Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče. Poštovani zastupnici. U Republici Hrvatskoj zbrinjavanje radioaktivnog otpada je problematika kojoj se nije sustavno pristupilo posljednjih 60 godina. Kao posljedica nedostatka sustavnog pristupa danas se suočavamo s obvezom uređivanja sustava i zbrinjavanja radioaktivnog otpada i istrošenih izvora koji su nastali 60-godišnjom primjenom izvora ionizirajućeg zračenja u medicini, industriji, znanosti, vojnoj i javnoj upotrebi tijekom 30 godina eksploatacije Nuklearne elektrane Krško, kao i lokacije koje su u zadnjih 50 godina zagađene prirodnih radioaktivnim materijalom, kao i posljedica industrijskih i energetskih aktivnosti. Predloženi nacrt strategije predstavlja značajan iskorak u sustavnom rješavanju problema u skladu s pozitivnim iskustvima i najboljom međunarodnom praksom, a temeljena je na Zakonu o radiološkoj i nuklearnoj sigurnosti i direktivi 2011/70 … o uspostavi okvira zajednice za odgovorno i sigurno zbrinjavanje istrošenog goriva i radioaktivnog otpada. Strategijom se definiraju smjernice i ciljevi zbrinjavanja radioaktivnog otpada i sanacije lokacija zagađenih s prirodnim radioaktivnim materijalima. Oni su definirani tako da se osigura zaštita pojedinaca, društva i okoliša, u sadašnjosti i budućnosti od štetnih učinaka ionizirajućeg zračenja te da se izbjegne prebacivanje tereta odlaganja radioaktivnog otpada, iskorištenih izvora i istrošenog nuklearnog goriva na buduće generacije. Glavne odrednice strategije su sljedeće: izgradnja i nadopuna regulatornog okvira i potrebnih institucionalnih i ljudskih kapaciteta, jasna podjela odgovornosti kako za provedbu, tako i za financiranja provedbe strategije, uspostava jednog nacionalnog centra za zbrinjavanje radioaktivnog otpada unutar kojeg bi se provodile sve potrebne aktivnosti, od prikupljanja pa do u konačnici i trajnog odlaganja radioaktivnog otpada, izrada planova i sanacija lokacija zagađenih s prirodnim radioaktivnim materijalima, transparentno i aktivno uključivanje javnosti tijekom pripreme i provedbe aktivnosti koje proizlaze iz strategije. Provedba strategijom ustanovljenih smjernica i ciljeva detaljno će se razraditi u Nacionalnom programu provedbe strategije. U tom programu uspostavit će se temelji učinkovitog pravnog okvira s pripadajućom institucionalnom infrastrukturom za sigurno i učinkovito zbrinjavanje radioaktivnog otpada, iskorištenih izvora i istrošenog nuklearnog goriva te za saniranje lokacija s prirodnim radioaktivnim materijalima. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama poštovani zamjeniče ministra. Da li predsjednici radnih tijela odbora Hrvatskog sabora, da. Poštovani zastupnik Branko Bačić, Odbor za zaštitu prirode i okoliša. Izvolite kolega Bačić.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine zamjeniče, gospodine ravnatelju, poštovane kolegice i kolege. Odbor za zaštitu okoliša i prirode Hrvatskog sabora raspravio je na 50. sjednici održanoj 23. rujna Prijedlog strategije zbrinjavanja radioaktivnog otpada, iskorištenih izvora i istrošenog nuklearnog goriva koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske. Odbor za zaštitu okoliša na temelju članka 179. Poslovnika Hrvatskog sabora raspravio je navedeni prijedlog strategije kao zainteresirano radno tijelo. U uvodnom obrazloženju predstavnici predlagatelja istaknuli su obvezu država članica da sukladno direktivi Europske unije do 1. kolovoza 2015. godine predstave nacionalne programe u kojima će navesti kada, gdje i na koji način će zbrinuti istrošeno nuklearno gorivo i radioaktivni otpad, uz primjenu najviših sigurnosnih standarda. Predložena strategija predstavlja prvi korak u uspostavljanju nacionalnog programa Republike Hrvatske koja ima obvezu zbrinuti institucionalni radioaktivni otpad i iskorištene izvore ionizirajućeg zračenja, sanirati lokacije na kojima se nalaze prirodni radioaktivni materijali, te preuzeti polovicu radioaktivnog otpada i istrošenog nuklearnog goriva koji se trenutno skladišti u Nuklearnoj elektrani Krško. Strategija zagovara jednu lokaciju u Republici Hrvatskoj na kojoj bi se uspostavio centar za zbrinjavanje radioaktivnog otpada. Strategija ujedno predviđa primjenu postupnog pristupa u razvoju tog centra. Nakon uvodnog obrazloženja u raspravi na odboru istaknuta je važnost korištenja postojećih dokumenata Parlamentarne skupštine Vijeća Europe o zbrinjavanju radioaktivnog otpada, te znanja i dostignuća nekih država članica posebice Francuske koja ima bogato iskustvo recikliranja nuklearnog otpada. U kontekstu bilateralnog sporazuma Republike Hrvatske i Republike Slovenije kojim je Republika Hrvatska preuzela odgovornost za zbrinjavanje polovice radioaktivnog otpada i istrošenog nuklearnog goriva iz Nuklearne elektrane Krško, a koji je na snazi već punih 12 godina, te strategije zbrinjavanja radioaktivnog otpada i istrošenog nuklearnog goriva koja je izrađena u sklopu pristupnih pregovora zatraženo je pojašnjenje razloga za dugotrajnost u rješavanju pitanja trajnog zbrinjavanja radioaktivnog otpada. Skrenuta je pozornost kako je na početku ovog mandata Vlade Republike Hrvatske formirana radna skupina koja je razmatrala definiranje lokacije za trajno odlaganje ove vrste otpada u sklopu napuštenih vojnih objekata u području stabilnih geoloških struktura. Istaknuto je kako se stječe dojam da se nije daleko odmaklo u postizanju konkretnih rješenja. Ujedno je naglašeno da za realizaciju zacrtanog cilja iznimno važna edukacija i komunikacija s javnosti, te je polazeći od uspješnog primjera Slovenije dosadašnja komunikacija nadležnih tijela s javnosti ocijenjena nezadovoljavajućom. Predstavnik predlagatelja istaknuo je da su u zadnjih godinu dana značajni napori uloženi na izradi ove strategije kako bi se time stvorili preduvjeti za izradu i donošenje nacionalnog programa do kolovoza 2015. godine. Ovdje je posebice ukazano na nedostatne postojeće ljudske resurse za provedbu ciljeva same strategije, te je stoga i ovim strateškim dokumentom naglasak dan na uspostavu tih kapaciteta. Istaknuto je da se postupak odabira lokacije za smještaj Centra za zbrinjavanje radioaktivnog otpada mora provesti uz sudjelovanje javnosti. U tom kontekstu od velikog je značaja lokalnoj zajednici na transparentan način prikazati rizike, te joj ponuditi adekvatnu kompenzaciju. U tijeku je komunikacija sa lokalnom zajednicom na području lokacije koja je programom prostornog uređenja Republike Hrvatske iz 1999. godine definirana kao prostor za izgradnju nisko i srednje radioaktivnog otpada. Zaključno je predstavnik predlagatelja naglasio da nakon usvajanja strategije treba intenzivno raditi na njezinoj provedbi što uključuje i jačanje ljudskih resursa. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno 7 glasova za odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje Strategije zbrinjavanja radioaktivnog otpada iz korištenih izvora i istrošenog nuklearnog goriva. Zahvaljujem.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče odbora. Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku, predsjednik poštovani Željko Jovanović.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodine zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku na svojoj 51. sjednici 9. srpnja 2014. raspravio je predmetnu točku u svojstvu matičnog radnog tijela. Nacrt strategije ima i jasnu pravnu osnovu u Zakonu o radiološkoj i nuklearnoj sigurnosti, te je u potpunosti usklađen sa Direktivom 2011/70 … [[Govornik se ne razumije]] o uspostavi okvira zajednice za odgovorno i sigurno zbrinjavanje istrošenog goriva i radioaktivnog otpada. Ulaskom u EU Republika Hrvatska kao i svaka država članica ima konačnu odgovornost za uspostavu nacionalnog sustava za sigurno zbrinjavanje radioaktivnog otpada i istrošenog nuklearnog goriva koji nastaje na njezinu teritoriju, odnosno kojeg je vlasnik. Zakonodavni okvir u Republici Hrvatskoj u dijelu koji se odnosi na sigurno zbrinjavanje radioaktivnog otpada i istrošenog nuklearnog goriva potrebno je upotpuniti i usuglasiti sa odgovarajućim međunarodno priznatim kriterijima i standardima. Dosadašnja strategija koju je Vlada Republike Hrvatske usvojila 11. srpnja 2009. stavlja se izvan snage s obzirom na to da njezine smjernice i zaključci nisu provedeni, niti je sukladno sa zaključcima praćena njezina provedba. Zanimljivo je da ta strategija zapravo nikada nije ni objavljena, ona kao da nije ni postojala. Članovi odbora pozitivno su ocijenili obvezu i smjernice koje je Republika Hrvatska preuzela u navedenim područjima definirane strategijom, a koja će naknadno se razraditi u Nacionalnom programu provedbe strategije. S tim u vezi prihvatili su glavne odrednice strategije, izgradnju i nadopuni regulatornog okvira i potrebnih institucionalnih i ljudskih kapaciteta, podjelu odgovornosti za provedbu i financiranje strategije, izradu planova i sanaciju lokacije zagađenim prirodnim radioaktivnim materijalima, a posebno su pozdravili mogućnost transparentnog i aktivnog uključivanja javnosti tijekom pripreme i provedbe aktivnosti koje proizlaze iz strategije. Nakon rasprave jednoglasno sa 8 glasova odbor je odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Strategiju zbrinjavanja radioaktivnog otpada iz korištenih izvora i istrošenog nuklearnog goriva. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani predsjedniče odbora. Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo, poštovani predsjednik Zdravko Ronko.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi zastupniče, ravnatelju. Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo Hrvatskog sabora na svojoj 35. sjednici održanoj 24. rujna ove godine razmotrio je prijedlog strategije zbrinjavanja radioaktivnog otpada iz korištenih izvora i istrošenog nuklearnog goriva i to kao zainteresirano radno tijelo. Naglašeno je da je Vlada Republike Hrvatske 2009. godine izradila Strategiju zbrinjavanja radioaktivnog otpada i istrošenog nuklearnog goriva u sklopu pristupnih pregovora o pristupanju Republike Hrvatske EU, ali smjernice, ciljevi i zaključci ne samo da nisu provedeni nego takva strategija se nije mogla niti pronaći. Stoga Vlada RH predlaže donošenje nove strategije u kojoj na sustavan, dugoročan način pristupa rješavanju problematike u skladu sa zakonom, direktivom, međunarodnim propisima i najboljom međunarodnom praksom u tom području. Republika Hrvatska ima obvezu zbrinuti svoj radioaktivni otpad, iskorištene izvore ionizirajućeg zračenja nastale 60-godišnjom primjenom izvora ionizirajućeg zračenja u medicini, industriji, znanosti, vojnoj i javnoj upotrebi. Također, ima obvezu sanirati lokacije na kojima se nalaze prirodni radioaktivni materijali, fizički preuzeti i zbrinuti polovinu radioaktivnog otpada iskorištenog nuklearnog goriva koji se trenutno skladišti u NE Krško, a što je i obveza koja proizlazi iz Zakona o potvrđivanju Ugovora između dviju država o ulaganju, iskorištavanju i razgradnji elektrane. Istaknuto je da kao članica EU Republika Hrvatska ima obvezu u skladu sa spomenutom direktivom predstaviti nacionalni program u kojem će navesti kada, gdje i na koji način zbrinuti iskorišteno nuklearno gorivo i radioaktivni otpad uz primjenu najviših sigurnosnih standarda. Svaka država članica EU dakle ima konačnu odgovornost za uspostavu nacionalnog sustava za sigurno zbrinjavanje tog i takvog otpada koji nastaje na njezinom teritoriju, odnosno kojeg je vlasnik, a detalje razrade strateških smjernica nalazit će se u okviru Nacionalnog programa provedbe strategije koji vlade EU prema spomenutoj direktivi moraju donijeti najkasnije do kolovoza 2015. godine. Članovi odbora su podržali donošenje strategije s obzirom na obvezu izrade nacionalnog programa i strateških smjernica koje iz nje proizlaze. Postavljano je i pitanje zbog čega se nije pristupilo izradi strateške procjene utjecaja na okoliš s obzirom da je Zakon o zaštiti okoliša predvidio tu obvezu iako, naglašavam, to važeća Uredba o strateškoj procjeni ne sadrži, a nova još nije donesena. I postavljeno je još jedno pitanje vezano za zbrinjavanje tog i takvog otpada iskorištenih izvora, ionizirajućeg zračenja te provođenje postupka sanacije, lokacija na kojima se nalaze prirodni radioaktivni materijali s obzirom na potrebe poštivanja obveze da se na siguran i tehnološki siguran način za okoliš prihvatljiv ovaj otpad zbrine. I pitanje potrebe saniranja lokacije, iz toga je proisteklo pitanje tko će snositi financijski trošak tog saniranja. I na kraju, iskazana je i jedna sumnja budući da svaka zemlja članica EU ima obvezu zbrinjavanja vlastitog radioaktivnog otpada na svom teritoriju, osim RH i Republike Slovenije koje mogu imati zajedničko odlagalište, postavlja se pitanje obzirom da je i izvoz iznimno dozvoljen u okviru koji je propisan direktivama, izražena je sumnja u poštivanje propisa iz direktive u državama članicama EU u kojima su nuklearne elektrane primarni izvor električne energije. I još na kraju nakon provedene rasprave Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo Hrvatskog sabora jednoglasno je odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje Strategije zbrinjavanja radioaktivnog otpada, iskorištenih izvora i istrošenog nuklearnog goriva. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani predsjedniče. Prije nego otvorimo raspravu i po klubovima krenemo u raspravu u nedjelju 12. ovog mjeseca i ove godine u Hrvatskom saboru imamo otvorena vrata kako se to kaže popularno, Dan otvorenih vrata. Bilo bi dobro da svaki od klubova ima nekoga u Saboru. Dolaze građani u posjet Hrvatskom saboru i mogu pitati barem nekoga iz svake opcije. Bilo bi dobro, bilo bi korektno prema građanima koje ovdje zastupamo da imamo nekoga iz svakog kluba. Naravno, svaki zastupnik ima pravo i mogućnost a vjerojatno će iskoristiti kako bi sa građanima podijelio svoja stajališta vezano za rad Parlamenta i druga politička pitanja. Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Krećemo u raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je Klub zastupnika Nezavisne liste i poštovani zastupnik Ivan Grubišić, dijeli sa gospodinom Kajinom zastupnikom.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, voditelji u današnju temu, kao i predstavnici odbora. Pokušao sam sve eto nekako pažljivo poslušati i radi se o strategiji jučer obrazovanja, znanosti i tehnologije, a danas prijedlog Strategije zbrinjavanja radioaktivnog otpada, iskorištenih izvora i istrošenog goriva itd. Ono što mi upada u oči da se radi o vatrogasnim mjerama kako nešto treba učiniti ali uglavnom da se ništa ne učini. Ovom prigodom ja bih svratio pozornost na ono što je Hrvatskoj izuzetno potrebno, a i ovom Saboru potrebno, a to je da se pokuša preko ministarstava današnje Vlade i drugih stručnjaka napraviti Strategiju razvoja Hrvatske. To bi trebalo doći inicijativa od samog predsjednika Sabora, po mom mišljenju, i on bi dao zadatak da oni razrade strategiju najmanje za 15 godina recimo. Da ta strategija prođe kroz diskusiju u Hrvatskom saboru i ako se prihvati ta strategija razvoja za 15 godina da to bude normativni akt po kojem će bilo koja Vlada dođe i bude upravljala to biti osnovica po kojoj će oni raditi i biti vrednovani. Bez tog strateškog dokumenta razvoja Hrvatske ove pojedinačne mjere strategija su kratkoročne, uopće neodređene na koje se vrijeme odnose i to je veliki nedostatak u radu Sabora i u radu ove Vlade. Sa palijativnim mjerama nećemo ništa učiniti, nego ćemo krizu produbljivati, a formalno sve izgleda da je dobro. Ja dakle smatram da je potrebno pokrenuti donošenje nacionalnog programa razvoja Hrvatske da prođe taj program kroz raspravu u Hrvatskom saboru i ako bude prihvaćen taj program da bude normativni akt za djelovanje ove ili bilo koje druge Vlade koja će biti zasnovana na temelju rezultata parlamentarnih izbora. Ono što mi izgleda kao glavni nedostatak o našem radu i našim raspravama da se nitko nikome ne želi zamjeriti. Bojim se da se radi o jednom civilizacijskom fenomenu nezamjeranja ili fenomenu licemjerstva gdje se jedno govori, drugo radi, treće misli. Takav način postupanja je nemoguće podržavati na dužu stazu jer on ne vodi nikamo i ne vodi ničemu. Zapisano je u Novom zavjetu, Evanđelist Matej "Da Isus samo jednu kategoriju ljudi nije mogao prihvatiti kao sugovornike i suradnike, a to su bili pismoznanci i farizej." Za njih je kako piše Sveti Matej sedam puta rekao "Jao vama." Prema tome, ako se budemo tako vladali poštujući istine određene kao autoritete a ne autoritet istine što kaže struka, znanost, poznavanje stvari nećemo Hrvatsku izvesti u jedno otvoreno građansko društvo. Zato smatram da nam licemjerje jedno govorit, drugo mislite, treće raditi je slijepa ulica koja nikamo ne vodi i da bi s tom praksom ukoliko ona se slažete postoji, trebalo jednostavno prekinuti i započeti govoriti istinu o hrvatskoj stvarnosti, jer kako kaže opet Biblija "Samo će vas istina, a to znači ono što se zaista događa osloboditi, a ne naše mišljenje ili naša mišljenja izražena na jedan negativni način o našoj stvarnosti." Tu bi se mogli naći bez obzira na oporbu ili stranku na vlasti, na istom programu raditi na njemu, da prođe diskusiju u Hrvatskom saboru, da se prihvati kao nacionalna strategija razvoja i da je svaka Vlada dužna raditi po tom programu i davati izvješće ovom domu koje će biti ili neće biti prihvaćeno, ali onda slijede sankcije za one koji ne provode strategiju koju je prihvatio Hrvatski sabor. Toliko za uvodno razmišljanje o ovim strategijama u želji da sazre misao i da se pokrene ideja o strategiji razvoja Hrvatske na svim segmentima njenog života i rada. Nastavak diskusije Damir Kajin. Hvala.
Hvala i vama. Damir Kajin, poštovani zastupnik drugi dio.
Poštovani predsjedniče, gospodine zamjeniče, uvažena gospodo zastupnici da točno nitko se ne želi nikome zamjeriti, ali doći će dan kada ćemo mi jednostavno morati i to prepustit struci i struka će morati odrediti mjesto gdje će se taj radioaktivni otpad morati smjestiti. Ja bih isto mogao licemjerno reći pokušajte to izvesti, kamo u Rusiju. Jučer smo cijeli dan ovdje u Parlamentu tražili Kim il sung ili kako se zove una, u Sjevernoj Koreji i u Kini, pokušajte se dogovoriti sa Krškom ili sa Republikom Slovenijom, ali da, ja ću isto reći, da ne bi netko pomislio to skladištiti u napuštenim rudnicima u Istri, u Tupljaku, Ripendi odnosno Raši o čemu se pred recimo desetak, petnaestak godina itekako puno govorilo i za ovom sabornicom. Ja se slažem da je problem što su rekli i svi prethodnici izuzetno ozbiljan, ne zbog onih možda devet kubika u Hrvatskoj već onog što će nas jednog dana sustići kad se bude gasila nuklearna elektrana u Krškom, odnosno kada se zapune ta njihova ili njena skladišta koju je sufinancirala svojedobno i Republika Hrvatska i od čega i Republika Hrvatska sudjeluje u 50% troškova i 50% raspodjeli električne energije. Mi smo svjesni činjenice da ćemo jednoga dana doći u situaciju da ćemo dio tog otpada morati zbrinuti ovdje u Hrvatskoj. Ne vjerujem u konsenzus u ovom Visokom domu, i zato bi doista apelirao da to odredi struke, a da onda mi to jednostavno, ili oni koji će dobiti mandat građana prihvate. S druge strane mi stalno mičemo prioritete, evo sada se ponovno otvara priča oko nafte u Jadranu. Jesmo li mi za vađenje te nafte ili nismo, vađenje domaće nafte u 10 godina smo prepolovili, produkcija je manja znači 43% točno, ali prerada nafte je pala za više od trećine od 2003. do kraja 2012., a to govori izvješće o stanju okoliša. Stakleničkih plinova, istina Bog je sve manje, ali zbog čega? Prvenstveno zbog krize jer ljudi nemaju novaca pa više ne voze. More nam je čisto kao suza ili suzica, opet zbog pada industrije uz obalu, ali srećom živjet ćemo malo duže. Ja kažem s druge strane, daj Bože da postanemo Kuvajt. Svjestan sam isto tako da ćemo morati puno toga žrtvovati, da doslovce ova zemlja i građani zemlje prežive. Onaj tko misli da možemo živjeti isto tako samo od zraka i sunca i vanjskog zaduženja, mislim da se gadno vara. Treba reći i treba priznati isto tako da kad je riječ o zbrinjavanju otpada u ovoj zemlji silno puno je učinjeno, Hrvatska je danas po tom pitanju bitno drugačija, bitno bolja, daleko naprednija no što je bila. Još jedanput ću međutim ponoviti da ne bi nekome palo na um to zbrinjavanje u rudnicima Labinštine, iako da se mene pita, preispitala bi se i gradnja termoelektrane na ugljen u Labinu, odnosno dolje u …. Što se tiče radioaktivnosti i zagađenosti prirode isto, studije koje se stalno pojavljuju pred nama su sjajne, jasno da te studije treba podržati, ali uvijek se postavlja pitanje da li mi imamo novaca. Ova studija nudi nekoliko momenata izgradnje zakonske osnove, tu smo maheri, tu nema nikakvog problema, Nacionalnog centra za zbrinjavanje otpada, predlažem da to u cijelosti koordinira, da ljude pronalazimo unutar postojećeg ministra, izrade planove, uključivanje javnosti, ali ćemo se sutra naći u situaciji da ćemo morati negdje locirati, odnosno izgraditi ta skladišta za smještaj radioaktivnog materijala. Ovdje se govori i gdje će to biti. To će vjerojatno biti u napuštenim vojnim objektima ili vojnim objektima koji se ne koriste, gdje su stabilni geološki uvjeti, odnosno gdje su ti objekti i vjerojatno, u to uopće ne sumnjam, jednoga dana će se pronaći neki lokalitet negdje uz granicu. Sa kime? Sa BiH najvjerojatnije i u toliko posve otvoreno mi moramo i sa njima o tome porazgovarati. Netko bi možda pomislio kada vidi, ne znam, Monumente Katarine u srcu Pule da je na njih pala atomska bomba pa da bi se to tamo moglo zapravo smjestiti, ali još jedanput ponavljam, ća iz Istre sa tim radioaktivnim otpadom. U svijetu ima i dobrih primjera, spomenuta je ovdje Francuska. Imam isto tako dojam da u svakom sazivu Sabora jednom se raspravlja o tom ili takvim strategijama, znači u svakom mandatu jednom, ali puno dalje od toga se nije otišlo. Međutim, vrlo brzo, a na to nas tjera Krško, neka Vlada će se morati odlučiti gdje smjestiti otpad i gdje naprosto pronaći sredstva. Za kraj, sigurno ne smijemo postati zemlja za uvoz radioaktivnog otpada. Problem je u toj ili takvim studijama što nemamo rokove, a što Boga mi, nisu ni neki novci osigurani, ne u strategiji, nego u državnom proračunu. Međutim, obveza zbrinjavanja postoji, ali kao što je rekao i moj prethodnik, strategija radi strategije nema smisla jer uvjeren sam da ni ona prošla koja je bila nije puno lošija koja nam se danas nudi i koju ćemo vjerojatno na idućem glasanju i prihvatiti. Znači, za kraj, Hrvatska ima obvezu za zbrinjavanje tog otpada, mislim o radioaktivnim, to nije sporno, ali da, netko će reći da je ovo strategija radi strategije. Hrvatsku treba paralelno s time dignuti gospodarski, industrijski, na sve ostale načine, riješiti probleme u poljoprivredi i ponekad se usuđujem reći, bilo bi bolje da je većih ispuštanja i tih … plinova, a da je manje nezaposlenih, da je više jednoga, kako bi se pod … i veći izvoz, ali radioaktivnom otpadu treba apsolutno reći ne. I slažem se da Don Grubišićem kada kaže kada su ovakve strategije posrijedi, nitko se zapravo nikome ne želi zamjerati, ali doći će dan kada će netko morati naprosto presjeći i donijeti neku odluku i zato prije političkog konsenzusa ili politički konsenzus mogao bi ići u pravcu da se ta materija, a poglavito gdje će biti lokacija za smještaj radioaktivnog materijala prepusti struci ili najboljim stručnjacima koje po tom pitanju Hrvatska ima.
Hvala lijepa. Dobro je da se slažete u klubu, to nije loše, ali imamo replike na vaše izlaganje. Poštovani zastupnik Boro Grubišić, replika. Hvala lijepa, digli ste pločicu, ja zapisao, vi odustali. Sve u redu. Idemo na sljedeću repliku, poštovani zastupnik Draženko Pandek, replika.
Evo, zahvaljujem. Poštovani kolega vi ste u svom govoru rekli da će možda netko govoriti da je ovo strategija samo radi strategije. Pa mislim da treba istaknuti da je u biti ova strategija se donosi možda i prekasno, možda u zadnji čas zato jer mi na ovom području imamo prilično alarmantnu situaciju, pogotovo ovdje u centru Zagreba gdje u institutu Ruđer Bošković u, čini mi se, neadekvatnim uvjetima imamo uskladišten trenutno nuklearni otpad. I očito da je ova strategija prvi korak rješavanju tog pa i gorućeg pitanja. Mi to jednostavno mora riješiti. Strategija možda čak i kasni, potrebno je i dalje poduzimati ne samo strategiju nego i druge korake da taj problem riješimo.
Replika je bila na izlaganje Damira Kajina. Nema odgovora. Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Na redu je Klub zastupnika DC Martinčević, Malojević, Petar Baranović poštovani zastupnik.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovane dame i gospodo, gospodine zamjeniče ministra. Ova će rasprava biti prilično kratka jer ljudima koji se trude biti odgovorni u životu pa ne samo i u politici ovo nije posebno problematično. Problematično je što zapravo decenijama već kao društvo i civilizacija stvaramo otpad koji je tema ove strategije i ovog dokumenta, a da sve do sada nismo našli prave odgovore pa čak ni pokazali inicijativu kako s tim otpadom gospodariti. Toga otpada ima po Hrvatskoj, toga smo svi svjesni kroz korištenje u medicinske svrhe pa čak i u vojne, tog otpada ima kao posljedica nus produkata odnosno kao posljedica tehnoloških procesa u tvornicama koje su bile okosnica gospodarstva u periodu od Drugog svjetskog rata pa do Domovinskog i na području RH, određenih kategorija i u strašnim količinama. Radi se o stotinama tisuća kubnih metara, radi se o otpadima koji nisu nimalo benigni i radi se o činjenici da zemlja koja je kao jedan novi gospodarski opći smjer prihvatila deindustrijalizaciju i prelazak na druge vidove gospodarskih aktivnosti zapravo ima i logičnu nužnu potrebu da sanira svoj prostor i da konačno prostorom i okolišem upravlja odgovorno i onako kako je to propisano najvišim međunarodnim standardima. Ova strategija donosi se temeljem članka 54.zakona koji je Hrvatski sabor usvojio prošle godine, a slijed je strategije iz 2009.godine koja je nažalost kako to pišu autori ovog materijala pokazala svoje slabosti u praktičnoj primjeni, a zapravo prava je istina da možda mi danas onakvi kakvi jesmo ne bi razmatrali ovakve dokumente da to nije preuzeto kao obveza u pregovorima sa EU. Možda ne bi ni razmatrali da ne postoji bilateralni sporazum između RH i susjedne Slovenije o zbrinjavanju radioaktivnog otpada Nuklearne elektrane Krško, možda i ne bi razmišljali da nas na to ne prisiljavaju i međunarodne konvencije o gospodarenju ovim kategorijama otpada i dokumenti i standardi koje smo prihvatili kao dio međunarodne zajednice, kako god. Dovođenje u red ovog problema, ove tematike u jednoj državi je svjedočanstvo o dosegnutom civilizacijskom nivou, o odgovornosti prema budućim generacijama, o konačno i odgovornom ponašanju prema našim susjedima i za politiku bi trebalo biti ovakvo pitanje, pitanje konsenzusa, ovo pitanje bi trebalo biti i pitanje čija primjena, primjena smjernica i dosezanje ciljeva koje zadaje ova strategija ne bi trebalo biti predmetom političkih prepucavanja, podmetanja i bilo kakvih nepotrebnih tenzija. Iz tog razloga mi ćemo svakako podržati donošenje ove strategije. Za mene kao čovjeka s mora ona je posebno bitna zbog dijela koji je naveden i u samom tekstu, a u njemu su jasno naznačene i lokacije i količine spornih materijala koje leže duž jadranske obale na lokalitetima bivših industrijskih postrojenja u Kaštelima i na drugim točkama duž jadranske obale. Ako se želimo bavimo turizmom, ako se želimo baviti prosperitetnijim djelatnostima od … industrije onda je i stvar praktičnog pristupa da ovaj problem počnemo rješavati sustavno bez strateškog dokumenta koji je usklađen sa europskim standardima. Ne možemo računati niti na dostupnost financijskih sredstava za financiranje ovakvih aktivnosti kao odgovorna politička opcija klub kojem pripadam će podržati ovu strategiju. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Klub HDZ-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine zamjeniče, gospodine ravnatelju, poštovane kolegice i kolege. I klub HDZ-a će podržati donošenje strategije zbrinjavanja radioaktivnog otpada iskorištenih izvora i istrošenog nuklearnog goriva iz razloga što držimo da je ova strategija jedan od nužnih koraka u ispunjavanju ne samo zakonskih obveza koje je i Hrvatski sabor utvrdio donošenjem Zakona o radiološkoj nuklearnoj sigurnosti, ne samo iz razloga što je Direktivom Europskog vijeća propisana obveza RH da u okviru Direktive o sigurnom zbrinjavanju iskorištenih goriva i radioaktivnog otpada na svom prostoru kvalitetno riješi pitanje zbrinjavanja ove vrste otpada, nego iz razloga što je obveza RH da jednu traumu koju već više desetljeća preko 5 ili 6 desetljeća ne može riješiti, a to je da iznađe trajno rješavanje zbrinjavanja radioaktivnog otpada i iskorištenih izvora i istrošenog nuklearnog goriva. Mi držimo da je ova strategija u tom smislu jedan od nužnih preduvjeta da bi se ta obveza kako zakonodavna, a tako i stvarna, realna mogla izvršiti. Naime, kao što sam rekao već 60-ak godina stvara se na prostoru Republike Hrvatske ovakva vrsta otpada koja je neko vrijeme čini milijuna i se do 2000. godine zbrinjavana u Institutu medicinskih istraživanja. Kasnije nakon toga je dio tog radiološkog otpada zbrinjavan u Institut Ruđer Bošković do 2009. godine, upravo do vremena kada nastaje ona strategija koju je tadašnja Hrvatska Vlada donijela u okviru pretpristupnih pregovora za pristupanje Republike Hrvatske u punopravno članstvo u Europskoj uniji, a kojom strategijom je bilo i predviđeno da se dio tog radioaktivnog otpada koji se stvara na prostoru Republike Hrvatske zbrine u tom institutu. No s obzirom na nezadovoljstvo velikog dijela hrvatske javnosti, a i tadašnje uprave instituta nije se krenulo dalje sa realizacijom tih odredaba koje su propisane bile tom strategijom i nakon toga pretežno slažem se ta strategija dalje nije provedena. Osim dakle nuklearnog radioaktivnog otpada koji se stvara u medicini, znanosti itd. i koji je bio u velikom dijelu zbrinut kažem u ova dva instituta, postoji i obveza Republike Hrvatske, ono što je maloprije kolega Baranović rekao da uredi, sanira prirodne lokacije kao što je to već i navedeno u Kaštelima, Plominu i Kutini, koji je radioaktivni otpad praktično ovom strategijom predviđen sanirati na licu mjesta, uz jasno financijski trošak vlasnika koji su stvarali taj radioaktivni otpad iako i sama strategija se propitkuje da će možda biti tijekom tog saniranja i tijekom te sanacije upitno tko i na koji način će sanirati, tko će financirati upravo sanaciju tih prirodnih odlagališta šljake koja je bila nusproizvod u tehnološkom procesu. Ono što je također dvojbeno, što mi se čini da ova strategija ne rješava to je pitanje budućnosti zbrinjavanja radioaktivnog otpada koji nastaje radom Nuklearne elektrane Krško. Zašto to govorim? Zbog toga što u ovoj strategiji po nama u klubu HDZ-a nisu dani odgovori, jasni odgovori kako i na koji način će Republika Hrvatska postupati nakon što je jednostrano Republika Slovenija utvrdila da će onaj dio, a to je polovica nuklearnog otpada koji se stvara u Krškom sama zbrinuti na svom vlastitom teritoriju, čime praktično ona izlazi iz nekakvog mogućeg dogovora o zajedničkom zbrinjavanju radioaktivnog, odnosno istrošenog nuklearnog goriva koji se stvara u elektrani Krško. To je iz razloga gospodine zamjeniče što je Vlada Republike Hrvatske prije mjesec dana prihvatila izvješće Fonda za financiranje razgradnje nuklearne elektrane Krškom u kom izvješću je napisano da je prije svega Republika Slovenija odlučila sama zbrinuti taj radioaktivni otpad s jedne strane. S druge strane što je nastala obveza, dakle onda za Republiku Hrvatsku da taj otpad prihvati na svome prostoru. I treća obveza koja iz toga proizlazi iz tog izvješća, to je da je nuklearna elektrana dobila kondicionalnu dozvolu za još možebitnih 20 godina rada Nuklearne elektrane Krško, što su sve nove aktivnosti koje čini mi se do kraja ova strategija nije predvidjela. Iako mi nju donosimo u listopadu 2014. godine, a to izvješće fonda koje na određeni način otvara određene dubioze prema ovoj strategiji je Vlada usvojila prije mjesec dana, čini mi se da je ova strategija dakle trebala onda nedvosmisleno odgovoriti na one postavke koje su definirane samim izvješćem fonda za financiranje razgradnje Nuklearne elektrane Krško što po nama u klubu HDZ-a nije do kraja riješeno. Još jedna bitna stvar koja samo se čini da ovom strategijom nije riješena. Naime, strategija se u svojim odredbama vezuje na Program prostornog uređenja Republike Hrvatske koji je program definiran i koji je program donio Hrvatski sabor 1999. godine. Tim programom prostornog uređenja je bilo predviđeno da je Trgovska gora u Sisačko-moslavačkoj županiji na lokaciji Općine Dvor planirani centar za zbrinjavanje radiološkog otpada, iskorištenih izvora i istrošenog nuklearnog goriva. Međutim, niti je Sisačko-moslavačka županija niti Općina Dvor svoje prostorno-planske dokumente nije uskladila sa tim Programom prostornog uređenja Republike Hrvatske, a u ovoj strategiji ostaje upitno da li će se i na koji način riješiti pitanje Trgovske gore. Dakle, držim da je ova strategija se trebala o tome odredit da ako donosimo jedan načelan dokument kojega donosi Hrvatski sabor, a znamo da je taj isti Sabor donio program prostornog uređenja prije eto punih 15 godina, ako smo došli sa drugim dokumentom u Hrvatski sabor onda je on trebao postati konkretniji, a ne na načelnoj razini se vezivati na taj dokument, a onda ga na određeni način problematizirati. Mislim da je to doista jedan nedostatak ove strategije, s obzirom da je i strategija koja je donesena 2009. godine praktično bila odustala od Trgovske gore jer je bila planirala jednu drugu lokaciju koju tada niti javnost niti uprava kao što sam prije rekao … nije prihvatila. Dakle iz svih ovih dokumenata moram priznati da mi nije jasno i da nam ova strategija ne daje do kraja odgovore što je s Trgovskom gorom, da li Trgovska gora će i dalje biti u svim relevantnim dokumentima. A program prostornog uređenja čini mi se da je najvažniji dokument koji definira budući centar za zbrinjavanje ove vrste otpada. Ili se ovom strategijom od njega odustaje i kakva će biti, dakle sudbina tog novog centra. Po nama u klubu Hrvatske demokratske zajednice a po onome što smo slušali na odborima koji su prethodili ovoj raspravi držim da je, da Vlada Republike Hrvatske ipak ostaje pri lokaciji koja je već ranije definirana samim programom i na tom tragu se govori o potrebi komunikacije sa lokalnom zajednicom, sa utvrđivanjem kompenzacijskih mjera onoj lokalnoj zajednici kojom bi, na čijem se teritoriju odložio radioaktivni otpad. Držim da je taj nedostatak koji ovu strategiju čini doista prenačelnom u najvažnijem segmentu određivanja buduće lokacije i razlog taj što njoj nije prethodila izrada strateške procjene utjecaja na okoliš kako je to definirano člankom 63. i 73. Zakona o zaštiti okoliša. Da je što bi bilo ispravno Vlada Republike Hrvatske napravila ili da je Ministarstvo zaštite okoliša i prirode inzistiralo na odredbi koju je samom predložilo ovom Hrvatskome saboru da se prije svake strategije čija realizacija ima implikacije na okoliš i prirodu, da se dakle izradi strateška procjena utjecaja na okoliš. Uvjeren sam i mi u klubu Hrvatske demokratske zajednice da smo takvu strategiju napravili da bi se ova pitanja o kojima smo, koje sam otvorio da bi bila riješena kao prethodno pitanje izrade same strategije. Dakle, ne vidim koji je razlog, zašto je Ministarstvo zaštite okoliša i prirode, zašto je Vlada RH propustila ovaj itekako važan dokument koji, čija se realizacija itekako će imati brojne implikacije na lokalnu zajednicu na čijem se teritoriju eventualno bude zbrinuo ovaj otpad da nije onda poštivana jedna odredba koja bi možda razriješila brojne dileme u donošenju ovakvog dokumenta. Nadalje, ono što još nedostaje ovoj strategiji to je nedovoljno rješavanje i utvrđivanje financijskih sredstava koje će pratiti realizaciju same strategije. Jučer je kolega Borić kada je bilo riječ o jednoj drugoj Strategiji obrazovanja u Republici Hrvatskoj rekao da je Hrvatski sabor donio 159 razvojnih dokumenata, odnosno strategija i da je svega njih 11 rađeno po točno utvrđenim kriterijima koji se propisuju kada se donose razvojni dokumenti kao što je ovaj. Dakle, kao što je strategija. Ne znam da li bi na tom testu prošla i ova strategija s obzirom na činjenicu da nisu do kraja propisana financijska sredstva ili da budem do kraja jasan. Financijska sredstva su otprilike propisana za onaj dio strategije koji se odnosi na zbrinjavanje radioaktivnog otpada iz Nuklearne elektrane u Krškome, jer je Republika Hrvatska i formirala fond koji prikuplja sredstva od strane Hrvatske elektroprivrede na godišnjoj razini od oko 14,3 milijuna eura za zbrinjavanje tog otpada kojega Republika Hrvatska mora do 2025. preuzesti iz nuklearne elektrane. Ali niti onaj dio koji se odnosi na izgradnju samoga centra gdje će radioaktivni otpad koji se stvara u medicini i znanosti, vojnoj industriji biti odložen, a niti onaj koji se odnosi na sanaciju prirodnih odlagališta u Kaštelima, u Plominu i u Kutini. Dakle, nije do kraja utvrđena ta financijska, cjelokupni financijski iznos koji će trebati osigurati da bi se ova strategija realizirala. Ja vjerujem da je Vlada, odnosno resorno ministarstvo taj segment imalo namjeru do kraja definirati i utvrditi kroz Nacionalni program provedbe strategije kojega je Vlada dužna po Zakonu o radiološkoj sigurnosti donijeti do kolovoza iduće godine i vjerujem da će u tom dokumentu biti to propisano. Ali bilo bi bolje nakon što usvojimo ovu strategiju koja je, ja vjerujem da se slaže sa mnom i predstavnici Vlade prilično načelan dokument, da onaj dokument koji iz njega slijedi, a to je Nacionalni program provedbe ove strategije također dođe u Hrvatski sabor, a ne da bude donesen na razini Vlade, a na prijedlog Zavoda koji je dužan prema zakonu izraditi prijedlog tog Nacionalnog programa. Evo i da zaključim. Dakle, klub Hrvatske demokratske zajednice usprkos ovim dvojbama podržat će donošenje ove strategije, jer ona je usprkos ovim brojnim, ne brojnim ali važnim dilemama ipak jedan korak ka realizaciji obveza koje su pred Republikom Hrvatskom već 60 godina a nisu riješene. I s druge strne obveze koje nam je utvrdila EU sa ovom direktivom EURATOM kojom se propisuje obveza nacionalnih država, država članica da zbrinu ovu vrstu radioaktivnog otpada. Mi ćemo to podržati, ali kažem ostala su otvorena pitanja i kada je u pitanju rad odnosno zbrinjavanje istrošenog nuklearnog goriva iz Nuklearne elektrane Krško, a s obzirom rekao sam na izvješće fonda kojim je Vlada upoznata kako i na koji način postupa susjedna država. S druge strane, što je sa lokacijom centra na Trgovskoj gori, odnosno u općini Dvor i je li to po stavu Vlade doista konačno rješenje ili nije. I treća stvar rekao sam što nisu utvrđene do kraja financije, a one nisu male. Samo u ovom trenutku je Fond za razgradnju Nuklearne elektrane čini mi se negdje oko 170 milijuna eura osigurao da može se realizirati obveza Republike Hrvatske do kraja 2025. godine. A do danas je fond kažem izdvojio na tom računu sredstva od 177 milijuna eura koje je uplatila Hrvatska elektroprivreda. Pa bih evo gospodine zamjeniče možda u vašem odgovoru bilo dobro da na neka od ovih pitanja odgovorite.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Ivan Šantek ima repliku na vaše izlaganje.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovani kolega Bačić, zaista ste u pravu kad upozoravate na Trgovsku goru koja je Strategijom prostornog uređenja iz 1999. godine naznačena na državnoj razini da bi mogla biti potencijalno odlagalište nuklearnog otpada, dakle za ovaj dio za koji RH ima obveze. Moram podsjetiti da je županijska skupština te godine prilikom donošenja prostornog plana jednoglasno odbila tu lokaciju iz više razloga, a isto tako moram podsjetiti da je upravo to područje Zrinske i Trgovske gore najveće stanište pitomog kestena u Europi. Dakle, stanovnici koji tamo žive su osnovali i udruge i zadruge kojima nastoje brendirati upravo taj med koji se dobiva iz pitomog kestena. Ali isto tako još važnija je još jedna stvar koju ovdje želim naglasiti da je pred 10-ak dana se dogodio potres sa epicentrom na Zrinskoj gori, dakle u blizini Trgovske gore a upravo na taj dio prilikom podnošenja amandmana jer sam bio zastupnik u Županijskom domu i 1999. godine i podnio sam amandman na prijedlog prostornog plana, upozoravali smo na kontradiktornost u prostornom planu jer je Trgovska gora trusno područje, a evo nažalost 50-ak dana kad se dogodio taj potres ustvari smo dobili potvrdu toga. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Slažem se kolega Šantek da je ova strategija, i to sam u svom uvodnom govoru i iznio, trebala na određeni način odgovoriti da li Hrvatska vlada ostaje još uvijek na poziciji lokacije Trgovska gora koja lokacija je utvrđena problemom prostornog uređenja. Tim više što sam upoznat i sa navodima odnosno činjenicama koje je sada iznio gospodin Šantek da je Skupština županije Sisačko-moslavačke svojedobno jednoglasno odbila tu lokaciju, a niti u njenom osnovnom, a to je prostorni plan uređenja županije Sisačko-moslavačke a niti u prostornom planu Općine Dvor ta lokacija nije usklađena sa najvišim prostornim dokumentom u RH. Zato sam i rekao, kolega Šantek, da bi strateška procjena koja bi svakako uključivala i ovo što ste vi rekli dakle trusnost, osjetljivost područja na lokaciji Trgovske gore, možda, možda odgovorila na brojne dubioze kada je u pitanju Trgovska gora. Jasno da nitijednoj jedinici lokalne samouprave nije u interesu da se na njenom prostoru odloži ovaj radioaktivni otpad i istrošeno nuklearno gorivo, jasno iz straha zbog zračenja pa onda jasno i utjecaj na zdravlje lokalnog stanovništva. Ali sam rekao i u ime Odbora za zaštitu okoliša i prirode da su brojne države, primjerice Francuska, koje imaju značajno veće količine istrošenog nuklearnog goriva znale to kvalitetno riješiti. Dakle, ono što nedostaje, a to je da je trebalo bolju komunikaciju s javnosti, posebno sa lokalnom zajednicom na čijem se prostoru eventualno će doći do zbrinjavanja ovog otpada i da se na taj način riješi. Jedino ako Vlada nema namjeru ovu vrstu otpada izvoziti negdje izvan RH, a za to ja nemam informacije.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Vesna Škare-Ožbolt, replika.
Poštovani kolega Bačić dobro ste praktički proanalizirali ovu strategiju. Meni se čini da je ona napravljena tako da najmanje boli, odnosno da najmanje izaziva polemika, problema. Po meni ona može biti samo jedan početni dokument iako se postavlja pitanje i prije smo imali strategije, nisu zaživljavale. Dakle, tu postoji ozbiljan problem. Dakle, po meni na neki način ste i vi to naglasili tu je potrebno u ovoj strategiji točno definirati i onaj financijski element i sigurnosni element i lokacijski element koji strategija nije ni u tragovima naznačila. I tu je po meni problem, posebno što je potrebno tu strategiju uskladiti kao što ste rekli sa programom prostornog uređenja Hrvatske. Kada pitate bilo koju našu županiju naravno da nitko neće htjeti uskladištiti ni prirodni radioaktivni otpad ni otpad iz nuklearke Krško. Međutim, tu treba doista ova strategija dati čvrste, jasne, sigurne elemente što želimo. Nažalost, ni ovaj sigurnosni, ni ovaj financijski, ni ovaj lokacijski element nisu u dovoljnoj mjeri prikazani u samoj strategiji.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovana kolegice Škare-Ožbolt kao što ste sami rekli dokument koji najmanje boli jer ne ide do kraja u utvrđivanju onoga zbog čega bi trebao biti donesen. On jest načelan. Ja razumijem Vladu i resorno ministarstvo da problem koji treba riješiti a koji je možda već trebao i ranije ali u zakonskom smislu još ostaje godina dana se pokušava i tu godinu dana prolongirati kada je potrebno realizirati i donijeti nacionalni program. Dakle, kad se utvrdi nacionalni program provedbe ove strategije više neće biti ovog okolišanja i ovakvih načelnih odredbi već će se trebati izjasniti konkretno što, kako i na koji način. Možda bi bilo bolje da je ovu strategiju pratio paralelno i nacionalni program njene provedbe jer bi onda ovaj Sabor mogao doista valjano, argumentirano na temelju svih pokazatelja raspraviti o ovoj strategiji. Ovako mi nju moramo, čini mi se, i trebamo podržati jer ona ipak ide korak dalje ali nismo puno pametniji ako tako mogu reći s njom nego što smo bili bez nje. Nju svakako treba podržati i mislim da je korak naprijed i utvrđuje određena načela, propisuje, odnosno definira postojeće stanje, utvrđuje određene metode ali ono što najviše interesira i golica hrvatsku javnost to smo s ovom strategijom propustili napraviti. Kažem, razumijem Vladu, nije to jednostavno ali polako sat otkucava vrijeme i trebat ćemo taj kolač zagristi koliko god bio gorak.
Poštovani zastupnik Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Bačić, govorili ste o radioaktivnom otpadu odnosno istrošenom nuklearnom gorivu Nuklearne elektrane Krško. I pri tome ste rekli da nemamo više obveza prema onom dijelu koji pripada Sloveniji, nije točno. Naime, Slovenci su održali referendum na kojemu su jasno i glasno rekli ne skladištenju radioaktivnog otpada iz Nuklearne elektrane Krško, odnosno istrošenog goriva na teritoriju Slovenije, ne, proveden je referendum. Drugo, vidim da ste govorili, pa čak i zagovarali to je plan iz vašeg perioda vaše Vlade Trgovsku goru kao lokaciju za izgradnju skladišta nuklearnog otpada. Kao što je rekao i kolega Šantek, dakle to su rijetke, zaista rijetke lokacije gdje cijelu Zrinsku goru, a Trgovska gora je dio Zrinske gore pokriva šuma divljeg kestena, a ne pitomog kako reče Šantek, pitomi rastu u parkovima i nisu jestivi, ovo je divlji kesten i ispaša divlje kestena. A osim toga u 16. stoljeću Turci su pokušali zauzeti i Zrinsku goru i gradove Zrin, tvrde Gradove Zrin, Pedalj, Gvozdansko, a znamo o Gvozdanskom kao o Hrvatskom alamu, sad će bilo koja od ovih Vlada napraviti to da će zapravo izgradnjom takvog, ako to dođe u obzir Trgovska gora, zašto se ja ne zalažem i protivim žestoko, kao i županija Sisačko-moslavačka, doći do uništenja svega toga i šuma, a i povijesti toga kraja i tako nema stanovnika tamo gotovo mali broj. Osim toga, znate i za potres koji je bio neki dan od 3.9 stupnjeva po Richteru, kako ćemo graditi na trusnom području skladište nuklearnog otpada, kada je Zrinska gora zaista trusno područje. Kako je nekome palo napamet da ovo gradi na Zrinskoj gori.
Hvala lijepa. Isteklo je vrijeme. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Grubišić, potpuno ste promašili repliku. Vi ste replicirali s nečim što ste htjeli da ja kažem, a ne s onim što sam ja rekao. Dakle, ja sam, prvo najprije nije točno, Republika Slovenija ima obvezu zbrinjavanja jedne polovice istrošenog nuklearnog goriva koji se stvara radom Nuklearne elektrane Krško, drugu polovicu ima Republika Hrvatska. Ja sam rekao da je fond za financiranje razgradnje nuklearne elektrane upoznao Vladu sa svojim izvješćem iz rujna ove godine da je Republika Slovenija, bar sam tako pročitao, donijela jednostranu odluku o tome da će svoj dio "kolača", svoj dio obveze preuzeti na vlastitom teritoriju. Dakle, takvom odlukom Republika Hrvatska više ne može očekivati zajednički ili teško može očekivati zajedničko rješavanje tog otpada sa Republikom Slovenijom i mora pristupiti izgradnji vlastitog centra za odlaganje i te vrste otpada. A druga stvar, ja nisam rekao da podržavam Trgovsku goru nego da je Trgovska gora utvrđena kao lokacija programom prostornog uređenja prije 15. godina, da iz ovog dokumenta ne vidi je li Vlada … [[Govornik se ne razumije.]] na toj postavci, da je to planirana lokacija ili od nje odustaje i planira neku novu. I da je bilo bolje onda u tom smislu da bude Vlada potpuno jasna, da je napravila drugi dokument koji bi možda Trgovsku goru proglasio neprikladnim prostorom, ono što je maloprije gospodin Šantek govorio, za zbrinjavanje ovog otpada. Prema tome, niste meni replicirali nego ste replicirali nečemu što ste htjeli da ja kažem a nisam rekao.
Hvala lijepa. Nastavljam raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je Klub zastupnika Hrvatskih laburista i poštovani zastupnik Zlatko Tušak. Ako imate prijepora pojedini zastupnici, kava je relativno jeftina.
Hvala poštovani predsjedniče, zamjenice ministra, kolegice i kolege zastupnici. Hrvatski laburisti stranka rada će podržati strategiju zbrinjavanja radioaktivnog otpada iz korištenih izvora i istrošenog nuklearnog goriva. Nije sporno da Republika Hrvatska ima obavezu zbrinuti radioaktivni otpad koji je nastao primjenom … [[Govornik se ne razumije.]] zračenja u medicini, industriji, znanosti, vojnoj, javnoj uporabi i tu ne bi trebalo biti ništa sporno. Najveći problem nam je jasno Nuklearna elektrana Krško. Objekti u kojima je dosada privremeno se skladištio radioaktivni otpad onaj koji je proizveden u Hrvatskoj su zatvorene, radi se o nekakvih 50 metara kubičnih, ali koji se nalazi evo u srcu Zagreba i to su razlozi a i zakonska obaveza koju propisuje da bi morali uspostaviti središnje skladištenje radioaktivnog otpada jel to je obaveza i kao trajno rješenje. Samo ću podsjetiti i na jedan upozoravajući incident koji se desio prošle godine kada su radnici čistoće umalo ozračeni prilikom istovarivanja kamiona s otpadom na deponij u Jakuševcu. Naime, zbog nebrige i aljkavosti radnici nisu ni znali da u kamionu prevoze radioaktivnu tvar sve dok se nije na Jakuševcu oglasio alarm. Da je stvarno do incidenta bilo potvrdio je Državni zavod za radiološku i nuklearnu sigurnost u veljači prošle godine. Tada je dežurni službenik državnog zavoda utvrdio da je zračenje u kamionu bilo povećano i stručni servis je izuzeo taj radioaktivni materijal i na sreću nije postojala neka veća opasnost po zdravlje radnika i okoliš, a moglo je biti kud i kamo drugačije zbog neodgovornog ponašanja pojedinaca. Prema nekim dostupnim informacijama otpad je bio iz jedne zagrebačke bolnice gdje je prerano odložen u komunalni otpad. Korišten je u dijagnostici, postupcima u nuklearnoj medicini. Ovakav slučaj nas samo upozorava na nužnost u vođenju brige, sigurnosti građana, očuvanja okoliša, ali i nemarnost koja može ponekad imati velike posljedice na građane. Možemo se samo sjetiti određenih katastrofa poput Černobila i Fukushime nakon prirodne katastrofe, a i posljedice koje su poslije toga nastale. Nakon toga jasno je da mnogo zemalja je odlučilo krenuti u postupak zatvaranja nuklearnih elektrana, a nuklearna elektrana Krško, evo nalazi se 40 kilometara od Zagreba i u slučaju neke katastrofe itekako bi bila opasnost za građane Zagreba i velikog dijela i Hrvatske. Iako ne možemo bježati od obaveza, a to je da koristimo struju iz nuklearne elektrane Krško i da smo polovica vlasništva, jasno da iz toga proizlazi i obaveza RH da treba zbrinuti polovicu radioaktivnog otpada koji se trenutno nalazi u Krškom i jasno da moramo voditi brigu i računa o razgradnji nuklearne elektrane Krško. RH se obavezala ugovorom sa Republikom Slovenijom u uređenju statusnih i drugih pravnih odnosa vezano za ulaganje, iskorištavanja i razgradnje nuklearne Krško. U tom cilju bila je izrađena strategija zbrinjavanja radioaktivnog otpada istrošenog nuklearnog goriva 2009. godine, a čuli smo danas nije nikad ni objavljena i ona je samo poslužila kao nekakav dokumenat vezano za ulazak Hrvatske u EU. To samo govori o nama kako smo ponekad nedosljedni, bježimo od svojih obaveza. Po tom pitanju nismo skoro ništa napravili i jasno ne preostaje nam drugo nego donositi sada ponovo drugu strategiju, ali to je ono pitanje da kako se pojedine Vlade mijenjaju, uvijek se počinje ispočetka i to je dio neodgovornog odnosa, pogotovo kada je u pitanju ovakvo bitnim pitanjima i pitanje sigurnosti građana i budućnost sljedećih generacija. Zato moram si postaviti pitanje da li će i ova strategija riješiti ove probleme ili će ostati samo slovo na papiru, nadam se da neće, da će ona biti dobra podloga koja će donesti i neke druge dokumente koji itekako trebaju da bi se riješio ovaj problem. Hrvatska ima obavezu radioaktivni otpad, istrošeno nuklearno gorivo … nuklearne elektrane Krškog koja ima redovni vijek do 2023. godine, a to znači još 9 godina ili govori se o produljenom vijeku do 2043. godine, što znači još 29 godina. Bojim se da ovaj produljeni ovaj vijek zbog sigurnosti teško da će biti prihvatljiv i da Hrvatska tu treba puno više napraviti i što prije riješiti to pitanje, da se pokrene pitanje razgradnje nuklearne elektrane Krško jer imamo i tu obavezu da od 2023. do 2025. godine preuzmemo polovicu pogonskog radioaktivnog otpada i polovicu istrošenog nuklearnog goriva sa lokacije nuklearne elektrane Krško. Takve obaveze jasno da obvezuju i Sloveniju. Mi imamo sreću da se taj radioaktivni otpad ne nalazi trenutno na našem teritoriju, ali moramo tražiti rješenje jer jasno da ni Slovenci nisu zadovoljni da bi bilo trajno rješenje da bude na njihovom području. Zato nema dvojbe i slažemo se da svrha strategije trebaju biti ciljevi, smjernice za izgradnju nacionalnog sustava, zbrinjavanja radioaktivnog otpada i istrošenog nuklearnog goriva. Osim toga u Hrvatskoj imamo i tri lokacije s prirodnim radioaktivnim materijalima koji moraju biti pod nadzorom, to su Plomin, Kaštel Sučurac i Kutina. U prva dva slučaja radi se o pepelu i šljaki koji su nastali izgaranjem ugljena sa povišenom koncentracijom uranija i radija, a u slučaju lokacije u Kutini radi se o gipsu koji nastaje preradom fosfatne rude u gnojivu u kojima je povišena koncentracija radija koji je nastao raspadom uranija. U samoj strategiji navedeni su kratkoročni ciljevi za 2 godine, srednjoročni ciljevi za 10 godina i dugoročni ciljevi. Nadam se da i ono što je navedeno, a danas je bilo o tome govora, da je vrlo bitno sudjelovanje javnosti u traženju konačnog rješenja vezano za zbrinjavanje radioaktivnog otpada, istrošenog nuklearnog goriva i nadam se da to rješenje nije unaprijed određeno, a strategiju da donosimo samo kao pokriće nečeg, nego da će unutar toga i provesti se djelotvorna javna rasprava i javnost upoznati sa svim činjenicama. Kada je pitanje zbrinjavanje onda ono je vrlo na neki način skromno navedeno kroz tri točke i pitam se koja bi na osnovu takve tri točke sredine htjele da po takvim kondicijama i zbrinu određeni otpad na svojem prostoru ili negdje u svojoj blizini i tu mislim da treba puno više konkretnijih rješenja ponuditi vezano za ovaj drugi dio o kojem sam govorio da je vrlo bitno uključiti javnost oko traženje konačnog rješenja. I nadalje, ovdje je bilo isto govora o tome da Hrvatska je osnovala fond za financiranje, razgradnju i zbrinjavanje radioaktivnog otpada iz Nuklearne elektrane Krško, da djelatnost fonda obuhvaća poslove u svezi prikupljanja, očuvanja i povećanja vrijednosti sredstava za financiranje, izrade revizija i provedbe programa razgradnje Nuklearne elektrane Krško i odlaganja radioaktivnog otpada istrošenog nuklearnog goriva. Sredstva fonda se koriste za izradu i reviziju programa, a unutar toga napravljena je već jedna revizija, rađena je i druga revizija ali ta druga revizija nije u konačnosti prihvaćena. Pa se postavlja pitanje da li ova strategija će biti nešto drugo kada ćemo imati konačno prihvaćenu tu reviziju jel ona se mora jasno usuglasiti sa Slovenijom. Uplate za taj dio fonda su obaveze Hrvatske elektroprivrede u iznosu 14,25 milijuna eura godišnje. Sredstva se uplaćuju tromjesečno do prestanka rada Nuklearne elektrane Krško i planirani iznos. On bi trebao negdje biti ukupno vezano za razgradnju u iznosu negdje oko 280 milijuna eura što sa hrvatske strane, a što i sa slovenske strane. Jasno da smo se obvezali vezano za životni vijek Nuklearne elektrane Krško da ćemo najkasnije nakon dvije godine nakon roka završiti sa preuzimanjem i odvoženjem radioaktivnog otpada sa lokacije Nuklearne elektrane Krško i to svakako po pola, ovo što sam rekao pola je obaveza Hrvatske, a pola je Slovenije. Ako taj dogovor ne postignu strane samostalno će svaka snositi troškove svih onih aktivnosti provedbe programa. Zato se postavlja pitanje, da li će Hrvatska moći izvršiti obaveze koje proizlaze iz ugovora odnosno najkasnije dvije godine nakon kraja redovitog životnog vijeća Nuklearne elektrane Krško i završiti sa preuzimanje i odvoženjem radioaktivnog otpada sa te lokacije. A ono što sam i rekao upitno je daljnje produživanje vijeka Nuklearne elektrane Krško zbog same njezine sigurnosti i građana. Zato moramo imati strategiju, moramo zbrinuti radioaktivni otpad i moramo imati dokumente koji će itekako poslužiti toj svojoj svrsi jel strategija mora biti samo početni dokumenat, a ostalo sve mora biti preciznije i kvalitetnije riješeno. Znamo da bi najbolje bilo kada nuklearni otpad ne bi trebali deponirati na svojem prostoru, najlakše bi bilo kada bi ga mogli isporučiti u svemir i tamo deponirati i onda bi riješili svoje problema, ali za to Hrvatska niti ima mogućnost tehničke niti financijske. Jasno da postoji i određena druga mogućnost o kojoj ne govori se u strategiji, a to je pitanje da li možda u nekim drugim prostorima ako pojedine zemlje žele uvesti taj nuklearni otpad ne bi i bilo to jedno određenih rješenja, ne zbrinjavati ga na ovom području, ali jasno o tome treba napraviti i određene elaborate i određene podloge i onda jasno donesti najkvalitetnije rješenje i za nas ali i za buduće generacije koje dolaze. Hvala.
Hvala i vama. Na redu je klub HNS-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Dragutin Glavina. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, predstavnici predlagatelja, kolegice i kolege. Evo raspravljamo o strategiji zbrinjavanja radioaktivnog otpada iskorištenih izvora istrošenog nuklearnog goriva, a čiji sadržaj proizlazi iz Zakona o radiološkoj i nuklearnoj sigurnosti. Zapravo radi se o tome da ponovno pokušamo odrediti kako će se, gdje i pod kojim uvjetima zbrinuti radioaktivni otpad i srodni materijali. Sigurno da je ta materija je jedna od onih koja u javnosti izaziva dvoumljenje pa i negativnu percepciju. Radi toga je to jedan od glavnih razloga što dosadašnji doneseni i usvojeni planovi i dokumenti iz ovog sektora nisu saživjeli u praksi. Sada je pred nama europska regulativa, pred nama su potpisani ugovori i dokumenti koji utvrđuju naše obveze. Prema Direktivi 2011/70 obveza država članica je da do 2015.predstave nacionalne programe u kojima će biti navedeno kada, gdje i na koji način će zbrinuti istrošeno nuklearno gorivo i radioaktivni otpad uz primjenu najviših sigurnosnih standarda. Zato i ova predložena strategija predstavlja ustvari prvi korak k uspostavi nacionalnog programa. RH ima obvezu zbrinuti radioaktivni otpad i iskorištene izvore ionizirajućeg zračenja koji su nastali tijekom dosadašnjih 60 godina primjenom izvora ionizirajućeg zračenja i u medicini, industriji, znanosti, vojnoj i javnoj upotrebi, ima obaveze sanirati lokacije na kojima se nalaze prirodni radioaktivni materijali, te preuzeti polovicu radioaktivnog otpada i istrošenog nuklearnog goriva koji je uskladišten u Nuklearnoj elektrani Krško. Obveze koje proističu iz rada Nuklearne elektrane regulirane su ugovorima i sporazumima sa Slovenijom. Ispunjenje tih obveza kao i definiranje smjernica i ciljeva za sanaciju lokacija s prirodnim radioaktivnim materijalima jest ustvari misija ove strategije. A sama provedba, definiranje smjernica i ciljeva detaljno će morati se razraditi u odgovarajućem nacionalnom programu za provedbu strategije u roku predviđenom zakonom i direktivom i s jasnim naznakama da se čim više učini i što prije kako bi se izbjeglo prebacivanja tereta odlaganja i zbrinjavanja kako je rekao zamjenik ministra na buduće generacije. Jedno od važnijih polazišta strategije koju je potrebno naglasiti je potreba da se u Republici Hrvatskoj uspostavi Centar za zbrinjavanje radioaktivnog otpada, kao i potreba izrade cjelovitog programa za sanaciju lokacija na kojima se nalaze prirodni radioaktivni materijali i sanaciju lokacija na kojima se nalazi radioaktivni otpad. To zbrinjavanje radioaktivnog otpada, iskorištenih izvora i iskorištenog nuklearnog goriva mora biti organizirano na način koji osigurava zaštitu pojedinaca, društva i okoliša od štetnih učinaka ionizirajućeg zračenja, a troškove zbrinjavanja trebaju snositi oni koji su ih prouzročili. Kod toga mora se poduzeti sva moguća preventiva radi sprečavanja izvanrednih događaja do kojih može doći zbog obavljanja djelatnosti zbrinjavanja radioaktivnog otpada, iskorištenih izvora i iskorištenog nuklearnog goriva. U prijedlogu strategije naveden je dosadašnji oblik zbrinjavanja, a koji se sastojao u privremenom pohranjivanju u određena skladišta koja su pobrojena u ovoj strategiji, sa svim potrebnim odnosno sa svim evidentiranim količinama otpada i problemima s kojima se susreću svi uključeni u ovaj proces. Spomenut ću skladišta Instituta za medicinska istraživanja i medicinu rada i Instituta Ruđer Bošković. Nadalje, tu su tri lokacije gdje se nalaze prirodni radioaktivni materijali. To su Plomin, Kaštel Sućurac i Kutina. U samom prijedlogu strategije navedene su točno približne količine otpada po pojedinoj lokaciji. I na kraju, tu je i lokacija Nuklearne elektrane Krško. Sve te lokacije Republika Hrvatska obvezna je tehnološki na siguran, prihvatljiv za okoliš i organizacijski učinkovit način zbrinuti. U svrhu ispunjenja tih obveza Republike Hrvatske strategija predviđa ustroj nacionalnog sustava zbrinjavanja radioaktivnog otpada i iskorištenog nuklearnog goriva koji će se moći realizirati kroz kratkoročne ciljeve negdje do 2 godine, srednjoročne koji obuhvaćaju period do 10 godina i dugoročne ciljeve kroz kontinuirani radiološki nadzor lokacija i zbrinjavanja vezano uz Nuklearnu elektranu Krško, o čemu je govorio kolega Bačić. Isto tako, strategijom je utvrđena raspodjela odgovornosti svih sudionika u procesu zbrinjavanja i koordinaciju nadležnih tijela državne uprave te nadležnost Zavoda za uspostavu središnjeg skladišta. Što se tiče osiguranja sredstava i financiranja ciljeva iz ove strategije, navode se sredstva namjenskog fonda i državnog proračuna. I na kraju, strategija navodi što je veoma važno, obvezu informiranja javnosti o predloženim planovima za zbrinjavanje radioaktivnog otpada, iskorištenog nuklearnog goriva i iskorištenih izvora ionizirajućih zračenja, a zainteresirana javnost mora biti učinkovito uključena u sam postupak odlučivanja o njihovu zbrinjavanju u skladu s 10. člankom Direktive 2011/70, a to znači da se u lokalnoj zajednici na transparentan način prikažu svi rizici koje pojedini projekti zbrinjavanja donose, kao i možebitne naknade i kompenzacije u korist te zajednice. Na kraju, podržat ćemo usvajanje Strategije radioaktivnog otpada, iskorištenih izvora i istrošenog nuklearnog goriva. Hvala.
Hvala lijepa kolega zastupniče. Klub HDSSB-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine zamjeniče ministra, iako ga nema, sa pomoćnikom ili sa suradnikom. Ovo nije Strategija zbrinjavanja radioaktivnog otpada i iskorištenih izvora i iskorištenog nuklearnog otpada, ovo je prijedlog strategije, dakle pretfaza donošenja strategije. Tako sam ja bar shvatio prema ovome naslovu. I ako smo jučer imali Strategiju školstva, obrazovanja, koja je već bila u drugom čitanju, a po prvi put smo je vidjeli na klupama. To je dobro da imamo i ovakav jedan prijedlog pa da o tom prijedlogu možemo raspravljati prije samog donošenja strategije na osnovu ovoga prijedloga. Meni se čini kada malo bolje saslušam i kada pročitam i kada uđem u materiju dublje da je zapravo ovo jedno tiho lobiranje za nešto što zapravo Hrvatskoj ne da nije toliko potrebno nego je potrebno možda u manjem opsegu nego što to zapravo predstavlja problem Republici Hrvatskoj. Reklo bi se, kao što sam reagirao replikom za Trgovsku goru, slušam vijesti, brojim korake po jednoj pjesmi. A što to znači? Hrvatska elektroprivreda HEP za istraživanje u svezi, Nuklearna elektrana Krško je također u sustavu s obzirom da je pola slovenska, pola hrvatska za istraživanje zbrinjavanja iskorištenog nuklearnog goriva izdvaja i evo recimo '95. godine, '94. godine 5 milijuna kuna, '95. godine 10 milijuna kuna, '96. 16 i pol milijuna kuna, '97. 24 milijuna kuna. Zbrojimo to sve i kasnije još imamo i dalje troškove u svezi istraživanja lokacije za zbrinjavanja iskorištenog nuklearnog goriva u Krškom. Tko to daje novce za dio ili sektor HEP-a koji to istražuje? Pa daju hrvatski potrošači, oni koji plaćaju električnu energiju. Koliko to košta hrvatske potrošače električne energije, hrvatske građane i gospodarstvo jako puno. Ne znam točno podatke za kasnije godine o utrošku ovih sredstava, ali mi još uvijek iako izdvajamo tolika sredstva nemamo zapravo nekakvo konkretno rješenje u svezi toga oko zbrinjavanja iskorištenog nuklearnog goriva iz Nuklearne elektrane Krško. Kaže se ovdje i gospodin Bačić je govorio o tome da je Slovenija dužna zbrinuti pola, a mi pola. Ja ne negiram ono što je gospodin Bačić rekao, ali moramo znati da su Slovenci sproveli referendum u svojoj državi i da su građani Slovenije jasno rekli da ne žele na teritoriju Republike Slovenije nikakvo skladištenje nuklearnog otpada, odnosno izvora, odnosno iskorištenog nuklearnog goriva na svom teritoriju. Hrvatska temeljem naravno, iako je i Slovenija u EU temeljem direktiva i ne znam ni ja čega trebala bi izgraditi skladišne kapacitete sa ukupnom zapremninom od 72000 kubnih metara bilo u jednom skladištu, dakle glavnom ili u pak četiri manja. A znate li koliko radioaktivnog otpada proizvede Hrvatska bez Nuklearne elektrane Krško? 58 kubnih metara. Pa kada uzmete da je zapremnina planiranih skladišta radioaktivnog otpada, izvora dakle iskorištenog goriva nuklearnog 72000 kubnih metara onda bi trebalo 1400 godina da mi popunimo to skladište. Ili je to pak investicija jedna od ovih razvojnih investicija ove Vlade izraditi nuklearno skladište na teritoriju Republike Hrvatske pa će onda zaposliti 8 zaštitara koji će čuvati valjda to skladište. Možda je to jedna od dobrih investicija ove Vlade uskladištiti na teritoriju Republike Hrvatske. Znamo da je Dinarsko gorje i cijela Dalmacija vrlo trusno područje, vapnenac i sve ostalo, znamo da se događaju potresi i na Dilj gori i na Papuku i u području Zrinske gore, dakle dijela Zrinske gore Trgovska gora kako je netko naziva da sakrije, da nije baš Zrinska je li to ipak sjećanje na našega junaka, našega i mađarskog junaka Nikolu Zrinskog. Nećemo sad govoriti o tome čiji je i ulaziti u raspravu oko toga, nego eto Trgovska gora. Dakle, u Hrvatskoj zanemariva količina radioaktivnog otpada od 52 kubna metra bez Nuklearne elektrane Krško. Dakle, pitamo se je li potrebna izgradnja središnjeg odlagališta radioaktivnog otpada gdje je bilo pokušaja da se u prostorne planove županija uvrsti lokacija skladištenja radioaktivnog otpada od 72000 kubnih metara zapravo pitanje je koliko je to potrebno. A pogotovo koliko je potrebno novaca za traženje takvoga mjesta u Hrvatskoj. Odlagalište radioaktivnog otpada Nuklearne elektrane Krško ili iskorištenog nuklearnog goriva kako se to kaže zapravo s obzirom na komplikacije u koje ne bih ulazio između Slovenije i Hrvatske oko isporuke električne energije, pa onda zahtjev Slovenije pošto Hrvatska ne želi primiti taj radioaktivni otpad da obustavi isporuku struje Hrvatskoj. I toga je bilo, sjećate se kako je to bilo svojevremeno. Dakle, do kraja radnog vijeka, a on je još doduše produžen ta Nuklearna elektrana Krško će proizvesti 6000 kubnih metara radioaktivnog otpada. Dakle, ni kad bi ta elektrana radila 500 godina ne bi napunila ovo predviđeno skladište u Hrvatskoj. Što to znači kada, da kažem u prenesenom značenju? Hoćemo li mi postati i … [[Govornik se ne razumije.]] da kažem medicinskim rječnikom i skladište radioaktivnog otpada možda i cijeloj Europi, Europskoj uniji ako je to toliko skladišnog prostora. O tome da bi skladište radioaktivnog otpada i iskorištenih nuklearnih goriva trebalo biti toliko veliko i smješteno na teritoriju Republike Hrvatske, a ni jedna županija to ne želi iz razumljivih razloga, nećemo, evo već smo u replikama rekli iz kojih razloga govori i podatak da je ova Vlada u svoj investicijski nekakav ciklus, dakle uvrstila i žestoko gura termoelektranu na ugljen u Pločama u Zelenoj dolini, ekološki još uvijek očuvanoj ali eto hoće baš termoelektranu u Ploče. Znamo mi da u ugljenu postoje i teški metali pa čak i tragovi radioaktivnih tvari i da kao što i Plomin proizvodi takve tvari ovdje se navode i količine koje postoje u Plominu i od koje godine postoje ali još jedan blok u Plominu i još jedan blok u Pločama i možda bi se brže punila ta skladišta radioaktivnog otpada u Hrvatskoj. Zato sam u početku svoje rasprave rekao da mi se ovo čini, a putem direktiva EU, iako nemamo nikakve oznake jer nije zakonski prijedlog E jel' kao što imaju europski zakoni koje primjenjujemo ovdje, a nema nikakve oznake, da je ovo zapravo u neku ruku skriveno ili skrivećki tiho lobiranje za ovu stvar koja bi se trebala graditi u Hrvatskoj. Gdje je sad nuklearni otpad ili radioaktivni otpad i koliko je srednje vrijeme njegovog raspada? Kolika je opasnost od toga otpada na mjestima gdje je on sada smješten? Počevši od Instituta Ruđer Bošković, počevši od naših bolnica koje koriste radioaktivne tvari u dijagnostici pa i u terapiji određenoj jel'. Imamo raznorazne kobaltne glave itd. Gdje su sad i koja je opasnost sada u RH po stanovništvo koje stanuje u blizini ili neću reći u neposrednoj blizini u RH? Naravno da klub HDSSB-a i ja osobno nisam protiv toga da se taj otpad dakle sigurno, to je prije svega sigurnost i vodotokova i svega ostaloga, dakle da to bude potpuno sigurno ali i potpuno transparentno, da bude potpuno jasno i da bude objašnjivo svim stanovnicima u RH. Ovakvo donošenje dakle strategije u kojem je ovdje opisano, opisan je dugoročni, pardon kratkoročni, srednjoročni i dugoročni ciljevi. Pa kaže u kratkoročnim ciljevima da je cilj da se u roku od 2 godine uspostavi središnje skladište za institucionalni radioaktivni otpad i iskorištene izvore. Koje iskorištene izvore? Izvore ili iskorišteno nuklearno gorivo? I to u roku od 2 godine. A mi već imamo državu 23 godine i još uvijek ama baš ni traga ni glasa. Niti u prostornim planovima županija ima naznaka gdje bi to moglo biti. Možda na Papuku? Doduše Papuk je proglašen parkom prirode, ali postoje određene glasine da je bivša vojska i još neki čimbenici da su zakopavali vojni radioaktivni otpad na Papuku. I postoje skladišta JNA itd., koja su djelomično ili sumnjivo pregledana i utvrđeno je samo da u ulovljenim životinjama na Papuku postoji 15 puta veća doza teških metala, arsena, kadmija, olova i žive koji su inače nusprodukti u raspadu radioaktivnih materija. Zbog toga i zbog naše želje da se ipak ovo uredi kao što je, ali i sumnji, teško možemo biti za prijedlog ove strategije. Mislim da bismo o tome trebali još puno razgovarati i donijeti određene smjernice u vezi te strategije koja će biti valjda predložena ponovno nakon ovog prijedloga bit će i strategija u kojoj bi se moralo uzeti sve ovo u obzir. I ne skrivećki kao što je to bila nekakva Strategija iz 2009. nego jasno i glasno razgovarati, ne sakrivati činjenice a neke su sakrivane činjenice i od naroda, od građana, ali i od nas zastupnika. Što se to događa, što se želi s ovim planom u RH i hoćemo li mi kao što imamo tragove osiromašenog urana i u BiH i u Srbiji nakon rata i bombardiranja iz nekih '95. koje godine je to bilo, da imamo šume koje su potpuno osušene, da imamo izvore sa tragovima ovih, ne tragovima nego 15 puta ili 20 puta većim koncentracijama teških metala itd. Jesmo li mi istražili sve to skupa, jesmo li poduzeli sve mjere, prije svega u dijagnosticiranju ovih mjesta? Ovdje se spominje samo Plomin, spominje se Kutina i spominju se Kaštela jel' tako? Ali o Papuku ni riječi, a o Trgovskoj gori smo već dosta govorili. Zbog toga će klub HDSSB-a biti suzdržan u svezi ovoga prijedloga strategije ili ako okrenemo obrnuto u pridjevu strateškog prijedloga, kako god hoćete.
Hvala i vama. Usput da vam kažem poštovani zastupniče prijedlog strategije je u skladu sa Poslovnikom Hrvatskog sabora. Donošenje strategije je u djelokrugu i nadležnosti Hrvatskog sabora, a prijedlog je izradila Vlada Republike Hrvatske. Zato je došao prijedlog, a ne strategija u Hrvatski sabor kao što dolaze drugi akti, prijedlozi, konačni prijedlozi itd. Vaše izlaganje izazvalo je 6 zastupnika da kažu u replici što misle o tome. Prvi je vaš kolega Igor Češek, poštovani zastupnik.
Zahvaljujem predsjedniče. Poštovani kolega Grubišiću vi ste se u svojoj raspravi dotakli izuzetno važne teme za stanovnike i Virovitičko-podravske županije ali i Požeško-slavonske. Govorili ste o parku prirode Papuk. Da, park prirode Papuk je proglašen 1999. godine ali prije proglašenja parka prirode postojale su nekakve indicije da bi on trebao poslužiti kao odlagalište radioaktivnog otpada. Međutim, to se proglašenjem parka prirode nije dogodilo. Ali ono što je vrlo značajno, i sami ste spomenuli, pojavu teških metala u mesu divljači. Nisu one do 15% veće od uobičajenih nego čak do 30% veće od uobičajenih i ljudi s tog područja postavljaju pitanje kako je to moguće. Čak se jedno vrijeme i raspravljalo oko toga, čak je i napravljen eko stožer Virovitičko-podravske županije, koji je raspravljao o toj temi. I poslali su rendžere Parka prirode Papuk da obiđu teren i utvrde stanje. Rendžeri su našli, odnosno pronašli su sakrivena skloništa bivše JNA ali ona su bila prazna. Međutim, pravo je pitanje da li postoje negdje sakriveni radioaktivni otpad. Nije problem u tim skloništima bivše vojske, ona se lako ispravne, ali po pričanju lokalnog stanovništva postajali su nekakvi radovi koji su se vršili u dva sata ujutro, zakopavali, rovali, teška mehanizacija je bila prisutna. Mi još uvijek nemamo odgovor na ta pitanja.
Poštovani zastupnik Krešimir Bubalo, replika.
Hvala lijepo. Kolega Grubišiću, ljudi iz Slavonije i Baranje često znaju i pitaju se da u Hrvatskoj ne zna ljevica šta radi desnica i obrnuto. No, kada gledamo količina koja se projicira gdje će se zbrinjavati količina otpada onda nam je jedno veliko pitanje u glavi za ljude iz Slavonije i Baranje, pa ne planiraju se izgleda izgradnja Nuklearne elektrane Krško koju imamo, nova nuklearna elektra koja se zove Erdut? O tome je bilo u više navrata govora, no izgleda da ta informacija nije u Hrvatskom saboru ali se prvo razgovara i donosi strategija o količini zbrinjavanja otpada. Hrvatska se fokusirala na otpad umjesto da idemo na fokusiranje izgradnje vodnih stepenica, iskorištavanje vodnih potencijala, a ovo možemo i platiti Slovencima pa neka vode brigu o otpadu koji je iz Nuklearne elektrane Krško.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Da kolege, Slavonija je 13 prase ovoj Vladi kao i onoj prije, doduše sve je to tako svejedno, i HDZ i SDP. Dakle, o nuklearnoj elektrani u Erdutu je bilo također naznaka i riječi, ali evo mi samo možemo slutiti što će se događati, jer ako sam rekao da je predviđeno skladište, središnje, centralno kako to voli reći ova Vlada, central kako bi rekao jedan ministar. Dakle, od 72 tisuće kubnih metara, pitam se zašto je toliko skladište kada su količine radioaktivnog otpada i iskorištenih nuklearnih goriva bi bilo dovoljno sada kada bismo imali to skladište za 500 godina, a imamo izvora i Europa inzistira na alternativnim izvorima, hidroenergiji i svima ostalima. U Slavoniji također je vrlo lako moguće primijeniti ove, i vodnu stepenicu i na Dragi, pa i na Savi i o tome je bilo riječi, dakle i na jugu Slavonije, i na sjeveru Slavonije, ali to očito ne ulazi. Njima je, oni inzistiraju, ova Vlada na izgradnji termoelektrane na ugljen, dakle gorivo 19. stoljeća, 19. stoljeća, znamo Birmingham kako je izgledao i ostali, Dortmund i ostali, dakle i to u Pločama. Zanimljivo, ili pak iskorištavanju plina iz Jadranskog mora kako bismo uništili i vlastiti turizam. To je strašno.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Draženko Pandek, replika.
Zahvaljujem. Poštovani kolega, vi ste u svojoj raspravi implicirali da Vlada RH bi mogla imati namjeru preko ove strategije napraviti od Hrvatske kako ste rekli klaku nuklearnu, europskog nuklearnog otpada. Kako ste pročitali ovu Strategiju sasvim očito, sigurno znate da postoje straga zakonska zabrana ulaza bilo kakvog nuklearnog otpada u Hrvatsku i bilo kakva inicijativa za uvoz nuklearnog otpada mora proći kroz nas Hrvatski sabor, ni jedna Vlada ne može preko ovog Sabora uvesti niti deku, niti gram nuklearnog otpada. Vi to znate, ali vjerujem da pretpostavljate da možda netko tko sluša ovu raspravu ne zna. Ja stvarno ne znam kako bi tu vašu implikaciju nazvao, a da se zadržim u okvirima pristojnosti. Druge stvari na koje ste ukazivali, a isto ne znam kako bi nazvao a da se držim u okvirima pristojnosti, jer svaka odgovorna Vlada, svaki odgovorni čovjek mora težiti i predvidjeti rješenja i za najgora, najgore solucije. Trenutna vrlo realna solucija je da Slovenci neće htjeti uzeti našu polovicu nuklearnog otpada. Recite mi vi kako bi vi riješili, kako bi vi riješili tu polovicu nuklearnog otpada u slučaju da Slovenci tu polovicu ne žele uzeti. Hoćemo ih izvesti u Čad, je li to etički, onim tamo koji ne znaju ništa o tome? Platimo tamo nekog lokalnog vođu pa njima to uvalimo, je li to rješenje? Kako ćete to riješiti? Pojesti ga ne možemo. Hvala.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Evo, hvala lijepo. Kolega Pandek, sad ste me potpuno uvjerili da potajno pripremate nuklearnu elektranu u Erdutu, jer samo ta nuklearna, nova nuklearna elektrana skupa sa našim djelom iskorištenog nuklearnog goriva u Krškom, i ako vi kažete zabranjen je uvoz, pa zašto bi uvozili iz Slovenije nuklearni otpad? To je kao međunarodni sporazum, je li? Ali je li Slovenija dužna tim istim sporazumom kada se gradila Nuklearna elektrana Krško da se izgrade dvije nuklearne elektrane u Hrvatskoj i da da 600 milijuna dolara, onda nije bilo eura kad je to potpisano, 600 milijuna dolara bi Slovenija po ugovoru trebala dati za izgradnju elektropostrojenja u Hrvatskoj. Nažalost to niko ne spominje. Ova Vlada to … [[Govornik se ne razumije.]] pik ne važi za nju, a skladište od 72 tisuće kubnih metara očito implicira razmišljanje o tome da će biti upravo ova Vlada graditi i nuklearni lobi koji se, rekao sam u početku da je ovo tiho lobiranje, da se izgradi umjesto vodne stepenice nova nuklearna elektrana i to baš u Slavoniji. Valjda računate da će Slavonija opustiti stanovništvo i svima ostalima, pa onda eto gradi šta hoćeš u divljini jer naša sela puste kako i sami znate. Osim toga, i Bosna i Hercegovina ima Zakon o zabrani uvoza radioaktivnog otpada. A znate li šta se tamo radi pod okriljem noći, izvan očiju javnosti i ima dokaza o tome što se tamo događa. Bojim se da ovakva politika koja, u koju je narod izgubio povjerenje, a zna se i zašto, isto igra kao i politika u BiH. Na isti način.
Poštovani zastupnik, Ivan Šantek, replika.
Zahvaljujem. Pa kolega Grubišić, potpuno ste u pravu kada ukazujete na one silne novce, na one silne milijune kuna koje su utrošene da bi se ispitala lokacija za odlagalište nuklearnog otpada i zamislite što su izabrali, izabrali su, predložili u prostornom planu Trgovsku goru. Trgovska gora, znamo da je to dio … gore, ali evo tako se službeno naziva pa ću ja tu terminologiju i dalje upotrijebiti. Naime, prilikom podnošenja amandmana u županijskom domu '99. godine sam upravo te argumente ja iskoristio jer sve ukazuje da se radio o prekapacitiranosti. Dakle, 72 tisuće prostornih metara je ogromno skladište i nije prihvatljivo da bude, i nema potreba Hrvatska za takvim skladištem. Međutim, upravo za vrijeme ove rasprave me podsjetilo da na 80. godine jer sam tada se zaposlio, '84. u Karlovcu … i tada se tamo radila tvornica velikih turbina jer je plan bivše Jugoslavije bio da se na području bivše Jugoslavije izgradi nuklearnih centrala, nuklearnih i smatram da je ustvari, da su ovo ulupani novci, ti silni milijuni jer imam osjećaj da se nekako jednostavno iz onih prostornih planova bivše Jugoslavije i ta Trgovska gora prepisala jednostavno. Druga stvar, vrlo aktualna tema u Sisačko-moslavačkoj županiji je, priča se tako, da bi na prostoru željezare Sisak se gradile i spalionice otpada. Pa ne može Sisak ni Sisačko-moslavačka županija dozvoliti da bude odlagalište sve vrste otpada koje ostatak Hrvatske ne želi. I treća stvar koju vam želim ovdje reći, to je da sam provjerio na internetu, dobro sam rekao, područje … najveće europsko stanište pitomog kestena, pitomog.
Hvala lijepa. Točno, pitomi kesten. Tako je. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa morat ćemo skupa otići u Kostajnicu koja je i dobila ime po kestenu, kostanjke, u staroslavenskom, starohrvatskom jeziku, na kestenijadu pa ćemo tamo pitat ljude je li to pitomi ili divlji, ali tako je nebitno, zapravo mislimo o istom. Evo, ja sam vrlo pomirbeno gospodin Šantek oko toga, i ako ljudi kažu pitomi, divlji, nije bitno. No, ono što sam htio reći na prvi dio vaše replike, a to je Trgovska gora ili Zrinska gora, lokacija u kojoj se uporno, gotovo u planovima svih ovih Vlada govori, ne znam da li je ljudima uopće poznato gdje bi zapravo tamo trebalo biti, koja je točna lokacija izgradnje središnjeg skladišta nuklearnog otpada u Trgovima? Trgovi, Gagije, Gvozdanjsko, …, itd., i ostala mjesta, Komora, itd. Ali čini mi se da bi to, evo ovoj Vladi bio dobar prijedlog s obzirom da oni tu našu povijest i baš i ne znaju, možda u onim rudnicima gdje ban Nikola Zrinski imao rudnike zlata, pardon, srebra i još nekih metala i gdje je kovan prvi hrvatski novac zvani banovac, srebrenjak, banovac se zove po banu Nikoli Zrinskom. Pa imaju tamo ti rudnici, ti iskopi, možda evo malo izbetonirati i evo ga, krasno.
Poštovani zastupnik, Stjepan Milinković, replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolega Grubišić, govorili ste koliko HEP izdvaja za odlaganje radioaktivnog otpada i to na godišnjoj razini, da ne ponavljam ono što ste rekli i postavili ste pitanje tko to plaća, rekli ste hrvatski građani. Suglasan sam sa tom tvrdnjom, ali kako mi govorimo na neki način i o lokalnoj problematici pa ću i ja to iskoristiti da kažem tko još plaća i na koji način. Naime, uredbom Vladi o eksploataciji ugljikovodika, znate i sami da je dogovoren novi model, na koji način, ali još jedan … je dogovoren. Eksploatacija ugljikovodika, najveće količine se eksploatiraju uz područje gdje ja dolazim, iz okruga Podravina, iz Podravine i u tom dijelu, dakle prvo su, omjer je takav kakav je, ali drugo, HEP je dobio povlaštenu cijenu plina, 1,73. Mi smo dobili naravno, jedinice lokalne samouprave smo dobili manje, dobili smo manje, naravno i to ide na štetu i kvalitete življenja i za dječje vrtiće i za sve ostalo, ali gledajte bušotine su nam ostale kojima svako malo … što se u njih odlaže i u koje vrijeme. Itekako to se svako malo aktualizira, jako važno pitanje. A da ne govorimo o onim štetnim momentima, sumpor vodit se više ne računa, on je stalni u toj atmosferi, da ne govorimo o živi i svim onim štetnim, dakle elementima koji dolaze u toj eksploataciji u okoliš i naravno mogu prouzročiti itekako štetne posljedice o kojima ste vi govorili. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodine Milinković, meni je jako drago, i kolega po struci, da je moja rasprava izazvala ovakav niz reakcija, odnosno replika na ovo i svatko iz svog aspekta i svatko iz svog kraja ima što reći s obzirom da se radi o našoj koži, sviju nas i ukupnom, da kažem, stanju zdravlja u RH, ne samo ljudi, nego li i flore i faune u RH. Ja sam citirao izvod iz jednog članka novinskog u kojem točno piše potrošnja, dakle i novinar je odgovoran za informacije koje odašilje u javnost, koliko novaca je '94., '95., '96. i '97. potrošio HEP za istraživanje gdje bi to moglo biti skladište radioaktivnog otpada, ali nemamo podataka, niti je on pisao o ostalim godinama pa ću onda tragom, dakle prava, da postavim pitanje preko predsjednika Hrvatskog sabora postaviti pitanje nema gospodina Koračevića možda bi on to vrlo stručno meni objasnio, ali sadašnjem ne znam tko je direktor Hrvatske elektroprivrede, HEP-a koliko je ukupno novaca od '93., '94.potrošeno na ovo istraživanje dakle do 2014.godine i tko je platio, a vi sami znate rekli ste mi dio toga tko je platio?
Zadnja replika na vaše izlaganje, poštovani zastupnik Ante Sanader.
Hvala gospodine predsjedniče. Pozdravljam zamjenika ministra, gospodina ravnatelja i kolegu Boru. Htio sam replicirati vezano za razjašnjenje za ova sredstva o kojima ste govorili da su uložena na to, nisam vas dobro razumio. A ja dolazim iz Kaštela to je jedna od ovih lokacija koja je problematična na koju je od '47.godine kada je bila termoelektrana u tvornici samo kao tvornička elektrana pa je tamo oko 320 tisuća metara kubnih materijala, nekih 10 tisuća kubnih je sanirano nekih pedesetih godina gdje se nije uopće znalo. Tamo je slučajno prošla ekipa sa Elektrotehničkog fakulteta sa Geigerovim brojačem i otkrivena je tamo neka radioaktivnost i godinama je to raznošeno po moru i po polju kaštelanskom i sada je dio sredstva uloženo je tu nešto sredstava jako loše kroz ovih 20 godina. stanovništvo je tamo platilo veliki danak jer broj umrlih od raka je tamo ravan milijunskom gradu, a ima 40 tisuća stanovnika. Nisam zadovoljan sa ovim ciljevima o čemu sam govorio i na odboru o kratkoročnim i dugoročnim ciljevima koji su u ovoj strategiji jer oni predviđaju samo tamo nadzor maksimalni nad tom lokacijom, a to je neposredno čestica uz more, jedna atraktivna čestica i tragedija je za turizam i sve to. U vrijeme sedamdesetih godina kada je jedan naš sumještanin koji je bio i pukovnik vojske bivše govorio o tome onda su ga htjeli zatvoriti jer utječe na turizam. znači tamo je jedan silni problem i ova strategija nažalost neće ništa riješiti samo nadzorom ako se tamo ne riješi jel samo 10 tisuća kvadrata je sanirano, 300 tisuća kvadrata je na otvornom još uvijek, nesanirano još uvijek taj pepel leti na sve strane. Tako da ove novce i ova strategija bi trebala i na drugi način to riješiti micanjem s tog područja i ulaganjem znatnijih sredstava na to.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Kolega SAnader evo kako sam i rekao svaki kraj gotovo svaki kraj, govorili smo o Slavoniji ja i Krešo i gospodin Češek o Papuku i o tajnom radioaktivnom zagađenju ili teškim metalima poglavito na području Kamenske na Papuku koji pripada Požeško-slavonskoj županiji da i nju ne zaboravimo. Dakle ovo što je u Kaštelima imate sasvim sigurno bolju informaciju od mene, ali je sasvim sigurno problem koji također nekako stoji, neću reći da se zataškava, ali to tako stoji bez rješenja. Kaže se kontrolirat će se, kako dođeš Geigerov brojačem i izmjeriš koncentraciju radioaktivnih čestica odnosno brojač izbroji koliko je to tamo. I ima poluvrijeme raspada ili vrijeme ukupnog raspada i samo da se konstatira da se to raspada i tako stoji. Ja sam za to da se na neki način riješi sve to. Rekli ste samo nisam znao govorite li u kvadratnim metrima ili o kubnim metrima, zaista je to ogromna količina ali čini mi se da je kada govorimo o tvarima koje su tamo o metalima i radioaktivnosti nešto manja nego sam radioaktivni otpad taj iz Jugovinila kako se zvao, tako nekako. Tako da u svakom slučaju to treba zbrinuti na način kako i vi u županiji ste to i da imate određene planove županija Splitsko-dalmatinska, a i Općina Kaštela. No bez pomoći države to neće tako lako ići. Hvala lijepo.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolega Vedran Babić. Izvolite.
Hvala. Poštovana potpredsjednice, zamjeniče ministra, ravnatelju, kolegice i kolege. Danas raspravljamo o strategiji zbrinjavanja radioaktivnog otpada iskorištenih izvora iskorištenog nuklearnog otpada. Ovaj prijedlog strategije izrađen je u skladu sa Zakonom o radiološkoj i nuklearnoj sigurnosti koji je donesen krajem prošle godine. Zbrinjavanje radioaktivnog otpada izazov je za sve članice EU pa tako i za našu zemlju, a osobito visoko radioaktivnog otpada te iskorištenog nuklearnog goriva. Zato je Vijeće EU usvojilo Direktivu 2011/70/Euratom kojom se uspostavljaju okviri zajednice za odgovorno i sigurno zbrinjavanje iskorištenog goriva i radioaktivnog otpada. Ovim direktivom od država članica EU zahtjeva se da predstave nacionalne programe u kojima će navesti kada, gdje i na koji način će zbrinuti iskorišteno nuklearno gorivo i radioaktivni otpad. Prilikom zbrinjavanja moraju se primijeniti najviši standardi kako ne bismo nametnuli nepotreban teret novim naraštajima. Prvi korak u uspostavljenju nacionalnog programa izrada ove strategije odnosno nakon donošenja strategije izradit će se nacionalni program provedbe strategije,a što je također u skladu sa već navedenim zakonom. RH ima obvezu zbrinuti radioaktivni otpad iskorištene izvore ionizirajućeg zračenja koji su nastali šezdesetogodišnjom primjenom ionizirajućeg zračenja u medicini, industriji, znanosti, te vojnoj i javnoj upotrebi. Objekti u kojima se predmetni otpad privremeno skladištio su zatvoreni te se mora što prije uspostaviti središnje skladište radioaktivnog otpada. Nadalje, ugovorom između naše Vlade i Vlade Republike Slovenije obvezni smo fizički preuzeti i zbrinuti polovicu radioaktivnog otpada iskorištenog nuklearnog goriva koji se skladišti u Nuklearnoj elektrani Krško. Radi ispunjavanja obveza Vlada RH 2009.godine izradila je Strategiju zbrinjavanja radioaktivnog otpada iskorištenog nuklearnog otpada koja je također bila jedna od obveza u sklopu pristupnih pregovora o pristupanju RH u EU. Po istoj se nije ništa rješavalo nažalost, a u međuvremenu je usvojena i navedena Direktiva iz 2011.godine na osnovu koje je donesen zakon koji prethodi novom prijedlogu strategije o kojoj sada raspravljamo. Ovom strategijom također definirat će se i smjernice i ciljevi kako zbrinjavanja radioaktivnog otpada, iskorištenih izvora i istrošenog nuklearnog goriva, tako i sanacija i lokacija s prirodnim radioaktivnim materijalom. Oni moraju biti tako definirani da se osigura zaštita pojedinca, društva i okoliša. Provedbu uspostavljenih smjernica i ciljeva detaljno će razraditi u nacionalnom programu. Isti će definirati pravni okvir za sigurno i učinkovito zbrinjavanja radioaktivnog otpada, iskorištenih nuklearnog goriva te za saniranje lokacija s prirodnim radioaktivnim materijalima. Zbog dosadašnjeg nepostojećeg sustavnog pristupa u rješavanju ove obveze ili problema, ali i zbog uspostave najviših standarda, pogotovo u svezi onoga što ćemo ostaviti budućim naraštajima, klub SDP-a podržat će Prijedlog strategije zbrinjavanja radioaktivnog otpada, iskorištenih izvora i istrošenog nuklearnog goriva. Hvala.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Kolegica Mirela Holy, izvolite.
Hvala vam poštovana potpredsjednica. Pa na samom početku želim reći da ću podržati ovaj prijedlog strategije i želim naglasiti da smatram da jako kasno raspravljamo o ovom dokumentu. Naime, obaveza odgovornih država jest da osigura sve uvjete za kvalitetno zbrinjavanje i skladištenje radioaktivnog otpada, a to je bez obzira na samu činjenicu da smo bili obavezni zbog zaključivanja poglavlja 15 iz pregovora sa Europskom unijom ustvari osigurati takvu lokaciju. Mi do današnjeg dana ustvari takvu lokaciju još uvijek nemamo i u ovom trenutku se radioaktivni otpad skladišti, odnosno smješta na najmanje prihvatljivu lokaciju, a to je središte Zagreba i Institut Ruđer Bošković, što je potpuno neprihvatljiva situacija. Tu bih htjela podsjetiti na to da je sporazumom iz 2002. godine se Hrvatska obvezala, znači prije 12 godina da će nešto po ovom pitanju napraviti, no do današnjeg dana vidimo da nismo daleko odmaknuli u ovom pravcu i tek sada raspravljamo ustvari o dokumentu koji daje nekakve osnove da bi se ovo izuzetno važno pitanje uopće riješilo. Na samom početku mandata ove Vlade je bila formirana jedna skupina u kojoj je sjedio cijeli niz ministara, koja je bila zadužena za rješavanje ovog pitanja, međutim evo svjedoci smo da u 2014. godini još uvijek nije definirana lokacija na kojoj će se skladištiti radioaktivni otpad, a Hrvatska osim svojeg radioaktivnog otpada koji se na kraju krajeva spominje i u ovom dokumentu, ima i radioaktivni otpad iz nuklearke Krško i naša je obaveza kao odgovorne države da donesemo neke odluke o tome na koji način ćemo taj otpad ustvari zbrinjavati. Ja smatram da bi bila pogrešna odluka da se taj otpad prepusti u potpunosti Republici Sloveniji jer će na taj način Hrvatska dosta veliki novac prepustiti Republici Sloveniji, a u sigurnosnom smislu nećemo postići ništa zato što su Slovenci donijeli odluku da će se taj otpad ustvari skladištiti na lokaciji same nuklearke, odnosno u blizini same nuklearke, a to je samo 30 km od Grada Zagreba i u geološkom smislu koliko je meni poznato ta lokacija i nije baš prihvatljiva lokacija za ovu namjenu. Ideja koja je bila na početku mandata je da se u Hrvatskoj definira lokacija koja bi bila ustvari u dobrim geološkim formacijama i koja bi bila na neki način izolirana pa su u tom smislu bili spominjani napušteni vojni objekti koji bi bili ustvari i na neki način najprikladniji i u sigurnosnom smislu zato što morate osigurati određene sigurnosne uvjete za takav otpad. Hrvatska ima lošu situaciju sa radioaktivnim otpadom. Tu bih podsjetila na prilično neobične situacije koje se događaju sa napuštenim bušotinama. Postavila sam pisano zastupničko pitanje prije dvije godine ako se ne varam na temu utiskivanja radioaktivnog otpada u bušotine Molve i tom prilikom sam dobila odgovor da nije točna informacija da je bila zamijećena radioaktivnost i utiskivanje radioaktivnih emulzija u tu bušotinu. U međuvremenu sam došla u posjed dokumenta, službenog dokumenta od strane INA-e u kojem se govori upravo o tome da se na toj lokaciji primjećuje povišena radioaktivnost i to iz spektra torija i urana pa se postavlja pitanje kako to nadležne institucije, Vlada Republike Hrvatske, zatim Državni zavod za zaštitu od zračenja nema te podatke i ukoliko ih ima, zbog čega te podatke nije podijelio sa hrvatskom javnošću u odgovoru na moje pisano zastupničko pitanje vezano uz to. Imamo situacije naravno i sa radioaktivnom šljakom iz industrijskih postrojenja, o čemu su već kolege ovdje govorile i mislim da nije dobar pristup koji su promovirali neki kolege zastupnici tijekom ove rasprave, a to je da rješavanje ovog problema pokušavamo prebaciti u tuđe dvorište, odnosno da to prepustimo susjednoj državi zato što to u svakom slučaju nije odgovoran pristup i odgovorne države moraju rješavati same ovaj problem. Ja se nadam da će se sada po donošenju ove strategije situacija ubrzati, da će se stvari pokrenuti, da će se krenuti u definiranje lokacija odnosno da ćemo ići u pravcu toga da sami rješavamo ovaj problem, da to nećemo prepustiti Republici Sloveniji iz prethodno navedenih razloga, odnosno prepustit ćemo dosta veliki novac jedinicama lokalne samouprave koja se nalaze u Republici Sloveniji, a i imat ćemo i dalje dosta veliki sigurnosni problem zato što će taj otpad biti deponiran na lokaciji svega 30 km udaljenosti od grada Zagreba. U tom smislu smatram da Hrvatski sabor bi trebao dati podršku Vladi Republike Hrvatske i nadležnim institucijama u tome da Hrvatska počne rješavati ovo izuzetno važno pitanje i mislim da je odgovornost jako velika i nadležnog Ministarstva zdravlja i Vlade Republike Hrvatske i državnog zavoda da krenu u daleko kvalitetnije informiranje i jednu kampanju stanovništva o tome koje jesu stvarne opasnosti od nisko i srednje radioaktivnog otpada, na koji način se rješava ovaj problem u razvijenim državama svijeta i da se na neki način predstave i prednosti koje bi jedinice lokalne samouprave na čijem prostoru bi se nalazilo ovakvo postrojenje, odnosno skladište imale za svoj ukupni proračun. Tu bih samo htjela podsjetiti da prema informacijama sa kojima ja raspolažem radi se o nekakvih pet milijuna eura na godišnjoj razini. Mislim da je to izuzetno veliki novac za prilično siromašne jedinice lokalne samouprave koje se nalaze na područjima gdje su geološke formacije takve da bi bilo moguće zbrinjavanje tog otpada, tako da smatram da bi kvalitetno informiranje tih ljudi vjerojatno doprinijelo tome da se promijeni sadašnji prilično negativni stav hrvatske javnosti prema rješavanju ovog problema. Da je to moguće mislim da zorno dokazuje primjer Republike Slovenije gdje su se jedinice lokalne samouprave doslovce tukle za to da u njihovoj nadležnosti, odnosno na njihovom teritoriju bude lokacija na koje će se skladištiti radioaktivni otpad zato što sigurno imaju daleko kvalitetnije informacije o tome na koji način se zbrinjava taj otpad i na kraju krajeva koje su stvarne opasnosti i sigurnosne i po zdravlje ljudi od zbrinjavanja takvog otpada. Naravno da se moraju primjenjivati najviši standardi, ali ponavljam smatram da Republika Hrvatska mora pokazati odgovornost i mora sama rješavati ovo pitanje. Dakle, ne podržavam ovaj scenarij koji podrazumijevaju zbrinjavanje ovog otpada na lokaciji u Sloveniji. Hvala vam lijepa.
Branko Bačić, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, poštovana kolegice Holy. S velikim dijelom vašeg izlaganja se slažem. Gotovo sa vašim stavom da odgovorna država kao što bi trebala biti Republika Hrvatska treba znati se nositi sa problemom odlaganja radiološkog otpada i istrošenog nuklearnog goriva i da smo u posebnoj poziciji nakon što je Slovenija donijela jednostranu odluku o skladištenju istrošenog nuklearnog goriva iz Krškog upravo na lokaciji same elektrane. To jasno onda stavlja Hrvatsku u posebnu poziciju i potrebu da iznađemo rješenje koje će proizići dijelom iz ove strategije, a svakako iz Nacionalnog programa provedbe same strategije. No, ono što ste krivo rekli ili sam vas ja slabo čuo, ali čini mi se da ste vi rekli da nije prihvatljivo trenutno rješenje da se nuklearni, da se radioaktivni otpad u ovom trenutku odlaže u centru Zagreba na lokaciji Instituta Ruđer Bošković. U samoj strategiji lijepo piše da je Državni zavod za radiološku i nuklearnu sigurnost zapečatio skladište u Institutu Ruđer Bošković, pa moram priznati da meni nije jasno pa bih molio da i gospodin ravnatelj zavoda ili zamjenik ministra kaže ako je zapečaćeno skladište u Institutu za medicinska istraživanja, a je još prije 14 godina, ako je zapečaćeno, a tako piše u strategiji skladište u Institutu Ruđer Bošković na koje se lokacije u ovom trenutku odlaže radioaktivni otpad ili se on ostavlja tamo gdje se on u ovom trenutku on i stvara, a to je vjerojatno u bolnicama. Čuli smo da su to kobaltne bombe ili ne znam već na koji način. Dakle, ako se ne odlaže u Ruđeru Boškoviću tako piše jer je državni zavod zapečatio bilo bi dobro da se, evo da hrvatska javnost zna i tu vrlo interesantnu činjenicu.
Mirela Holy, odgovor na repliku.
Poštovani kolega, ja se slažem da hrvatska javnost mora biti transparentno informirana o ovim stvarima. Ali pretpostavljam da termin zapečaćen podrazumijeva da onaj radioaktivni otpad koji je nađen na toj lokaciji je tamo i ostao samo da se ne dozvoljava novo skladištenje, pretpostavljam gromobrana, nekakvih emulzija, radioaktivnih onih kako da kažem opreme koja je kontaminirana iz medicine ili nekih drugih tehnoloških procesa. I također kao i vi pretpostavljam da se taj radioaktivni otpad, a radi se uglavnom pretpostavljam o niže radioaktivnom otpadu vjerojatno u ovom trenutku deponira na samim lokacijama gdje nastaju što je također prilično neprihvatljiva situacija. Tu bih htjela ponovno upozoriti da je prema obavezama koje smo imali tijekom pregovora sa EU Hrvatska bila obvezana da definira primjerenu lokaciju na kojoj će se skladištiti taj otpad. Vidimo da u ovom trenutku taj problem na žalost nije riješen mada je to bio uvjet za zatvaranje poglavlja Energetika odnosno poglavlja broj XV.
Kolega Draženko Pandek, izvolite.
Mislim da se možemo složiti da trenutno stanje na, dakle na ovom području zbrinjavanja radioaktivnog otpada nikako ne možemo ocijeniti kao zadovoljavajuće. To kažem prvenstveno zato jer Hrvatska, dakle nema niti skladišta radioaktivnog otpada koje bi zbrinulo otpad koji se trenutno generira u medicini, industriji, znanosti ili vojsci. Taj otpad se dakle polako i uporno stvara sve ovo vrijeme. Ta činjenica ne predstavlja samo zdravstveni i ekološki problem, mislim da predstavlja i sigurnosni problem prve razine. Imam također, i neke kolege prije su upozorile, ali imam ja potrebu ovdje upozoriti na to. Zato bi bilo dobro uistinu znati u kojima uvjetima i na koji način se trenutno čuva radioaktivni otpad nastao dakle u medicini, znanosti, industriji koji trenutno nastaje u prvom redu da li su osigurani njegovi uvjeti neškodljivosti za zdravlje i okoliš ali ono pitanje koje možda nije istaknuto dovoljno da li je taj otpad primjereno čuvan? Pretpostavka je dakle da se čuva tamo gdje nastaje. Ne znam, u zavodima, tvornicama, bolnicama i rekao bih da nemamo dakle dovoljno informacija pogotovo s tog sigurnosnog aspekta da li je to zadovoljavajuće. To je zabrinjavajuće. Nikako ne smijemo zanemariti činjenicu da takav otpad može predstavljati mamac za turističke skupine koje bi vrlo rado takav materijal htjele iskoristiti u proizvodnji tzv. "prljavih bombi". Dakle, s tim u vezi evo volio bih ako je prilike čuti da li postojeća skladišta sa sigurnosnog aspekta dakle odgovaraju u dovoljnoj mjeri? Rekao bih, sad se vratimo na ovu strategiju, da je njeno usvajanje nužnost jer je i skladište, dakle na Institutu Ruđer Bošković zatvoreno zbog neprimjerenog skladištenja. U prvom redu dakle potpuno je neprihvatljivo da takvo jako skladište bude ovdje u središtu Grada Zagreba što je sasvim neadekvatno i nezadovoljavajuće i vrlo riskantno okruženje. Izrada ove strategije je nužnost. Prvi korak ka rješavanju tog gorućeg problema koji naravno nije od jučer. Evo naravno na ovom mjestu podsjetio bih Zagrepčane da je prošla HDZ-ova vlada imala najozbiljniju namjeru lokaciju ovdje u Zagrebu na Ruđeru iskoristiti kao lokaciju za smještanje trajnog odlagališta nuklearnog otpada. I ta inicijativa, koja je na sreću propala, pokazuje ozbiljnost problema i da se taj problem proteže vrlo dugo vremensko razdoblje. Dakle, nije to problem samo ove ni prethodne, ni buduće Vlade to je problem koji će nas pratiti par stoljeća ili više, ako ne i duže. To rješavanje ovog problema počinje ovom strategijom, a evo iskoristio bih priliku da požurim daljnje korake koji moraju slijediti nakon njenog donošenja. U pogledu zbrinjavanja nuklearnog otpada iz elektrane Krško mi se moramo pripremiti na najvjerojatnije rješenje, a to je dakle da će Hrvatska vrlo vjerojatno morati zbrinuti svoju polovicu otpada iz Krškog. Dakle, moramo naći rješenje kud s tim jer ćemo ga po svemu sudeći mi morati preuzeti. Sve drugo bi predstavljalo krajnju neodgovornost. Bilo kakvo drugo impliciranje dakle da jednostavno mi to nećemo preuzeti i kritiziranje bez nuđenja odgovarajućih rješenja predstavlja po meni krajnju, krajnju neodgovornost a takve izjave smo mogli čuti ovdje u ovoj raspravi. Ova strategija predviđa mogućnost zajedničkog skladištenja u Sloveniji ali i predviđa da druge mogućnosti osim da ga preuzmemo možda nećemo ni imati. Problem sigurno ne možemo gurnuti pod tepih. Rekao bi netko otpad ćemo pojesti, to ne možemo. Očito da odgovorno pristupanje ovom rješenju ne predstavlja samo kritiziranje nego i kritiziranje uz davanje određenih rješenja. Isto tako kad razmatramo problem lokacije treba još jednom naglasiti da lokacija na kojoj bi se trebao sav nuklearni otpad smjestiti u Sloveniji u mjesto Vrbina je u biti mjesto koje je vrlo blizu, u neposrednoj blizini zagrebačkog predgrađa i to dakle uzvodno uz Savu. Prilikom razmatranja rješenja tu činjenicu nikako ne smijemo zanemariti. U biti rekao bih da to rješenje čak predstavlja kad govorimo o masi ljudi, o broju ljudi koji bi bili potencijalno ugroženi eventualnom havarijom takvog skladišta na toj lokaciji kad gledamo iz hrvatske perspektive takva opasnost je najveća po najveći broj ljudi. Jednu stvar iz ove strategije bi donekle i problematizirao. Dakle, općenito se smatra da stvaratelj otpada u skladu s ovim načelom da zagađivač plaća, da je financijski odgovaran za njegovo sigurno zbrinjavanje. Kad se govori o zbrinjavanju otpada iz nuklearke ustanovljen je fond za financiranje poslova dakle tog skladištenja i odlaganja otpada. HEP trenutno uplaćuje neki iznos koji je čak i ovdje u studiji se spominje kao nedovoljno adekvatan. Ali moram reći da mi je iz strategije nejasno da li su dakle u procjeni tih troškova uračunati troškovi naknade lokalnoj zajednici u slučaju da moramo dakle zbrinjavati svoj otpad na svojem teritoriju. Da meni netko dođe i kaže slušaj ovdje mora biti u tvojoj blizini zbrinjavanje nuklearnog otpada rekao bih prva reakcija naravno ne bih htio, a ako bi već morao rekao bih e to bu vas grdo koštalo. Iznos koji se predviđa za naknadu lokalne zajednice u Sloveniji se kreće oko 100 milijuna eura i sasvim sigurno mi to moramo predvidjeti i ovdje. Bojim se da je možda tu donekle strategija manjkava. Pogotovo mi se čini u tome da predviđa načelo kad govorimo dakle o lokalnoj zajednici na čijem području bi trebao biti otpad predviđeno je da bi Vlada Republike Hrvatske trebala aktivno podupirati razvoj lokalne zajednice što implicira da bi se sredstva u biti koja su potrebna za zbrinjavanje takvog otpada namirivala iz Proračuna RH što je suprotno ovom načelu zagađivač plaća. Mislim da bi i ova strategija i budući koraci trebali predviđati sredstva za naknade lokalnoj zajednici, a ne da se navodi da će Vlada RH poduzimati mjere iz proračuna prema kojima bi dakle se davale određene kompenzacije lokalnoj zajednici za zbrinjavanje nuklearnog otpada. Još jedna stvar koja možda ovako me zaintrigirala, dakle navodi se kao jedna od mogućnosti rješavanja ovog prirodnog radioaktivnog otpada njegovo korištenje u građevinskom materijalu. U cilju, dakle u skladu s ovim načelom da javnost mora biti čim više informirana u ovom problemu rekao bih da to se nikako ne smije napraviti ukoliko taj materijal u kojem će biti taj radioaktivni otpad, niski prirodni radioaktivni otpad neće biti deklariran kao materijal u kojem se nalazi taj otpad. I kad govorimo o tom prirodnom radioaktivnom otpadu u strategiji je navedeno dakle da je kontrola u razini radioaktivnosti povjerena u biti samim proizvođačima tog otpada. Ono što mene u biti zanima je kako funkcionira kontrola tih stručnih tehničkih servisa koji to provode, da li postoje ikakvi indikatori koji bi dakle ukazivali na porast oboljenja od karcinoma na tom području, ili povećane pojavnosti nekih drugih oboljenja, odnosno koje se mjere predviđaju da se takve pojavnosti spriječe. Općenito kad govorimo o problematici nuklearnog otpada rekao bih jedno svoje osobno mišljenje da problem zbrinjavanja nuklearnog otpada ukazuje na problem izgradnje nuklearnih elektrana općenito. Vidimo s kakvim se problemima suočavamo prilikom zbrinjavanja samo male količine ovoga otpada koje imamo tu u središtu Zagreba, nekoliko kubnih metara, koja to kontraverze, koje to troškove izaziva, čak i nepredviđene troškove i posljedice. Nuklearni lobi je sad ponešto reterirao nakon ove nesreće u Fukushimi, ali je bio itekako pristojan prije nekoliko godina. Mislim da i mi svi zajedno i u sklopu ove teme trebali jasno i čvrsto zauzeti stajalište zbog svega ovoga što smo imali prilike vidjeti, ne samo u Fukushimi, nego i oko ove problematike zbrinjavanja nuklearnog otpada. Zauzmimo stručno stajalište da nikakva nuklearka, nikakvo zasnivanje bilo kakve strategije energetske neovisnosti … [[Govornik se ne razumije.]] ne dolazi u obzir da s planiranje budućih nuklearnih elektrana, nego da se okrenemo prvenstveno sami svojim izvorima, prvenstveno izvorima koji bi dakle bili iz obnovljivih izvora energije. Evo zahvaljujem.
Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Jedina rečenica koja mi se dopada u vašem izlaganju je ova zadnja. Obnovljivi izvori energije i ona politika 20-20-20. No, s obzirom da ste govorili o, i većinom se osvrnuli, a niste imenovali na ove nesretne sporazume sa Slovenijom u svezi zbrinjavanja iskorištenog nuklearnog goriva iz Nuklearne elektrane Krško i spomenuli Vrbinu kao lokaciju koja se u Sloveniji odredila, koja je uzvodno od Zagreba i vrlo blizu granice sa Hrvatskom. Pa bih ja vas priupitao kao pripadnika pozicije u Hrvatskom saboru je li ova Vlada ali i ona prethodna nekoga da pitam učinila išta da sudjeluje ili da sugerira slovenskoj, bilo kojoj Vladi u svezi te lokacije koja je na domak Zagrebu gdje živi milijun stanovnika, gdje je najveća koncentracija stanovništva u Hrvatskoj. Kao što nitko ni ne spominje Svetu Geru itd., kao što nitko ni ne spominje silne, stotine milijun eura koje je u međusobnim ugovorima između Slovenije i Hrvatske, Slovenija dužna Republici Hrvatskoj, ne govorim o Ljubljanskoj banci to je posebna priča. Ne, mi stalno klimamo glavom kao da je Slovenija neka velesila i stalno se ponašamo snishodljivo, da ne kažem da su oni, i na taj način omogućujemo i ovo. Ja znam da je zbrinjavanje otpada danas biznis, kako je rekla i Mirela Holy, da biznis je, ali radioaktivni otpad je nešto drugo. Govorili ste i o kompenzacijama lokalnim samoupravama, zašto kompenzacija lokalnih samouprava? Ako je to tako biznis i super, da bar na našem terenu ili bilo kojem drugom, evo našoj općini da je dobro zbrinuti u Molvama i tako dalje.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku Draženko Pandek.
… [[Govornik nije uključen.]] Dakle, ova Vlada sasvim sigurno nije zadovoljna s rješenjem da se taj otpad nalazi na 30 kilometara od Zagreba. Činjenica sama da nismo postigli sporazum sa Slovencima da se sav nuklearni otpad rješava dakle na toj lokaciji govori dovoljno o tome. Dakle, mi se ne slažemo da tamo se zbrinjava sav nuklearni otpad i nema … [[Govornik se ne razumije.]] Slovencima u pogledu našeg djela otpada. Mi ne želimo dakle sad pristati na rješenje da naš nuklearni dio, dakle dio našeg nuklearnog otpada koji otpada na nas, da se tamo uskladišti. Ali ono što će Slovenci činiti sa svojom polovicom, apsolutno nemamo nikakvih instrumenata da to nažalost spriječimo. A što se tiče kompenzacija lokalnoj zajednici pa sasvim je razumljivo da će tamo morati biti određene kompenzacije prvenstveno zbog psihološkog mentaliteta. Da li bi ja, da li bi vi pristali uopće da tamo, da se kraj vašeg dvorišta ili u blizini vašeg mjesta bude dakle lokacija na kojoj će biti nuklearni otpad, pa ne bi. I bitna je, bitna je dakle komunikacija sa javnošću, bitan je komunikacija sa lokalnom zajednicom. U toj komunikaciji sasvim sigurno da će lokalna zajednica imati određene zahtjeve koje jednostavno morate joj dati.
Mirela Holy, replika.
Poštovani kolega, osvrnut ću se na posljednji dio vašeg izlaganja gdje govorite o nuklearnim elektranama i o opasnostima od nuklearnih elektrana i problemima koji proizlaze iz samih nuklearnih elektrana. Naravno da je svijet u posljednjih par godina prilično negativno raspoložen prema nuklearnoj energiji zbog Fukushime i onoga što se dogodilo u Japanu. Međutim, mislim da nije dovoljno kada govorimo o nuklearnim elektranama govoriti samo o sigurnosnim i rizicima za zdravlje ljudi i životinja, nego da moramo govoriti i o ekonomskom aspektu. Naime, jako se često govori da je energija iz nuklearnih elektrana najjeftinija energija, međutim jako se teško u tim kalkulacijama ne ubraja cijeli životni ciklus nuklearnih elektrana i svi oni troškovi zbrinjavanja dekomisije elektrana i sve što ide iz toga. Kada se ubroje ukupni troškovi cjeloživotnoga ciklusa nuklearnih elektrana onda cijena kilovat sata više nije tako povoljna kao što se čini na prvi pogled kada se rade ovi izračuni. U Hrvatskoj se govorilo o mogućnosti da se gradi nuklearna elektrana na području Slavonije, ja mislim da bi to bila potpuno pogrešna odluka, ne samo iz zdravstvenih i sigurnosnih razloga nego iz ekonomskih razloga jer procjene ekonomskih stručnjaka govore da je isplativo graditi nuklearne elektrane snage 10 tisuća megawata ako gledamo ukupnu infrastrukturu, a mi bismo tu gradili kolibu, a uložili kao da ćemo graditi palaču.
Draženko Pandek, odgovor na repliku.
Zahvaljujem. Dakle, slažem se da ovo područje, kad govorimo dakle o izgradnji nuklearnih elektrana predstavlja područje koje se gotovo da i ne može predvidjeti po posljedicama, prvenstveno čak i ekonomskim koje je još možda najlakše u većini predvidjeti, ali tu dakle imamo, složio bih se da imamo vrlo puno u toj formuli elemenata koje gotovo nikako ne možemo predvidjeti, ali postoje dakle i oni drugi ne ekonomski elementi koji ukazuju dakle da je ta solucija gradnje novih nuklearnih elektrana vrlo nesigurna i zabrinjavajuća. Vrijeme poluraspada … elemenata i same elektrane nuklearnog goriva je tisuće i tisuće godina. To vrijeme nitko, apsolutno nitko ne može predvidjeti sve posljedice koje mogu proizaći iz korištenja i kasnije odlaganja tog nuklearnog otpada. Takvi sistemi spadaju u područje … kaosa gdje nikakvi parametri, nikakvi pokazatelji nam ne mogu predvidjeti sa sigurnošću što će biti za sto, a kamoli za tisuću ili više godina. Zato zbog odgovornosti i prema sebi, ali i prema budućim generacijama sa bilo kakvim inicijativama za daljnje gradnje nuklearnih elektrana moramo biti krajnje oprezni i krajnje restriktivni. Hvala.
Zaključujem raspravu. O prijedlogu strategije glasat ćemo naknadno.
Prijedlog strategije o zbrinjavanju radioaktivnog otpada iskorištenih izvora istrošenog nuklearnog goriva. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog strategije. Molim da glasujemo. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da je većinom glasova 105 glasova za, 8 suzdržanih i 3 protiv donesena Strategije o zbrinjavanju radioaktivnog otpada iskorištenih izvora istrošenog nuklearnog goriva u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
Kolegice i kolege, još ćemo odraditi dvije točke iz dnevnog reda i to - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju memoranduma u suglasnosti o institucionalnom okviru inicijative za spremnost i prevenciju u katastrofama za jugoistočnu Europu 2013., hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 709 Predlagateljica zakona je Vlada RH. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Izvješće ste primili na sjednici. Uvodno će prijedlog zakona obrazložiti zamjenik ministra unutarnjih poslova, gospodin Evelin Tonković. Izvolite.
Hvala potpredsjednice Sabora. Poštovane zastupnice i zastupnici, memorandumom o suglasnosti o institucionalnom okviru inicijative za spremnost i prevenciju u katastrofama za jugoistočnu Europu bio je na snazi u RH od 01. siječnja 2010. godine do 31. prosinca 2013. godine. Radi nastavka i unapređenja suradnje i regionalnih konzultacija na području upravljanja u katastrofama, stranke inicijative za spremnost i prevenciju u katastrofama za jugoistočnu Europu, Republika Albanija, Republika Bugarska, Republika Hrvatska, Republika Makedonija, Crna Gora, Republika Srbija, Republika Slovenija, Republika Turska potpisale su u Sarajevu dana 28. studenog 2013. godine, a vijeće ministara BiH 18. travnja 2014. novim memorandumom o suglasnosti o institucionalnom okviru za spremnost i prevenciju u katastrofama za jugoistočnu Europu. Predmetnim zakonom potvrđuje se spomenuti memorandum o suglasnosti kako bi njegove odredbe postale dio unutarnjeg pravnog poretka RH. Osnovni cilj donošenja ovog zakona je doprinos izgradnji institucionalnih kapaciteta organizacija za upravljanje u katastrofama kako bi se unaprijedila prevencija katastrofa i spremnost u zemljama regije jugoistočne Europe tako da služi kao regionalna mreža i jača suradnju među strankama inicijative. Polazeći od potrebe za daljnjim unapređenjem regionalne suradnje i regionalnih konzultacija na području upravljanja u katastrofama kao nužnost, cijeni se da postoji interes RH za što skorije okončanje svih potrebnih postupaka za stupanje navedenog memoranduma na snagu. A time i stvaranje formalno pravnih uvjeta za učinkovitu provedbu svih oblika suradnje predviđenih memorandumom o suglasnosti o institucionalnom okviru inicijative za spremnost i prevenciju u katastrofama za jugoistočnu Europu te se predmetni zakon predlaže donijeti po hitnom postupku. Hvala.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Miroslav Tuđman. Izvolite.
Hvala gospođo potpredsjednice. Kolegice i kolege, prvo možda nekoliko načelnih primjedbi. naime, ovaj prijedlog zakona o potvrđivanju memoranduma o suglasnosti o institucionalnom okviru inicijative za spremnost i prevenciju u katastrofama za jugoistočnu Europu predlaže se u formi zakona. Nije jasno zapravo zašto bi to morala biti forma zakona jer kada su izvjestitelji na odboru govorili o tome onda su rekli da su drugi članovi govorili o ratifikaciji ovoga sporazuma. I mislim da bi trebalo prekinuti sa tom jednom praksom da nešto za što je uvriježeno da se zove ratifikacija sporazuma ovog ili sličnih sporazuma, da se zove zakonom jel onda s jedne strane nagomilavamo zakone čiji je rok trajanja unaprijed već ograničen, a po svojoj prirodi nisu to nego su naprosto prihvaćanje i ratifikacija tih sporazuma. Koliko je to nelogično vidi se i tome da uvijek onda imamo prvo i drugo čitanje nečega što po svrsi i po logici ne treba prvo i drugo čitanje. Međutim bilo bi dobro da postoji nešto drugo što nije praksa niti u ovom prijedlogu dokumenta niti u prethodnim, a to je da se matični odbori odnosno da se Sabor prije nego što se potpišu ovakvi sporazumi da predlagatelj odnosno oni koji to potpisuju dođu i rasprave u matičnom odboru o premisama odnosno postavkama sa kojima se ulazi u neke međunarodne sporazume i dogovore. A na ovaj način mi smo stavljeni pred gotov čin da ne možemo jedina opcija jeste da možemo odnosno da moramo prihvatiti ovako sročene dokumente. Prema tome, ja bih pledirao i u ime kluba da se ide na nešto što je normalno, da to bude forma ratificiranja s jedne strane onda nemamo tu zbrku sa prvim i drugim čitanjem, a s druge strane da se prethodno uvijek ovi dokumenti odnosno prije nego što se potpišu rasprave u matičnim odborima. S druge pak strane onda imamo jedan problem o kojem samo možemo lamentirati, a ne možemo više ništa učiniti. Ovdje u samom nazivu se govori da je to okvir za suradnju u katastrofama u Jugoistočnoj Europi. Postavlja se logično pitanje, zašto nisu onda uključene sve zemlje Jugoistoka Europe jel ovdje nedostaje po jednom kriteriju i Rumunjska i Grčka i Italija ako hoćete, a s druge strane ako se radi već o katastrofama logično je pitanje zašto onda nema ovdje Austrije s kojom nemamo neposrednih granica, ali imamo itekako povezanosti ako se radi o poplavama. Znači taj prostor bi trebao biti povezan. Odgovor na odboru je bio da je postojao bilateralni ugovor i sa tim zemljama koji očigledno izgleda da su puno čvršći nego ovaj sporazum ovaj okvir kako se definira ovim dokumentom koji zapravo je opet pitanje u kojoj mjeri je iskaz samoinicijative i dobre volje, a stvara pripremljenost za rješavanje problema odnosno rješavanje katastrofe. Ovdje razlozi za tu suglasnost o katastrofama mogu biti dvojake prirode ili zato što se katastrofe mogu dogoditi pa se protegnuti na područje više država ili pak zato što pojedina država nema dostatnog kapaciteta da sama može riješiti katastrofe bez obzira o kojima se radi. Usput u dokumentu se ne definira o kojim katastrofama se radi o suradnji, tako da to ostaje nedorečeno. Ono što je na neki način naznačeno u tumačenju ovoga jeste da ipak težište na razmjeni iskustava, na zajedničkim vježbama, a ne na nekim većim i opširnijim akcijama. I s druge strane onda dolazimo do toga umjesto da imamo jedan dokument koji će obvezivati sve te zemlje koje mogu biti povezane sa tim mogućim katastrofama zapravo se ide više na tu jednu političku dimenziju te suradnje jer se i u samom zakonu kaže da se to radi s obzirom na širenje EU i procese euroatlantskih integracija što za neke zemlje može biti od interesa, primarnog interes, ali ne i za Hrvatsku s obzirom da Hrvatska već se treba počet ponašati i imati samosvijest da je članica i NATO-a i EU. Tako da sa ovim naznakama mislim da bi trebalo neke stvari mijenjati i ubuduće i u pristupu i u predlaganju da ne budemo stavljeni pred gotov čin i opterećivati i rad Sabora i zastupnika, a da to nema nekakvih realnih učinaka. Hvala.
U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege zastupnici, uvaženi zamjeniče ministra sa suradnikom. Naša hrvatska himna kaže "Teci Savo, Dravo teci niti Dunav silu gubi, sinje more svijetu reci" itd. a nije pjesnički nego je tako, to je činjenica. I sada čitamo memorandum, ružna riječ taj memorandum s obzirom na neke druge memorandume, ali kaže Memorandum o suglasnosti o institucionalnom okviru inicijative za spremnost i prevenciju pa onda na engleskom DDDI kako se to tako piše s EE. I onda vidimo naziv zemlje Jugoistočne Europe gdje se J dakle prvo slovo jugoistočne piše velikim slovom što znači da je to ime nekakve regije službeno, kao što se piše i Hrvatska velikim slovom ili ne znam ni ja što. Jesmo li mi članica Europske unije ili smo članica JI Europe? Jesmo mi prije dva dana proslavili praznik, blagdan državni neovisnosti gdje smo raskinuli sve državnopravne sveze s republikama bivše Jugoslavije, ali vidite ovdje u materijalu se forsira nešto što se već dulje vrijeme forsira i na drugim mjestima i u Europi pa i Ministarstvo vanjskih poslova, regiju JI Europa. I onda kao potvrda ovog mog zapažanja je i članak 1. gdje piše ciljevi DPPISEE, dakle zemlje JI Europe, jača suradnju među strankama, među dakle zemljama ovim s obzirom na širenje Europske unije i procesa euroatlantskih integracija. Hrvatska je ta koja će biti promicatelj, širitelj euroatlantskih integracija na ovom području, s time da u preambuli ovdje se spominje Rumunjska, a kod potpisa ovoga memoranduma nema Rumunjske. A da ne govorim o tome da nema ni Austrije ni Mađarske ni Italije ni Grčke, a kaže se teci Savo, Dravo teci, a Drava nam dolazi iz Slovenije, Mura nam dolazi pardon iz Austrije, a Dunav i visoki vodeni valovi Dunava iz Mađarske. Ni Mađarske nema ovdje. Surađujemo li mi sa Mađarskom kod visokog vodostaja i prijetnje poplavom kao katastrofom koja je zadesila u svibnju ove godine Hrvatsku, ne u dunavskom dijelu ali u ovom savskom, surađujemo. Zašto nema Mađarske ovdje? Zašto nema Austrije ovdje? A iz Austrije dolaze nam i visoki vodostaji i prijetnja poplavom, Murom i Dravom. Nema ih. A Rumunjska je navedena u preambuli ali je nema u potpisu, ovdje gdje imamo na kraju potpisnike nema Rumunjske pa bih volio objašnjenje. Druga stvar, a to je problem dakle Hrvatska kao država bavi se ovim memorandumom i povezivanjem na svaki način JI Europe, to je nekakva politika prije svega ove Vlade, a ne bavi se gospodine zamjeniče ministra poboljšanjem i stavljanjem civilne zaštite, organizacijom civilne zaštite. Mi znamo kakva je zbrka, kakva je bila nespremnost i neorganiziranost prilikom poplave u Cvelferiji u svibnju ove godine, u Drenovcima, Rajevom selu, Račinovcima, Đurićima, Srošincima, Vrbanji. Postojala je civilna zaštita, imali smo je, to je nikakva relikvija iz one bivše države, ali organiziranost za ovakve katastrofe kao što je bila ove godine na jednom manjem području pa se u to manje područje Republike Hrvatske strkala Vlada svaki dan, netko dolazi, svaki dan netko nešto predlaže. Hrvatske vode imaju svoj plan, DUZS ima svoj plan, a o tome da je potrebno napraviti dakle organizirati i da zna se tko što radi u takvoj situaciji, u situaciji katastrofe to bi bilo puno bolje i potrebnije Hrvatskoj nego ovakav memorandum. Ili je memorandum zbog toga da se možda, ne bih htio biti ni prorok ni nekakav predviditelj, da se možda ovako u zajedničkom dogovoru spasi možda termoelektrana ili ne znam ni ja gdje, u nekoj drugoj državi, a da se voda pusti možda u Rajevo selo, Račinovce i Gunju koju sam zaboravio u prvom dijelu reći. Možda za to služi memorandum. Ne bih htio biti kažem predviđati takvu stvar pa da onda eto takav nekakav da ne kažem krizni stožer donese odluku zajedničku da se tamo gdje je manja možda šteta voda pusti i nasip, a da se spasi nešto drugo. Dakle, ovdje u ocjeni sredstava potrebnih za provedbu ovog zakona piše da se ne zahtijeva osiguranje dodatnih financijskih sredstava u državnom proračunu Republike Hrvatske. Pa meni to nije jasno. Ja znam da tajništvo koje sad trenutno u Sarajevu postoji, ima zaposlenike koje financira BiH, ali ako idu dvaput godišnje minimum na sastanke članovi predsjedništva ove inicijative, a tko će, oni sami idu o svom trošku, 2 kn po km ili kako, ja ne znam, a dvaput godišnje se sastaje redovno članovi predsjedništva i valjda će tamo ostat, pojest ćevape u Sarajevu kod Ferhatovića. Neću ironizirat dalje. Uglavnom, u Grčku su uletili naši kanaderi na gašenje požara i Grčke nema. Rekao sam već za Austriju, za Mađarsku, Rumunjska ajde u neku ruku evo vidite ovdje koja je bila u preambuli napisana, nje nema u potpisnicama ovog memoranduma. Što se dogodilo sa Rumunjskom, možda netko zna, možda zna zamjenik ministra. Ali ono što treba Hrvatska napraviti, a to je da se usmjeri da podigne sustav civilne zaštite, svoj vlastiti sustav civilne zaštite, da uredi, da napravi jedan protokol tko kad reagira i što tko radi. A u situaciji ove katastrofe u Cvelferiji toga nije bilo. Toga nije bilo. To će puno više vrijediti nego bilo kakav memorandum sa bilo kojim zemljama, a poglavito ne sa zemljama jugoistočne Europe u koju nas trpa netko namjerno i piše jugoistočna Europa pazite piše velikim slovom. To nije oznaka zemljopisna jugoistok Europe, ne to je oznaka službenog lokaliteta u koji se nas trpa, iako smo članica EU i članica NATO pakta za razliku od nekih drugih zemalja koje nisu članovi ni EU, ni članovi NATO pakta. Zašto je tome tako? Ne znam, ali mi se ne dopada ovaj tekst. O izglasavanju ovoga ćemo još razmisliti i dati svoj sud u našem klubu. Hvala lijepo.
Zaključujem raspravu. Naknadno ćemo glasati o prijedlogu zakona.
Sljedeće je Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju memoranduma o suglasnosti o institucionalnom okviru inicijative za spremnost i prevenciju u katastrofama za jugoistočnu Europu 2013., hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 709. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da glasujemo. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 110 glasova za i 5 suzdržanih i 1 protiv, tako je, hvala lijepa, donesen Zakon o potvrđivanju memoranduma o suglasnosti o institucionalnom okviru inicijative za spremnost i prevenciju u katastrofama za jugoistočnu Europu 2013. u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
I još ćemo raspraviti - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vijeća ministara Republike Albanije o europskom partnerstvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 712. Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za vanjsku politiku. Izvješća ste primili na sjednici. Uvodno će prijedlog obrazložiti zamjenik ministrice vanjskih i europskih poslova gospodin Joško Klisović. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. U okviru svoje politike prema državama jugoistočne Europe koje nisu članice EU i prema državama članicama europskog odnosno istočnog partnerstva Hrvatska je ponudila suradnju na dostizanju europskih standarda, odnosno na integriranju ovih država u EU i NATO sukladno njihovim naravno nacionalnim politikama. Već smo potpisali i Sabor je čak i ratificirao niz takvih ugovora, na primjer sa Moldovom, Crnom Gorom smo potpisali, Makedonijom. Imamo sličan memorandum sa Ukrajinom kao i protokol sa Gruzijom i Azerbejdžanom. Prijedlog ovakvog ugovora sličnog je uručen i 2012. godine Bosni i Hercegovini, ali evo do danas nismo dobili još odgovor od bosansko-hercegovačke strane jer se unutar njenih nadležnih tijela nije još donijela jedinstvena bosansko-hercegovačka pozicija o ovom prijedlogu. Kosovu je ponuđen ovakav ugovor u svibnju ove godine, a sa Srbijom još uvijek usklađujemo tekst ugovora. Pred vama je na stolu, dakle ugovor o europskom partnerstvu sa Republikom Albanijom. Ovim ugovorom nastojimo pomoći Albaniji u prihvaćanju pravne stečevine EU i prilagodbi europskim standardima, te kroz prenošenje naših vlastitih iskustava iz pregovaračkog procesa poduprijeti Albaniju u uspješnom nastavku europskog integriranja. Ugovor je potpisan u Zagrebu 21. ožujka 2014. godine. Poseban cilj ovog ugovora je kroz pružanje pomoći u ispunjavanju kriterija olakšati tijek pregovora za članstvo Albanije u EU, zatim doprinijeti učinkovitom usklađivanju nacionalnog zakonodavstva Republike Albanije sa pravnom stečevinom EU, olakšati prilagodbu institucionalne infrastrukture državne uprave Republike Albanije, te podizanje razine stručnosti njezinih službenika kao i pomoći razviti proces kvalitetnog i pravodobnog informiranja javnosti o pristupanju EU. Za provedbu ovog zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva iz državnog proračuna RH. Još samo informacija da je Republika Albanija provela unutarnju proceduru potvrđivanja, te nas je o tome obavijestila diplomatskom notom. Vlada Republike Hrvatske predlaže Saboru da također potvrdi ovaj ugovor. Hvala lijepo.
Hvala vama. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne žele. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, uvaženi gospodine Klisović, zamjeniče ministra, kolegice i kolege zastupnici. Evo pred nama je i Prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade RH i Vijeća ministara Republike Albanije o europskom partnerstvu s konačnim prijedlogom zakona. Potpuno je jasno da su sa Republikom Albanijom uspostavljeni već i duži niz godina vrlo prijateljski odnosi. Naime, evo i na stolu je i nekakav prijedlog koji je pomalo maglovit i nejasan o jadransko-jonskoj autocesti gdje je velikim dijelom i Albanija uključena u ovaj dio, dakle spajanja Grčke preko Albanije, Crne Gore, Bosne i Hercegovine, Hrvatske pa sve prema da kažem Zapadnoj Europi, odnosno članicama, velikim članicama EU, srednjim i sjevernim. Ono što je jedino nejasno zapravo nemamo što prigovoriti ovoj suradnji između Republike Albanije i Republike Hrvatske je to da u ocjeni sredstava potrebnih za provedbu ovoga zakona piše da nisu potrebna dodatna financijska sredstva iz državnog proračuna Republike Hrvatske, pa bih gospodina Klisovića kad je već tu priupitao je li to moguće, ako u članku 2. ovoga zakonskog prijedloga piše da će Vlada RH staviti na raspolaganje specifična znanja i iskustva i ekspertize stečene u procesu europskih integracija kroz sljedeće oblike suradnje, a to je: organizacija zajedničkih konzultacija, inicijativa, događanja i aktivnosti. Je li ta organizacija možda već predviđena u proračunu Republike Hrvatske pa ne trebaju nova sredstva ili? Pa onda organizaciju studijskih posjeta iz Republike Albanije, stručnjaka iz Republike Albanije institucijama Republike Hrvatske ili i to nema u proračunu nema, kaže se da nisu potrebna sredstva. Stručno usavršavanje kroz seminare, dakle seminari traju i po 7 dana i više ponekad. O pitanjima europskih integracija, zakonodavstva, podizanja razine stručnosti uz uključivanje stručnjaka iz obiju ugovornih stranaka. Je li i to kažem u ocjeni sredstava kažem nema sredstava, za to nisu potrebna. Ali ja vidim iz ovoga članka 2. da će utrošak sredstava biti zbog održavanja ako se održi sve ovo što piše u članku 2. ovoga zakona. Razmjena državnih službenika, pružanje stručnih usluga u području europskih integracija od strane hrvatskih stručnjaka, obuku i razmjenu iskustava vezanu uz upravljanje financijskoj pomoći EU pri tome ugovorne stranke pripremit će kaže i zajedničke projekte. Pa i projekti koštaju, pripremanje zajedničkih projekata. Valjda ćemo pola mi, pola oni ili kako? Dakle, kako god se okrene troškova će biti. Samo ne znam u kojoj stavci su oni predviđeni ili pak se mora u novom proračunu iznalaziti sredstava za ovo. Tako da čini mi se da baš i ne stoji da ocjena sredstava potrebnih za provedbu ovoga zakona da sredstva nisu potrebna. I ono što u članku 6. još vidim da piše, a što je pa neću reći zanimljivo ali možda bi se dalo komentirati, a to je da se ovaj ugovor sklapa na neodređeno vrijeme. Je li to na neodređeno kao zapošljavanje na određeno i neodređeno? Ili barem da se piše do ulaska Albanije u EU ili ne znam kako. Zašto na neodređeno vrijeme? I s time da se jasno može ovaj ugovor raskinuti a da stavke iz ovog ugovora prestaju važiti nakon 6 mjeseci od odustajanja bilo koje strane ili stranke od ovoga ugovora. Uglavnom klub HDSSB-a će podržati ali samo molimo ministra da nam objasni ovaj neutrošak nijedne kune u svezi provođenja ovoga ugovora između Albanije i Hrvatske. Eto, hvala lijepo.
I završno, zamjenik ministrice, gospodin Joško Klisović. Izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice Sabora. Evo vrlo kratko, dakle da u pravu ste da će ove aktivnosti proizvesti određene troškove, ali u pravu ste i kad ste kazali da se ti troškovi već nalaze u Proračunu Ministarstva vanjskih poslova i to kako na stavci bilateralni odnosi sa Republikom Albanijom tako i na stavci Centra za tranzicijske procese odnosno kako ga mi popularno zovemo Centra izvrsnosti, koji je jedan centar u Ministarstvu vanjskih poslova gdje je konsolidirano i sistematizirano kompletno znanje koje imamo iz pregovaračkog procesa gdje smo pozvali sve pregovarače, voditelje radnih skupina i ostale ljude koji su sudjelovali u procesu da to znanje jednostavno sistematiziramo jer ono je ja bih rekao bilo do tada u rasutom stanju u njihovim glavama, ali nismo imali na jednom mjestu. Taj centar ima svoju proračunsku liniju u našem proračunu ministarstva kao što postoji za bilateralne odnose sa Albanijom. I naravno kako se odnosi razvijaju i kako dolazimo u nove situacije, a u ovom trenutku Albanija je kandidat za članstvo u EU tako i mi ta sredstva preusmjeravamo u nove aktivnosti, nove programe a nastavljamo i neke koje smo imali i dosada. Dakle, u tom smislu nije potrebno više Ministarstvo vanjskih poslova osiguravati dodatna sredstva za provedbu ovog zakona jer su sredstva već na ove dvije stavke osigurana. Hvala. Da, bilo je pitanja još i oko važenja ugovora, zašto je na neodređeno vrijeme uz mogućnost otkazivanja? To je jedna standardna formula koju mi imamo u svim našim ugovorima, međunarodnim ugovorima i ona se upotrebljava ustvari u međunarodno pravnoj praksi vrlo učestalo, gotovo je pravilo bez izuzetka.
Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo naknadno. Kolegice i kolege još jedanput vas podsjećam da će u nedjelju 12. listopada biti Dan otvorenih vrata Hrvatskog sabora u vremenu od 10,00 do 17,00 sati pa molim da iz svih klubova bude barem netko prisutan zbog građana koji posjećuju Hrvatski sabor. I informacija o nastavku rada. Nastavit ćemo u srijedu, 15.10. u 9,30 s Konačnim prijedlogom Zakona o područjima i sjedištima sudova, nastavit ćemo s Konačnim prijedlogom Zakona o područjima i sjedištima državnih odvjetništava i prijedlogom Industrijske strategije RH. Hvala lijepa i doviđenja.
Sljedeći je Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju ugovora između Vlade RH i Vijeća ministara Republike Albanije o europskom partnerstvu, hitni postupka, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 712. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da glasujemo. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da je jednoglasno donesen Zakon o potvrđivanju ugovora između Vlade RH i Vijeća ministara Republike Albanije o europskom partnerstvu u tekstu kako ga je predložila predlagateljica i to 120 glasova za. Dobro jutro poštovane kolegice zastupnice i kolege zastupnici. Nastavljamo sa radom u plenarnom zasjedanju Hrvatskog sabora. Prije nego što prijeđemo na dnevni red, vidim ruku poštovanog zastupnika Dragutina Lesara uobičajeno.