak ni mediji što je javno mnijenje i percepcija takova, a kakva ona je ja ću vam pokušati objasniti kroz jedan vic, ja sam ga malo modificirao: Dečko od 15-tak godina dođe u pizzeriu i naruči jumbo pizzu, dobije jumbo pizzu pojede plati i da konobaru 3 kune. Veli dečko molim te pa to je bila jumbo pizza kako 3 kuna, veli nemoj se ljutiti to su ti 3 Hrvatska brodogradilišta. Krajem 90-tih umjesto tri brodogradilišta bile su tri banke, otprilike na taj način Hrvatska se odužuje za sva sredstva koja smo do sada dobili, nekada su bile banke, danas brodogradilišta, a sutra će recimo biti izvori pitke vode.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku ima poštovani zastupnik Davor Huška.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Pa moram priznati da se nije nitko vicu nasmijao pa ni vi sami, poprilično je tužan i ne bih se složio sa takvim tijekom vica. Pa evo i to je jedan način na koji uvaženi saborski zastupnici stvaraju jedno loše mišljenje naroda o aktivnostima Republike Hrvatske, Središnje agencije, svih resornih ministarstava prema Europskim pretpristupnim fondovima. Kolega jedan je govorio da je primjerice velika Rumunjska dobila samo 6 milijuna eura u jednoj godini, a nije uspio pogledati koliko je dobila jedna mala ali puno bolje pripremljena Republika Hrvatska bespovratnih sredstava iz pretpristupnih fondova. A ovaj vic malo treba dotjerati, možda će onda biti smješniji i vama i nama. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Nadica Jelaš je sljedeća prijavljena za pojedinačnu raspravu. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. O ovom Izvješću o korištenju pretpristupnih fondova Europske unije u prvih 6 mjeseci 2009. godine reći ću nekoliko načelnih stvari. Naime, ovih smo dana svjedočili najavama da bi Hrvatska u trenucima nakon ulaska u Europsku uniju, dakle do 2013. godine, a to je dakle godina kada završava aktualni sedmogodišnji proračun Europske unije mogla povući tri i pol milijarde eura. Doduše od državne smo tajnice u njezinom uvodnom izlaganju čuli da je riječ o 2,6 milijardi eura, pa sad nisam na čistu što je zapravo točan podatak. Ali iz one prve brojke proizlazi da bi to godišnje bilo negdje na razini 1,7 milijardi eura. Istina, bez obzira na to da li je riječ o 3,5 ili 2,6 milijardi. Puno se tiše i puno se manje govori o tome da istovremeno Hrvatska ima i obvezu uplate u zajedničku europsku kasu i to negdje oko 1 i pol milijarde eura za dvije godine. Dakle, za 2012. i 2013. Očito je dakle da se ništa ne dobiva, a da se prethodno ne daje, odnosno radi objektivnosti treba uvijek govoriti, odnosno spominjati i taj podatak da je neto priliv iz europskih fondova zapravo znatno niži od ovog proklamiranog. Uz tu činjenicu postavlja se i jedno vrlo važno pitanje. Koliko smo od tih neto sredstava zapravo osposobljeni mi povući, jer mogućnosti povlačenja europskih sredstava definirane su sa dvije stvari. S jedne strane to je administrativni kapacitet lokalne i regionalne samouprave, a s druge strane je to apsorpcijski potencijal hrvatskog gospodarstva. Temeljna pretpostavka za povlačenje europskih sredstava su projekti, dakle kvalitetni projekti. I tu Hrvatska zapravo ima dva problema. Prvi je taj što u velikoj većini naših jedinica lokalne i regionalne samouprave nema adekvatnih administrativnih kapaciteta. Dakle, nema kvalificiranih i osposobljenih stručnih ljudi za izradu tih dobrih projekata. Administrativni kapaciteti su razdrobljeni. Iz iskustva znamo da svaka županija ima svoju razvojnu agenciju i da gotovo svako županijsko središte ima svoju razvojnu agenciju. Međutim, drugo je pitanje koliko su te agencije osposobljene za izradu projekata, jer značajan dio njih od ukupno predviđenih sredstava, dakle iz tog razloga što nema stručnih i osposobljenih ljudi jedan značajan dio predviđenih sredstava iz europskih fondova odlazi upravo na plaćanje stručnih usluga europskim konzultantima. Hrvatska dakle još uvijek ni približno nema dovoljno vlastitih licenciranih konzultanata i to je jedan veliki problem. Drugi problem leži u činjenici da se projekti koji se financiraju iz kohezijskih fondova Europske unije, a namijenjeni su razvoju ispod prosječno razvijenih područja moraju započeti vlastitim novcem, a uložena sredstva se potom, dakle tek po okončanju projekta vraćaju mogli bismo reći refundiraju iz europskih sredstava, odnosno iz europske kase. To dakako podrazumijeva da lokalna samouprava raspolaže sa dovoljno vlastitih sredstava što u Hrvatskoj ima jedan zapravo vrlo mali broj jedinica lokalne, odnosno područne samouprave. Zbog velikog broja jedinica lokalne i regionalne samouprave stječe se dojam da je Hrvatska decentralizirana zemlja. Međutim, svi znamo da to nije tako. Hrvatska je visoko centralizirana zemlja. Ona je teritorijalno razdrobljena. Fiskalna decentralizacija nije napravljena i taj jedan ogroman broj jedinica lokalne i regionalne samouprave je zapravo fiskalno nemoćan. Velik broj tih jedinica je sam po sebi svrhom i oni nemaju sredstava ni za hladni pogon i te se općine, odnosno gradovi u ogromnoj mjeri čine ovisnim o novcu iz državne kase. A znamo kako hrvatska država dijeli, ona uglavnom dijeli po političkom, po kriteriju političkog klijentizma htjeli mi to priznati ili ne. I eto tako nerazvijeni ostaju nerazvijeni, a novac iz europskih fondova namijenjen Hrvatskoj u određenoj mjeri iskoristit će neki drugi koji su sposobniji, koji su spremniji, koji su snalažljiviji. Evo recimo primjerice Slovenija. Ona je daleko efikasnija od nas u toj priči. I na kraju da zaključim. Dvije su važne pretpostavke boljeg iskorištavanja europskog novca. To je s jedne strane decentralizacija, racionalizacija lokalne i regionalne samouprave i dakako ova prije svega fiskalna decentralizacija. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeći na redu je poštovani zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Dozvolite da sa nekoliko riječi naznačim upravo pošto evo iz polugodišta u polugodište nekako pratimo izvješća o ovim pretpristupnim fondovima koje nam se ovdje prezentira u ovom Saboru. I mogu reći da smatram da ta izvješća iz rasprave u raspravu nekako su i kvalitetnija, a mislim da su i transparentnija premda ne možemo baš reći da je to sada nešto da smo dostigli vrhunac i da je sve tu baš jasno. Mi znademo i vidimo da Hrvatska osim korištenja CARDS programa dok još nije bila u predpristupnim fondovima da se, su se i programi PHARE, ISPA i SAPARD poslije toga počeli bili postali dostupni, da su ti navedeni programi predstavljali i pomoć državi da provede prvenstveno i određene reforme koje je potrebno da se provedu za jedno, za prijem u samo članstvo Europske unije. U ovim nekako prethodnim fondovima primatelji su prvenstveno bili državna tijela, institucije. Međutim, sami program, SAPARD program o kojem nekako i više i razmišljam i više o njemu čitam i pratim taj dio. On je namijenjen prvenstveno na neki način privatnim poduzetnicima. Da li su to poduzeća ili su to privatnici, ... [[Govornik se ne razumije.]] itd. Međutim, upravo ti predpristupni fondovi trebali bi i omogućavaju jednu bolju i ekonomsku isplativost i stvaranje jedne samodostatnije proizvodnje, što bi trebalo ulaskom u Europsku uniju da se preživi ta konkurencija te europske proizvodnje i viškovi koji će vjerojatno iz Europe biti usmjereni prema nama. Upravo zbog toga smatram da evo i taj SAPHARD program bi trebao biti na jedan kvalitetniji način i iskorišten, i kao takav i da bi trebao biti bolji, bolje u cjelokupnoj ovoj, u ovom izvješću na neki način jasnije nam prezentiran. Zbog čega to kažem? Pa mislim kažem zbog toga, u prvom redu što na neki način govorimo i o SAPHARD programu, kao jednom programu koji je donio određena sredstva, posebno u prvom i drugom natječaju. Međutim kad gledamo treći i četvrti natječaj, kad gledamo cjelokupni ovaj dio, vidimo da od tih, u ovih prvih 29 programa, u ova prva dva natječaja da je veći broj iskorišten. Ali u ovih 20 programa trećeg i četvrtog natječaja da mi formalno nismo ni jedan euro, da nije isplaćen ni jedan eur za ove programe, jel vidimo da su i ukupni natječaj tri nula, isplaćenih isto tako i četvrti 0,00. Prema tome, šta je to. Mislim da bi trebalo u ovima izvješćima na neki način pokušati i reći i da nam se sugerira pa i od strane državne uprave itd., zbog čega su ova dva natječaja nekako na neki način evo i rezultirali sa nekim povlačenjem novca, dok ova dva ne. Zbog čega na neki način kad gledamo te natječaje u prva dva su to manje-više neka poduzeća ili ne znam d.o.o.-vi, dok ovdje imamo i više možda, da li ovdje imamo više nekih organizacija, privrednih organizacija koje ili nisu dali dobre programe, ili nisu sposobni bili izraditi te programe. Mislim da posebno kad razgovaramo na terenu i kad se govori o tome da obiteljska poljoprivredna gospodarstva bi isto trebala u većem postotku sudjelovati u tome, mnogi tada kažu da je to cjelokupna ta administracija i sve ono što se treba prirediti za SAPHARD program, da je to maltene za neke naučna fantastika koju oni vrlo teško mogu ispuniti. Prema tome, po meni izlazi jedan prvi zaključak da mi nismo spremni baš dovoljno za podnošenje tih zahtjeva, za sve te naše, za sve programe koje bi evenutalno mogli i izaći. Druga je stvar što se evo ovdje sve više pojavljuje, to su ova kapitalna ulaganja. Kapitalna ulaganja da je tu puno jednostavnije, mnogo lakše bilo doći do određenih sredstava, ali šta se dešava? Dešava se ovdje da li je to što je rekao gospodin Mršić ne znam milijardu i po kuna neisplaćenih uz 10 tisuća zahtjeva ili što je prof. Kovačević rekao nešto manje. Ne znam koji je taj iznos. Ali činjenica je da kapitalna ulaganja nisu isplaćivana onako kao što su odobravana, odnosno kao što su zahtjevi koji su došli. Upravo zbog toga mislim da naša, ono što se često puta pa i naši političari neki govore, treba koristiti ta pretpristupna sredstva. S time ćemo ne znam ovako i onako proći. Mislim da pripreme i ono što treba ići za te pretpristupne fondove, odnosno zahtjeve za njih, treba biti puno kvalitetnije izrađeno i na puno kvalitetniji način da se kao takovi izradi. Da li smo mi sposobni to odraditi, da li su te agencije koje rade nekim ljudima jelda, odnosno tim poduzećima kvalitetni? Da li bi njih, jel to i košta. S onima kojima sam razgovarao izrada bilo kojega programa u povlačenje novca iz SAPHARD programa, normalno da to košta, tko izrađuje to. E sada u toj situaciji se postavlja pitanje da li ti koji te novce inkasiraju, a program ne prođe, kako se prema njima odnositi. Mislim da bi tu i taj dio trebao da oni koji su registrirani za izradu takvih programa, da i polažu na neki način račune da li su ti programi i razriješeni i riješeni kao takovi. Ono što je još isto ovako u cijeloj toj priči interesantno, ovdje se spominje prelazak na IPARD jelda. Normalno ova komponenta ruralni razvoj. Mislim da je ovdje, mi smo i u prošlom izvješću već je o tome bilo riječi, međutim od toga je jako malo realizirano od zadnji puta i mislim da bi trebalo u tome dijelu, jel ono što se dešava u Europi to je upravo taj ruralni dio koji je sve veći upravo zbog ulaska ovih drugih zemalja. I mislim da bi trebalo u tome dijelu kvalitetnije odraditi. Da li će se to desiti, mislim da treba što prije ići, jer normalno kroz ruralni razvoj mi ćemo obogatiti i mogućnost postojanja tih naših sredina i ljudi, a kod nas skoro 50% stanovništva živi u ruralnim sredinama. I na kraju sasvim pitanje ovih nepravilnosti. Za SAPHARD to je gledam posebno tri slučaja. Mislim da je dobro da se što više tu provjerava i što više ukazuje na one nepravilnosti koje su eventualno prisutne. Jer vrlo je loše i vrlo će biti loše kad budu i ta veća sredstva o kojima ste govorili i trebalo povlačiti, ako ne budemo spremni, odnosno još gore ako pokušamo na jedan nepravilni način doći do tih sredstava da nas uhvate, pa onda bi vrlo lako se moći naći u situaciji kao što su ne znam, čitao sam Bugarska, … [[Govornik se ne razumije.]] ili neke druge, gdje im se ti fondovi sasvim ukidaju. Hvala lijepa.
Hvala lijepa gospodine zastupniče. Vrijeme za prijavljivanje pojedinačnih rasprava je isteklo, tako da smo sad sigurni da su još dvije rasprave preostale. Najprije poštovana zastupnica Dubravka Šuica. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice i predstavnici ministarstva. Željela sam dati mali prilog ovoj raspravi. U svakom slučaju želim izraziti zadovoljstvo načinom kako je ovo izvješće pripremljeno. Bez obzira na primjedbu koju je dao kolega Mršić, govoreći o tome kako bi bilo lijepo da na dvije, tri stranice teksta dobijemo samo izvješće za razmatrano razdoblje. Međutim, pretpostavljam da je vrlo teško odvojiti projekte u 6 mjeseci od svih onih projekata koje su započeli u prijašnjim godinama, jer smo o tome i malo prije na Odboru za europske integracije razgovarali. Nije važna godina kada je projekt odobren, nego je važan tijek godina kroz koje se projekt izvršava i kada će on biti završen sukladno ugovoru. I zbog toga pretpostavljam da je teško to odvojiti na način kako je zastupnik zamislio. U svakom slučaju vidljiv je napredak u sadržaju. Posebice vezano za ovo poglavlje 7 na stranici 24, gdje se govori o nepravilnostima i sustavu upravljanja nepravilnostima, sukladno postignutom sporazumu sa Europskom komisijom. I smatram da je to jedan veliki napredak. I za razliku od gospodina Dorića našeg zastupnika, smatram da sustav EDIS treba što prije zaživjeti i da trebamo što prije dokazati i pokazati da smo sposobni upravo biti mi ti članovi Europske unije i upravo smo mi ti koji možemo upravljati našim procesima, jer to je konačno cilj. Što se tiče ovih CARDS, PHARE, ISPA i SAPARD, vidimo da je izvrstan rezultat. 80,6% s tim da je još ugovaranje i završetak projekata još nije završeno. I iz toga proizlazi da će više od 239 mogućih milijuna eura biti utrošeno u ove projekte. Ono novo što je pred nama i što je u tijeku, to je IPA sa 592,6 milijuna eura. Također mislim da je to jedan veliki napredak i također smatram da su vrlo važna ova sredstva i vjerujem da će državna tajnica na kraju u svom izlaganju reći koliko je to točno u sljedećim godinama. Koliko sam razumila 2011. i 2012. će biti nešto smanjena sredstva u iznosu od 2,1 milijardu eura u te dvije godine, a kasnije po 2,6 milijarde što će bitno sveukupno u konačnici donijeti sumu od 14 milijardi eura, a sve bitno pomoći da se popravi gospodarstvo, odnosno ekonomija Republike Hrvatske i naš bruto društveni proizvod. Ono na što bih sama željela dati osvrt i primjedbu, to je ovaj administrativni kapacitet. Obzirom da sam imala dugogodišnje iskustvo u lokalnoj samoupravi, činjenica je da nisu dovoljno obučeni kadrovi, činjenica je da ponekada nedostaje protočnosti informacija, zbog jedne ili druge strane. Dakle nije sada važno jesu li u pitanju ministarstva ili su u pitanju službenici na lokalnoj razini. Ali vidim da se polaže pažnja prema decentraliziranosti ovih svih programa na način da Europska komisija ne bi trebala biti ona koja će sudjelovati, nego da se sami pokušamo se obučiti i riješiti sami ove probleme. Županijske razvojne agencije bi trebale biti nositelji i tako je zamišljeno. I ukoliko one jesu nositelji, onda mogu shvatiti da će i ova rascjepkanost lokalne samouprave, da će preko županijskih kvalitetnih razvojnih agencija moći rješavati i kandidirati svoje projekte. Međutim, ukoliko županijska razvojna agencija nije dovoljno kvalitetna i nije dovoljno osposobljena, onda one posebice male jedinice lokalne samouprave imaju vrlo teško šansu za neki projekt. Konkretno u našoj županiji do lokalnih sada izbora, agencija nije bila dovoljno dobro ekipirana, jer smo imali samo jedan projektić same županije i dva projekta grada Dubrovnika gdje smo se sami izborili zato, bez agencije i jedan projekt u jedinici lokalne samouprave u Veloj Luci. To je premalo za Dubrovnik, jer svi na političkoj razini govorimo previše o tim predpristupnim fondovima, a kada dođe do njih onda ih zapravo ne realiziramo. Mislim da je neophodno običnim rječnikom približiti svim građanima Republike Hrvatske, a posebice zaposlenicima lokalne samouprave, što su to predpristupni fondovi i gdje se i kako se to oni mogu natjecati. U protivnom će stvarno se oni koji su sposobniji izboriti, a oni drugi će ostati bez tih sredstava i nećemo zadovoljiti onu koheziju o kojoj stalno govorimo kada je riječ o Europskoj uniji, a to je da ne samo da jednoliko bude razvijena Hrvatska, nego da jednoliko budu razvijene i sve države u Europskoj uniji. Znači sama Hrvatska neće unutar same sebe zadovoljiti taj kriterij da se jednako svi razvijamo. Znači po meni je akcent na što boljem ekipiranosti, što boljoj stručnosti županijskih razvojnih agencija preko kojih bi se trebali odvijati svi ovi projekti. Vidim da vi ovdje to sve predviđate, ali naravno da to treba malo pojačati u smislu informiranja prema županijama. U svakom slučaju ne sumnjam u naš apsorpcijski potencijal, ali u administrativni također ne sumnjam, ali smatram da treba bitno pojačati kao što vi to i navodite ovdje u vašem izvješću. Pozdravljam ovo izvješće i vjerujem da ćemo se ono što ovdje piše i ostvariti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Za repliku se javio poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice Šuica nemam ja ništa protiv EDIS sustava, ama baš ništa. Samo pod uvjetom da smo spremni raditi pošteno i korektno. Vidjeli ste kako Europa funkcionira. Ponuđač koji je napravi popust koji je nekorektno odradio svoj dio posla, oni ga eliminiraju. Nema pozivanja na građanska prava, nema pozivana na trgovački sud. Tebe više nema. Osim toga s Europom se ne valja igrati, ne valja obećavati olako bilo što. Neka vam naši susjedi Slovenci kažu i oni su u fazi pristupanja Europskoj uniji koje šta obećali, koje kakve rokove obećali. Sada su prošli ti termini, Europski sud sada donosi presude, Slovenija i novi članovi Europske unije sada plaćaju penale. Zato pozivam da me još jednom shvatite što sam mislio reći. Jednostavno moramo biti korektni i pošteni. Dok to nismo, moramo jasno nastojati njih imati kao saveznike u borbi protiv takvih negativnih pojava.
hvala. Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Dubravka Šuica. Izvolite.
Gospodine Dorić mi se zapravo slažemo. Ali ono što ja smatram da trebamo ta iskustva Slovenije koju ste spomenuli koristiti, znači zbog toga i kasnimo u Europsku uniju koliko razumijem. Trebamo vlastite mehanizme jačati i upravo na kontroli vlastitih mehanizama nadam se da ćemo uspjeti i nećemo raditi te greške, neće biti potrebe za takvim sudovanjima i zato vjerujem da i ovo vrijeme koje je pred nama stoji možemo iskoristiti upravo za edukaciju naših službenika administracije posebno na lokalnoj razini.
Hvala lijepa. Još je jedna replika poštovana zastupnica Božica Šolić.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Evo, slušajući kolegicu i slažem se s njom upravo edukacija fali na nivou svih županija u Hrvatskoj kako i na koji način iskoristiti sredstva SAPARD-a jer činjenica je da danas u Republici Hrvatskoj imamo različito korištenje sredstava iz SAPARD-a po županijama. Na primjer, danas imamo što je činjenica neke županije koje su iskoristile i po šest projekata koji su financirani iz SAPARD-a, međutim ali je i činjenica ta što imamo županija gdje nije niti jedan jedini projekat iskorišten. Ja bih tu htjela naglasiti jer sam upravo danas i bila prisustvovala na Povjerenstvu za usmjeravanje tih financijskih sredstava iz SAPARD-a i IPARD-a pa bih htjela reći da upravo riječki dio, znači Goranska županija nisu naišli zapravo na jednu komunikaciju i edukaciju u lokalnim jedinicama te županije dotične pa tako i ta županija naravno nije mogla iskoristiti maksimum koji se pružao. Eto samo to bih htjela reći. I dapače, što je kolegica rekla edukacija, edukacija i ljude treba obučavati i da se čim više na što bolji način iskoriste za projekte koji nam se nude preko tih fondova. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Odgovor na ovu repliku ima poštovana zastupnica Šuica. Izvolite.
Možda je prilika i za spomenuti a bila sam zaboravila u svojoj osnovnoj raspravi reći da je ovo izvješće upotpunjeno pregledom po županijama i jedinicama regionalne i lokalne samouprave da vidimo zapravo kako je koja županija uspjela koristiti ove fondove. Mislim da je to jedan isto dobar prinos. A ono što također nisam izrekla to je onih 600 milijuna eura koje nam stoje u omotnici koju smo dobili što znači da mi u sutrašnjem prijedlogu državnog proračuna ćemo u onim anexima proračuna nadam se, tko je već pročitao pročitao, tko ne pročitat će večeras, što je to država dužna u ovoj godini i do 2013. godine u proračunu osigurati kako bismo mi ove alocirane milijarde eura o kojima smo govorili mogli povući. Znači, radi se o 600 milijuna eura koje je Republika Hrvatska dužna svojim proračunom do 2013. godine ako sam dobro razumjela osigurati kako bismo mogli ta sredstva trošiti. Znači, ovo je vrlo kompleksna materija. Jedna je tema edukacija službenika a druga je tema mogućnosti proračuna, i treća je tema izabrati prave projekte.
Hvala lijepa. I došli smo do posljednje pojedinačne rasprave. Poštovana zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa, potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice. Evo imam potrebe nešto detaljnije reći o programu uz ovo izvješće i o programu jadranske prekogranične suradnje u okviru instrumenta pretpristupne pomoći za ovo trogodišnje razdoblje. Samo ću se kratko osvrnuti na razlog zato što dolazim iz područja koje je korisnik ovog programa i čiji sam bila evo sudionik u samom kreiranju pa imam potrebu reći malo detaljnije o samom programu i o fazi i o dosadašnjoj iskorišteni sredstava vezanih konkretno uz ovaj program. Strateški cilj ovog programa je jačanje kapaciteta održivog razvoja jadranske regije kroz usklađeno djelovanje partnera na prihvatljivim područjima. Definirani su prioriteti, definirani su ciljevi, definirane su aktivnosti kojima ćemo postići te zadatke koje smo postavili. Za ovaj program je osigurano nešto više od 90 milijuna eura, natječaj posljednji je završen u 10. mjesecu. Mislim da neće biti problema u povlačenju ovih sredstava. Znači, sigurna sam da će biti povlačenje sredstava puno bolje nego dosadašnje iz ostalih upravo zato što je pripremljenost samog programa i uvezanost ciljeva i svega ostalog puno bolje nego do sada što znači da smo poboljšali apsorpcijski kapacitet na svim razinama od lokalnih do ove državne razine. Kad je riječ o ovom programu imam informacija da je dosta, znači po završenom natječaju da je dosta projekata kandidirano, da su izuzetno kvalitetno i na osnovu toga očekujem da će i rezultati po završetku ovog programa biti puno bolji nego do sada. Želim ovdje još istaknuti, ovdje je bilo riječi o SAPARD-u pa kad su kapaciteti na lokalnoj i regionalnoj razini dobro pripremljeni da su rezultati dobri pa ću navesti primjer Zadarske županije i povlačenje sredstava iz SAPARD-a gdje su korisnici, tri ili četiri, mislim da četiri korisnika sa područja Zadarske županije su korisnici ovog programa vrlo vrijednih i vrlo velikih sredstava i neki su pri završetku i ti projekti su svojom realizacijom evo već sad pokazali, odnosno učinili su konkurentnijim i učinkovitijim poljoprivredni sektor Zadarske županije, otvorena su radna mjesta evo konkretno u ribarstvu jer su korisnici dva programa znači "Ostrea" i "Arbacommerce" gdje je zaposleno preko 300 radnih mjesta u ova dva poduzeća. Znači direktni rezultati iz SAPARD programa su vidljivi. I još nešto što želim ovdje podijeliti danas u ovoj raspravi sa ostalima je iskustvo odnosno model koji je korišten u povlačenju sredstava koje financira Europska unija kroz program PHARE 2006., program jadranske prekogranične suradnje gdje zajedno u suradnji sa programom Ujedinjenih naroda za razvoj znači kroz program poticaja zelenog poduzetništva se koriste značajna sredstva za projekt pod nazivom "SIPA". Projekt provodi regionalna razvojna agencija Šibensko-kninske županije u partnerstvu sa regionalnom razvojnom agencijom Zadarske županije, javnom ustanovom za upravljanje zaštićenim prirodnim vrijednostima Šibensko-kninske županije, javnom ustanovom za upravljanje zaštićenim dijelovima prirode Zadarske županije, Nacionalnim parkom Krka te talijanskim organizacijama iz regije Marke. Znači, za ukupnim proračunom vrijednim gotovo 200 tisuća eura cilj je bio razviti sustav za upravljanje zaštićenim prirodnim vrijednostima u obje županije i to kroz jačanje upravljačkih tijela, ustanova, kroz razvoj i visoko kvalitetne ekološke održive turističke ponude te kroz suradnju i razmjenu dobre prakse sa talijanskim partnerima. Europska unija financira projekt sa 93 tisuće eura ili 50% ukupne vrijednosti projekta, dok su ostali izvori znači program Ujedinjenih naroda sa 16,5% i partneri uključeni u projekt sa 33,5%. Ovaj projekt je također pred završetkom i njegovi rezultati su sad već vidljivi nakon godinu dana provedbe, a to je da su institucionalno osnažene ustanove za zaštićene prirodne vrijednosti, znači i na području Zadarske i Šibensko-kninske županije, da je stvorena osnova za funkcioniranje GIS baze podataka za zaštićene prirodne vrijednosti. Uređeni su lokaliteti, pojedini lokaliteti u zaštićenim područjima prirode kako bi se osposobili za prijem turista. Recimo konkretno, Vrelo Une koje se nalazi na području Zadarske županije je bilo nedostupno, jedan prekrasan biser turistički. To je sad kroz ovaj projekt napravljena, uređena staza da to ipak bude dostupno turistima i svim zainteresiranim. Osnažena je i turistička aktivnost javnih ustanova kroz stvaranje turističkih info kioska, ali i kreiranje organiziranih turističkih tura. Isto tako, turistički su promovirana zaštićena područja prirode znači u ove dvije županije, a isto tako poslana je snažna poruka i partnerima s drugu stranu Jadrana o tim ljepotama. Evo, hvala lijepa.
Hvala lijepa. Za repliku se javio poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Kolegice, meni je izuzetno drago da čujem od vas da su neki projekti prekogranične suradnje bili uspješni. To me zaista veseli i to je nešto što je izuzetno važno i iz gospodarskih i iz drugih razloga. Međutim, ja moram reći da su moja iskustva da smo mogli i trebali učiniti puno više. Hrvatska je jedna od članica Vijeća Europe koja nije potpisala ni ratificirala niti jedan od triju postojećih protokola na madridsku Konvenciju o prekograničnoj suradnji i to svakako nije dobro. Hrvatska, ja mislim da je samo sa Mađarskom potpisala bilateralni ugovor o prekograničnoj suradnji, ni sa jednim drugim susjedom iako smo pozvani od Vijeća Europe da to učinimo kako bi olakšali taj proces. Nažalost, nismo to napravili. I konačno, 16. i 17. ovog mjeseca, u studenom, naime ovog mjeseca u Utrechtu je održana ministarska konferencija za koju sam već rekao da naš se ministar nije niti pojavio. Nitko se iz naše delegacije nije obratio i mislim da se nismo jako proslavili. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku ima poštovana zastupnika Nevenka Marinović. Izvolite.
Evo slažem se, kolega Doriću, da se uvijek može puno više, ali ovdje sam ja govorila o spremnosti jedinica lokalne i područne samouprave da sudjeluju u navedenim natječajima. One jedinice koje su bile spremne one su sudjelovale i imaju rezultate. One jedinice lokalne i regionalne samouprave koje nisu bile spremne sudjelovati naravno da ne mogu niti imati rezultate. I upravo o tom sam ja govorila, jer prostora za spremnost ima i za bolje rezultate.
Hvala lijepa. I još je jedna replika. Poštovana zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Pa evo ja bih zapravo podržala i potvrdila ovo što je zastupnica gospođa Marinović iznijela i moram jedino evo taksativno nabrojiti koji su sve zapravo projekti koji su odrađeni referirajući se na područje županije Šibensko-kninske, točnije i na samo područje grada Šibenika. Pa mogu evo kazati i da je u nekom prethodnom razdoblju od nekih unatrag četiri godine recimo muzej grada Šibenika uspio ostvariti nekih 300 tisuća eura, poduzetnička zona "Podi" sa nekih milijun i 300 tisuća eura. Ali ono što je hvalevrijedno je zapravo za područje cijele županije je Regionalni centar za gospodarenje komunalnim otpadom sa nekih 6 milijuna eura što će definitivno razriješiti puno drugih problema na području moje županije, a ono što nam je najvažnije zapravo sanirati i maknuti, da tako kažem, sva ilegalna odlagališta komunalnog otpada. I ono što moram evo zadnje kazati, a nadam se da će zastupnici razumjeti, u ovakvim projektima gradovi odnosno županije nisu oni koji mogu utjecati na raspisivanje natječaja niti ih raspisuju već to radi delegacija Europske komisije, supervizor jer u ovakvim projektima su naša ministarstva. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Marinović. Izvolite.
Evo poštovana kolegice Klarić, evo ja sam zato i htjela podijeliti ovo iskustvo sa svima ostalima i pokazati da ovi projekti Europske unije znači oni prelaze granice i jedinica lokalne, ali i jedinica regionalne samouprave, da oni mogu biti zajednički i da dobrom suradnjom dviju jedinica regionalne samouprave oni mogu imati puno efektnije rezultate nego kad su izolirani samo na jednom području. Evo hvala.
Hvala lijepa, gospođo zastupnice. Ovim smo pojedinačnu raspravu završili. Želi li predstavnica predlagatelja još i završnu riječ uzeti? Da. Poštovana državna tajnica Ivana Maletić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Dame i gospodo zastupnici. Evo ja želim svima zahvaliti na pozitivnim pa i onim kritičkim osvrtima na izvješće i sadržaj izvješća, jer upravo vaše rasprave doprinose da se onda sadržaj izvješća dalje poboljšava i priprema kvalitetnije. Ono što bih htjela reći vezano uz to da se u izvješću ne osvrćemo isključivo na razdoblje od 1. siječnja do 30. lipnja, dakle mi smo pokušali sadržajno izvješće posložiti prema nekakvoj europskoj praksi i načinu na koji se inače o korištenju pretpristupnih programa raspravlja na tim nadzornim odborima i sa Europskom komisijom i zemljama članicama. Tako da je bila ideja da izbacujemo iz izvješća programe polako kako im ističu rokovi, a s obzirom da je vijek trajanja programa dugogodišnji, ima svoju jednu vremensku perspektivu, nama još nije nijedan program došao na red da ga potpuno eliminiramo iz izvješća. I evo recimo tom roku se bliži program CARDS 2003 gdje je rok za ona konačna plaćanja 31.12.2009. pa bi onda mogli kompletno podvući crtu, kazati što se ustvari u tom programu dogodilo, zatvoriti ga i maknuti dalje iz izvješća. Ono što ćemo i pokušati napraviti je malo eksplicitnije i konkretnije izvući podatke samo za razdoblje za koje se izvješće dostavlja tako da ne morate po tekstu tražiti što se u tom polugodišnjem periodu dogodilo. Ali bi ostavili rado ipak ovaj jedan statistički pregled stanja po pojedinim programima, jer mislimo da je to važno i daje okvir pretpristupnih programa i da i vama možda dobro se podsjetiti jer sigurno ne čuvate sad stare materijale od izvješća do izvješća. Dakle, to je što se tiče samog sadržaja. Sljedeća pitanja su bila vezana, dakle uz pojedine elemente provedbe i ja ću nastojati sad ona koja sam zapisala konkretno odgovoriti. Dakle, prvo vezano uz IPA-u 2007. navedeno je i to ste vidjeli u izvješću da je do 30.6. potpisan samo jedan ugovor, te je de facto postotak ugovaranja nizak. Tu je opet važno objasniti tu vremensku dimenziju ugovaranja u IPA-i i prvo ukazati na činjenicu da je europska regulativa vezana uz IPA-u donesena tek sredinom 2007. godine. Tek donošenjem te europske regulative mi smo dobili konkretno u uredbi Europske komisije elemente po kojima smo se mogli uopće početi pripremati za akreditaciju, odnosno za dobivanje dozvole za rad. I naravno da smo onda trebali godinu dana, otprilike to je trajalo priprema za dobivanje dozvole za rad što su u biti vrlo kratki rokovi. Jer evo kad pogledate neke zemlje članice koje su ovdje bile i spomenute Bugarska i Rumunjska još uvijek kao zemlje članice nisu uspjele dobiti dozvolu za rad sa pojedinim programima, tako da u stvari sad su već u 2009. Financijska perspektiva kad su zemlja članica im je počela 2007. Traje do 2013. i nisu uspjele dobiti niti dozvolu za rad, pa stoga skoro ništa niti povući od dodijeljenih sredstava. Dakle, mi smo dobili dozvolu za rad u 2008. godini za IPA-u i odmah počeli sa produciranjem materijala za početak nabave i IPA 2007. će se sad do kraja 2009. i to ćete vidjeti u ovom izvješću za drugu polovinu 2009. ugovoriti već u značajnijim postocima, a ostatak će se ugovoriti i prije roka koji nam je definiran financijskim sporazumom jer je rok za ugovaranje IPA-e 2007. 11. mjesec 2010. To je rok koji je zadala Europska komisija, a mi ćemo imati ugovoreno i to se nadamo čak preko 90% i do 100%, jer imamo sad vremena za još dodatna i nova ugovaranja. Dakle, do polovine 2010. godine prije roka isteka roka ugovaranja ćemo ugovoriti ukupnu alokaciju. Znači, upravo sad možemo reći zadovoljni smo sa CARDS-om, PHARE, ISPA, SAPARD. Međutim, naučili smo neke greške i iz ove prve generacije predpristupnih programa i sad pokušavamo napraviti sve da još poboljšamo, da budemo još bolji u daljnjoj implementaciji kad je u pitanju IPA. To je ta, znači vremenska dimenzija vezana uz samu IPA-u. Sad kad se osvrnemo malo na ovaj izvještaj, dio izvještaja vezan uz nepravilnosti gdje se spominje, early warning sistem odnosno sustav ranog obavještavanja što ste istaknuli u raspravama. Dakle, to je sustav i to smo namjerno tako i napisali. To je sustav koji je razvila Europska komisija zato što mora na razini svih zemalja članica i kandidatkinja koji imaju priliku koristiti predpristupne programe pomoći razviti sustav, dakle koji je za čitavu Europsku uniju u kojoj se prate svi europski dobavljači, svi dobavljači koji se pojavljuju u ovom procesu. To ne znači da mi nemamo isto tako svoj interni sustav u kojem pratimo kvalitetu pojedinih dobavljača, pa ako netko u provedbi napravi nešto namjerno loše naravno da ga stavljamo na listu dobavljača koji više nisu poželjni. Ono što je bitno baš u ovom slučaju nepravilnosti da je recimo u konzultacijama sa delegacijom Europske komisije, odnosno u tom procesu odobravanja dokumentacije zato što je dobavljač u sustavu ranog obavještavanja označen kao loš dobavljač on je bio izbačen u startu iz procedure, da bi onda delegacije Europske komisije i sama komisija rekla da to nije baš pravilo, da se ne može zbog toga automatski dobavljač isključiti i da moramo ponoviti natječajnu proceduru, njega uključiti u proces evaluacije, ali će zato što je u tom sustavu dobiti manje bodova pa vjerojatno neće biti onaj koji je izabran. Znači to je sad i sama procedura koju je Europska komisija postavila i nije u potpunosti do kraja točno primijenila. Dakle, uvijek, sustav je, ovo je sustav na kojem se svi zajedno u stvari uče i zajedno pokušavamo napraviti ono najbolje i najviše što se može. Kada govorimo o Edi sustavu i pripremi naših institucija da potpuno samostalno upravljaju pretpristupnim programima pomoći ja moram ovdje reći da je zaista izuzetno bitno da mi tu dozvolu dobijemo zato što s time sebi otvaramo vrata da u europskim fondovima ne gubimo vrijeme koje su recimo izgubile Bugarska, Rumunjska za dobivanje dozvole za rad sa fondovima. Dakle, pretpostavka za brzo dobivanje dozvole za rad u fondovima je u stvari ovaj sustav potpuno samostalnog upravljanja pretpristupnim programima pomoći i zato radimo sve na tome da se poboljša kvaliteta dokumentacije, da se ubrza provedba i ugovaranje kako bi dobili pozitivne ocjene od strane komisije i onda dozvolu za rad za potpuno samostalno upravljanje programima Europske unije. Spomenut je bio program prekogranične suradnje sa Italijom i da se stalo na 60% ugovaranja u tom dijelu. Riječ je u stvari o PHARE alokaciji, iz PHARE 2005. godine od 1,81 milijun eura. Ovdje se dogodilo u stvari da je prvi sljedeći projekt na listi jer je prekogranična suradnja se ugovara na način da se raspiše natječaj i pozovu ponuđači da ponude svoje projekte i onda se prema listi od najkvalitetnijeg do najmanje kvalitetnog projekta projekti rangiraju i koliko ima alokacije na tom projektu se zatvara crta, podvlači crta i prvi sljedeći projekt koji je bio na listi za odabir i za ugovaranje je u stvari svojim budžetom premašivao onaj preostali iznos tako da jednostavno nije mogao biti ugovoren taj ostatak sredstava. A u PHARE 2006., dakle u istom ovom prekograničnom programu gdje je bilo alocirano 3 milijuna eura sto posto je bilo ugovaranje. Znači, uspjelo se sve ugovoriti. Dakle inače je kod ovih predpristupnih programa, što ste i sami rekli interes korisnika puno veći od alociranih sredstava jer su mala alocirana sredstva, ali jednostavnije na to ne možemo utjecati jer Europska Komisija, odnosno Europska unija određuje u predpristupnim programima kolika se sredstva dozvoljavaju za koji program. Dakle to uopće ne ovisi o nama. To su unaprijed alocirana sredstva i mi samo onda se krećemo unutar tih dozvoljenih alokacija tako da. Naravno da se jako puno u raspravi spominjao SAPHARD program i mi ćemo pokušati za ovo slijedeće izvješće ustvari malo više informacija dati o SAPHARD-u. Ono što se dogodilo kod ugovaranja SAPHARD-a i postotak se zatvorio na tih 62%, je ustvari vezano uz taj jedan mukotrpan proces učenja na razini poljoprivrednika i ostalih trgovačkih društava ustvari koji se bave proizvodnjom poljoprivrednih proizvoda. Priprema tih projekata je i dokumentacija koja se mora dostaviti SAPHARD agenciji, sada budućoj IPARD agenciji, za odobravanje puno kompleksnija od onog na što su oni možda naviknuli u nekakvim nacionalnim programima, i sad jednostavno je došlo do toga da je aplikacija, znači prijavljenih projekata je bilo puno. Dovoljno da se iskoristi 25 milijuna odobrenih SAPHARD sredstava, ali se u postupku pregledavanja sve dokumentacije dakle došlo do toga da se jedan veliki, jedan dobar dio tih prijava mora eliminirati zato što nema pojedine dokumente. Tako je bilo, recimo nedostaju potvrde o usklađenosti ulaganja sa EU standardima, negdje su nedostajale građevinske dozvole ili izvaci iz zemljišne knjige i ti projekti se nisu mogli znači odobriti, niti uključiti u financiranje. Pa je bilo onda kod nekakvih administrativnih kontrola i kontrola na terenu, uočeno nepodudarnost podataka upisanih u poslovni plan i onog što je utvrđeno kod korisnika na terenu, ili je korisnik počeo s radovima prije nego što je potpisan ugovor s agencijom. Jednostavno se na neki način korisnici nisu naviknuli na pravila i procedure u SAPHARD-u i onda se na nekim greškama administrativnog tipa ustvari dogodilo to da nisu mogli novac dobiti. Što se tiče ovog trećeg i četvrtog natječaja u SAPHARD-u, tu je isplaćeno 0,0 kako ste i vidjeli u ovim tablicama u prilogu, zato što se obrade projekata iz trećeg i četvrtog natječaja, obrade su u tijeku. Dakle kad stigne od krajnjeg korisnika da je projekt gotov, onda kreću vrlo, vrlo detaljne kontrole koje traju nekoliko mjeseci. SAPHARD agencija, kontrolori SAPHARD agencije odlaze na teren, moraju fotografirati sve šta je napravljeno, usporediti fotografije prije početka projekta, sa ovim fotografijama po završetku projekta. Vrlo, vrlo detaljna mjerenja se provode. Analize kvalitete materijala i svega ostalog. I tek nakon svih tih kontrola se projektu odobravaju sredstva i vrši se isplata. Tako da su isplate sad u tijeku i upravo će se intenzivirati sad kroz 12. mjesec i do 31.12. se nadamo maksimalno isplaćenim iznosima. Ono što još hoću posebno istaknuti je da ste zaista i vi ovdje vrlo kvalitetno primijetili u čitavom sustavu slabosti o kojima moramo voditi računa i zajednički sad raditi. Sad je još vrijeme da se na tome radi. Govorili smo znači o budućim alokacijama. U 2012. godini kada postanemo zemlja članica u 2012., 2013., 2014. godini i za te velike alokacije koje nas čekaju se zaista moramo administrativno pripremiti na svim razinama. I na razinama jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave i na razinama središnje države. Meni je ustvari žao što su se pojavili neki komentari u kojem se govori da su recimo neke agencije ili tijela koje su vrlo spretne i znaju jako puno o provedbi predpristupnih programa pomoći, da su suvišne jer imaju puno ljudi jer nama će svaki čovjek biti dragocjen u ovom području koji nešto zna znači o provedbi predpristupnih programa i koji nam može pomoći dalje u provedbi ovih velikih alokacija koje nas čekaju u fondovima. I tu ne postoji ni jedan čovjek viška, samo imamo dakle manjak, odnosno trebamo kontinuirano raditi na uključivanju što većeg broja ljudi. I ono što ćemo pokušati isto tako napraviti planove i nekakvu strategiju i to već dogovaramo i s Komisijom. Jer naravno da i Europsku Komisiju zanima na koji način se Republika Hrvatska priprema za korištenje tih fondova, tako da je u poglavlju 22. upravo to poglavlje je mjesto na kojem se razgovara i raspravlja o pripremama Republike Hrvatske za fondove. I mi smo morali predati Europskoj Komisiji strategiju organizacijskog razvoja. Znači što točno i gdje točno sebe vidimo u 2012. godini, znači u slijedećim razdobljima svaka godina pojedinačno do 2012., 2013., 2014. I te podatke ćemo u slijedećem izvješću podijeliti i s vama, tako da možete vidjeti da se zaista strateški pokušava osmisliti priprema Republike Hrvatske za ono što nas čeka kao zemlju članicu. I o tome se ozbiljno pregovara u poglavlju 22. I zadnje je, htjeli ste u biti malo točnije i konkretnije podatke vezane uz financijski paket, pa s obzirom da se govorilo o različitim godinama i različitim alokacijama, ja ću sad nastojati konkretno iz paketa pročitati. Znači, za nas u ovom predloženom paketu Europska Komisija predlaže za 2012. godinu milijardu 561,2 milijuna eura, a u 2013. 2 milijarde 006,8 milijuna eura. Znači to je 2012., 2013., jer smo bili govorili različite kombinacije. Nekad 2011. plus 2012., nekad 2012., 2013. Uglavnom zbroj 2012. i 2013. je 3 i pol milijarde koji se često čuje, to je ta dvogodišnja, a onda od 2014. nadalje godišnja alokacija koja se predviđa je 2 milijarde i 600 milijuna eura. Dakle vidimo da se radi zaista o značajnim iznosima i zbog toga tu trebaju vrlo konkretne strateške pripreme koje će doticati sve razine u Republici Hrvatskoj. I evo slijedeća izvješća, u slijedećim izvješćima ćemo nastojati malo više o tome govoriti, tako da budete što informiraniji. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo. Zaključujem raspravu. Hvala. Klub zastupnika HSS-a, gospodin zastupnik Boris Klemenić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicama. Što se tiče ovog zakona po nama u HSS-u on ima prije svega dva cilja. S jedne strane on će urediti domaće tržište poljoprivrednih proizvoda, sukladno određenim mjerama uređenja tržišta u Europskoj uniji, i isto tako pripremiti naše tržište na adekvatno funkcioniranje nakon ulaska u Europsku uniju. Drugi cilj mu je ispuniti preduvjet koji je Hrvatskoj postavila Europska unija za zatvaranje pregovora u području poljoprivrede. Zakon tako predstavlja pravni temelj za donošenje provedbenih propisa koji će detaljnije regulirati poljoprivredno tržište. Naime, trenutno se u Republici Hrvatskoj primjenjuju različite mjere uređenja poljoprivrednog tržišta, pri čemu se neke od njih aktiviraju samo iznimno, u slučaju većih poremećaja na tržištu. Dosadašnji sustav značajno se razlikuje od uređenja tržišta poljoprivrednih proizvoda u Europskoj uniji, koja to područje rješava jedinstvenim propisom tako da je zbog usklađivanja potrebno drugačije urediti i ovaj segment. No pritom se ipak nije u potpunosti preslikao model Europske unije, što u našim uvjetima nije niti moguće, jer nema potrebe voditi mjere uređenja tržišta za neke proizvode kao što su primjerice kava, kaučuk ili pamuk. Uz to Hrvatsku do pristupanja u Europsku uniju vežu obveze koje je preuzela međunarodnim ugovorima, tako da za razliku od Europske unije ne može primjenjivati niz mjera koji se odnose na vanjsku trgovinu. Ovaj zakon koncipiran je kao krovni zakon koji utvrđuje mjere za uređenje tržišta za pojedine sektore poljoprivrednih sektora, uvjete za aktiviranje pojedinih mjera uređenja tržišta, te korisnike i sudionike, tj. tijela uključena u provedbu navedenih mjera. Nadalje, zakon uključuje sve mjere uređenja tržišta osim poticaja, tj. izravnih plaćanja u poljoprivredi. Kad je riječ o obuhvatu proizvoda, odredbe zakona odnose se na žitarice, šećer, hmelj, maslinovo ulje i stolne masline, voće i povrće, te njihove prerađevine, vino, živo bilje i cvijeće, goveđe, svinjsko, ovčje i kozje meso, jaja i meso peradi, mlijeko i mliječne proizvode, pčelarstvo, te ostale poljoprivredne proizvode. Zakonom se propisuje i tržišna godina za provedbu mjera koja je sukladna onoj u Europskoj uniji, a razlikuje se od proizvoda do proizvoda. Provedba mjera ovim zakonom je uređena na način da se ne provode odmah, nego da će se predviđene mjere uvoditi i primjenjivati ovisno o stanju na tržištu, tako da je njihova funkcija spriječiti, odnosno ukloniti tržišne poremećaje, vezano uz posebne uvjete naše poljoprivredne proizvodnje. Drugim riječima propisan je veći broj mjera, dok će se u praksi provoditi samo neke od njih, i to u trenutku kad njihova primjena bude tržišno opravdana. Od osnivanja Europske unije poljoprivreda je jedna od glavnih tema. Ona se od ostalih gospodarskih djelatnosti razlikuje budući da su cijene poljoprivrednih proizvoda podložne brojnoj promjenjivosti, te je stoga uloga Vlade u održavanju njihove stabilnosti izuzetno značajna. I sami znamo kakav problem nastane kad u jednom trenutku nekog proizvoda na tržištu ima previše ili ako ga ima premalo. Cijena nekog proizvoda u okruženju može u nekom trenutku biti veća, te kako bi se spriječio ozbiljniji poremećaj na domaćem tržištu potrebno intervenirati. A ne da zbog recimo više cijene kukuruza izvezemo sav taj kukuruz, pa tako primjerice uzgajivači ostanu bez hrane za svinje. Obzirom na uređenje unutarnjeg tržišta zakonom se propisuju mjere tržišne intervencije koje će obuhvatiti javne intervencije, potpore privatnom skladištenju, posebne interventne mjere, prilagodbu ponude zahtjevima tržišta, te sustav proizvodnih ograničenja te posebne pomoći. Tu u svakom slučaju posebno treba istaknuti da se po prvi puta uvode mehanizmi koji se dosad nisu primjenjivali u Hrvatskoj, kao što su primjerice proizvodna ograničenja, potpora privatnom skladištenju, te priznavanje proizvođačkih i sektorskih organizacija. U sektoru voća i povrća, maslinovog ulja, vina i hmelja propisuje se osnivanje proizvođačkih organizacija, što vjerujemo da će doprinijeti ne samo povećanju proizvodnje, već i boljem prihodu proizvođača što mislimo da nam je svima u interesu. Zakonom se također propisuje odredbe trgovine s drugim zemljama, gdje je najvažniji aspekt uvođenja uvoznih i izvoznih dozvola, tj. licenci uključujući i upravljanje carinskim kvotama. Sastavni element zakona su posebne odredbe za pojedine sektore, te upravni i inspekcijski nadzor. Objedinjavanjem svih mjera uređenjem tržišta u okviru jednog zakona, postići će se veća transparentnost u provedbi poljoprivredne politike, odnosno veća sigurnost poslovanja na tržištu poljoprivrednih proizvoda. Također cilj odredbi koje se odnose na proizvođačke grube, kao i proizvođačke i sektorske organizacije je objedinjavanje proizvodnje i zajedničko planiranje unutar pojedinih sektora poljoprivredne proizvodnje čime bi se potaknula njihova veća konkurentnost na tržištu Europske unije. Nadalje, svrha odredbi koje se odnose na tržišne standarde je osiguranje ujednačene i visoke kvalitete proizvoda čime će se s jedne strane zaštiti interesi potrošača, a sa druge i samih proizvođača koji na taj način mogu postići veću cijenu svoga proizvoda. I nakon svega ovoga mogu samo reći da će klub Hrvatske seljačke stranke poduprijeti donošenje ovog zakona. Hvala vam lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicama, kolegice i kolege. Ovo je tipičan primjer donošenja zakona na hrvatski način u pretpristupnom razdoblju. Ovo je zakon za jednokratnu uporabu i to isključivo teorijsku uporabu sa ciljem da ispunimo određena mjerila i da što prije zatvorimo jedno značajno poglavlje u tom procesu. Zašto kažem da je to zakon samo za teorijsku uporabu? Kolegice i kolege ako malo pogledate tekst zakona, posebno ako vidite prelazne i završne odredbe, onda zakon koji mi ovaj tjedan donesemo, a u završnim odredbama stoji da će ministar donijeti propise temeljem ovlaštenja ovog zakona u roku od dvije godine, to znači da ćemo mi točno ući u Europsku uniju onda kada je ministar trebao završiti taj svoj posao. No očito je razlog onaj prvi. Da li smo mogli donijeti ranije zakon? Potpuno se slažem sa mojim prethodnicima koji su rekli da smo ga trebali davno ranije donijeti, davno. Gledajte, već sadašnji zakon nas je obvezivao učiniti što? Obvezivao nas je, odnosno ne nas ovdje, nego ministra, Vladu, a mi onda da to potvrdimo da se donese nacionalni program za poljoprivredu i seoska područja. Temeljem toga nacionalnog programa, onda smo trebali donijeti i ovaj zakon koji regulira onda jasno tržište poljoprivrednih proizvoda. Nacionalni program se donosi za razdoblja od 5 godina, a postojeći Zakon o poljoprivredi vrijedi od kada? Od 2001. godine. Dakle sada smo trebali biti potkraj drugog petogodišnjeg razdoblja, a mi nikada nismo nijedan nacionalni program donijeli, a kamoli da smo pri kraju sa drugim, što je zaista za svaku osudu i tako se ne bi smjelo raditi. Dakle, naše ministarstvo nije donijelo taj nacionalni program, da li ono nije znalo, da li ono nije htjelo, da li je to nekome odgovaralo da nemamo takav program, to morate sami zaključiti. Dakle, ovaj će zakon prestati vrijediti kada mi jednog dana uđemo u Europsku uniju, a to je za otprilike dvije godine. I to treba reći građanima, čak se meni čini da bi bilo dobro da u prijelaznim i završnim odredbama to i konstatiramo u samom zakonu, ne u uvodnom dijelu, u zakonu, da se zna kada on prestaje vrijediti. No mi smo vrlo pažljivo prošli ovaj prijedlog zakona i dozvolite da se uključimo i na način da predložimo neke izmjene i dopune za koje smatramo da bi u biti doprinijela kvaliteti samog zakona, bez obzira na sve naše sumnje u ono što će se dogoditi sa implementacijom toga zakona. Prije svega u članku 2. stavak 1. Agencije za plaćanje u poljoprivredi bilo bi dobro definirati po nama sukladno Zakonu o osnivanju agencije za plaćanje u poljoprivredi kao javnu ustanovu. Čini nam se da bi to bilo logično. U članku 3. stavak 2. navodi se da se uređenje tržišta primjenjuje na sljedeće sektore, pa se tako nabrajaju pojedini proizvodi. Ja nisam na ti sa botanikom, ali vjerojatno treba pitati struku, agronome, što oni misle da li hmelj sektor ili poljoprivredna kultura ili poljoprivredni proizvod. I u skladu s tim onda i stavak 3. i adekvatno urediti. U članku 6. stavak 7. zašto korisnici mjera za uređenje tržišta moraju čuvati dokumentaciju 5 godina, a znamo da će za dvije godine prestati važiti ovaj zakon. Dozvoljavam nisam upoznat sa uredbom. Ako u uredbi europskoj također stoji da i tamo se mora čuvati pet godina dokumentacija, onda je logično da to sada anticipiramo i primijenimo. Ako međutim uredba ne obvezuje na čuvanje dokumentacije pet godina, onda se to nama čini pomalo besmislenim i ovdje tako navoditi. U članku 21. stavak 3. navodi se da se izdavanje uvozne dozvole uvjetuje polaganjem sredstava osiguranja. Koliki je iznos tih sredstava osiguranja, kako se ono određuje, kome se plaćaju, tko ga određuje i da li se nakon isteka vremena važenja uvozne dozvole ona vraća podnositelju zakona? Ta sredstva jasno. Ista načela upozorenja oko polaganja sredstava imamo i kod izvoznih dozvola iz članka 22. pa molimo vas da nam tu pomognete i objasnite kako ste predvidjeli funkcioniranje po članku 21., odnosno 22. Idemo na članak 28. stavak 5. propisano je da agencija za plaćanje može na temelju pisanih akata povjeriti provedbu kontrole na terenu drugim tijelima, te kontrolnim kućama i laboratorijima. Što je predlagatelj mislio koji su to pisani akti i čiji su to pisani akti, temeljem kojih agencija povjerava drugim tijelima i kontrolnim kućama, odnosno laboratorijima kontrolu na terenu? Da li se to odnosi na statut agencije ili na nešto drugo nije nam potpuno jasno. I konačno kada su u pitanju prijelazne i završne odredbe ovog zakona. Ponavljam dojam je naš i ne namjerava da ovaj zakon profunkcionira. Ako uistinu namjerava da on uistinu neko vrijeme saživi, onda bi trebalo vjerojatno skratiti rokove koje ste ovdje zadali i Vladi, odnosno ministru da donosi pojedine propise. Hvala lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, poštovana gospodo iz Vlade. Imat ću samo 4 primjedbe na ovaj prijedlog zakona. Možda bi jedina korist bila da sam uspio, imao dovoljno vremena napisati amandmane, ali s obzirom da Vlada ne prihvaća nijedan amandman nisam želio trošiti papir da smanjim troškove državnom proračunu. A uzrok mojih primjedbi je vjerojatno u činjenici da najveći broj poljoprivrednika koji se bave uzgojem koza i proizvodnjom kozjeg mlijeka je u Međimurju pa je to vjerojatno razlog što u članku 13. ste zaboravili na praksu Europe da u proizvodnim ograničenjima kad je u pitanju mlijeko je izuzeto kozje i ovčje mlijeko. Dakle, Europa poznaje razliku između kravljeg, ovčjeg i kozjeg mlijeka a dok u ovoj odredbi članka 13. stavka 1. govorite samo o sektoru mlijeka ne upućujući na mogućnost da se ograničenje neće uvoditi na proizvodnju ovčjeg ili kozjeg mlijeka a nadam se da ćete se sa mnom složiti da Hrvatska ne proizvodi previše ovčjeg i kozjeg mlijeka. Blaga preporuka 300 obitelji otprilike koliko se bavi proizvodnjom mlijeka, kozjeg mlijeka u Međimurju može ovisiti indirektno o ovoj odredbi. Ja znam da ste vi dobili primjedbu udruge. Ovo je jedan od rijetkih primjera kada je Savez udruga proizvođača mlijeka želio pratiti raspravu sa galerije i još rjeđi primjer kada netko odgovoran u Saboru od šest kandidata koji su željeli doći pratiti ovu raspravu dvojici je bilo zabranjeno da dođu u Sabor. Dakle, dva proizvođača mlijeka u udruzi ili Savezu proizvođača mlijeka bili su proglašeni nepodobnim da s galerije prate ovu raspravu. Vjerojatno su se vama u ministarstvu jako zamjerili kad je čak i netko u Saboru znao da nije podobno da dođu ovamo. Članak 20. govori o priznavanju proizvođačkih u stavku 1., u stavku 2. sektorskih organizacija pa je tu nabrojeno da se mogu osnivati proizvođačke organizacije svega i svačega osim buha i komaraca ali nema proizvođača mlijeka ni u stavku 1. ni u stavku 2. Dakle, pitam zašto država ne bi priznala proizvođačke organizacije ili sektorske organizacije koje proizvode mlijeko, ima li to kakve veze s njihovim aktivnostima u proteklih nekoliko mjeseci ili je činjenica da možda proizvodimo previše mlijeka. Zašto ne radimo razliku kao što to radi Europa u vrsti mlijeka, posebice ovčjeg, kozjeg i kravljeg. Članak 22. izvozne dozvole stavak 1. opet nema mlijeka. Članak 27. mogućnost ministra, pravo ministra da pravilnikom može propisati i minimalnu cijenu mlijeka i mliječnih proizvoda. Zašto toga u prijedlogu zakona nema? Ja se u raspravi postavljam načela da se radi o propustu, da se radi o nečemu što nije bila namjera. Ako postoje razlozi koji meni nisu dokučivi a u obrazloženju zakona ili u opisu stanja nisam našao te razloge recite mi o čemu se radi. Da li doista opet moram postavljati pitanje da ne znate gdje je najveća koncentracija tih proizvođača, da ne razumijete zašto negdje je razlika, negdje nije, zašto proizvođače mlijeka ne svrstavate po vrsti nego u globalu? Ljudi koji su krenuli u proizvodnju ovčjeg i kozjeg mlijeka ili mliječnih prerađevina mislili da je to budućnost i da mogu razvijati svoju perspektivu. Ovaj i ovako predloženi zakon im to neće omogućiti. Njihove primjedbe ste dobili u ministarstvu. Rekli su mi da su to poslali Odboru za poljoprivredu. Oni čekaju odgovor suvisli, jasan da ga mogu razumjeti. Možete im to odgovoriti u završnom, možete to objaviti ili napisati ali ja doista iz cijelog konteksta zakona i opisa stanja u uvodu nisam razumio zašto to niste prihvatili i prije. A nadam se da će mi iz Tajništva Sabora netko dati odgovor po kojim kriterijima i zašto Savezu udruga proizvođača mlijeka nije bilo dozvoljeno, nije bila data suglasnost da šest njihovih predstavnika danas ovu raspravu prati s galerije. Odobrenje je bilo dati četvorici a dvojica su proglašena nepodobnim da budu u Hrvatskom saboru kad se raspravlja ovaj zakon. Tko je tu odluku donio ne znam jer nije stavljena na papir nego je usmeno priopćena onima koji su zahtjev podnijeli. Ako je dakle moguće ne zbog mene nego zbog tih ljudi koji se tom proizvodnjom bave, pokušajte im obrazložiti i dokazati da ovim zakonom nisu stavljeni u nepovoljniji položaj od proizvođača kozjeg i ovčjeg mlijeka u Europi i da zabranom ili nepriznavanjem njihovog organiziranja sukladno ovim člancima predviđen člankom 20. niste namjerno ih izostavili kao organizacijski oblici. Što budete jasniji i glasniji možda će vam ljudi povjerovati kad te argumente na ova pitanja date. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Gospođa zastupnica Nada Čavlović-Smiljanec. Nema je. Gubi pravo na riječ. Gospodin zastupnik Branko Kutija.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicama, kolegice i kolege. Zakon predviđa slijedeće mjere uređenja tržišta, već propisane cijene, intervencije na domaćem tržištu, novčane poticaje i naknade, mjere poticanja prodaje i potrošnje, mjere uravnoteženja ponude i trgovinske mjere. Samo je tržište žitarica uređeno putem Uredbe o tržnom redu za žitarice a za druge poljoprivredne proizvodne mjere uređenja tržišta utvrđene su Zakonom o poljoprivredi. Opisani sustav bitno je različit od uređenja tržišta poljoprivrednih proizvoda u Europskoj uniji u kojoj se od 2007. godine ovo pitanje rješava jedinstvenim propisom uredba Vijeće Europe 1, 2, 3, 4/2007 kojom se uvodi zajedničko uređenje poljoprivrednih tržišta i specifične odredbe za određene poljoprivredne proizvode. Navedena uredba obuhvaća sve mjere uređenja tržišta osim izravnih plaćanja za sve poljoprivredne proizvode sukladno načelu pojednostavljenja i transparentnosti EU politika. Istovremeno treba uzeti u obzir da ispunjavanje mjerila za zatvaranje pregovora u ovom slučaju ne znači potpuno preslikavanje EU modela što u ovom trenutku nije niti moguće npr. zbog posebnosti Republike Hrvatske i preuzetih međunarodnih obveza. Zakonom se propisuju mjere uređenja tržišta u pojedinim sektorima poljoprivrednih proizvoda, nadležnosti tijela u provedbi mjera uređenja tržišta, korisnici ovih mjera te sustav kontrole i inspekcije. Zakon obuhvaća mjere koje su propisane Zakonom o poljoprivredi i odgovarajućim podzakonskim propisima, ali i uvodi mehanizme koji se do sada nisu primjenjivali u Hrvatskoj, npr. proizvodna ograničenja, potpora privatnom skladištenju, priznavanje proizvođačkih i sektorskih organizacija. Zakon obuhvaća sve mjere uređenja tržišta osim izravnih plaćanja poljoprivrednicima. Znači, glavni cilj donošenja Zakona o uređenju tržišta poljoprivrednih proizvoda je uspostava sustava uređenja tržišta kakav je u Europskoj uniji propisan prije spomenutom uredbom. Također, objedinjavanjem svih mjera uređenja tržišta u okviru jednog zakona postiže se veća transparentnost u provedbi poljoprivredne politike, odnosno veća sigurnost i stabilnost poslovanja za subjekte na tržištu poljoprivrednih proizvoda. Odredbe koje se odnose na proizvođačke grupe te proizvođačke i sektorske organizacije imaju za cilj objedinjavanje proizvodnje i zajedničko planiranje unutar pojedinih sektora poljoprivredne proizvodnje čime se doprinosi njihovoj većoj konkurentnosti na zajedničkom tržištu Europske unije. Odredbe koje se odnose na tržišne standarde imaju za cilj osigurati ujednačenu i visoku kakvoću proizvoda koji se nude na tržištu čime se štite interesi potrošača, ali i proizvođača koji na taj način postižu veću cijenu za svoj proizvod. Posebnu pažnju u pregovorima Hrvatska treba obratiti na proizvodnju nekih poljoprivrednih proizvoda koji su dio hrvatske tradicije i mentaliteta, ali nisu u skladu s proizvodnjom u Europskom uniji te kao takvi ne mogu doći na tržište u Europsku uniju. Takve proizvode Hrvatska mora nužno zaštiti, brandirati kao dio hrvatskog kulturnog naslijeđa, npr. rakije, čvarci ili tomu slično. Jedna od veoma izraženih obilježja tržišta poljoprivrednih proizvoda jest i nestabilnost koji ovaj zakon treba maksimalno ublažiti. Ona je uglavnom povezana sa specifičnostima poljoprivredne proizvodnje i potražnje. U istom smjeru treba djelovati stvaranje suvremene organizacije tržišta tj. tržišnih institucija kao što su burze, aukcije i distribucijski sustavi. Usporedno s tim potrebno je poduzimati odgovarajuće mjere u svrhu sprečavanja monopolističkih pozicija velikih prerađivačkih i trgovinskih organizacija i poticati slobodno tržišno natjecanje. Smanjenje broja posrednika u tokovima robe od proizvođača do krajnjih potrošača može pridonijeti stabilizaciji tržišta i neposrednom smanjivanju cijena poljoprivrednih proizvoda. Zahvaljujem se.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepo, potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani državni tajniče. Kolegice i kolege. Pa ovaj Zakon o uređenju tržišta poljoprivrednih proizvoda u svojoj ocjeni stanja govori da trenutno se u Republici Hrvatskoj primjenjuju različite mjere uređenja poljoprivrednog tržišta pri čemu se neke od njih aktiviraju samo iznimno, u slučaju većih poremećaja na tržištu. Ova konstatacija iz materijala da, kao što vidimo i što je rečeno, da se primjenjuju različite mjere uređenja poljoprivrednog tržišta, samo iznimno i bez plana i reda mislim da su upravo i točne. Kod nas se obično ne može nažalost ništa predvidjeti i ne znam upravo zbog čega i postoje određene službe koje su zadužene za to ako ne može se predvidjeti kako i na koji način bi i kada bi se trebalo aktivirati ove mjere tržišne intervencije. Recimo, procjene koje idu za sljedeće tri do četiri godine ukazuju na to da neće biti rasta cijena poljoprivrednih proizvoda, osim eventualnog zadržavanja nivoa nekih, a znamo da su cijene nekako u odnosu na prijašnje pale na jedan nizak nivo i da su dosta nekonkurentne, odnosno da se vrlo teško može postići i neka određena dobit sa takvim cijenama za poljoprivredne proizvode što se reflektira i sa stanjem u poljoprivredi poljoprivrednih proizvođača koji se nalaze u vrlo teškoj situaciji pa smo bili svjedoci i različitih određenih traženja da se te cijene poboljšaju. Upravo zbog toga i dešava se da neke grupacije proizvođača ili izazivaju određene proteste ili kao što je bio slučaj, izlazi se na blokade prometnica itd. i šta se tada dešava? Dešavaju se određene intervencije u tržištu koje idu na to da pojedini, obično to su vladajući političari normalno… … [[Upadica se ne razumije.]] Nije normalno? Mi koji smo u opoziciji sigurno ne možemo ništa obećati. Obećavaju određene intervencije, sredstva, bili smo svjedoci toga i ljetos kada je i ministar Čobanković i sadašnja premijerka Kosor i potpredsjednik Polančec obećali određena sredstva kako za pšenicu tako za mljekare itd. Znači, to su te intervencije koje bi se trebale ovim zakonom na neki način urediti, intervencije na tržištu poljoprivrednih proizvoda. Međutim, kad gledate i čitate dalje ovaj tekst ovoga materijala u ovome dijelu da za ovu provedbu, kaže, osigurano je za 2009. godinu koliko, 80 milijuna kuna godišnje. A mi vidimo iz ovoga proračuna o kojem ćemo sutra razgovarati da je u ovoj godini osigurano već 358 milijuna kuna, odnosno bi trebalo bit isplaćeno, da je 2008. bilo 193 milijuna u intervenciji za tržište, a da za 2010. predviđamo samo 100 milijuna. Šta to sve znači? Sve to znači da je nekako ovo što sam govorio ovi naši proračuni i razmišljanja, odnosno prognoze koje bi trebale službe koje rade u Ministarstvu poljoprivrede da one nisu izgleda dobre i mislim da posebno ovako da se metne tu 80 milijuna kad znademo ministarstvo je radilo, pa u proračunu stoji za intervencije tržišta ove godine 358 milijuna. Prema tome, od tih 80 milijuna puno više je već stavljeno u promet da bi se riješile ove intervencije do kojih je došlo rješavanjem njih onda kad su izašli ovi ljudi na ulice ili ne znam kad su tražili to kao takovu, umjesto da se to na neki način predvidjelo. Ono što je interesantno i što bi trebalo biti to je pitanje ovih daljnjih praćenja unutrašnjeg tržišta, odnosno te tržišne intervencije i ovih u članku 8. navedenih intervencija od javnih potpora privatnom skladištenju interventnim mjerama, prilagodbom, ponudi zahtjeva ... [[Govornik se ne razumije.]] sustavom pomoći. Javne intervencije, navode se koje. Uvijek se treba postaviti pitanje da li su samo te žitarice, goveđe meso i mlijeko i mliječni proizvodi, da li će te biti i da li je to dovoljno da mi moramo, da možemo razmišljati da ćemo ovdje samo intervenirati. Pitanje potpore skladištenju. Skladištenje je na osnovu onoga zakona o skladišnici itd. i ovoga svega što se dešavalo sa pšenicom isto tako je došlo do obećanja da će se dati ne znam koliko je ono deset lipa ili koliko po za skladištenje. Pitanje potpore tog skladištenja i upravo privatnicima mora se vidjeti, ali na osnovu svih onih što smo ih, kad smo u skladišnici i raspravljali i govorili koliko i dati jedna okvirna cifra odnosno koliko bi tih sredstava trebalo da bi se to skladištenje moglo u određenom momentu održavati da tim ljudima omogućimo da ne prodaju u bescijenje taj svoj proizvod. Jer inače, kod nas je uvijek prisutno skupo, jeftino izvezemo. Često puta je bilo, nije uvijek ali sa pšenicom sa onih 400000 tona, a onda 100000 tona za isto toliko novaca uvezemo. Ova proizvodna ograničenja o tome je već ovdje bilo govora i mislim da proizvodna ograničenja vezano i za mlijeko i za šećer, a posebno ovo za mlijeko treba svatko znade uz toj našoj proizvođačkoj branši kojom se bavimo sigurno da ovčje i kozje mlijeko ne ide u isti aršin sa kravljim mlijekom i mislim da to treba razvrstati. Jer mi svagdje i u onim točkama o kvaliteti mlijeka, ovom, onome uvijek se to i razvrstano. Znači, mlijeko kravlje mlijeko, ovčje i kozje. Prema tome, mislim da ovčjeg i kozjeg mlijeka ima toliko malo da ga ne treba ograničavati. Još jedno pitanje. Ovaj sustav posebnih pomoći. Na koji način su odabrani ovi od mlijeka, maslinovog ulja, ne znam hmelja itd. voća i potpora pčelarskih. Mislim da ne bi bilo loše da se još stavi osma točka i svim ostalim proizvodima koji se nađu u otežanim proizvodnim uvjetima nastalih zbog prirodnih ili strukturnih razloga isto kao ovo za med. Jer mislim da imamo još proizvoda koje u određenom momentu bi trebali zadržati i da kao takovi nam ne izađu iz ovoga našega proizvoda. I sasvim na kraju. Pitanje agencije za plaćanje. Mislim da njena važnost će biti velika, ali je treba što prije aktivirati, dovesti ljude koji zbilja znaju raditi taj posao i koji će na osnovu svojih kvaliteta poznavanja te proizvodnje itd. davati i određene prednosti, odnosno predviđanja gdje i kako ćemo trebati intervenirati. I mislim da će na taj način se uvesti upravo taj i tržni red, ali isto tako da nam neće određene proizvodnje nestajati, propadati kao ono kad je višak svinja pa imamo klanje krmača. Kad se počnu klati krmače, onda je gotovo znajte, sljedeće godine nećemo imati ni tovljenika. E sad onda brže idemo ponovo ostavljati itd. itd. i to se taj krug vrti, a mislim da te procjene mogu se izvršiti i može se i na vrijeme reagirati na to. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Goran Heffer. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege zastupnice, uvaženi gospodine državni tajniče sa suradnicima. Pa evo već u uvodu zakona vidimo da je istaknuto da je Hrvatska jedno specifično područje, jedan specifični poljoprivredni sektor s obzirom da je u tranzicijskom razdoblju i ukazuje se upravo na to da je, dakle uređenje tržišta provedeno samo na području žitarica dok se za ostale proizvode poljoprivredne proizvodnje to regulira posebnim zakonima, odnosno posebnim uredbama Vlade Republike Hrvatske u trenucima kada je to potrebno. Naravno, Europska unija je kao i sve i ovo regulirala jednim zakonom, pa je prema ovome što vidimo cilj da i Republika Hrvatska prilagođavajući se europskom zakonodavstvu to učini ovim zakonom. Hrvatsko tržište poljoprivrednih proizvoda je neuređeno, mislim da je to svima jasno i to je više puta istaknuto na različite načine, pa je svaka aktivnost koja ima nekakav načelni cilj da uredi tržište poljoprivrednih proizvoda načelno i pozitivno. Evo nekoliko je mojih prethodnika istaknulo da je malo problematično to što mi već u uvodu za ovaj zakon ukazujemo da će on vrijediti samo do ulaska Hrvatske u Europsku uniju, a ovdje smo ga istaknuli kao P.Z.E. zakon. Dakle, europski zakon koji donosimo prestat će dakle važiti ulaskom Hrvatske u Europsku uniju. Dakle, riječ je on nekakvom prijelaznom ili prilagodbenom ili ne znam kakvom zakonu. No, kažem načelno ako ima cilj urediti tržište i popraviti neke stvari na tržištu poljoprivrednih proizvoda načelno je pozitivan. No, jasno je da uz te nekakve gospodarske benefite koje bi trebao donijeti on mora dati i određenu sigurnost poljoprivrednika koji se bave poljoprivrednom proizvodnjom u Hrvatskoj. I ukoliko on ne doprinese njihovoj nekoj većoj sigurnosti onda će on biti manjkav. Dakle bit će u nekim svojim dijelovima samo djelomično ostvaren. Već su moji prethodnici istaknuli dosta tih pojedinačnih stavki. Teško je ne ponoviti neke od njih, teško je nešto novo reći, ali naravno svatko od nas kreće da kažemo sa svoga praga i svoga područja u kojega dolazi pa ću i ja. Mene posebno u ovom zakonu, u ovom prijedlogu zakona interesira područje uređenja unutarnjeg tržišta, odnosno područje interventnih mjera, odnosno općenito javnih intervencija pa zatim interventnih mjera. Svjedoci smo da je do sada bilo čitav niz interventnih mjera u obliku otkupa od strane države, pa smo vidjeli da je bilo i mlijeko, bila je pšenica, bio je kukuruz, bili su goveda, bile su svinje. Evo od nedavno i mandarine itd. Dakle gdje god postoji nekakav višak poljoprivrednih proizvoda Vlada uglavnom mora uskočiti kako bi otkupila to, jer naprosto poljoprivrednici ne mogu živjeti ukoliko što proizvedu nemaju kome ili prodati ili predati kako se to kaže na terenu. I to je interesantna, već postoji jedna govorna varijanta. Poljoprivrednici svoje proizvode prodaju, osim kad to rade državi, onda kažu predaju. Ne znam iz kog razloga, da li je to ostavština iz prošlosti, ili je to onaj oblik ja sam predao pa kad stignu novci onda ću znati da sam prodao. Naime Hrvatska je ustvari konstantno izložena takvim potrebama interventnih mjera, dakle prije svega otkupa i evo vidimo da je već problem kukuruza, viškova kukuruza. Vidjeli smo najave junadi. Pčelari koji potiho rade svoj posao, već odavno govore da imaju viška, da ne znaju što će s njim, itd. Dakle uvijek će biti potrebe da država, odnosno Vlada putem svojih mjera uskoči kako bi riješila određene probleme. Gotovo da nema tržišta poljoprivrednih proizvoda u kojima se nije svojedobno pojavila ili će se pojaviti potreba za interventnim otkupom, i za rješavanjem dakle tih poremećaja na tržištu putem takvih interventnih mjera. I ono što je činjenica i dalje će to trebati. Stoga gledajući ovdje članke zakona, dakle članak 9., odnosno članak 11. Budući da dolazim iz istočne Slavonije, odnosno Vukovarsko-srijemske županije, gdje je nedavno, dakle prije godinu i nešto dana bio vrlo problematičan otkup svinja. Naravno da sam gledao to područje. Vidim da u članku 9. se svinjetina ne spominje, dakle spominju se u okviru otkupa i prodaje, odnosno javnih intervencija. A u članku 11. ste spominjali samo kategoriju ukoliko je otkup svinja način da se riješe određene bolesti. Dakle mislim da, dakle trihineloza, svinjska kuga, itd. Mislim da to nije dovoljno i da to zasigurno za slavonske uzgajivače svinja, znam da ih ima i u ostalim dijelovima Hrvatske, neće biti optimistično kad vide da svinja nema u ovome prijedlogu. Ja moram reći da je još jedan segment meni jako interesantan, ovaj puta kao potrošaču, a to je onaj segment koji govori o pravilima vezanim uz trženje i proizvodnju, dakle uz tržišni standard. Ako ništa za nadati se da ćemo barem zbog ovoga konačno znati da li ono što jedemo, što je deklarirano kao određeni proizvod je zaista taj proizvod. I dan danas možemo po raznoraznim trgovinama, kako se to kaže mesarnicama i slično, naći meso za koje ne znamo odakle potječe. Vrlo često ćemo pašku janjetinu naći svukuda, pa i tamo gdje ne znaju gdje je Pag, a porijeklo je negdje iz južne Amerike, Australije, Novog Zelanda, i ne znam kojega drugoga dijela. Kažem načelno, ako je cilj zakona da popravi stanje, i uredi tržište poljoprivrednih proizvoda, prijedlog zakona je pozitivan, načelno pozitivan. Iako ima niz nekih stvari koje bi, vidjeli smo ovdje i vezano uz kozje mlijeko i uz ostalo koje bi valjalo doraditi, odnosno dodati. Raduje me da je ovdje jedan amandman koji ide u prilog ovoga što sam rekao za svinje, pa se nadam da će i on biti uvažen bez obzira što je dakle vladajuća koalicija predložila, kao član opozicije ga podržavam. I na kraju moram izraziti nadu da će možda i poljoprivredna komora, kad jednom počne raditi kako treba i profunkcionira kako treba, pomoći isto tako u uređenju ovog poljoprivrednog tržišta, pa ćemo i mi jedanput doživjeti da oni koji proizvode znaju kome će prodati, na koji način će živjeti od onoga što rade i da će možda i Hrvatska jedanput biti poljoprivredno razvijena zemlja, budući je poljoprivreda strateška grana gospodarstva Hrvatske. Hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Josip Kraljičković. Izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani saborski zastupnici. Prvo se zahvaljujem na vašim primjedbama, vašim prijedlozima, vašim pohvalama. Evo sigurno će nam svima dobro doći i koristiti za bolje razumijevanje zakona i vremena u kojem i za koje vrijeme zakon donosimo. Ponovit ću da je cilj među ostalim ovoga zakona uspostaviti pravni i administrativni okvir koji će osigurati punu uporabu EU sustava kada uđemo u Europsku uniju, propisanog uredbom Vijeća Europske zajednice 12-34 2007. godine. A to znači ispunjavanje mjerila, zatvaranje pregovora i za poglavlje 11. Znači ovaj zakon moramo prihvatiti kao samo u prijelaznom razdoblju. Prije svega da pripreme administraciju, ali i proizvođače na ono što ih očekuje u Europskoj uniji. Na njemu su radili hrvatski stručnjaci, stručnjaci iz Europske Komisije, i ovaj tekst je usuglašen, znači zajedno, zajednički tekst na kojeg smo dobili također odobrenje Europske Komisije. To znači da je poštivano kako ono što piše u uredbama Europske Komisije tako i ono što je naša stvarnost i što možemo promijeniti u ovome kratkome razdoblju. Kada je riječ o proizvođačima mlijeka koje smo danas smo prenijeli i njihove i primjedbe također i mi u ministarstvu, mi razumijemo njihovu zabrinutost za postojeće stanje, status u Hrvatskoj s naglaskom da su kod nas potpore i skrb države sada puno veći nego u Europskoj uniji, a u Europskoj uniji postoje veća ograničenja kod nas ne postoji. Ograničenja u proizvodnji mlijeka za sada u Hrvatskoj ne postoje, kada uđemo u Europsku uniji tada ćemo to vidjeti. Što se tiče proizvodnje mlijeka koja je spominjano ovdje ja mislim kozjeg, ovčjega, na nju se uopće ništa ne odnosi ovo što mi je rečeno, tako da ako netko traži ograničenja onda je to problem, ali držimo da nitko ne traži ograničenja za tu vrstu proizvodnje mlijeka. Znači ovaj zakon je i za njih i za sve nas predvidio vrijeme prilagodbe i upravo mjere koje možemo uvesti s ciljem bolje zajedničke pripreme ulaska u Europsku uniju. Biti članica u 2012. neke stvari ne možemo jednostavno više odgađati. Također dvije godine prije ulaska ne možemo izmišljati neke druge mjere, drugu praksu koja bi bila drugačija, racionalnija voditi mjere već možemo voditi mjere koje su usklađene i koje postoje u Europskoj uniji i koje su realnost i kod nas da ih je moguće provesti. Kada je riječ o agenciji koja se spominje normalno u zakonu, onda ne treba se plašiti uvoznih carinskih kvota, jer i danas također ona to provodi i dijeli uvozne kvote, a u zakonu je predviđeno da se u taj posto uključi u značajnoj mjeri Carinska uprava. Što znači da će agencija u ovom dijelu imati čak i manje posla nego do sada. Potpora privatnom skladištenju, znamo da još nisu ispunjeni svi uvjeti da se u potpunosti može primijeniti. Međutim, za provedbu ovoga sustava morali smo napraviti prvi korak, a to je upravo donošenje ovoga zakona i ono što sam već naglašavao pripremiti i proizvođače i nas administrativno koje nas očekuju ulaskom u Europsku uniju. A to znači određena potreba za skladištenjima, skladišnim kapacitetima i kod toga je riječ o proizvođačima koji ostvaruju naknadu za skladištenje, a ne o nekom drugom. Kada je riječ o proizvodnji voća, ne znam nitko nije nigdje nisam pročitao ni tvrdio iz Vlade, ministarstva da ne uvozimo voće i povrće, tako da je to jednostavno. Istina da uvozimo voće i povrće, ali istina je da smo evo ovih proteklih 6 godina povećali površine pod voćnjacima za 16%, a za površine pod vinogradima za 22%. I također neće biti ograničenja niti sada za stanju voća, odnosno proizvodnju povrća niti u Europskoj uniji. Ograničenje postoji samo za sadnju novih vinograda, tako da će se moći nastaviti realizacija projekata i kada uđemo u Europsku uniju, normalno uz vjerojatno druge uvjete potpora. Kada je riječ o proizvodnim ograničenjima, mi nećemo voditi proizvodna ograničenja do ulaska u Europsku uniju, nego ćemo samo ustrojavati potreban strategijski sustav. Još jednom ponavljamo, nema bojazni za proizvođače kada je riječ bez obzira na vrstu proizvodnje i vrstu proizvođača ili njihovu regionalnu zastupljenost, da će tako nešto biti. Također je bilo pitanje kako je napravljen odabir posebnih potpora. To su potpore jednostavno kakve postoje u Europskoj uniji. Nismo u prijelaznom razdoblju htjeli voditi dodatne programe potpora posebno jer su Zakonom o državnoj potpori osigurana sredstva za cjelokupnu poljoprivrednu proizvodnju. Znači imamo posebni Zakon o potporama tako da je to regulirano tim zakonom. Kada je riječ o definiciji agencije onda se ovdje priklanjamo rješenju kojega smo dobili u obliku amandmana od Odbora za zakonodavstvo a također kada je u upotrebi termin ovdje u tekstu zakona sektor ili proizvod slažemo se da kod nekih proizvoda je teško to nazvati sektor ali mi smo se odlučili da koristimo rješenja kakva su se koristila i koriste u uredbi Europske unije. Uvozne i izvozne dozvole podzakonskim propisima će biti ubrzo nakon stupanja na snagu ovoga zakona detaljno utvrđene gdje će biti propisana visina jamstva, rokovi za uvoz i izvoz, rokovi za povrat uplaćenog jamstva i slično. Uloga agencije i njezino ... [[Govornik se ne razumije.]] njezinih funkcija ali i poslova drugim tijelima je moguća i normalna u europskoj praksi, u Europskoj uniji. I normalno i ovdje je predviđena zakonom kako ovdje stoji, kako stoji u zakonu to znači da će putem pisanog sporazuma i ugovora to agencija učiniti sa specijaliziranim ustanovama koje se bave određenim poslovima i točno propisati što i kako se to provodi i primjenjuje. To će se također nastaviti primjenjivati i kada uđemo u Europsku uniju. Još jednom naglašavam da je ovaj tekst zakona za nas vrlo važan kako bismo njegovim prihvaćanjem zatvorili poglavlje 11 i normalno omogućili ulazak u Europsku uniju što skoriji. U okviru ove rasprave dobili smo i amandmane od Kluba zastupnika HDZ-a i HSS-a jedan amandmani amandmane od Ureda za zakonodavstvo. U ime predlagača Vlade Republike Hrvatske prihvaćam amandmane koje smo dobili. Zahvaljujem se na raspravi i vašem razumijevanju.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče. Prvo, ispravit ću navod gospodina državnog tajnika da se netko zalagao za uvođenje ograničenja proizvodnje mlijeka ovčjeg i kozjeg. Veoma je bitno članak 13. stavak 1. sustav proizvodnih ograničenja iz članka 8. ovog zakona može se uvesti u sektorima mlijeka i šećera. Prijedlog je bio mlijeka osim kozjeg i ovčjeg. Protivimo se mogućnosti da bude mogućnost ograničenja jer ga nema ni Europa. Očito niste s dovoljnom pozornošću slušali raspravu. A drugi vaš navod da su ovaj zakon pisali i europski stručnjaci to inače još nikad nisam čuo u ovom Hrvatskom saboru. Vi ste prvi državni tajnik koji je rekao da je ovaj zakon pisan od strane europskih stručnjaka. Ja ću sutra provjeriti u Uredu Europske komisije u Zagrebu i zatražiti njihova imena. Hvala.
Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak je sutra u 9,30 sati sa Prijedlogom državnog proračuna Republike Hrvatske za 2010. i projekcije za 2011. i 2012. godinu sa prijedlozima financijskih planova izvanproračunskih korisnika za 2010., sa projekcijama za 2011. i 2012. Hrvatskih voda, cesta, Državne agencije za osiguranje štednih uloga i sanaciju banaka, Hrvatskog fonda za privatizaciju i Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost, Prijedloga državnog proračuna i financijskih planova izvanproračunskih korisnika za 2010. i projekcije za 2011. i 2012. godinu. I Konačni prijedlog zakona o izvršavanju Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2010. godinu. U petak rasprava o Konačnom prijedlogu zakona o radu. I u srijedu najvjerojatnije glasovanje o proračunu i ostalim pratećim zakonima i propisima. Izvješće o korištenju pretpristupnih programa pomoći Europske unije za razdoblje od 1. siječnja do 30. lipnja 2009. godine. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak: prihvaća se izvješće o korištenju pretpristupnih programa pomoći Europske unije za razdoblje 1. siječnja do 30. lipnja 2009. godine. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 81 glasom za, 6 suzdržanih i 4 protiv donijet predloženi zaključak.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane saborske zastupnice, poštovani saborski zastupnici. Zadovoljstvo mi je predlagača Vlade Republike Hrvatske ukratko obrazložiti Prijedlog Zakona uređenja tržišta poljoprivrednih proizvoda, s Konačnim prijedlogom zakona. Prijedlogom ovog zakona ostvariti će se temeljni okvir za skupinu mjera uređenja tržišta koja se skupa s izravnim plaćanjima ubrajaju u tzv. prvi stup poljoprivredne politike. Dakle, razlozi za donošenje ovoga zakona s usklađivanje s odgovarajućim propisima Europske unije koji regulira pitanja uređenja tržišta poljoprivrednih proizvoda u EU, te ispunjavanja jednog od tri mjerila za zatvaranje pregovora u poglavlju Poljoprivreda i ruralni razvoj. Zakon je pripremio tim hrvatskih stručnjaka u konzultacijama sa Europskom komisijom u razdoblju koje je bilo iza nas znači u vremenu dok još nije bilo otvoreno poglavlje za pregovore i za dogovore. To samo govori da smo mi u ovom vremenu također radili i upravo zbog toga smo evo danas pred vas stavili dva zakona iz našega područja. Ovaj zakon je po uzoru na odgovarajuće EU propise strukturiran kao krovni zakon. Njime se definiraju mjere uređenja tržišta za pojedine sektore poljoprivrednih proizvoda, uvjeti za aktiviranje pojedinih mjera uređenja tržišta i uloga određenih tijela u njihovoj provedbi. Odredbe zakona se odnose na gotovo sve sektore u našoj poljoprivredi od žitarica, preko šećera, hmelja, sve do mlijeka i mliječnih proizvoda i pčelarstva. Zakonom su obuhvaćene sve mjere uređenja tržišta osim izravnih plaćanja. U ovom trenutku možda je još važnije istaknuti da se ovim zakonom daje pravna osnova za ustrojavanje administrativne strukture koju moramo uspostaviti do ulaska u Europsku uniju. Zakon obuhvaća mjere koje su poznate iz dosadašnjeg Zakona o poljoprivredi kao što su interventne mjere, carinske kvote, uvozne i izvozne dozvole, ali i drugih propisa kao npr. tržišni standardi, gdje zakon ima prije svega poveznicu sa Zakonom o hrani. Njime se također ovdje određeni mehanizmi koji se do sada nisu primjenjivali u Hrvatskoj, primjerice proizvodna ograničenja, potpora ... skladištenju, priznavanje proizvođačkih sektorskih organizacija će se uvesti upravo ovim zakonom. To odmah želim naglasiti da se neće odmah provoditi sve mjere propisane ovim zakonom, već će se one posebno uvoditi i primjenjivati ovisno o stanju na tržištu, jer s istim uvjetima naše proizvodnje te postojanju potrebnih administrativnih preduvjeta. Ovakva praksa je slična i onoj koja se provodi u Europskoj uniji, gdje se odgovarajućim propisima definira veći broj mjera uređenja tržišta. U praksi se međutim sve one ne provode, već samo one koje su stvarno u određenom trenutku potrebne. Zato želim istaknuti da značaj donošenja ovoga zakona ne leži samo u ispunjavanje uvjeta za članstvo u Europskoj uniji, nego u stvaranju zakonskog okvira u kojem će svi akteri uključeni u proces od proizvodnje do stavljanja na tržište, odnosno izvoza i uvoza određenih poljoprivrednih proizvoda imati mogućnost postupanja, poznavati uvjete proizvodnje i poslovanja u Europskoj uniji. U tom smislu ovaj zakon je iznimno važan, jer će se njegovim donošenjem na jasan i sustavan način jedinim pravnim propisom, a u skladu sa najvišim standardima i najboljom praksom proizvodom Europske unije, uvesti više reda na tržištu poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda u Hrvatskoj. Ovaj zakon će biti nastavljen samo u prelaznom razdoblju dok ne uđemo u Europsku uniju. Kada ćemo ući u Europsku uniju tada ćemo primjenjivati njihove uredbe. Zahvaljujem se na pozornosti.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo? Odbor za europske integracije? Poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj? Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Državni tajniče sa suradnicama, kolegice i kolege. Hrvatska do danas nema poseban zakon koji regulira različite mjere uređenja poljoprivrednog tržišta. One su uglavnom regulirane u okviru postojećeg Zakona o poljoprivredi, odnosno potporama u poljoprivredi. Dugo se govori i potrebi uređenja tzv. tržnih redova, a do sada je to učinjeno samo za žitarice i to u posljednjih godinu dana. Dakle, donesena je uredba prije godinu dana. S obzirom na početak pregovora o poglavlju poljoprivrede, nužno je da i ovo područje uredimo sukladno odredbama primarnog i sekundarnog izvora prava Europske unije s mogućim prijelaznim razdobljima. Ovim prijedlogom zakona činimo upravo to. I to sukladno Sporazumu o pridruživanju. Uređenje ovog područja jednog je od mjera za zatvaranje poglavlja Poljoprivrede i ruralni razvoj. Zakonom se usklađuju načela koja proizlaze iz odredbi primarnog izvora prava Europske unije, a djelomično se uspostavlja zajednička organizacija poljoprivrednog tržišta i specifične odredbe za određene poljoprivredne proizvode koji proizlaze iz sekundarnog izvora prava Europske unije i dakle tu se djelomično usklađujemo. U obrazloženju prijedloga ističe se da je objedinjavanje svih mjera uređenja tržišta u okviru jednog zakona, povećava transparentnost u ponudi provedbi poljoprivredne politike, a time sigurnost i stabilnost poslovanja za sve subjekte na tržištu poljoprivrednih proizvoda. Zakonom se propisuju vrste tržišnih intervencija, proizvodni na koje se one primjenjuju, te vrijeme u kojima se mjere mogu provoditi. Značajnu ulogu u provedbi interventnih mjera na tržištu imat će agencija za plaćanja koja će voditi niz administrativnih poslova vezanih uz uređenje i provođenje intervencija na tržištu. Budući da agencija nije još do kraja osposobljena, za sve poslove koje će ubuduće trebati raditi, bitno je ubrzati njezino kadrovsko i financijsko opremanje. Zakonom se predviđa provođenje 6 vrsta tržišne intervencije i to kroz javne i posebne intervencije, potpore privatnom skladištenju, prilagodbe ponude potrebama tržišta, proizvodna organizacija i posebne pomoći. Do sada se u Hrvatskoj kada se govori o ovim interventnim mjerama najviše su se koristile interventne mjere kroz interventan otkup stoke. Izostanak osmišljene dugoročne poljoprivrede politike u Hrvatskoj dovodi do značajnih poremećaja i oscilacija u domaćoj proizvodnji što rezultira niskom proizvodnjom i produktivnošću s obzirom na potencijale i pospješuje rast uvoza posebno u sektoru prerađivačke industrije koja traži jeftinu sirovinu za preradu. Ako nema dugoročne vizije razvija jednog sektora onda nikakve parcijalne intervencije niti specijalni programi ne mogu riješiti probleme sektora. Reći ću to na primjeru operativnih programa koji su vođeni u stočarstvu, voćarstvu i povrtlarstvu da bi imali daleko više uspjeha da postoji konzistentna politika od proizvodnje, prerade i tržišta. Ovako ona je samo donijela dodatne probleme poljoprivrednicima koji su ušli u ove programe, zadužili se a sada nemaju sigurnost plasmana i sigurnost dohotka. Možemo donositi najbolje zakone ali ako nećemo mijenjati praksu oni ostaju samo mrtvo slovo na papiru. Željela bih ovom prilikom iznijeti nekoliko primjedaba koje su dostavili mljekari i koje bi se eventualno mogle provesti kroz provedbene propise s obzirom da zakoni tako će u ovakvom obliku biti samo do trenutka ulaska Hrvatske u Europsku uniju. Oni konkretno imaju primjedbe na članke 13., 20., 22. i 27. u kojima se u članku 13. govori o proizvodnoj organizaciji gdje oni predlažu da se izuzme od proizvodnih, odnosno proizvodna ograničenja, da se od takvih ograničenja izuzme kozje i ovčje mlijeko ... [[Govornica se ne razumije.]] ukupno sve vrste mlijeka. Zatim, u članku 20. gdje se govori o proizvođačkim i sektorskim organizacijama da se osnivanje na inicijativu proizvođača u sektorima voća i povrća, maslinovog ulja i stolnih maslina, vina i hmelja doda također mlijeko, da se kod izvoznih dozvola uz žitarice i šećer također uključi mlijeko i kod sredstava za promociju potrošnje gdje se zakonom predlaže da ministarstvo može propisati takvu promocijsku pristojbu, da se kaže da je to isključivo na dobrovoljnoj osnovi i da uz proizvođače to mogu tada plaćati i prerađivači. Dakle, ocjenjujemo da je dobro da donosimo ovakav zakon, da je to još jedan korak ka usklađivanju zakonodavstva ali je nužno da usklađujemo i praksu pa ćemo mi u klubu SDP-a prihvatiti ovakav Zakon o uređenju tržišta poljoprivrednih proizvoda.
Hvala. Klub IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Klub HDZ-a gospodin zastupnik Krešo Filipović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Evo, pred nama se nalazi Prijedlog zakona o uređenju tržišta poljoprivrednih proizvoda kojim se uređuje jedno od tri osnovna područja zajedničke poljoprivredne politike Europske unije. Ovdje je potrebno naglasiti kako je Republika Hrvatska za izravna plaćanja te za mjere ruralnog razvoja koji predstavljaju preostala dva temeljna područja zajedničke poljoprivredne politike već sredinom ove godine utvrdila usklađeni pravni okvir donošenjem Zakona o državnoj potpori u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Također je potrebno naglasiti kako i ovaj prijedlog zakona predstavlja dio europskog paketa, odnosno još jedan od veoma važnih propisa kojima se nacionalno zakonodavstvo usklađuje sa europskim i to u najzahtjevnijem području kako sa nacionalnog aspekta tako i sa aspekta proračuna Europske unije te da se danas samo nekoliko tjedana nakon službenog otvaranja pregovora za poglavlje 11 – Poljoprivreda i ruralni razvoj nalazimo pred donošenjem zakona kojim ćemo ispuniti mjerilo za zatvaranje pregovora u ovom poglavlju. Upravo su to razlozi zbog kojih ćemo mi iz Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati donošenje predloženog Zakona o uređenju tržišta poljoprivrednih proizvoda te zbog kojih njegovu pripremu i izradu smatramo velikim uspjehom Vlade Republike Hrvatske i državne administracije koji su zajednički uspjeli otkloniti određene sumnje u našu vlastitu spremnost i sposobnost i na taj način prema informacijama kojima raspolažemo izazvati pozitivne reakcije od strane Europske komisije kada je u pitanju uređenje ovog iznimno zahtjevnog područja. Kada je u pitanju trenutno stanje potrebno je reći kako se u Republici Hrvatskoj primjenjuju različite mjere uređenja tržišta poljoprivrednih proizvoda pri čemu se neke od njih aktiviraju samo u slučajevima većih tržišnih poremećaja. Temeljni pravni okvir za provedbu mjera uređenja tržišta predstavlja važeći Zakon o poljoprivredi koji kao mjere uređenja tržišta predviđa propisane cijene i intervencije na domaćem tržištu, novčane poticaje i naknade, mjere poticanja prodaje i potrošnje, mjere uravnoteženja ponude i potražnje te trgovinske mjere. Također, Zakon o poljoprivredi predviđa i mogućnost da se pitanja uređenja tržišta odnosno regulacije ponude i potražnje pojedinih skupina poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda riješi uredbama Vlade Republike Hrvatske, dakle tzv. tržnim redovima. Ovdje je potrebno napomenuti kako za sada u Republici Hrvatskoj imamo samo tržni red propisan za žitaricu dok se za druge poljoprivredne proizvode predviđene mjere uređenja tržišta propisane horizontalnim propisima poput onih trgovinskih mjera, zatim specifičnim propisima za pojedine proizvode, na primjer marketinški standardi ili se one primjenjuju temeljem odluka Vlade Republike Hrvatske koje su ograničenog trajanja i to u slučajevima većih tržišnih poremećaja, dakle radi se o različitim interventnim mjerama. Treba jasno reći kako se postojeći sustav uređenja tržišta poljoprivrednih proizvoda u Republici Hrvatskoj bitno razlikuje od onoga u Europskoj uniji. S obzirom na činjenicu da se on od 2007. godine zasniva na jedinstvenom propisu odnosno na uredbi Vijeća Europske zajednice broj 1234 kojom su obuhvaćene sve mjere uređenja tržišta osim onih koje se odnose na izravna plaćanja i to za sve poljoprivredne proizvode. Upravo zbog uvažavanja prethodne činjenice Vlada Republike Hrvatske predlaže donošenje jedinstvenog propisa odnosno Zakona o uređenju tržišta poljoprivrednih proizvoda koji je po uzoru na odgovarajući propis Europske unije strukturiran kao krovni zakon i kojim će se na jednom mjestu definirati sve nacionalne potpore uređenja tržišta za pojedine sektore poljoprivrednih proizvoda, uvjeti za aktiviranje pojedinih mjera te uloga određenih tijela i institucija u njihovoj provedbi. Smatramo važnim naglasiti kako usvajanje predloženog zakona bez obzira na ispunjavanje mjerila za zatvaranje pregovora u poglavlju 11 – Poljoprivreda i ruralni razvoj ne znači automatski potpuno preslikavanje europskog modela uređenja tržišta poljoprivrednih proizvoda jer to u ovom trenutku jednostavno niti je moguće i to iz dva osnovna razloga. Prvi je razlog taj što Hrvatska nema potrebu uvoditi mjere uređenja tržišta za određene proizvode koje za nju nisu interesantni mada su oni sadržani i obuhvaćeni spomenutom uredbom. A drugi je razlog taj što Republika Hrvatska do stupanja u punopravno članstvo Europske unije mora poštivati obveze preuzete određenim međunarodnim ugovorima zbog kojih, za razliku od zemalja Europske unije, ne može primjenjivati niz mjera vezanih za vanjsku trgovinu poput izvoznih subvencija i dodatnih carina i slično. Unatoč toj činjenici još uvijek preostaje značajan broj mehanizama uređenja tržišta kojima Republika Hrvatska može uspostaviti i kvalitetan pravni i administrativni okvir koji će osigurati punu provedbu europskog sustava uređenja tržišta poljoprivrednih proizvoda nakon što Republika Hrvatska postane punopravna članica Europske unije. Upravo predloženi Zakon o uređenju tržišta poljoprivrednih proizvoda predstavlja taj pravni okvir koji je uistinu pripremljen na kvalitetan način, koji će omogućiti hrvatskom poljoprivrednom tržištu adekvatnu i kvalitetnu pripremu za buduće funkcioniranje u okviru zajedničkog poljoprivrednog tržišta Europske unije. Mi iz Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice vjerujemo kako se svi skupa možemo složiti sa prethodnom konstatacijom te sa činjenicom da je uređenje tržišta poljoprivrednih proizvoda od iznimne važnosti za ukupnu hrvatsku poljoprivredu, a posebno za naše poljoprivrednike. Nakon ovih, rekao bih uvodnih i načelnih konstatacija kojima se opisuje trenutno stanje u Republici Hrvatskoj, obrazlažu razlozi donošenja novog zakona te naglašava njegov značaj za ukupnu hrvatsku poljoprivredu, potrebno je nešto konkretno reći i o tome što sam zakon propisuje. Naime, Zakonom o uređenju tržišta poljoprivrednih proizvoda, kao što je to navedeno u članku 1. prijedloga, propisuju se mjere uređenja tržišta u pojedinim, dakako za Republiku Hrvatsku važnim sektorima poljoprivrednih proizvoda, nadležnosti određenih tijela u provedbi mjera uređenja tržišta, korisnici predviđenih mjera te sustav kontrole i inspekcije. Treba naglasiti kako zakon dijelom propisuje mjere koje su se i do sada primjenjivale u Republici Hrvatskoj kao što su interventne mjere, carinske kvote, uvozne i izvozne dozvole. Međutim, potrebno je naglasiti i to kako zakon ujedno uvodi potpuno nove mehanizme koje do sada nismo imali u primjeni kao što su primjerice proizvodnja ograničenja u vidu proizvodnih kvota za sektore mlijeka i šećera, potpore privatnom skladištenju, priznavanje proizvođačkih i sektorskih organizacija i slično. Kao što je to slučaj u Europskoj uniji, predloženi zakon obuhvaća sve mjere uređenja tržišta osim onih koje se odnose na izravna plaćanja, ali samo za one sektore, kao što sam već i ranije rekao, koji su interesantni za Republiku Hrvatsku. U stavku 2. članka 3. zakona navedeni su spomenuti sektori iz čega proizlazi da će se mjere uređenja tržišta primjenjivati za žitarice, šećer, hmelj, maslinovo ulje i stolne masline, voće i povrće te njihove prerađevine, vino, živo bilje i cvijeće, goveđe, svinjsko, ovčje i kozje meso, jaja i meso preradi, mlijeko i mliječne prerađevine, pčelarske proizvode te ostale proizvode navedene u dodatku ovoga zakona. Nadalje, zakonom su predviđene sljedeće mjere uređenja tržišta. Tržište intervencije koje obuhvaćaju javne intervencije, potpore privatnom skladištenju, posebne interventne mjere, prilagodbu ponude zahtjevima tržišta, sustav proizvodnih ograničenja te sustav posebnih pomoći. Zatim pravila vezana uz trženje i proizvodnju, dakle tržne standarde, priznavanje proizvođačkih i sektorskih organizacija te prerađivačkih grupa, mjere koje se primjenjuju prilikom trgovine sa drugim zemljama, dakle uvozne i izvozne dozvole, carinske kvote i izvozne kvote za šećer te posebne mjere za pojedine sektore. Ovdje je potrebno reći kako se sve prethodno nabrojane mjere neće moći primjenjivati, to je i državni tajnik rekao u svom uvodnom izlaganju, automatski nakon što donesemo ovaj zakon jer za primjenu svih tih mjera morat će se stvoriti i okolnosti na tržištu i morat ćemo stvoriti sve one pretpostavke koje su neophodne da bi te mjere mogli primjenjivati. Mi iz Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice držimo kako donošenje ovog zakona dolazi u pravom trenutku te da je riječ o propisu koji će na jedan transparentan i kvalitetan način pridonijeti unapređenju tržišta poljoprivrednih proizvoda u Republici Hrvatskoj. Također, određeni njegovi mehanizmi pridonose kvaliteti praćenja stanja na tržištu i na taj način lakšem predviđanju mogućih poremećaja što će zasigurno omogućiti pravodobno aktiviranje adekvatnih tržišnih mjera te smanjenje ukupnog tržišnog rizika. Na kraju smatramo kako je ovaj zakon i svojevrsna poruka našim poljoprivrednicima da u slučaju ozbiljnih poremećaja na tržištu neće ostati zakinuti niti prepušteni sami sebi, nego da će imati kvalitetan pravni okvir za rješavanje svih problema nastalih uslijed takvih okolnosti. I na kraju osim ove potpore zakonu, donošenju ovoga zakona, želim reći da je Klub zastupnika HSS-a i HDZ-a podnio jedan amandman na članak 11., dakle predlažemo da se doda još jedan stavak koji regulira mogućnost da Vlada u određenim većim poremećajima, znači na tržištu koji bi se pojavljivali za sve one sektore poljoprivredne koji su nabrojani u članku 3. ovoga zakona, može svojom odlukom intervenirati na tržištu i na taj način umanjiti moguće posljedice i štete koje bi nastale takvim poremećajem. Evo, hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika SDSS-a, gospodin zastupnik Mile Horvat. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Sabora. Gospodine državni tajniče sa suradnicima. Kolegice i kolege. Prijedlog zakona o uređenju tržišta poljoprivrednih proizvoda je u svakom slučaju jedan od onih tekstova koji nije posebno atraktivan za neke šire rasprave, međutim to je jedan zakonski tekst koji bi trebao u budućnosti da odredi neke smjernice i načine i pravila ponašanja, čak i da tako kažem uvjetno i nekakvu vrstu trgovačke kulture na našem tržištu. Prethodno, ja bih ovo moje izlaganje počeo sa dvije samo, citirajući dvije rečenice iz jednog odgovora na zastupničko pitanje kolege Grubišića koji odgovor je dala dakle Vlada pa kaže ovako, između ostalog na sličnu temu, ali su rečenice, objašnjenja vrlo interesantna. I kaže ovako: "Tržište naše zemlje je otvoreno tržište te nema državnog intervencionizma u poslovanju tvrtki koje se vode slobodnom logikom poslovanja i uvjetima liberalnog tržišta." I druga teza, odnosno odgovor jeste, naravno liberalizacija tržišta smanjila je mogućnost carinskog štićenja domaćih poljoprivredno-prehrambenih proizvoda što je rezultiralo povećanjem uvoza. Dakle, ako krenemo od ovog odgovora Vlade na pitanje kolege zastupnika onda nam se otvara jedna rasprava o tome kakvo je ustvari naše tržište danas. Mi u klubu SDSS-a mislimo da je ovo tipično neoliberalno tržište sa svim onim karakteristikama i opasnostima koje takva vrsta slobodne trgovine nosi. Mislimo da je karakteriziraju dvije stvari. Prvo, to je u sadašnjem trenutku dakle, prvo dakle to je sindrom monopolista. Što to znači? To za nas znači sljedeće, da to tržište kontroliraju danas, govorim o tržištu poljoprivrednih proizvoda kontroliraju danas monopolisti preko svojih otkupnih kapaciteta koji jedini imaju i jedini su oni u prilici da čim imaju takve kapacitete za otkup poljoprivrednih proizvoda, jedini su oni da vrše klasifikaciju i selektiranje tih poljoprivrednih proizvoda, a automatski i obračun prema onome tko predaje takav proizvod na nekakav svoj način. Istovremeno oni nemaju alternativu u nekakvoj, nemaju alternativu odnosno supstituciju u nekoj drugoj vrsti otkupa kao što su nekada bile organizirane zadruge, kao što je bila kooperacija koja je pokupila sav višak poljoprivrednih proizvoda od onog seljaka koji se nije na najbolji način snašao na tržištu prodavajući svoju robu. Svakako da tržište danas kontroliraju monopolisti i preko utvrđivanja cijena, jer u krajnjem slučaju oni jedini imaju krajnju prodaju, oni imaju mega markete, velike lance prodaje kojima diktiraju cijenu pa onda vidimo to i u medijima da oni mogu da odrede cijenu brašna, cijenu šećera itd. da je podignu, odnosno da je spuste kad smatraju da je to nekakav interes ili nekakav politički trenutak. Ti monopolisti po našem istovremeno i kontroliraju plaćanje na tržištu. Zašto plaćanje? Zato što su najveći otkupljivači i zato što su u krajnjem slučaju treba da budu i najveće platiše tih poljoprivrednih proizvoda. Oni istovremeno su u poziciji da formiraju i državne potrebe za uvozom određenih poljoprivrednih proizvoda. Druga stvar koju mi, koju smo mi detektirali kao stanje na tržištu ovog trenutka što svakako nije ni malo obećavajuće, a to je pojava jedne opće nelikvidnosti na tržištu poljoprivrednih proizvoda, a smatramo da tu pojavu nelikvidnosti ponovo generiraju oni koji su najveći otkupljivači, koji imaju monopol otkupa, monopol skladištenja i koji treba korektno da vrše u nekakvim korektnim okvirima plaćanja tih svojih otkupljenih proizvoda. I ono što je još gora reperkusija svega toga, a to je insolventnost seljaka. Upravo zbog takvog ponašanja monopolista na tržištu danas seljaci ne mogu naplatiti svoj proizvod po 7, 8, 12 mjeseci. Pšenica još nije plaćena, jabuke još nisu plaćene, otkupljena stoka još uvijek nije plaćena. Vjerojatno će biti plaćena u nekakvim obrocima tokom iduće kalendarske godine što ovom našem seljaku znači otprilike produžavanje agonije jer svaki od njih je kreditno zadužen, svaki ima određene obaveze koje mora da podmiri i da i sa velikim očekivanjem očekuju da se korektno plati njegova roba koja je otkupljena i uskladištena. Zašto to govorim? Zato što hoću da kažem da je u ovakvom jednom kaotičnom stanju na tržištu koje jeste, možda to nije baš jako popularno reći i priznati, ali je de facto ono tako bar na prostoru iz kojega ja dolazim, iz istočne Slavonije i Baranje gdje je gro seljaka upravo u takvom problemu o kojem ja sad pričam ukazala se potreba i stvarno je dobra stvar što je ministarstvo, odnosno predlagatelj se odlučio da nam predloži ovakav jedan koncept prijedloga uređenja tržišta, dakle koncept mjera. Pa u krajnjem slučaju ukoliko ono nije, ukoliko te mjere i nisu najidealnije mislimo da je bilo krajnje vrijeme da se one ponude kao regulacija ovakvog tržišta. Ovdje bih rekao dvije stvari. Prvo bih izrekao dvije dileme o samom meritumu, o samim zakonskim rješenjima i onda bih i zamolio predstavnika ministarstva, državnog tajnika s obzirom da je tu, pa imam priliku da ga pitam da mi objasni jedan koncept za koji, koji mi baš nije posve jasan, a o tom ću kasnije nešto. Dakle, prvo ove dvije dileme. Smatram da, rješenje da kojom je Agencija za plaćanje dobila pravo, mandat da izdaje dozvole za uvoz ili da raspodjeljuje carinske kvote dovodi me u razmišljanje da li je to baš najbolje rješenje, odnosno da li smo ti jednoj organizaciji, jednoj instituciji koja je tek u povoju, koja se još nije ekipirala ni kadrovski, niti tehnički dali smo joj prevelik zadatak, otvorili smo prevelik manevarski prostor da bi se sutra moglo špekulirati da li taj čovjek koji fizički radi taj posao i zadužen je da svojim parafom selektira ovaj zahtjev, od ovog zahtjeva ovome da suglasnost i kvotu, ovome ne da. Dakle, da se stvori jedna percepcija špekulacije i da neki, neki kažem subjektivne procjene kome dati, a kome ne dati pravo na uvoz, odnosno carinske kvote koje će u ovom cijelom poslu biti u stvari najatraktivnija stvar. Druga dilema koju mi ovdje izražavamo jeste u članku 8. su pobrojane tržišne intervencije i kao mjera pod b) je ovdje rečeno da je to potpora privatnom skladištenju. Ona sam za sebe ne mora biti loša ako se uzme činjenica da imamo dosta skladišnog prostora, da imamo formirane otkupljivače, skladištare itd. i sad mi podupiremo ih, stimuliramo na način da im dademo određen dio novca od neke cijene kako bi oni bili stimulirani da otkupljuju, da privatno otkupljuju tu robu. Negativno iskustvo toga je sljedeće. Na prostoru, ponavljam opet, istočne Slavonije i Baranje, u kojoj je voćarstvo bilo u velikoj ekspanziji i stotine hektara su u zadnjih šest, sedam godina podignuto nisu se podigle prave hladnjače sa ... [[Govornik se ne razumije.]] standardima itd. Dakle, imamo svega jednu i ona je vezana uz monopolistu na tržištu. I sad imamo situaciju da taj jedan otkupljivač dobije od države subvencije za otkup jabuka 0,80 lipa po kilogramu a garantirana cijena prve klase je dvije i pol kune. Znači, u te dvije i pol kune koju njemu garantira država dade mu još 80 lipa za otkup. On prikupi potpise i sakuplja kvote za otkup od proizvođača i većinu tih jabuka ne otkupi. Dakle, ne smjesti u skladište. One što otkupi, one klasira kao drugu klasu, plaća je po jednu kunu ili kao industrijsku po 60 lipa i praktički dovodi u kolaps ... [[Govornik se ne razumije.]] proizvodnje na našem prostoru iz razloga što je jedini, iz razloga što se može tako ponašati. Zar nije bilo logike da tih 80 lipa ili već koliko ako smatramo da je potrebno da se to potiče da dobiju direktni proizvođači koji imaju znatno više troškova i čiji proizvodni imputi su takvi da se sa ovih, sa ovom prvom klasom dvije i pol kune teško mogu pokriti pod idealnim uvjetima. Prema tome, ovo govorim iz razloga što izražavam sumnju da je ovo najbolje rješenje u situaciji kad nemamo pripremljene upravo te privatne skladištare. Mi smo donijeli onaj dokument koji se zove u nekakvom vlasničkopravnom smislu koji se zove skladišnica, koji bi trebao u tom slučaju skladištenja da bude nekakav imovinski dokument koji bi se mogao upotrijebiti na tržištu kao garancija proizvođačima. Da li je ta skladišnica profunkcionirala? Da li prati ove mjere ta skladišnica u onom svom formalnopravnom smislu? To ne znam. Ja se nadam da jeste. Ali znam da je ograničena na određen uži krug proizvoda koji se otkupljuju i koji se pokrivaju tom skladišnicom. Prema tome izražavam nekakvu sumnju u ove mjere, pogotovo u mjeru potpore privatnog skladištenja. Mislim da to treba definirati na jedan malo drugačiji način. Zamolio bih vas i iskoristio priliku da mi kažete, možda nije u direktnoj vezi sa ovim, ali je u kontekstu proizvodnje i kontekstu tržišta i kontekstu uvoza voća i povrća, a koga kažemo da imamo dovoljno, a uvozimo voće izvana. Prijeti nam veliki uvoz jabuka iz Kine sad. Istovremeno nam prijeti, odnosno pravila su takva da ulaskom u Europsku uniju, nadam se da će to biti iduće godine, je zabrana podizanja nasada, dakle blokira se kompletno sva ta aktivnost. Formira se katastar nasada i to je kvota s kojom mi raspolažemo. Ja postavljam pitanje i nije mi jasno zašto nismo ovu i slijedeću godinu poticajem iskoristili da povećamo tu raspoloživu količinu nasada, da još u ove dvije godine, ove godine i iduće godine iskoristimo tu mogućnost da podignemo nasade? Tvrdim vam da u trenutku kad smo rekli da nećemo više plaćati potpore u iznosu od 45 tisuća kuna za vinograd ili 22 za voćnjak, sadnja je stala. Privatni posjednik više nije u mogućnosti, nema financijskih mogućnosti da sam isfinancira podizanje jednog hektara nasada. Prema tome, mislim da je tu urađena greška, i mislim da je to trebalo završiti sa procesom pridruživanja. I vidim da mi ističe vrijeme. Mislim da je ovaj zakon konačno treba biti i prije na dnevnom redu. Mi ćemo ga kao klub prihvatiti i očekujemo da u svakom slučaju će taj zakon bar donekle dati nadu ljudima koji su proizvođači, i stoke na prostoru, dakle a nemaju kome prodati. Da neće da im bude u konkurenciji više jeftina novozelandska jagnjetina, da im neće biti u konkurenciji na tržištu više kineska jabuka, da im neće čileansko vino prijetiti njihovoj proizvodnji. Ako to ćemo to postići donekle da se izvrši takva regulacija i zaštita tržišta, onda mislim da smo napravili sa ovim prijedlogom zakona dobar posao. Hvala vam.
Konačni prijedlog Zakona o uređenju tržišta poljoprivrednih proizvoda, hitni postupak, P.Z. broj 467. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo i zajednički klubovi zastupnika HDZ-a i HSS-a. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane te se o njima ne glasuje, jer oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona, sukladno članku 169. Poslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o uređenju tržišta poljoprivrednih proizvoda. Molim uključimo se. Molimo glasovati. Rezultat? Jednoglasno sa 92 glasa za prihvaćen predloženi zakon. Gospođe i gospodo zastupnici, prekidam sjednicu. Nastavak u 15 sati sa raspravom o Konačnom prijedlogu Zakona o poljoprivredi i sve dalje prema predloženom dnevnom redu dokle se stigne u dogledno vrijeme.