Tere päevast, austatud Riigikogu liikmed! Tere päevast, lugupeetud peaminister ja ministrid! Alustame tänast infotundi. Palun teeme kohaloleku kontrolli! Kohalolijaks registreerus 46 Riigikogu liiget, puudub 55. Tänases infotunnis osalevad järgmised valitsusliikmed: peaminister Andrus Ansip, majandus- ja kommunikatsiooniminister Juhan Parts ning rahandusminister Jürgen Ligi. Head kolleegid, kuna täna on hästi palju küsimusi – tervelt üheksa –, siis saan igaühe juures lubada ainult kaks kohapeal registreeritud küsimust.
Läheme esimese küsimuse juurde. Selle esitab kolleeg Rannar Vassiljev peaminister Andrus Ansipile. Palun!
Hea peaminister! Minu küsimus puudutab ühte mittetulundusühingut, millega te tihedalt seotud olete ja mis kannab nime Reformierakond. Seoses Reformierakonna e-hääletusega on üles kerkinud hulk küsimusi. Mittetulundusühingute seadus näeb ette, et üldkoosoleku otsus on vastu võetud, kui selle poolt hääletab üle poole kohal olnud liikmetest. Kui tegu on isiku valimisega, siis loetakse valituks isik, kes saab enim hääli. Kuidas teile tundub, kas e-hääletus, mida ei sisalda Reformierakonna põhikiri, vastab seadusele?
Jah, nii eelhääletus kui ka siseveebihääletus vastavad seadusele. Kui te praegu viitasite seadusele, siis te ei olnud täpne. Te rääkisite kohal olnud isikutest, mitte koosolekul osalenud isikutest. Kui tuua paralleel äriseadustikuga, siis äriseadustik reguleerib protseduure märksa täpsemalt kui mittetulundusühingute seadus. Võib teha järelduse, et seadusandja on pidanud vajalikuks küllalt detailselt reguleerida äriühingute koosolekute korraldamist ja hääletuste läbiviimist, samas aga jätnud MTÜ-de puhul otsuste langetamise suuresti juhtorganite kätte. Ja nagu ma ütlesin, ka MTÜ-de puhul räägitakse koosolekul osalenud isikutest. Näiteks äriseadustiku § 1701 lõige 2 sätestab, et elektrooniliselt hääletanud osanik loetakse koosolekul osalevaks ja osaniku osaga esindatud hääled arvestatakse koosoleku kvoorumi hulka. Seega ka Eesti seadustes on koosolekul osalemise tõlgendus hoopis laiem kui füüsiliselt ühes kindlas ruumis ja ühel toolil istumine.
Palun, kolleeg Rannar Vassiljev, esimene täpsustav küsimus!
Te rääkisite praegu äriühingutest, aga erakonna puhul on tegemist mittetulundusühinguga. Kõik see jutt võib tõesti kehtida aktsiaseltsi ja osaühingu puhul, aga kahjuks ei saa seda laiendada MTÜ-dele. Ka näiteks kohtu registriosakond küsib juhul, kui juhatuse liiget soovitakse kanda registrisse, üldkoosolekul osalenute allkirju. Kuidas Reformierakond on need e-hääletanud inimeste allkirjad kohtu registriosakonnale esitanud?
Põhimõtteliselt need, kes ID-kaardiga hääletavad, annavad oma digiallkirja, kasutades selleks ID-kaarti ja PIN2-koodi. Need, kes mobiiltelefoniga, mobiil-ID-ga hääletavad, täpselt samamoodi identifitseerivad ennast, annavad oma allkirja. Ning need, kes identifitseerivad end paroolikaarti kasutades, teevad seda samamoodi nagu panka sisenedes. Ka seal on inimese identifitseerimine nõutud. Allkirja andmine ühele maksekorraldusele on võimalik väga mitmel moel.
Palun, kolleeg Rannar Vassiljev, teine küsimus!
Tahan täpsustada, kas ma sain õigesti teie väitest aru. Kui võtta tõe kriteeriumiks praktika, siis elu on näidanud, et isikute identifitseerimine Reformierakonna e-hääletuse puhul ei ole just kõige turvalisem olnud. Reformierakond on ise ka seda avalikult tunnistanud ja teatavasti vähemalt ühe liikme enda seast välja arvanud. Üks liige on sealt ise välja astunud, õigemini tänaseks on neid rohkemgi, niipalju kui ma tean. Kas te ikkagi võrdsustate Reformierakonna ebaturvalise e-hääletuse näiteks hääletamisega, mille puhul kasutatakse ID-kaarti või mobiil-ID-ga allkirja andmist?
Ei, ma ei kipu üldse võrdsustama siseveebi hääletust turvaliste identifitseerimissüsteemidega. Ühel mittetulundusühingul peab oma ühingusiseseid protseduure korraldades olema ruumi ka usaldusele. Kõike kindlasti ei ole võimalik ühes erakonnas või ka laiemalt mittetulundusühingus administratiivselt reguleerida, panna justkui ühe vaba ühingu liikmed liikuma mingisugusesse kõrgete seintega labürinti, kus absoluutselt kõik on ette kirjutatud ja kus usaldusel kohta ei ole. Varas on varas. Ei ole mõtet üritada kõiki vargusjuhtumeid välja vabandada sellega, et vara ei ole piisavalt hästi hoitud. Kuidagi on ikkagi võimalikuks osutunud kuriteo toimepanemine, järelikult need, kes küll ei ole kuritegu toime pannud, aga kelle tagant on varastatud, peaksid selles kuidagimoodi süüdi olema. Ma ei tea, kas teil on seda halba kogemust, aga küllalt paljudel Eestis on. Kui teie korterisse või majja on vargad sisse tunginud, seal kõik segamini pööranud, siis ma arvan, et te ei peaks taluma veel süüdistusi selles, et te olete võimaldanud vargal oma valdustesse tungida. Süüdlane saab karistada, ja seda ka siis, kui ta on võõrast identiteeti kurjalt kasutanud.
Nüüd kaks kohapeal registreeritud küsimust. Palun, kolleeg Heimar Lenk!
Aitäh, lugupeetud peaminister, vastuste eest! Mul on selline küsimus. Kõigepealt, teie erakonnas on vargaid üksjagu. Mitmed arendusjuhid on nüüd tagasi astunud ja erakonnast välja astunud. Ja mitte ainult sel korral, vaid ka eelmiste sisevalimiste ajal oli sohitegemist. Nagu kommentaaridest praegu lugeda võib, ei ole ajakirjandus veel jõudnud teie IT-poiste ehk siis patsiga poisteni. Kes teab, milliseid tempe nemad on serverite kallal teinud. Te olete korduvalt rõhutanud, et ei saa võrrelda oravavõrgu sisehääletamisi e-valimistega riigi ulatuses. Kas te lühidalt seletaksite oma mõttekäiku, miks ei saa neid valimisi võrrelda? Mispärast on keskserveris Riigikogu valimiste ajal raske teha sohki, kui seda võib teha Reformierakonna oravavõrgus?
Ega neid vargaid Reformierakonnas nüüd nii palju ka olnud pole! Jutt käib neljast või viiest inimesest ja ma olen päris veendunud, et ülejäänud 13 000 erakonnaliiget ei ole põhjust süüdistada nendessamades pattudes ja kuritarvitustes, millega need neli või viis inimest hakkama said. Üldistused on kohatud. Mulle meenub Eesti Ekspressi artikkel, mis rääkis kurjategijatest, kes Keskerakonna üldkogust osa võtsid ja seal aktiivselt hääletasid, aga ma olen kaugel mõttest, et Keskerakond ongi üks kurjategijate erakond. Teie viisi üldistades võiks ju selle mõtteni jõuda, aga ma ei pea seda mitte kuidagi enda puhul võimalikuks. Ühe mittetulundusühingu, ühe erakonna hääletussüsteem ei pea olema põhimõtteliselt sama turvaline, kui on riigi valimissüsteem. Riigi valimissüsteem, tunnistagem, on maksnud üksjagu palju, see on ülimalt turvaline. Ka identifitseerimise viis on ülimalt turvaline, seda on auditeerinud mitmed sõltumatud audiitorid. Aga nagu ma juba ütlesin ja nagu teie erakonna esimees kinnitab, peab erakonnas olema koht ka usaldusel. Palju on räägitud sellest, et Reformierakond peaks nüüd oma autentimise reegleid karmistama ja valimissüsteemi oluliselt muutma. Jah, ka mina olen seda väitnud, aga praegustes oludes, kui ka kõik jätta endiseks, vaevalt leidub enam kedagi, kes läheks võõrast identiteeti omakasupüüdlikel eesmärkidel kasutama. Õppetund on saadud ja mõnele on see õppetund ülimalt valus olnud. Ma olen kindel, et enam midagi niisugust keegi ei tee.
Nüüd viimane kohapeal registreeritud küsimus. Palun, kolleeg Valdo Randpere!
Lugupeetud peaminister! Selleks, et mina asjast aru saaksin – ja mulle tundub, et ka mõned mu kolleegid ei saa päris hästi sellest aru –, äkki te selgitate, kumb valimisviis on teie arvates turvalisem ja pettusi paremini tuvastada võimaldav, kas elektrooniline või paberhääletus?
Kahtlemata elektrooniline hääletus, ka see siseveebi hääletus, kus identiteet varastati võõraid paroole kasutades, on turvalisem kui pabersedelitega hääletamine. Me teame, kuidas erakondade praktikas pabersedelitega hääletamine käib. Noorliikmed istuvad laua taga, inimene tuleb, talle antakse valimissedel kätte, ta kirjutab allkirja. Kui hiljem tuleb tegelik Jaan Kask ja ütleb, et tema ei ole veel hääletanud, siis välja selgitada, kes parasjagu tol hetkel seal laua taga istus ja vale-Kasele sedeli andis, on võimatu. Elektroonilises süsteemis on kõik logifailid säilitatud ja kõik tehingud on täpselt tuvastatavad – kelle arvutist tehti ning mis päeval ja kellaajal tehti. See on hoopis turvalisem süsteem, kui on võimalik luua pabersedelitega hääletamisel.
Suur tänu, härra peaminister! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus on kolleeg Mailis Repsilt rahandusminister Jürgen Ligile. Palun!
Lugupeetud Riigikogu esinaine! Hea rahandusminister! Päris huvitava teema juurest läheme teise huvitava teema juurde. Nimelt, kui me vaatame Euroopa omavalitsuspoliitikat ja kindlasti ka üksikute Euroopa riikide praktikat selles vallas, siis samm-sammult on viimase paari-kolmekümne aasta jooksul liigutud omavahelise partnerluse ja üksteise usaldamise poole, ja seda ka rahastamises. Ka meie Riigikohus on välja toonud vajaduse, et kohalikel omavalitsustel peab olema teatud rahaline manööverdusruum, et neil oleks oma kohustuste täitmiseks piisavalt raha. Haridus- ja Teadusministeerium on nüüd välja pakkunud täiesti uue lähenemise, mille kohaselt kohalikele omavalitsustele antakse hariduse rahastamisel sõnaõigust väga vähe, kõik read kirjutatakse sihtotstarbeliselt ette. Mind huvitab Rahandusministeeriumi arvamus sellest.
Väga oluline küsimus tõepoolest. Ma pean tunnistama, et me ei ole lõplikus lahenduses haridusministriga veel kokku leppinud. Tegu on ilmselgelt optimeerimisülesandega: ühelt poolt on vajadus efektiivistada hariduse väga suure eelarvesumma kasutamist, teiselt poolt tuleb kaitsta omavalitsuste autonoomiat ja hoida ära riske, mis võiks nende rahandust üldiselt ohustada. Ja mitte ainult nende rahandust, vaid kogu riigi rahandust. Selle üle me praegu vaidleme. Ma oletan, et kultuurikomisjoni liikmena te teate sellest mudelist, mille haridusminister on uuena välja pakkunud. Minu pakkumine on teistsugune ja ma olen praegu arvamusel, et see on parem. Aga me vaidleme tõenäoliselt homme valitsuskabinetis veel. Haridusministri idee põhineb õpilaste arvul omavalitsuses keskmiselt ja elanikkonna tihedusel keskmiselt, mis suure üldistusena võib olla loogiline, aga konkreetses olukorras teostamatu ja väga koormav omavalitsusele. Need riskid me igal juhul peame kõrvaldama.
Palun, kolleeg Mailis Reps, esimene täpsustav küsimus!
Hea minister, te viitasite oma vastuses kahele eraldi teemale. Üks on põhikooli- ja gümnaasiumiseadusega väljapakutud täiesti uus lähenemine, mis ehk likvideerib nn lõtku hariduse ja teaduse rahastamise puhul. Mis puutub kohalikku omavalitsusse ja peamiselt üldharidusse, siis jääksid ära kõikvõimalikud need osad, mis siiamaani on vähemalt viimase 20 aasta praktika kohaselt olnud korraldatud nii, et kohalik omavalitsus saab sihtotstarbeliste kohustuste täitmisel ka piisava rahalise ruumi, millest lähtudes ta saab ise oma otsuseid teha, seda muidugi kooskõlas riigi rahastamisega. Kas selline põhimõtteline poliitiline seisukoht on teil Vabariigi Valitsuses läbi arutatud, et hariduse rahastamisel enam kohalikule omavalitsusele enda otsustusruumi, välja arvatud oma tulubaas, ei jäägi?
See on kogu selle temaatika üks külg ja ma loodan, et homme on see meil valitsuses kõne all. Selles vallas on mu tunded jällegi vastakad. Ma ei välista kuidagi, et omavalitsuste autonoomiat haridusvõrgu korrastamisel piiratakse. Seda ei saa põhimõtteliselt välistada, juhul kui süsteem hakkab kellelegi üle jõu käima, nagu ta paljudel juhtudel kipub olema, ja kui on näha, et hariduse kvaliteedi nimel tuleb teha ümberkorraldusi. Seda põhimõtet ma katsun kindlasti igati toetada. Aga teiselt poolt ei tohi juhtuda, et seejuures pannakse kohalikud juhid väljapääsmatusse seisu. Me peame tagama nii selle, et keegi ei oleks vale rahastamismudeli tõttu ülerahastatud ehk siis raiskaja, mis on muide ka risk, ja teiselt poolt selle, et valikuvõimaluste puudumise korral öeldakse omavalitsustele, et kui tahate midagi teha, siis peate katte otsima kuskilt mujalt. Päris nii ei tohi ka juhtuda. Seega meil on päris raske ülesanne ja ma tean, et kultuurikomisjon on teinud väga kõva tööd selle arutamisel.
Palun, kolleeg Mailis Reps, teine täpsustav küsimus!
Lugupeetud rahandusminister! Kui lubate, läheksin Vabariigi Valitsuse ja kohalike omavalitsuste koostöökokkulepete juurde. Alates ajast, kui 2010. aastal uus põhikooli- ja gümnaasiumiseadus vastu võeti, on Vabariigi Valitsuse ja kohalike omavalitsuste kokkuleppe teema lisaks õpetajate palkade alammääradele, transpordile, õpikutele, kindlasti koolitoidule ja investeeringutoetusele olnud ka tugiteenused. Jutt on logopeedidest, koolipsühholoogidest, eri- ja sotsiaalpedagoogidest. Põhjus on see, et me uue põhikooli- ja gümnaasiumiseadusega täpsustasime tugiteenustega seotud kohustusi ja lisasime neid ka juurde. Sealjuures lepiti kokku, et riik lubab haridusraha osaliselt kasutada tugiteenuste rahastamiseks, mida enamik omavalitsusi ka teeb. Nüüd uue seadusega see muutub. Kas see on Vabariigi Valitsuses läbi räägitud, vaatamata eelnevatele kokkulepetele?
Üldjoontes küll. Aga ma ei ole kõigi viimaste põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse arengutega siin Riigikogus kursis ja ka selle seaduse detailidega mitte. Me vaatame põhjalikumalt just rahanduse seisukohalt kriitilisemaid asju. Ent põhimõtteliselt on meil tahe suurendada õpetajate palku ja tõhustada raha kasutamist. Kui palku ei õnnestu tõsta lihtsalt tõhustamise abil, tuleb seda teha millegi muu arvel, tuleb üritada õpetajate palgaraha täpsemalt määratleda. Aga kõik need detailid on muidugi keerulised ja praegu valdab neid kõige paremini minu arvates teie komisjon.
Palun nüüd kohapeal registreeritud küsimus, kolleeg Tarmo Tamm!
Lugupeetud rahandusminister! Uue PGS-i kohaselt asutatakse igas maakonnas üks riigigümnaasium. Ma küsin teilt niisuguse küsimuse. Kas Rahandusministeerium näeb ette lisaraha nende riigigümnaasiumide ülalpidamiseks ja kas samal ajal need omavalitsused, kuhu riigigümnaasium rajatakse, peavad osast oma tulust loobuma, sest nendele omavalitsustele on see rahaliselt päris suur kingitus?
Mul läks akustilistel põhjustel küsimuse lõpp kaduma, aga riigigümnaasiumide rahastamise mudelis on selline väike lõtkukoht olemas. Ka muudatuste korral ei saavutata muidugi kunagi ideaalset vastavust olemasolevale olukorrale. Kuskil peab keegi midagi koomale võtma. Aga me töötame kõige selle kallal.
Nüüd viimane kohapeal registreeritud küsimus. Kolleeg Lembit Kaljuvee, palun!
Hea minister! Minu küsimus puudutab Mailise teist lisaküsimust. Te ütlesite, et kui õpetajatele palka ei jätku, siis tuleb otsida neile palgaraha juurde kuskilt muudest allikatest. Praegu ongi nii, haridusminister tahab minu arusaama järgi võtta seda raha spetsialistide arvelt, keda vajavad erivajadustega lapsed, panna nende spetsialistide palk omavalitsuste kanda. Kardan, et kui omavalitsused seda ei jaksa, siis need spetsialistid lihtsalt kaovad koolidest. Kas mu hirm on põhjendatud?
Tõenäoliselt on see liialdus, aga mingi tera tõtt võib selles olla. Selle personali osas on vaja teha mõningast optimeerimist. Mulle mõistagi ei saa need üksikasjad olla nii selged kui haridusministrile. Soovitan niisugused küsimused talle suunata. Aga muidugi ei ole ma rahul ettekujutusega, et õpetajate palgaraha on kuhugi hajunud, seda kasutatakse muude funktsioonide täitmiseks ja et see ongi meie läbimõeldud eesmärk, et just seda me soovimegi. Kui omavalitsuse kohustused on suhteliselt piiritletud, siis peaks ka raha liikuma täpsetes piirides.
Suur tänu, härra rahandusminister! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus on kolleeg Tiit Tammsaarelt majandus- ja kommunikatsiooniminister Juhan Partsile.
Lugupeetud minister! Alles mõni aeg tagasi me siinsamas saalis diskuteerisime taastuvenergia toetuste teemal. Siis te väitsite, et nn mikroettevõtetele, peremajadele taastuvenergia toetusi tuulikute ja päikesepaneelide soetamiseks ei ole vaja või õigemini see ei ole majanduslikult otstarbekas. See lähenemine jäägu teie südametunnistusele. Võib-olla küsiksite kaitseministri käest, oma erakonna esimehe käest, mis tema sellisest julgeolekupoliitilisest suunitlusest arvab. Aga olgu, see on, ütleme, väike energeetikaküsimus. Räägime suurematest energeetikaprobleemidest. Vaatame, kuidas on end õigustanud näiteks investeeringud teie erakonnakaaslase Rein Kilgi meeleheaks Werolile ehitatud kombijaama. Kuidas on lood nende investeeringutega? Kuidas oksjonid on kulgenud, millised on tulemused?
Selle küsimuse sissejuhatusest ma ei saanud midagi aru, aga põhiküsimus puudutab ühte Eesti Energia ärisuunda. Kõigepealt võiksite teada natuke konteksti, enne kui hakkate andma kiirustavaid hinnanguid. Nimelt, tulenevalt riigi energiamajanduse arengukavast hakkas Eesti Energia 2008. aastal välja arendama väiksemaid elektri ja sooja ja/või külma koostootmise jaamu. Eesti Energia analüüsis põhjalikult seda turgu, kõne all oli isegi üle kümne võimaliku projekti. Investeerimisotsuseni on jõutud tänase päeva seisuga nelja projekti puhul, aga neid võib juurde tulla. Mis need on? Paides ehitatakse praegu kahemegavatist elektri ja sooja koostootmise jaama. Valgas on selline koostootmisjaam valmis, koostöös BLRT-ga on käivitatud gaasil põhinev elektri ja sooja koostootmise jaam ning neljas on see projekt, millele te viitasite. Kaalumisel oli ka mitu muud tööstusega seotud väikest koostootmisjaama, mille võimsus on umbes kolm megavatti. Nüüd sellest, kas see risk ettevõtte jaoks realiseerus. Võin kinnitada, olles vaadanud ettevõtte sisekontrolli raporteid, et mitte mingit seost ettevõtte strateegia ja selle vahel, et üks võimaliku projektipartneri esindaja oli nõukogus, ei ole. Nõukogu esimees on mulle kinnitanud, et iga kord, kui seda küsimust arutati, ei viibinud see härrasmees nõukogu koosolekul. Ent hinnata, millised riskid jäeti maandamata, kui suur on lõplik kahju ja kas üldse on lõplik kahju, on veel vara. Olemasoleval jaamal on märkimisväärne turuväärtus ja praegu otsitakse avaliku müügi korras partnerit või ostjat.
Palun, kolleeg Tiit Tammsaar, esimene täpsustav küsimus! Ja pidage meeles, teil on aega üks minut! Ning, härra minister, teie vastamise aeg on kaks minutit. Palun hoidke sellest kinni!
Jah, ma saan aru, et ma ei ole härra ministriga võrdses situatsioonis. Ka mina arvan, et Eesti Energia nõukogu ega juhatus ei ole selles küsimuses üldse süüdi. Pigem pani teie erakonnakaaslane nii juhatuse kui nõukogu väga piinlikku situatsiooni. Elukogenud inimestena ei arva me kumbki, et Rein Kilk võiks minna nõukogusse ja hakata seal hääletama oma kombijaama poolt. Ärge nüüd nii naiivne küll olge! Aga ma küsin järgmist. Ütleme, et üks neljast projektist läheb luhta. Kas see ongi loomulik ja keegi ei vastuta selle eest? Kõik on korras?
Ma ei ütleks isegi, et üks neljast. Väikeste elektri, sooja ja külma koostootmise jaamade ärisuund on endiselt perspektiivikas, neid projekte võib juurde tulla. Mõne puhul on ettevõte riske suureks pidanud, mõnes osas ei saavutatud kokkuleppeid sooja ostjatega jne. Kui suur on lõplik kahju ettevõttele, kui mõni sooja ja/või külma tarbija pankrotti on läinud ja uus omanik on äriplaani muutnud, seda on veel vara hinnata. Kusjuures ma juhin tähelepanu, et ma vaatasin ettevõtte siseraportit ja selgus, et ettevõte nägi tegelikult oma pankrotiriski ette. Mida ettevõtte analüütikud ei suutnud ette näha? Seda, et uus omanik muudab Weroli äriplaani sedavõrd põhimõtteliselt. Ta lihtsalt muutis äriplaani nii, et vajadus külma järele vähenes märksa. Seda võib ettevõte juhtkonnale ette heita. Aga veel kord: kõik sisekontrolli raportid näitavad, et erinevaid riske kaaluti üsna piisava hoolsusega.
Palun, kolleeg Tiit Tammsaar, teine täpsustav küsimus!
Seda võib võtta nii ja naa. Vaatame siis, mida oksjon toob ja kuidas läheb. Sellepärast meie ettevõtete juhid ja ka ministrid palka saavadki, et nad suudaksid muutuvas aegruumis majanduse arengusuundi ette näha. Aga see selleks. Nagu me teame, praegu toimub Eestis rahvusvaheline põlevkivisümpoosion. Eri maade inimesed on Narva lähistel ja jälgivad huviga Enefit 280 kulgemist. Mis tegelikult ei kulge sugugi – õli sealt ikkagi ei tule ja rohkem kui 200 miljoni suurune investeering seisab ilusasti päikese käes ja särab. Küsin niimoodi: kuidas võiks seal olla riskid maandatud ja milliseid kahjusid me sealt hakkame kokku arvestama?
Praeguse seisuga on tegemist väga kasumliku investeeringuga. Seda laadi tööstusettevõtte käivitamise periood võib olla pikk, ja seda põhjendatult. See on minu arvates normaalne. Ei maksa selles osas ülemäära kärsitu olla. Olles kohtunud Eesti Energia n-ö insenerpartneritega, olen täiesti kindel, et tehas pannakse tööle ja see hakkab meile kasumit tootma.
Palun nüüd kohapeal registreeritud küsimus, kolleeg Olga Sõtnik!
Lugupeetud härra minister! Mina tahan küsida veel ühe vastuolulise projekti kohta, nimelt USA põlevkivikaevanduse ja õlitootmise kohta. Vahepeal kuulsime uudist, et tehnoloogia, mida kavatseti kasutada, tegelikult USA põlevkivi jaoks ei sobi. Millised on viimased arengud selles projektis ja kuidas minnakse edasi?
Projekt on arendusfaasis. Nii palju kui mul on informatsiooni ettevõttelt, läheb arendusfaas plaanipäraselt. Nii et alust ülemääraseks dramaatikaks, mida ilmutavad üle nädala ajalehtedes ilutsevad pealkirjad, ei ole. Ma kutsun üles ka parlamendiliikmeid suhtuma sellesse projekti suure tähelepanuga. Laiemalt Eesti majanduse ja Eesti teaduse jaoks on tegu võrdlemisi kaaluka rahvusvahelise projektiga. Ja risk, mis on nende projektidega seotud, on rahasse kantuna isegi päris hästi hallatav, arvestades seda, et praegu kuulub riigi äriühingule tänu sellele projektile juriidiliselt kordades rohkem põlevkivi, kui on Eesti maapõues üleüldse. Aga veel kord: käsil on arendusfaas, käivad keskkonnamõju hindamised, erinevad uuringud, mis toimuvad plaanipäraselt, tehnoloogiat arendatakse-täiendatakse. Päris värskeid uudiseid on mul valitsusliikmena raske välja tuua.
Suur tänu, härra minister! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus, palun, kolleeg Olga Sõtnikult peaminister Andrus Ansipile!
Härra peaminister! Mõni päev tagasi avaldas ajaleht Guardian info projekti PRISM kohta, mille raames on USA valitsusel ligipääs USA-s tegutsevate suurte IT-firmade kasutajaandmetele. Muidugi vapustas see uudis kogu maailma. Mida teie isiklikult sellest projektist arvate? Kas te pigem toetate ja õigustate seda nagu Ameerika president või olete seisukohal, et väga paljude inimeste privaatsust ja õigust sõnumisaladusele on rikutud? Soovime kuulda teie seisukohta.
Mina saan kinnitada seda, et mulle teadaolevalt ei ole Eesti riik kuidagimoodi olnud PRISM-i projektiga seotud. Minu teada ei ole Eesti õiguskaitseasutused saanud selle projekti kaudu hangitud informatsiooni. See on see, mis mulle on kindlasti oluline. Eestil pole jurisdiktsiooni USA teenusepakkujate üle USA territooriumil. Mis täpselt selle projektiga seotud on ja missugused meie jaoks vastuvõetamatud tegevused on kavandatud või toime pandud, see ei ole mulle paraku praegu teada. Ajakirjanduses on ilmunud küllalt palju vastuolusid täis informatsiooni. On nimetatud isegi seda, et absoluutselt kõik internetis toimuv salvestatakse sellesama PRISM-i raames. Seda väidet ei julge mina küll kuidagi tõsiselt võetavaks pidada. Sellist riistvara ei ole maailmas olemas, mis võimaldaks pidevalt kõike internetis toimuvat salvestada. Ma saan kinnitada, et Eestis rikutakse sõnumisaladust ainult kuritegude ennetamiseks või tõe väljaselgitamiseks kriminaalmenetluse käigus ja seda tehakse seadusandja kehtestatud reeglite alusel.
Palun, kolleeg Olga Sõtnik, esimene täpsustav küsimus!
Härra peaminister! Aga päris paljud teiste riikide liidrid, näiteks Angela Merkel, on öelnud, et see küsimus väärib arutamist kõige kõrgemal tasemel. Ka mitu Euroopa Komisjoni volinikku on saadud infost nördinud. Mis te arvate, kas Eesti peaks astuma mingid omapoolsed sammud, et selline luuretegevus oleks rahvusvaheliselt kuidagi lepetega kaetud, kas või USA ja Euroopa Liidu vahel või USA ja Eesti vahel? Või las jääb nii, nagu on, ja las luuravad meie järel nii palju, kui tahavad?
Niipalju kui ma asjaga kursis olen, võin ka mina nagu Angela Merkel või Viviane Reding kinnitada, et tahaksin kõigest rohkem teada saada. Mul ei ole lähemal ajal kavas kohtumisi oma USA kolleegidega, aga ma tean, et nii Viviane Reding kui ka Angela Merkel, samuti veel mõned poliitikud on lubanud kohtumistel USA kolleegidega selle teema kohta lisainformatsiooni küsida. Ma ei ole kusagilt lugenud, et nendel inimestel oleks täielik pilt sellest, mida see PRISM-i programm tegelikkuses endast kujutab.
Palun, kolleeg Olga Sõtnik, teine täpsustav küsimus!
Härra peaminister! Ega need sotsiaalvõrgustikud ei eksisteeri ainult USA firmadel. On olemas väga suured Hiina sotsiaalvõrgustikud Qzone ja Renren, aga ka meie naabril Venemaal on päris suured firmad, kes pakuvad teenuseid ka Eesti kodanikele, näiteks Mail.Ru, VKontakte, Odnoklassniki. Väga paljudel Eesti kodanikel on nendes võrkudes konto ja info olemas. Mis teie arvate, kui selgub, et ka Venemaa teenistused tegelevad samasuguse tegevusega, kas Eesti peaks kuidagi sellele reageerima ja astuma samme, et see tegevus legaliseerida?
Nähes naeratust teie näol, olen ma täiesti veendunud, et te ise ka saate aru, et see küsimus oli küll nüüd peaministrile täiesti kohatult esitatud. Ei hakka ükski peaminister spekuleerima teemal, mida ta teeks siis, kui tema kolleeg või naaber kuidagi seadust kurjalt väänama asuks. Nii et ei saa te minu käest selliseid spekulatsioone. Ma saan kinnitada, et meie valitsus seisab selle eest, et Eestis sõnumisaladust keegi kuidagi vääralt, seadusandja keelatud viisil rikkuma ei hakka.
Palun kohapeal registreeritud küsimus, kolleeg Andres Anvelt!
Lugupeetud peaminister! Ma küsin natuke teises sõnastuses üle kolleeg Sõtniku küsimuse. Kas te olete saanud Eesti julgeolekuasutustelt kinnituse, et nad ei ole oma tegevuses, sh informatsiooni kogudes kasutanud Eesti residentide kohta meie välispartneritelt saadud teavet, mille puhul võib oletada, et see on saadud Eesti residentide sõnumisaladust rikkudes? Kas te saate seda kinnitada?
Te olete ise politseiametis töötanud ja teate, et koostöö partnerteenistustega on Eesti ametnikel päris hea. Eesti on usaldusväärne partner ja informatsiooni ikka vahetatakse. Kuid ma kinnitan, et meile teadaolevalt ei ole me saanud partneritelt informatsiooni, mis on kuidagimoodi seotud sõnumisaladuse ebaseadusliku rikkumisega.
Suur tänu, härra peaminister! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus on kolleeg Kajar Lemberilt majandus- ja kommunikatsiooniminister Juhan Partsile. Palun!
Hea minister! Ma üritasin eelmisel nädalal siin saalis regionaalministrilt saada selgitusi IRL-i arusaama kohta omavalitsuste rahastamisest. Tuleb tunnistada, et vastust ma ei saanud. Minu küsimus oli ajendatud teie meedias kõlanud väitest, et kohalike omavalitsuste teehoiu paremaks korraldamiseks tuleb üle vaadata omavalitsuste rahastamise mudel. Küsingi alustuseks, mida te sellega silmas pidasite. Kas omavalitsustel on oodata uut rahastamismudelit?
Ma ei tea, millisele meediaväljaandele te viitate. Arvan, et see teema oli üleval, kui mul oli siin arupärimine vist Keskerakonnalt. Kordan veel üle kõige olulisema Eesti seadustest tuleneva seisukoha. Kohalike omavalitsuste teede hooldamine on samasugune kohaliku omavalitsuse funktsioon nagu iga teine. Ja me teame, et selle täitmiseks on olemas kohaliku omavalitsuse maksutulu. See, kas kohalikud teed on korras, hooldatud, sõltub paljuski omavalitsuse prioriteetidest. Riigieelarvest rahastamine on olnud alati täiendav, mitte asendav meede. On kõlanud väide, seda ka omavalitsusliitudelt, et teede jaoks raha tulubaasis kohe mitte ei jätku. Kui see on nii, siis järelikult on midagi korrast ära kohaliku omavalitsuse rahastamise üldise mudeliga. Tõenäoliselt sellest mõttekäigust lähtudes ongi meedia oma pealkirja pannud.
Palun, kolleeg Kajar Lember, esimene täpsustav küsimus!
Eks ma sealtsamast jätkangi. Kas te sisuliselt väidate, et omavalitsuste katkiste teede puhul ei ole mitte probleem raha vähesuses, vaid selles, et omavalitsused ei oska raha otstarbekalt kasutada? Kas see on teie erakonna ametlik seisukoht või teie enda hinnang?
Võtame selle omavalitsuse, kus me praegu asume. Kui propagandakuludeks eraldatakse 10 miljonit eurot, kui täiesti külma rahuga viiakse transpordist tulude poole pealt omavalitsuse eelarvest välja 15 miljonit eurot, ja see saab olema igal aastal niimoodi, siis järelikult on prioriteetides küsimus. Ning tagajärg ongi, et kui lumi ära sulab, siis me avastame Tallinna tänavatel tohutud augud ja iga talvega või kevadega lähevad need augud suuremaks. Öelda praegu, et Tallinna linna eelarves ei ole raha, et teha süsteemselt säilitusremonti ja taastusremonti, on lihtsalt valetamine. Tegu on valikutega, mida langetab Tallinna Linnavalitsus.
Palun, kolleeg Kajar Lember, teine täpsustav küsimus!
Jutt läks jälle Tallinna peale. Aga vajadusest kohalike teede renoveerimist paremini planeerida on hästi palju räägitud omavalitsusliitude tasemel. On räägitud, et kohalikud teed oleks vaja uuesti inventariseerida, sest praegu üleriigiline register kui selline puudub. Suures osas on kõik jäänud ikkagi rahapuuduse taha. Ainsana muide on see register olemas paljukirutud Tallinnas. Majandusministeeriumi hinnangul maksaks põhjalikke andmeid sisaldav register 700 000 – 800 000 eurot. Kas te ministrina olete valmis tegema selle otsuse ning andma Maanteeametile ühelt poolt korralduse ja teiselt poolt loa kasutada raha, mis neil tõenäoliselt on olemas, et selle mõistlike investeerimisotsuste aluseks oleva ülivajaliku registri tegemine saaks alguse juba sel aastal?
Hea küsija! Seda ütleb Eesti Vabariigi seadus, et kohalikule omavalitsusele kui omanikule kuuluvad teed tuleb inventariseerida ja kanda teederegistrisse. Millegipärast selle seaduse täitmisega on teatud raskusi olnud juba aastaid. Nüüd oleme saavutanud omavalitsusliitudega kokkuleppe, et riik on valmis andma metoodilist nõu ja riigieelarvest kohalikele teedele eraldatavate vahendite arvel selle inventariseerimisprojekti ellu viima. Meil on selleks eraldi töörühm, kus osalevad MKM-i, Maanteeameti ja omavalitsusliitude esindajad. See töörühm püüab lähiperioodil saavutada kokkuleppe kõikides detailides ehk teisisõnu selle projekti täpsemas lähteülesandes ja ka rahastamise küsimuses. Asjaomase hankega on võimalik see töö ära teha. Aga ma juhin tähelepanu, et teederegister ei ole midagi jäävat, kui need andmed sinna kord kantud saavad. Seda peab pidevalt muutma ja loomulikult on see omaniku kohustus.
Nüüd kaks kohapeal registreeritud küsimust. Palun, kolleeg Andres Anvelt!
Hea minister! Teeseadus defineerib riigimaanteed kui teed, mis ühendab pealinna ja teisi linnu tähtsamate sadamate, raudteesõlmede ja piiripunktidega. Tallinn on üks selline linn, kus need tähtsamad sõlmed on, kuid linna piirilt nende sõlmpunktideni on kohalikud maanteed. Loogikat selles nagu ei ole. Aga ma jätan teeseaduse praegu kõrvale, see on tõesti seadusandja tahe olnud, ja küsin teie kui selle valdkonna ministri arvamust. Te olete tänagi öelnud, et Tallinn ei saa hakkama oma teede remondiga, aga kas needsamad sõlmpunktideni viivad kohalikud maanteed ei peaks ikkagi olema riigimaanteed, otse Maanteeameti rahastatavad ja hooldatavad?
Kui ma nüüd küsimusest õigesti aru sain, siis küllap te mõtlete Tallinna linna suuremaid teid. Kas need peaksid olema riigi omad? Omal ajal, kui me hakkasime Eesti Vabariiki taastama, tekkisid autonoomsed omavalitsused ja siis sai see küsimus põhjalikult läbi kaalutud omavalitsuste lõikes. Üldine arusaam oli, et ikkagi omavalitsuse territooriumil olevad teed on omavalitsuse omad. Kuidas muidu seda piiri tõmmata? See aga ei tähenda, et riik ei ole valmis omavalitsuste suuremaid teedeprojekte kaasrahastama. Ma ei räägi praegu aktsiisirahast, mida me suuname omavalitsustele niikuinii, vaid ka suurematest projektidest. Näited on olemas. Tallinnas oleme rahastanud Filtri tee ja Tehnika tänava ühendamist, Ülemiste ristmiku maksumusest 85%, Tartus ehitame idapoolset ringteed, mis on väga mahukas investeering. Järgmiseks perioodiks näeme ette omavalitsuste suuremateks investeeringuteks vähemalt 40 miljonit eurot, sõltuvalt omavalitsuste soovist võiks ka kaaluda selle summa suurendamist. Nii et kindlasti riik ei pühi suurte linnasiseste teede väljaarendamisel oma käsi puhtaks. Pigem vastupidi, 2007. ja 2008. aastal, kui lõppeva Euroopa Liidu finantsperioodi raha kasutamine oli veel otsustamata, palus majandusministeerium korduvalt Tallinna linnal lisada ka teisi olulisi ristmikke investeeringute projekti. Me rääkisime Põhjaväilast, me rääkisime Haabersti ristmikust, me rääkisime Nõmme ja Tondi raudteeülesõitudest jne. Aga hakata teedeomandit muutma – arvan, et see ei pruugi mõistlik olla.
Palun kohapeal registreeritud küsimus, kolleeg Tarmo Tamm!
Lugupeetud minister! Kindlasti olen ma teiega nõus, et kohaliku omavalitsuse ülesandeid peavadki täitma omavalitsused. Aga kuidas see kõik tulubaasiga kindlustada, selles on otsustav sõna öelda Vabariigi Valitsusel, sest tema paneb paika rahastusmudeli, protsendid jne. Ma tean, et Tallinna lagunenud teede põhjus on teile üheselt selge, aga miks ülejäänud omavalitsused Eestis teid korda ei tee? Teed pole korras ka näiteks Võrus, Rakveres ja Paides, kus Keskerakond ei ole võimul. Mis seal see põhjus on? Kas seal on ka prioriteedid valed või äkki siiski kohalikel omavalitsustel lihtsalt ei jätku raha teede korrashoiuks?
Peab vaatama asjade seisu eraldi igas omavalitsuses. Enne kui ma tahaksin mingeid järeldusi teha, tuleb võtta omavalitsuse eelarve välja ja vaadata, milliseid investeeringuid, milliseid muudatusi eelarve kulude struktuuris on viie kuni seitsme aasta jooksul tehtud. Teede seisukord ei lähe tavaliselt kehvaks mitte kohe pärast remonti, vaid viie kuni seitsme aasta pärast. Praegu ametis olev Tallinna linnapea tõenäoliselt ei osanud uneski näha, et tal õnnestub nii kauaks Vabaduse väljakule istuma jääda, ja selle tõttu ta külma rahuga teede säilitus- ja taastusremondi raha vähendaski. Seepärast ongi augud tekkinud ja nüüd ta siis on nendega hädas ja korraldab kevadisi kampaaniaid. Aitäh talle sellegi eest, vähemalt me lõhume vähem linna kodanike ja külaliste autosid.
Suur tänu, härra minister! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus on kolleeg Ester Tuiksoolt peaminister Andrus Ansipile. Palun!
Proua juhataja! Austatud peaminister! Maaelu arengukava on oma koostamise lõppfaasis. Tegemist on väga olulise rahalise dokumendiga põllumajanduse ja üldse maaelu valdkonnas järgmiseks seitsmeks aastaks. Kui palju te olete valitsuses arutanud, et selle koostamisel on vaja arvestada sektori finantsnäitajatega, sh sellega, kui palju konkreetsed tootjad on maksnud sotsiaalmaksu, ning muude Maksu- ja Tolliameti kogutavate andmetega? Ja teiseks: kui palju on ühe või teise suurusega ettevõtete grupid loonud töökohti juurde või neid kaotanud? Kas te selliseid kriteeriumeid maaelu arengukava käsitlemisel olete arutanud?
Me oleme muidugi valitsuse tasemel ka maaelu arengukavaga seonduvaid meetmeid juba arutanud. Oleme arutanud seda, mis otstarbel seda raha, mille me loodame Euroopa Liidu ühisest eelarvest saada, kasutada oleks võimalik. Kuid teie küsimused puudutavad rakenduslikke küsimusi ja nende arutamiseni me jõudnud ei ole. Põhimõtteliselt on kiiduväärt, et me oleme maaelu arengukava küsimusi nii laial põhjal juba arutanud. Ilmselt olete teie ka isiklikult nendes aruteludes osalenud, ma väga loodan seda. Paraku praegu ei ole seda mitmeaastast eelarvekava Euroopa Liidus veel olemas. Europarlament menetleb küsimust ja ma loodan, et edaspidi läheb see tempokamalt, kui see siiani on läinud. Kordan, et europarlamendi aktsepteeritud mitmeaastast eelarvekava pole olemas. Kui ei ole mitmeaastast eelarvekava, siis ei ole meil ka kindlat teadmist, kui suur on selle raha hulk, mida meie maaelu arengukava raames saame Eestis kasutada.
Palun, kolleeg Ester Tuiksoo, esimene täpsustav küsimus!
Tänan selle vastuse eest, härra peaminister! Ma küsin edasi. Viimased kolm aastat on kuni 100-pealistele karjadele makstud lisatoetust. See on hea kogemus, mille alusel saaks analüüsida, kuidas on see sektor tänu sellele arenenud – kas karjad on vähenenud või suurenenud. Ma soovitan seda ka valitsusel uurida. Aga see selleks. Mulle meeldib ka teie väide, et raha ei tohiks laiali pudistada, vaid kasutada konkreetselt suuremate projektide elluviimiseks. Mul on teile säärane küsimus: milliste maaelu arengukava sektorite investeeringuid valitsus eelistab?
Vaevalt et mul järele jäänud ajaga on võimalik teie koostatud maaelu arengukava kõigile ammendavalt tutvustada. Raha jaotuse üldpõhimõtted eeldavad seda, et vähemalt 25% maaelu arengukava summadest läheb keskkonna ja kliimaga seotud tegevuseks, vähemalt 5% peab jääma Leaderi kava elluviimiseks, kuni 4% võib minna tehniliseks abiks ja tulemusreserv peab olema 7%. Põhimõtteliselt on need reeglid mitmeaastase eelarvekavaga meile juba ette dikteeritud, ehkki, ma kordan veel, seda mitmeaastast finantsraamistikku praegu veel olemas ei ole. Võib öelda, et mõnes mõttes me jagame praegu laskmata karu nahka. Aga parem juba enne oma jaotusplaanid ära teha, ehk ikka satub karu ükskord meie kätte ja me saame need plaanid realiseerida. Meie praeguse kava järgi läheb keskkonna hüvanguks 330 miljonit eurot ehk siis 35%, 28% kõigist summadest ehk 261 666 666 eurot läheb konkurentsivõime suurendamiseks, 18% ehk siis 166 766 000 eurot läheb maaettevõtluse ja kohaliku algatuse toetuseks ning toidutarneahela toetuseks 103 miljonit eurot ehk 11% kõigist vahenditest.
Palun, kolleeg Ester Tuiksoo, teine täpsustav küsimus!
Aitäh, peaminister! Ma tegelikult teadsin neid arve, ma tahtsin teie käest midagi muud kuulda. Aga mu viimane küsimus on õige lühike: kas te lähete maaelu arengukava arutama mingi eraldi sooviga Eesti põllumehe jaoks järgmiseks seitsmeks aastaks? Kas teil on sellega seoses mõningad lootused?
Neid lootusi on palju. Ma olen veendunud, et meie põllumajandussektor on väga hästi toime tulnud. Sektori efektiivsuse suurendamine on olnud märkimisväärne. Ma ei ole absoluutselt nõus nendega, kes räägivad, et meie maaelu või põllumajandus on kunagi kellegi poolt hävitatud. Vastupidi, ma näen, et produktiivsuse näitajad on tohutult kiiresti kasvanud. Kui näiteks 25 aastat tagasi oli tohutu sündmus, kui nisu hektarisaak oli 40 tsentneri piires, siis praegu saab Avo Samarüütel hektarilt keskmiselt 9,6 tonni talinisu. See on ikka meeletu saagikuse tõus. Kui võrrelda näiteks piima tootmise praegust taset sellega, mis oli sel ajal, kui paljude meelest oli Eesti põllumajandus tippude tipus, siis võrrelda ei ole suurt midagi. Kui siis saadi lehma kohta piima keskmiselt 3500 kilogrammi aastas, siis praeguseks ületab Eesti keskmine tase 7600 kilogrammi aastas. Põllumajandussektori tootlikkus on viimase 20 aasta jooksul ülimalt kiiresti kasvanud ja meie põllumajandus on Euroopa turul väga konkurentsivõimeline.
Suur tänu, härra peaminister! Kuna meie infotunni aeg on läbi, lõpetan selle küsimuse käsitlemise. Suur tänu, head kolleegid, küsimuste esitamise eest ning, lugupeetud peaminister ja ministrid, küsimustele vastamise eest! Infotund on lõppenud.
Tere päevast, lugupeetud Riigikogu liikmed! Alustame Riigikogu täiskogu V istungjärgu 17. töönädala kolmapäevast istungit. Head kolleegid, nüüd on võimalus üle anda eelnõusid ja arupärimisi. Ma palun kõnepulti kolleeg Yana Toomi!
Austatud proua eesistuja! Head kolleegid! Keskerakonna fraktsiooni nimel annan üle välismaalaste seaduse muutmise seaduse eelnõu. Sellist eelnõu koostama ajendas inimeste pöördumiste suur arv. Tutvustan lühidalt selle seadusmuudatuse olulisemaid punkte. Kuna meie praegune seadus on kohati ajast ja arust, siis soovime parandada nimelt kolme põhilist asja. Üks punkt puudutab näiteks seda, et abikaasa saab loa asuda elama Eestis elava abikaasa juurde vaid tingimusel, kui ta tõestab, et perel ei ole võimalik elada elamisluba taotleva abikaasa sünniriigis. Põhimõtteliselt peaks ju pere saama valida, kus ta elada tahab. See on üks muudatus. Teine muudatus, kui me räägime abikaasadest ja elamislubadest, puudutab seda, et peale armastuse ja mittefiktiivse abielu peab olema ka tihe majanduslik side. Kuid majanduslikku sidet ei saa tekkida, kui inimesed elavad eri riikides. See järjekord peaks olema teistsugune – enne abielu ja siis juba majanduslik side. Kolmas, võib-olla kõige olulisem asi on see, et kehtiv seadus ei näe lastele ja lastelastele ette võimalust tulla kolmandatest riikidest hooldama oma haiget vanemat või vanavanemat, kes elab üksi ja ei tule omadega toime. Tahaksime neile sellise võimaluse anda. On ka mõned muud parandused, aga ma usun, et neid me arutame siis, kui see seadus tuleb menetlemisele Riigikogu saalis. Aitäh!
Aitäh! Palun, kolleeg Neeme Suur!
Proua juhataja! Head kolleegid! Nii tugev kui ka opositsiooni ja koalitsiooni vastuseis ei tundu olevat, võetakse suurem osa seaduseelnõudest siin saalis vastu ühehäälselt. Hiljuti hääletasime kõik koos seaduseelnõu 347 poolt, millega oluliselt korrigeeriti kiirlaenu turgu. Seati tingimused kiirlaenude reklaamimisele ja laenutingimustest teavitamisele. Head kolleegid, me jäime aga sellel teel pooleli. Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioonil on ettepanek minna nüüd teemaga edasi. Mul on hea meel anda üle võlaõigusseaduse ja tsiviilseadustiku üldosa seaduse muutmise seaduse eelnõu, millega pannakse piirid liigkasuvõtmisele ehk siis hea tavaga vastuolus olevatele ülikõrgetele krediidi kulukuse määradele ja nende rakendamisele, samuti piiratakse eelnõuga kiirlaenu väljastamist sularahas. Nii läheme edasi seda teed mööda, mida me hakkasime käima natuke aega tagasi mõlema saalipoole ühisel nõul ja jõul. Ma loodan, et ka see eelnõu saab meie ühisel nõul ja jõul vastu võetud. Aitäh!
Aitäh! Juhatuse nimel olen võtnud vastu kaks seaduseelnõu. Kui seaduseelnõud vastavad Riigikogu kodu- ja töökorra seadusele, otsustab juhatus nende menetlusse võtmise kolme tööpäeva jooksul. Nüüd mõningad teated. Riigikogu juhatus on võtnud menetlusse järgmised eelnõud ja määranud neile juhtivkomisjonid: esiteks, Vabariigi Valitsuse s.a 10. juunil algatatud alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse muutmise seaduse eelnõu, juhtivkomisjon on rahanduskomisjon; teiseks, Vabariigi Valitsuse s.a 10. juunil algatatud Eesti Vabariigi valitsuse ja Küprose Vabariigi valitsuse vahelise tulumaksudega topeltmaksustamise vältimise ning maksudest hoidumise tõkestamise lepingu ja selle juurde kuuluva protokolli ratifitseerimise seaduse eelnõu, juhtivkomisjon on rahanduskomisjon. Head kolleegid, palun kohaloleku kontroll! Kohalolijaks registreerus 81 rahvasaadikut, puudub 20.
Tänase päevakorra esimene punkt on Vabariigi Valitsuse algatatud veeseaduse muutmise seaduse eelnõu 391 kolmas lugemine. Kas fraktsioonide volitatud esindajad soovivad avada läbirääkimisi? Kõnesoove ei ole, läbirääkimisi ei avata. Lugupeetud kolleegid, mulle tundub, et enamik teist on saalis. Me võime minna lõpphääletuse juurde. Panen lõpphääletusele Vabariigi Valitsuse algatatud veeseaduse muutmise seaduse eelnõu 391. Palun hääletada! Poolt hääletas 76 Riigikogu liiget, vastuolijaid ega erapooletuid ei olnud. Eelnõu on seadusena vastu võetud.
Alustame Vabariigi Valitsuse algatatud välismaalasele rahvusvahelise kaitse andmise seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 354 kolmandat lugemist. Avan läbirääkimised ja kutsun kõnepulti Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni esindaja kolleeg Jevgeni Ossinovski.
Lugupeetud juhataja! Head kolleegid! Sotsiaaldemokraatidel on seoses selle eelnõuga kolm küsitavust, millele viitasime ka eelnõu teisel lugemisel. Esiteks soovitakse eelnõuga varjupaigataotlejate vastuvõtukeskus ühendada maalt välja saadetavate isikute väljasaatmiskeskusega, nimetades selle ümber kinnipidamiskeskuseks. Väljasaatmiskeskuses hoitakse üldjuhul neid isikuid, kes ei ole vabatahtlikult täitnud lahkumisettekirjutust. Seal on nii illegaalselt riigipiiri ületanud isikuid kui ka näiteks kuriteo sooritanud inimesi, kelle elamisluba on tühistatud ja kes ei ole vabatahtlikult maalt lahkunud. Väljasaatmiskeskuses on vastavalt väljasõidukohustuse ja sissesõidukeelu seadusele ka üpris range režiim. Näiteks ei tohi inimesed õhtutundidel viibida väljaspool oma pisikest tuba, kus nad kahel naril neljakesi elavad, samuti tohib nende puhul kasutada käeraudu, kinnisidumist ja rahustussärki. Õiguskantsler on hiljuti juhtinud tähelepanu tõsistele rikkumistele, mis on aset leidnud Harku väljasaatmiskeskuses. See puudutab nii õigustamatut käeraudade kasutamist kui ka vägivalda, mida eri rahvusgruppidest kinnipeetavate vahel esineb. Harku väljasaatmiskeskus on viimasel ajal ka selgelt üle rahvastatud. Selle eelnõuga soovitakse panna varjupaiga taotlejad, keda on vaja kinni pidada, samasse asutusse, kus peetakse kinni seadust rikkunud väljasaadetavaid, ja rakendada seal kehtivat režiimi. Tõsi, paljudes riikides on pagulaste vastuvõtukeskus ühendatud väljasaatmiskeskusega, selles mõttes ei ole see idee unikaalne. Samas tuleks aga tähele panna, et paljude riikide puhul on ÜRO pagulaste volinik väljendanud muret sellise praktika pärast, öeldes näiteks, et Taanis ja Suurbritannias koheldakse pagulasi nagu vange. Meie arvates me liigume selle eelnõuga samas suunas. Teine, veelgi tõsisem probleem on meie hinnangul valitsuse plaan viia ühine kinnipidamiskeskus rajatava Tallinna vangla territooriumile. Praegune eelnõu loob selleks aluse. Muidugi tuleb kinnipidamiskeskusele eraldi sissepääs, nagu on viidatud, ja tõenäoliselt on seal ka leebem režiim kui tavavanglas, kuid signaalina ühiskonnale on tegemist väga kahetsusväärse sammuga. Sellega võimendatakse meie arvates ühiskonnas niigi pagulaste suhtes valitsevat eelarvamust, et tegemist on põhimõtteliselt pättidega, kes tahavad tulla Eestisse meie sotsiaalsüsteemi tühjaks imema. Pagulased on rahvusvahelist kaitset vajavad isikud, keda me peame aitama vastavalt rahvusvahelistele kokkulepetele, ja minu arvates me ei tohi anda ühtegi indikatsiooni, et tegemist on kurjategijatega. Veel on meie arvates küsitav, miks näeb eelnõu ette kaitsepolitsei kaasamise pagulasmenetlusse. Isikuid kuni 48 tundi kinni pidada on kapol õigus niikuinii, ka ilma selle seadussätteta. Küll aga võiks loogiline süsteem olla selline, et pärast seda, kui kaitsepolitsei on pagulastaotlejat 48 tundi kinni pidanud, annab ta selle inimese üle Politsei- ja Piirivalveametile, kes viib läbi edasist pagulasmenetlust. Eelnõu näeb aga ette, et kapo taotleb halduskohtult luba inimest veel kuni kaks kuud kinni pidada. Praeguses seaduses on see luba ainult Politsei- ja Piirivalveametil. Meile ei ole selge, milliste kapo ülesannetega käib koos pagulastega tegelemine. Pealegi, kuna tegemist on õiguslikult väga keerulise valdkonnaga, on siin kaks võimalikku mõju. Esiteks peab kapo välja arendama pädevused, et olla võimeline pagulastega kvaliteetselt tegelema, mis on aga kulukas. Teine variant on tõenäoliselt veel halvem: neid pädevusi tegelikult välja ei arendatagi ning tulevikus rikub kapo pagulaste õigusi sagedamini. Meie arvates on mõlemad stsenaariumid või võimalused ebasoovitavad. Nendel kolmel põhjusel, millest ma just rääkisin, hääletame selle eelnõu vastu. Aitäh!
Suur tänu, kolleeg Jevgeni Ossinonvski! Palun kõnepulti kolleeg Mailis Repsi Keskerakonna fraktsiooni esindajana!
Lugupeetud Riigikogu esinaine! Head kolleegid, Riigikogu liikmed! Keskerakonna fraktsioonil on samad põhjused, miks me ei saa välismaalasele rahvusvahelise kaitse andmise seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu toetada. Tõepoolest, kui me vaatame neid punkte, mida eelkõneleja juba välja tõi, siis me võime ju tõlgendada ühte või teist sätet lihtsamini, võime öelda, et rahvusvahelised kohustused on täidetud. Kuid nii nagu paljude teiste seaduste puhulgi on rahvusvahelises õiguses eraldi välja toodud rahvusvahelised kohustused ning ka riikide praktika. Kui me vaatame väljasaatmiskeskuse ja varjupaiga taotlejate majutuskeskuse ehk siis täpsemalt rahvusvahelise õiguse alusel rahvusvahelist kaitset vajavate inimeste ühendamist nende inimestega, kes on eri põhjustel riigis ebaseaduslikult, on juba kurjategijad, on korda saatnud midagi, mis põhjustab nende riigist väljasaatmise, siis seda praktikat Euroopa riikides väga selgelt kritiseeritakse. Mitmesugused Euroopa Nõukogu institutsioonid on korduvalt, sh ka resolutsioonide tasandil, välja toonud negatiivse praktika näiteks Suurbritannias ja mõnes teises riigis, kus varjupaiga taotlejat püütakse piirata sellega, et rikutakse rahvusvahelisi kohustusi. Kindlasti ei tohiks Eesti minna seda teed, et me järgime kõige halvemas kirjas olevate riikide praktikat, püüdes sellega anda signaali: "Varjupaiga taotlejad, ärge siia tulge, Eestis on olukord keeruline." Vangla territooriumile viimist võib ju põhjendada mitmeti, kuid see näib olevat ja hakkab ka reaalselt olema signaal, mis ei ole kooskõlas rahvusvahelise õiguse eesmärkidega. Kui me Keskerakonna fraktsioonis kohtusime kaitsepolitsei uue juhiga, siis küsisime ka meie, kuidas saab kaht täiesti vastuolulist funktsiooni ühendada. Kui kaitsepolitsei peaks oma loomu poolest iga sisserändaja kohta ütlema, et ta ei ole Eestile kasulik, siis ei saa ta juba sisepoliitilisest loogikast tulenevalt olla varjupaiga taotlejate puhul selleks filtriks, mis näitab, kuidas me täidame rahvusvahelisest õigusest tulenevaid kohustusi. Ja võib-olla kõige olulisem, mida meie siin Riigikogus peaksime tähele panema, on see, et varjupaiga taotlejate soovid võivad olla ju Eesti tavainimesele arusaamatud, kuid vähemalt Riigikogu tasandil peaksime meenutama meie oma ajalugu. Kui aastakümned tagasi ei oleks väga paljudel eelmise Riigikogu liikmetest inimestel olnud võimalik taotleda varjupaika väljaspool Eestit, oleksid nad lõpetanud nii nagu enamik, kes kas hukati vägivaldselt või kes kannatasid muid väga raskeid tagajärgi. Varjupaiga taotlemine on olnud Eesti enda inimestele läbi ajaloo üks iseseisvuse taastamise võimalusi. Nii et need rahvusvahelised kohustused ei ole meie jaoks midagi abstraktset ja väga kauget, midagi sellist, mida me võtame endale ainult sellepärast, et näida head. Sellised sammud, mida me selle seadusega astume, ei ole kindlasti rahvusvahelise õiguse loogika ja eesmärkidega kooskõlas. Aitäh!
Suur tänu, kolleeg Mailis Reps! Rohkem kõnesoove ei ole, lõpetan läbirääkimised. Läheme lõpphääletuse juurde. Lugupeetud kolleegid, panen lõpphääletusele Vabariigi Valitsuse algatatud välismaalasele rahvusvahelise kaitse andmise seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 354. Palun hääletada! Poolt hääletas 43 Riigikogu liiget, vastu 39, erapooletuid ei olnud. Eelnõu on seadusena vastu võetud.
Alustame Vabariigi Valitsuse algatatud kutseõppeasutuse seaduse eelnõu 331 kolmandat lugemist. Kas fraktsioonide volitatud esindajad soovivad avada läbirääkimisi? Jah, soovivad. Palun kõnepulti kolleeg Mailis Repsi Keskerakonna fraktsiooni esindajana!
Lugupeetud Riigikogu esinaine! Head kolleegid, Riigikogu liikmed! Kutseõppeasutuse seadust on ette valmistatud mitu viimast aastat. Selle väljatöötamisse on kaasatud väga lai ring kutsekoole, kutsekoolide õpetajaid, ettevõtjaid ja ka kutseharidusega kaugemalt kokkupuutuvaid inimesi. Kutseõppeasutuse seaduse uues eelnõus on mitmeid punkte ja sätteid, mis oluliselt parandavad kutseõppeasutuste olukorda, loovad paindlikumad võimalused kutsehariduse omandamiseks ning annavad võimaluse eri astmete kaudu kõrvaldada kitsaskohti, mida kutsehariduses on tunnetatud. Kutseõppeasutuse seaduse uue eelnõu väljatöötamisel valitses kultuurikomisjonis väga suures osas konsensuslik arusaam ja oli väga huvitavaid arutelusid, mida ettekandja ka eelmisel, teisel lugemisel välja tõi, näiteks vaidlused regionaalse kõrghariduse ehk Võrumaa Kutsehariduskeskuse üle, selle tegevuse jätkumise võimaluste üle. Kindlasti tuleb mainida ka meie pikka arutelu selle üle, mis tingimustel saavad noored, kes omandavad kõrgharidust, oma sõjaväekohustuse täitmise edasi lükata. Kahjuks peab aga ütlema, et selle eelnõuga tuuakse sisse poliitiliselt üsna ootamatu lähenemine. Ilma pikema jutu ja ettevalmistuseta on siia sisse kirjutatud nõue, et kutsehariduses saab üsna varsti olema vaid eestikeelne õpe. Pealtnäha tundub see ju loogiline – Eesti Vabariik, Eesti riigikeel. Gümnaasiumis on mitmeid selliseid samme astutud ja kindlasti on ka kutseõppeasutuste puhul arusaadav, kui me paneme rõhku riigikeele õpetamisele. Aga selle juures on kaks aga. Esiteks ei ole selleks tänaseni ju reaalset tööd tehtud. Kui me vaatame oma üldharidussüsteemi, õpetajate koolitusi, mitmesuguseid integratsiooniprogramme, mille raames on eraldi tegeldud keeleõppe küsimustega, siis peame endiselt nentima: keeleoskus üldhariduskoolides ei ole piisav, et kõikides gümnaasiumides heal tasemel eesti keeles õppida. Kui me läheme kutseõppeasutuse juurde, siis ei ole kutsehariduse probleeme vaja kaugelt otsida. Alles mõned päevad tagasi kuulsime iga tund uudistekanalitest, kuidas Praxis on välja toonud kutsehariduse kitsaskohti just sellepärast, et noorte motivatsioon, haridustase ja algne haridus, millega nad sisenevad kutseharidussüsteemi, ei ole piisav. Seega on selge, et täna ei tule kutseharidusse kõige parema keeleoskusega noored ja kahjuks ei tule neid sinna ka homme. Mis selle tagajärg võib olla? Üsna tõenäoliselt on meie ja kahjuks mitte ainult meie, vaid ka paljude spetsialistide arvates tagajärg see, et kui noorel inimesel, kellel ei ole piisavat keeleoskust, ei ole võimalik siseneda gümnaasiumiharidusse, siis selle lihtsa poliitilise otsusega võtame temalt ära ka võimaluse saada kutsekeskharidust. Esimeste astmete kutsehariduse võib ta ka tulevikus omandada, kuid kutsekeskharidust ta omandada ei saa.
Kolm minutit, palun!
Selle tõttu on meil vaja ka välja tuua, milles me näeme kutsehariduse eesmärki. Kutseharidus annab võimaluse teha mitmesuguseid kutseeksameid, mis mõnel kõrgemal tasemel eeldavad noorelt inimeselt kesk- või kõrgemat haridust. Aga kui arvestada seda kutsehariduse keelenõuet, siis on väga tõenäoline, et paljudel nendel noortel, kes n-ö hiljem ärkavad, mida väga tihti just poistega juhtub, me lõikame ära ka võimaluse kutsehariduse kaudu rakenduskõrgharidusse suunduda ja kõrgharidus hiljem omandada. Peale selle on ju selge, et mõnes piirkonnas on tööandjad mitte-eestikeelsed. Ja kui me vaatame praktikavõimalusi, siis piirkondlikult pole paljudel noortel võimalik ka praktikat eestikeelses keskkonnas sooritada. Selline tõke, mille me eelnõusse 331 nüüd sisse kirjutame, võib väga paljude noorte inimeste edasist haridusteed ja tööelu piirata. Ja veel üks nüanss, mida võib-olla mitmed Riigikogu liikmed ei ole tähele pannud: kutseharidus on meie muukeelsetes koolides oluliselt parema mainega kui eestikeelsetes koolides. Praegu on tihti just venekeelsete koolide noored need, kellel on kutsehariduse omandamiseks palju parem motivatsioon ja kes tõepoolest tahavad õpitaval erialal ka edasi töötada. Meie ettepanek eelnõu 331 puhul, nii nagu see oli ka eelnõu menetlemisel kultuurikomisjonis, on kõigepealt tegelda keeletasemetega, tegelda keeleoskuse omandamisega põhikoolis ja põhikooli õpetajate tasemega ning siis analüüsida, kas me oleme valmis tagama kutsekeskhariduses intensiivsemat riigikeele õpetust ja paremat riigikeele oskust. Alles nende analüüside tulemusena on võimalik teha selline otsus. Praegu on see otsus selgelt toores, hariduspoliitiliselt ei ole astutud piisavaid samme, mis lubaksid meil öelda, et me oleme valmis muutma üheaegselt keskharidusega ka kutseharidust eestikeelseks. Seetõttu, vaatamata eelnõu ülejäänud väga heale osale, hääletab Keskerakonna fraktsioon kahjuks selle eelnõu vastu. Aitäh!
Suur tänu, kolleeg Mailis Reps! Palun kõnepulti kolleeg Liisa-Ly Pakosta Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni esindajana!
Palun kolm lisaminutit!
Kaheksa minutit, palun!
Austatud kolleegid! Tegemist on tõesti väga hea eelnõuga. Ma nõustun eelkõnelejaga selles osas, et kõnealune teema võeti komisjonis väga põhjalikult ette, kohtuti kõigi selle valdkonnaga seotud huvigruppidega ja eelnõusse tehti ka vajalikul määral muudatusi. Eraldi tuleks kiita ministeeriumi, kes oli suure töö juba ära teinud, kutsekoolide endi esindajaid, kes töötasid väga usinasti kaasa ka komisjonide aruteludes, tööandjaid ja kõiki teisi valdkonna spetsialiste. Kõige selle tulemusena sai valmis täiesti küps seadus, mis ei ole toores. Aga selleni ma jõuan hiljem veel kord. See, et kutseseadus ja kutsekool saavad lõpuks ometigi õnnelikku abiellu astutud ja loodetavasti saavad ka viljakalt palju järglasi, on vahest selle seaduse kõige suurem väärtus. Kui noor inimene nüüd teie käest, head kolleegid, küsib, kas minna kutsekooli või mitte minna, siis võib kutsekooli julgelt soovitada ja lisada, et kui vähegi võimeid on, siis tasuks kindlasti püüelda neid ülemisi, suuremate numbritega kutsetasemeid. Eile jõudis meie käsutusse Euroopa Liidu järjekordne tööturu monitooring, mis näitab väga selgelt, et kõik töökohad, mis kaovad, on mõeldud madala haridustasemega inimestele, ning kõik töökohad, mis juurde tekivad ja kus on väga suur töökäte puudus, on just sellised, mis eeldavad neljandat ja viiendat kutseastet. Praegu arutatav seadus tõi viienda kutseastme ka Eesti seadusruumi ja kutsekoolidesse. Just sellel põhjusel, et kogu tööturg otsib spetsialiste, oma ala hästi tundvaid inimesi, on kutsekoolides viidud sisse kõrghariduses kasutatavaga sarnane hindamine nii õppe läbiviimise õiguse saamiseks kui ka õppekavade korralduses. Riik võtab suurema vastutuse selles osas, et kui noor inimene läheb kutsekooli, siis on talle tõesti tagatud haridus, mis vastab tööturu ootustele. Niisiis võtab riik seoses nende suurte probleemidega, mis selles vallas on olnud, oluliselt suurema vastutuse, et vastata terve Euroopa tööturu nõudmistele. Selsamal põhjusel jätsime alles rakenduskõrgkoolides kutseõppe andmise võimaluse, sest just kõrgema astme spetsialistidele on tööturul kõige suuremad ootused. Kindlasti rõõmustaksid selle seaduse üle ka minu vanaisad ja vanaemad, kui nad veel elus oleksid, sest praktika suurem sissetoomine on samuti selle seaduse üks kandvaid ja läbivaid eesmärke. Ei piisa ainult paberi pealt lugemisest, neid asju, mida sa tahad tööinimesena elus teha, tuleb ikka natuke ka koolipingis harjutada. Mis võiksid olla selle kutseõppeasutuse seaduse sõnumid ühiskonnale laiemalt? Teistele haridusasutustele on sellel seadusel mitu olulist sõnumit. Ka ülikoolid võiksid vaadata kutsekoolide poole ja oma õppes praktika osa suurendada. Paljud ülikoolid juba teevad selliseid muudatusi. Ent mitte ainult ülikoolid – tõepoolest, käelist tegevust ja ka mõttelise tegevuse praktilist rakendamist tuleks harjutama hakata juba lasteaias. Ma soovitan väga lasteaedade juhatajatel üle Eesti see kutseõppeasutuse seadus läbi sirvida ja vaadata, kuidas saaks oma õppeasutuseski sellest šnitti võtta, rääkimata põhikoolist või gümnaasiumist. Gümnaasiumi- ehk siis keskhariduse puhul tuleb eraldi üle rõhutada, et seadus soosib kutsekoolide ja üldhariduskoolide omavahelist lähenemist. Kui sõlmitakse uusi tutvusi, uusi sõprusi, võimaluse korral ka abielusid, siis aitab see vastastikku kasulik koostöö noortel inimestel juba varasemas eas kutsetega tutvust teha ja miks mitte ka kutsetunnistusega gümnaasiumipingist lahkuda. Väga oluline sõnum ühiskonnale on ka see, et Isamaa ja Res Publica Liit ei soovi Eesti ühiskonnas lõhestatust alles hoida, veelgi enam, seda riiklikult taastoota. Selle tõttu ongi antud üleminekuperiood aastani 2020. Seega ei pea kutsekoolid mitte homme, vaid aastal 2020 olema suutelised pakkuma selliseid lõpetajaid, kellel on Eesti ja Euroopa tööturul võimalik töökohta leida, ehk siis pakkuma neile võimaluste piires eestikeelset õpet, eesti keele oskust. See kõik kannab ainult ühte eesmärki: et meie tööturul ei oleks inimesi, kes uuringute järgi jäävad töökohast ilma või on sunnitud valima madalama palgaga töökoha ainult kehva keeleoskuse tõttu. Meie väga selge eesmärk on need barjäärid lõhkuda ja pakkuda kõikidele noortele inimestele, kes Eesti riigi toel haridust saavad, sellist haridust, mis aitab end tööturul tõesti hästi tunda. Ma kutsun saali üles selle seaduseelnõu poolt hääletama, see on kõikide Eestis elavate noorte inimeste huvides! Kui vähegi võimalik, püüelge nagu nooredki parimate võimalike tulemuste poole, ja selleks soovitan eelnõu poolt hääletada. Aitäh!
Suur tänu, kolleeg Liisa-Ly Pakosta! Palun kõnepulti kolleeg Lauri Luige Reformierakonna fraktsiooni esindajana!
Austatud juhataja! Head kolleegid! Mul on Reformierakonna fraktsiooni nimel hea meel rääkida kutseõppeasutuse seadusest. Me oleme lõpuks jõudnud uue terviktekstiga finišisse ja täna on tarvis see vaid vastu võtta. Kõigepealt suured tänud seaduse ettevalmistajale, Haridus- ja Teadusministeeriumile, kes on teinud ära põhjaliku töö. Aitäh kõigile osapooltele, kellega me oleme selle pika protsessi käigus kohtunud ja aru pidanud ning kellelt oleme saanud mõistlikke ettepanekuid! Aitäh teile, kolleegid, kellega me komisjonis ja ka väljaspool seda seadust lihvisime ning paremaks teha üritasime! Tore, et seda seaduseelnõu sai menetletud suhteliselt suures üksmeeles. Tõesti, olid mõningad erimeelsused, millele siit puldist ka enne vihjati, aga valdavas osas valitses komisjonis siiski üksmeel. Käin veel kord üle olulisemad eesmärgid, mida me selle seaduse rakendamisega tahame saavutada. Me saavutame kutsehariduse parema kvaliteedi, kättesaadavuse ja juhtimise. Samuti suurendame paindlikkust, vähendame kutseõppeasutustest väljalangemist ning tagame parema väljundi tööjõuturule. Kõikide nende eesmärkide saavutamiseks oleme seaduses sätestanud terve hulga olulisi meetmeid. Näiteks lihtsustame erialaspetsialistide kaasamist õppetöösse, sätestame kutsehariduse viienda taseme ehk tehniku taseme, mis aitab selgelt tagada tulevikus kutsehariduse parema kvaliteedi, integreerime kutsehariduse üldharidusega, võimaldame paindlikku liikumist kutseastmete vahel, samuti muudame paindlikumaks praktika sooritamise ja toome sisse ka osakutse mõiste (osakutse võib saada õpilane, kes ei läbi kutsekooli täisprogrammi). Kõik need meetmed toetavad seatud eesmärke. Loomulikult kuulub siia veel tiheda koostöö jätkamine ettevõtjatega ja nende kaasamine võimalikult varasest faasist ehk siis õppekavade väljatöötamise algusest peale. See peaks tagama ka parema väljundi tööturule. Oli kolm teemat, mis komisjonis ja ka lugemistel suures saalis kõige enam diskussioone ja vastukaja tekitasid. Esimene oli kutseõppeasutustes rakenduskõrghariduse õppe säilitamine. Teatavasti oli eelnõu algatajal plaan haridussüsteemi korrastades see võimalus ära kaotada. Koostöös osapooltega (eelkõige puudutab see punkt Võrumaa Kutsehariduskeskust ja Tallinna Majanduskooli) jõudis komisjon aga järeldusele, et peame oma väikses Eestis olema paindlikud ja lubama ka tulevikus, kui on olemas akrediteeritud õppekava, pakkuda kutseõppeasutustes rakenduskõrgharidust. Ja kuna meil on ka kümmekond rakenduskõrgkooli, kus antakse kutseharidust, siis olgu see süsteem paindlik ja vastastikune. Teine küsimus puudutab õppekeelt ja üleminekut 60% ulatuses eestikeelsele õppele, nii nagu me oleme sätestanud ka gümnaasiumiastmes. Olgu öeldud, et suund minna meie koolide gümnaasiumiastmes üle eestikeelsele õppele võeti juba 1990. aastate alguses. Oleme seda meelt, et seda suunda tuleb jätkata. Seejuures on oluline rõhutada, et ka edaspidi saab kutsekoolis omandada kutse näiteks vene keeles, küll aga tuleb siis, kui soovitakse saada kutsekeskharidust, läbida õpe eesti keeles. Ma leian ja meie fraktsioon leiab, et eesti keele oskus on ... Palun kolm minutit lisaaega!
Kolm minutit, palun!
... noorele kasuks eelkõige selleks, et ta saaks nii era- kui ka tööelus paremini hakkama, et ta lõimuks meie ühiskonnaga kiiremini, et tal oleks tulevikus kergem tööd leida. Ja mida varem ta riigikeele selgeks saab, seda parem. Nii et see on kõigi noorte huvides. Kolmas teema, mis leidis enam kajastamist, oli kaitseväeteenistusse kutsumine. Me muudame selle seadusega süsteemi paindlikumaks. Kui siiamaani võis tekkida probleeme näiteks esitluskunsti õpilastel, kes oleksid pidanud minema poole õppeaja pealt kaitseväkke, siis kehtestatava regulatsiooniga me muudame süsteemi paindlikumaks, nii et nad saavad nominaalaja õppeasutuses ära olla ja lähevad alles seejärel kaitseväkke, kui nad on kõlblikud sinna minema. Kokkuvõtteks. Mul on hea meel tõdeda, et kutseharidus on muutunud aasta-aastalt üha populaarsemaks. Kutsehariduse nõudlus on ületanud nii mõnelgi pool pakkumise, mis näitab, et noored on hakanud seda väga selgelt väärtustama, et kutseharidus on perspektiivikas ja tagab tulevikus ka töökoha vastaval erialal. Meil on hea koostöö ettevõtjatega ja kindlasti tuleb seda koostööd tulevikus veelgi edasi arendada. Ettevõtjad on päris palju panustanud tarviliku inventari ajakohastamisse ja loomulikult aitavad tagada ka erialast töökohta. Riik on teinud kutseõppeasutustesse suuri investeeringuid. Kui te käite mööda Eestit ringi, siis te näete, et on väga palju, võiks isegi öelda, et maailmatasemel tänapäevase õppekeskkonnaga kutseõppeasutusi, näiteks Räpina Aianduskool, kus ma ise paar nädalat tagasi külas käisin, Haapsalu Kutsehariduskeskus või juba mainitud Võrumaa Kutsehariduskeskus. Nii et kutseharidus areneb jõuliselt ja loodetavasti ajakohastab täna vastuvõetav seadus ka kutsehariduse seadusandlikud raamid. Head kolleegid, Reformierakonna fraktsiooni nimel tänan veel kord kõiki osapooli, kes aitasid seda seadust välja töötada! Loodan, et me võtame selle vastu ja saame hakata seaduse nõudeid võimalikult kiiresti ellu viima. Aitäh!
Suur tänu, kolleeg Lauri Luik! Palun kõnepulti kolleeg Jaak Alliku Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni esindajana!
Lugupeetud proua esimees! Lugupeetud kolleegid! Kutseõppeasutuse seaduse ülesanne on võimaldada kõigil Eestis elavatel noortel saada kvaliteetne kutseharidus ja leida positiivne rakendus ühiskonnas, mitte lahendada teisi võimalikke, kindlasti ka vajalikke ülesandeid. Ma kiitsin oma sõnavõtus seaduseelnõu teisel lugemisel juba Haridus- ja Teadusministeeriumi ja eriti härra Punga, samuti kultuurikomisjoni eesotsas tema esimehe härra Klaasiga tõepoolest väga positiivse ja konstruktiivse koostöö eest ning lahenduste otsimise eest mitmele selle seaduse arutusel tekkinud probleemile. Neid lahendusi on ka leitud. Kahjuks ei toetanud Riigikogu koalitsioon sotsiaaldemokraatide ettepanekut jätta õppekeele küsimus iga konkreetse õppekava puhul ja igal aastal otsustada koolipidajale, st meie tingimustes Haridus- ja Teadusministeeriumile, lähtudes õppejõudude ja õpilaste keeleoskuse tasemest. Mind hämmastab, et koalitsioon ei usalda Haridus- ja Teadusministeeriumi ega asjatundjaid, vaid soovib endiselt jõu abil lahendada inimeste õnnelikuks tegemise küsimust, seda selles seaduses de iure isegi suuremal määral kui PGS-is. Selle tõttu ei saa Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioon seda eelnõu kahjuks toetada.
Suur tänu, kolleeg Jaak Allik! Kuna kõik fraktsioonid on saanud sõna võtta, siis lõpetan läbirääkimised. Läheme lõpphääletuse juurde. Lugupeetud Riigikogu, panen lõpphääletusele Vabariigi Valitsuse algatatud kutseõppeasutuse seaduse eelnõu 331. Palun hääletada! Eelnõu poolt hääletas 45 Riigikogu liiget, vastu oli 16, erapooletuid ei olnud. Eelnõu on seadusena vastu võetud.
Alustame Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni algatatud õppetoetuste ja õppelaenu seaduse § 22 muutmise seaduse eelnõu 334 kolmandat lugemist. Kas fraktsioonide volitatud esindajad soovivad avada läbirääkimisi? Palun kõnepulti kolleeg Helmen Küti Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni esindajana!
Proua juhataja! Lugupeetud kolleegid! Täna võtame vastu Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni algatatud õppetoetuste ja õppelaenu seaduse § 22 muutmise seaduse 334, tõsi küll, kärbitud kujul. Eesmärk laiendada 80–100% töövõime kaotanud isikute kohta kehtivat õppelaenu kustutamist ka isikutele, kes ei saa töötada sügava või raske puudega laste hooldamise tõttu ning kellele valla- või linnavalitsus maksab puudega lapse hooldamise eest toetust, saavutati üksnes osaliselt ja vabastuse saavad vaid sügava puudega laste vanemad. Tahan veel kord tunnustada ja tänada juhtivkomisjoni kultuurikomisjoni ja selle esimeest Urmas Klaasi. Pole vist tavapärane, et juhtivkomisjon vaatamata sellele, et Vabariigi Valitsus eelnõu ei toetanud, oli valmis eelnõuga edasi tegelema ja ennast probleemidega kurssi viima, küsima lisaandmeid Sotsiaalministeeriumist ja saatma esindajate palvel eelnõu aruteluks ka sotsiaalkomisjoni. Tahan tänada ka sotsiaalkomisjoni, kus Margus Tsahkna juhitud arutelul toetati eelnõu just sellisel kujul, nagu Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioon selle esitas. Kahjuks eelnõu teisel lugemisel suures saalis, kui Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioon pani hääletusele ettepaneku jätta sisse ka raske puudega laste vanemate vabastamise õppelaenu tagasimaksmisest, hääletasid kõik sotsiaalkomisjoni koalitsioonisaadikud selle eelnõust välja. Me kõik teame kirjavahemärkide õppimisel toodavat klassikalist näidet, et valesse kohta pandud komast võib sõltuda elu või surm. Pean silmas lauseid "Tappa, mitte andeks anda!" ja "Tappa mitte, andeks anda!". Miks ma sellise näite toon? Eks ikka sellepärast, et illustreerida Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni pressiteadet, mis 6. juunil kiirustades avaldati ja kus raporteeriti silmakirjalikult oma töövõiduna seda, et riik hakkab kustutama sügava puudega lastevanemate – pange tähele, lastevanemad kokkukirjutatuna – õppelaenu. Tegelikult, kui puue oli tekkinud peale õppelaenu võtmist, kustutati sügava puudega täiskasvanu õppelaen juba enne selle seaduse vastuvõtmist, sest üldjuhul on neil inimestel 80–100%-line töövõimetus. Niisiis polnud see üldse seotud saalis teise lugemise läbinud eelnõuga. Ehk illustreerivalt võiks öelda, et suure kiiruga, tehes vigu, muutes pressiteates seaduse mõtet ja jättes märkimata eelnõu tegeliku autori, rebis IRL eelnõu kui terviku ribadeks ning üritas ennast ribaga kaunistades parem välja paista. Lõpetuseks usun, et täna vastuvõetav seadus on oodatud ja hea seadus. Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioon toetab muidugi tänasel lõpphääletusel ka muudetud varianti. Väga heaks saaks see seadus aga siis, kui õppelaenu tagasimaksmise vabastuse saaksid ka raske puudega laste vanemad. Vaat siis oleks meil kõigil põhjust uhke olla! Aitäh!
Suur tänu, kolleeg Helmen Kütt! Rohkem kõnesoove ei ole, lõpetan läbirääkimised. Läheme nüüd lõpphääletuse juurde. Lugupeetud Riigikogu, panen lõpphääletusele Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni algatatud õppetoetuste ja õppelaenu seaduse § 22 muutmise seaduse eelnõu 334. Palun hääletada! Poolt hääletas 74 Riigikogu liiget, vastuolijaid ega erapooletuid ei olnud. Eelnõu on seadusena vastu võetud.
Alustame Vabariigi Valitsuse algatatud ehitusseaduse muutmise seaduse eelnõu 429 teist lugemist. Ma palun ettekandeks kõnepulti majanduskomisjoni liikme kolleeg Olga Sõtniku!
Lugupeetud proua juhataja! Head kolleegid! Annan teile ülevaate sellest, mis selle eelnõuga on vahepeal tehtud. Esimene lugemine toimus 22. mail, kus lepiti kokku, et muudatusettepanekute tähtaeg on 29. mai. Selleks ajaks Riigikogu liikmetelt ega fraktsioonidelt ühtegi muudatusettepanekut ei laekunud. Järgmisel päeval valmistas majanduskomisjoni töörühm eelnõu ette komisjoni istungiks ja tegi omalt poolt ühe muudatusettepaneku. Ka Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi esindaja tegi ühe ettepaneku. 3. juuni istungil arutas majanduskomisjon eelnõu teist korda ja me arutasime ka muudatusettepanekuid. Esimene muudatusettepanek näeb ette, et eelnõu § 1 tuleb täiendada uue punktiga, millega muudetakse ehitusseaduses normitehnilist märkust. Kuna vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 305/2011 artiklitele 65 ja 68 tunnistatakse alates s.a 1. juulist kehtetuks nõukogu direktiiv 89/106/EMÜ, siis jäetakse ehitusseaduse normtehnilisest märkusest viide nimetatud direktiivile välja. Kuna direktiiv 2002/91/EÜ on juba kehtetu, tuleb normitehnilist märkust ka selles osas ajakohastada. Direktiivi 2002/91/EÜ asendab direktiiv 2010/31/EL. Selle muudatusettepaneku oli esitanud majanduskomisjonile Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium. Teine muudatusettepanek on töörühma ettepanek ja see on järgmine: muuta seaduse jõustumise aega, jättes eelnõust välja jõustumissätte (§ 2). Kuna eelnõu §-s 2 esitatud seaduse jõustumise tähtaeg s.a 1. juuli ei ole eelnõu hilist esitamist arvestades reaalne, siis jäetakse see eelnõust välja. Kuigi ehitusseaduse muutmist tinginud otsekohalduv Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus jõustub täielikult s.a 1. juulil, ei too seaduse sellest kuupäevast hilisem jõustumine Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi hinnangul kaasa vastuolusid määral, mis võiks põhjustada olulist segadust normiadressaadile või rikkumismenetluse. Kui § 2 eelnõust välja jääb, siis jõustub seadus üldises korras. Eelnõus on tehtud ka tehnilisi ja keelelisi muudatusi, aga ükski neist ei muuda eelnõu sisu. Juhtivkomisjon otsustas esitada eelnõu teisele lugemisele Riigikogu täiskogu päevakorda 12. juuniks ehk tänaseks ja teha ettepanek teine lugemine lõpetada. Juhul kui eelnõu teine lugemine lõpetatakse, on ettepanek viia eelnõu kolmas lugemine läbi 19. juunil. Aitäh!
Suur tänu! Jätkame küsimustega. Palun, kolleeg Aivar Kokk!
Hea juhataja! Hea ettekandja! Ma vaatan § 9 "Tehnilise hindamise asutus". Selles on öeldud, et Eesti tehnilise hindamise asutusena tegutseda sooviv isik esitab Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumile taotluse jne. Kas sa oskad öelda, millistele tingimustele peab see isik vastama, et ta seda taotlust üldse esitada saaks?
Kahjuks ei oska ma praegu küll sellele küsimusele vastata. Minu teada oli enne see isik meil Tallinna Tehnikaülikool, aga praegu ei olegi vist sellist isikut olemas. Majandusministeeriumi arvamusest ei tule seda isikut ka välja, sest neid firmasid, kes sooviksid selle isiku poole pöörduda, samuti ei ole.
Palun, kolleeg Aivar Kokk, teine täpsustav küsimus!
Minu küsimus on, et mille jaoks me seda seadust siis teeme, kui ei ole kedagi, kellele seda vaja oleks.
See on ainult üks punkt, aga peale selle on päris mitu muud punkti, mis on vajalikud. Ja juhul kui mainitud vajadus tekib, siis on olemas seadus ja norm, kuidas sellist isikut luua.
Rohkem küsimusi ei ole. Suur tänu, kolleeg Olga Sõtnik! Kas kolleegid soovivad avada läbirääkimisi? Kõnesoove ei ole, läbirääkimisi ei avata. Seaduseelnõu kohta on kaks muudatusettepanekut. Esimene ja teine muudatusettepanek, mille on esitanud majanduskomisjon, on arvestatud täielikult. Seaduseelnõu 429 teine lugemine on lõpetatud.
Alustame Vabariigi Valitsuse algatatud Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse muutmise seaduse eelnõu 432 teist lugemist. Ma palun ettekandeks kõnepulti maaelukomisjoni liikme kolleeg Ester Tuiksoo!
Austatud proua juhataja! Austatud kolleegid! Maaelukomisjon arutas Vabariigi Valitsuse algatatud Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse muutmise seaduse eelnõu 3. juunil teist korda. Riigikogu liikmed, fraktsioonid ega teised komisjonid eelnõu kohta muudatusettepanekuid ei esitanud. Koostöös Põllumajandusministeeriumiga oli ette valmistatud üks muudatusettepanek ja seda selgitas komisjonis Põllumajandusministeeriumi esindaja. Külalisena viibis sellel komisjoni istungil Põllumajandusministeeriumi maaelu arengu osakonna juhataja Marko Gorban. Otsustati, et § 101 lõiget 2 muudetakse ja see sõnastatakse järgmiselt: "Kui toetuse saaja ei tasu toetusraha tagasimaksmise ajatamise korral osamakseid toetuse tagasimaksmise ajakava kohaselt, tunnistab PRIA toetusraha tagasimaksmise ajatamise otsuse kehtetuks ning tasaarvestab tagasinõutava toetusraha." Sellist võimalust varem selles seaduses ei olnud. Kui mõistliku aja jooksul ei ole võimalik tagasinõutavat toetusraha tasaarvestada, annab PRIA toetusraha tagasinõudmise otsuse sundtäitmisele täitemenetluse seadustikus sätestatud korras. Komisjon otsustas eelnõu menetlemise kohta järgmist: saata eelnõu 432 täiskogu päevakorda s.a 12. juuniks ja teha ettepanek eelnõu teine lugemine lõpetada. Kui teine lugemine lõpetatakse, siis on ettepanek võtta kolmas lugemine päevakorda 19. juunil 2013 ja eelnõu 432 seadusena vastu võtta. Kõik otsused olid konsensuslikud.
Suur tänu, kolleeg Ester Tuiksoo! Kas ettekandjale on küsimusi? Tundub, et ei ole. Kas kolleegid soovivad avada läbirääkimisi? Kõnesoove ei ole, läbirääkimisi ei avata. Seaduseelnõu kohta on üks muudatusettepanek, mille on esitanud juhtivkomisjon ja mis on arvestatud täielikult. Seaduseelnõu 432 teine lugemine on lõpetatud.
Alustame Vabariigi Valitsuse algatatud söödaseaduse muutmise seaduse eelnõu 431 teist lugemist. Kutsun ettekandeks kõnepulti maaelukomisjoni liikme kolleeg Meelis Mälbergi.
Austatud istungi juhataja! Head kolleegid! Annan lühikese ülevaate Vabariigi Valitsuse algatatud söödaseaduse muutmise seaduse eelnõu 431 senisest menetlemisest. Maaelukomisjon arutas eelnõu oma 14. mai istungil. 22. mail oli eelnõu siin saalis esimesel lugemisel ja esimene lugemine lõpetati. Seejärel arutas maaelukomisjon eelnõu uuesti oma 3. juuni istungil. Sellele istungile olid kutsutud ka Põllumajandusministeeriumi toiduohutuse osakonna juhataja Martin Minjajev ja õigusosakonna nõunik Diana Rammul. Tähtajaks, s.o 31. mai kella 16-ks Riigikogu liikmed, fraktsioonid ega teised komisjonid eelnõu kohta ühtegi muudatusettepanekut ei esitanud. Koostöös Põllumajandusministeeriumiga oli ette valmistatud üks muudatusettepanek, millega parandatakse eelnõu tekstis vigane viide Euroopa Liidu õigusaktile. Vastavalt muudatusettepanekule asendatakse söödaseaduse § 6 lõikes 7 täht b tähega a. Sisuliselt tähendab see seda, et loomsed proteiinid on lisaks algses tekstis olnud loomsetele proteiinidele ka sellised tooted nagu piim, piimapõhised tooted, piimasaadused, ternespiim, ternespiimatooted, munad, munatooted, mittemäletsejalistelt saadud kollageen ja želatiin ning neid on lubatud kasutada vesiviljelusloomadele toodetava sööda toorainena. Juhtivkomisjon otsustas teha ettepaneku eelnõu 431 teine lugemine lõpetada ning kui täna eelnõu teine lugemine lõpetatakse, siis saata eelnõu 19. juuniks 2013 kolmandale lugemisele ja eelnõu ka seadusena vastu võtta. Komisjon tegi oma otsused konsensuslikult. Aitäh!
Kas ettekandjale on küsimusi? Küsimusi ei ole. Suur tänu, Meelis Mälberg! Kas soovitakse avada läbirääkimisi? Läbirääkimisi avada ei soovita. Käesoleva seaduseelnõu kohta on tehtud üks muudatusettepanek, vaatame selle läbi. Ettepaneku on teinud maaelukomisjon ja juhtivkomisjoni ettepanek on arvestada seda täielikult. Kuna juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 431 teine lugemine lõpetada, on teine lugemine lõpetatud.
Me läheme järgmise päevakorrapunkti juurde, milleks on Vabariigi Valitsuse algatatud välismaalaste seaduse ja isikut tõendavate dokumentide seaduse muutmise ning sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 425 teine lugemine. Ma palun ettekandeks kõnetooli põhiseaduskomisjoni liikme Mart Nuti!
Austatud proua juhataja! Austatud Riigikogu liikmed! Põhiseaduskomisjon arutas käesoleva seaduseelnõu teist lugemist 4. juuni korralisel istungil. Lisaks komisjoni liikmetele olid arutelule kutsutud ka Ruth Annus, kes on Siseministeeriumi migratsiooni- ja piirivalvepoliitika osakonna juhataja, Getter Tiirik ja Laura Sofia Annus, kes mõlemad on Siseministeeriumi migratsiooni- ja piirivalvepoliitika osakonna nõunikud, ning Mihkel Susi, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi majandusarengu osakonna ettevõtluse talituse peaspetsialist. Lühidalt meenutuseks. Nimetatud seaduse eesmärk on teha lihtsamaks elamisloa saamine isikutele, keda ettevõte on kutsunud tööle kvalifitseeritud spetsialistidena ja kellele ettevõte on valmis maksma vähemalt kaks keskmist palka, samuti neile, kes Eestisse õppima asuvad. Arutelu käigus tutvustas Ruth Annus Siseministeeriumi seisukohta ja sõnas, et Siseministeerium on esitanud seaduseelnõu kohta kolm muudatusettepanekut. Ütlen kohe etteruttavalt, et Riigikogu liikmed muudatusettepanekuid ei esitanud. Kolm ettepanekut, mille esitajaks on märgitud põhiseaduskomisjon, on tulnud Siseministeeriumilt ja need on kõik tehnilist laadi. Eelnõu osa sätete jõustumise aeg on eelnõu menetluse käigus muutunud. Ruth Annuse sõnul on väga oluline see, et äriseadustiku muudatus jõustuks üldises korras, sest puudub põhjus, miks jõustumist edasi lükata, ja tegemist on residentsuse nõudest loobumisega, mis tuleneb välisriigi äriühingu filiaali puudutavatest äriseadustiku sätetest. Jõustumisaeg 1. jaanuar 2014, mitte 1. september 2013, peaks olema ka sättel, mis käsitleb Haridus- ja Teadusministeeriumi kehtestatavaid määrusi selleks, et elamisloa saaks anda nendele isikutele, kes osalevad mõnes Haridus- ja Teadusministeeriumi ära märgitud, positiivselt hinnatud väliskoostööprogrammis ehk siis silmas on peetud stipendiumi. Üks tehniline muudatus pärineb ühest eelmisest eelnõust. Välismaalaste seadus on pidevas muutumises ning osa muudatusi on kavandatud jõustuma 1. jaanuaril 2015. Vahepeal muudeti välismaalaste seaduse praegu kehtivat teksti, kuid asendamata jäeti elamisloa nimetus, "elamisluba kaaluka avaliku huvi korral" asendatakse alates 2015. aastast "tähtajalise elamisloaga kriminaalmenetluses osalemiseks". Selleks ajaks peaks valmis olema uus infosüsteem ja tegemist ei ole väga akuutse probleemiga, mis vajaks kiiret lahendamist. Nii et see muudatus jõustuks siis 2015. aastast. Välismaalaste seadusega on paratamatult nii, et seda muudetakse pidevalt, kuna elu muutub ja läheb edasi. Seetõttu ei saa ühtegi välismaalaste seadust käsitleda ammendavana. On kindlasti mitmeid küsimusi, mis ootavad lahendamist, aga need jäävad järgmiste seaduseelnõude lahendada. Toon välja põhiseaduskomisjoni menetluslikud otsused, mis kõik tehti konsensuslikult. Esimene otsus oli saata eelnõu täiskogu päevakorda 12. juuniks 2013. Teiseks otsustati teha ettepanek teine lugemine lõpetada ja kui teine lugemine lõpetatakse, siis saata eelnõu kolmandale lugemisele 13. juunil 2013. Seega on konsensuslik ettepanek eelnõu seadusena vastu võtta. Aitäh!
Suur tänu! Palun küsimus, Mihhail Stalnuhhin!
Aitäh, proua juhataja! Lugupeetud ettekandja! Mul on täpsustav küsimus. Mart, vaata palun lehekülge 3, et meil oleks kohe näha.
Kas sa mõtled eelnõu?
Jah, eelnõu § 1 punkt 11 ja enne seda punkti 9 lõike 4 punkt 3. Mitmest kohast käib läbi, et välismaalane saab elamisloa, kui ta kutsutakse tööle ja talle makstakse minimaalselt kaks keskmist brutokuupalka, mis on näiteks 1800 eurot. Aga see punkt 3 veidi eespool ütleb, et sotsiaalmaks peab olema vähemalt võrdne viiekordse Eesti aasta keskmise brutokuupalga suuruse tasu korral Eestis igakuiselt makstava sotsiaalmaksuga. Kas see tähendab, et kuigi palk on 1800 eurot, peab sotsiaalmaksu maksma 4500-lt eurolt või kuidas sellest tuleb aru saada?
Aitäh! Komisjonis seda küsimust kordagi ei tõstatatud, mistõttu ei saanud me seda küsida ka valitsuse esindajatelt. Ma võin öelda niipalju, et enamik käesoleva seaduseelnõu sätteid on kompromiss osapoolte vahel, ja nendeks osapoolteks on olnud ka ametiühingud, on olnud maksuamet ja sotsiaalamet. Ma annan selle vastuse hiljem, küsin enne algatajatelt, kuidas see asi täpselt mõeldud on.
Aitäh! Palun, Aadu Must!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Hea ettekandja! Minu küsimus on ajendatud sisemisest murest ning on adresseeritud sulle kui sügavalt haritud ja terminoloogilist täpsust armastavale inimesele. Minu kõrva riivab kogu aeg sõna "elamisluba". Kas see ei peaks äkki olema "riigis viibimise luba"? Ma proovisin Google Translator"ist vaadata, mis on elamisloa vastand. Sealt tuli välja, et ei olegi luba elada ja mingisse keelde jõudis see juba peaaegu surmanuhtlusena. Äkki peaks siin midagi ette võtma? See on poolretooriline küsimus.
Aitäh! Elamisluba kui mõiste on meil olnud seadustes sees aastast 1990, kui võeti vastu esimene migratsiooniseadus. Tolle aja terminoloogia kujundamise juures mind veel ei olnud. Ma olen küll palju ja pikalt Riigikogus olnud, aga tolle seaduseelnõu tegemise juures, see oli Ülemnõukogus, mind veel ei olnud. Tegelikult see on tõlge sõnadest residence permit. Kas resident on elanik või viibija? Ma arvan, siin tuleb vaadata niimoodi, et elamisluba ei tulene sõnadest "õigus elada", vaid sõnadest "õigus olla elanik". Aga vaidleme sel teemal edasi.
Aitäh! Palun, Mihhail Stalnuhhin, teine küsimus!
Aitäh, proua juhataja! Mart, mul on veel üks täpsustav küsimus. Leheküljel 6 on punkt 39. Siin nimetatakse tippspetsialistiks mis tahes valdkonnas erialast ettevalmistust omavat välismaalast, kellele kutsuja maksab vähemalt kaks keskmist brutokuupalka. Kas see tähendab, et tippspetsialistiks saab nimetada inimest, kes on kunagi, näiteks 30 aastat tagasi saanud kuskil kutseõppesüsteemis ehitaja põhikutse, ja teda võib kutsuda mingit suurt ehitust juhatama või projektiga tegelema? Kuidas sellega on? Inimesel võib olla kas alg- või põhiharidus ja ainult selle alusel, et tal on kutse, makstakse talle 1800 eurot palka ning ta ongi tippspetsialist.
Aitäh! Tippspetsialisti määratlus tuleb mitmest Euroopa Liidu õigusaktist. Mul ei ole neid siin käepärast, aga seal on haridustaseme nõue sätestatud. Isikut, kellel on algharidus, minu hinnangul tippspetsialistina käsitleda ei saa. See, kes on aga omandanud hariduse kaua aega tagasi, kuid ei ole oma oskusi kaotanud, võib kindlasti tippspetsialist olla. Sama lugu on ka meie Riigikogu liikmetega, kes me oleme kunagi ülikoolis mitmesuguseid erialasid õppinud. Nüüd on küsimus, kas me oleme erialaselt kvalifitseeritud, kui me peaksime näiteks oma varasema eriala juurde tagasi pöörduma, või ei ole. Ma arvan, et osa on ja osa ei ole, kuid neil, kes ei ole, peaks olema võimalus ennast täiendada.
Aitäh! Palun, Valeri Korb!
Aitäh! Lugupeetud kolleeg! Mainisid, et on veel mõni küsimus, mis on seotud välismaalaste seadusega ja nõuab lahendamist. Võib-olla sa laiendad meie teadmisi: missugused need küsimused on ja kas need on võetud edaspidiseks lahendamiseks põhiseaduskomisjoni töögraafikusse?
Jah, on küll. Eri organisatsioonidelt on tulnud päris palju ettepanekuid, osa neist on esitatud Siseministeeriumile, osa on esitatud otse põhiseaduskomisjonile. Võin tuua näiteks kaubandus-tööstuskoja esitatud küllaltki mahukad ettepanekud, mis vajaksid vähemasti läbiarutamist. Kas me kõiki neid toetame või mitte, seda ei oska ma praegu öelda, aga need on kavas võtta sügisistungjärgul arutusele.
Aitäh! Palun, Vladimir Velman!
Suur tänu, lugupeetud juhataja! Hea Mart! Kas sa saad ütelda, kui palju on neid tippspetsialiste, kes sooviksid siia tööle tulla? Kas on mingi trend? Kas see on kasvav või langev trend, kas mingid arvud on olemas?
Aitäh! Ei, arve kindlasti praegu nimetada ei saa, sest ei ole olemas ka korda, kuidas kiirmenetlusega elamisluba anda. See kord hakkab kehtima alles siis, kui käesolev eelnõu saab seaduseks. On mitmesuguseid andmeid selle kohta, kui suur võiks olla Eesti vajadus tippspetsialistide järele. Räägitud on arvudest 500–1000, aga need arvud ei ole kontrollitavad. See arv sõltub väga palju sellest, millised on ettevõtete vajadused.
Aitäh! Palun, Neeme Suur!
Aitäh, proua juhataja! Tulen uuesti tagasi nende tippspetsialistide juurde. Millest ikkagi tulevad need äriühingu kapitalipiirangud ja müügitulu nõuded? Kuidas jääb siis väikeettevõtetega? Näiteks väga paljud IT-ettevõtted võivad oma tegevuse algfaasis olla just väikse kapitalimahu ja müügituluga, aga samas väga suure kasvupotentsiaaliga. Kas see kasvupotentsiaal ei tule siinjuures arvesse?
Aitäh! Mina ei loe seaduseelnõust küll kuidagi välja, et siin oleks takistusi. Küsimus on ainult palganõudes ja palganõue, mis on kahekordne keskmine brutopalk, tuleneb nendest läbirääkimistest, mida eri osapooled on Eestis pidanud. Eeskätt on see ametiühingute taotlus, et sellega ei suurendataks Eestis tööpuudust. Ma arvan, et see kokkulepe on praegu adekvaatne.
Rohkem küsimusi ettekandjale ei ole. Suur tänu, Mart Nutt! Me avame läbirääkimised. Palun, Mihhail Stalnuhhin! Kokku kaheksa minutit.
Proua juhataja! Lugupeetud kolleegid! Ma ütleksin, et pärast maamaksust vabastamise seadust pole ma midagi nii lustakat siin saalis lugenud. Ehkki ma ei süvenegi väga tihti valitsuse ettevalmistatud seaduseelnõudesse, rohkem on mõtet neid ignoreerida – midagi muuta nagunii ei õnnestu. Ma olen kindel, et koalitsioon võtab ka selle seaduse vastu, sellega probleemi ei ole. Aga ma tahan siiski juhtida teie tähelepanu konkreetsetele punktidele. Võtame alguse, eelnõu lehekülg 3. Siin on § 106 lõike 4 punktis 3 juttu, et kui sa oled võtnud tippspetsialisti tööle, siis peab olema täidetud selline tingimus: igakuiselt Eestis makstav sotsiaalmaks on vähemalt võrdne viiekordse Eesti aasta keskmise brutokuupalga suuruse tasu korral Eestis igakuiselt makstava sotsiaalmaksuga. Kui tööle võetakse minimaalselt kahe brutokuupalgaga, mis eelmisel aastal oleks olnud 1800 eurot, siis peaks sotsiaalmaksu maksma viie keskmise brutopalga suuruselt summalt, 4500-lt eurolt. See tähendab, et tööandja peab maksma tippspetsialistile 1800 eurot ja riigile ära andma 1500 eurot. Ma ei kujuta ette, kust võiks tulla selline armastus mõne tippspetsialisti vastu, välja arvatud need juhud, mis olid fikseeritud mõni aeg tagasi elamislubade kauplemisel. Ma pole sugugi kindel – see pole minu asi, ministeerium algatas selle asja, las nad vaatavad ise –, kas sotsiaalmaksuseaduses on ette nähtud selline võimalus, et palk maksustatakse 80% ulatuses sotsiaalmaksuga. Minu mälu järgi on seal kirjas 33%. Läheme edasi. Lehekülg 7, eelnõu punkt 41. Selles on öeldud, et kui välismaalasel on elamisluba töötamiseks ja see tööandja, kelle juures töötamiseks on välismaalasele elamisluba antud, on kohustatud maksma talle käesoleva seaduse §-s 178 sätestatud tasu (kaks keskmist brutokuupalka – see on minimaalne), siis ei ole nimetatud tasu maksmise kohustust teisel tööandjal ka juhul, kui see oleks töötamiseks elamisloa andmise tingimuseks. Momentaanselt tekib mudel. On kaks ettevõtet, üks näiteks peaettevõte ja teine tütarettevõte, ning üks neist vajab seda tippspetsialisti. Üks ettevõte vormistab kutse, maksab ühe kuu eest kahekordse keskmise brutopalga, järgmisel kuul töötab see inimene juba teises ettevõttes ja tema kohta §-s 178 sätestatud nõue juba enam ei kehti. Ja minu arvates ei kehti ka sotsiaalmaksu väljamaksmise kohustus. Ainult nii saab see olla. Kes on tippspetsialist? Eelnõu punktis 39 on selle kohta kaks tingimust. Seaduse tähenduses on tippspetsialist mis tahes valdkonnas erialast ettevalmistust omav välismaalane jne. Lugege seda formuleeringut ja tehke mulle selgeks, kus on öeldud, et see spetsialist peab omama ettevalmistust just nimelt selles valdkonnas, kus ta hakkab tööle Eestis! Siin ei ole seda öeldud. Tal võib olla kõrgem haridus, ta on näiteks bioloogiaõpetaja, aga teda kutsutakse juhtima mingit ehitusfirmat. Formuleeringust ei tule välja, et ta peab olema sama eriala haridusega. Seda esiteks. Teiseks, siin ei ole näidatud haridustaset. Mart ütles küll, et see on kirjas Euroopa dokumendis. Aga see on meie seadus, kas siin on see nõue või seda ei ole? Kui see mees õppis kunagi kuskil kutsekoolis maalriks, kusjuures ta ei saanud isegi keskharidust, kas ta siis ongi oma ala spetsialist? Kelleks teda veel saab nimetada, seda suvalist isikut? Tekib küsimus, kas härra, kellele maksti tohutut raha Estonian Airi juhtimise eest ja kes selle firma õnnelikult auku lükkas, on tippspetsialist. Aga tööle võeti ta ju sellise palgaga, et ta on super-, eriline tippspetsialist. Kus kõik need asjad kirjas on? Kas see tähendab – ma vaatan viimaste sündmuste valguses –, et näiteks nii nagu Kross, Laar ja Sõerd käisid nõunikena Gruusiat aitamas, hakatakse nüüd Gruusiast neid, kes seal kohut kardavad, kutsuma meile kui tippspetsialiste? Väga kerge teha, anna omadele tööd poliitilistel põhjustel! Või mis veel hullem, rahanduslikel põhjustel seadustatakse elamislubade müüki. See on see, mis aitab sellisel firmal, nagu oli Stelmachil ja Raudsel, rahulikult edasi töötada. Kõige naljakam tundus mulle aga § 2231 "Välismaalaste kohanemisprogramm". Meil on olnud integratsiooniprogramme, mille peale on tohutult raha raisatud. Mitte keegi ei oska öelda, mis kasu sellest on olnud. Nüüd on mingid lõimumisprogrammid, täpselt samuti raha lendab tuulde, tulemust ei näi aga olevat. Nüüd siis tuleb veel kohanemisprogramm. Kõige toredam on, et selle kehtestab määrusega siseminister. Meil ei ole aimugi, mis kohanemisprogrammid seal tekivad. Meil ei ole aimugi – siia pole midagi kirja pandud, seda ei ole mitte kuidagi defineeritud –, millised ülesanded peaksid sellel kohanemisprogrammil olema. Kui inimesele makstakse minimaalselt 1800 eurot kuus, siis jumala pärast, mis kohanemisest te veel räägite! Mina arvan, et see on üks huvitavamaid eelnõusid, mis siit saalist on läbi käinud. Ilma pikemalt mõtlemata ütleks, et selles pingereas oleks ta teisel kohal. Ja on selge, et kui komisjonipoolne ettekandja – kogu austusega sinu vastu, Mart, kui sa ei oska mulle vastata, mis toimub sotsiaalmaksuga, siis tähendab see, et eelnõu ei ole vastuvõtmiseks valmis. Aitäh!
Suur tänu! Kas on veel kõnesoove? Rohkem kõnesoove ei ole. Vaatame läbi muudatusettepanekud. Muudatusettepanekuid on kolm, need on põhiseaduskomisjonilt ja juhtivkomisjon on teinud ettepaneku arvestada neid täielikult. Muudatusettepanek nr 1, muudatusettepanek nr 2 ja muudatusettepanek nr 3. Muudatusettepanekud on läbi vaadatud. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 425 teine lugemine lõpetada. Teine lugemine on lõpetatud.
Me läheme tänase viimase päevakorrapunkti juurde, milleks on Vabariigi Valitsuse algatatud muuseumiseaduse eelnõu 374 teine lugemine. Palun ettekandeks kõnetooli kultuurikomisjoni liikme Liisa-Ly Pakosta!
Head kolleegid! Muuseumiseaduse eelnõu algatas Vabariigi Valitsus s.a 11. veebruaril ja selle esimene lugemine toimus siin saalis 20. märtsil. Muudatusettepanekute esitamise tähtajaks määrati 4. aprill. Eelnõu esimese ja teise lugemise vaheline menetlus kultuurikomisjonis on olnud kaunis põhjalik. Kultuurikomisjon arutas seda eelnõu kuuel korral oma istungitel, lisaks on peetud terve hulk arutelusid eri töögruppides. 3. aprillil toimus Riigikogu teabekeskuses laiapõhjaline arutelu teemal "Eesti tulevikumuuseum", kus ekspertide ja huvilistega arutati sedasama eelnõu ning kus osales tervelt 105 inimest. Kõigi nende arutelude tulemusena on komisjon ettepanekud kokku koondanud, need läbi arutanud ja esitanud muudatusettepanekud, mida ma teile lühidalt tutvustan. Ma peatun oma tutvustuses ettepanekutel, mille vastu on ehk laiem avalik huvi, ja jätan põhjalikuma käsitluseta need muudatused, mis on normitehnilist laadi või puudutavad muuseumide spetsiifilist sisemist töökorraldust. Ettepanekute tekstid koos seletuskirjadega, mis on üsna põhjalikud, on teile kõik kättesaadavad ja loomulikult olen ma valmis vastama küsimustele. Sisulistest muudatustest hakkaks pihta number ühest, mis täpsustab muuseumi mõistet ja seaduse kohaldamise ala. Tõepoolest, seaduse vastuvõtmisega muutub seni kehtinud paradigma: kui seni kohaldati muuseumiseadust üsna üldiselt, siis nüüd on tema kohaldamise ala kitsam. Täies mahus rakendub seadus riigimuuseumidele ja riigi asutatud sihtasutuse muuseumidele. Ülejäänud muuseumidele ehk siis avalik-õigusliku isiku muuseumile, munitsipaalmuuseumile ja eramuuseumile kohaldatakse seadust niivõrd, kui see on seaduses otseselt öeldud. Neile kohaldatakse muuseumikogu korraldust puudutavaid sätteid sellisel juhul, kui nad on vabatahtlikult liitunud muuseumide andmekoguga, või juhul, kui nendega on sõlmitud haldusleping riigile kuuluva muuseumikogu kasutamiseks. Sellest tulenevalt muuseumi pidaja, kes ei ole selles ringis, näiteks kohalik omavalitsus, kellel on oma muuseum – need muuseumid ei ole Eesti riigi jaoks sugugi vähem tähtsad –, saab õiguse kehtestada oma õigusaktiga vastavalt kohalikele eripäradele, oludele, kogukonna ootusele ja kohaliku muuseumi eesmärkidele oma korra. Ta võib lähtuda selles seaduses toodud üldpõhimõtetest, ent võib enda äranägemist mööda rakendada ka kohalikke olusid arvestavaid põhimõtteid. Olulisel määral on täpsustatud muuseumi enda definitsiooni ja antud muuseumi üldmääratlus kõikidele Eesti muuseumidele. Oluline on siin välja tuua, et selle definitsiooni järgi on muuseum haridusasutus. Praktikas puudutab see inimesi, kes muuseume armastavad ja armastavad käia muuseumis kursustel, sedavõrd, et haridusasutustes õppijatel on kehtiva tulumaksuseaduse § 26 alusel õigus füüsilise isiku maksustamisperioodi tulust maha arvata õppimise eest tasutud koolituskulud. See aitab muuseumide pakutavatel koolitustel, ütleme, konkureerida turul nende koolitustega, mida samas valdkonnas pakuvad teised haridusasutused, juhul kui tegemist on tasuliste koolitustega. Suur muutus paradigmas – sisu poolest on see muutus märksa väiksem, sest enamik muuseume juba teeb seda väga kenasti – on seaduse tasemel sisse toodud nõue, et muuseum peab arvestama oma ülesannete täitmisel laste ja puuetega inimeste eripärasid. Nagu öeldud, teeb enamik muuseume seda juba praegugi, ent selle väärtushinnangu sissetoomine seadusesse rõhutab, et riigimuuseumid ja riigi sihtasutuse muuseumid peaksid eeskujuks teistele muuseumidele kogu oma tegevuses neid kahte aspekti alati silmas pidama ning ekspositsioonide kujundamisel vaatama, et need oleksid ligipääsetavad, arusaadavad ja kättesaadavad igas vanuses ja erineva liikumisvõimega inimestele. Muuseumiväliselt on vahest oluline tähelepanu juhtimine sellele, et kui inimestel tekib küsimusi enda valduses oleva kultuuripärandi kohta, siis nad võivad pöörduda muuseumide poole, ehk siis muuseumidele sätestatakse kohustus ressursside olemasolu korral nõustada nende poole pöördunud inimesi kultuuripärandi küsimustes. Miinimumina näeme ette, et kui muuseumil puuduvad ressursid põhjalikumaks nõustamiseks, siis juhatatakse inimene vähemasti edasi sinna, kust ta abi ja nõu saab. Seda kõike selleks, et Eesti üldine kultuuripärand, olgu see siis inimeste kodudes või muuseumides, oleks paremini ja teadlikumalt hoitud. Avalikkust puudutab ilmselt ka muudatusettepanek nr 8, mis räägib muuseumide rahastamisest ja kus on toodud tasuliste teenuste nõuded. Tasuliste teenuste puhul on eraldi välja toodud kahte tüüpi piletite nõue. Esiteks, alla 8-aastastele lastele, puudega lastele ning sügava puudega inimestele ja nende saatjatele peab muuseumikülastus olema edaspidi tasuta. Enamikus muuseumides on see niimoodi juba praegu. Uue asjana – perepiletite teema on tekitanud palju vaidlusi ja avalikku elevust – kehtestas komisjon sellise nõude, et kaks täiskasvanut lapse või lastega saavad ühise sooduspileti. Selle eesmärgiks on tagada lastele parem ligipääs muuseumidele. Piltlikult öeldes, kui te, kallid kolleegid, otsustate edaspidi muuseumisse minna, siis on teil sinna majanduslikult soodsam minna, kui te võtate kaasa mõne alaealise lapse. Kui teil enda oma parasjagu käepärast ei ole, siis võtke naabrite või tuttavate laps kaasa ja sellisel juhul peaks muuseumipilet olema teile soodsam. Ärge sellest näitest väga erutuge, selle sätte üldeesmärk on siiski motiveerida täiskasvanud inimesi külastama muuseume koos alaealistega ja omalt poolt kaasa aitama kogu sellele väärtuslikule tegevusele, mida muuseumid ise lastele haridusprogramme pakkudes teevad. Olulisematest muudatustest nimetaksin veel vahest seda, et muutub muuseumile kuuluva asja rahalise hindamise kord, ent see on spetsiifiline muuseumitöö temaatika ning seda on seletuskirjas pikalt ja põhjalikult selgitatud. Avalikkust, kes igapäevaselt muuseumitööga kursis ei ole, huvitab võib-olla rohkem see punkt, mis on muudatusettepanekus nr 27 ja puudutab museaali muuseumikogust väljaarvamist. Selle ettepaneku on teinud muuseuminõukogu ja sisuliselt on sellega arvestatud ka Eesti Keskerakonna fraktsiooni muudatusettepanekut. Nimelt on selliseid esemeid, mis on muuseumikogus museaalina arvel, ent mille asemele on näiteks võimalus soetada samasugune, aga kvaliteetsem ese, või mida on mitu dubleerivat eksemplari ja ekspertide grupp on jõudnud järeldusele, et kõiki samasuguseid esemeid pole mõtet alles hoida. Nüüd on väga täpne regulatsioon, kuidas sellise välja arvatud asjaga edasi toimetada. Ei saa jätta mainimata ka punsliõlinimelist muudatust, mille number on 32. See käsitleb juhtu, kui muuseum valmistab oma ekspositsiooniga vahetult seotud toodet, mis sisaldab alkoholi. Muuseumil on sellisel juhul õigus seda meenena müüa. Näiteks on siin Palamuse Oskar Lutsu nimelises kihelkonnamuuseumis pakutav endistel aegadel apteegitoodete nimekirja kuulunud punsliõli. Muudetakse veel tervet rida muidki punkte, ent need on rohkem kas tehnilised või muuseumisisest tööd puudutavad parandused. Lõpetuseks nimetan, et komisjon jättis arvestamata sisuliselt ainult ühe ettepaneku. Nüüd te olete kindlasti põnevil, mis see on. See oli Tartu Ülikooli muuseumide ettepanek täpsustada seaduses, milliste muuseumide esindajad peaksid kindlasti olema nimetatud muuseuminõukogu koosseisu, ent komisjon otsustas üksmeelselt, et täpset loetelu ei ole seaduses otstarbekas anda. Juhul kui sellega tõesti tekib probleeme, saab selle küsimuse juurde hiljem tagasi pöörduda. Kõik ülejäänud muudatus- ja täiendusettepanekud, mis komisjonile esitati, nii Eesti Keskerakonna fraktsiooni kui ka huvigruppide ettepanekud, leidsid aruteludes lahenduse. Ma tänan väga komisjoni ning loomulikult kõiki ettepanekute esitajaid ja töögruppides osalejaid! Kindlasti tänan opositsiooni esindajaid komisjonis, kes avaldasid meile sellist mõnusat survet, panid kõiki neid asju menetlema ja töötasid sisuliselt kaasa, kuid loomulikult ka koalitsioonipartnereid, kes niisama sisuliselt kaasa töötasid. Tööõhkkond oli väga konstruktiivne ja ilmselt annavad sellest märku ka 34 muudatusettepanekut, mis komisjon on teie ette pannud ja milles kõigis oli komisjon konsensuslikult ühel meelel. See on minu poolt kõik. Aitäh!
Aitäh! Asume küsimuste juurde. Palun, Helmen Kütt!
Tänan, proua eesistuja! Austatud komisjonipoolne ettekandja, kõigepealt suurim tänu väga põhjaliku ja väga huvitava tutvustuse eest! Mu küsimus on koolituste, eelkõige tasuliste koolituste kohta. Kas ma sain õigesti aru, et kui inimene on osalenud muuseumi korraldatud koolitustel, siis tal on uue aasta alguses tuludeklaratsiooni täites võimalik saada nende eest soodustusi ja teha mahaarvamisi?
Aitäh! Põhimõtteliselt küll. Siia lisandub terve hulk detaile, et see hakkab kehtima alates seaduse jõustumisest, ei kehti varasemate koolituste kohta, et muuseumil peab olema sõlmitud inimesega leping, kus on tema isikukood jne. Aga muuseumide korraldatavate koolituste puhul, kui need on tasulised ja vastavad kõikidele seatud tingimustele, see õigus tõesti tekib.
Suur tänu! Palun, Helmen Kütt, teine küsimus!
Tänan, proua eesistuja! Teine küsimus veel. Karskuse eest võitlejana küsin, et kui on punsliõlinimeline punkt ja parandus, kas selles on siis kehtestatud ka mingisugune, ma ei tea, tugevus, mahuprotsent või kraadid, mis on lubatud. Toome näite, et asutatakse Moe muuseum ja hakatakse müüma Moe viina. Ma saan aru küll selle punsliõli mõttest ja iidsest ajaloolisest seosest nimelt selle muuseumiga, aga järsku oli sellel teemal ka arutlusi?
Aitäh selle väga hea küsimuse eest! Te arvasite õigesti, loomulikult oli sellel teemal pikk ja põhjalik arutelu. Ma juhin teie tähelepanu sellele, et praegu kehtiv regulatsioon lubab muuseumidel müüa alkoholi piiramatus ulatuses, ent nõuab selle äratarbimist kohapeal. Komisjonis lepiti kokku selline sõnastus, mis lubab väga piiratud hulka tooteid, mis tõesti peavad olema vahetult seotud muuseumi ekspositsiooniga, lisaks kohapealsele äratarbimisele ka inimesele kaasa müüa. See peaks tõepoolest välistama, et tegemist võiks olla alternatiivse alkoholimüügikohaga. Jutt on ikkagi meenetest, millele selle seaduse teksti järgi kehtivad konkreetsed piirangud, see ei kehti mitte kõigi võimalike alkoholitoodete kohta. Eeldus on see, et tegemist on kultuuriasutusega, kus praegugi on välja pandud mitmesuguseid alkoholiga seotud eksponaate, ja kui nad siis sellega seoses mingisuguse toote valmistavad, siis selle kohapeal äratarbimine ei ole kohustus.
Aitäh! Palun, Valeri Korb!
Aitäh! Hea kolleeg! Ma saan aru, et riigis eksisteerivad muuseumid, mis on kas kohaliku omavalitsuse käes, riigi omad või erakätes. Kõik nad töötavad erinevate tingimuste alusel. Kelle poole nendest kategooriatest see uus seadus rohkem vaatab?
Aitäh! See on väga hea küsimus. Sellesarnased küsimused, mida ka komisjonile esitati, olidki selleks põhjuseks, miks on terve rida muudatusettepanekuid. Mõte on asja selgemaks ja täpsemaks teha. Kindlasti tuleb üle rõhutada, et muuseume väärtustatakse ühiskonnas ühtemoodi. Muuseumi mõiste sissetoomine seda eesmärki ka täidab. Praeguses olukorras on jämedalt võttes 7,5 miljonit museaali riigimuuseumides ja umbes miljon on ülejäänud muuseumides. See eelnõu ütleb täpselt, kuidas ühel või teisel juhul käituda. Põhimõtteliselt on seaduse vastuvõtmise järel selline olukord, et kõik need muuseumid, mis ei ole riigi omad või riigi sihtasutuste omad, on sõlminud Kultuuriministeeriumiga lepingu. Kultuuriministeerium vaatab siis üle, kas nad vastavad muuseumi mõistele või mitte, kas nad tegutsevad aasta ringi, kas nad on nõus oma muuseumi museaale digitaalse kujutisega avalikult kättesaadavaks tegema. Lõpuks võib siis muuseumiseaduse kohaldamise ala hõlmata kõiki muuseume, aga ta ei rakendu automaatselt kõikidele, ütleme näiteks, külaseltsi asutatud vahvatele muuseumidele, kus muuseumisilt üleval ripub. Kui külaselts otsustab muuseumi pidada või mõni omavalitsus otsustab oma muuseumi pidada, kuid ei soovi kõikidele seaduses sätestatud tingimustele vastata, mis on iseenesest sellised rahvusvahelised tingimused, siis tal on ka see õigus. Sellisel juhul kohaldub talle automaatselt ainult väike osa sellest seadusest.
Aitäh! Palun, Neeme Suur!
Aitäh, proua juhataja! Lugupeetud ettekandja! Muudatusettepanek nr 27 on museaali muuseumikogust väljaarvamise kohta. Siin on lõike 1 punkt 4, mis ütleb, et museaali võib muuseumikogust välja arvata, kui museaal on enne muuseumikogusse arvamist omaniku tahte vastaselt tema valdusest välja läinud või teisest riigist välja viidud ning antakse üle omanikule või tagastatakse teisele riigile. Komisjon on seda muudatusettepanekut arvestanud. Kuidas see säte on kooskõlas õigusvastaselt võõrandatud vara tagastamise ja kompenseerimise korraga, mis muu hulgas ütleb, et museaale ei tagastata? Kas siin on eri õigusaktid omavahel kooskõlla viidud ja see tähendab, et museaale võib niimoodi tagastada? Mida peetakse silmas selle all, et antakse üle omanikule? Kas see on ikkagi juriidiline tagastamine, omandiõiguse üleminek?
Aitäh! Ma võtan selle punkti lahti. Ma rõhutan kõigepealt jälle seda üldprintsiipi: tegemist on alati väga erandliku toiminguga, millele eelneb igal juhul ekspertide grupi tegevus. Kui museaal muuseumikogust välja arvatakse, siis see ei tulene automaatselt seadusest, vaid sellele eelneb alati ekspertide grupi tegevus. Isegi siis, kui museaal on näiteks täielikult hävinud või kahjustunud, vaatab ekspertide grupp olukorra üle ja teeb konkreetsed otsused. Palun vabandust, öelge veel kord, mis lõige ja punkt see oli!
Te võite saada teise küsimuse, Neeme Suur. Me peame ikkagi kõik stenogrammi saama. Palun!
Aitäh, proua juhataja! Täpsustan küsimust. Tegemist on parandusettepanekuga nr 27, § 11 lõike 1 punkt 4. Jutt on omaniku tahte vastaselt tema valdusest välja läinud museaalist. Ma juhin tegelikult tähelepanu ühele väga spetsiifilisele aspektile ja proua juhataja teab ka väga hästi, mis spetsiifiline aspekt see on. Need on kiriku varad, mis asuvad praegu Eesti riigimuuseumides. See on rahvusvaheline teema ja siin on riik, kirikud ja ka välisriigid väga palju head tahet üles näidanud, aga siiamaani oli takistuseks asjaolu, et me ei saanud rääkida tagastamisest, vaid deponeerimisest vms. Kas selle muudatusega tekib tagastamise võimalus?
Jah, see muudatus vastab rahvusvahelisele õigusele ja konventsioonidele, millega Eesti on liitunud. Samasugune praktika või samalaadne sõnastus on ka vähemalt põhja- ja läänepoolsemate riikide seadustes. Kahtlustan, et ida pool seda pole, aga Euroopa Liidus on see küll üldkehtiv põhimõte. Me täpsustame seda seaduses. Kui te vaatate kehtivat muuseumiseadust, siis seal on museaali muuseumikogust väljaarvamine tõesti seotud ainult sellega, et museaal on väga laias laastus hävinenud. Uus kord arvestab muuseumi sisulist tööd, mitmesuguseid rahvusvahelisi ja riigisiseseid õigussuhteid, kogu seda temaatikat märksa põhjalikumalt ja laialdasemalt. Aga ma kordan veel kord üle: igal üksikul juhul vaadatakse kõik asjaolud väga põhjalikult üle.
Rohkem küsimusi ettekandjale ei ole. Liisa-Ly Pakosta, suur tänu! Me avame läbirääkimised. Palun, Aadu Must!
Austatud juhataja! Lugupeetud kolleegid! Mind ajendas siia pulti tulema see, et muuseumiseadus on väga tähtis seadus. Kas või juba sellepärast, et muuseumid on rahvuskultuuri ülitähtis instrument, nad on rahvusliku mälu säilitajad ja selle kaudu mõjutavad jõuliselt mis tahes rahva kollektiivset identiteeti. Viimastel aastakümnetel on mäluteadustes toimunud kiire areng, digitaalajastu on kaasa toonud erinevate mäluvaldkondade lähenemise. Paarkümmend aastat tagasi rääkisid targad inimesed püüdlikult sellest, kui erinevad on näiteks arhiivindus, museoloogia jt mäluteadusega tegelevad institutsioonid ja valdkonnad. Räägiti, et neis kõigis on oma 80% spetsiifilist osa ja võib-olla ainult 20% kattub. Tänaseks on olukord hoopis teine ja vist läheneme sellele, et ühisosa on umbes 80% lähedal. See on toonud kogu maailmas kaasa mäluasutustevaheliste ametkondlike barjääride lõhkumise, institutsionaalse lähenemise. Seda kõike arvestades oli uut muuseumiseadust väga vaja, kas või sellepärast, et muidu kippusime ajale jalgu jääma. Regulatsiooni oli vaja väga mitmes suunas. Muide, rasketel aegadel, kui haritud inimesi on otsustamise juures vähe, on väga vajalik, et museaalidesse suhtutakse nagu reliikviasse. Kõik on püha, mis on juba muuseumisse sattunud. Tegelikult on see sama suur äärmus kui muuseumikogude rämpsuks pidamine. Toon ühe toreda näite. Ma mäletan, kui kunagi ülikooli ajaloomuuseum ostis Dmitri Iljitš Uljanovi muuseuminurga rajamiseks antikvariaadist – palun vabandust, vanakraamipoest – ööpoti, mis nägi vana välja, ja leidis, et see sobib küll Mitja ööpotiks. Sellest hetkest peale oli see suur reliikvia, mida ei tohi ei ära lõhkuda, maha müüa ega isegi lastele mängida anda. Nii et muudatusi tuli teha mitmes suunas. Kui see eelnõu laekus Riigikokku, oli tunda, et sellel oli tugev ametkondlik pitser. See oli seadus, mille järgi ministeeriumil oleks hea töötada, kuid kindlasti ei rahuldanud see ei muuseume ega ka ühiskonda tervikuna. Meil kipub ikka nii olema, et natukene on feodaalset killustatust, kus iga ministeerium kaitseb eelkõige just oma ametkondlikku suunda. Aga parlamendi ülesanne ongi panna kõik asjad ühiskonna kui terviku jaoks klappima. Veel oli seadusesse programmeeritud mitu kari, mis ei oleks võimaldanud ametkondlikku killustatust hiljem lõhkuda, vaid püüdsid seda just kindlustada. Nüüd ma loodan, et suudan seda rohkearvulist kuulajaskonda, kes on rahvuskultuuri huvilised ja veel saali jäänud, üllatada. Ja üllatan ma sellega, et opositsiooni esindajana ei taha ma tunnustada mitte ainult komisjoni, vaid just selle eelnõu menetlejat Liisa-Ly Pakostat, kes tegi ära hämmastavalt suure ja tubli töö sellega, et suutis esialgu vastandlikena näivad otsad kokku siduda ning jõuda mõistlike kompromissideni. Nagu siin juba juttu oli, isegi opositsioonierakonnad leidsid, et nende ettepanekuid on sisuliselt arvestatud, need on sulatatud harmooniliselt eelnõusse. Palun kolm lisaminutit!
Kolm minutit lisaks.
Ütlen, et see eelnõu on hästi tasakaalu viidud ja samas tehtud ka raskeid otsuseid. Peamine on, et see seadus ei ole mingi ideaalseadus, mis püsib aastakümneid. Ei, see on seadus, mis toimib täna. Küsitakse, kas see tähendab, et nüüd tuleb muuseumides edulugu. Ei, see ei tähenda ka seda. See, kas muuseumidel läheb väga hästi või väga halvasti, ei sõltu ainult seadusest. Aga edaspidi seadus neid ei sega. Hästi sümpaatne on ka see, et menetlemise käigus tulid välja suunad, millega tuleb edasi töötada, millega edasi minna. Minu arust on see Riigikogu töös peaaegu et ideaalilähedane olukord: elu läheb edasi, seadused elavad samuti ja kui vaja, siis tehakse nad ümber. Kokkuvõtteks. See seadus võtab maha väga paljud seni kehtinud piirangud ja võimaldab muuseumiasjandust edasi viia tingimusel, kui ka muud probleemid lahendatakse: kui raha jätkub, kui on vajalikul tasemel finantseerimine, siis võib muuseumide elu edasi minna küll. Mis puutub seadusesse, siis meie fraktsioon leidis, et tore seaduseelnõu menetlemine tuleb lõpule viia ja toetada seaduse vastuvõtmist. Aitäh!
Suur tänu! Kas on veel kõnesoove? Rohkem kõnesoove ei ole. Asume läbi vaatama muudatusettepanekuid, neid on kokku 34. Esimene muudatusettepanek on kultuurikomisjonilt, juhtivkomisjoni ettepanek on arvestada täielikult. Teine muudatusettepanek on Keskerakonna fraktsioonilt, juhtivkomisjoni ettepanek on arvestada sisuliselt. Muudatusettepanek nr 3 on Keskerakonna fraktsioonilt, arvestatud sisuliselt. Neljas muudatusettepanek on Keskerakonna fraktsioonilt, arvestatud sisuliselt. Viies muudatusettepanek on samuti Keskerakonna fraktsioonilt, arvestatud sisuliselt. Kuues, seitsmes, kaheksas ja üheksas muudatusettepanek on kultuurikomisjonilt, juhtivkomisjoni ettepanek on arvestada täielikult. Kümnes muudatusettepanek on Keskerakonna fraktsioonilt, arvestatud sisuliselt. Muudatusettepanek nr 11 on ka Keskerakonna fraktsioonilt, arvestatud sisuliselt. Muudatusettepanekud nr 12, 13, 14 ja 15 on kultuurikomisjonilt, arvestatud täielikult. Muudatusettepanek nr 16 on Keskerakonna fraktsioonilt, arvestatud sisuliselt. Muudatusettepanek nr 17 on kultuurikomisjonilt, arvestatud täielikult. Muudatusettepanekud nr 18, 19, 20, 21 ja 22 on Keskerakonna fraktsioonilt, arvestatud sisuliselt. Muudatusettepanek nr 23 on kultuurikomisjonilt, arvestatud täielikult. Muudatusettepanek nr 24 on Keskerakonna fraktsioonilt, arvestatud sisuliselt. Muudatusettepanekud nr 25, 26 ja 27 on kultuurikomisjonilt, arvestatud täielikult. Muudatusettepanek nr 28 on Keskerakonna fraktsioonilt, arvestatud sisuliselt. Muudatusettepanekud nr 29, 30, 31, 32, 33 ja 34 on kultuurikomisjonilt, arvestatud täielikult. Me oleme läbi vaadanud kõik muudatusettepanekud ja juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 374 teine lugemine lõpetada. Teine lugemine on lõpetatud. Meie tänane päevakord on ammendatud. Soovin kõikidele kena õhtu jätku ja kohtumiseni homme! Istungi lõpp kell 15.55.