Kolegice i kolege, poštovane zastupnice i poštovani zastupnici idemo raditi kao zastupnici u nastavku 4. sjednice Hrvatskog sabora. Sve vas srdačno pozdravljam kao i predstavnike Vlade. Ujedno želim čestitati Dan Europe svi zastupnicama i zastupnicima i građanima RH da ga svečano obilježe, jer ćemo uskoro postati i formalno građani EU. Još jednom čestitam Dan Europe. Cijenjene kolegice i kolege dakle po dnevnom redu je - Prijedlog Zakona o medicinski pomognutoj oplodnji, prvo čitanje, P.Z.E. br. 71 Predlagatelj zakona je Vlada RH. Prijedlog akta primili ste u pretincima, a kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. To su odredbe članka 144. do 150. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu o prijedlogu zakona proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb, Odbor za europske integracije, Odbor za obitelj, mladež i sport, Odbor za ravnopravnost spolova. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani ministre, profesore RaJko Ostojić molim vas da nas uvedete u prijedlog zakona.
Hvala vam lijepa. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege. Čestitam Dan Europe i možda je ovo najljepši poklon Hrvatske Europi Zakon o medicinskoj oplodnji je europski zakon i napokon ulazimo i sa tim zakonom u krug europskih država. Dakle, još jedanput čestitke i napokon ulazimo u europski kontekst. Zašto? Zato što je ovo zakon o liječenju neplodnosti, zato što je ovo zakon koji se isključivo i samo pravi medicinskom oplodnjom, isključivo i samo želi pomoći svim onim parovima, svim ženama koje nažalost imaju dijagnozu neplodnosti. Stoga je to zbilja današnji dan da napokon i Hrvatska uđe u krug europskih zemalja, krug europskih zemalja koje su na taj način i tu metodu odnosno metode medicinske oplodnje implementirale u svoje europsko zakonodavstvo. Zakon je naravno prvenstveno medicinski, ali znamo i sami da "javna rasprava" traje točno 84 dana, zato što se osim medicine otvara cijeli niz drugih etičkih, bioetičkih, pravnih, socioloških, kulturoloških pa i civilizacijskih pitanja. Osobno sam ispred Ministarstva zdravlja ponosan na ovaj zakon, ponosan zato što on u potpunosti se temelji na 6 sljedećih načela: načelo optimalnog liječenja, načelo izbora, načelo zdravlja žene i djeteta, načelo pravednosti, načelo dostupnosti i 6. načelo participacije nevladinih udruga u povjerenstva izvršne vlasti. Pa idemo redom. Načelo optimalnog liječenja, dakle zakon je jedan od najboljih europskih medicinskih zakona koji pruža cijelu paletu cijeli niz postupaka, 6 postupaka u skladu sa najboljom europskom i svjetskom kliničkom praksom. Drugo je načelo izbora, dakle postoji 6 različitih dijagnostičkih i terapijskih postupaka i nitko, nitko to je naglasak, ne nameće jednu od tih metoda. Poštuje se načelo izbora. Sukladno stanju dakle medicinskom stanju žene odnosno para i sukladno njihovim načelima. Treće načelo je načelo zdravlja i žene. Rekao sam već medicinski najbolji europski zakon temeljen na medicini, temeljenoj na dokazima koji pruža optimalnu hormonsku stimulaciju koja u apsolutnosti štiti zdravlje žene, smanjuje na minimum rizik višeplodnih trudnoća i posljedičnih sindroma koje nerijetko mogu završiti u fatalnim pa i smrtnim komplikacijama. Prema tome, apsolutno štiti načelo zdravlja žene i djeteta. 4. načelo je načelo pravednosti. Do sada su parovi i žene koje su se liječile od neplodnosti morali prolaziti ponekad vrlo mučne procedure, počev od tzv. psihološkog savjetovanja od odlazaka kod javnih bilježnika itd., itd. i na krajnjem slučaju bili su diskriminirani prema ostalim pacijentima bez obzira koju dijagnozu imali prema ostalim pacijentima i na taj način se poštuje načelo pravednosti. Načelo dostupnosti, ne dvojim poštovane kolegice i kolege da svi želite da se svi terapijski postupci za sve bolesti, za sve dijagnoze budu u Hrvatskoj, kao dijagnostiku tako i terapiju. Obzirom da ste kolegice i kolege izabrani na festivalu demokracije, a to su parlamentarni izbori i zasigurno, zasigurno poštujete sve one koji su vas izabrali onda poštujte i njihovu želju, poštujte njihovu želju da se ne liječe u inozemstvu ako se mogu liječiti u Hrvatskoj. Poštujte želju svih tih parova ili žena, svih onih koji imaju tu dijagnozu da se napokon počnu liječiti u svojoj domovini, u Hrvatskoj u svojoj domovini. To je vaša obaveza, mene i u izvršnoj vlasti, ali obzirom da sam i ja prisegnuo i kao saborski zastupnik i nas saborskih zastupnika zato vas i zovemo poštovane kolegice i kolege, jer svi smo na istoj misiji. 6. je načelo, načelo participacije. Predstavnik Udruge pacijenata će ravnopravno sudjelovati u radu novog nacionalnog povjerenstva. I to je na tragu našeg obećanja, a to je da ćemo maksimalno udruge pacijenata koristiti, iskoristiti sva ona njihova znanja i stoga je Ministarstvo zdravlja, u krajnjem slučaju srijedom ima dane otvorenih vrata jer mi zdravstveni profesionalci smo educirani da postavimo dijagnozu, damo liječenje, ali najbolje pacijenti, udruge pacijenata znaju u svakodnevnoj kliničkoj praksi na kakve barijere, poteškoće nailaze. Poštovane kolegice, poštovane kolege, svi vrlo dobro znate da imate i prijatelje, poznate, rodbine, kako je teška ta spoznaja da se dijete ne može začeti prirodnim putem. Ta spoznaja je potresna za svaku ženu, za svaki par koji to sazna, koja je dijagnoza sa neizvjesnim ishodom kao i kod cijelog niza drugih stanja. Ne samo da je dijagnoza stresna, stresan je i sam postupak, nerijetko bolan, mučan, koji ne jamči da će uspjeti, ne jamči da će doći do rođenja djeteta odmah pa su ljudi, naši građani prisiljeni prolaziti taj put puno puta da bi konačno dobili dijete. Poštovane kolegice, kad budete raspravljali i kad budete glasali sjetite se tih parova, sjetite se njihovog kraja puta, omogućite im radost na kraju puta. Upravo zbog te radosti na kraju puta smatram i držim da ih nitko u tome ne smije onemogućiti ni na koji način. Zbog te sreće, zbog te radosti nitko ih ne smije onemogućiti niti na koji način, a moja zadaća kao ministra zdravlja da omogućim da iskoriste sve ono što im nudi suvremena medicina i stoga sam vrlo ponosan na zakon koji je pred vama. Hvala vam lijepa, gospodine potpredsjedniče.
Hvala i vama poštovani ministre. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Da. Poštovana zastupnica Biljana Borzan, izvolite.
Hvala lijepo. Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb na svojoj 6. sjednici održanoj 27. travnja raspravio je ovaj Prijedlog zakona o medicinski pomognutoj oplodnji. Nakon uvodnog izlaganja predlagatelja poprilično žustra rasprava se razvila i kako je u raspravi istaknuto prijedlog zakona otvara mogućnost izbora u skladu sa stavovima medicinske struke i prakse u gotovo svim europskim zemljama. Zakon poštuje uvjerenja onih koji se slažu sa zamrzavanjem zametaka tako da mogu izabrati ovaj dosadašnji način, a oni koji imaju drugačiji pogled na život ne moraju koristiti ove metode koje ovaj zakon propisuje. U postupak medicinski potpomognute oplodnje mogu se upustiti bračni parovi ili izvanbračni drugovi, poslovno sposobna žena čije liječenje neplodnosti je, iako nije u bračnoj zajednici, bilo neuspješno, a žena je koja je sposobna za roditeljsku skrb o djetetu. Prednost se daje homolognoj oplodnji, korištenjem vlastitih spolnih stanica. Tijekom rasprave također su članovi odbora skretali pozornost na pitanja kojima je u zakonskom prijedlogu utvrđeno pohranjivanje spolnih stanica, tkiva i zametaka. Ona se pohranjuju prema dostignućima suvremene medicine i znanosti uz pismeni pristanak u ovlaštenim zdravstvenim ustanovama. Dakle, istaknuto je da je ovo jedan od najsuvremenijih zakona, dakle zakon odnosno prijedlog zakona koji uvažava sva moderna dostignuća medicinske struke. Jajne stanice čuvaju se na trošak državnog proračuna do 5 godina, a nakon tog roka se uništavaju uz obavijest bračnim, odnosno izvanbračnim drugovima. Ako ih žena želi darovati obavezna je o tome obavijestiti zdravstvenu ustanovu. Također, posebnu pozornost članovi odbora obratiti su na odredbe prijedloga zakona kojima se regulira pravo osobe začete i rođene uz pomoć medicinski pomognute oplodnje, darovanom sjemenom ili jajnom stanicom ili zametkom da s navršenih 18 godina ima pravo uvida u upisnik podataka o začeću i uvida o identitetu darivateljice, odnosno darivatelja sjemene stanice odnosno zametka. Članovi odbora izrazili su tu različita mišljenja, rekla bih nepomirljive stavove u dijelu koji se odnosi na prava osoba na uvid u podatke o darivatelju, odnosno o svom biološkom porijeklu. Također su se svi u raspravi, kao što je ministar uvodno i rekao, složili oko toga da se radi prvenstveno o medicinskom zakonu kojim područje humane reprodukcije u našoj zemlji ulazi u novo razdoblje s brojnim novim zakonskim odredbama u osjetljivom, složenom i skupom području medicine koji uvijek pobuđuje različite etičke dileme kao i rasprave koje su u ovih 80-tak dana bile izražene otkad traje javna rasprava o zakonu. Međutim, članovi odbora smatraju da se treba voditi misijom, a to je omogućiti svima onima koji iz zdravstvenih razloga ne mogu imati svoje dijete da ovim zakonom odnosno medicinskim pomognutom oplodnjom im se to i omogući. Nakon rasprave članovi su većinom glasova, 7 za i 34 protiv odlučili predložili Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak da se prihvaća Prijedlog zakona o medicinski pomognutoj oplodnji u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske i sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izražena u raspravi dostavit će se predlagatelju da ih uzme u obzir tijekom izrade konačnog prijedloga zakona jer podsjećam radi se o prvom čitanju. Hvala.
Hvala lijepa predsjednici Odbora za zdravstvo i socijalnu skrb poštovanoj zastupnici Biljani Borzani. A ispričavam se poštovanom zastupniku Davoru Stieru jer je prijavio ispravak netočnog navoda na uvodno izlaganje ministra. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, kolegice i kolege. I ja vama svima želim naravno sretan Dan Europe, ali bih ispravio netočan navod gospodina ministra da je ovo europski zakon. Ovo nije europski zakon, ovo nije dio europske stečevine. Ako ćemo govoriti, a dozvolite da o tome ponešto znam, ako ćemo govoriti o pravnoj stečevini, ako ćemo govoriti o odlukama EU, o institucijama EU onda ministre morali ste spomenuti i zadnju odluku Suda pravde EU od 21. listopada 2011. gdje se tumači pravna stečevina EU i gdje se kaže da život počinje začećem. Dakle, ako smo već spomenuli Europu i EU onda moramo spomenuti i što institucije EU kažu o tome i koje su presude Suda pravde EU. A jednoglasno smo u Odboru za europska pitanja tražili od Vlade da nam dostavi izvješće o usklađenosti ovog zakona s tom presudom Suda pravde EU, još to nismo dobili, to Vlada mora dostaviti do drugog čitanja. Nije ni točno to da se ne diskriminira i da je ovo u skladu sa pravednošću, jer [[Upadica Leko: Vrijeme poštovani zastupniče.]] U članku 10. ovog prijedloga zakona ipak se diskriminira da neka djeca na žalost već od starta su osuđena da nemaju oca i to jest diskriminacija. Hvala.
Hvala lijepa. Idemo na sljedeće izvješće. Poštovana zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Odbor za obitelj, mladež i sport Hrvatskog sabora na svojoj sjednici je razmotrio Prijedlog ovog Zakona o medicinski pomognutoj oplodnji. Odbor je prijedlog raspravio kao zainteresirano radno tijelo sukladno odredbi članka 140. Poslovnika Hrvatskog sabora. U uvodnom izlaganju ministar je obrazložio razloge za donošenje Zakona o medicinski pomognutoj oplodnji, naglasio je kako je prijedlog zasnovan na šest načela. To su optimalno liječenje, načelo izbora, načelo zdravlja žene i djeteta, pravednosti, dostupnosti, te načelo participacije nevladinih udruga. Nakon uvodnog izlaganja predlagatelja članovi odbora iznijeli su različite stavove. Tako je istaknuto da je ovakav prijedlog zakona u biti rješava ono etičko pitanje zamrzavanja zametaka ili spolnih stanica i to činjenicom da dopušta izbor čime se pruža prilika, odnosno mogućnost onima koji žele postati roditelji da zapravo postanu na ovakav način, jer naravno želja za djetetom je jedna od primarnih želja. S druge strane bilo je niz primjedbi, između ostalog i ta kako se za razliku od aktualnog zakona ovaj prijedlog ne sadrži odredbu o drugom mišljenju čime se otvara mogućnost liječničke pristranosti. Zatim je postavljeno i pitanje koje nije definirano u predloženom zakonu, a to je što se zbiva sa zamrznutim zamecima nakon isteka pet godina ukoliko par koji ih je pohranio ne odluči plaćati daljnju pohranu, odnosno nakon 10 godina koliko je maksimalno moguće prema ovom prijedlogu zakona pohraniti zametnute zametke. Nadalje vezano uz prava djeteta rođenog iz postupka medicinski pomognute oplodnje da zna tko su mu roditelji što je definirano u članku 15. prijedloga zakona. Postavlja se pitanje, u diskusiji su postavili pitanje pravo djeteta da zna za potencijalnu braću i sestre koji su eventualno doniranje spolnih stanica bioloških roditelja rođeni u više obitelji. Postavljeno je opće pitanje zbog čega se donosi zakon, odnosno izmjena zakona kada je po prijedlozima koje su neki zastupnici rekli, kada je već u prvoj godini primjene onog starog zakona bilo 24% veći broj rođene djece u postupku medicinske oplodnje. Međutim, nakon provedene rasprave ministar zdravlja osvrnuo se na iznesene primjedbe, naglasio je kako ovakav prijedlog ostavlja prostor struci da provede optimalno liječenje, te kako se pri izradi samog prijedloga vodilo računa o poštivanju ljudskih prava svih potencijalno involviranih u postupke medicinski pomognute oplodnje. Nakon provedene rasprave članovi odbora su većinom glasova, 7 glasova za, 2 glasa protiv, te 1 suzdržan odlučili predložiti Hrvatskom saboru da prihvati Zakon o medicinski potpomognutoj oplodnji u tekstu naravno kako je predložila Vlada Republike Hrvatske. Hvala lijepa.
sada prelazimo ponovo na raspravu o tekstu zakona koji je na dnevnom redu. Pozivam predsjednicu Odbora za ravnopravnost spolova poštovanu zastupnicu Nansi Tireli da pročita izvješće.
Hvala gospodine predsjedavajući, poštovani ministre, kolegice i kolege zastupnici. Odbor za ravnopravnost spolova Hrvatskog sabora na svojoj 5. Sjednici koja je održana 3. svibnja ove godine raspravljao je u prvom čitanju o Prijedlogu zakona o medicinski pomognutoj oplodnji koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske. Predstavnica predlagatelja uvodno je predstavila prijedlog zakona i navela da donošenje novog Zakona o medicinski pomognutoj oplodnji kojim se uređuje pretpostavke za ostvarivanje prava na medicinski pomognutu oplodnju određuju vrste postupaka medicinski pomognute oplodnje, te prava, obveze i odgovornosti svih sudionika postupka. Predloženim zakonom Republika Hrvatska ujedno usklađuje svoje zakonodavstvo s pravnom stečevinom Europske unije. Navedeno je da postupci propisani ovim zakonom provode se radi postizanja začeća sukladno zahtjevima suvremene medicinske znanosti i s posebnim obzirom prema zaštiti zdravlja žene i dobrobiti potomstva. U raspravi koja je uslijedila članovi i članice Odbora iznijeli su različite stavove, ali i niz primjedbi na prijedlog zakona. Primjerice, ne postoji cjelovito rješenje za pohranjene zametke jer se ne navodi što se sa zamecima događa nakon 10 odnosno 5 godina čuvanja u slučaju da ih par ne želi donirati. Ukazano na terminološku neusklađenost s drugim zakonima upozoreno je isto tako da bi saznanje o podrijetlu sa 18 godina moglo ugroziti dobrobit djeteta u najosjetljivijim godinama života. Nadalje, postavljeno je pitanje hoće li dosadašnji postupci biti uključeni u ukupan broj ili će se ti postupci kao takvi resitirati. Predstavnica Udruge osoba s problemom neplodnosti iznijela je primjedbu da prijedlog zakona sadrži previše ograničenja, primjerice ograničenje na oplodnju 12 jajnih stanica, ograničenje na određene vrste postupaka, dobno ograničenje od 42 godine. Također je upozorila i na iskustva drugih zemalja koja pokazuju da donora spolnih stanica neće biti ako im se ne zajamči anonimnost. Izrazila je stav da su u prijedlogu zakona zakinute žene kojima je uslijed bolesti ili povrede odstranjenja maternice jer se prijedlogom zabranjuje zamjensko majčinstvo. Izražena je bojazan da će zbog ograničavajućih odredbi liječenje neplodnosti kao takvo postati privilegije nekolicine podobnih i imućnih skupina neplodne populacije. Dio članova odbora izražava stav da život počinje začećem te ne podržava prijedlog zakona koji smatra trgovačkim, a ne medicinskim zakonom. S druge strane članice odbora izrazile su potporu zakonu koji omogućava da osobe suočene s problemom neplodnosti u skladu sa svojim svjetonazorom slobodno odluče žele li koristiti ono što nudi suvremena medicina. Iznijet je stav da će se upravo zahvaljujući ovakvom prijedlogu zakona broj zametaka koji ostaju pohranjeni bitno smanjiti. Pravobraniteljica za ravnopravnost spolova iznijela je mišljenje kako prijedlog zakona predstavlja napredak u postupcima liječenja neplodnosti. Upozorila je kako je dosada velik broj parova na liječenje neplodnosti odlazio u susjedne zemlje dok će ovaj novi zakon omogućiti građanima RH liječenje u njihovoj matičnoj državi. Međutim, upozorila je na diskriminirajuću odredbu članka 10. stavka 7. zbog zaštite dobrobiti djeteta pravo na medicinski pomognutu oplodnju nemaju osobe koje su promijenili spol koja je u suprotnosti sa Zakonom o ravnopravnosti spolova. Pravobraniteljica za djecu pozdravlja svaki napredak koji omogućuje roditeljstvo parovima koji ne mogu imati djecu prirodnim putem. Podržava zakonsko rješenje prema kojem dijete ima pravo saznanja svog podrijetla što je u skladu sa Konvencijom o pravima djeteta. Predstavnica predlagatelja odgovorila je na dio pitanja i primjedbi iz rasprave. Ne očekuje se da će zakon ostati dugoročno rješenje s obzirom na suvremena medicinska dostignuća. Nadalje, očekuje da će odgovor na pitanje o sudbini zametaka nakon 10 godina također dati suvremena medicina. Ograničavanjem na 12 oplođenih jajnih stanica prema mišljenju struke štiti se život i zdravlje žene. Dosadašnji postupci potpomognute oplodnje ubrajat će se u ukupan broj postupaka na teret HZZO-a. Prijedlog zakona će se doraditi te se pozivaju svi zainteresirani da Ministarstvu zdravlja dostave primjedbe kako bi se pripremio konačni prijedlog zakona. Nakon provedene rasprave članovi i članice odbora većinom glasova, 6 za i 4 protiv, odlučili su Hrvatskom saboru predložiti sljedeće zaključke: - prihvaća se prijedlog Zakona o medicinski pomognutoj oplodnji - sve primjedbe i prijedlozi uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. hvala lijepa.
Hvala lijepa. Time smo iscrpili listu prijavljenih izvjestitelja radnih tijela Hrvatskog sabora. Prelazimo na raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom parlamentu. Ali prije nego što dam riječ prvom predstavniku kluba zastupnika zamolio bih sve zastupnice i zastupnike da obrate pažnju za svaku izgovorenu riječ jer je riječ o visoko odgovornoj temi o kojoj raspravljamo, a svaka riječ može izazvati osobno negodovanje, osobnu povrijeđenost. Molim za toleranciju i molim za odgovornost, a rasprava dapače, dobrodošla. Sada pozivam predstavnicu HNS-a poštovanu zastupnicu Sonju König da iznese u ime kluba stajališta, a drugi dio će njezin kolega Igor Kolman. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre, kolegice i kolege. Kontroverzan, etički liberalan, neetički, konzervativan, filozofski, politički, inkvizicijski sve su to riječi koje čujemo svakodnevno od onih koji komentiraju Zakon o medicinski pomognutoj oplodnji. No 15% naših građana koje ovaj zakon direktno pogađa, osoba koje imaju problema sa plodnošću, zanimaju najviše riječi zdravlje, dijete, roditeljstvo, pravo i izbor jer o tome se ovdje zapravo i radi. Svatko ima pravo odlučiti želi li ili ne želi imati djecu. Svatko ima pravo odlučiti želi li jedno, nijedno ili više djece. Predloženi Zakon o medicinski pomognutoj oplodnji daje šansu onima koji žele djecu, a bore se s neplodnošću da postanu roditelji. I zato klub HNS-a podržava predloženi Zakon o medicinski pomognutoj oplodnji. Država tim zakonom dakle daje mogućnost i šansu, a na građanima je da u skladu sa svojim svjetonazorom vjerskim, humanističkim ili nekim trećim uvjerenjem donesu odluku žele li ili ne žele tu mogućnost i koristiti. Jer država niti nije tu da donese tu odluku umjesto građana, država je tu da omogući svakoj osobi da odluči u okviru zakona o svom stavu, da za sebe u skladu sa svojim mišljenjem i svojim uvjerenjima donese najbolju odluku o svom životu. A svih ovih godina država se igrala sa životima ljudi i sudbinama ljudi koji rješavaju, kolegice i kolege, ozbiljne probleme jer oni koji žele postati roditelji, a imaju zdravstvenih problema mogućnost da postanu roditelji ovisi o propisima tj. zakonima i o njihovoj ostvarljivosti ili provedivosti u stvarnosti i u praksi. Mogućnost da postanu roditelji ovisi naravno i o liječnicima i suvremenoj medicini. I nitko ne kaže da su liječnici nepogrešivi ili da baš sve o svemu znaju, ali kada govorimo o pitanju umjetne oplodnje i zamrzavanju embrija logika nalaže da u obzir uzimamo mišljenje stručnjaka, a stručnjaci kažu da se oplodnjom većeg broja jajnih stanica i zamrzavanjem embrija povećava ukupna uspješnost oplodnje, a time jasno i rođenje djeteta, odnosno djece. Predloženi zakon poštuje načelo humanosti, štiti život i zdravlje žene. Predloženi zakon ne tjera žene na dodatne niti malo bezazlene stimulirane hormonske postupke koji su bolni, skupi te psihički teško podnošljivi. Jer ako pitate npr. Mirjanu s kojom sam razgovarala prije godinu dana o postupku medicinski pomognute oplodnje tj. kako to izgleda u praksi čut ćete riječi kao što su ultrazvuk, nada, lijekovi za stimulirani postupak, inseminacija, nada, depresija, nada, injekcije, hormoni, izostanci s posla, nada, punkcija jajnih stanica, bol, in vitro fertilizacija, bol, stres, tuga, čežnja, nada, ponovni pokušaj, ponovni pokušaj, ponovni pokušaj, nada. Mirjana je prije godinu dana rekla sve u vezi ovog zakona me ponižava, sve u meni vrišti protiv njega, a dijagnoza moja i mog Marka je takva da nam je šansa da postanemo roditelji stvarno mala, ali postoji. No, moja država nam tu šansu umanjuje. Moja država me tjera. Ipak ja vjerujem da će se zakon jednog dana promijeniti. I mijenja se kako je to koalicija SDP-a, HNS-a, HSU-a, IDS-a i obećala. No zbog Mirjane i tisuće naših građana koji imaju sličnog problema važno je da se Zakon o medicinski pomognutoj oplodnji što prije nađe na našim klupama u drugom čitanju kako bi i što prije stupio na snagu i povećao šansu svima koji to žele, a bore se s neplodnošću da postanu roditelji i ostvare svoj san. Predložen zakon ima i mora biti u funkciji pozitivne populacijske politike. Hrvatska je kao što znamo kolegice i kolege među zemljama s najmanjom stopom nataliteta u Europi. Nastavkom dosadašnjih demokratskih trendova u Hrvatskoj će za koje desetljeće živjeti četvrtina stanovništva manje nego danas. Broj novorođene djece bit će izjednačen s brojem živućih osoba u dobi od 65 godina. Bit će manje brakova s obitelji, zapravo i obitelj s dvoje, troje ili više djece. Da bi se stanovništvo u Hrvatskoj obnovilo trebalo bi se godišnje roditi oko šezdeset pet tisuća djece, a rodi se u prosjeku oko četrdeset tisuća djece. Predloženi Zakon o medicinski pomognutoj oplodnji povećava izglede začeća osobama s problemom plodnosti, povećava šanse za rođenje djece i u tom smislu povećava i ostvarenje ciljeva nacionalne populacijske politike i zato mi u klubu HNS-a podržavamo donošenje predloženog zakona i to što hitnije i to kolegice i kolege što prije.
Poštovani kolega Igor Kolman.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, zastupnice i zastupnici, poštovani ministre. Evo kolegica König je već rekla, dakle zaista imamo u Hrvatskoj ozbiljni i ogroman problem sa natalitetom. Problem koji se nažalost neće riješiti niti zazivanjem naroda, niti zazivanjem odgovornosti, niti zazivanjem vjere, niti zazivanjem bilo čega niti naricanjem nad tim problemom rješava se konkretnim, konkretnim mjerama. Pa tako država može naravno davati financijske poticaje, može davati porezne olakšice, može davati besplatne vrtiće, može davati besplatni prijevoz djece do škole i iz škole, može davati jednosmjensku nastavu i sve razne druge mjere kojima se potiče natalitet, a naravno i ovaj zakon spada u jednu od tih mjera. Ali da se ne bismo zavaravali ovaj zakon je puno više od jedne od takvih mjera. Ovaj je zakon koji zapravo zadire u našu ljudsku bit, on zadire u naše želje, u naša nadanja, u naša vjerovanja i u naše traume s druge strane i strahove i razočaranja kad ustanovimo da ne možemo samostalno postati roditelji a to bismo željeli i to je zapravo mnogima od nas i većini od nas jedna od najvećih, ako ne i najveća želja u životu. Zbog toga i HNS već od samog početka sudjeluje aktivno u ovoj javnoj raspravi, mi smo već i javno govorili o nekim stvarima koje smo smatrali važnima, ostali dosljedni i našem političkom stavu i onome na čemu smo zajedno sa svima vama našim koalicijskim partnerima dobili izbore, na kraju krajeva dosljedni onome što smo i napisali u planu 21 s kojim smo dobili ove izbore. Prijedlog zakona koji danas imamo u prvom čitanju je svakako iskorak u pravom smjeru i ja se slažem sa gospodinom ministrom, gospodine ministre možete biti ponosni, istina je. Na ovaj prijedlog možete biti ponosni, pogotovo kad se on usporedi sa regulativom koju smo do sada imali koja je bila u najmanju ruku rigidna da ne upotrijebim neku jaču riječ. S obzirom na važnost ovog zakona mi čak u klubu HNS-a ne bismo imali ništa protiv da je on išao i po hitnoj proceduri kao i mnogi drugi prijedlozi do sada, ali i ovako smatramo da o njemu treba raspravljati i da ga treba što prije donijeti. Dotaknimo se nekih konkretnih elemenata ovog zakona. Člankom 7. ovog prijedloga propisuje se da uz pomoć kontrolirane stimulacije ovulacije može dobiti najviše dvanaest jajnih stanica koje se onda oplođuju i to je naravno u svakom slučaju ogromni napredak u odnosu na ono što smo do sada imali. Međutim postavljam načelno pitanje zašto se uopće ograničavamo, postoji li u načelu a ovdje u ovom zakonu često i puno ćemo se pozivati na načela, jer ovo zaista je zakon isto toliko o načelima koliko i o konkretnim rješenjima medicinskima. Postoji li načelna mogućnost da se ne ograničavamo, da ne ograničavamo niti broj oplodnji, niti broj postupaka pa čak niti da godinama se ne ograničavamo nego zapravo da nam jedino ograničenje bude mogućnost da postignemo onaj cilj koji treba postići a to je u konačnici rođenje djeteta. S druge strane, još jedan veliki iskorak ovog prijedloga zakona je i mogućnost zamrzavanja zametaka i jajnih stanica, dakle apsolutno pozitivnim smatramo rješenje o čuvanju zametaka i jajnih stanica do pet godina, sljedećih pet godina onda na eventualni trošak korisnika. Međutim, tu bih htio naglasiti i ova odredba zapravo pokazuje koliko je važno da s ovim zakonom što prije završimo ovdje u Saboru i da on zaista što prije zaživi jer mi i sa ovim elementima tog zakona zapravo utječemo na budućnost i na buduće mogućnosti liječenja ljudi koji možda u ovom trenutku još ni ne pokušavaju imati djecu, možda još nisu ni svjesni da imaju problem. Dakle, zapravo svaki dan je na neki način gubitak za buduće generacije, za one koji tek dolaze, za one koji će se tek suočiti sa tim traumatičnim iskustvom nemogućnosti da samostalno dobiju dijete. Ovdje treba samo, kratko bih napomenuo i jedan element koji mi se također čini važan u ovom zakonu i treba ga imati na umu. Dakle, ovo nije samo zakon kojim se rješava problem liječenja neplodnosti nego i omogućava sprječavanje prijenosa teških nasljednih bolesti na djecu. To je važan element ovog zakona i mislim da ga u svakom slučaju kad se o njemu raspravlja također treba imati na umu. E sad, članak 10. ovog Prijedloga zakona koji kaže da pravo na medicinski pomognutu oplodnju imaju parovi, ali i žena koja ne živi u braku ili izvanbračnoj zajednici. To je gospodine ministre u svakom slučaju hvale vrijedno, to je jedna od tema o kojoj smo i mi u HNS-u aktivno u javnoj raspravi imali što za reći i smatrali da je to važno. Ono što mi se čini pogotovo važno je da je presudno zapravo, da ne nasjednemo, nemojte se ljutiti na šuplje argumente o pravu djeteta na oca i majku. Naravno da bi bilo lijepo da sva djeca mogu imati oca i majku, ali zapravo negirajući pravo da se dijete rodi koje nema oca i majku mi šaljemo jednu morbidnu poruku da ta djeca zapravo nisu zaslužila postojanje. Šta je onda sa samohranim roditeljima, šta je sa djecom koja nemaju ni jednog roditelja, jedna vrlo problematična poruka, vrlo opasna poruka i drago mi je da nismo nasjeli na tu priču u pripremi ovog prijedloga zakona. Međutim, poštovani ministre imamo još jedno pitanje ovdje vezano s ovim s kojim ćemo se kad-tad morati suočiti i morat ćemo donijeti neke odluke, a na kraju krajeva i neke odluke s obzirom na očekivanja naših građana koji su glasali za Kukuriku koaliciju, a to je očekivanje da ćemo Hrvatsku odvesti korak dalje u modernost i otvorenosti ove zemlje, otvorenosti ovog društva a to je pitanje imaju li pravo na medicinski potpomognutu oplodnju i žene koje nisu neplodne. Ja u ovom trenutku nemam niti bih htio prejudicirati bilo kakvu odluku, ali to je sigurno rasprava koja će doći na tapetu, to je rasprava koja se već vodi u javnosti i to je nešto o čemu svakako moramo razmišljati i moramo imati na umu i moramo donijeti odluke koje su u skladu i sa našim političkim svjetonazorima, a i sa realnosti svijeta i vremena u kojem živimo. Ono što je također posebno dobro je ukidanje ove obveze pravnog i raznih ostalih psihološkog i psihoterapijskog savjetovanja u slučaju homologne oplodnje, to je bila jedna također … i već je to i ministar spomenuo ponižavajuća zapravo odredba za sve one koji su dio ovog procesa. Ja bih tu samo napomenuo jedan detalj, stavak 6. članka 13. dakle kada se radi o savjetovanju u slučaju heterologne oplodnje. Ako sam dobro protumačio ako je zdravstvena ustanova je u stanju osigurati savjetovanje onda je osigurava, ako nije onda prebacuje na drugu ali onda se trošak prebacuje na pacijenta. Ja bih sugerirao da se napravi jedno čisto rješenje, dakle ili je trošak savjetovanja uvijek na račun sustava ili je taj trošak uvijek na račun korisnika da ne bismo imali mogućnost zapravo nejednakosti diskriminacije opet i možda prvenstveno kao problema nejasnoće propisa i nejasnoće očekivanja u jednoj situaciji ljudima koja je sama po sebi teška i problematična. Članak 15.pravo na uvid u podatke o darivatelju. Nema zapravo rješenja koje je apsolutno točno ili apsolutno krivo. Mi u HNS-u smo spremi podržati u ovom trenutku ovu varijantu dakle da postoji pravo na uvid, međutim sigurno je da moramo biti oprezno, jer ako se ustanovi, moramo posebno pratiti ovu temu, ako se ustanovi da zbog toga pada broj donacija onda moramo biti spremni naći i neko drugo rješenje. Upravo to, tako je, upravo to naglašavam. Dakle, mi moramo pratiti situaciju i moramo biti spremni ako se pokaže doći i do nekih drugih rješenja imajući stalno u vidu zapravo onaj glavni cilj. U tom smislu ja vas molim gospodine ministre da i ove razne pravilnike koji se navode u zakonu što prije pripremite vi i vaši suradnici jer ovaj cijeli proces zahtjeva i dosta veliku pripremu, a na kraju krajeva i institucije i građani se moraju pripremiti, a naglašavam ponovno svaka minuta koju gubimo je ogromna za one ljude koji imaju problema sa time da postanu roditelji. Također je naravno važna i ova evidencija i registar tako da se cijeli proces nadzora ali ne nadzora u negativnom smislu nego nadzora u smislu poboljšavanja procedura i unapređivanja dovede u što bolju situaciju. I zaključno, dakle ovaj zakon zadire zaista u samu srž svega onoga što mi jesmo kao ljudi, on zaista nije samo medicinski, on je svjetonazorski važan, on je načelno važan, on je važan i politički i što se tiče političkih pogleda na stvari. Međutim ono što mi ovdje moramo shvatiti kolegice i kolege je da mi nismo niti svećenici, niti imami, niti rabini. Mi smo ovdje u ovoj dvorani predstavnici građana. I za nas u HNS-u naš posao je da omogućimo sva ona prava i sve one slobode našim sugrađanima i sami sebi na kraju krajeva koja su moguća sa jednim jedinim ograničenjem, a to su slobode i prava drugih građanki i građana. To je jedino što je ovdje naš posao, a svoja svjetonazorska, religijska, kulturološka i sva ostala ograničenja mi smo slobodni, sami za sebe u svoja četiri zida provoditi kako god hoćemo, ali nemamo ih pravo ni u jednom trenutku nametati bilo kome drugome. Pogotovo ne mi. Zahvaljujem.
Hvala i vama poštovani zastupniče na izlaganje vas i vašeg kluba. O ovoj temi prijavljeno je 5 ispravaka netočnih navoda. Idemo po redu. Poštovani zastupnik Željko Reiner prvi ispravak.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Dozvolite mi da ispravim nekoliko krivih navoda. Jedan je taj da se radi o pronatalitetnoj ulozi ovog zakona. To nije točno, jer po podacima do sada negdje otprilike svega 1,5 do maksimalno 2% je djece i do sada začeto metodama pomognute oplodnje, prema tome čak i krajnja liberalizacija ovog zakona bi dovela do neznatno većeg broja rođene djece i to zapravo nema veze sa pronatalitetnom politikom. To ima duboke veze sa problemima pojedinaca. I apsolutno svaki od pojedinaca koji ne može imati djecu fiziološkim putem je itekako pogođen s time, ali nemojmo koristiti izraze koji tu nemaju mjesto. Druga stvar koju treba ispraviti je činjenica da su znanstvena istraživanja pokazala da je slabija [[Upadica: Vrijeme poštovani zastupniče.]] Stimulacija i stvaranje do tri embrija i to kroz tri ciklusa manje štetno po zdravlje žene negoli 12 embrija u jednom ciklusu. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sljedeći ispravak netočnog navoda prijavio je poštovani zastupnik Stjepan Milnković. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa izgleda kolega KOlman nije shvatio vašu poruku da se o ovoj temi uistinu raspravlja sa riječima koje pripadaju i spominjati šuplje argumente uistinu mislim da ne stoji. Dakle, to je jedan dio. Ali ja bih ispravio netočan navod kolegice König koja je rekla da se država proteklih godina igrala sa životima ljudi. To je netočno, kolegice. Pa prošla vlada je nakon onog zakona iz '78. koji je imao naziv Zakon o zdravstvenim mjerama za slobodno odlučivanje o rađanju djece pristupila izmjenama i postigla rezultate koji su pokazali da je bilo u 2010. 24% više poroda i rođene djece i svih ostalih pokazatelji. Dakle, ja tvrdim da se vi igrate životima ljudima. Jasno je očitovanje Europskog suda pravde koji jasno kaže kada život počinje. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeći ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Zahvaljujem. Kolikom sam razumio uvaženog kolegu, a želim ispraviti netočan navod ovo nisu argumenti šuplje priče pomalo morbidne da dijete mora imati oca i majku. Upravo taj odnos otac-majka-dijete je temelj ovog društva obitelji, ove civilizacije, a to ne možemo argumentirati time upoređujući samohrane roditelje jer to je dijete imalo i oca i majku. Djeca koja su izgubila roditelje su imali oca i majku. Prema tome, kako ste zamolili sve nas da pazimo jel ovdje se radi o ljudskim sudbinama, tako ja zamoljavam i one koji brane ovaj izuzetno loš zakon da paze što govore jer ne radi se o morbidnoj i šupljoj priči, radi se o izuzetno životnoj priči i pravo djeteta da ima i oca i majku. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeći ispravak netočnog navoda je poštovani zastupnik Davor Stier. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Kolman reći da je morbidno to da se netko zauzima da svako dijete ima pravo na oca i majku to samo nije netočno, to je doista i deplasirano da se tako govori u ovoj sabornici. Ja vas molim da to više ne činite. Ako želite biti liberalni, pa ugledajte se onda u liberalnu vladu u Danskoj pa i socijaldemokratska koju je naslijedila. Ona ne nameće ljudima koji smatraju da je zamrzavanje zametaka kršenje ljudskih prava ne nameće da to financiraju, a vi želite u naše ima i našim novcima i novcima desetaka tisuća hrvatskih građana koji smatraju da je to kršenje ljudskih prava da se to ipak financira. E to je nametanje ideologije.
Hvala lijepa. Sljedeći ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica i potpredsjednica Doma Jadranka Kosor.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Želim ispraviti sasvim sigurno netočan navod gospodina Kolmana o tome da je … [[Ne razumije se.]] argumentacija da dijete treba oca kao što je rekao. Ja apsolutno mislim da je to netočno i odgovorit ću, odnosno demantirat ću to protupitanjem. A tko vama ili tko nama daje za pravo da budućem djetetu, rođenom djetetu oduzimamo oca, tko nama daje pravo da kroz zakon djetetu oduzimamo oca na kojeg ima pravo. I mislim da je gospodin zastupnik time prekršio odredbe najmanje dva zakona prije svega Obiteljski zakon koji govori o tome da je brak zajednica muškarca i žene, ali isto tako Zakon o suzbijanju diskriminacije. Mislim da je vjerujem nesvjesno diskriminirao muškarce na ovaj način i da ih je sveo na razinu stvari. I završno, gospodine potpredsjedniče, ja sam dijete koje je raslo bez oca. Cijeli život mi je to nedostajalo.
Hvala lijepa. Idemo na raspravu po klubovima. Sljedeći u ime kluba SDP-a Hrvatske u Hrvatskom saboru Igor Dragovan, poštovani zastupnik. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Ovaj zakon koji je u prvom čitanju pred nama o medicinski potpomognutoj oplodnji je zakon koji uređuje prije svega neplodnost kod žena i kod parova i on je prije svega medicinski zakon kojem je cilj omogućit ženama i parovima najsuvremenije metode liječenja koje se primjenjuju u svijetu kako bi mogli ostvariti roditeljstvo. I to je ključ cijele priče što se tiče ovoga zakona. Kamo sreće da smo na takav način razmišljali i prije četiri godine. U studenom 2008. godine kao opozicijska stranka stavili u proceduru Zakon o medicinski potpomognutoj oplodnji i bila je velika rasprava ovdje u ovom domu tada u kojem su se čula uistinu pozitivna razmišljanja gotovo svih zastupnika i sa lijeve i sa desne strane o tome da treba ljudima koji probleme sa neplodnošću imaju pomoći, ali kad je došlo glasanje onda kaže te pomoći nema. Ovo nije pitanje predizbornog obećanja i ovaj zakon nije pitanje predizbornog, isključivo i jedino pitanje predizbornog obećanja koalicije na zadnjim izborima nego jednostavno odgovorno ponašanje prema društvu i građanima u Republici Hrvatskoj jer vi svi vrlo dobro znate jednu činjenicu, a to je da danas napravite anketu na ulicu, a takve ozbiljne ankete su rađene 2/3 građana Hrvatske smatra i smatrat će uvijek da onima koji imaju problema sa neplodnošću treba pomoći. Ovaj zakon to radi. Ovaj zakon je dobro izvagan, dobro posložen, on uvodi zlatni standard u liječenju neplodnosti o kojem smo vrlo često govorili ovdje u ovoj Sabornici i u raspravi 2009. godine kada je donošen aktualni, trenutni zakon o medicinski potpomognutoj oplodnji, a to je zamrzavanje zametaka. Isto tako, bitno je reći građanima Hrvatske, parovima i ženama koji se liječe od neplodnosti da će im postupci po novom zakonu kada bude donesen krenuti ispočetka i pokušat će se kompenzirat ono što se nije napravilo u protekle 4 godine i netko je izgubio određeno vrijeme. Četiri godine kod ljudi koji traže pomoć je jako dugo vrijeme. I u tom smislu je naša obaveza, a tu obavezu su nam dali građani 4. prosinca prošle godine, to je naša obaveza i tu obavezu smo dobili na izborima i tu odgovornost smo dobili na izborima da u skladu sa najmodernijim metodama liječenja u Hrvatskoj i u Europi osiguramo pretpostavku da se parovi, bračni parovi, izvanbračni, liječe odnosno ovaj zakon im omogućava da izaberu način na koji će se liječiti od neplodnosti. On širi okvir i svatko može izabrati sam način na koji će si pomoći da izliječi neplodnost. Isto tako treba reći još jednu stvar, a to je da danas je spomenut ovdje postotak da gotovo 15%, to je bilo kad smo govorili prije 4 godine, vjerojatno je taj postotak i veći u ovom trenutku, parova u Hrvatskoj ima problema sa neplodnošću. To je između ostaloga i posljedica nečega što mislimo da treba uvesti u škole i o čemu smo govorili kao odgovorna Vlada i odgovorni ljudi ovdje i odgovorna većina u Parlamentu, to je zdravstveni odgoj u škole u kojima treba mlade ljude educirati na najbolji mogući način da odluče kako će krenuti u život i jel i tu postoje određene posljedice koje se godinama kasnije u onom trenutku kad želite ostvarit roditeljstvo javljaju kao problem. I to je isto tako vezano i to izuzetno pozdravljam. Je, ovo je jedan od zakona, vrijednosnih zakona oko kojega se nikad neće postići konsenzus u društvu ili u političkom društvu ili ovdje u Parlamentu i to je činjenica. Ali isto tako, ja smatram i u mi u SDP-u smatramo da je naša obveza, odgovornost, uostalom to su nam ponovit ću birači rekli na zadnjim izborima, da postavimo temelje i donesemo zakon i predložimo zakon ovdje u prvom čitanju i otvaramo široku raspravu. Nismo stvari lomili preko koljena, ova rasprava traje, rekao je ministar 80-tak dana. Sada će isto tako nakon ovog prvog čitanja u Parlamentu do drugog čitanja biti određena javna rasprava pa čak i oni liberalni se ne slažu sa nekim stvarima u ovom zakonu, ali odgovorna Vlada, ministar moraju naći rješenje koje prvo, osigurava liječenje i drugo, ipak ne izaziva prevelike kontroverze u društvu i mislim da je ovaj prijedlog zakona takav i mislim da smo na dobrom putu. Još jedanput ću podsjetiti, jako puno se govorilo o tome kako ljudima treba pomoći. U dvije rasprave koje smo imali ovdje u Parlamentu i 2008. i 2009. i vjerujem da će i danas takvih rasprava biti jer nam je svima u interesu da se osigura liječenje za neplodne parove, za sve one koji imaju problema i da se osigura da dođu i da se rode djeca. Ono što bih želio naglasiti, na kraju je molim, apeliram jer bilo je i takvih nesretnih interpretacija prije, nema potrebe da ih bude sada jer mislim da smo svi to naučili. Djeca koja su rođena u postupcima medicinski potpomognute oplodnje su ista djeca kao i ona koja su rođena normalnim putem i mislim da nema potrebe na takav način postavljati teze i čuvajmo se toga. I na kraju naravno da će klub SDP-a podržati ovaj zakon i pozivamo sve ostale da nam se pridruže. Hvala lijepo.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Na vaše izlaganje imamo prijavljena dva ispravka netočnog navoda. Prvi je poštovani zastupnik Zoran Vinković. Izvolite poštovani zastupniče.
Kolega Dragovan je rekao kamo sreće da je donesen ovakav zakon prije četiri godine. Ja ga ispravljam kamo i sreća je da nije donesen kako je napisan, jer kolega Dragovan ovdje ipak se radi o i po tome se i razlikujemo. Jer ovdje se radi i zalažemo se za pomoć parovima, dakle muškarcu i ženi koji žive u bračnoj zajednici, ne isto spolnim parovima jer ovaj zakon omogućava između ostalog i to. Omogućava između ostalog i manipulaciju zamecima, zamrzavanje, prodaju itd. Na kraju krajeva može se i desiti ono što je bilo u Velikoj Britaniji da donator bude, kada se to na kraju sazna bude otac 6000 ili 6 stotina djece. Po ovom zakonu, dijete pravo ima znati nakon 18 godina svog biološkog oca. Međutim, biološki otac nema pravo znati tko mu je dijete. I u tome se razlikujemo, jer obitelj je temelj ovoga društva.
Hvala lijepa. Sljedeći ispravak netočnog navoda zatražio je poštovani zastupnik Ante Babić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo ispravak netočnog navoda gospodina Dragovana. Rekao je da je zamrzavanje zametaka zlatni standard. Međutim, to nije točno. Radi se ovdje o jednom etički nedopustivom postupku, jer zamrzavanje zametaka 5 ili 10 godina njima se zapravo gube fiziološka i biološka i druga svojstva. Evo toliko.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Sljedeći za raspravu u ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice poštovani zastupnik Željko Reiner. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, dame i gospodo. Hrvatska demokratska zajednica biti će protiv ovog zakona i to zbog više razloga. Jedan je naravno svjetonazorni razlog, jer Hrvatska demokratska zajednica je zapravo stranka u kojoj je demokršćanstvo duboko ukorijenjeno, pa je to jedan od razloga. Međutim, ja danas uopće neću govoriti ovdje o svjetonazornim razlikama, jer mislim da je to nešto što, o čem se može i mora govoriti. Ali činjenica je da ovaj Zakon ima niz drugih propusta, ostavlja niz neriješenih pitanja, nedoumica, mnogo prostora za manipulacije, proizvoljne interpretacije, zlo uporabe itd. a naravno radi se kao što su svi već i rekli o zakonu koji je izuzetno složen zadire u duboke etičke, moralne i druge sfere. Međutim, ono što bih ja rekao na jedan malo drugačiji način nego što je kolega Komar rekao. Točno je, mi o ovom zakonu raspravljamo u zemlji u kojoj se velika većina građana izjašnjava kao Kršćani s jedne strane. Dakle, o svjetonazornim razlozima onda uopće neću raspravljati jer je Hrvatska biskupska konferencija te razloge jasno iznijela i definirala. Međutim, osim Kršćana značajan broj građana ove zemlje izjašnjava se kao pripadnicima drugih konfesija islamske itd. a znamo da su zapravo sve vjerske zajednice zajedno napisale jedan negativan stav o prijedlogu ovoga zakona. Dakle, činjenica jest, da ako u jednoj zemlji većina građana misli na jedan određeni način mi kao predstavnici tih građana, bez obzira na nekakve svoje osobne stavove morali bismo predstavljati te građane, zato su nas izabrali, zato su izabrali saborske zastupnike, zato su izabrali Vladu. Prema tome, mi bismo morali odražavati njihov stav bez obzira da li osobno smatramo da ili imamo nekakvi drugačiji stav itd. Prema tome, a suočeni smo s jednim zakonom koji je polučio jedan veliki kada bih htio biti ironični ekumenski efekt jer je uspio postići da sve konfesionalne zajednice zapravo se o njemu negativno izraze. No, kao što sam rekao neću govoriti uopće o svjetonadzornim stvarima, nego bih htio reći o različitim situacijama navedenim u ovom Zakonu koji unose pravnu nesigurnost u mnoga područja i koja bi se morala riješiti. Jedno od temeljnih pitanja je naravno da se pri tom odredbama o zamrzavanja i darivanju zametaka ljudsko biće vrlo jasno svodi na stvar, stvar koja se može posjedovati, stvar koja se otuđivati, s kojom se može raspolagati, pa čak na neki način zapravo gotovo i trgovati. Jedna od važnih stvari je, treba jasno reći kad se navodi da su metode medicinski potpomognute oplodnje najvažniji način liječenja neplodnosti. Ne radi se o načinu liječenja, jer se ne uklanja uzrok neplodnosti. Dakle, ta osoba i dalje ostaje neplodna. Prema tome, mi smatramo da bi zapravo trebalo donijeti zakon koji bi se zvao Zakon o načinima liječenja neplodnosti i omogućiti onda građanima pravo na potpunu informiranost i dostupnost u svijetu etički prihvatljivih i po rezultatima daleko učinkovitijih metoda liječenja neplodnosti. I to bi onda bio vjerojatno pravi nekakvi pristup rješavanju ovog problema. Sad možda raščlaniti jedan niz stvari. Dakle, što zakon na žalost ne rješava, a trebao bi riješiti? Pitanje sudbine tih zamrznutih embrija na primjer. Pod pretpostavkom da par iz prvog pokušaja rodi dijete koliko je vjerojatno da će se vratiti po preostalih 10. Što se događa nakon proteka roka od 5 godina, ako recimo roditelji ne pristanu na darovanje svojih embrija i želi ih i dalje čuvati, ali recimo nemaju novaca za to što je situacija danas sa mnogim ljudima koji su mislili da mogu neke stvari si priuštiti. Tada si više ne mogu priuštiti. Što će se dogoditi s njima? Dakle, to je jedna od stvari koje nisu u ovome riješene. Kad govorimo o pitanju koje sam spomenuo darovanja ili poklanjanja živih bića onda se traži pisani pristanak roditelja kojim se odriču prava na dijete uz naknadu nužnih troškova. Što to znači? To znači zapravo prodaju. Oni će dobiti novce zato da se odreknu živog bića. U članku 10. je nejasno definirano jer se u uvodima ne navodi državljanstvo para koji ide na postupak, ali to ide na teret proračuna Republike Hrvatske. Prema tome što ako dođu strani državljani? Hoćemo li mi svi plaćati za postupak stranim državljanima? Životna dob, napisano je, naravno na trošak proračuna, za žene do 42 godine. Međutim, nema gornje dobne granice slijedom koje bi mogli pristupiti postupcima pa se može dogoditi da tako recimo žene sa 60 godina plate i dobiju dijete. To je postojalo u starom talijanskom zakonu do 2004. godine i rezultiralo je neki se sjećate iz medija bizarnim situacijama da su žene od 60 i ne znam koliko godina rodile. Zakon je u Italiji u međuvremenu izmijenjen, mi sad dolazimo na situaciju u kojoj je Italija izmijenila značajno ranije. Imamo jedan problem gdje govori se o ženama bez muškog partnera. I jasno je navedeno da se radi o ženi koja nije u bračnoj i izvanbračnoj zajednici. Znači ona je ili sama ili u istospolnoj zajednici. Međutim, kako se može uistinu utvrditi objektivno neplodnost žene bez muškog partnera i kako će se to dokazati ako ta žena nema redovit spolni odnos sa muškim partnerom pogotovo bez ikakvog navođenja vremenskog razmaka, a mi znamo u medicini da se normalno to očekuje 3 godine i u bračnim parovima da bi se proglasilo da je jedan bračni par neplodan. U članku 11. se govori da ne treba naravno postojati nikakva zajednica muža i žene, dakle embrij se može napraviti i zamrznuti nekoliko godina prije vjenčanja ili registriranja izvanbračne zajednice. Što ako se ta veza raspadne? Nije uopće definirana sudbina tako začetog djeteta. Izvanbračni ili bračni drugovi moraju dokazati svoje stanje. Međutim svaka žena s druge strane može tom pristupiti i za nju se ne traži nikakvo dokazivanje. Prema tome to je jedna prilična nedosljednost. Zakon spominje u članku 12. o mogućim oblicima prirodnog planiranja obitelji imaju pravo na obavijesti itd. Međutim taj zakon uopće ne tretira pitanje prirodnog planiranja obitelji i zapravo je čudno zašto je ta odredba uopće onda unesena u cijeli zakon. S druge pak strane vrlo je interesantno da u članku 13. se govori o mogućim psihičkim postupcima postupka iako se cijelo vrijeme priča da zapravo to nema nikakvih posljedica psihičkih itd. pa je i to jedna od nedosljednosti koje su unutra. E sad dolazimo na ono da su roditelji obvezni do 18. godine upoznati dijete sa činjenicom da ima biološkog oca ili majku različite od njih. Ne navodi se tko će provjeravati tu obvezu. Ono što moram reći da Odbor UN-a za prava djeteta koji jedini tumači primjenu Konvencije o pravima djeteta i koji usko surađuje sa Odborom UN-a za prava žena nije donio nikakvo tumačenje o medicinski potpomognutoj oplodnji i vrlo mali broj danas postoji država koje su potpisnice Konvencije o pravima djeteta a koje omogućuju pravo na saznanje identiteta donatora većina je za anonimnost. Mi smo, želimo se očito ubrojiti u ovaj mali broj. Što ako zametak ne potječe od bilo bračnog, bilo izvanbračnog para nego od žene samice i nepoznatog donora i onda ona odustane od svojih embrija? Koja je sudbina tog ljudskog bića, odnosno tog embrija? U članku 21. je zabranjeno sklapanje ugovora sporazuma ili drugih oblika pisanog ili usmenog dogovora o darivanju spolnih stanica ili zametaka iako nema u kaznenim odredbama nikakve kazne za to. Dakle, potpuno izlišno. U članku 21. se kaže da žena ili muškarac koji su darovali imaju pravo na naknadu nužnih troškova. Dakle mi za odricanje od svog djeteta ćemo dobiti još i novčanu naknadu, a sve to plaćaju porezni obveznici RH. Je li to, pogotovo u ovoj gospodarskoj situaciji, optimalna stvar? U članku 23. se govori o Povjerenstvu za medicinski potpomognutu oplodnju zdravstvenoj ustanovi nije predviđen stručnjak za medicinsku etiku, odnosno bioetičar uopće. Nakon što je rođeno 3 djece istih bioloških roditelja spolne stanice se sukladno ovom prijedlogu uništavaju, a preostali zameci se ne smiju darivati. To drugim riječima znači moraju se uništiti, odnosno ubiti. Prikupljanje stanica u članku 31. ne govori se što će se s time dogoditi, članak 31. zabranjuje surogatno majčinstvo, a članak 32. zabranjuje kloniranje ljudskih bića no kazne su isključivo novčane, usuđujem se reći simbolične, a opet ako se uspoređujemo sa nekim europskim zemljama recimo u Francuskoj se to kažnjava maksimalnom kaznom od 20 godina zatvora. Kod nas jedna skromna novčana kazna kad to napravite. Članak 33., u slučaju smrti oba roditelja tko postaje vlasnik zamrznutih embrija, tko odlučuje o njihovom darivanju, uništavanju, imaju li zakonski nasljednici pravo na zamrznute embrije jer su oni bili vlasništvo pokojnika, hoćemo li oporukom ostavljati embrije? Dakle cijeli jedan niz bizarnosti se otvara sa time. U zakonu nigdje nije regulirana situacija razvoda braka, odnosno raspada izvanbračne zajednice. Što u tom slučaju sa zamrznutim embrijima? Što recimo ako žena želi koristiti te zametke, a muškarac ne želi? Je li zametak bračna stečevina pa ga treba nekako podijeliti? Ništa o tome zapravo u ovom zakonu nema. Ali ima u članku 34. o tome da se može stimulirati ovulacija maloljetnoj ženskoj osobi koja nije tjelesno i psihički zrela ako se očekuje da bi moglo se kasnije to koristiti i kako to onda da u takvoj situaciji za to ne treba pisana suglasnost roditelja ili zakonskih skrbnika, a recimo kad to dijete ode na operaciju krajnika onda treba takva suglasnost. Ali kad se dijete nezrelo odluči da hoće ići na umjetnu oplodnju onda ne treba nitko to potpisati ni složiti se s time. Članak 36. je posebno jedan škakljiv članak, naime u uvodnom tekstu prijedloga zakona i obrazloženju se navodi da je zakonom se uređuje zaštita zametka i da se zabranjuju uvoz i izvoz zametaka. Međutim, u samom tekstu zakona nema takve odredbe. Ja vas podsjećam zakon je samo tekst zakona, nikakvi uvodi, komentari ni ništa, tekst zakona. U tekstu zakona dakle nema zabrane uvoza i izvoza zametaka što stvara apsolutno strahovite mogućnosti. Članak 37. priča o uporabi novih postupaka medicinske potpomognute oplodnje itd. uopće se ne zna koje su to metode, ne navodi se kako recimo će nacionalno povjerenstvo koje imenuje ministra zdravlja u kojem mogu zapravo biti osobe koje su primjerice vlasnici ili djelatnici privatnih poliklinika koje se time bave pa će biti u sukobu interesa. O sukobu interesa se pri tome uopće ne govori što mislim da nije dobro i onda u članku 50.se govori o Nacionalnom povjerenstvu za liječenje neplodnosti, a da pri tome se zapravo vraćam na ono izvorno ovo nije zakon o liječenju neplodnosti, nego o jednom samo malom segmentu. Prema tome, bilo bi logično da se onda zapravo govori o svekolikom liječenju neplodnosti. Prema tome, cijeli jedan niz stvari u ovom zakonu nije riješen. Ono međutim što je također treba spomenuti su financijski aspekti. Tvrdi se da to neće ništa koštati. Hoće, hoće itekako će koštati. Mi znamo da negdje prosječni trošak na teret proračuna po ženi otprilike može doći do pedesetak otprilike tisuća kuna međutim i za dio toga je predviđeno u proračunu sredstva. Međutim, za cijeli niz aspekata nisu predviđena sredstva, niti za kriopohranu spolnih stanica, niti za zamrzavanje zametaka, niti za kriopohranu zameta, niti za premimplatacijske genetske dijagnostike koje su debelo skupe koje nekoliko tisuća eura koštaju, niti za testove pričuve jajnika koje isto tako koštaju, prema tome sve to skupa zapravo značajno košta. Uopće se ne spominje sudbina postojećih zametaka koji sada postoje zamrznuti, ne zna se koliko ih ima. Brojevi variraju, neki tvrde 6 tisuća, neki 8 tisuća, neki 12 tisuća. Što će biti s njima uopće se ne spominje, ali ne spominje se ni kako će se financirati ako će ih se održati, kako će ih se financirati dalje. Tko će to plaćati? Državni proračun. To značajno sredstva košta [[Upadica: Vrijeme poštovani zastupniče.]] Prema tome to su sve primjedbe koje zapravo imamo. A posebice još jedanput bih htio skrenuti pozornost na potpuni nedostatak kaznenih odredbi, dakle neke samo kazne su slabo financijski predviđene. Nema mogućnosti zatvorskih kazni bez obzira na težinu silno ozbiljnih prekršaja odnosno kaznenih djela, nije predviđena stroga kazna za ponavljanje kaznenog djela niti za organizirane skupine koje bi tu djelovale. Nije propisana kazna privremenog ili trajnog oduzimanja licence za rad zdravstvenom osoblju koje prekrši odredbe, nije propisana kazna za davanje lažne izjave kod javnog bilježnika. Hvala vam lijepa.
Hvala vam lijepa. Na vaše izlaganje imamo prijavljena dva ispravka netočnog navoda. Prvi je poštovani zastupnik Igor Kolman. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Reiner ispričavam se ja sam probao sa replikom ali s obzirom da još nismo promijenili Poslovnik onda će morati biti ovako bez prava na odgovor. Dakle, ispravljam navod da je naš posao ovdje da predstavljamo građane i da u tom kontekstu i ugrađujemo religijske ograde u zakone koje donosimo. Ovaj prvi dio naravno štima, naš posao je da predstavljamo građane, ali naš posao je da donosimo svjetovne zakone. Sve religijske institucije zato imaju svoje na neki način zakone kojima onda svojim sljedbenicima propisuje određeno ponašanje. Naš posao je da donosimo svjetovne zakone kojima nikoga ni na šta ne prisiljavamo ako se to kosi sa načelima, ali omogućavamo svima onima da imaju slobodu izbora ako tim izborom ne čine štetu drugima i to je upravo ono što ovim zakonom postižemo.
Hvala lijepa. Sljedeći ispravak netočnog navoda prijavio je poštovani zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Hvala. Netočna je i potpuno neprihvatljiva teza uvaženog kolege Reinera kako bi vjeroispovijest bilo čija i bilo kakvo prebrojavanje po religijskoj osnovi trebalo biti temelj odlučivanja u vrhovnom zakonodavnom tijelu Hrvatske države koja je sekularna država, odvojena od crkve i koja se ne može ravnati recimo to kolokvijalno vjerskim zakonima. Postoje države koje izjednačavaju svjetovno i crkveno pravo dakle ali onda je poznato o kakvim se državama radi i šta se misli u europskom krugu civilizacijskom o takvom načinu funkcioniranja države. Padamo u skolastičke rasprave, dovodimo do apsurda to, a pitanje je vrlo jednostavno, da li ograničavamo nečiju slobodu zadiremo u temeljno ljudsko pravo koje je iznad svih drugih prava, to je sloboda čovjeka da odlučuje o životu.
Hvala lijepa. Za riječ se javio ministar Ministarstva zdravlja poštovani Rajko Ostojić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Hvala lijepo svima onima koji su do sada sudjelovali u raspravi, posebno zahvaljujem gospodinu zastupniku Reineru jer je odustao od svjetonazorske rasprave i ne dvojim da ćete svi vi dalje tako raditi. Ali kolega Reiner je liječnik kao i ja pa ne razumijem "ne radi se o liječenu neplodnosti, jer žena ostaje neplodna", nevjerojatna logika, nevjerojatna. Imate pacijenta koji ima rak želuca, operirate ga, ima metastazu u jetri, on je bolestan, ima dijagnozu. Sad, nećemo ga liječiti? Nećemo ga liječiti pa on i dalje ima dijagnozu karcinoma želuca. Kada bi tu vašu logiku citiram zastupnika Reinera "ne radi se o liječenju neplodnosti, jer žena i dalje ostaje neplodna", onda bi nažalost ja vas lijepo molim da se obratite našem lječništvu mogli reći sljedeći, ne radi se o liječenu karcinoma želuca i ne treba liječiti karcinom želuca jer ostaje dijagnoza karcinom želuca nakon što ga operiramo. Pacijent ima metastazu u jetri. Nevjerojatna logika. Skoro i blizu … [[Govornik se ne razumije.]] Odredbe o zamrzavanju zametaka "Zakon nažalost ne rješava sudbinu zamrznutih zametaka". Tri pitanja, kada su se u Hrvatskoj započeli sa zamrzavanjem embrija? Tko je bio ministar u to vrijeme? I gdje je registar zamrznutih embrija? Tri pitanja, tri odgovora. Zaguglajte. Zamrzavanje embrija u Hrvatskoj je počelo devedesetih godina. Tko je bio ministar? Zna se. Gdje je registar? Ne postoji. Budite oprezni. Budite oprezni. "Zakon ne štiti embrije pet plus pet godina". Da, zakon potpuno jasno, ovaj zakon bolje štiti embrije nego postojeći zakon i brine o embrijima. Kako? Po zakonu, gospodo zastupnici, koji ste neki od vas usvojili, ja sam bio protiv, je postojećem zakonu nije regulirao do kraja zamrzavanje embrija. Dapače, mogu se vratiti tri embrija. Znate što se dešava u praksi? Gospođa Ana Anić sa svojim parom, svojim suprugom odluči da se vrate dva embrija. Pitanje je šta se desilo zadnjih nekoliko mjeseci sa trećim embrijem. E upravo zato smo mi sukladno najboljoj europskoj praksi rekli vraćamo dva embrija. Ovaj zakon bolje štiti, naglašavam, bolje štiti embrije nego prethodni zakoni mog prethodnika i svih vas koji ste za taj zakon glasali. Bolje. Da, štiti izvanredno, 5+5 godina. Znanje se mijenja u medicini eksponencijalnom, eksplozivnom brzinom koja se mjeri 30% u tri godine, četiri. Znači za deset godina će se zakon, medicinska znanost i struka toliko promijeniti da teoretski svi embriji će bit iskorišteni, zašto ne. Teoretski. Počnite pozitivno, uvjeren sam da ste u svom životu uvijek bili za, a ne protiv. Za, ovaj zakon za, ovaj zakon za, za liječenje neplodnosti, a ne protiv. Gospodin zastupnik Reiner je europski i svjetski autoritet u liječenju hiperkolesterolemije između ostalog, kardiologije, hiperkolesterolemije, dakle povišene masnoće. Prije deset godina sam ja moje studente učio da je to gornja vrijednost kolesterola 7,0 pa je ta vrijednost pala na 6,2, na 5,6, sada je vrijednost 5,0. Znači u 10, 15 godina se vrijednost jer je znanost napredovala, promijenila. Pa dozvolite da u periodu, vremenskom periodu od 10 godina to možemo napraviti u gastroenterologiji, čak i u pravnoj znanosti, a da ne govorimo u aktivnoj medicinskoj znanosti, dio tehnologije, pa znate gdje živimo. Dozvolite da u 10 godina se to može promijeniti u svim ostalim poljima medicine, a ne samo hiper … [[Ne razumije se.]] Naravno, ima zločestih glasova koji kažu da se kolesterol snizio sa 7 na 5 zbog farmaceutske industrije, zbog profita, zbog sprege farmaceutske industrije i liječnika. Ja u to ne vjerujem. Ja vjerujem autoritetu kao što je zastupnik Reiner i društvu, ali dozvolite da vjerujete onda i mojim ginekolozima koji su pisali ovaj zakon, embriolozima, biolozima, etičarima. Dozvolite da i druga polja medicine šire svoja znanja kao i primjerice hiperlipoprotenemija. Životna dob da, kliničke smjernice postoje. Ja se bavim gastroenterologijom, mi liječimo naše pacijente sa hepatitisom C primjerice kao cijeli svijet. Životna dob 65 godina. Jer znamo koliko vremena protiče da bi virus uzrokovao što treba uzrokovat nažalost ako ga ne izliječimo. I cijeli niz dijagnoza mi postavljamo kliničkim smjernicama životnu dob pa tako i ovdje. Finska, cijelo vrijeme se pozivamo na Skandinaviju, ima tu životnu dob 40 godina. Ali znamo gospodo zastupnici, da biološka dob i kronološka dob nisu jedno te isto. Zato ovaj zakon štiti zdravlje žena jer im smanjujemo hiperstimulaciju, smanjujemo da naše građanke zbog hiperstimulacije idu u preuranjenu menopauzu i naravno da ćemo štiteći biološku i razumijevajući kronološku dob imati razumijevanja. Prema tome, životna dob kao što kaže zastupnik Reiner, bizarnost, nevjerojatno. Citiram: "Kako se može utvrditi neplodnost žena?", završen citat zastupnika Reinera. Ginekologija je peta godina medicine. Ja pitam internu medicinu, ali sam uvjeren da je to pitanje skoro za, ako ne za specijalistički, to sam rekao zastupniku Milinoviću na odboru, a onda za subspecijalistički. Svi koji meni ne bi znali odgovorit na to pitanje ja bih oborio na ispitu, ocjena 1, sjedni. Članak 23., citiram bizarnost. Volio bih znati što će se desiti ako primjerice, citiram zastupnika Reinera, par, žena ili supruga umre, što će se desiti s tim embrijem. Vraćam se na moje prvo pitanje, '90.-tih godina se započelo sa zamrzavanjem embrija, tko je bio ministar zna se. Nažalost, u tih 15 godina nažalost jer visoko vjerojatno su neki parovi umrli. Volio bih da je to pitanje riješeno i tada i da se tada raspravljalo o tome i razmišljalo o takvim citiram bizarnostima. Nisu bizarnosti kad ljudi umiru. Gospođe i gospodo zastupnici, kolegice i kolege, ovaj zakon štiti embrije bolje nego dosadašnji, ovo je najbolji medicinski zakon Europe, štiti zdravlje žene i djeteta i vjerujte mi, mnoge europske države će se ugledati na ovaj zakon. Volio bih da se o tome razmišljalo '90.-tih. Svaka dijagnoza, bila ona hiperlipoprotenemija znači povećane masnoće, bila ona gastritis, bila čir, bila liječenje neplodnosti. Bit ću sasvim osoban, ja kad idem vadit krv, radim to svake godine jer brinem o svom zdravlju, te ja 24 sata ne osjećam se ugodno, imam strah kakav će mi bit nalaz. Priznajem to. Očekujem nalaz jer naravno ne znam što ću dobiti. E sad uđite u dušu, uđite u dušu po Tomi Akvinskom koji razlikuje tri duše: vegetativnu, emocionalnu i racionalnu dušu, uđite u dušu tih ljudi koji se liječe od dijagnoze neplodnosti. Strah, napetost, bolnost, a čežnja postoji, želja postoji, želja da se izliječiš od neplodnosti, od čira, od hiperlipoprotenemije, od bilo čega. E to je vaša misija, gospođe i gospodo zastupnici. Pomoći, pomoći, pomoći svima onima koji su vas izabrali. Pomoći pacijentima koji se liječe od gastritisa, od neplodnosti, od hiperlipoproteinemije. To je vaša misija, a moja misija je jednostavna. Svima onima koji imaju dijagnozu pružiti najbolju medicinsku praksu. Citirat ću vam samo dva pisma, a dobio sam ih na tisuće, pro et contre, naravno. Poštovani gospodine ministre, bolujem od karcinoma želuca i zahvaljujem vam da su najnoviji lijekovi za liječenje karcinoma želuca na listi lijekova. Drugo pismo. Poštovani, pardon štovani gospodine ministre, ovaj je sa štovani. Bolujemo od liječenja neplodnosti, a s druge strane moji roditelji jedan od karcinoma dojke, a drugi od karcinoma debelog crijeva su zahvaljujući napretku medicine izliječili, odnosno na žalost zaliječili svoju bolest. Zahvalni smo vam svima vama što ste nam omogućili najnovije citostatike, najnoviju terapiju [[Upadica Leko: Poštovani ministre …]] mojim roditeljima, ali nam je žao da nitko do sada to nije omogućio nama. Ja vas molim pomozite onima koji su vas izabrali, gospođe i gospodo zastupnici. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani ministre. Na vaše izlaganje prijavljena su 4 ispravka netočnog navoda. Idemo sa prvim ispravkom. Poštovani zastupnik Davor Ivo Stier. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala potpredsjedniče. Gospodine ministre, rekli ste da je ovaj Zakon o umjetnoj oplodnji koja liječi neplodnost. Međutim, vaši specijalisti koji su pisali ovaj Zakon u članku 4. kažu da umjetna oplodnja tek dolazi u obzir kada specijalist dijagnosticira bezizglednost liječenja neplodnosti. To je članak 4. vašeg istog zakona. Prema tome, iz ovoga ja nisam liječnik, ali barem logički govoreći ovo zapravo kaže da sa umjetnom oplodnjom se ne liječi, naprotiv da ona tek dolazi, stupa i može se aplicirati kada se dijagnosticira evo čitam bezizglednost liječenja neplodnosti. I onda iz tog aspekta ono što je profesor Reiner rekao je potpuno točno. Naravno, točno je i to da mi moramo zakon po mjeri neplodnih parova, da moramo izraziti solidarnost s njima, ali sumnjam da je upravo ovaj prijedlog po mjeri njima. Izgleda više po mjeri zapravo vlasnika privatnih klinika za umjetnu oplodnju koji su i pisali ovaj Zakon. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeći ispravak navoda prijavio je poštovani zastupnik Željko Reiner. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi ministar je vrlo elokventno zapravo iznio jedan cijeli niz stvari. Međutim, kad me je citirao obično je citirao početak rečenice a ne onaj nastavak, a treba uvijek cijelu rečenicu citirati, pa tako i ovo o liječenju kada sam ja predložio da to bude Zakon o načinima liječenja neplodnosti koji bi zapravo inkorporirao načine liječenja neplodnosti kao što je i rečeno, o tom nemamo zakona, a onda bi se ovaj oblik nadopune unutra mogao staviti. Međutim, ono što moram reći slažem se sa uvaženim ministrom. Pitanje medicinske definicije što to jest zapravo neplodnost, a upravo zbog tog sam to i rekao. Zna se vrlo dobro, vrlo dobro što je to neplodnost. To se jako dobro zna. Prema tome, upravo zbog tog što ste to jako dobro znaje potpuno nejasno kako bi se to ustanovilo u osobe koja nema spolne odnose jer baš zato jer se to jako dobro zna. Hvala lijepa.
Hvala lijepa i vama poštovani zastupniče. Sljedeći ispravak netočnog navoda prijavio je poštovani zastupnik Dinko Burić. Izvolite poštovani zastupniče.
… [[Govornik naknadno uključen.]] štovani gospodine ministre ispravljam vaš navod kao netočan kada ste utvrdili da je ovaj Zakon ako sam dobro registrirao najbolji zakon, pa čak i u Europi jer štiti život i zdravlje žene. Ne može biti najbolji, jer štititi život jedne osobe, a ne štititi pravo na život drugog ljudskog bića, a zametak je ljudsko biće nije nešto čime se možemo pohvaliti. Ovdje je stvar uistinu o našim različitim svjetonazorima, o tome što jest, a što nije živo biće i kada život počinje. I Hipokratova zakletva nas podsjeća na to da život počinje začećem i da smo ga dužni štititi od tog trenutka.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Sljedeći ispravak netočnog navoda prijavio je zastupnik poštovani Zoran Vinković. Izvolite.
Ministar je rekao da će medicinska znanost napredovati u idućih 10 godina i to eksponencijalno. Želim ga ispraviti, neće eksponencijalno, jer niti ministar a niti ja kao zastupnik, ni svi mi ovdje nismo Nostradamusi da bi mogli predvidjeti tijek razvoja medicinske znanosti ili drugih znanosti. Isto tako želim ispraviti ministra i nadam se da je pogriješio kada je rekao da će nakon tih 10 godina svih ovih 12 zametaka, odnosno ovih 10 ili 9 koji će biti smrznuti biti upotrijebljeni. To je izuzetno loša poruka koja je vezana za ovaj Zakon, jer ne vjerujem da bi bračni par koji se liječi od neplodnosti, par van bračne zajednice ili poslovno sposobna žena koja se nalazi u nekoj drugoj zajednici ili sama željela imati s obzirom na ovaj postojeći Plan 21 koji na svu sreću neće trajati tih 10 godina imati svih 12 djece, bilo muških ili ženskih. Ponavljam, dijete treba imati i pravo, imati pravo na oca i majku i obitelj.
Hvala lijepa. Iscrpili smo listu prijavljenih ispravaka netočnog navoda. Idemo sa raspravom po klubovima. Hrvatski laburisti i poštovana zastupnica Nansi Tireli.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovani ministre, kolegice i kolege. Pa evo slažem se s time da ne treba raspravljati o svjetonazorima i načelima kada raspravljamo o prijedlogu ovoga Zakona, ali sam isto tako i mišljenja da ne treba raspravljati niti o tome što je netko i kada radio u prošlosti vezano za medicinski pomognutu oplodnju, nego raspravljati o prijedlogu ovoga Zakona koji je danas pred nama u nekakvom uvjerenju da znanost stvarno ide velikim koracima naprijed i da je ova Vlada sadašnja u prednosti u odnosu na nekoga prije već samim tim što imamo po pitanju medicinske pomognute oplodnje neka nova i drugačija saznanja. Mislim da bi fokus trebao ostati na tome, mislim da bismo možda trebali na trenutak zanemariti i kolesterole i žuči i sve ono ostalo o čemu smo počeli govoriti i da mi konačno saborski zastupnici izvršavamo ili počinjemo izvršavati svoju misiju na isti način kao što je izvršava i ministar zdravlja da pomognemo, pomognemo i pomognemo na jedini način i jedinim alatom koji kao saborski zastupnici imamo, a to je ukazivanjem na ono što nam do kraja nije jasno i da budemo više nego zadovoljni što je to stvarno prvo čitanje ovog zakona i da imamo vremena dobiti odgovore na pitanja koja nas muče. Suglasni smo s time da je nužno promijeniti odredbe važećeg zakona u korist svih onih osoba koje zbog zdravstvenih razloga nisu u mogućnosti ostvariti medicinski pomognutu oplodnju. Iz toga razloga podržavajući ovaj prijedlog zakona u tom dijelu uopće ne želimo ulaziti u njegov medicinsko znanstveni dio poštujući struku, stručnost i sva utvrđena medicinska saznanja. Isto tako podržavamo i odluku svakog pojedinca da na osnovu svojih etičkih i vjerskih načela odluči što će i kako napraviti da bi zadovoljio svoju roditeljsku želju. Ipak u prijedlogu ovoga zakona ima nekoliko stvari koje nisu do kraja dorečene, koje ostavljaju dosta prostora sumnji pa i bojazni. O njima treba razgovarati da bi postale transparentnije, jasne i definirane i to je upravo ta misija koju moramo ostvariti i to je naša misija da kao saborski zastupnici pitamo, a da oni koji donose zakon na njih adekvatno i odgovore. Već smo puno čuli danas vezano po svim člancima, međutim ono što evo mene osobno muči je članak 7. stavak 6. u kome se govori o homolognoj oplodnji i koji navodi da preostali zameci koji nisu uneseni u spolne organe žene čuvaju se na teret državnog proračuna RH do 5 godina. Nakon proteka roka od 5 godina zameci se uz pristanak darivatelja daruju radi postizanja trudnoće i rađanja korisniku prava na medicinski pomognutu oplodnju koji pristane na takav postupak. Zašto nakon proteka 5 godina? Što ako darivatelji recimo odluče da nakon godinu ili dvije ako su u medicinski pomognutoj oplodnji dobili dijete više ne žele imati djece, a zameci su kao takvi ostali deponirani negdje? Zašto treba čekati da prođe 5 godina i da 5 godina ti zameci budu na teret državnog proračuna i da bi tek nakon 5 godina roditelji imali pravo reći da li zametke žele donirati ili ne žele kao takve. U stavku 7. piše da se preostale jajne stanice čuvaju na teret proračuna 5 godina, a nakon toga se uništavaju. Međutim, o zamecima ne znamo ništa što se s njima događa nakon određenog navedenog roka. Članak 10. stavak 2. i članak 10. stavak 4., neću ih citirati, pretpostavljam da svi imate prijedlog ovog zakona ispred sebe, ako smo definirali da je neplodnost bolest zašto onda postavljati financijska ograničenja? Nije li svaki pojedinac priča za sebe? Mislim da je jer smo to, baš to, slušali maloprije od gospodina ministra. Pretpostavimo da je iskustvo u liječenju neplodnosti dovelo do ovakvih nekakvih optimalnih rješenja i okvira što se tiče struke. Ovakvim ograničenjem što se tiče godina prvo direktno diramo u Konvenciju o ljudskim pravima i temeljnim slobodama. Naime, u članku 8. stavak 1. konvencije, izričito stoji da svatko ima pravo na poštivanje svog privatnog i obiteljskog života i da se javna vlast neće miješati u ostvarivanje toga prava osim ako je to u demokratskom društvu nužno radi interesa državne sigurnosti, javnog reda i mira ili gospodarske dobrobiti zemlje te radi sprečavanja nereda ili zločina radi zaštite zdravlja ili morala ili radi zaštite prava i slobode drugih. Ovdje bismo se mogli uhvatiti za ovo radi zaštite zdravlja. Međutim, ako je žena u 42. godini psihofizički zdrava, sposobna iznijeti trudnoću kao takvu do kraja i ima mogućnost roditi zdravo dijete tko joj ima pravo to uskratiti? Nije li ustvari jedino na njoj i na liječniku koji je vodi da odluče o mogućim posljedicama po njezino zdravlje, po dobrobit djeteta ali isto tako i o mogućem dobrom ishodu? Ovakvim se ograničenjem dovodi u pitanje i njegova ustavnost. Naime, članak 16. Ustava gdje govori o slobodama i pravima kaže da se sloboda i prava mogu ograničiti samo zakonom da bi se zaštitila sloboda i prava drugih ljudi te pravni poredak, javni moral i zdravlje. Svako ograničavanje slobode ili prava mora biti razmjerno naravi potrebe za ograničenjem u svakom pojedinom slučaju. Mislim da smo baš o ovome prije govorili. U članku 35. Ustavom se svakom jamči štovanje i pravna zaštita njegova osobnog i obiteljskog života, dostojanstva, ugleda i časti. Sve izrečeno potkrepljuje sumnju da je dobno ograničavanje nepotrebno ukoliko se držimo misli da je neplodnost kao takva bolest. Koliko pak ovakvom formulacijom vodimo računa isključivo o trošku državnog proračuna onda to valja deklarativno izreći i u 6 tako često spomenutih načela, možda dodati ono sedmo – načelo štednje. Isto tako kao što sam već rekla u članku 10. stavak 4. opet vodimo računa o toj istoj štednji državnog proračuna ograničavajući broj pokušaja liječenja neplodnosti, a cijelo vrijeme govorimo o tome kako se trebamo izdići iznad nekakvih osobnih stavova, osobnih uvjerenja i razmišljati samo o dobrobiti onih parova i onih ljudi koji žele ostvariti roditeljsko zadovoljstvo. Pa onda se izdignimo iznad toga, ostvarimo svoju misiju i stvarno tim ljudima pomognimo da ostvare svoje roditeljstvo. Već smo govorili o tome da se anulira broj postupaka na teret državnog proračuna nakon rođenja jednog djeteta čime se ne podržava pravo neplodnih osoba na drugo dijete kako imaju ostale građanke i građani u Hrvatskoj. Ovakvom se odredbom umjesto medicinskih uvode financijske restrikcije i socijalno raslojavanje, te će se na taj način stvoriti značajan dio populacije koja neće dobiti optimalno i potpuno liječenje jer će doći u situaciju da si jednostavno nastavak liječenja neće moći sama financijski osigurati. O ovom zakonu bi se moglo pričati jako puno ima strašno puno nedoumica, međutim najviše nedoumica ovaj zakon za nas laburiste izaziva u onom dijelu doniranja zametaka. Ako smo utvrdili da život započinje začećem onda doniranje zametaka jeste u stvari posvajanje djeteta. Mi to barem tako gledamo i to je onaj kamen spoticanja oko koga tražim odgovore i želimo dobiti odgovor upravo na to pitanje. Kada bi se kojim slučajem prije Zakona o medicinski pomognutoj oplodnji bio donio Zakon, Obiteljski zakon u kome bi bilo decidirano navedeno i postupak i način i prava djeteta prilikom usvajanja djeteta, onda pretpostavljam da bi nam i ovaj Zakon o medicinski pomognutoj oplodnji bio kud i kamo jasniji i razumljiviji u tom dijelu doniranja zametaka, odnosno doniranja djeteta, ja ću to tako prevesti. Da li je razlog tome što je ministar zdravlja obećao da će taj zakon on donijeti u roku od 100 dana, pa je igrom slučaja on prije Zakona, Obiteljskog zakona to ne znam. Obiteljskim zakonom majka djeteta je žena koja ga je rodila, a otac djeteta muškarac koji je sa majkom u braku u tom trenutku rođenja djeteta ili izvanbračnoj zajednici. Tu nastaje problem o kome se mora razmisliti zbog svih onih mladih ljudi koji će za osamnaest, devetnaest ili eventualno dvadeset godina života listati registar donora i tražiti imena i prezimena svojih bioloških roditelja. Mora li uistinu zakon nametati roditeljima da kažu djetetu da mu nisu biološki roditelji? Ministar je bio na jednom okruglom stolu u kojoj je, na kome je jedna mama koja je u postupku, jedna žena koja je u sa svojim partnerom u postupku medicinski pomognute oplodnje rekla ovako: "partner i ja se toliko mučimo da dobijemo dijete da jednostavno nemam, i stvorimo obitelj, i jednostavno nemamo namjeru da nakon osamnaest godina tu obitelj rušimo". To su stvari o kojima ovaj zakon još mora reći dosta toga. Mora li se baš slovom zakona biti određen u onom dijelu gdje se određuje sudbina, ne samo djeteta nego i dvije obitelji kao takve, ali i tog čovjeka koji je u najosjetljivijim godinama svoga života, jer ovaj zakon kaže da je to osamnaest godina. To je pitanje, evo koje ovaj zakon između ostalog mora isto tako riješiti. Sada treba razmišljati o budućim posljedicama jer dizanjem ruke za ovakav zakon kakav imamo sada, prijedlog zakona na stolu moramo snositi odgovornost, jednostavno moram. Ta odgovornost jeste misija saborskih zastupnika i tu odgovornost svaki saborski zastupnik mora snositi za sebe. Stoga predlažemo da se stavak 1. i 2. članka 15. brišu uz obrazloženjem da se ovdje kao argument koristi Međunarodna konvencija o pravima djeteta i pravo na očuvanje sastavnica vlastitog identiteta. Međutim mnoge Europske države iako su potpisnice te iste konvencije ne smatraju da je anonimnost u suprotnosti s konvencijom te su našli način da garantiraju anonimnost darivatelja jer je praksa pokazala da donacija nema u državama gdje anonimnost nije zagarantirana. Stavak 4. članka 39. potrebno je brisati ili preoblikovati na način da se uvjeti za rad zdravstvenih ustanova prilagode stvarnom stanju, odnosno da se smanji broj specijalista humane reprodukcije i magistra biologa koji su potrebni za obavljanje određenog broja postupaka godišnje u tim ustanovama ili da se predvidi primjereni vremenski period za prilagodbu. To smo već čuli, mislim od akademika Reinera, nešto na tragu tog pitanja. Naime, prema sadašnjim uvjetima samo jedne ili dvije zdravstvene ustanove zadovoljavaju te kriterije što će dovesti do novih čekanja i zastoja za pacijente i pacijentice koji i tako kako smo već utvrdili čekaju predugo dok njihova reproduktivna dob prolazi. Rekli smo da sat otkucava da je ovaj zakon potrebno donijeti čim prije na dobrobit svih onih koji žele postati roditelji. U podstavku 5. stavka 2. članka 50. iza riječi reprodukcija dodati formulaciju iz različitih medicinskih ustanova. Naime, u nacionalnom povjerenstvu važno je osigurati sudjelovanja osoba iz različitih zdravstvenih ustanova, institucija, klinika i kliničkih centara koji se bave humanom reprodukcijom kako bi se spriječilo nametanje interesa poslovanja samo jedne od navedenih ustanova. Evo stvarno molimo ministra da do drugog čitanja ovoga, uzme u obzir sve ovo što je čuo. Često slušamo od njega u medijima da mi Saborski zastupnici izvršimo svoju misiju pa damo amandmane, da davamo prijedloge, da davamo sugestije. Isto tako ovaj prijedlog zakona je na javnoj raspravi za sve one koji su za njega zainteresirane i samo se iskreno nadam da će do drugog čitanja vrijeme ministar stvarno uzeti u obzir sve ono šta je bilo tko kome je stalo da parovi u medicinski pomognutoj oplodnji postanu roditelji to stvarno i ostvare. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Obavijest zastupnicima, u skladu sa člankom 207. stavak 2. Poslovnika Hrvatskog sabora isteklo je vrijeme u 11 sati i jednu minutu za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Hvala lijepa. Slijedeći za raspravu prijavio se poštovani zastupnik Vojislav Stanimirović u ime kluba SDSS-a. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani ministre. Danas je na dnevnom redu Zakon o pomognutoj oplodnji i hteo bih se osvrnuti na sadržaj ovoga zakona, više na neku polemizaciju koja se ovdje vodi. Mislim da je prijedlog ovog Zakona o medicinski pomognutoj oplodnji da je već više puta danas se čuo da je to usklađivanje sa zakonodavstvom EU, a ova izjava koju je kolega spomenuo koja potvrđuje njegovu usklađenost s pravnom stečevinom mi ćemo nadam se vidjeti u toku drugog čitanja i javne rasprave da li je to tako ili nije. Reproduktivno pravo je jedno od osnovnih prava svake žene i čoveka je i to je svima nama ovdje jasno, ali i važećim zakonom o medicinskoj oplodnji iz 2009. i 2011. godine uređeni su određeni uvjeti za ostvarivanje prava na medicinsku oplodnju ali je istovremeno ustanovljena i nužnost promjena određenih odredbi važećeg zakona u korist osoba koje zbog zdravstvenih razloga do sada nisu bile u mogućnosti ostariti medicinski pomognutu oplodnju. Danas medicinska znanost i tehnologije omogućava primjenu novih, savršenih i zahtjevnijih oblika medicinske pomoći u lečenju neplodnosti. Ovaj predloženi zakon on otvara širi prostor i mogućnosti, daje šansu onima koji se za to odluče, znači samo onima koji se za to odluče, da svoje reproduktivno pravo i iskoriste. Država je tu da im u tome pomogne kao i mi zastupnici koji donosimo zakone. Postoje i oni koji ovaj zakon ne podržavaju i protive mu se, ali oni koji mu se protive mogu ipak koristiti pomognute oplodnje metode koje su njima prihvatljive ili se uopće ne moraju podvrgavati pomognutoj oplodnji ako im to ne dozvoljavaju njihovi ideološki i svjetonazorski stavovi. Neplodnost statistički pogađa svaki 6.par u RH i to saznanje je za sve vrlo često iznenađujuće, misli se na parove koje je teško prihvatljivo. Žene i muškarci su vrlo često razočarani, tužni, slomljeni, ljuti, izgubljeni jer zbog neinformiranosti ne znaju kojim putem i kome da se prvom obrate za pomoć. Vrlo često im je potrebna psihološka pomoć, podrška, dobra i ohrabrujuća informacija, jer liječenje i dijagnostički postupci koji predstoje zahvaćaju njihov cijeli intimni svet. Moraju se pripremiti vrlo često za dugotrajno lečenje kao česte neuspehe koje ovo lečenje nosi i često donosi nova razočarenja i dovodi ih do teških psihičkih stanja s kojima se neki parove teško nose, jer želja za roditeljstvom je iskonska želja i potreba. Razni postupci medicinski pomognute oplodnje se koristi već decenijama, a neki su usavršeni tek u zadnja dva desetljeća, pa ih je važno možda ovdje nabrojati da je to interuteritivna insiminacija, izvantjelesna oplodnja, intercitoplazmatska mikroinjekcija spermija, zamrzavanja i odmrzavanje spolnih stanica, spolnih tkiva i onda na kraju zametaka, prijenos spolnih stanica i zametaka u jajovod. Mislim da tu treba dodati ili maternicu ako jajovodi nisu u dobrom fiziološkom stanju i ovo sporno pitanje zamrzavanje zametaka, šta zapravo podrazumeva ova metoda o kojoj se danas najviše raspravlja. Jasno da kada se postupkom izvantelesne oplodnje dobije dvije ili više virtualna embrija da višak embrija se postupkom kontroliranog zamrzavanja, vitrificiranja na minus 169 stupnjeva može čuvati za kasnije embriotransfere. Sam postupak zamrzavanja i odmrzavanja embrija je strogo kontroliran u specijalnim laboratorijskim posudama koje se čuvaju u tekućem dušiku kako ne bi došlo do oštećenja ili gubitka embrija ili promjena biogenetskog materijala embrija. To je vrlo važno napomenuti. Odmrzavanje i novih embriotransferi rade se znači na zahtjev para kada zatraže njihovu upotrebu i kada ginekolog pripremi sluznicu maternice za prihvat embrija. Važno je i ovdje napomenuti da svi dobiveni embriji nisu odgovarajuće kvalitete za kontrolirano zamrzavanje i odmrzavanje te ovaj proces ne moraju preživeti što se dešava i do 30% embrija. Razina uspješnosti postupaka medicinski pomognute oplodnje veća je kod mlađih žena zbog dobrog hormonalnog balansa, a značajno opada poslije 38 godine života. Pravo na medicinski pomognutu oplodnju na teret državnog proračuna RH ili ministarstva kako smo ovdje videli, prema ovom prijedlogu zakona ima žena do navršene 42.godine života. Ne znam rok zašto je toliki i možda bi bilo dobro razmisliti da li je ovaj rok dovoljan ili objasniti razloge zašto je do te granice postavljeno. Ovaj zakonski prijedlog utvrđuje da u odabiru postupaka medicinske pomognute oplodne odlučju bračni i izvanbračni drugovi odnosno punoljetna poslovna žena koja ne živi u braku ili izvabračnoj zajednici je dosadašnje lečenje ostalo bezuspješno i bez… te koja je s obzirom na životnu dob i opće zdravstveno stanje sposobna za roditeljsku skrb o djetetu zajedno sa liječnikom specijalistom ginekologije s užom specijalizacijom iz humane reprodukcije. I sada postoje homologna oplodnja kojoj se daje prednost jer se koriste vlastite spolne stanice koje mogu biti hormonalno kontrolirano stimulirane kod žena do ovulacije kako bi se postigao veći broj zrelih jajnih stanica i tako oplodilo maksimalno 12 stanica kako to dozvoljava i predviđa ovaj zakon. Ovim se štiti zdravlje žene i sprečava je se u nekom ponovnom izlaganju novim zahvatima. Svi korisnici prava na medicinski pomognutu oplodnju obavezni su znači u pisanom obliku izjasniti se da žele oplodnju do dvije ili više jajnih stanica. Ukoliko se izjasne znači za više od dvije jajne stanice u spolne organe žene unose se dvije oplođene jajne stanice, a preostali zameci odnosno jajne stanice zamrzavaju. Zakonski prijedlog on predviđa i heterolognu oplodnju kada iz medicinskih indikacija nije moguće osigurati vlastite spolne stanice nego se koriste spolne stanice darivatelja ili darovani zameci drugih osoba koje su na to dali pismeni pristanak. U europskim zemljama vidimo u zakonu da 19 članica europskih zemalja ima posebni Zakon o medicinski pomognutoj oplodnji, a u 8 država u Europi ti postupci su regulirani u okviru drugih zakona. Ovaj prijedlog zakona predviđa da kod hterologne oplodnje treba obaviti razgovor sa magistrom psihologije i liječnikom specijalstva psihijatrije koji treba da obave bračni drugovi i kada ih se treba upoznati sa mogućim psihičkim učincima postupka medicinske oplodnje. O provedenom savetovanju bračnih drugova oni dobijaju od magistra psihologije i liječnika specijalista koji izdaju potvrdu da je to obavljeno. U Njemačkoj postoji vezano za heterolognu oplodnju i psihosocijalno savetovanje kod neispunjene želje za djetetom kod bračnih parova, a posebice neplodnih žena što se smatra poželjnim i korisnim. I na tom tragu je i odgovor na pitanje šta bi se trebalo psihološkim savjetovanjem postići i u kojem trenutku bi se ono trebalo provesti. Na tom tragu valjalo bi u Hrvatskoj tražiti neka slična rješenja. S pravnog aspekta gledano, zakon predviđa da u ustanovi gdje se vrši pomognuta oplodnja da se obavlja i razgovor s magistrom prava te ustanove i kada se i za to izdaje određena potvrda. Vezano za to, za pravno savjetovanje u skladu sa Konvencijom o pravu djeteta se upoznaju budući roditelji koji dobiju dijete pomognutom oplodnjom da dijete sa svojih 18 godina treba da sazna o svom začeću, pomognutoj oplodnji i tko su mu biološki roditelji što je u skladu sa Konvencijom o pravu djeteta. Predloženi zakon, on sadrži odredbe i o Državnom registru o medicinski pomognutoj oplodnji koji ministarstvo nadležno za zdravlje uređuje da osoba začeta i rođena uz pomoć medicinski pomognute oplodnje, darovanom sjemenom stanicom i darovanom jajnom stanicom i … [[Ne razumije se.]] zametkom, … [[Ne razumije se.]] ima pravo na uvid u to i upisnik podataka o začeću o svim podacima o svom biološkom porijeklu, uključujući podatak o identitetu darovatelja sjemene stanice odnosno darivatelja jajne stanice, odnosno darivatelja zametka. Ovo je iz zakona iščitano i bitno je naglasiti da je u nekim zemljama po literaturi pravo na uvid o identitetu darivatelja sjemene stanice, jajne stanice ili darivatelja zametka dovelo do smanjenja dobrovoljnih darovatelja što će i kod nas tek vrijeme i praksa pokazati kako će se odraziti na saznanje o tome. Uvid u podatke o darovatelju spolnih stanica odnosno zametaka predviđen je da se može dati zakonskom zastupniku osobe, liječniku osobe ako to ide na njihov zahtjev i ako to odobri Nacionalno povjerenstvo. I također pravo na uvid u upisnik i podatke o darovateljima ima sud i državno tijelo. Značajno je naglasiti da je profesionalna tajna jamstvo zaštite privatnosti postupaka medicinski pomognute oplodnje i darivanja spolnih stanica odnosno zametaka što ovaj zakon predviđa. Ovaj zakonski prijedlog sadrži i odredbe o zdravstvenim ustanovama koje imaju ovlasti za obavljanje medicinski pomognute oplodnje, koje moraju biti vrhunski opremljene za obavljanje pomognute oplodnje, a čuli smo da ovdje ima samo dvije takve ustanove i ne smije se dozvoliti da se ovi poslovi obavljaju u neadekvatnim ambulantama ili klinikama. To će nadamo se kroz ovaj zakonski prijedlog i odredbe vezano za Nacionalno povjerenstvo i kroz državni registar biti regulirano. Najčešće i najspornije pitanje je ovdje šta se dešava i šta će se dešavati sa preostalim zamecima koji nisu uneseni u spolne organe žene i tu se navodi da se nakon proteka roka od 5 godina zameci uz pristanak darivatelja daruju radi postizanja trudnoće i rađanja drugom korisniku prava na medicinsku pomognutu oplodnju koji pristane na takav postupak. I sad tu se postavlja jedna dilema, s obzirom da država skrbi prvih 5 godina, a ostalih 5 godina ukoliko su bračni drugovi u mogućnosti da plaćaju za čuvanje tih zametaka, da li postoji neka bojazan da oni koji nemaju sredstava financijski za to plaćanje, a nisu uspjeli u prvih 5 godina osigurati medicinsku oplodnju i roditi novorođenče da li su oni time kažnjeni jer nemaju novac i njihovi zameci ne mogu da se čuvaju naredne godine ako za to nisu platili. I na kraju, prijedlog zakona predviđa i priziv savjesti, vidim da rijetko tko je o tome nešto rekao, da zdravstveni radnici i nezdravstveni radnici koji bi trebali provesti ili sudjelovati u provođenju postupaka medicinski pomognute oplodnje da oni imaju pravo pozvati se na priziv savjesti zbog svojih etičkih, vjerskih i moralnih nazora odnosno uvjerenja te odbiti provođenje postupka medicinski pomognute oplodnje ili sudjelovati u tom postupku. Znači tu se misli prvenstveno na zdravstvene i nezdravstvene radnike ukoliko u okviru svojih vjerskih, etičkih i moralnih razloga ne žele učestvovati u ovom poslu. Nacionalno povjerenstvo medicinski pomognutu oplodnju ono bi trebalo da posluži s obzirom na sastav od 9 članova gdje je jedan predstavnik ministarstva, zatim jedan predstavnik prava i predstavnik psihologije ili psihijatrije kod heterogene oplodnje, jedan magistar biologije. I značajno je ovdje napomenuti da bi možda bilo dobro da tri liječnika specijalista ginekologije s užom specijalizacijom iz humane reprodukcije budu iz različitih ustanova koji normalno da su educirani iz ove oblasti zbog mogućih zloupotreba kod medicinski pomognute oplodnje. I tu je jedan predstavnik Nacionalnog bioetičkog, znači imamo i to povjerenstvo iz područja medicinske etike i jedan predstavnik ispred udruge pacijenata. I mislim da ovaj Državni registar medicinski pomognute oplodnje da će on regulirati sve moguće zloupotrebe i manipulacije jer on će zapravo evidentirati sve što se tiče pomognute oplodnje, rođenja djeteta, zatim darivatelja spolnih stanica, zametaka i na državni registar se računa da će on spriječiti kroz izdavanje jedinstvenog identifikacijskog broja svaku zloupotrebu i moguću zloupotrebu sa zamrznutim zamecima. U državnom registru ovi podaci se čuvaju trajno, znači tu nema ograničenja što je također dobro zbog vijeka i trajanja života čovjeka i klub SDSS-a će podržat ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Sljedeći Klub zastupnika u Hrvatskom saboru HDSSB-a i poštovani zastupnik Dinko Burić. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, poštovane kolegice i kolege. I danas, godinama nakon svečanosti davanja prisege mnogim liječnicima u sjećanjima gordo i u mislima odjekuju riječi Hipokratove zakletve, među njima i one koji glase: U času kada stupam među članove liječničke profesije svečano obećavam da ću svoj život staviti u službu humanosti. U vršenju dužnosti prema bolesniku neće na mene utjecati nikakvi obziri vjere, nacionalnosti, rase, političke ili klasne pripadnosti. Apsolutno ću poštovati ljudski život od samog začetka. Niti pod prijetnjom neću dopustiti da se iskoriste moja medicinska znanja suprotno zakonima humanosti. Ovo obećavam svečano, slobodno, pozivajući se na svoju čast. Ove odredbe zakletve koju smo dali obvezuje svakoga od nas liječnika ne praviti razliku među našim pacijentima, bolesnicima ni iz kojeg razloga i ni prema kojem kriteriju, a Hipokratova zakletva posebno naglašava naše obećanje apsolutno ću poštovati ljudski život od samo začetka niti pod prijetnjom neću dopustiti da se iskoriste moja medicinska znanja suprotno zakonima humanosti. Danas raspravljamo o prijedlogu zakona koji u hrvatskoj javnosti izazvao, izaziva i zasigurno će i na dalje izazivati mnoge dvojbe kako u stručnim liječničkim krugovima, tako i među ljudima koji nisu profesionalno, ali jesu ljudski zainteresirani kakva ćemo zakonska rješenja u konačnici donijeti. Ja danas u svojoj raspravi namjerno neću prešutjeti jednu vrlo važnu činjenicu, onu da je ovaj zakonski prijedlog izazvao nebrojene rasprave i u crkvenim krugovima. I što god tko o tome mislio to se ne treba niti se smije olako zanemarivati i preko toga s podozrenjem prelaziti. S obzirom na činjenicu da vjernici u Hrvatskoj čine uvjerljivu većinu stanovništva ne razmišljati i ne raspravljati i o stavu crkve u Hrvatskoj je nepromišljeno pa i nedopustivo. Poštujući pravo svakoga na vlastiti izbor, vlastita uvjerenja i životne svjetonazore, donošenje zakonskih rješenja kojima se volja manjine nameće volji većine u najmanju ruku nije u duhu temeljnih demokratskih načela. Današnji prijedlog zakona o medicinski pomognutoj oplodnji govori o području koje je povezano s brojnim etičkim pitanjima. I činjenica jest da su mnoga od tih etičkih pitanja vezana ne samo uz moralni nauk crkve već i uz temeljne principe liječničke profesije sadržane već u spomenutoj Hipokratovoj zakletvi. Činjenica je kako je moderna znanost dosegnula u današnje vrijeme donedavno nezamislive granice. Ali upravo se u toj činjenici krije i neopisiva opasnost stvaranja iluzije o neograničenoj moći te znanosti koja u konačnici umjesto da pomaže ljudima vrlo lako može početi i raditi u korist vlastite štete i ljudskog bića i ljudskog roda. I današnji prijedlog zakona govori u prilog omogućavanja provođenja tehnički mogućih, ali etički često nedopustivih postupaka koji narušavaju dostojanstvo samog ljudskog bića. Spomenuo sam već crkvu. Ona u svom moralnom nauku odbacuje umjetnu oplodnju. No, s crkvenog stajališta još je moralno neprihvatljivija činjenica da su postupci umjetne oplodnje često vezani uz uništenje zametka, dakle ljudskog života u samom začetku. Slične dileme nalaze se i u mnogim drugim zemljama, pa i u onim zemljama s tradicijom sličnom našoj, na primjer također većinskih katoličkih zemalja poput Italije i Austrije. Zakonska rješenja u pogledu tog pitanja u tim zemljama predstavljaju neku vrstu kompromisa, načelno dopuštaju umjetnu oplodnju uz ograničenja kojima nastoje umanjiti štetu. Jedan od osnovnih problema koji pobuđuje ovaj današnji prijedlog zakona odnosi se na činjenicu da se u traženju najboljeg zakonskog rješenja mora prije svega voditi računa o interesu i zaštiti prava djeteta. U uvodnom dijelu ovog prijedloga zakona predlagatelj zakona već frazeološki navodi kako se, citiram: "Ovim zakonskim prijedlogom usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije, s pravnom stečevinom Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe posebno naglašavajući tri direktive onu 2004/23, 2006/17 i 2006/86." Namjerno sam ovo naveo. Vidjet ćete zašto kasnije. Navodi se i kako se ovim prijedlogom zakona potvrđuje dosljednost u poštivanju Konvencije o zaštiti ljudskih prava i dostojanstva ljudskog bića u pogledu primjene biologije i medicine i to ugradnjom odredbi o zaštiti ljudskih prava i zabrani kloniranja ljudskog bića. K tome navodi se i to kako se ovim Zakonom poštuju i odredbe članka 7. stavak prvi UN-ove Konvencije o pravima djeteta koje propisuju da dijete ima, citiram: "Koliko je moguće pravo da zna tko su mu roditelji." No, u prijedlogu ovoga Zakona piše se s čim se on usklađuje, ali ne piše s čim ovaj i ovakav prijedlog zakona nije u skladu već u najblaže rečeno raskoraku. Zašto predlagatelj zakona kada već govori o Konvenciji o pravima djeteta ne spomene odredbe iste te Konvencije koje između ostalog obvezuju države i njihove institucije da citiram: "U prvom redu vode računa o interesima djeteta, te da je pravo djeteta ne samo poznavati svoje roditelje već i uživati njihovu skrb, ali i pravo djeteta da odrasta i uz oca i uz majku i da uživa skrb oba, a ne samo jednog roditelja." A što mi nalazimo u ovom prijedlogu zakona? U članku 10. stavku 3. uz određene uvjete stoji odredba: "Pravo na medicinsku pomognutu oplodnju ima i punoljetna poslovno sposobna žena koja ne živi u braku ili u izvanbračnoj zajednici." Gdje je tu poštivanje Konvencije o pravima djeteta u pogledu u prvom redu vođenja računa o interesu djeteta i njegovih prava da ne samo poznaje roditelje i uživa njegovu skrb i to oba roditelja već i da odrasta i uz oca i uz majku. Zašto se prešućuje i to da ta ista Konvencija o pravima djeteta temelji se na četiri opća načela od kojih treće načelo izričito navodi, citiram: "da pri donošenju svih odluka ili izvršenju postupaka koji utječu na dijete ili na djecu kao skupinu najvažnije mora biti dobrobit djeteta i da se to odnosi kako na odluke koje donose vladina upravna ili zakonodavna tijela, tako i na odluke koje donosi obitelj." Treba li predlagatelja ovog Zakona podsjetiti i na odredbi članka 16. stava treći UN-ove Opće deklaracije o pravima čovjeka u kojem stoji da je, citiram: "Obitelj prirodna i osnovna društvena jedinica i ima pravo na zaštitu društva i države." Da li je predlagatelja ovoga Zakona vodio računa i o odredbama Ustava Republike Hrvatske. U članku 21. stavak 1. svatko ima pravo na život. Članak 23. stavak 1. Nitko ne smije biti podvrgnut bilo kakvu obliku zlostavljanja ili bez svoje privole liječničkim ili znanstvenim pokusima. Članak 62. stavak 1. Obitelj je pod osobitom zaštitom države. I članak 65. stavak 1. Dužnost je svih da štite djecu i nemoćne osobe. A u ovom prijedlogu zakona u spomenutom članku 10. stavku trećem kao poželjno i dobro rješenje za odgoj i odrastanje djeteta navodi se odrastanje samo uz jednog roditelja, uz majku bez oca. No, odredba ovog članka 10. stavak 3. ovog prijedloga zakona nije u suprotnosti samo sa spomenutom Konvencijom o pravima djeteta i Općom deklaracijom o pravima čovjeka. Ona je u suprotnosti i sa odredbama istog ovog prijedloga zakona. Naime, člankom 11. ovog prijedloga zakona u stavku prvom izričito se kaže: "Brak ili izvanbračna zajednica mora postojati u trenutku unošenja spolnih stanica ili zametaka u tijelo žene." Nije ovo na žalost jedina dilema koju ovaj prijedlog zakona pobuđuje u javnosti, pa tako i kod nas u Klubu zastupnika HDSSB-a. Jedna od najspornijih odredbi odnosi se na članak 7. ovog prijedloga zakona kojim se definira kako je za razliku od dosadašnjeg zakona dopušteno postupcima pomognute oplodnje dobiti najviše 12 jajnih stanica koje se sve mogu i oploditi, a od tako nastalih 12 oplođenih jajnih stanica, tj. zametaka u spolne organe žene dozvoljeno je unijeti najviše dva, iznimno i tri zametka. Izravno vezano uz ove sporne odredbe jest i sudbina i daljnje postupanje sa preostalim zamecima. Naime, ovim prijedlogom zakona predviđeno je da se preostalih 10 ili 9 postupcima medicinski pomognute oplodnje dobivenih zametaka, a koji nisu unijeti u spolne organe žene da se isti zamrznu i da se tako zamrznuti čuvaju do pet godina na teret državnog proračuna Republike Hrvatske s mogućnošću da se nakon proteka tog roka od 5 godina a po želji bračnih, odnosno izvanbračnih drugova i na njihov trošak u tako zamrznutom stanju zameci drže još do pet godina. U svemu ovome sporno je i etički nedopustivo ne samo postupcima medicinski pomognute oplodnje proizvođenje viška zametaka već i potom njihovo pohranjivanje i stvaranje tzv. banke zametaka, zamrzavanje, odmrzavanje, a u konačnici i uništavanje neiskorištenih, tj. neupotrijebljenih zametaka. No, sporno je i to da se taj višak ne koristi samo za pod određenim uvjetima implantaciju u maternicu buduće majke već se htjeli mi to priznati ili ne između ostalog koriste i u produktivnoj dijagnostici, u eksperimentima i postupcima liječenja s matičnim embrionalnim stanicama ovisno o pravnoj regulativi. Već sam istaknuo činjenicu da znanost i medicina svakog dana napreduju i razvijaju se nezamislivom brzinom, ali i sve više dolaze u iskušenje zanemarivanja etičke dimenzije, manipuliraju s definicijom početka i kraja života, eksperimentiraju s embrijima i fetusima, sudjeluju u prekidima trudnoće i u eutanaziji. U tom kontekstu ponovno podsjećam na uvod u raspravi naglašenu Hipokratovu zakletvu koja nas liječnike obvezuje na čuvanje dostojanstva ljudskog bića od trenutka začeća do završetka života. Koji god motivi pokretali znanstvenike na znanstvena istraživanja mora se uvijek voditi računa o granici koja razdvaja dobrobit čovjeka od manipulacije s dostojanstvom ljudskog bića. Ovaj prijedlog zakona nije za hrvatsku javnost neočekivan, naprotiv još tijekom predizborne kampanje kukuriku koalicije najavljeno je donošenje novog zakona s naglaskom na mogućnost zamrzavanja većeg broja zametaka. Ovaj prijedlog Zakona o medicinski pomognutoj oplodnji u suglasju je s tzv. liberalnim svjetonazorom predstavnika danas vladajuće koalicije. Rekao je današnji ministar zdravlja u jednom intervjuu da je sadašnji Zakon o medicinski pomognutoj oplodnji citiram, "rigidan, konzervativan zakon 20. stoljeća koji će vrijediti za sve naše građane koji smatraju da život počinje spajanjem muške i ženske spolne stanice, a budući ovaj današnji zakon će biti za građane koji žele zakone i spoznaje 21. stoljeća tj. za one koji smatraju da život počinje rođenjem djeteta, prvim plačem ili kad mama osjeti prve pokrete." Dozvoljavajući vama uvaženi gospodine ministre pravo na vaše mišljenje i vaše liberalne svjetonazore temeljene kako vi rekoste na zakonima i spoznajama 21. stoljeća ja se kao također liječnik s vašim stavom i mišljenjem ne slažem pa makar vi to možda smatrali zaostalim, nazadnjačkim, rigidnim i konzervativnim razmišljanjem. I ne samo ja, gospodine ministre, mi koji drugačije mislimo od vas smatramo da život počinje spajanjem ženske i muške spolne stanice, a ne rođenjem, prvim plačem ili kada mama osjeti prve pokrete. Oplođena jajna stanica je zametak i život je počeo, a ovim prijedlogom zakona višku zametaka, živih bića, namijenjena je sudbina pohranjivanja u banku zametaka, zamrzavanje i odmrzavanje. Živa bića pohranjujemo u banke kao da se radi o predmetu budućeg trgovanja, živa bića zamrzavamo čime se na najgrublji način krši temeljno ljudsko pravo na život, a novo, jedinstveno i neponovljivo ljudsko biće dijete svodi se na potrošni materijal, na sredstvo manipulacije kojeg se može selektirati, trošiti, odbacivati i uništavati. A oni koji ih zamrzavaju unaprijed znaju da će prilikom odmrzavanja najmanje 30% tih živih bića umrijeti. I to se još naziva zlatnim standardom. I ne samo da nema pravne definicije da život počinje tek rođenjem već naprotiv i neke sudske odluke na europskoj razini, a tako se često pozivamo na Europu pri donošenju naših hrvatskih zakona, upućuju u najmanju ruku da i u Europi takav vaš stav o početku života ne prolazi. Danas je već spomenuta nedavna odluka Suda pravde EU u Luksemburgu iz listopada prošle godine u slučaju Greenpeacea protiv jednog njemačkog istraživača. Sud je prihvatio stajalište prema kojemu ljudski život počinje u trenutku oplodnje jajne stanice sa spermijem, dakle u trenutku začeća i zabranio je patentiranje onih istraživanja koja uključuju uništavanje ljudskih zametaka, odnosno embrija. A Sud pravde EU je svojom presudom u gore spomenutom slučaju štitio primjenu članka 6. Direktive 98/44. koju predlagatelj današnjeg zakona uz sve one direktive koje je spomenuo slučajno ili namjerno ne spominje u tekstu ovoga zakona. K tome treba se naglasiti kako niti jedan nacionalni ustav, niti međunarodne konvencije ne definiraju da ljudski život počinje rođenjem djeteta. Uz već spomenutu presudu Suda pravde EU spomenut ću i odluku Europskog suda za ljudska prava u Strasbourgu iz studenog prošle godine u slučaju tužbe protiv Austrije koja ne dopušta medicinski pomognutu oplodnju uz pomoć doniranih spolnih stanica, a kojom je sud utvrdio da Austrija spomenutom zabranom prije svega daje prioritet dobrobiti djeteta. Relativiziranje početka života relativizira i ljudsku savjest i struku i znanstvene spoznaje i europske i svjetske deklaracije i konvencije i Kodeks liječničke etike i Hipokratovu zakletvu i Ustav RH pa i diskriminirajući znatnu većinu građana naše Domovine kojima je takav stav u suprotnosti i sa njihovim vjerskim uvjerenjima. Brojne su dakle prije svega etičke dileme koje se javljaju u pogledu medicinski pomognute oplodnje i to ne samo u Hrvatskoj već i u Europi i cijelome svijetu i to ne od danas. Podsjetit ću u tom pogledu na konstatacije izrečene u raspravi sa 7. svjetskog sastanka nacionalnih etičkih povjerenstava održanog u Parizu još 2008. godine. Tom prilikom, dobro poslušajte, dvoje visoko pozicioniranih francuskih dužnosnika, francuska ministrica zdravlja i član francuskog Parlamenta kritizirali su pojedine liberalne svjetonazore uspoređujući ih s nacizmom s obzirom na selekciju i uskraćivanje prava na život embrija, eutanaziju hendikepirane djece, nemoćnih, neizlječivo bolesnih i starih osoba naglašavajući opasnost od nove eugenike. Kritizirajući materijalističku orijentiranu kulturu koja između ostalog ne poštuje dostojanstvo života, postavljeno je tamo i provokativno pitanje – postaju li znanstveno-istraživački laboratoriji krematoriji? Imati drugačiji svjetonazor od liberalnog, naprednog i svjetonazora 21. stoljeća koji je evo temelj i za ovaj današnji prijedlog zakona neki smatraju nazadnim, rigidnim, konzervativnim svjetonazorom prošloga stoljeća. Ali to je naš svjetonazor i kao što neki imaju pravo na svoj tako i mi imamo pravo na svoj. I imamo pravo ne samo reći da za nas biti gay nije ok već i reći da za nas nije prihvatljivo bilo kojim zakonskim rješenjem štiteći pravo na zdravlje i život jedne osobe ne samo ne štititi već i svjesno ugrožavati pravo na život drugog ljudskog bića, u ovom slučaju djeteta. A zametak jest živo ljudsko biće, dijete. Jer život počinje začećem i tome nas uči ne samo vjera već i Hipokratova zakletva, ali i odluke najviših europskih sudova. A prilikom donošenja bilo kojeg zakona podsjetit ću svakog eventualnog predlagatelja zakona na riječi iz Evanđelja po Luki "Jao vama zakonoznanci, tovarite na ljude terete nepodnosive, a sami ni da ih se prstom dotaknete." Na kraju klub HDSSB-a zbog svega navedenog protivi se ovakvom prijedlogu Zakona o medicinski pomognutoj oplodnji. Hvala.
Hvala lijepa poštovani zastupniče vama i klubu. Na vaše izlaganje prijavljena su dva ispravka netočnog navoda. Prvi je poštovani zastupnik Marin Jurjević. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala. Netočna je tvrdnja kolege Burića, citiram ga, "volja manjine se nameće volji većine." Ovdje će se zakon donijeti ili neće, ako se donese donijet će se voljom većine. Doduše on je sam ispravio sebe u drugom dijelu svog izlaganja kad je rekao kako je vladajuća koalicija, danas vladajuća koalicija, u kampanji jasno javno i glasno rekla da će ovakvi zakon predložiti i dobila podršku većine građana Hrvatske. Dakle gospodine Buriću mi predstavljamo većinu građana, a vi predstavljate manjinu. U tome je razlika. A vrlo je upitan moralni stav da li je bolje da dijete nije živo nego da ne poznaje jednog roditelja recimo. I to je dilema i moralna i etička i duboko ljudska.
Hvala lijepa. Sljedeći ispravak netočnog navoda prijavila je poštovana zastupnica Biljana Borzan. Izvolite poštovana zastupnice.
Zahvaljujem. Ispravila bih netočan navod da se ovim zakonom ističe da su jedno roditeljske obitelji, odnosno samohrano majčinstvo nešto što je poželjno. Dakle, ovaj zakon prihvaća i priznaje žene koje žele imati djecu. Dakle on osim bračnih i izvanbračnih zajednica i ljudi koji ne mogu imati djecu priznaje i ovu kategoriju ljudi, odnosno žena koje žele imati svoje potomstvo a nisu do sada bile uspješne u tome jer su imale, odnosno liječile su se zbog neplodnosti. Također ispravljam još jedan netočan navod, a to je da u Austriji je zamrzavanje zametaka dozvoljeno za razliku od onoga što ste vi doktore Burić rekli.
Hvala lijepa. Iscrpili smo listu prijavljenih klubova zastupnika u Hrvatskom saboru za raspravu o Prijedlogu Zakona o medicinski potpomognutoj oplodnji. Prelazimo na raspravu od, u trajanju o 10 minuta, pojedinačnu raspravu zastupnika. Prva za riječ se javila poštovana zastupnica Biljana Borzan. Izvolite poštovana zastupnice.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo danas je pred nama zakon koji smo, kojim smo ustvari odlučili okrenuti ili obrnuti situaciju koja je dosada bila i odnosno koja je bila zbog dosadašnjeg zakona i javnosti jasno poručili kada srce kaže dijete, Vlada odlučno kaže da. Ovo je zakon koji je izazvao popriličnu buru u prošlom mandatu i moram priznati da ne pamtim da sam ikada dobila toliko mail-ova, poruka ljudi kojih se ovaj zakon tiče ili ih se ticao jer su prošli taj jedan mukotrpan proces pokušavanja dobiti dijete na umjetnom, odnosno pomognutom oplodnjom i onaj tko se nije našao u takvoj situaciji možda ne razumije zašto ovaj zakon izaziva toliko baš bunt. No, želja za potomstvom je nešto što je usađeno u svako živo biće i to je jedan nezadrživ nagon, i zbog toga sigurno ljudi koji su spremni imati djecu nema što ne bi učinili da do toga dođu. Ovaj zakon je važan iz više razloga. Jedan je taj da on direktno utječe na sudbinu gotovo petine parova u Hrvatskoj koji ne mogu imati djecu na prirodan način. Bitan je i zato što utječe na natalitet u našoj zemlji. Nažalost mi kao država smo u korak sa mnogim drugim državama u svijetu, naprednim državama u kojima je natalitet u opadanju, i svaka Vlada, odnosno svaki Parlament ima odgovornost učiniti sve da tu sliku popravi dakle da taj negativan trend ublaži ili zaustavi. Ovim zakonom smo odlučili manjkavosti dosadašnjeg zakona ustvari ispraviti. Dosadašnji zakon, evo mnogi su ovdje i upotrebljavali taj izraz da je bio popriličan rigidan i da je umanjivao mogućnost pozitivnog ishoda u borbi za potomstvo. Smatram da se danas o ovom zakonu o kojem raspravljamo, radi o zakonu koji je istovremeno vrlo suvremen u skladu sa znanstvenim dostignućima moderne medicine koje imamo na raspolaganju, a opet da uvažava društvo u kojem živimo. Prijepora je bilo i naravno bit će ih. Ovo je tema oko koje teško možemo naći konsenzus, to se vidjelo i iz prethodnih rasprava, ali na nama svima je ovdje odgovornost da donesemo zakon koji će najbolje i najviše ići na ruku onima kojih se tiče. Dakle, da što više olakšamo ljudima koji su u tom jednom mukotrpnom postupku, procesu da što lakše i što brže dođu do svog cilja, odnosno da dobiju dijete. Ovim prijedlogom mijenjamo nešto što je najviše ustvari i izazvalo prijepora, a to je mogućnosti zamrzavanja zametaka. Isticane su različite religiozne etičke dvojbe oko toga, a ja ovdje sada apeliram da ostavimo onima kojih se ovaj zakon tiče da oni odluče imaju li etičkih ili moralnih dilema. Dakle, ukoliko žele neka koriste mogućnosti ovog zakona ukoliko im to po njihovim moralnim, etičkim, religioznim uvjerenjima nije prihvatljivo neka naprosto ne koriste. Ne treba također zanemariti činjenicu i da je ovo zakon koji će, mukotrpan proces, traumatičan proces i za zdravlje žene rizičan proces hormonske stimulacije poprilično ublažiti ili smanjiti i da će se u krajnjoj liniji, moramo i to naglasiti, i financijska sredstva manje izdvajati. Bez obzira košta li postupak medicinski potpomognute oplodnje državu ili pojedinca to je trošak koji se može potpuno izbjeći, a pritom se uspješnost postupka povećava na 60%, dakle zamrzavanjem zametaka. Najvažnije od svega je da također naglasimo još jednu stvar, a to je da zamrzavanjem embrija dajemo šansu ljudima koji potomstvo zbog nekih okolnosti u životu, nekakve nesreće ili bolesti to više ne bi mogli. Žao mi je što su se u javnosti od onih koji ne podržavaju ovaj zakon pojavile različite dezinformacije npr. kako je ovo zakon koji ne liječi neplodnost, da ima svega trinaest ili šesnaest postotnu uspješnost, a žene se bespotrebno, da ne kažem teške izraze kojima se čak koristilo poput šopaju hormonima i slično to je zaista uvrjedljivo za ženu o kojoj se, na kojoj se, o kojoj se na takav način govori. No, ti podaci naprosto nisu točno, ali čak i da jesu osobe koje ne mogu imati potomstvo prirodnim putem, dakle za njih su šanse nula posto. Njima i da je uspješnost postupaka pomognute oplodnje 5% njima je to kao kuća velikih 5%, ali naravno kao što rekoh ti postotci su kud i kamo viši. Dosadašnji zakon priznavao je samo bračnu zajednicu kao preduvjet za potomstvo, malo smo već i o tome razgovarali. Ovim zakonom se omogućava i ljudima koji su u izvanbračnoj zajednici da imaju potomstvo, a također i ženama koje nisu do sada, odnosno liječene su zbog neplodnosti a žele imati dijete. Naravno da je najbolja varijanta da dijete odrasta, rađa se i odrasta uz oba roditelja, ali mislim da mi koji smo imali sreće da dobijemo svoju djecu u braku dakle, da nemamo pravo postavljati se iznad onih koji imaju drugačije životne okolnosti. Dakle, smatram da im se mora omogućiti i ja sam to govorila i u prošlom mandatu. Na žalost život nas često uči da roditeljstvo i potomstvo, odnosno bračna zajednica i sretno djetinjstvo ne moraju imati veze jedno s drugim. Dakle, osobno sigurna sam da svi poznamo jednoroditeljske obitelji u kojima djeca rastu sretna i bez osjećaja nedostatka roditelja, a isto tako poznamo mnoge obitelji u kojima dijete ima oba roditelja no jedan je od njih problematičan, nasilan, alkoholičar ili slično, dakle ne mora značiti da je njemu, da je on automatski privilegiran prema onom djetetu koje ima samo jednog roditelja. Dakle na nama je kao što je rekoh velika odgovornost da donesemo zakon koji će biti temeljen na znanstvenim medicinskim dostignućima, zakon koji će ljudima koji ne mogu prirodnim putem imati potomstvo olakšati taj mukotrpan i neizvjestan postupak. Zakon zbog kojeg će oni kojih se tiče konačno odahnuti zakon koji će omogućiti dolazak na svijet što više sretnih i zdravih bebica. Smatram da ćemo ovim prijedlogom zakona taj cilj i postići. Hvala.
Hvala lijepa poštovana zastupnice. S obzirom da na vaše izlaganje prijavljen jedan ispravak netočnog navoda i jednu repliku bez upozorenja onima koji su se prijavili, ali bih htio još jednom zamoliti sve zastupnice i zastupnike da u ovoj temi pokušaju iznositi svoja stajališta bez pokušaja da se diskreditira tuđe stajalište, tuđe mišljenje jer to neće razriješiti dileme niti probleme koje izaziva ovakav zakon, a koje mi naravno moramo donijeti. Neće pomoći ni građanima da razumiju problem ako se diskreditira govornik. Dakle, još jedanput molim da uvažimo da se radi o zaista osjetljivom pitanju koje se tiče svih građana RH bez obzira na njihov status vezano za samu temu. E sada idemo na ispravak netočnog navoda. Poštovani zastupnik Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa nije mi nikako namjera diskreditirati kolegicu Borzan i slažem se s vama da treba o ovoj temi raspravljati biranim riječima, a ne na način kao što je govorio kolega Kolman. Ali ja želim ispraviti netočan navod gdje kaže kolegica Borzan da je dosadašnji zakon umanjivao pozitivan ishod u smislu ostvarenja potomstva. To je netočno. Nakon evaluacije postupaka došlo je 2010. je vrlo jasno rečeno da je u 2010. godini u postupku medicinske oplodnje rođeno 24% više djece, 35,6% više poroda dakle u 2010. 23,4 više trudnoća. To je vrlo jasno i ja to ispravljam. I slažem se s vama da moramo imati odgovornost, a naravno ne neku brzinu koja uistinu nekada mi evo i gospodin ministar zna da je kod nas u medicini ono pravilo isto tako maksima "Primum nihil noncere" dakle i da ne štetimo, dakle i taj momenat moramo uzimati u obzir. A ne sada reći e sve je sada najbolje što mi predlažemo. Hvala lijepo.
Hvala lijepa i vama. A za repliku se prijavio poštovani zastupnik Dinko Burić. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. I ponovno namjerno koristim baš da bismo doprinijeli raspravi o ovom zakonu institut replike, a ne ispravka netočnog navoda. Uvažena kolegica je rekla kako kada srce kaže dijete, onda Vlada kaže da. A znate podizanje nataliteta u Hrvatskoj pa nije valjda da netko vjeruje da će se bazirati na medicinski pomognutoj oplodnji. Osnovni preduvjet za podizanje nataliteta u Hrvatskoj jest podizanje životnog standarda i nemojmo bježati od te istine. I onda bismo mogli primijeniti i jednu drugu izreku kada srce kaže posao, Vlada bi trebala reći da, a ne ne. Kada spominjete pravo na obitelj ili pravo na dijete samohrane majke, onda vas podsjećam a toliko se pozivamo na zakona drugih europskih zemalja i na propise koliko je meni poznato, ne tvrdim da je još uvijek tako, ali u Sloveniji imam podatak da je u njihovom Zakonu o zakonskoj zvezi in dužnozničkih razmernih kaže "definirana obitelj kao životna zajednica roditelja i djece koja radi interesa djece uživa posebnu društvenu zaštitu". Zašto se ne ugledamo i na to? I ukoliko je ponovno se vraćam na pitanje svjetonazora, ako je točna konstatacija da život počinje trenutkom rođenja, prvim plačem ili pomicanjem djeteta a ne začetkom, onda postavljam pitanje uvaženom gospodinu ministru, nije li i to moguća najava u nekom drugom vremenu jedne druge odluke da nam onda ne trebaju ni odijeli na ginekologijama za održavanje ugroženih trudnoća? Prema tome i o tome treba voditi računa kada raspravljamo i o pitanju svjetonazora. I evo kolegice Borzan kažem koristeći institut replike nadam se da ćemo razmijeniti mišljenja.
Hvala lijepo poštovani zastupniče. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Biljana Borzan.
Dakle, ja vjerujem doktor Burić da vi znate da je natalitet u svijetu uglavnom najveći u vrlo siromašnim zemljama, a najmanji u izrazito razvijenim zemljama. Dakle, definitivno ekonomska politika nažalost danas malo ima veze sa natalitetom, a naravno da ne mislim da ćemo mi napraviti revoluciju sa zakonom ali sigurno da ako uzmemo u obzir da se u Hrvatskoj oko 2% djece rađa iz medicinski pomognute oplodnje, a da je recimo standard razvijenih zemalja oko 4% je mislim da je ovih 2% itekako vrijedno razmisliti da se zakon izmijeni i da omogući onima koji žele imati djece da ju imaju.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Pa isto ću početi sa ovom reklamnom porukom kad srce kaže dijete, Vlada kaže da, ali ja ću dometnuti samo u prvom čitanju. I vjerujem da će ta Vlada imajući u vidu ovu jednu veliku i široku raspravu promijeniti taj zakon i ići amandmanima što je bio česti slučaj ovdje u Saboru kada je Vlada na svoj prijedlog zakona koji je SDP toliko hvalio išla amandmanima, a ovdje se doista uvažena kolegice radi o svjetonazoru, o pravu djeteta na život, o pravu na obitelj. A ovaj zakon između ostalog omogućava manipulaciju nerođenom djecom dakle onim zamecima koji se zamrzavaju čija sudbina ovim zakonom nije definirana. Ja bih se usudio reći da se ovdje radi i o mogućnosti da se ta nerođena djeca pretvaraju u nerođeno bijelo roblje i da se na taj način ovim zakonom omogućava trgovina nerođenim bijelim robljem. Ne ulazim u to dakle u boju kože, nego ovo bijelo roblje koristim kao uvriježeni naziv koji se koristi u trgovini ljudima bez obzira dakle na vjeroispovijest, bez obzira na nacionalnu pripadnost i bez obzira na boju kože, da ne bi netko krivo razumio. Obzirom da ovaj zakon na svu sreću se nalazi u prvom čitanju i mnoge zemlje EU nemaju jedinstvene zakone po tom pitanju, smatram da niz nelogičnosti koje se nalaze u ovom zakonu omogućavaju onima koji doista nemaju pravo na ovakvu mogućnost ovaj zakon to upravo omogućava. I vrlo je jasno treba upravo radi tog svjetonazora reći i meni gay nije o.k.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Davora Ive Stiera. Hvala lijepa.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Kolegice Borzan, prvo što bih želio reći je naravno svako dijete, bez obzira da li je začeto prirodnim putem ili umjetnom oplodnjom ima isti dignitet, svako dijete je uvijek blagoslov za svoje roditelje i za cijelo društvo i u tom pogledu apsolutno je u redu kad se kaže kad srce želi dijete da mi kažemo da. Ono što je tu upitno je da kažemo da svima, a ne da Vlada kaže ovaj može, a ove ćemo zamrznuti, ovaj može imati tatu i mamu, a ovo dijete će imati samo mamu. Tu je diskriminacija i tu je problem i zato to moramo riješiti. To nije isključivo samo stvar svjetonazora, to je jednostavno temeljno ljudsko pravo na život što je i u našem Ustavu u članku 21.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Biljana Borzan. Izvolite.
Hvala vama. Gospodine Stier ću odgovoriti na repliku jer prethodno sam smatrala da je ispod svake razine da uopće komentirat prethodnu repliku kolege Vinkovića. Naime, ne radi se ovdje o izigravanju, da mi glumimo Boga i određujemo tko će se roditi, a tko ne. Dakle, mi se možemo ovdje sada natezati i raspravljati o zamecima i o tome koje zametke i koliko smo ih da tako kažem naslijediti naša Vlada još iz '90.-tih godina, o čemu je govorio ministar. Tako da mislim da rasprave u ovom smislu bolje da se ne dotičemo jer tu se nikad nećemo naći na istoj razini.
Hvala lijepa. Za riječ se javio poštovani ministar Ministarstva zdravlja, gospodin Rajko Ostojić.
Hvala vam lijepa, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Danas je srijeda i danas će 68 naših građana dobiti dijagnozu raka, a 35 građana umrijeti od raka. Godišnje umire grad veličine Umaga i grad veličine Makarska. Ali cijelu ovu godinu će 350 tisuća žena i 2 milijuna djece umrijeti zbog komplikacija u trudnoći i porođaja. Kolega Burić, 350 tisuća žena i 2 milijuna djece umire zbog komplikacija ili u trudnoći ili u porođaju. Alarmantni podaci. I zato je ovaj zakon najbolji medicinski zakon u Europi. Najbolji. Prošlost ne možemo promijeniti, svi smo ovdje ostarili u ovoj Sabornici već 2,5 sata, svi, ne možemo promijeniti, zato se ja i ne vraćam u prošlost, a ni za izgovorenu riječ, nema potrebe. Ali dobro je prošlost pomno promatrati i učiti. Kolega Burić i kolega Vinković, ne brinite, ovo ministarstvo neće zatvarat rodilišta, ovo ministarstvo neće zatvarat rodilišta kao što je kod vas gradonačelniče Đakova zatvoreno. Dapače, ovaj zakon najbolje štiti zdravlje žene i djeteta i učinit će sve da ovi podaci koje sam maloprije rekao ne budu primjenjivi u Hrvatskoj. Kolega Burić, kad me već citirate citirajte me do kraja, citirajte me iz izvornika, iz elektronskih ne pisanih medija, ali to je to. Ključna riječ je maksimalno pojednostavim, ali to je to, prošlost ovih par mjeseci sam rekao stotine tisuća izjava ali ako vas to veseli dobrodošli. Dobrodošli, citirajte što god hoćete. Kolega Vinković, molim vas, lijepo vas molim, bijelo roblje, bijelo roblje, o čemu govorite. O čemu govorite? Ovaj zakon sjajno štiti zdravlje žene i djeteta i apsolutno onemogućava ikakvu manipulaciju biološki materijal. O čemu je primjerice, samo o tome primjerice, jedan europski sud donio o manipulaciji, dijelom, dijelom, ovaj zakon štiti to. Molim vas, proučite zakon. Imam 51 godinu i ništa ne govorim … [[Ne razumije se.]] napravio, to ocijenite vi, osim o transplantaciji organa, o tome jedino govorim. I ponosan sam što sam započeo program transplantacije organa i ponosan sam što je danas Hrvatska prva u zemlji sa transplantacijom organa i vi to dobro znate. To zna i moj ravnatelj bolnice, to zna kolega Marasović, ponosan sam što sam ovo započeo, ponosan sam što smo danas članica Eurotransplanta, ponosan sam što smo prvi u transplantaciji i nema trgovine organima za ime Boga u Hrvatskoj. Bijelo roblje, trgovina organima, dajte molim vas. Dajte molim vas. Iznad ovog Sabora je samo Bog, dajte molim vas, budite oprezni. Zahvalio sam maloprije akademiku Reineru što je vrlo jasno, nije ulazio u svjetonazorske poglede, ponovo se zahvaljujem svima vama koji to poštujete, ali molim vas budite oprezni sa izrečenom riječi, onda će vas netko citirati kao što kolega Burić vi mene citirate, iako me niste čuli, a ne možete me ni čuti jer ste to pročitali. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo dva ispravka netočnog navoda. Prije nego što dam riječ podsjetio bih kolege zastupnice i zastupnike što je po Poslovniku ispravak netočnog navoda da ne bi se zlorabila u smislu nešto drugo. Prvi za ispravak netočnog navoda javio se zastupnik Zoran Vinković. Izvolite kolega.
Valjda ćemo promijenit Poslovnik vrlo brzo. Dakle ispravljam uvaženog gospodina ministra koji je rekao da ovaj zakon prije svega sprečava manipulaciju zamrznutim zamecima. Ja tvrdim da upravo ovakav zakon, ovako napisan zakon omogućava manipulaciju, trgovinu i neizvjesnu sudbinu. Dakle ja neću govoriti o zamrznutim zamecima nego o začetoj, nerođenoj djeci direktno i zbog toga sam upotrijebio naziv nerođeno bijelo roblje. Imate dokaz i vjerujem da je Velika Britanija imala sličan ovakav zakon i ono što se desilo u Velikoj Britaniji ja doista ukoliko se odlučim na donatorstvo jajnih stanica odnosno spermatozoida ili sperme ne bih volio vidjeti još jedno 28 Zorana Vinkovića ili 38 ovdje u Hrvatskom saboru jer bi doista tada morali mijenjati Poslovnik, jer ovaj Zakon ne bi spriječio nastajanje novih 38 Zorana Vinkovića ovako kako je napisano. Zahvaljujem.
Vrijeme, hvala. Sljedeći za ispravak javio se zastupnik Dinko Burić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Prije svega gospodine ministre pozdravljam vaš optimizam, to je u redu, kao što pozdravljam i dosta vaših dosadašnjih odluka. A kad je u pitanju ovaj Zakon onda je netočan navod i stojim iza toga kada ste rekli da ovaj Zakon sjajno štiti život majke i djeteta. Ne, on život djeteta uopće ne štiti. Pričamo o živim bićima koja nisu implantirana, a koja se podvrgavaju postupku zamrzavanja ili odmrzavanja. Jedina razlika, odnosno nije jedina, ispričavam se suštinska razlika, jedna od najvažnijih između dosadašnjih i sadašnjih je li dosadašnji omogućavao to je to što ovaj Zakon stvara enormno višak zametaka i to je ključ svega. Do sad smo imali mogućnost oploditi tri jajne stanice, sad 12. Što je razlog tome? To jest mogućnost manipulacije. I na kraju, znate ne veseli mene citirati ničije ni dobre ni loše izjave. Kako nisam u prilici niti ja, niti bilo tko drugi bit nazočan izjavi bilo kojeg drugog nadam se da smatrate da je naše demokratsko pravo iznositi ono što su prenijeli mediji kao što je i vaše pravo reći to jest ili nije točno. Ali nisam vidio da ste demantirali ono što su mediji napisali u svezi vaše tvrdnje o početku života.
Hvala. Prelazimo dalje, pojedinačna rasprava. Zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče, ministre, kolegice i kolege. Ja u svojoj raspravi neću govoriti o medicinskom aspektu ovog zakonskog prijedloga, jer mislim da će o tome daleko kompetentnije govoriti oni zastupnici i zastupnice kojima je ovo struka, ali i oni zastupnici i zastupnice kojih među nama ima, a koji imaju vlastito iskustvo u primjeni medicinski pomognute oplodnje. I zapravo mislim da bi upravo ove potonje trebalo vrlo pažljivo slušati i poslušati njihove prijedloge jer su njihova iskustva iskušana na vlastitoj koži i utoliko su dakako vrednija. Ja ću dakle napraviti jedan svojevrstan otklon od ovih posljednjih rasprava od kojih je neke bilo zapravo i vrlo teško slušati. Dakle, u svom ovom zakonskom prijedlogu ću govoriti upravo u kontekstu demografske politike. Naime, Hrvatsku već treću godinu za redom trese gospodarska recesija. Međutim, recesija u kojoj smo puno duže i koja bi zbog toga mogla imati zapravo i puno dramatičnije posljedice je upravo demografska recesija. Kao što gospodarsku recesiju prepoznajemo po tome što u nekolik uzastopnih razdoblja imamo negativne stope gospodarskog rasta tako eto demografsku recesiju prepoznajemo po niskim stopama fetiliteta, po opadanju ukupnog broja stanovnika, ali i po starenju stanovništva. Jednom riječju današnja demografska slika Republike Hrvatske je izuzetno loša. Hrvatska se već desetljećima svrstava u nismo natalitetne zemlje i doista slobodno možemo reći da je najveći hrvatski deficit ovoga trenutka deficit novorođenčadi. Da Hrvatska ima nisu stopu fertiliteta pokazuje podatak da žene u Hrvatskoj rađaju prosječno 1,4 djeteta, dok je za nultu stopu prirodnog prirasta potrebno barem dvoje djece. Posljedica toga je ta da Hrvatska godišnje gubi preko 25000 stanovnika. Dakle, svake godine Hrvatska izgubi jedan primjerice Bjelovar. Sljedeći problem je da hrvatsko stanovništvo stari. Povećava se udio starog stanovništva, a smanjuje udjel mlađeg stanovništva. Posljedice su vidimo to svakodnevno višestruke i vrlo ozbiljne. Prva je primjerice neodrživost postojećeg sustava socijalne sigurnosti. Naime, mi već sada imamo vrlo nepovoljan odnos između broja zaposlenih i broja uzdržavanih građana. Zbog toga Mirovinski fond puca po šavovima. Mi već ovoga trenutka moramo otprilike polovicu sredstava za mirovine osiguravati iz državnog proračuna. Druga posljedica očituje se u smanjenju kontingenta radno sposobnog stanovništva i doista mislim da je krajnji trenutak da si postavimo pitanje. Mi u ovim trenucima radimo za naše roditelje, a tko će raditi za nas? Poznato nam je svima da gospodarska moć jedne zemlje počiva upravo na mladima. Što je radna populacija starija to je gospodarska moć jedne zemlje slabija, a budućnost neizvjesnija. Prosječna starost ukupnog stanovništva u Hrvatskoj iznosi 41 godinu s tim da pojedini dijelovi Hrvatske pogotovo oni koji su nerazvijeniji kao i oni koji su bili zahvaćeni ratom doslovno izumiru. Konačno, znamo svi to Hrvatska već poduže vrijeme je u situaciji da mora uvoziti radnu snagu. Nadalje, važno je istaći da se mijenja i pluralizira obiteljska struktura. Nekad marginalni obiteljski oblici kao što je recimo jedno roditeljska obitelj, izvanbračna zajednica, samačko domaćinstvo sada su eto sve zastupljeniji u obiteljskoj strukturi i to treba uvažavati, s tim se treba nositi. Dakle, nije više obitelj ona tradicionalna koju čini samo muškaraca i žena. Dalje, velike su promjene u ponašanju žena. Sve je veći broj žena koje odlažu majčinstvo, odnosno stavljaju ga pod navodnicima na čekanje zbog građenja vlastite karijere jer imaju namjeru osigurati svoju materijalnu neovisnost i sigurnost. Prvorotkinje starije od 40 godina danas su prije pravilo nego iznimka. U posljednjih petnaestak godina broj žena koje rađaju s 40 godina porastao je čak za 50%. Na žalost, ono što nije dobro u tim podacima, u tim činjenicama je to što s porastom godina drastično pada plodnost. Reći ću sasvim precizno izgledi za začeče nakon 40 godine iznose samo 20%. I u Hrvatskoj, jednako kao i u svijetu evidentan je trend povećanja broja neplodnih parova. Dakle, u Hrvatskoj je ta brojka negdje na razini od 18%. Međutim, u gradu Zagrebu je to daleko gora situacija. Dakle, govorimo već o 25% neplodnih parova. Dakle, zbog niske stope prirodnog prirasta stanovništva kao posljedice svih naprijed spomenutih razloga rađanje većeg broja djece nije samo obiteljsko pitanje. Dakle, nije samo obiteljsko pitanje već je prvorazredno, nacionalno pitanje jer nizak natalitet nije samo ograničavajući faktor razvoja, on je zapravo uvjet opstanka. I u tom kontekstu medicinski pomognuta oplodnja sigurno je jedna od mjera demografske politike koliko god neki to zapravo osporavali. I u tom smislu Zakon o medicinski pomognutoj oplodnji o kojem danas raspravljamo srećom u prvom čitanju, dakle dobri prijedlozi će se moći uvažiti. Taj je zakon jedan moderan zakon, europski zakon kao što je rekao ministar, zakon koji ide ukorak s vremenom. A to znači da uvažava sve promjene koje to vrijeme i koje svakodnevni život donosi. S jedne strane opći tehnološki napredak i napredak medicine, a s druge strane niz velikih promjena u kretanju i strukturi stanovništva i promjena u obitelji o kojima sam govorila. U tom smislu velik je korak proširenje prava na medicinski pomognutu oplodnju uz bračne i vanbračne partnere i na samu ženu, dakle na onu koja ne živi u bračnoj, odnosno izvanbračnoj zajednici, ali je poslovno sposobna i sposobna je i želi biti roditelj. Osim toga ovaj zakonski prijedlog predstavlja velik korak naprijed u humanizaciji postupka medicinski pomognute oplodnje jer sprečava hiperstimulaciju i njezine negativne posljedice i smanjuje rizik od višestrukih trudnoća. I svakako, ne manje važno, omogućava se zamrzavanje zametaka i jajnih stanica, ali isto tako i njihovo doniranje. Dakle zbog svih tih pozitivnih rješenja, a prije svega zbog slobode izbora koju ovaj zakon nudi uvjerena sam da će upravo ovakav zakon biti u funkciji demografske obnove, odnosno da će doprinijeti ostvarivanju pronatalnog cilja, a taj je da se u natalitet uključi barem 4% djece začete medicinski pomognutom oplodnjom, a sada je taj postotak podsjetit ću negdje oko 2, odnosno 2,4%. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na vaše izlaganje imamo jedan ispravak netočnog navoda i tri replike. Zastupnik gospodin Stjepan Milinković, ispravak netočnog navoda. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolegica Jelaš je netočno rekla da je u posljednje 3, 4 godine uz gospodarsku recesiju nastupila i demografska recesija. Netočno, nastupila je demografska recesija daleko ranije, a ja vas želim podsjetiti da je najveća nastupila demografska recesija u vrijeme od 2000. do 2003. kada su smanjenje rodiljne naknade, kada su dakle dječji doplatci došli u pitanje. Ali, ne vjerujem isto tako, govorili ste ekonomističkim rječnikom pa i da će ove mjere dakle povećanje PDV-a i dakle svih ovih povećanja troškova i teškoća življenja doprinijeti demografskoj eksploziji. Hvala lijepa.
Hvala. Prvi za repliku se javio zastupnik Dražen Đurović. Izvolite.
Hvala. Pa evo gospodine potpredsjedniče kolegica je zapravo relativno dobro detektirala pojam demografske recesije i pada nataliteta kao jedan stvarno značajan društveni problem i dugoročni problem RH, po mom mišljenju, a onda je učinila ono što je učinio i ministar u svojoj raspravi i što su učinili mnogi koji brane ovaj zakon povezala problem demografske recesije upravo sa Zakonom o umjetnoj oplodnji. U tome se nikako ne možemo složiti jer zaista demografski pad je znatno prisutan u Hrvatskoj. Pitanje je što nema pravih mjera za demografski oporavak. Niti ih je imala prethodna Vlada niti ih vaša Vlada pokazuje ako je Zakon o umjetnoj oplodnji odgovor na demografski pad. Zar će umjetna oplodnja biti ona mjera koja će demografski oporaviti RH i hrvatski narod? Naravno da neće. Potreban je čitav niz sustavnih društvenih mjera, jedan ozbiljan društveni stav prema problemu demografskog odumiranja ovog naroda. A to sigurno nije Zakon o umjetnoj oplodnji. Ne može biti osovina demografskog oporavka RH. Kad je riječ o pluralizaciji obiteljske strukture pojam koji ste upotrijebili pluralizacija obiteljske strukture, što je to pluralizacija obiteljske strukture? Što nam time nudite u pozadini, kakve oblike obiteljskih zajednica? Žene odgađaju materinstvo, da, žene danas odgađaju materinstvo. Da, imamo sve više problema neplodnosti. Da, preuzmimo odgovornost za svoje živote. Da, žene trebaju ranije i obitelj u ranijim godinama stvarati jer naravno kasnija poodmakla dob za rađanje stvara probleme i problem neplodnosti. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku, zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Ja sam u svojoj raspravi rekla da ovoga trenutka u Hrvatskoj ima 18% neplodnih parova, u Zagrebu čak 25%. Dakle, svaki četvrti par je neplodan. I ako vi mislite da ovaj Zakon o medicinski pomognutoj oplodnji neće barem djelomično pomoći, dakle da bude i više novorođene djece onda mislim da ste u zabludi. Dakle, mi ne očekujemo revoluciju, ne očekujemo demografski bum, ali ono što tvrdimo je da će ovaj zakon pomoći u toj demografskoj depresiji.
Hvala. Sljedeći za repliku javio se zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Uvažena kolegice na demografsku sliku Hrvatske u svakom slučaju bitno neće utjecati ovakav zakon, na demografsku sliku Hrvatske između ostalog, a to je odgovor prethodnicima koji su govorili kako je većina na izborima glasala za ovaj zakon i tada je vjerojatno kod većine srce reklo bolji život, reklo Plan 21 i zato su ljudi zaokruživali kukuriku koaliciju. Međutim, nakon izbora razum kod tih ljudi nešto sasvim govori, da su dobili 25% PDV-a, da su dobili skuplju struju, plin i sve ostalo skuplje i tako dalje, ali da se ne vraćamo na ovo. Nego treba raščistiti definitivno ovdje stvar. Ovdje se radi o pomoći, odnosno o mogućnosti manipulacije zamrznutim zamecima. Ovdje se prije svega treba otvoreno reći da se ovim zakonom ne omogućava samo i čitavo vrijeme govorite o parovima, dakle ne radi se ovdje samo o parovima, ovdje se radi o bračnoj zajednici i slažem se da u bračnoj zajednici treba pomoći ali ne ovakvim načinom i ovakvim brojem zamrznutih zametaka. Govorim o vanbračnoj zajednici. Pa ja ću i to je moje osobno mišljenje pa ako netko želi imati dijete u vanbračnoj zajednici i ako imaju ista prava kao u bračnoj zajednici pa što je onda problem otići kod matičara, otići u crkvu, džamiju ili ne znam gdje pa se vjenčati i ostvariti pravo na dijete. Međutim, ovdje govorimo "o poslovnoj sposobnoj ženi". Ja ne vidim razloga budući da je ministar rekao da će medicina napredovati kroz 10 godina da govorimo o Schwarzeneggeru i onom Deni De Vitu o Blizancima jel to vjerojatno moguće u medicini. A evo ja vjerujem gospodinu ministru i tu žu završiti, dakle ovdje se radi isključivo o homoseksualnoj zajednici koja se ovdje stavlja pod poslovno sposobnu ženu, a ja ministru vjerujem i nadam se da mu neću morati dugo vjerovati, jer nije gradonačelnik zatvorio rodilište nego je zatvorilo Ministarstvo zdravstva i Inspekcija zdravstva i slažem se da ga je morala zatvoriti i nadam se da će ovo ministarstvo već iduće godine uložiti novce u Rodilište u Đakovu i omogući povećanje nataliteta u Đakovu, omogućiti da se konačno rađaju Đakovčani i Đakovčanke prirodnim putem, ali da ta djeca imaju majku i oca. Hvala.
Hvala. Sljedeći za repliku javio se zastupnik Dinko Burić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Dakle uvažena kolegice, kada je u pitanju demografska recesija, a o njoj se u raspravama sve više govori, onda točno je dijelom i ono što je rekao uvaženi kolega Milinković, međutim nemojmo se vraćati … godina unazad, ako se i vraćamo onda se podsjetimo i što je još veći doprinos demografskoj recesiji, a to je Domovinski rat i na desetine tisuća izgubljenog biološkog, nacionalnog, hrvatskog bića u velikosrpskoj i četničkoj agresiji. Međutim, kada pričamo o ovom zakonu onda nije uistinu ne mogu vjerovati da vjerujete da će samo ovaj zakon ili on u biti, biti najglavnija poluga koja treba povećati natalitet u Hrvatskoj, a u isto vrijeme zatvaramo oči pred onim što stalno govorimo da ljudi ne rađaju, ne mogu si dopustiti stvaranje i povećanje obitelji zbog siromaštva, zbog bijede, zbog neimaštine, zbog nedostatka posla, jedva prehranjuju i ono djece i obitelji što imaju. I spomenuli ste kako je nestao grad veličine Bjelovara pa ću spomenuti našu Slavoniju i Branju koja je najočitiji primjer tome, u kojoj je u cijeloj Slavoniji i Baranji prema zadnjem popisu stanovništva grad veličine Osijeka, ne zbog mjera medicinski potpomognute oplodnje nego zbog sustavnog zanemarivanja kraja u kojem živimo u svih ovih 20 godina. Ali evo još jednog pitanja na koje bih molio i gospodina ministra kada bude odgovorio ako dođe u priliku ili ako bude želi odgovoriti. Ja sam u raspravi postavio pitanje što je s člankom 11. Ovog zakona koji je u kontradikciji sa člankom 10. Stavak 3. koji govori brak ili je krivo napisano možda imam krivi materijal [[Upadica: Vrijeme kolega Buriću.]] Evo samo ću ga izreći. "Brak ili izvanbračna zajednica mora postojati u trenutku unošenja spolnih stanica ili zametaka u tijelo žene". Što je onda s onim člankom koji kaže da žena ne mora biti u braku, a može biti ta koja će roditi dijete?
Hvala. Odgovor na repliku zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
… [[Govornica nije uključena.]] netko me isključio. Želim vam reći da ste zapravo u kontradikciji sami sa sobom. Naime, najveći prirodni prirast je upravo u zemljama koje imaju najniži gospodarski rast i gdje građani najteže žive. S druge strane upravo problem demografske recesije jest najprisutniji u gospodarski najrazvijenijim zemljama. I u tom smislu želim reći ponovno ne očekujemo od ovog zakona da će napraviti revoluciju u rađanju djece, nikako, niti će to biti jedina poluga u tome da se smanji negativnost demografske recesije, ali u svakom slučaju svako dijete, svako novorođeno dijete je dobrodošlo. A ovaj zakon će tome svakako pripomoći.
Hvala. Sljedeća za raspravu prijavila se zastupnica Dunja Špoljar. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Ministre, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Dozvolite mi da vas upoznam s mojom kćeri. Prohodala je s 9 mjeseci, a rečenice izgovarala već na prvom rođendanu. Zdrava je, ne budi se noću u znoju, ne sanja bijele kute. Zadnji antibiotik popila je s 18 mjeseci, sada ide u 8.razred. U 1.razredu je slomila ruku, a s pet godina je imala vodene kozice, odlična je učenica, članica je planinarskog društva i redovita polaznica mažoretkinja. Nespretna je za sve sportove s loptom, soba joj je više nego često neuredna. Ovisna je o slatkišima i facebooku. I da, moja kći je dijete iz epruvete. Njezina budućnost potpuno je neizvjesna u ovom trenutku hoće li odabrati najbolju školu za sebe, hoće li je savladati, hoće li upisati i završiti fakultet, udati se rano ili ne, ostvariti karijeru, biti majka. No, ima mogućnost izbora. Neizvjesno je kako će njen život teći od sadašnjosti nadalje, ali izvjesno je da smo mi njeni roditelji izabrali nju, jer smo imali mogućnost i pravo izbora. Potpuno je izvjesno da je 1997. bio na snazi važeći tzv. Milinovićev Zakon o potpomognutoj oplodnji, nje danas ne bi bilo. Da su umjesto svih uzeta samo tri jajašca za oplodnju kako danas dopušta zakon nje ne bi bilo. Ne bi rasla okružena ljubavlju i obiteljskom srećom kao najveći dar u našim životima. Ne bi nas obogatila nas njene roditelje ali i sve ljude koje poznajemo i s kojima smo povezani. Nedolaskom nje naši životi ne bi dobili današnji smisao iako smo tada bili sigurni da smo spremni prihvatiti život i bez djece. Kao majka djeteta iz epruvete koja je nakon 8 godina liječenja, 13 izvantjelesnih hormonskih agresija i 8 izvantjelesnih oplodnji postala roditelj, dajem si za pravo reći, liječenje neplodnosti tko god nije upoznao posredno ili neposredno ne može razumjeti. Ne postoji veće iskušenje za roditelje nego što je takvo liječenje. Zajednica koja to stoički izdrži i ustraje u želji da ima dijete, bez obzira bila ona heterogena, homogena, bračna, izvanbračna zaslužila je to dijete. Takva će zajednica znati cijeniti dijete i kao Božji dar. Stoga vas molim, raspravimo ovaj prijedlog dostojanstveno, učinimo ga optimalnim kako bi pomogao liječiti neplodnost bez nepotrebnih ograničenja i na kraju, prihvatimo ovaj prijedlog zakona u moje ime, u ime moje kćeri, u ime moje obitelji, u ime svih majki, djece iz pomognute oplodnje i u ime svih budućih majki i djece iz epruvete i na kraju, ne manje važno, u ime razuma. Hvala. [[Pljesak.]]
Zahvaljujem. Na vaše izlaganje imamo dvije replike. Prvi se javio zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Vidite uvažena kolegice, nisam mislio da ćemo u ovoj raspravi ići i na ovu privatnu razinu. Ja imam također kćerku koja se zove Ana i koja je prije nekoliko dana napunila tri godine. Nije dijete iz epruvete i radi gotovo sve ono što rade mala djeca, isto kao i vaše dijete koje ako ste pričali o vlastitom primjeru, o vlastitom djetetu, ispričavam se ako nisam dobro razumio. Ali u čitavom svom izlaganju spominjete roditelje, dakle spominjete oca i majku. Čitavo vrijeme spominjete, ne spominjete vanbračnu zajednicu, ne spominjete poslovno sposobnu ženu ili poslovno sposobnog muškarca. Dakle, ja vrlo dobro znam i suosjećam sa svima onima koji prolaze kroz liječenje neplodnosti. Međutim da ovaj zakon ne omogućava manipulacije 9 do 10 upravo nerođene djece vi morate biti svjesni da taj zakon to omogućava, da svega 2 do 3 zametka, da ne koristim jer ja nisam liječnik, da ne koristim tehnički izraz idu u postupak medicinski potpomognute oplodnje, 9 do 10 zametaka se zamrzavaju. Sa sudbinom tih zametaka, a za mene je ne rođenje djeteta ili prvi put kad majka osjeti pokrete u trbuhu da je to znak života, za mene je spajanje muške spolne stanice i ženske spolne stanice, spermija i ženske jajne stanice početak života. Dakle ovaj…
Vrijeme kolega.
Šta je već isteklo? Ako sam bio dovoljno razumljiv upravo su to temeljne negativnosti ovakvog zakona.
Hvala. Odgovor na repliku, zastupnica Dunja Špoljar. Izvolite.
Naime, na ovaj prvi dio vaše rasprave o osobnoj ili neosobnoj razini ne želim ni odgovarati u ovoj replici, ali da riješimo onaj drugi dio. 12 jajašaca ne znači 12 embrija, dakle 12 jajašaca koji idu u oplodnju ne znači 12 embrija i ne znači da će tih 12 embrija biti nezbrinuti. A o postocima toga koliko embrija nastane iz 12 jajašaca ili iz bilo koje količine jajašaca dostupna je stručna literatura, a ponešto piše u prijedlogu zakona. Hvala.
Hvala. Sljedeći za repliku zastupnik Dinko Burić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana kolegice, upravo ste napravili jednu veliku grešku. Upuštate se u nešto što ne znam da li razumijete ili ne razumijete. 12 oplođenih jajnih stanica jest 12 zametaka, 12 oplođenih jajnih stanica jest 12 novih bića od kojih samo 2 ili eventualno 3 će biti implantirani, a ostala živa bića, ostali zameci idu u zamrzavanje, eventualno u odmrzavanje i imaju sudbinu ako ne budu iskorišteni da će biti uništeni. Pozdravljam i radujem se koliko god to vama sada izgledalo točno ili netočno, iskreno se radujem i vašoj sreći što ste iskusili roditeljstvo i ljubav djeteta prema vama i vi prema djetetu jer i sam imam četvero djece, Bogu hvala bez medicinski pomognute oplodnje. Ali uvažena kolegice, govorite kako ste ponosni na pravo vašeg djeteta na život, a ja postavljam pitanje a što je s pravom na život svih onih živih bića, djece, zametaka koji će nastat oplodnjom 12 jajnih stanica, a koji je upitno koliko će od njih ikada biti upotrijebljeno. I ovaj dosadašnji zakon, pa i taj po kojem ste vi rodili dijete je omogućavao i sami ste rekli, nije bilo 12 nego jednako kao i ovaj dosadašnji 2 ili 3. Prema tome, mi suštinski govorimo da smo protiv ovog ovakvog prijedloga zakona zbog jedne najbitnije činjenice, proizvodnje viška živih bića. Zametak je živo biće, to je dijete koje zamrzavamo. Zašto 12 ako smo dosad imali 2 ili 3.
Hvala kolega. Odgovor na repliku, zastupnica Dunja Špoljar. Izvolite.
Eto odgovor na repliku je ponovo jednak, zaista ne znam tko tu što ne razumije. 12 jajnih stanica upušta se u oplodnju. … [[Upadica se ne razumije.]] 12 jajnih stanica… … [[Upadica se ne razumije.]] Dozvoljena je oplodnja 12 jajnih stanica. Dakle kada bi svih 12 se oplodilo to bi bio značajan uspjeh. To se ni u prirodnim ciklusima tako ne događa.
Hvala. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom. Sljedeća za raspravu je zastupnica Đurđica Sumrak. Izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi ministre. Pa evo javljajući se za ovu raspravu nekako me je strah da ako izložimo svoje mišljenje, svoj svjetonazor, svoje razmišljanje o etičnosti ili nešto drugo bit ćemo prozvani da nismo napredni, da nismo europski, da eto ne razumijemo. Ja naravno razumijem želju svakog roditelja da ima dijete. Ono što je za nas u Hrvatskoj demokratskoj zajednici, a i mene osobno kruna ljubavi između muškarca i žene je brak. Dijete je dar božji ili blagoslov tom braku ili toj obitelji. Tu želju naravno na najljepši mogući način ostvaruju svi koji mogu prirodnim putem. Ne treba danas govoriti i osvrtati se da to, da se u nerazvijenim sredinama, gospodarski zaostalim sredinama pa ako hoćete reći i neobrazovanim sredinama kao što govore neke zastupnice te obitelji imaju više djece. Mogu biti ponosni, oni ih imaju i do desetak. Vjerujte mi ima izuzetnih intelektualaca za kojih desetoro djece znači ponos i ja im danas čestitam svima onima koji imaju 10 i više djece i ne smatram ih nenaprednima i ne europskima. Ako danas kažem svoje primjedbe u svoje osobno ime naravno i u ime svjetonazora za koji se zalažem, ali i u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice ne smatram da ćete to shvatiti kao nešto što je upitno uopće. Želim progovoriti o sljedećem. Naravno i mene, ali moram reći i većinu u Hrvatskoj zabrinjava članak 7. stavak 6. a radi se o zamrzavanju ljudskog bića, djece. Za nas u klubu Hrvatske demokratske zajednice, ali i za mene osobno život počinje začećem. Nije i ne postoji veća sreća jedne majke, jedne obitelji i roditelja kad nakon nekoliko tjedana saznamo da nosimo živo biće. Za mene osobno to je živo biće. Ja ću vam, osim kad krenem na pitanje da ti stadiji embrija drže se u tekućem dušiku na -196 stupnjeva Celzijusa čime se pa moram reći na vrlo grub način krši temeljno ljudsko pravo na život. A zašto? Zašto se krši? Zato jer pet godina kaže da roditelji sami odlučuju i da se drži, odnosno pet godina na račun države. Ja ne bih željela o ovom Zakonu apsolutno govoriti o troškovima, o cijeni koštanja. Zar nešto može imati veću cijenu od ljudskog života? Ne može. Međutim, nakon pet godina roditelji sami trebaju plaćati u tom tekućem dušiku na -196 stupnjeva duboko zamrznuto svoje dijete. A što se dešava kada neće? Što se dešava nakon 10 godina? Kolegice i kolege, danas smo govorili o tome i kritizirali zakone prije toga. Nitko nam nije odgovorio do danas koliko imamo takve zamrznute djece u Hrvatskoj. Priča se negdje oko 8000, ali mi nemamo relevantan podatak, pa onda ne možemo niti relevantno o tome govoriti. Da li država uskraćuje djetetu pravo na jednog roditelja, na oca? Za mene obitelj naravno čine muškarac i žena i oni su obitelj sa svojim djetetom. Ako se desi da jednog od roditelja nema naravno da treba osigurati svakom djetetu bezbrižno djetinjstvo uz potporu cjelokupne svoje obitelji, ali jednako tako se mora pobrinuti i država i lokalna uprava i zakonodavstvo. Da li je to moralno da u nekom od članka zakona dozvoljavamo da naprosto dijete nema pravo na oca? Pa nije. Da li je samo to, da li je normalno to da taj jedan otac dođe u medicinsku ustanovu, dobije 100 kuna za svoju spermu i na taj način se odriče prava da zna uopće tko će biti njegovo dijete i kome je on u stvarnosti otac. Druga stvar kada se radi o doniranju djece, odnosno ljudskih bića u stadiju embrija. Ovo možda ovako jako izgleda grubo kad se govori, ali vjerujte embriji jesu ljudska bića. Pa zamislite sada da su zamrznuta i da netko s njima manipulira, daruje ih, jednostavno kaže evo ja ih sad neću, ja ih darujem tebi. To nisu stvari, to su bića. Sve ovo o čemu sam sad govorila naravno da su to moralne dileme i naravno da nitko od nas, apsolutno nitko ovdje od nas nije za to da se svakom bračnom paru da se osigura i mogućnost ne samo izlječenje najkvalitetnije neplodnosti ali jednako tako i mogućnost potpomognute oplodnje. Međutim, ovaj Zakon ovakav sada u prvom čitanju iziskuje niz objašnjenja, niz izmjena. I evo na neki način zahvalila bih se i pokretanju građanske inicijative i ja sam bio embrij i uključivanje svih velikih vjerskih zajednica koje djeluju na području Republike Hrvatske, jer prijedlog ovog mora se reći na jedan način kontraverznog zakona upućen je ipak u redovitu, a ne u hitnu proceduru. I mislim da je to ispravno. Još ono što želim reći, kolegice i kolege, ovakvim zakonom zasigurno to nije nešto što će potaknuti demografsku obnovu u Hrvatskoj. To je nešto drugo. Ova Vlada to treba znati, ova Vlada treba znati da treba osigurati rad, da treba osigurati rodiljne naknade, da treba osigurati dovoljno dječjih vrtića. Ova Vlada treba znati to na ovaj način ja sam uvjerena rođenje svakog djeteta je beskrajna sreća, to je za mene dar božji ma kako ono došlo na svijet. Ali treba razmišljati i o djetetu, znači o pravima tog nerođenog još djeteta, ali djeteta, o pravu obitelji, o pravu jednog od roditelja. I ima još vremena. Ja se nadam da će ministar sve naše primjedbe uvažiti. Hvala.
Zahvaljujem. Možda će netko nakon ovoga što ću sada izreći dići tablicu za povredu Poslovnika, ali nebitno. Ja bih samo molio ministra kada će uzeti riječ da mi obrazloži, naime vi ste gospođo Sumrak kazali da se drže zamrznuto dijete na minus 160 u tekućem dušiku. Ja bih samo molio da ako već koristimo termine da oni budu stručni da ne bi izazvalo dileme kod onih kojih slušaju, ali velim zamolit ću ministra kada planira se očitovati da se stručno terminizira. Vidio sam povredu Poslovnika, ali evo najavio sam unaprijed. Hvala. Ovo samo govorim radi toga da molim one koji će se dalje u pojedinačnim raspravama da nastojimo korektno u svojim izlaganjima imati odnos prema struci. Hvala. Imamo dvije replike, prvi se … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? Izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Evo Poslovnik je povrijeđen u članku 204. stavak 9. i 12., ja vas lijepo molim ja sam naravno rekla što je za nas u HDZ-u i za mene osobno ja sam rekla da život počinje začećem. Ja sam rekla da je to embrij, ja sam rekla da je za mene embrij malo dijete i ja sam tada govorila o tome, o zamrzavanju embrija kao o zamrzavanju nerođene djece.
Ne smatram povredom Poslovnika u tom kontekstu nego samo sam kazao da molim. Ja sam povrijedio Poslovnik na način da voditelj koji predsjeda saborskom sjednicom ne može komentirati. Ja samo molim, apeliram u daljnjim izlaganjima, a naveo sam vaše izlaganje kao primjer. Imamo dvije replike. Prvi za repliku se javio zastupnik Dražen Đurović. Izvolite.
Hvala. Pa evo ukratko bih replicirao, kolegica se nešto osvrnula na heterolognu umjetnu oplodnju. Dakle, na onu umjetnu oplodnju gdje embrij, zameci ili kako ste vi rekli jel već započet neki ljudski život, neovisno sad o tome na koji ga način gledali ali to je de facto i genom i dakle jedan definiran pojam osobe nepromjenjiv bez obzira da li je začet kao život ili ne, da se donira nekom primatelju. Taj primatelj, ta žena će roditi jedno dijete kao heterologna umjetna oplodnja primatelj jednog materijala, genetskog materijala jednog života koji genetski nije njen. Ovdje se de facto radi o na neki način obliku usvajanja. Možemo to i na taj način gledati. Vrlo liberalno ustrojenog usvajanja. Zakon o usvajanju u RH je iznimno konzervativan. Dakle, usvajanje je iznimno teško, pretjerano teško. Dakle to je i nešto što bi svakako trebalo olakšati, liberalizirati i učiniti puno lakše izvedivim. A s druge strane ovdje imamo jedan oblik na neki način usvajanja koji ćemo normativno učiniti iznimno jednostavnim. Ne vidim nikakvih kriterija postavljenih, barem u ovom zakonu, za primatelje kod heterologne umjetne oplodnje. Dakle, oni koji će uzeti taj embrij, taj začeti život, zapravo će usvojiti dijete samo u obliku zametka, ne vidim da su postavljeni ikakvi kriteriji za njih kao one koji će to zapravo nečije dijete usvojiti samo u obliku embrija. Dok s druge strane kod usvajanja kad je riječ o usvajanju jednog djeteta koje ima godinu, dvije ili tri dana imamo čitav niz vrlo visoko postavljenih kriterija pa je proces usvajanja vrlo težak. Evo hvala.
Hvala, zahvaljujem. Nema odgovora? Hvala. Sljedeći za repliku javio se zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa ja bih se vratio na onu ranije od predsjedatelja danas na njegovu napomenu da u raspravi o ovoj temi da nas sve obvezuje da se evo biranim riječima, pa i vas to obvezuje gospodine potpredsjedniče svakako u tom dijelu se upuštati u određene stručne Bože moj. Ali idem ja na repliku, dakle kolegice Sumrak vi ste mene potakli u našem razmišljanju danas često i u više navrata čujemo, puna su nam usta Konvencije o pravima djeteta. Stalno se govori o pravima djeteta itd. Ali odgovorno tvrdim da se često zanemaruju, i ovim zakonom se zanemaruju prava onih koji ne mogu jasno izreći, glasno izreći svoj stav. Naime, olako se pretpostavljalo da nema većih etičkih ili drugih problema koji nastaju u stvaranju djece iz doniranih … [[Govornik se ne razumije.]] , ali nakon što su ta djeca dosegla odraslu dob postali su aktivisti te pozivaju na promjene. Oni opisuju snažan osjećaj gubitka identiteta jer ne poznaju jednog ili oba biološka roditelja i njihovu širu biološku obitelj itd. Dakle, to je vrlo bitno naglasiti dakle i u onome dijelu i meni je drago da sam čuo da i ona djevojčica živi u skladnoj obitelji. Zasigurno to doprinosi zdravlju jer zdravlje je po definiciji Svjetske zdravstvene organizacije potpuno duševno, tjelesno i socijalno blagostanje. Mislim da se u tom dijelu ne razumijemo i da na te stvari isto tako moramo imati pozornost i raspravljati onim rječnikom što je govorio i gospodin potpredsjednik. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo odgovor na repliku, zastupnica Sumrak. Izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega pa evo dobro je da ste me baš malo i potaknuli još na nešto što sam u svojoj raspravi možda zaboravila reći, a to je ovaj članak koji se odnosi na žene do 42 godine, naravno a govoreći ovdje kolege i braneći naravno ovaj zakon, govore o tome da će biti moguća umjetna oplodnja i sa 50 pa i sa više godina. Pa ja bih sada stala malo u obranu i djece. Pa nije problem kada trudnoća na bilo koji način slijedi momentalno i našu kako bih ja rekla godine koje su spremne brinuti se za to dijete, jer evo nekakav primjer. Sa 45 godina naravno da se može desiti i prirodnim putem da žena u promjenu kad uđe zatrudni i naravno da je to točno i naravno da će ostaviti to dijete. Međutim, evo pogledajte koje su to sad dileme. Ako imam ja sada, a imam 53 godine, za 15 godina kad moje dijete još ne bi išlo niti u gimnaziju imat ću skoro 65, neće početi studirati, a ja ću imati 70, tko će se brinuti za to dijete sa 15, 16, 17 i 18 godina? Zanima me i to, znate voljela bih da se u zakonu i na taj način isto govori. Da se kaže ako je sada radno sposobna žena sa 42 dvije godine, a sama je a želi rodit, što će se desit kad ta žena rodi, kad će to dijete imat ne znam bilo koliko godina do svoje samostalnosti ako ona postane radno nesposobna, ako ona više neće se moći brinut za to dijete. Mislim da su to stvari, to su oni upitnici ministre na koje bismo trebali dobiti odgovore ne zato što se mi osobno trebamo smatrati ne europski, ne napredni ali ovog, nego zato što želimo te odgovore. Evo hvala.
Zahvaljujem. Sljedeća za raspravu zastupnica Ana Komparić Devčić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre bez suradnika ovaj put, kolegice i kolege. Pred nama je u prvom čitanju, dakle Zakon o medicinski pomognutoj oplodnji. Ono što ja zaistinu želim reći to je zakon za djecu, zakon za roditeljstvo. Pripremajući se za ovu raspravu uzela sam malo Ustav Republike Hrvatske i pronašla sam, dakle da članak 22. kaže: "Čovjekova je sloboda i osobnost nepovrediva." Zakon članak 63. kaže: "Država štiti materinstvo." Članak 64. kaže: "Roditelji su dužni odgajati, uzdržavati, školovati djecu te imaju pravo i slobodu samostalno odlučivati o odgoju svoje djece." Zašto sam navela upravo ove članke iz Ustava Republike Hrvatske? Zato da bi pitala vas, a i sebe kako će osobe kojima je ograničeno pravo da postanu roditelji, a to prirodnim putem naprosto ne mogu, kako ćemo njima ispuniti upravo ovo Ustavom zagarantirano pravo, a to je pravo na izbor, slobodu, na roditeljstvo i na majčinstvo. Namjerno sam majčinstvo stavila na zadnje mjesto, a ne zato što mislim da je ono najmanje važno nego upravo suprotno. U životu sam imala sreću i postala sam majka dvoje djece. I svakim danom osjećam što znači biti majka, što znači biti roditelj i osobno zaista želim, pogotovo nakon ovako emotivnog govora kolegice Dunje da to apsolutno sve osobe koje to žele to i postanu, da jednostavno postanu roditelji. Ono što smatram izuzetno važnim to je da država mora osigurati svima jednaka prava i jednaku šansu, naravno u skladu s medicinskim mogućnostima i medicinskim dostignućima. Ono što je već danas bilo rečeno upravo ovaj zakon je zlatni standard u liječenju neplodnosti. I želim podsjetiti, a i o tome je već bilo puno govora danas, gotovo osamnaest parova u republici, post parova, u Republici Hrvatskoj ne može imati dijete prirodnim putem. I zato kolegice i kolege pokušajmo se barem na sekundu staviti u njihovu kožu, pokušajmo razmisliti kako se osjećaju osobe kad saznaju da ne mogu imati dijete prirodnim putem, do trenutka dok dođu do odluke da žele otići na medicinski pomognutu oplodnju, a onda tek počinje strah i neizvjesnost. Sve započinje stimulacijom hormonima žene, zatim postoji bolni postupak vađenja jajnih stanica, zatim se te jajne stanice oplođuju pa se čeka hoće li ili neće doći do razvitaka zametaka, zatim se ti isti zameci vraćaju u tijelo žene, pa zatim postoji strepnja hoće li doći do trudnoće iako sve ovo i uspije pitanje je da li će doći do, da li će se doći do kraja odnosno da li će se trudnoća iznijeti do kraja, a završetak bi značilo rođenje zdravog djeteta. Želim se s nekoliko rečenica osvrnuti na ono što su već danas ovdje puno govorilo, bilo je polemike i u javnosti, ali bilo je polemike i na odborima, a tiče se vjerskih uvjerenja, etike i morala. Ja za istinu poštujem uvjerenja, stavove, načela, ali ono što se treba naglasiti da ovaj zakon nikoga ni na što ne prisiljava. On samo otvara mogućnost, za one parove koji to žele, a oni kojima se to kosi sa bilo kojim njihovim svjetonazorom, njima se ostavlja mogućnost izbora onog postupka koji je njima prihvatljiv. I gospodine ministre ja bi vas za istinu molila da nam, mi odgovorite na jedno moje pitanje, a na samom početku je gospođa Nansi Tireli upravo to i spomenula na Odboru za ravnopravnost spolova vaša zamjenica je rekla da se dosadašnji postupci potpomognute oplodnje ubrajaju u ukupno broj postupaka na teret HZZO-a. Čini mi se da bi o tome trebali itekako razmisliti jer neke žene su došle već i do četvrtog ili petog postupka i očito one ne bi imale pravo dalje nastaviti sa svojim postupcima zato vas molim da ukoliko je ovdje krivo rečeno, a ukoliko nije apeliram na vas da zapravo vratimo sve na početak, da svim ženama stavimo postupke na nulu i da im dozvolimo da krenu po ovom novom zakonu na medicinski pomognutu oplodnju i da im omogućimo i da im damo veće šanse da dobiju dijete. Hvala.
Zahvaljujem. Sljedeća za raspravu javila se zastupnica Tatjana Šimac – Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Pa mislim da ćemo se svi složiti da je postupak medicinski potpomognute oplodnje, pomognute oplodnje jedan od najvažnijih zapravo znanstvenih događanja 20. stoljeća. Od '78. godine od kad je zapravo prvi izveden, odnosno u Hrvatskoj od '83. godine. Imati problema sa začećem može izazvati toliko tuge kao gubitak voljene osobe, isto tako spoznaja da se ne može začeti dijete prirodnim putem, odnosno dijagnoza je vrlo stresna. Sami postupak isto tako i bolan i stresan i za ženu i za par i naročito zapravo onoliko opetovanih puta koliko moraju prolaziti te žene dok dođu do željenog cilja, a dijelom smo čuli i od naše zastupnice koja je svjedočila svoj primjer. Znači svakodnevno slušamo ta svjedočanstva žena, borba sa osjećajima koje provode, koje zapravo proživljavaju, a isto tako i svjedočanstva o sreći koja dođe na kraju tog mukotrpnog puta. Svjesni smo toga da je ovo zdravstveni problem obzirom da u Hrvatskoj imamo već 18% parova odnosno oboljelih od neplodnosti. Bilo bi vrlo svrsishodno u biti istražiti etiologiju ovakve bolesti da se može krenuti i u preventivu istoga, mislim da je danas netko od sugovornika govorio i o tome odnosno u uvođenju i preventivnih programa u školu odnosno zdravstvenog odgoja. Dakle, neplodnost je bolest međutim liječenje može biti i vrlo, vrlo iscrpljujuće i emocionalno, i fizički i financijski, a nama je zadatak u biti smanjiti takva iscrpljenja. U RH se tijekom godine rodi 42 tisuće djece, udio djece koji su došli iz umjetne oplodnje je 2,4% bilo je danas podataka i nižih od ovoga. Cilj je oko 4%. Govorilo se isto tako o pronatalitetnoj politici, sigurno da ovo je dio koji će povećati odnosno koji služi pronatalitetnoj politici. Međutim, ja bih rekla da ovaj zakon nije mehanizam pronatalitetne politike i naravno da postoje razno razne druge prepreke i roditeljstvu stvaranju braka odnosno roditeljstva. To je ponajprije slažem se sa svima da je to u našoj ekonomskoj situaciji, stvarnosti, gdje bi trebalo poticati i zapošljavanje i rješavanje stambenog pitanja i fleksibilnog radnog vremena i isto tako uvjeta za odgoj djece. Ja se nadam da će ova Vlada nastaviti, već radi na tome i da će nastaviti za tome. Od rođenja prve bebe koja je beba iz epruvete oko 4 milijuna djece diljem svijeta je začeto na ovakav način. Podržavam ovaj prijedlog zakona koji omogućava ono što suvremena medicina može dati da dođe da onaj tko želi dođe do potomstva, naročito načelo optimalnog liječenja, načelo izbora, načelo zdravlja žene i djeteta, načelo dostupnosti. Sjetimo se svi koji smo u medicini da se moramo držati onoga "Primum non nocere" znači prvo ne šteti, a onda liječi, znači svima nam je zadatak minimalan rizik po zdravlje. Kolegice i kolege, upravo ovakav zakon to dozvoljava. Ovim prijedlogom omogućava se zamrzavanje zametka. Naime, prije samog postupka pomognute oplodnje žena se podvrgava hormonskoj stimulaciji, zatim ide kolegica ispred mene je govorila da ne ponavljam upravo jedan bolan postupak i punkcije i zapravo da bi došlo do vraćanja odnosno usađivanja zametka. Ovaj zakon kaže da se vraća dva zametka, usađuje se a ostatak se zamrzava, kako žena u ponovnom postupku, a svjedoči se koliko postupaka se ponovi dok dođe do cilja odnosno do djeteta znači da žena i partner ne bi trebali prolaziti cijeli taj bolan proces i neugodan proces koji su prošli. Osim toga ako se zabrani zamrzavanje što je dosadašnjim zakonom bilo, nekim parovima se trajno onemogućava njihova reproduktivna prava, jer jedan dio žene nakon hormonske stimulacije uopće fizički ne može tada primiti zametak, treba proći jedno vrijeme. To su medicinski slučajevi koji govore o tome. Međutim ovaj zakon poštuje uvjerenja onih koji se protive zamrzavanju zametka i daje mogućnosti da se može odabrati ili onakav model. Prednost se daje naravno homolognoj oplodnji. Osvrnut ću se na članak 7. koji govori dozvoljava se kontrolirane stimulacije. Bilo je danas govora o tome da se dobiva tih 11 jajnih stanica, struka je pokazala da je to optimalan broj koji ne ugrožava zdravlje žene. A moram i radi javnosti reći da kada se radi takva stimulacija tada se oduzima određeni broj folikula gdje se dobiva velik broj jajnih stanica. Međutim dobiva se i nekvalitetne jajne stanice. Upravo i zbog toga se ograničava jedan broj na 12. Zašto? Zato što se kod prevelike stimulacije oduzima se taj veći broj folikula pa može doći ranije žena u menopauzu. A sjedimo se "Primum non nocere". Moramo pomoći ali ne štetiti. Isto tako ću reći zakon kaže da se najviše dva zametka vraća u tijelo žene jer se pokazalo da primjenom dva zametka ili bolje još jedan trudnoće imaju dobar ishod. Naravno da je to dobro i za zdravlje žene i djeteta budućega. A i nova međunarodna istraživanja pokazuju da su najbolji ishodi kod vraćanja jednog odnosno dva zametka. Još nešto o dobi žene, danas smo spominjali dob žene. Što je dob viša naravno to je uspješnost medicinski pomognute oplodnje manja, ograničenje struka je rekla 42 godine. Isto tako empirijski kada može biti najveći uspjeh jer nakon 45. godine života uspješnost je mala od 0,5%, a isto tako je rizik za zdravlje je povećan za takvu ženu. Zakon potpisuje državni registar naravno koji je bio neophodno potreban da se vidi u kojem centru za liječenje neplodnosti je krenuo postupak, da se neće moći ići u ponovni postupak u drugi centar, da se iskoriste zapravo te zamrznute embrije i jajne stanice, da se vidi uspješnost centara itd., itd. Govorilo se i o mogućim zloupotrebama. Točno, može se zloupotrebljavati međutim ovim zakonom su prikazane, pokazane i zabrane, ograničenja i sam registar zapravo je jedan vid onemogućavanja toga. Ali bih se osvrnula još na članak 56. koji govori o prekršajnim odredbama, pa se navodi da ide u prekršaj financijski, da, od 70 tisuća do 250 tisuća kuna se kažnjava za prekršaje, navode se 24 točke odnosno 24 stavka. Međutim mišljenja sam da neke povrede zahtijevaju kaznena djela, a ne da ostaju na ovakvim prekršajima. To su npr. od broja 17 na dalje. Za sada se ovo može procesuirati po ovom zakonu ali možda u budućnosti da razmišljamo da neke odrednice ovoga ipak stavimo u Kazneni zakon. Dakle kolegice i kolege, iako je put do djeteta putem medicinski pomognute oplodnje težak za svaku ženu, za svaki par, brojni primjeri pokazuju da je želja za djetetom jedna od najjačih želja. No upravo zbog te radosti na kraju puta, zbog male Ane i zbog sve te djece koja su došla na takav način netko u Hrvatskoj ne može u tome onemogućiti pa je zadaća i Ministarstva zdravlja i Vlade da svima koji trebaju takvu vrstu pomoći osiguraju sve ono što danas nudi suvremena medicina. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Na vaše izlaganje imamo prijavljene tri replike. Prvi za repliku se javio zastupnik Dražen Đurović. Izvolite.
Hvala. Evo kolegice, samo da ne ostane dvojbeno, niti ja mislim da mi ovdje, ne mogu govorit u ime svih ali mogu govorit u ime svojih kolega iz HDSSB-a, nitko od nas nije protiv postupaka umjetne oplodnje niti smo mi protiv. Dakle mi u ovom trenutku i kao osobe i kao klub zastupnika smo protiv nekih odredbi ovog Zakona o umjetnoj oplodnji, u prvom redu onih koji se tiču korištenja i postupaka sa i oko embrija. Mislim da općenito i nije pitanje u većini rasprava i stavove većine, ne mogu reći sa svima, pitanje je odnosa prema umjetnoj oplodnji, već nekih postupaka koji se pritom u postupcima umjetne oplodnje primjenjuju. Kad je riječ o argumentu da zakon poštuje etičke stavove onih koji se na slažu s tim nekim postupcima na način da ih ne moraju primjenjivati pa na taj način možemo uspostavit bilo koji zakon koji mi smatramo nemoralnim i reći on se neće odnosit na vas koji ga ne želite primjenjivat. Legalizirat lake droge, ali vi koji ih ne želite koristit vi ih nemojte koristit. Također što se tiče prevencije. Naš ministar zdravlja je velik pobornik prevencije i stalno ističe potrebnu za prevencijom i prevencija neplodnosti nije toliko teško ju definirati. Međutim, nismo čuli da se jasno i glasno iskazuje što zapravo treba učiniti u prevenciji neplodnosti, da li ima 18% ne znam i ne vjerujem da ima 18% i ne znam čiji je to podatak i ne vjerujem u njega. Ako ga ima onda je nastao jako velik i širenjem te definicije neplodnosti. Međutim, prevencija nije uopće kompleksna, nije skupa, nije zahtjevna, samo treba imat političke volje i htijenja da se u tu prevenciju uđe. Hvala.
Hvala. Imamo odgovor na repliku. Zastupnica Šimac-Bonačić, izvolite.
Hvala lijepa. Pa kolega ja se slažem da je prevencija potrebna samo me čudi, vi ste liječnik, da bi se prevencija mogla raditi treba vidjeti na koje čimbenike trebamo djelovati, znači treba napraviti etiologiju bolesti kao što je neplodnost i tek onda napraviti i preventivni program za istu. I ja bih vas lijepo molila, obzirom da spominjete stalno umjetnu oplodnju, da u medicinski pomognutoj oplodnji nema ništa umjetno. Dapače, to je zdravo i lijepo i upravo zbog toga vam predlažem da ne spominjemo više umjetnu nego medicinski pomognutu oplodnju kako se i zove naš zakon. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Sljedeća replika, zastupnik Ante Babić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovana kolegica Šimac-Bonačić me potaknula zapravo na repliku iz dva razloga. Jedan je istina, slažem se sa vama i rekli ste to da se žene ne bi trebale podvrgavati zapravo više puta tim bolnim zahvatima i da zbog toga se zapravo vadi 12 stanica. Ponovno se vraća … [[Ne razumije se.]] znači 9 ili 10 tih stanica se zamrzavaju i to je ono o čemu mi ovdje govorimo, zapravo više govorimo o pravu žene, obitelji ali manje o pravu djeteta. To je zapravo bit ovoga zakona, da se govori o tim etičkim načelima i o pravu djeteta. I druga stvar koju ste rekli a nije dobra, u ovom zakonu, a radi se zapravo o kaznenim odredbama. Za reproduktivno kloniranje u Francuskoj je kazna do 20 godina zatvora i 1 milijuna eura, kao i oduzimanje licenci tim institucijama, a kod nas je to na razini prekršajnih odredbi po ovome zakonu koji stoji ovako napisan. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo odgovor na repliku. Izvolite zastupnice.
Kolega ja se mogu samo zahvaliti što se u biti slažete sa mojim primjedbama na onaj članak koji smo naveli. A kad govorimo o pravima djeteta zar ima većeg prava nego u biti roditi se kao željeno dijete što ovaj zakon omogućava. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Sljedeća replika, zastupnik gospodin Davor Ivo Stier. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Pa evo danas smo iznijeli niz točaka po kojima je bitno da se ne slažemo oko nekih bitnih odredbi ovoga zakona, međutim želio bih replicirati kolegici u smislu njenog prijedloga oko članka 56. da je upravo to jedna ključna odredba koja već sada se mora promijeniti. To što je i kolega Babić rekao, gdje je za manipulaciju pa čak i za kloniranje po ovom prijedlogu zakona isključivo predviđena jedna prekršajna kazna, a ne kaznena odgovornost kada znamo da u nekim zemljama poput Francuske za to se može dobiti do 20 godina zatvora. Upravo je to nešto što upozorava da ovaj prijedlog zakona i nije napravljen po mjeri neplodnih parova, po mjeri zapravo djeteta i uzimajući u obzir prava djeteta nego previše po mjeri onih koji su ga pisali, a kažem i koji očito imaju i materijalnog interesa od ovog zakona.
Zahvaljujem. Imamo odgovor na repliku, izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolega, meni je drago da opet imamo isto mišljenje barem o tom članku zakona, da nisu primjerene kazne i da ne možemo sve one točke staviti pod onih do 250 tisuća kuna, ali za sada se može procesuirati po ovom zakonu. Međutim, da bi stavili u kazneno moramo raditi izmjene u Kaznenom zakonu što sam u biti i rekla u svojoj diskusiji. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja se želi očitovati ministar zdravlja Rajko Ostojić. Izvolite.
Hvala vam lijepa, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, ne brinite neću 10 minuta koliko se mogu očitovati. 68 sekundi. Hvala vam na koncilijantnoj raspravi, hvala vam na prijedlozima, hvala vam, očekujem amandmane, bez obzira što je to vaša obveza tek u drugom čitanju, ali poznavajući karakter, srčanost, argumentiranost čak, očekujem amandmane u prvom čitanju. Gospodin Đurović je otišao, član HDSSB-a, a na žalost ali njega brinu brojke, a brojke su znanstvene. 18% diljem svijeta na žalost građanki boluje odnosno ima dijagnozu neplodnosti. On kaže ne znam kako ste došli do podatka, a to je isto kao u festivalu demokracija. On zna koliko je njegova stranka dobila na prošlim izborima. Ne znaju ako će dobiti sljedeće izbore. U medicini, u znanosti vam je to argumentirano, jasno. Da, 18%. Žao mi je da je kolega Đurović otišao. Ali on već ima iskustva sa postavljanjem pitanja na aktualcu uvažavajući neargumentirane izvore. Dakle, za sve znanstvene, stručne, bilo kakve druge odgovore, pitanja stoje vam na raspolaganju. Hvala na koncilijantnosti i vidim, vidim da kad raspravljate razmišljate o svakoj riječi i o tome da je vaša misija kao i moja pomoć pomoći našem narodu, našim građanima, pomoći pa i ovdje u ovoj dijagnozi. Hvala vam lijepa kolegice i kolege.
Zahvaljujem. Utvrđujem pauzu i nastavljamo sa radom u 15,00 sati. Sljedeći za raspravu u 15,00 sati zastupnik Boris Blažeković. Hvala. Kolegice i kolege nastavljamo sa radom. Sljedeći za pojedinačnu raspravu zastupnik Boris Blažeković. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo došao je moj red. O samom Zakonu o medicinski potpomognutoj oplodnji i njegovoj suštini govorili su brojni, i ministar i brojni saborski zastupnici, a u ime kluba HNS-a govorili su i kolegica Sonja König i gospodin kolega Igor Kolman, a ja bih htio govoriti u nekoliko riječi zbilja vrlo kratko o značaju ovog zakona s pozicije ljudskih prava i građanskih sloboda. Čovjek se rađa sa 4 neprikosnovena osnovna prava – pravo na život, pravo na slobodu, pravo na sigurnost i pravo na sreću. I ta su prava koja stječemo rođenjem i nitko nam ih nema pravo oduzeti. A kao građanima, odnosno građankama država nam ih je dužna osigurati i dužna ih je štititi. Suvremena civilizacija donijela nam je neslućene tehnološke mogućnosti pojednostavljenja života, ali i olakšavanja ostvarenja naših ambicija, iskazivanja naših kreativnosti, realizaciju naših talenata. Živimo u vremenima koja su tehnološki i sa znanstvenim saznanjima nevjerojatna, naprosto vrhunska, čovjek bi rekao savršena. Vrijeme u kojem imamo sreću živjeti suvremena medicina jest jedna od ključnih djelatnosti koja najsuvremenijim metodama liječenja omogućila čovječanstvu zdravlje, bolji život, produljila je građankama i građanima život i pomogla je pri unapređenju osnovnih prava svakog građana, odnosno građanke – pravo na život, pravo na slobodu, pravo na sigurnost i pravo na sreću. Mi liberali vjerujemo u znanost. Mi nakon relevantnih znanstvenih dokaza ne gubimo vrijeme na dodatne sumnje i dodatno propitivanje te špekulacije oko sadržaja. Mi prihvaćamo znanstvene spoznaje, smatramo da su one univerzalno vlasništvo te da se one moraju upotrijebiti za podizanje kvalitete života svakog pojedinca, odnosno pojedinke te društva u cjelini. Ispravno shvaćena i postavljena suvremena medicina je postala u svoj svojoj punini instrument kojim se mogu unaprijediti osnovna ljudska prava. Jedan od dosega suvremene medicine koja nas čini više slobodnima, više sigurnima i više sretnima jest i medicinski potpomognuta oplodnja. I zato ovaj zakon i jest tako važan i zato jesu odredbe tog zakona tako važne za brojne građanke i građane ove zemlje. Taj zakon omogućuje prvenstveno ženama, ali i muškarcima, obiteljima da ostvare svoju slobodu i sreću. I na koncu složio bih se s onima koji misle da je svaki dan i svaki sat odlaganja donošenja odluke tj. zakona nepovratno izgubljen za sve one kojima je postupak medicinski potpomognute oplodnje tako važno i jedini način ostvarenja punine sretnog života. Hvala.
Zahvaljujem. Na vaše izlaganje imamo jednu repliku, zastupnik Davor Ivo Stier. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo samo da kolegi Blažekoviću spomenem, naravno i mi isto tako s ove strane prihvaćamo znanost i znanost 21. stoljeća i to smatramo da je univerzalna stvar, da nije stvar svjetonazora. A što nam kaže znanost 21. stoljeća? Da život, ljudski život, počinje začećem. I to je ono što želimo samo da se poštuje. Što ste i sami rekli pravo na život, ali za svakoga. Ne da političari odrede kada će početi ljudski život, nije na nama da to odredimo, a pogotovo nije na nama niti na liječnicima da odrede tko može, a tko ne može realizirati taj život, koga će se zamrzavati a koga ne. Dakle, poštujemo život, ali za svakoga. I upravo zbog toga smatramo da u ovom zakonu nema dobrih rješenja jer tu diskriminira. Hvala.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, zastupnik Boris Blažeković.
Hvala lijepo. To je jedna od znanstvenih spoznaja koje je iznio kolega Stier, druga znanstvena spoznaja govori druge podatke. Neću ulaziti u meritum stvari. Još bih samo dodao, kolega mi je dao mogućnost, da je ovaj zakon daje još jedan izuzetno važan element ljudskih prava, a to je pravo na izbor. Hvala.
Hvala. Sljedeći za raspravu pojedinačnu javio se zastupnik Damir Rimac. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege. Iako je ovo prvo čitanje zakona ja ću u svojoj raspravi dati svoje nekakvo uvjerenje i osobno razmišljanje. Naime, ovdje je riječ o kompleksnom zakonu koji otvara brojna pitanja od etičkih, bioetičkih, pravnih, socioloških pa i civilizacijskih pitanja stoga svatko o zakonu treba izreći svoje mišljenje i dati svoj doprinos ne bi li se taj zakon uobličio što kvalitetnije. Naime, kada je ministar bio u Saboru on je spomenuo misiju koju svi ovdje imamo skupa sa Vladom, ja bih tu misiju dopunio i sa vizijom, misijom i ciljevima i pokušao objasniti da je zapravo vizija svih nas bolja Hrvatska, da je misija pomoć parovima koji su neplodni, a da je cilj rješavanje neplodnosti i barem jednim dijelom povećanje nataliteta RH. Metode medicinski pomognute oplodnje najčešći su i najvažniji način liječenja neplodnosti koje danas poznajemo. U razvijenim zemljama svijeta uočena je visoka frekvencija i učestalost rasta neplodnosti što danas postaje ozbiljan društveni, ali i individualizirani problem o kojemu svakako treba razgovarati. Na primjer u zemljama Europe, Sjeverne Amerike, Australije i Novog Zelanda negdje je procjena oko 100 milijuna parova koji su neplodni. Što zapravo znači da negdje oko 12% takvih parova traži metode potpomognute oplodnje ne bi li poboljšali svoje bračno stanje, odnosno ne bi li imali djecu. Procjene pokazuju prema najnovijim podacima da je ta stopa preko 18% parova koji su neplodni i da se godišnje provede negdje oko šest i pol tisuća postupaka medicinski pomognute oplodnje, a da broj postupaka iz godine u godinu raste negdje na osnovi osam do deset, čak i preko deset posto. Ono što zabrinjava o čemu je i posebno ministar govorio je da uspješnost ovisi o dobi žene i da je ona obrnuto proporcionalna sa starošću. Znači metoda medicinski pomognute oplodnje možemo promatrati i s aspekta da se godišnje rađa negdje od 1 do 4% takve djece, u Hrvatskoj je to negdje 2,4%. Cilj je da je ako je ikako moguće dosegnemo 4%. Ako usporedimo fertalne pokazatelje u Danskoj sa Hrvatskom, Danska je vrlo interesantna zato što je po površini i po broju stanovnika pa čak i po snazi naše valute, odnosno njihove približno smo jednaki, omjer je jedan naprema jedan, visokim doprinosom in vitro fertilizacije, stopa fertilnosti u Danskoj je povećana s 1,65 na 1,72 dok je to u Republici Hrvatskoj negdje od 1,38 povećano na 1,42 što znači da kaskamo i za Dancima. Bitno je naglasiti da i od početka primjene postupaka medicinski potpomognute oplodnje, od 78. godine kada je rođena prva Britanka, prošlo jako puno godina i da je tada uspješnost bila negdje od 1 do 5%, suvremena znanost i medicina sa novim spoznajama dostižu taj rezultat negdje 40 do 50%. Ono što je posebno bitno, naglasiti je da se zbog primjene kao što sam već rekao suvremenih i provjerenih biomedicinskih metoda kod stvaranja zigote odnosno oplođene jajne stanice, zatim trudnuće i poroda ne primjenjuju biotehnološke metode odnosno spoznaje, znači nema genetske manipulacije sa tim embrijem. U ovom slučaju mi pomažemo takvim parovima, a kako je i ministar u svom uvodnom dijelu rekao neplodnost smatramo kao oblik dijagnoze koji pokušavamo na neki način riješiti. U ovom svom izlaganju podsjetio bih i na činjenicu da je od prvog postupka medicinski pomognute oplodnje u Republici Hrvatskoj prošlo gotovo trideset godina i da će nagodinu to dijete puniti punih trideset godina u Republici Hrvatskoj. Nisam siguran, bio sam na trenutak izašao van, ali mislim da tu činjenicu nitko nije spomenuo. Svrha ovog zakona o kojemu danas raspravljamo je omogućiti ženama i parovima najsuvremenije metode liječenja koje se primjenjuju u svijetu kako bi mogli ostvariti svoje željeno roditeljstvo. No, ono što je vrlo bitno i što smatram da treba naglasiti je da se ovim zakonom uređuju uvjeti za ostvarivanje prava dok su se starim zakonom uređivale pretpostavke za ostvarivanje prava, što je bitna i suštinska razlika o kojoj treba danas govoriti. Starim zakonom koji je bio vrlo rigidan, usuđujem se reći djelom konzervativan, dobrim dijelom se unazadilo liječenje neplodnosti u Republici Hrvatskoj i velikom broju žena i parova su bila nametnuta različita ograničenja o pravu da odlučuju o svojim reproduktivnim pravima i pravo na željeno potomstvo. Ovim zakonom su definirana i prava i obaveze kako roditelja tako i djeteta poštujući direktive Europske unije. S druge strane potrebno je staviti naglasak i na činjenicu da Republika Hrvatska donošenjem ovog zakona potvrđuje dosljednost u poštivanju Konvencije o zaštiti ljudskih prava i dostojanstva ljudskih bića u pogledu primjene biologije i medicine o zabrani kloniranja ljudskih bića, tako da u tom dijelu u ovome zakonu nema niti govora. Potrebno je svakako naglasiti i od onih šest načela dva koja osobno držim da su najbitnija, a to su: načelo pravednosti i načelo dostupnosti. Načelo pravednosti jer se ukida diskriminacija žena i parova koji su do sada prije postupka medicinski pomognute oplodnje morali prolaziti ponekad vrlo mučnu pripremu, proceduru pravnog i psihološkog savjetovanja, a načelo dostupnosti kojim svim zainteresiranim omogućava liječenje i postupak in vitro fertilizacije u Republici Hrvatskoj bez odlaska u inozemstvo. I ovom prilikom podsjećam kolegice i kolege da je Republika Hrvatska 83. godine bila sedma zemlja u svijetu koja je napravila i uspješno izvela postupak in vitro fertilizacije odnosno medicinski pomognute oplodnje. Novi zakon sadržava brojna rješenja koja su definitivno bolja od starog zakona iz 2009. godine prvenstveno mogućnost zamrzavanja jajnih stanica i darivanja zametaka koji osobno držim da su veliki doprinos i veliki korak naprijed koji ovaj zakon svrstava kako je i sam ministar rekao u sam vrh najmodernijih zakona u Europskoj uniji. Znamo i sami da smo kao država jedna od vodećih država u Europi po transplantaciji organa ne vidim razlog zašto ne bi bili vodeća država u Europi i po ovome postupku medicinski pomognute oplodnje. Ono što je također činjenica je da se do sada po važećem zakonu trošila golema količina novca na postupke medicinski pomognute oplodnje kod žena iznad četrdesetpete godine starosti, a da je uspješnost bila manja od pola posto, pa je upravo i tome razlog ovakvog oblika zakona da se mladi parovi pokušaju kanalizirati i usmjeriti na planiranje trudnoće u ranijoj dobi. Možda na kraju samo svoje rasprave da podvučem paralelu, države članice Europske unije u kojima je zakonska regulativa regulirala heterologne postupke vezane, obzirom da je danas bilo dosta rasprave o donaciji zametaka, od ukupno dvadeset i sedam zemalja Europske unije, petnaest zemalja je dopustilo donaciju zametaka ili ako hoćete u relativnom iznosu to je negdje oko 57% na razini zemalja Europske unije dopušta donaciju zametka. I na kraju dopustite da ukažem na jednu manju nelogičnost koju mislim da bi trebalo korigirati unutar ovog zakona do drugog čitanja, a to je članak 5. stavak 1. točka 25 koja se odnosi na definiciju ljudskog bića, čija je definicija preuzeta iz konvencije i dodatnog protokola koja je istovjetna definiciji u Kaznenom zakonu, odnosno na nelogičnost u članku 56. stavku 1. točki 19. koja se odnosi na prekršajne odredbe, koje u koliziji sa Kaznenim zakonom člankom 97.a, gdje je u ovome zakonu, prijedlogu zakona, predviđena prekršajna kazna od sedamdeset do dvjesto pedeset tisuća kuna kao prekršaj, a za istu stvar se u Kaznenom zakonu ponavljam člankom 97.a predviđa kazna zatvora od šest mjeseci do pet godina. Znači ako nešto je već okarakterizirano u Kaznenom zakonu kao kazneno djelo ne može se ovim zakonom tumačiti kao prekršaj nego mora biti isto relevantno sankcionirano pa predlažem korekciju tog članka. I kako i u pojedinačnim raspravama demokratski običaj izjašnjavati se da li se zakon podržava ili ne, koristim ovu priliku da jasno kažem kako ću podržati donošenje ovog zakona. Ja duboko vjerujem da je pravedan prije svega i da će veliki broj parova u RH učiniti barem malo sretnijim nego što su sada. Hvala vam lijepa.
Hvala. Sljedeći za raspravu zastupnik Dražen Đurović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Zamjeniče ministra, zastupnice i zastupnici. Pa evo da se vratim na uvodno izlaganje ministra koji je rekao da je ovo možda najljepši poklon Hrvatske Europi i da time RH ulazi u krug europskih zemalja koje su po najmodernijoj metodi implementirale u zakonodavstvo. Mislim da treba uzeti u obzir da ne postoji zajednička europska stečevina glede tog zakonodavstva. Treba uzeti u obzir da je vidljivo iz samog prijedloga zakona sa njegovog početnog dijela u uvodu da je zakonodavna praksa jako različita od europske države do europske države. Dakle, nema nekog ujednačenog modela niti u odnosu na uporabu jajnih stanica niti zametaka niti muških spolnih stanica. Dakle, nema nikakve ujednačene europske niti zakonodavne prakse pa čak ni nekakve slične ili ujednačene prakse u EU. To je što se tiče same prakse. Kada je riječ o načelima na kojima se temelji zakon, dakle ministar je također naveo 6 načela na kojima se temelji zakon, neću ih ponavljati, ali ono čega nema to je načela etičnosti, moralnosti, dakle načelo etičnosti u odnosu na bilo koji sustav etičnosti kao načelo na kojima se temelji zakon nije navedeno u načelima prema kojima je izrađen ovaj prijedlog zakona. Ovaj zakon sam po sebi je praktički trenutno najliberalniji vjerojatno europski zakon o postupcima umjetne oplodnje. U svojoj primjeni će biti vjerojatno jedan od najskupljih europskih zakona. Konzultirao sam prijašnjih nekoliko dana desetak kolega ginekologa i nekoliko kolega koji se bave pitanjem umjetne oplodnje, nitko od njih nije znao ništa o ovom prijedlogu zakona. Dakle, navodimo da se javna rasprava odvijala 80 dana, dakle nitko od njih nije bio upoznat sa prijedlogom ovom zakona i ne znaju uopće koja su zakonska rješenja koja ovaj zakon donosi uključujući trojicu kolega i kolegica koji rade na postupcima umjetne oplodnje. Nevjerojatno ali je tako. Dakle, toliko o javnoj raspravi. I oni mene pitanju što taj prijedlog jeli o kom ćemo raspravljati o čemu se tu zapravo radi. Oni ni ne znaju ne znam da je na web stranicama Hrvatskog sabora mogu pogledati taj prijedlog zakona, pa sam im rekao pogledajte. Što drugom da vam kažem. Dakle, nisam siguran koliko i koji dio te struke i ljudi koji se tim postupcima bave zaista je upoznat s ovim prijedlogom zakona. E kada je riječ o samom zakonu, dosta smo pričali zakon ovako, zakon onako, pa bih se ja još samo jedanput referirao na one osnovne postavke i na one osnovne probleme koji meni svjetonazorski i kršćanski zapravo predstavljaju problem u tom zakonu. Dakle, uzme se 12 jajnih stanica postupkom izdvajanja od žene. Od 12 izdvojenih jajnih stanica određen broj, a moguće je sve se oplode i dobijemo 12 zametaka ili embrija. Od tih 12 zametaka ili embrija, dva u težim slučajevima tri vraćamo idu u začeće dok preostale ili jajne stanice ili ako je žena hoću zametke, tada gotove zametke zamrzavamo. Na koje ih razdoblje zamrzavamo? Na razdoblje od 5 godina o teret državnog proračuna. Po isteku tog razdoblja od pet godina u tom razdoblju te zametke u slučajevima ponovljenih umjetnih oplodnji možemo koristiti ukoliko ih žena odnosno taj par ne treba, pod 1 nakon tog isteka mogu biti uništeni, pod 2 mogu ih donirati i pod 3 mogu o svom teretu još pet godina a o teretu tog bračnog para odnosno nekog drugog para biti deponirani još sljedećih pet godina. E sada kome mogu biti donirani? Mogu biti donirani osobama koji su izvanbračne zajednice. Na koji način te osobe prema ovom zakonu dokazuju da su u izvanbračnoj zajednici, dokazuju temeljem ovjere potpisa kod javnog bilježnika. Ne temeljem davanja izjave koja predstavlja kršenje koje predstavlja krivično djelo, već temeljem ovjere potpisa kod javnog bilježnika. Oni koji su pravnici znaju što uključuje u kategorije ovjere potpisa kod javnog bilježnika. Ne uključuje nikakvu krivičnu odgovornost niti preuzimanje odgovornosti od strane bilježnika za istinitost navoda. Dakle to u praksi znači da se bilo koje dvije osobe mogu susresti na ovom hodniku, otići kod javnog bilježnika, ovjeriti potpise, ne zna se nikakva odgovornost i s tim popisima otić i reći evo mi smo izvanbračni par. I 3 ti zameci mogu biti donirani i onim ženama koje će iskazati ili za koje će se utvrditi da su neplodne a nisu ni u bračnoj ni u izvanbračnoj zajednici. Ovakav model ova treba skupina to svakako predstavlja otvaranje vrata prema donacijama zametaka istospolno orijentiranim osobama odnosno ženama. To je treća kategorija. Taj dio dakle oko manipulacija zametkom i oko njihovog darivanja oko vrlo slabih kriterija praćenja darivanja i uporabe tih zametaka i ono što se meni osobno prema mom svjetonazoru nije prihvatljivo i zbog čega ne mogu poduprijeti ovakvo zakonsko rješenje. I ono što sam rekao i prije zapravo dakle Zakon o posvajanju je kod nas izrazito konzervativan dok mi zapravo ne na vrlo liberalan način omogućavamo jednu heterologno doniranje zametaka dakle ljudima koji nisu biološki roditelji ni otac ni majka. Također pitanje identiteta davatelja. Dakle ovim zakonom se utvrđuje da dijete ima pravo nakon napunjene 18. godine saznati tko mu je biološki roditelj ili roditelji, uključujući i donatora, odnosno ukoliko mu to roditelji da on to treba saznati od svojih roditelja, a potom se obratiti vjerojatno u onu evidenciju s koje će dobiti podtak o tome tkomu mu je biološki roditelj. To je jako mislim ako se čovjek upita što znači kada netko donira spermu i 20 godina kasnije mu pokuca na vrata i kaže evo ja sam osoba koju ste vi prije 20 godina donirali spermu i vi ste moj biološki otac. Onda za tim čovjekom dolaze djeca i evo ovo su ti biološka polubraća ili polusestre. Mislim da bi trebalo razmišljati da li je to takav model, pravi model i da li se tako olako zakonski mogu takva prava osiguravati. Ja nisam siguran koliko sretnih, a koliko nesretnih situacija će to donijeti i s druge strane, što će donijet onoj obitelji u kojoj je to dijete odraslo, njegovim zapravo pravim a ne biološkim roditeljima i njihovom međusobnom odnosu. Kad je riječ o pitanju populacijske politike, dakle još jedanput da se i na to pitanje osvrnem, ne mislim da ovo pitanje ima ikakve veze sa populacijskom politikom. Populacijska politika u slučaju postupaka te umjetne ili politički korektno, medicinski potpomognute oplodnje je zapravo samo jedna fraza koja nema velike veze. Jer ako hoćemo uređivat pitanje populacijske politike zaista bi ga mogli i trebali urediti jer mislim da je to središnje društveno pitanje koje će se nametnuti, ne nama u ovom mandatu, ali se nameće dugoročno ovom narodu i ovoj državi. I da, treba ga uredit, treba omogućit da mlade obitelji mogu na vrijeme imati uvjete za stvaranje potomstva, da društvena klima, ne samo financijska potpora već i društvena klima i radni uvjeti i cijelo to okružje bude poticajno za mlade obitelji da zasnivaju, da stvaraju potomstvo puno ranije nego do sada. Uzroci ovako visokom postotku neplodnosti posve su jasni, oni su medicinski vrlo jasno definirani, ja se na njih sad neću osvrtati. Tako da i pitanje prevencije neplodnosti o kojoj ministar baš nije toliko oran govoriti, pitanje prevencije neplodnosti i na koji način mi možemo društveno porast te neplodnosti prevenirati je vrlo jasan, međutim to je pitanje za Ministarstvo zdravlja. Dakle ja ukupno kažem, kao osoba nemam ništa protiv medicinski potpomognute oplodnje, dapače to treba činiti, treba pomoći ljudima koji imaju probleme, ali sve ove postupke oko manipulacije zamecima i njihove uporabe ne bih mogao s tim biti suglasan. Hvala.
Zahvaljujem. Sljedeća za raspravu zastupnica Ruža Tomašić. Izvolite.
Hvala lijepa, poštovani gospodine dopredsjedniče. Ja znam da se u Hrvatskom saboru treba donijeti zakon o medicinski pomognutoj oplodnji, ali trebamo donijet onaj zakon koji podržava etičnost i koji podržava naš način razmišljanja i naš način života. Što se tiče ovoga prijedloga zakona, ovakav kakav je, osim što su predložena rješenja zakona znanstveno, medicinsko, pravno i etički u mnogim dijelovima sporna, neprihvatljiva i upitna, zakon ostavlja mnogo prostora za manipulacije, proizvoljne interpretacije i zlouporabe. Dojam je da je cilj predlagatelja zakona pošto poto legalizirati određene postupke i prakse, ne definirajući jasno određene situacije koje će se pojaviti i koje treba predvidjeti uz primjenu ovako predloženih rješenja. Tako članak 3. stavak 2. kaže: "Postupci propisani ovim zakonom provode se radi postizanja začeća, trudnoće i rađanja zdravog djeteta, sukladno zahtjevima suvremene medicinske znanosti i iskustva, s posebnim obzirom prema zaštiti zdravlja žene, umanjenja rizika liječenja i dobrobiti potomstva, a znanstvena istraživanja pokazuju upravo suprotno, da je slabija stimulacija i stvaranje do tri embrije i to kroz tri ciklusa manje štetno po zdravlje žene nego li 12 embrija u jednom ciklusu. Imate to na internetu. Članak 7. stavak 2.: U postupku homologne izvantjelesne oplodnje smije se koristiti kontrolirana stimulacija ovulacije u skladu sa suvremenim biomedicinskim spoznajama tako da se dobije najviše 12 jajnih stanica. Od tog broja mogu se oploditi svih 12 jajnih stanica. U skladu s medicinskih dostignućima u spolni organ žene dopušten je unos najviše dva zametka, poštujući načelo sljedivosti. Preostali zameci ili jajne stanice zamrzavaju se. Članak 6. kaže: preostali zameci koji nisu uneseni u spolne organe žene čuvaju se na teret državnog proračuna Republika Hrvatske, ministarstva nadležnog za zdravlje (u daljnjem tekstu: Ministarstva) do 5 godina. Nakon proteka roka od 5 godina zameci se uz pristanak darivatelja daju radi postizanja trudnoće i rađanja bračnom odnosno izvanbračnom paru koji pristane na takav postupak. U slučaju da bračni odnosno izvanbračni drugovi žele produžiti čuvanje zametka daljnjih pet godina obvezni su snositi trošak čuvanja. I u članku 7. kaže: darivanje zametka dopušteno je isključivo za parove koji se liječe od neplodnosti u Republici Hrvatskoj. Što je tu nepotpuno regulirano? To je područje koje otvara prostora brojnim manipulacijama, dakle što u slučaju da nakon proteka roka od 5 godina roditelji ne pristaju na darivanje svojih embrija te ih žele i dalje čuvat, ali nemaju novca platiti trošak čuvanja za drugih pet godina. Koja je sudbina embrija nakon isteka roka od 10 godina u slučaju da su roditelji platili za drugih 5 godina, a embriji ostanu i dalje neiskorišteni? Što ako i nakon 10 godina roditelji traže čuvanje svojih embrija, ali ne mogu platiti ili žele platiti. Zakonom nije riješena sudbina oko 12000 zamrznutih embrija koji postoje u hrvatskim bolnicama, a koji se mnogi čuvaju i duže od 10 godina. Darivanje embrija nije očito vezano uz državljanstvo, bitno je da par dolazi na liječenje u Hrvatsku, dok darivanje spolnih stanica nema ni takvo ograničenje, dakle trgovina s inozemstvom. Članak 8.: kad u postupku medicinski pomognute oplodnje nije moguće koristiti vlastite spolne stanice jednog od bračnih odnosno izvanbračnih drugova ili kad se medicinski pomognuta oplodnja provodi zbog sprečavanja prijenosa teške nasljedne bolesti na dijete. U postupku medicinski pomognute oplodnje mogu se koristiti spolne stanice darivatelja u svrhu provedbe postupka heterologne oplodnje. I drugo, iznimno uz uvjete iz stavka 1. ovog članka, u postupku medicinski pomognute oplodnje mogu se koristiti darovani zameci bračnih odnosno izvanbračnih drugova nastalih u postupku homologne oplodnje koji bračni odnosno izvanbračni drugovi od kojih zameci potječu ne žele koristiti za vlastitu prokreaciju uz njihov izričiti pisani pristanak. Što se tiče članka 8., u slučaju darivanja embrija to dijete će imati dvije mame i dva tate od kojih jedni nemaju pravo znati za njega, ali dijete nakon 18 godina ima pravo znati za njih, a drugi roditelji imaju dužnost djetetu to obznaniti. Može li se uopće darovati ili poklanjati živo biće? Dijete ovdje postaje stvar pri čemu se legalizira uskraćivanje djetetu prava na biološke roditelje, a roditelji se samom definicijom pretvara iz biološkog oca i majke u darivatelje. Traži se pisani pristanak roditelja kojim se odriču prava na dijete, a nije teško zamisliti situaciju u kojima bi se mnogi kasnije pokajali jer bi znali da ipak imaju negdje živo dijete i pokušavali bi uspostaviti odnose sa djetetom. Članak 10. stavak 1., pravo na medicinski pomognutu oplodnju uz uvjete iz članka 4. ovog zakona imaju punoljetni i poslovno sposobni žena i muškarac koji su u braku, odnosno u izvanbračnoj zajednici i koji su s obzirom na životnu dob i opće zdravstveno stanje sposobni za roditeljsku skrb o djetetu. Stavak 2., pravo na medicinski pomognutu oplodnju na teret državnog proračuna Republika Hrvatske, ministarstva, ima žena do navršene 42 godine života. Stavak 3., pravo na medicinski pomognutu oplodnju iz stavka 2. i 3. ovoga članka ima žena kod koje je utvrđena bezizglednost drugih oblika liječenja. I stavak 4., žene starije od 42 godine i žene čiji su testovi pričuve jajnika nepovoljni liječnik je obvezan upozoriti na slabe rezultate liječenja, rizike liječenja i trudnoće te rizike za dijete. Područje je nejasno definirano. U uvjetima se ne navodi državljanstvo para, ali trošak ide na teret proračuna Republike Hrvatske. Što ako se za postupak obrate strani državljani? Pojam životna dob se može jako široko shvatiti bez određivanja gornje dobne granice do kad žene, a i muškarci mogu pristupiti postupcima medicinski pomognute oplodnje. A mogu se dogoditi i situacije da i žene od 55 ili 60 godina plate postupak da si rode dijete uz doniranu jajnu stanicu neke mlađe žene ili spermu vlastitog ili nepoznatog partnera. Za razliku od članka 1. u kojem se navodi da pravo na medicinski pomognutu oplodnju imaju žene i muškarci u bračnoj i izvanbračnoj zajednici, dakle otac i majka u članku 3. se to pravo osigurava samcima, tj. Ženama bez partnera što se samo po sebi protivi instituciji obitelji kao zajednici oca, majke i djeteta. Dijete se u startu lišava prava na oba roditelja. Pitanje je kako se uopće može utvrditi neplodnost kod žena bez partnera i bez redovitog spolnog odnosa? Članak 12. bračni, odnosno izvanbračni drugovi imaju pravo na obavijest o mogućim oblicima prirodnog planiranja obitelji, o mogućnostima liječenja neplodnosti do drugim načinima ostvarenja roditeljstva primjerice posvojenjem, a osobito ako su istodobno žena i muškarac neplodni. Imaju pravo, ali tko je dužan brinuti se da oni to pravo ostvare. Zakon ne navodi koji su to drugi mogući oblici liječenja neplodnosti i ne obvezuje liječnike na nikakvu dužnost u svezi s tim. Članak 13. Prije provedbe postupka homologne oplodnje bračnim odnosno izvanbračnim drugovima može se omogućiti psihološko ili psiho terapijsko savjetovanje. Stavak 2. Pravno i psihološko ili psiho terapijsko savjetovanje obavezno se provodi prije postupka heterologne oplodnje. Stavak 3. Magistar psihologije ili liječnik specijalist psihijatrije obvezan je bračne, odnosno izvan bračne drugove upoznati s mogućim psihičkim posljedicama postupka medicinski pomognute oplodnje. O provedenom savjetovanju magistar, psiholog ili liječnik specijalist psihijatrije izdaje pisanu potvrdu. Zakon priznaje, znači da je postupak NPO-a povezan s kasnijim psihičkim posljedicama kontradiktorna odredba koja ne obvezuje bračne parove u homolognom postupku na savjetovanje, ali istovremeno obvezuje liječnika da takve parove upozna s posljedicama. Članak 14. Bračni odnosno izvan bračni drugovi pojedinačno ili zajedno mogu povući pristanak i odustati od postupka medicinski pomognute oplodnje sve dok sjeme, stanice ili jajne stanice ili zameci nisu uneseni u tijelo žene. Postupak medicinski pomognute oplodnje obustavlja se izjavom o povlačenju pristanka jednog ili oba bračna, odnosno izvan bračna druga. Stavak 4. Nakon povlačenja pristanka iz stavka 3. ovog članka spolne stanice se uništavaju, a zametak pohranjuje u svrhu darivanja drugom bračnom, odnosno izvan bračnom paru. Već kad je došlo do začeća, kad roditelji odustani od nastavka postupka gube pravo na dijete. Embriji se pohranjuju. Na koliko dugo? Što ako ga nitko ne želi preuzeti? Pohranjuje se u svrhu darivanja, a ne zna se unaprijed kome i hoće li ikome biti darovan. Članak 22. U kliničkim bolničkim centrima koji provode postupke medicinski pomognute oplodnje mogu se ustrojiti banke spolnih stanica, spolnih tkiva i zametaka. Stavak 2. kaže djelatnost banke spolnih stanica, spolnih tkiva i zametaka jest prikupljanje, obrada, zamrzavanje, čuvanje i raspodjela spolnih stanica, spolnih tkiva i zametaka. Dakle, sad će se u Hrvatskoj prvi puta uvesti banka zametaka ili banka živih bića. Članak 26. Darivane spolne stanice jedne osobe mogu se koristiti za postupak medicinski pomognute oplodnje sve dok ne dođe do rođenja najviše troje djece u jednoj ili više različitih obitelji. Stavak 2. Uporaba spolnih stanica jednog darivatelja ili jedne darivateljice ili zametaka bračnih, odnosno izvanbračnih drugova zabranjeno je nakon što se utvrdi da je rođeno troje djece. Stavak 3. kaže: "Kad se darovanim spolnim stanicama postigne rođenje troje djece preostale spolne stanice uništavaju se." Četvrto. Kad se darovanim zamecima postigne rođenje troje djece preostali zameci ne smiju se darivati. Dakle, zašto ograničenje od troje djece kad su to i tako braća i sestre? U svakom slučaju mogu se dogoditi situacije da se ta djeca istih bioloških roditelja iz različitih obitelji u kojima žive jednom upoznaju i vjenčaju. Nakon što je rođeno troje djece istih bioloških roditelja spolne stanice se uništavaju, a preostali zameci se ne smiju darivati što drugim riječima znači moraju se uništiti ili će služiti za eksperimente. Dakle, ima još nekoliko članaka, ali vidim da mi je vrijeme isteklo. Neću podržati ovaj Zakon, jer ovaj Zakon je toliko liberalan da u svijetu jedino četiri države imaju liberalnije zakone od ovoga a to su Amerika, Brazil, Australija i Kanada.
Hvala. Sljedeći za pojedinačnu raspravu zastupnik Davor Ivo Stier. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Evo pred nama je danas prijedlog zakona koji bi trebao artikulirati solidarnost našeg društva sa onim neplodnim parovima koji žele imati djecu, a kojima suvremena znanost može pomoći. Mislim da je izuzetno važno istaknuti evo odmah na početku bez obzira na naše stranačke razlike da svi moramo učiniti napor da što bolje shvatimo kroz što sve prolaze naši sugrađani koji imaju problem neplodnosti i kako je njihova radost kada mogu postati roditelji. Isto tako je potrebno u ovoj sabornici osuditi svaki oblik diskriminacije i ponoviti da svako ljudsko biće bez obzira je li začeto prirodnim putem ili umjetnom oplodnjom ima jednaki dignitet. Svako je dijete uvijek blagoslov za svoje roditelje i za cijelo društvo. Svako ljudsko biće kao što kaže članak 21. Ustava Republike Hrvatske isto tako ima pravo na život i to je kolegice i kolege glavni okvir za odluku koju moramo donijeti u Hrvatskome saboru. Dakle, moramo i želimo izraziti solidarnost našeg društva s neplodnim parovima. Ta se solidarnost iskazuje konkretnim mjerama i alociranjem javnoga novca. To je posao Sabora. I zato moramo odgovorno koristiti i rasporediti novac poreznih obveznika u skladu sa hrvatskim Ustavom koji svakom ljudskom biću, svakom začetom djetetu garantira pravo na život. Stoga Hrvatski sabor ne bi smio dopustiti da država od hrvatskih građana uzme novac da bi ljudske živote zamrzavala ili uništavala, a to je upravo ono što Vlada danas ovim prijedlogom predlaže. Vlada želi i to da se svim hrvatskim građanima uzme novac za plaćanje umjetne oplodnje onim ženama koje nisu u braku niti imaju partnera nego su same ili možda u nekim isto spolnim vezama. Ja sam uvjeren da velika većina hrvatskih građana ne želi za to dati svoj novac jer smatra da svako dijete ima pravo i na mamu i na tatu. Ovaj prijedlog zakona to pravo djeteta ne priznaje već u članku 10. osuđuje dijete na to da već u startu svog života ostane bez oca. Zašto to Vlada čini? Sasvim sigurno ne zbog brige za djecu. Možemo se pitati da li je to prvenstveno zbog materijalnog interesa onih koji su zakon pisali, koji su ujedno neki od njih barem vlasnici privatnih klinika za umjetnu oplodnju koji će se sasvim sigurno i obogatiti time, koji su izbacili iz zakona kaznenu odgovornost za prodaju ljudskih bića, a koji su se i kroz članak 55. ovog prijedloga osigurali da sami sebe nadziru što zapravo otvara mogućnost da urade sve što im je volja. Kolegice i kolege, u trenutku kada u novinama čitamo da nema novaca za dječju onkologiju u Rijeci, da su odlukom potpredsjednice Vlade Milanke Opačić smanjena sredstva za djecu sa cerebralnom paralizom, da kanalizacija curi u operacijske sale u Klaićevoj dječjoj bolnici mi dobivamo prijedlog kojim se od hrvatskih građana traži da svoj novac daju za zamrzavanje ljudskih zametaka koji su višak kao da je riječ o nekom artiklu, a ne o ljudskom biću, o … koje po hrvatskom Ustavu ima isto tako pravo na život. Ova Vlada mu to pravo oduzima i na tome želi valjda dokazati neka tobožnja ideološka uvjerenja. A ja se pitam ako već želi na umjetnoj oplodnji pokazati svoju ideologiju zašto se nisu ugledali u primjer socijaldemokratske Vlade u Danskoj koja je ukinula financiranje, odnosno još prije liberalna, ukinula financiranje i zamrzavanje zametaka s novcima poreznih obveznika. Time je uštedjela 26 milijuna eura. Zar ne bismo mi mogli isto tako novac hrvatskih građana usmjeriti na dječju onkologiju ili na velike potrebe hrvatskog zdravstva umjesto da to ode možda i privatnim vlasnicima. Pitam se zašto Vlada ne želi u sustav HZZO-a uključiti i NaProtehnologiju koja ne zamrzava ljudske živote, koja postiže veći broj trudnoća, koja liječi neplodnost za razliku od umjetne oplodnje i koja je barem 10 puta jeftinija od umjetne oplodnje. Zašto to nije u sustavu HZZO-a? Je li to u interesu Vlade pomoći neplodnim parovima ili pomoći lobiju umjetne oplodnje? Kolegice i kolege u prosincu prošle godine dali smo prisegu da ćemo se držati Ustava RH, a Ustav je vrlo jasan u svom članku 21. samo sedam riječi moramo zapamtiti – svako ljudsko biće ima pravo na život, a život počinje začećem. To nije stvar svjetonazora kao što je rekao premijer Milanović na aktualnom satu to je prihvaćanje zaključka znanosti 21. stoljeća. To je prihvaćanje i presude Suda pravde EU od 21. listopada 2011. koji je u tumačenju pravne stečevine EU potvrdio da ljudski život počinje začećem, odnosno da je svaki ljudski zametak ili embrij ljudsko biće. I zato se oni ne smiju zamrzavati, uništavati ili manipulirati kao što se sada predlaže. Ovaj prijedlog zakona u članku 9. pa i članku 27. ide toliko daleko da omogućava i selekciju ljudskih zametaka pa čak i biranje spola tobože naravno zbog izbjegavanja bolesti, ali što ćemo onda sa zamecima, s tim ljudskim bićima koji nisu prošli selekciju? Hoćemo ih uništiti? Kolegice i kolege nemojmo se igrati Boga, nije na nama političarima, ali niti na liječnicima da odredimo tko može živjeti, a koga ćemo zamrznuti ili uništiti. Nije na nama političarima da odredimo kada počinje život već je na nama da prihvatimo ono što nam znanost 21. stoljeća kaže, a to je da ljudski život počinje začećem. Veselimo se svakim novim životom bez obzira je li začet prirodno ili umjetnom oplodnjom, ali poštujmo svaki ljudski život i bez obzira na naše stranačke razlike prihvatimo kulturu života. Hvala.
Hvala lijepa. Na vašu raspravu imamo jednu repliku, Pandek Draženko zastupnik. Izvolite.
Zahvaljujem. Htio bih napomenuti uvaženom kolegi koji sad govori o tome da dakle ovaj zakon ne poštuje pravo na život. Htio bih podsjetiti da prema članku 15. ovog zakona koji ste vi usvojili iz HDZ-a se kaže "broj zametaka koji se unosi u tijelo žene ne može biti veći od onoga koji su u skladu s profesionalnim dostignućima i iskustvima obećava uspješan postupak medicinske oplodnje i ukoliko je moguće ograničava rizik višeplodne trudnoće." Znači prema ovom dosadašnjem zakonu moglo je biti oplođeno 3 zametka, međutim ukoliko je bilo tako medicinsko intencirano moglo se dogoditi da se samo jedan dakle zametak unese, koliko ja iščitavam iz članka 15. Dakle, u tom slučaju su se ona dva zametka koja su bila oplođena, a nisu nošena dakle su se automatski uništavala ili su se višak preostalih samo spolnih stanica se pohranjivao dok su ovi zameci koji su, dakle nisu iskorišteni u postupku oplodnje su bili uništavani. Dakle, mislim da sada zastupate jedno stajalište, a onda ste trebali biti dosljedni prilikom donošenja ovog zakona i dakle zahtijevati da se svi dakle zameci unose. A prema ovom zakonu bilo je ili uništavano ili su se na drugi način pohranjivali. Također ste u svojoj raspravi napomenuli da, izrazili u biti stajalište da žene koje nisu u braku po vama, koliko sam ja shvatio, ne bi trebale imati pravo na ovaj postupak medicinski pomognute oplodnje. Ja bih podsjetio da prema članku 14. Ustava svi su pred zakonom jednaki. Dakle, žene koje su u braku i žene koje su van braka bi prema članku Ustava koji je ovaj Sabor usvojio bi morale biti jednake. Prema tome postupak medicinske oplodnje bi trebale imati i žene koje su dakle u braku i koje su van braka. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Imamo odgovor na repliku, zastupnik Davor Ivo Stier. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo uvaženi kolega izuzetno mi je drago što evo i od strane jednog zastupnika SDP-a izražavate želju za to da se svaki ljudski život poštuje i da se ne uništavaju ili ne zamrzavaju ljudski zameci. Ja apsolutno to podržavam i ukoliko želite zajedno možemo napraviti amandman na sadašnji zakon da se i to zabrani, dapače. Podržavam takvu inicijativu. Ono što ste drugo rekli ja bih vam samo pročitao članak 11. ovog prijedloga zakona gdje kaže "brak ili izvanbračna zajednica mora postojati u trenutku unošenja spolnih stanica i zametaka u tijelo žene." Dakle, ovaj članak koji ova Vlada čak predlaže mislim da je dovoljan odgovor na ono vaše pitanje zašto je brak ili izvanbračna zajednica potrebna. A da, apsolutno ja zastupam to i mislim da velika većina hrvatskih građana isto tako želi zaštititi pravo djeteta da ima i ocu i majku.
Hvala. Sljedeći za raspravu zastupnik Ante Babić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo danas smo cijeli dan slušali o Zakonu o medicinski potpomognutoj oplodnji i bilo je to, bilo je sigurno i lijepih, korisnih izlaganja, mnoga su me se dojmila pa evo i od moje kolegice gospođe König jedno dobro izlaganje. Na kraju se nismo složili upravo zbog onih zametaka koji se zamrzavaju. Ali ovdje se nameće zapravo jedno ključno pitanje koliko je u RH danas značajna uloga države, struke, svjetonazora i zakonodavstva, a koliko pojedinaca u oblikovanju etičkih načela i moralnih normi medicinske profesije. Onih zapravo načela koja se temelje na povijesnom kontinuitetu antičko kršćanske tradicije o zaštiti dostojanstva ljudskih bića. Poznato je također da su temeljni standardi i etička načela medicinske profesije formulirani u Hipokratovoj zakletvi još od prije 2,5 tisuće godina malo modificirani 1948.godine po tzv. Ženevskoj zakletvi koja između ostalog da ju cijelu ne citiram kaže pred liječnicima koji polažu prisegu "da će apsolutno poštovati ljudski život od samog začetka". Zašto liječnici? Jer je danas gospodin ministar govorio o tome da u ovome zakonu nisu samo sudjelovali liječnici već i biolozi koji ne polažu ovu prisegu. Naravno kažem ovi medicinska profesija održava kontinuitet medicinske etike i u duhu odgovornosti prema iskušenjima i rizicima u njihovoj profesiji. Ti su rizici iskušenja osobito veliki danas na početku 21. stoljeća. U takvim okolnostima države svijeta članica UNESCO-a su godine 2002. donijele odluku temeljem koje su svrstale etiku među prvih pet prioritetnih područja djelovanja. Danas smo u svijetu suočeni s dominacijom diktature etičkog relativizma s krizom svjetskih razmjera kako moralno, duhovnom tako i intelektualnom, krizu jednostavnog sustava vrijednosti koja se reflektira na sve vidove našeg postojanja na našu svijest o dostojanstvu ljudskog bića. Pretpostavljaju li predlagatelji eventualne zakonske regulative koje bi obvezivale na tajnost podataka situaciju prilike u kojoj bi bio moguć incest. I najvažnije znaju li potencijalni donatori i zakonodavci za odredbe o UNESCO-voj Konvenciji o zaštiti prava djeteta koja između ostalog obvezuje države i njihove institucije da u prvom redu vode računa o interesima djeteta što je vrlo bitno, te da je pravo djeteta poznavati svoje roditelje i uživati njihovu skrb. Podsjećam također da je RH potpisnica konvencije koja ima snagu zakona. Danas znanost i medicina dolaze u iskušenje zanemarivanjem sebi svojstvene etičke dimenzije, manipuliraju s definicijom početka i kraja života, eksperimentiraju s embrijima i fetusima i eutanaziji. U tom kontekstu ponovno naglašavam na obavezu Hipokratove zakletve, na vlastitu savjest i zdrav razum koji teži spoznaji istine i dostojanstva ljudskog bića od trenutka začeća do završetka života jer je svim stadijima razvoj ljudska bića svojstven genetski kontinuitet, autonomija i jedinstvenost. Značajan preokret u pravom poimanju početka života potaknula je nedavna odluka Suda pravde EU o kojoj smo danas čuli u Luxembourgu od 21.10.2011. godine. To je bilo vezano za slučaj jednog njemačkog istraživača u ovom slučaju Greenpeace-a u kojem je Sud pravde zaštitio zapravo i naglasio da niti jedan nacionalni sustav niti međunarodne konvencije ne definiraju da ljudski život počinje rođenjem djeteta već začećem. Također bi istaknuo odluku Europskog suda za ljudska prava u Strasbourgu od početka studenog 2011.godine u slučaju tužbe protiv Republike Austrije koja ne dopušta medicinski potpomognutu oplodnju uz pomoć doniranih spolnih stanica. Sud je utvrdio poštujući razlike u zakonskim odredbama pojedinih država da zapravo austrijsko zakonodavstvo s pomenutom zabranom ne krši europsku Konvenciju o zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda istaknuvši da Austrija daje prioritet dobrobiti djeteta, tj. daje pravo djetetu da zna tko su njegovi biološki roditelji. I zato ostaju mnoga otvorena pitanja o kojima nisam čuo da je danas netko govorio, a ja ih ovdje postavljam. Što je s pravom na nasljedstvom rođene djece? Što je s pravom rođene i zamrznute djece? Imali li čovjek kao što smo čuli pravo kao stvorenje igrati se stvoritelja? Hoćemo li koristiti … koji podilaziti kulturi smrti? Ubijanje zametaka jest eutanazija a poznato nam je ili bi nam trebalo biti poznato da je donesena Deklaracija o zabrani eutanazije. Tko ima zapravo pravo selektirati embrije? Ako bračnom paru primjerice umre muž ne mogu se u tijelo žene implantirati zameci a kod samica se mogu. Što je sa diskriminacijom očeva? Što je sa diskriminacijom djeteta i njegova odrastanja bez jednog od roditelja? Što je s drugim tehnologijama medicinski potpomognute oplodnje npr. naprotehnologije? Medicinski potpomognuta oplodnja treba pomagati neplodnim bračnim parovima da dođu do toliko željene djece, ali svakako štititi ljudski život, podržavati ga i liječiti ga što znači da bi trebala biti na strani kulture života. Ovako ona sebe na gotovo perverzan način stavlja u službu kulture smrti što je složit ćete se nemoralno i nije dopušteno. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Sljedeća za raspravu zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Pa evo ja ću se sa nekoliko rečenica uključiti u raspravu o ovom zakonu tim više što sam bila u prilici da budem u ovom Parlamentu, u Saboru u prošlom mandatu kada se je donosio ovaj sada važeći Zakon o medicinskoj oplodnji koji je donesen tada po hitnom postupku. O njemu smo raspravljali jedno popodne i veče. Ono što bi se reklo daleko od očiju javnosti. Tim više pozdravljam odluku našeg ministarstva, ministra da budu dva čitanja ovog zakona. U međuvremenu je provedena dosta opsežna javna rasprava i vjerujem da će i dio onoga što je ovdje danas izrečeno naći mjesta u poboljšanju i ovakvog prijedloga zakona. Za razliku od onog prošlog koji je sada važeći ovaj zakon zadovoljava nekoliko načela koja onaj zakon iz 2007. godine prekršio ili ih uopće nije uvažavao i nije ih poštivao. Prvenstveno se temelji na načelu izbora jer su na raspolaganju svi postupci koji trenutno nudi suvremena medicina bez namjere da se ikome nameću nekakva gotova rješenja. Temelji se ono što mi je izuzetno bitno na načelu zdravlja žene i djeteta. To načelo zdravlja i najoptimalnijih izbora liječenja bio je najviše primjedbi kada smo o prošlom zakonu raspravljali i to je bila jedna od najvećih primjedbi da se nije uzimalo u obzir najoptimalniji način prvenstveno za zdravlje žene. Temelji se na načelu pravednosti jer konačno ukida diskriminaciju žena, a onda i parova koji su do sada prije postupaka MPO-a između ostalog morali prolaziti jednu vrlo mučnu proceduru pravnog i psihološkog savjetovanja i konačno, zbog načela dostupnosti zato što iskreno vjerujem da će se ovim zakonom konačno svi oni koji nažalost imaju problema sa neplodnošću ne mogu prirodnim putem doći do toliko željenog djeteta, moći to svoje pravo ostvariti ovdje u Hrvatskoj. Željela bih također kazati nekoliko stvari vezano uz pojedine članke ovoga zakona u smislu onoga što mi se čini da bi se možda moglo poboljšati, možda i razmisliti do drugog čitanja. Najprije izuzetno pozdravljam odredbu članka 10. koji govori o tome koji su to korisnici prava na medicinski pomognutu oplodnju, pogotovo što na medicinsko pomognutu oplodnju pravo ima i žena koja nema partnera, a utvrđena joj je neplodnost i nemogućnost začeća prirodnim putem. To posebno naglašavam. I ne mogu se složiti sa svima onima koji su protiv ovog stavka u ovom članku zakona, tim više jer ako smo protiv toga da ženi kojoj je utvrđena, a živi sama, utvrđena joj je neplodnost, da joj oduzmemo pravo da medicinski potpomognuto dođe do djeteta, a u isto vrijeme smo svjesni toga da žena koja može zanijeti prirodnim putem ima potpuno pravo da odabere da ostane u drugom stanju, da rodi dijete i da živi sama. Jel to znači da mi eventualno zanemarujemo cijelu jednu kategoriju samohranih roditelja koji samohrani roditelji nisu postali samo zato što su se razveli ili što im je umro bračni drug nego su samohrani roditelji zato što recimo se žena odlučila da začne s muškarcem i da sama odgaja dijete. Ne mislim da je obitelj u kojoj se odgaja takvo dijete manje vrijedna obitelj i da ne daj Bože takve obitelji u Hrvatskoj zanemarujemo ili ih smatramo manje vrijednima. Kad govorimo o bračnim i izvanbračnim zajednicama, bračne i izvanbračne zajednice naravno izjednačene su po svim pozitivnim propisima u Hrvatskoj, temelj je u Obiteljskom zakonu koji dakle na jednak način tretira bračne odnosno izvanbračne zajednice. Ali znate kad govorimo o tome dijete ima pravo, nemamo pravo oduzimati djetetu pravo da živi i uz oca, a ne samo uz majku, ali ja onda postavljam pitanje da il smo mi svi svjesni toga da u Hrvatskoj 2010. godine svaki peti brak je razveden, a u tim razvedenim brakovima 2010. godine je živjelo gotovo 4500 djece. Dakle i na taj način djeca ostanu, htjela to ona ili ne, živjeti bez jednog roditelja. Ja ne mislim da će ta djeca sutra, ako je sve koliko toliko u redu između bivših partnera, da će ta djeca ipak izrasti u odgovorne, odrasle osobe koje će znati dakle u budućnosti se snaći u životu. Prema tome ja to negdje stavljam u ravan, smatram da nisu manje vrijedni onda oni koji, odnosno žene koje zbog zdravstvenih problema, zbog utvrđene neplodnosti smatram da nemamo pravo im oduzeti mogućnost da medicinski potpomognuto one začnu, odnosno da imaju dijete o kojem će se u budućnosti brinuti. Osim toga, ajmo još onako malo do apsurda dovesti, među svim ovim razvedenim brakovima naravno nigdje ne piše koliko je ustvari onih u kojima je i umjetnom oplodnjom došlo do djece pa su eventualno i ta djeca onda na kraju, bez obzira što su bili roditelji u bračnoj zajednici na kraju ostala bez oca. Tako da smatram da na ovaj način ustvari jedna velika nepravda se ispravlja. S tim u vezi bih molila gospodine zamjeniče ministra da onda obzirom da je u članku 10. data mogućnost ženama bez partnera da se omogući medicinsko potpomognuta oplodnja onda bih molila da onda se to provuče i kroz sve ove ostale članke kao što je članak 12., članak 13. koji govori o informiranju o medicinski potpomognutoj oplodnji, koji govori o pravnom i psihološkom savjetovanju prije medicinski potpomognute oplodnje. Dakle, to je nešto što nedostaje. Dakle pored bračnih i izvanbračnih partnera treba stajati, dodati unutra i pravo žene koja živi sama da ima pravo proći odnosno dobiti u ovakvom slučaju ovakve informacije. Ono na što bih upozorila, mislim da je ministar već na jednom skupu i sam to uočio, ja vas molim u članku 10. stavak 1., kaže pravo na medicinski potpomognutu oplodnju imaju punoljetni, poslovno sposobni žena i muškarac koji su u braku, odnosno izvanbračnoj zajednici i sad molim vas, ovo smatram izuzetno problematičnim, koji su s obzirom na životnu dob i opće zdravstveno stanje sposobni za roditeljsku skrb o djetetu. Ja mislim da je ovo diskriminirajuće u odnosu na sve ostale koji su postali očevi i majke, a da ih nitko nije ispitivao jesu li oni sposobni za roditeljsku skrb o djetetu. Mislim da je to jedno upitno, u jednom skupu ministar se ustvari složio, mislim da ne znam kako i na koji način će se utvrđivati da je netko sposoban za roditeljsku skrb. Mi koji imamo svoju djecu, koji smo se ženili itd., nije nitko za tako nešto pitao pa ja mislim da to nema potrebe da stoji niti ovdje, a ako se odnosi na nešto drugo možda onda bih molila da se to razjasni. I konačno, vezano oko prava osobe na uvid u podatke o darivatelju, dakle anonimnost ili ne anonimnost, ja sam jedna od onih koja smatra, koja sam zagovornik ustvari anonimnosti, osim u slučajevima kada se radi o eventualnoj mogućnosti nekakvog genetskog oboljenja ili neke drugačije zdravstvene situacije jer jednostavno smatram da te obitelji koje su nakon mukotrpnih, vjerojatno dugogodišnjih, višegodišnjih pokušaja umjetnom oplodnjom došli do djeteta, slažem se sa nekim tko je rekao da takve obitelji imaju pravo ostati sretne do kraja svog života, a ne da negdje u nekom periodu bi to eventualno moglo na neki način poremetiti ili potpuno razbiti takvu jednu zajednicu. Završit ću sa jednom dilemom o kojoj možda ovdje danas nije toliko raspravljano, ali obzirom da su nam se obraćale i žene onkološke pacijentice koje ne mogu, zbog svoje dijagnoze nisu u mogućnosti iznijeti trudnoću ili nisu u mogućnosti roditi dijete, naravno to je pitanje surogat majčinstva. Ja bih molila da se razmisli da li je moguće, odnosno da li je prihvatljivo, ne znam da li je netko o tome danas, da se eventualno kroz članak 31. nadopuni dakle slažem se zabranjeno … [[Ne razumije se.]] , provodit medicinski potpomognutu oplodnju radi rađanja djeteta itd., predaje djeteta nakon medicinski potpomognute oplodnje odnosno zamjensko majčinstvo. Mislim da bi mogla ići nadopuna ali evo ostavljam za drugo čitanje, osim u slučaju onkoloških pacijentica koje s obzirom na dijagnozu nisu u mogućnosti iznijeti trudnoću ili nisu u mogućnosti roditi dijete, jer ta njihova dijagnoza ničim pretpostavljam ne umanjuje njihovu želju da ipak ostvare majčinstvo. Evo zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na vaše izlaganje imamo jednu repliku, zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ako sam ja dobro shvatio kolegice Sobol onda ona govori zapravo o tragičnim iznimkama koje se odnose na samohrane majke trenutno, s kojima živi nekih 4000 djece i oni čine jednu cjelinu, jednu obitelj. Zapravo ono što vi govorite kada je na primjer otac djeteta umro, pobjegao, kada maltretira obitelj pa je došlo do razvoda, rastave itd. dakle to su iznimke u društvu. Kaže da ih ima 20% da je to brojka. Dakle, te tragične iznimke vi primjenom ovoga Zakona zapravo želite pretvoriti u tragična pravila gdje ćete povećati sasvim sigurno broj upravo samohranih majki. Je li to cilj našega društva i naše države da povećamo cilj samohranih majki ili nam je obitelj u punom smislu te riječi, obitelj, prema Obiteljskom zakonu čine muž i žena, prvom članku toga zakona. Dakle što vi zapravo želite ovdje reći? Ili je cilj da ovo društvo bude društvo samohranih majki. Zato sam vam dao repliku, ne ispravak netočnog navoda da imate mogućnost odgovoriti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo odgovor na repliku, zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Ja mislim da sam u pravu kad kažem da sam ja govorila o samohranim roditeljima. Oprostite to su vrlo različite da kažem ipak stvari. Način na koji vi govorite samohrane majke. Ja znam da najveći dio djece kod razvoda pripadne majkama, ali oprostite ima i 15% samohranih očeva među tim razvedenim. Dakle, ja govorim o kategoriji samohranih roditelja. Oprostite to čak nisu iznimke. 20% od jednog broja to je jedna petina. Za mene to nije iznimka [[Upadica Grubišić: Na 50% trebamo povećati.]]
Niste dobili riječ zastupniče.
Ja sada vama odgovaram. Ja sam samo, moja rasprava je išla u smjeru da upozorim na neke stvari o kojima mi se čini da se nije dovoljno razmišljalo. A kad sam govorila o majkama koje se, odnosno ženama koje se odlučuju živjeti same i zanijeti sa bilo kojim muškarcem kojeg one smatraju da bi mogao biti otac njihovog djeteta da li one trebaju biti diskriminirane jer su odlučile da žive same i da odgajaju svoje dijete. Ako ih ne smatramo, a mislim da ne zato što kao društvo brinemo o samohranim roditeljima, onda smatram da nemamo pravo tako nešto onemogućavati ženama kojima je utvrđena neplodnost i da im država treba omogućiti medicinsku pomognutu oplodnju. Ja mislim da u tom slučaju, … … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Ma dajte molim vas, gospodine Grubišiću, kolega Grubišiću vi ste liječnik, ja nisam.
Oprostite, gospođo Sobol oprostite. Kolega Grubišiću povrijedili ste Poslovnik drugi puta. Ja vas molim koristimo Poslovnik. Gospođo Sobol izvolite ako niste završili. Hvala lijepo. Sljedeći za raspravu Ivan Grubišić. Izvolite zastupniče.
gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Ova rasprava o medicinskoj potpomognutoj oplodnji očito je pokrenula mnoga pitanja i rasprava se mislim rasplinula de omnibus rebus što bi rekli Latini o svim stvarima i još o nekim drugim. Trebalo bi ostati na temi rasprave i temi prijedloga zakona sasvim sigurno i ne ići u širinu jer i ova tema zakona je dosta specifična, važna, kompleksna i nije lako se tu snaći. Spomenuto je i pitanje koliko će medicinski potpomognuta oplodnja pomoći revitalizaciji Hrvatske koja bilježi jednu veliku demografsku krizu. Ja smatram da sam i ovaj Zakon po sebi neće dati veliki doprinos. Ali da bi trebalo o toj i o izumiranju zapravo hrvatskog naroda raspravljati u ovom Saboru, ali ne u okviru ovog zakona, smatram sasvim sigurnim jer neće trebat ni Sabor, ni Hrvatska država ako Hrvata ne bude. I tu je briga saborskih zastupnika prvenstveno. Drugo što zapažam da ne stavljamo na prvo mjesto premda zakon, prijedlog zakona uvjeren sam da to želi staviti, a to je da početak razmišljanja, pa i donošenja zakona mora biti uvijek u korist ljudske osobe i čovjeka pojedinca a to znači u korist života. Ovdje se negdje gubi naglašavanje s jedne strane prava osobe, ali se gubi iz vida da je to zapravo pravo na život. Ja kao svećenik po uvjerenju i kao znanstvenik s druge strane pokušavam spojiti ova dva pristupa koja se danas ovdje očituju, a to su dvije paradigme različitih i nespojivih po mom mišljenju razmišljanja. To je jedna paradigma ili teško spojivih razmišljanja. To je paradigma istine određenih autoriteta. Tu su skloniji vjernici prihvatiti tu paradigmu određenog autoriteta, a oni to tako vjeruju i misle da tim što oni to vjeruju da je to i znanstveno dokazano. Ja mogu imati uvjerenja koja nisu znanstveno dokazana, ali pokušavam ta svoja vjerska uvjerenja opravdati koliko je moguće znanstvenim podacima i dokazima. Zato su ovdje te paradigme koje su međusobno suprotne istina autoriteta i autoritet istine. I treba puno napora, puno dijaloga da se tu dođe do nekih opće prihvatljivih rješenja. Zato ja smatram da danas kad smo prihvatili da idemo u normalnu proceduru sa dva čitanja, kao što kažemo da je jutro pametnije od noći, tako će drugo čitanje nadam se biti pametnije od prvog čitanja. Da ćemo doći do nekih spoznaja koje će nam pomoći da razborito pristupimo ovoj problematici. Još bih nešto napomenuo, mi smo ovdje predstavnici hrvatskih birača, građana Hrvatske. To je zastupnička demokracija, mi smo zastupnici biračkog tijela. Postoji i neposredna demokracija. Neposredna demokracija jest kad putem referenduma narod donosi svoje mišljenje. Ovdje u ovoj specifičnoj situaciji donošenja ovog zakona ja smatram da bi bilo dobro i to predlažem kao nezavisni zastupnik da se o ovom zakonu nakon što i jedna i druga i treća suprotstavljena strana dovoljno izlože svoje stavove da se raspiše referendum i da narod konačno ovdje donese odluku, a ne mi kao zastupnici ne bojeći se odgovornosti za ono za što ću glasati nego smatram to u ovako važnom zakonu neka narod kaže što misli, a onda je politika neću reći oprala ruke ona neka predlaže, neka kaže, neka iznosi razloge, ali konačnu odluku o ovako važnom zakonu ja sam za to da se raspiše referendum. Hvala vam lijepo.
Hvala. Sljedeći za raspravu zastupnik Ivan Klarin, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Evo Zakon o medicinski pomognutoj oplodnji koji je donesen prije tri godine je bio jedan od najnazadnijih zakona koje je donijela prošla Vlada, to slobodno tako mogu kazati, bio je zakon koji nikome nije omogućavao ništa, bio je puno nazadniji nego zakoni koji su doneseni puno prije njega, a uređivali su osjetljivo područje medicinske potpomognute ili pomognute oplodnje. Smatram da cilj ovog zakona treba biti omogućavanje roditeljstva svim onima koji ga ne mogu postići prirodnim putem, ali računajući na jednu važnu stvar, a to je zaštita žene, njenog psihičkog i fizičkog zdravlja svjesni posljedica koje žene prolaze tijekom priprema tijela za sam postupak. Nažalost, stari zakon ženu dovodi u jednu nezavisnu situaciju. Ljudi koji ne mogu postati roditelji prirodnim putem učinit će sve da to postanu i da dođu do djeteta. Dakle, sve će to staviti po strani, spremni riskirati i svoj posao, novac i karijeru u tom trenutku sve postaje nevažno te pred takvim ljudima je samo jedan cilj, a to je dijete. Država i Vlada mora tim ljudima biti partner omogućavajući im što lakši put do djeteta, a nikako im to otežavati. Želja mi je citirati jednog stručnjaka što je rekao te 2009. godine kada se Hrvatska svrstala uz bok državama koje imaju najrestriktivnije zakone čak na granici onih država koje zabranjuju postupke medicinski pomognute oplodnje, a to je dr. Velimir Šimunić predsjednik Hrvatskog društva za humanu reprodukciju. Te 2009. godine je rekao: "Ako se ustraje na zabrani zamrzavanja zametaka uspješnost medicinske oplodnje smanjit će se za 10%, a ljude ćemo tjerati preko granice te će ponuđena zakonska rješenja unazaditi medicinsku oplodnju u Hrvatskoj." No, nije problem što je unazadio medicinsku oplodnju Hrvatskoj nego je problem što je drastično pao broj rođene djece začete potpomognutom oplodnjom. Novim zakonom nakon duge tri godine i puno patnje napokon se omogućava zamrzavanje zametaka te se žene napokon smanjuju teških i bolnih stimuliranih postupaka koji ih fizički i emocionalno iscrpljuju. Hormonske terapije su jedne od najtežih dijelova pomognute oplodnje, a potrebne su da bi se dobio što veći broj zdravih jajnih stanica. Svijest svakog odgovornog liječnika mora biti usmjerena na to da žena prođe što manje takvih postupaka, a ne da se događa da npr. ženi izvade 8 do 9 zdravih jajnih stanica, 2 do 3 oplođene se vrate u organizam, a ostale se unište. Kad taj postupak ne uspije što dalje? Žena sljedećih 6 mjeseci ne smije ponovno primiti hormonsku terapiju, ovo govorim iz vlastitog iskustva koje imam doma. Kako su se osjećale žene u ove posljednje tri godine kada bi nakon hormonske terapije i transfera morale mirno iščekivati rezultate oplodnje? To je razdoblje napetosti, straha i brige te svakako pojačane osjetljivosti što rezultira smanjenom tolerancijom na frustracije. Nakon neuspjeha suočiti se s činjenicom da niste u drugom stanju, obavijestiti doktora koji vas onda izvještava da na sljedeći postupak možete tek za 5, 6 mjeseci. Da li smo svjesni koliko je parova tražilo pomoć psihijatra nakon takvih tretmana? Najveći zakon ovog zakona je upravo to da će se takve situacije od sada nasreću izbjegavati. Moram kazati da je ovaj zakon jedan veliki korak naprijed i da je ovo zakon koji na kraju krajeva svima nudi pravo izbora. Na kraju bih spomenuo i problem s kojim se susreću žene koje su stalno zaposlene pogotovo u privatnim tvrtkama, a koje su obavile više neuspješnih pokušaja. Znamo da od transfera do rezultata prođe 14 do 15 dana te da u tom periodu žene koriste bolovanje, nakon neuspjeha vraćaju se u tvrtku svjesne činjenice da su to razdoblje provele na teret poslodavca. Nekoliko takvih postupaka u godini i poslodavac više ne gleda blagonaklono na takve aktivnosti svoje radnice. Osobno poznajem nekoliko žena koje su zbog toga čak nažalost i izgubile posao. E pa sad procijenite u kakvom su stanju bile te žene. Pozivam Ministarstvo zdravlja te Ministarstvo rada i mirovinskog sustava da pronađu rješenje za takve slučajeve kako bi država plaćala takvo bolovanje, štiteći ženu da barem sačuva svoje radno mjesto. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeći za raspravu zastupnik Petar Baranović. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Danas nakon nekih pet mjeseci djelovanja ovog saziva Sabora moram biti iskren pa reći da sam doživio možda najdublje emocije slušajući jedno izlaganje u ovom Saboru koje je bilo toliko nabijeno pozitivnim emocijama da vas jednostavno ne može ostaviti ravnodušnim slušajući izlaganje zastupnice kolegice Dunje Špoljar nisam mogao ne promisliti o tome kroz što sve prolaze žene koje se uz medicinsku potporu bore za majčinstvo. Osobno poznam također neke parove, poznavao sam ih prije nego što su dobili dijete i poznavao sam ih kad su nakon te duge procedure bolne, traumatične, neizvjesne dobili dijete. Poznam sjaj u očima te majke danas kad je majka i jednu prazninu koja se dala vidjeti dok je to nastojala postati. Rijetko su se smijali, rijetko čak u određenim momentima su bili i zatvoreni za okolinu, rijetko su zadovoljno komunicirali i svakome koji ne mora biti niti svjetonazorski autoritet pa ni medicinski stručnjak je bilo potpuno jasno da su ljudi koji preživljavaju tu dramu izuzetno nesretni. Neću ulaziti u detalje ovog zakona niti u polemiku su ljudima koji brane svoje svjetonazore jer to je njihovo legitimno pravo u demokratskoj državi, međutim u demokratskoj, sekularnoj državi svjetonazori ne moraju i ne mogu biti isključivi kriteriji, svjetonazori pojedini za formuliranje zakonskih odredbi. Intencija ovog zakona je život. Intencija ovog zakona je da nekih 17% kako kažu znanstveni podaci parova u Hrvatskoj imaju pravo ne biti sami u godinama starosti, imaju pravo na unučad, imaju pravo na roditeljstvo. Kada čovjek radi rekapitulaciju svog života, a svatko je radi u pojedinoj fazi ja sam je eto igrom slučaja radio u momentu kad sam ostavio jedan profesionalni dio života iza sebe i ušao u jednu novu profesiju, znači nedavno, onda radi u tom rezimeu i analizu koji su mu najsretniji momenti u životu bili. Iz moje pozicije danas to je u svakom slučaju bilo vrijeme odrastanja moje djece i koliko mi je onda teško padalo kad bi u kolinki plakali jer ja sam se mora zbog profesije dizat u dva i po u noći, pa često nisam mogao spavati, danas sam duboko svjestan da je to najbolja muzika i najlipša muzika koju sam čuo u životu. Dovoditi u pitanje davanje šanse, veće šanse kroz ovaj zakon jer on se referira na dostignuća medicinske znanosti. Zbog svjetonazora ili hipoteza pa čak i presude Europskog suda o tome što je živo biće, mislim da nije isključivo i dobar put. Raspravljati da li je početak života u momentu fertilizacije da li je to gametogeneza, da li je to druga, treća, peta faza organogeneza razvoja embrija ako promatramo biće kroz duhovno i tjelesno mislim da konačni, krajnji odgovor nećemo pronaći nikad u tome što je rekao don Ivan Grubišić sukobu svjetonazorskog i znanstvenog. Budemo li ovaj zakon sagledavali kroz sve te hipoteze i dileme koje su danas otvorene u društvu bojim se da ćemo se zaplesti i da će mnogi parovi, mnoge majke, mnogi očevi i mnoge obitelji ostati uskraćene za blagodat dječjeg plača u noći. I mislim da tim ljudima imamo obavezu dati šansu, posebno šta ovaj zakon ne ide u hitnoj proceduri nego ide kroz prvo i drugo čitanje imamo dovoljno vremena sagledati sve njegove aspekte. Ono što je bitno za kraj reći ovo nije zakon koji obvezuje, ovo je zakon koji daje šansu i svi oni koji budu donijeli bez obzira na svoje svjetonazore, a ja vas uvjeravam da kad ovaj zakon stupi na snagu da će mnoge majke koje su u svom životu proživjele s minimalno grijeha, koje su vjernice koje poštuju i religiju kršćansku i Boga donijeti odluku da svoje majčinstvo ostvare i pod cijenu korištenja mogućnosti koje daje ovaj zakon. Jer majčinstvo i majčinski instinkt, potreba da se bude majkom i ocem jedan je od najjačih imperativa koje osjeća svako živo biće. Zato nemojmo brzati u negativnim procjenama ovog zakona, a posebice ne njegove intencije. Jel ovo je pozitivni zakon i imamo vremena i alata da ga izbrusimo, da ga usavršimo ali nemojmo ga zaboga kao što su neke kolege u svojim raspravama to doticale sagledavati kao zakon kroz nekakve komercijalne, trgovačke i … aspekte jel to je odista neprihvatljivo kad govorimo o ovakvoj temi. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Slijedeći za raspravu zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo. Htio sam replicirati kolegi Baranoviću, naime ne radi se samo o svjetonazorima, majkama kako ste rekli kršćanske orijentacije, nego li i drugim, da kažem, orijentacijama i islamskoj, i židovskoj, i bilo kojoj drugoj. Točno je da su ovi zakoni pozitivni i točno je da se daje šansama bračnim parovima, ali i ostalima i onima u izvanbračnoj zajednici, ali i ženama poslovno sposobnim kako to ovdje piše a koje nisu u mogućnosti, da kažem konkretno zanijeti da se ovom metodom koja je zaista moderna i koja je relativno uspješnija od i lakša nego li ona o kojoj je govorio prijašnji zakon i kako se prije postupalo sa zamrzavanjem jajne stanice. Dakle, zakon ima cilj, osnovni cilj da pomogne da pedeset tisuća, prije svega pedeset tisuća bračnih parova u Hrvatskoj koji trenutno su u situaciji da ne mogu imati djecu da ih dobiju. Pedeset tisuća bračnih parova to je sto tisuća ljudi, ako gledamo da je bračni par muškarac i žena. Sto tisuća ljudi u Hrvatskoj kako reče Baranović i ostali neki čeznu da imaju svoje potomstvo, svoje dijete. I zaista je to najljepša glazba i ne samo plač djeteta, nego li i unučeta itd, potomstva da kažem. I u tome kako smo već i moji prethodnici iz HDSSB-a govorili i jesmo za to da se na svaki način potpomogne ili pomogne da i ovim putem, iako to nije jedini put i jedini način potpomogne rekao bih pronatalitetna politika pa čak hajde i malim dijelom i demografska obnova Hrvatske. Svi znamo da se u Hrvatskoj rađa godišnje oko 40 tisuća djece, ali je poznata i činjenica da nas umire između 50 i 52 tisuće godišnje. Svake godine Hrvatska gubi jedan grad veličine Nove Gradiške, dakle nestaje. Ako to uzmemo na duži period ili duži rok onda će Hrvatska za 20 godina izgubiti gotovo pola milijuna stanovnika. To ide progresivno dakle povećava se taj broj smanjenja broja živorođene djece. Dakle kako su naglasili i moji prethodnici iz kluba zalažemo se za demografsku obnovu iako postoje druge prirodnije metode o kojima ovdje nema niti riječi a poznate su u znanstvenoj javnosti i u znanstvenim krugovima da postoje i prirodniji načini ili pokušaji da se dođe upravo do rođenja djeteta. O tome ovdje nema niti zbora. I sada netko reče ovdje nije naše da se igramo Boga, da određujemo sudbinu embrija koji su zamrznuti na minus 196 stupnjeva, pa nakon neiskorištavanja u smislu razvoja i razvitka se ili uništavaju što znači smrt embrija ili se pak poklanjaju uz znanje prirodnih roditelja. Što znači pokloniti embrij? To znači da će to dijete ukoliko se pokloni i ukoliko uspije oplodnja medicinski pomognuta oplodnja imati dvije mame i dvije tate. Kao u onom srpskom filmu koji se zvao imam dvije mame i dvije tate. Imat će svoje prirodne ili biološke roditelje za koje neće znati možda nikada, a možda nakon 18. godine hoće i imat će one koji su ga podigli, koji su s njim bili koji su slušali plač ili kako reče naš kolega Baranović muziku, najljepšu muziku toga djeteta u dobi od rođenja pa dokle taj plač traje, kako kod koga jel. Jeli to cilj također ovoga zakona? Jeli to regulirano ovim zakonom? Ili pak će biti situacija da ima jednu mamu i dva tate i tako može biti. Ima raznih situacija. Dakle igramo se nečega što onda kako je netko rekao ovdje ne znam sada točno tko, kada gledamo malo situaciju kada to dijete dozna ili sazna tko mu je biološki otac što će biti na kraju krajeva i s nasljeđivanjem i Zakonu o nasljeđivanju i aktima u svezi nasljeđivanja, čiji će on biti nasljednik? Onoga oca koji ga je podigao i majke ili pak onog svog biološkog oca? I što će biti sa nasljeđivanjem djece koji je tome djetetu koji je rođen od neke druge majke, dakle biološki polubrat, polusestra? To ne zadire možda u ovaj zakon ali se tiče nekih drugih zakona što ovdje u ovom zakonskom prijedlogu nema poveznice prema tamo. To je jedno. Druga stvar, kaže se ovdje da se radi o kulturi života, da se radi o radosti života. Točno je ukoliko neplodni bračni par dobije svoje dijete ili dvoje, troje djece daj Bože koliko god za ovo naše društvo i za ovu našu Hrvatsku to bolje jer smo zaista u situaciji kada izumiremo evidentno, brže nego dinosaurusi izumiremo ali nisu ovo jedine mjere kojim bi se moglo poboljšati natalitet i demografska obnova Hrvatske negoli puno više pozornosti dati roditeljima koji imaju i koji odgajaju djecu od besplatnosti vrtića, dostupnosti vrtića, od besplatnih udžbenika, od besplatnog školskog prijevoza učenika, o smanjenom porezu na dječju odjeću, obuću i na sve ostalo pa bi roditelji bili poticani dakle na veću na mogućnost rođenja više djece. Ne, mi mislimo da ćemo ovim zakonom postići relativno uz manju cijenu efekte koju zapravo ukupna hrvatska politika već 20 godina kako ova država postoji ne provodi, niti jedna vlada. Znate li koliko djece pohađa dječje vrtiće u Hrvatskoj? Koliko je dostupnost dječjih vrtića u Hrvatskoj? 50%, a 50% nikada vrtić ni ne vide osim kada moraju u malu školu kada moraju ići. Tko se brine o dječjim vrtićima? Lokalne samouprave ili pak vjerske neke zajednice jeli tako. Država se u tom smislu odrekla osim što je propisala kako moraju izgledati vrtići koje se moraju u vrtiću norme postojati. Drugo ništa. Francuska koja je imala ratove sa Njemačkom, 1., 2. Svjetski rat, Napoleonovi ratove koja je izgubila silan broj stanovnika poglavito muških glava je donijela zakon srazmjerno svojim populacijskim gubicima u ratu, jasno i prirodnim umiranjem. Mi to ništa ne uzimamo u obzir. Iako nam gospodin Akrap iz Zavoda za demografiju kako li se već zove da sada ne citiram ime toga zavoda, jasno i glasno već po tko zna koji puta govori i u javnost izlazi sa podacima koji su zastrašujući za RH. U tom smislu HDSSB je za bilo koju metodu kojom ćemo mi barem malo popraviti ovu da kažem neću reći krvnu sliku ali ovu demografsku sliku, a ona je zapravo osnov, ona je temelj društva, ali temelj društva je obitelj. I ne samo da to govori crkva, pa to je govorio Stjepan Radić prije 120 godina, 105 godina koliko li da je hrvatska obitelj temelj hrvatskoga društva. Malo prije smo čuli ovdje u raspravi čini mi se od gospođe Sobol je čak nije ni navodila u stavku gdje piše da pravo na medicinski pomognutu oplodnju ima žena punoljetna, poslovno sposobna žena [[Upadica: Vrijeme kolega.]] Čak ne navodeći. Evo sada odmah završavam. Dakle čak ni ne navodeći kada je kod nje utvrđena bezizglednost drugih oblika liječenja. Znate li koliko u ovoj Hrvatskoj do danas od privatizacije, pretvorbe i svega ostalog imalo zloporaba? Pa zar vi mislite da će se to tako bez zloporabe i taj zakonski prijedlog izvršavati i dobit ćemo umjesto 4000 samohranih roditelja kako reče ili majki dobit ćemo ih 10000. A vjerujte mi…
Hvala. Hvala zastupniče, isteklo vam je vrijeme, žao mi je. … [[Upadica se ne razumije.]] Na vaše izlaganje imamo dvije replike. Prva je zastupnica Dunja Špoljar, izvolite.
Hvala lijepa, potpredsjedniče. Evo ja imam potrebu samo upozoriti na to da uvaženi zastupnik, a i neki prije njega koji su govorili odašilju sliku da će se ovim prijedlogom zakona odnosno zakonom kada se usvoji nastati hiperprodukcija embrija koji će se negdje u nekakvim nepoznatim medijima zamrzavati i na njih će se zaboraviti. Naime, upravo ovaj zakon odnosno prijedlog zakona trenutačno nudi suprotno, konačno rješenje za to. Naime ovako, dakle od 12 jajnih stanica u prosjeku optimalno 7 do 8 će ih se oploditi, od tih 7, 4 se razvija do stadija embrija, do petog dana. Nakon toga tek dva embrija imaju mogućnost da se implantiraju i od toga jedan će završiti trudnoćom, ali trudnoća ne nužno i porodom. Svi embriji koji od tih dakle 5 ostanu oni će se iskoristiti u idućim ciklusima, dakle u idućim pomognutim oplodnjama. Žena ne može ići na novu stimulaciju dok ne iskoristi svoje embrije koji su u zamrzivaču odnosno pohranjeni. Dakle, uvodi se jedan red kojeg u prethodnim zakonima nije bilo pa su stoga i nastali viškovi koji su danas. Zato preporučam da još jednom razmislimo o ovom prijedlogu zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo odgovor na repliku, zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo. Dakle vi govorite samo o jednoj situaciji, ali što ako je od prve uspjela intra uterina oplodnja dva ili tri embrija, što se događa sa ostalima. Ostaju na pet godina dakle o trošku države, nakon toga se može pokloniti ili uništiti. O tome sam govorio, a vi to prešućujete. Zbog toga mislim da je dobar prijedlog don Ivana Grubišića o referendumu hrvatskih građana o ovome zakonu.
Hvala. Na vaše izlaganje gospodine Grubišiću još jedna replika. Potpredsjednik Hrvatskog sabora gospodin Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Grubišiću, koristim priliku da institutom replike uključim se u raspravu o možda najkompliciranijem zakonskom aktu koji će donijeti ovaj saziv Sabora i sa zadovoljstvom mogu reći da su ljudi isticali vrijednosti koje za njih su prioritet. Nitko ovdje nije negirao da ne postoje dileme i da se vrijednosti koje se ovim zakonom ističu istodobno neke diskreditiraju. Dakle, vrlo važno je a mi smo političari, nismo ni liječnici ni etičari niti se bavimo samo politikom nataliteta, pronatalitetnom politikom koju ste vi zagovarali, ali vaše isticanje recimo samo te politike dovodi u pitanje druga načela ili druge vrijednosti, recimo religiozne. Mi nemamo pravo nikome reći da je više vrijedan ili manje vrijedan zato što ističe svoja životna opredjeljenja, svoja stajališta. Naša je nažalost sreća ili zadaća da mi moramo odlučiti kao političari i zadovoljiti potrebe u najvećem broju građana Republike Hrvatske pod jednim načelom, a to je načelo da nitko ne smije trpiti zbog ovog zakona, nitko ne smije trpiti pa on ima isključenja. Čak kaže da liječnici se mogu izuzeti, to je ovdje već kolega jedan govorio, što je vrijednost samog zakona, zbog svojih uvjerenja. Dakle liječnici se mogu izuzeti iz primjene samog zakona, čak i od svoje struke i od svoje da tako kažem zakletve da će svima koji traže pomoć kao i mi pravnici, svima koji traže pomoć i kojima je pomoć potrebna moramo pomoći. Dakle dilema će tu ostati puno, ostat će puno nerazjašnjenih stvari jer ih i ne možemo razjasniti, ali kao političari se moramo opredijeliti za jednu opciju koja donosi vrijednost među što većeg broja građana, ne dirajući ni osjećaje ni pravo pojedinca, a kamoli grupa. To je zadatak nas. Da li ćemo uspjeti ne znam, ali zato imamo raspravu u dva čitanja i otvorena je utjecaju javnosti. Evo to sam htio … [[Ne razumije se.]] Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo odgovor na repliku, zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Leko, ja nisam govorio uopće o religioznim svjetonazorima, vi ste to spomenuli, a ove dvojbe, većinom bih se i složio s vašom replikom, rekli ste da nitko ne smije trpiti primjenu ovog zakona. Pa nitko ne smije trpiti primjenu ovoga zakona osim, ono što niste rekli, u nastavku osim da kažem ovako metaforički, osim embrija za čiju sudbinu nećemo uglavnom znati. E pa to je to pitanje, ali nadam se da ćemo evo kako ste i vi rekli i u dobroj vjeri i vi i ja da ćemo do drugog čitanja neke stvari još izbistriti. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Na vaše izlaganje gospodine Grubišiću bila je još jedna replika. Zastupnik Pandek Draženko, izvolite.
Zahvaljujem. Osvrnuo bih se na dio izlaganja uvaženog kolege kojim se … [[Ne razumije se.]] zašto je ovaj zakon nedorečen, nije dobar. Osvrnuo se i na činjenicu da tj. nedosljednost tome da li će dijete kad ustanovi tko su mu biološki roditelji moći tražiti određena nasljedna prava i tako. Mislim da su ta pitanja riješena i Obiteljskim zakonom o nasljeđivanju. I danas u biti se podrazumijeva da je otac onaj koji je upisan kao otac i na njega se odnosi roditeljsko pravo. Dakle moramo razlikovati, jer danas postoji razlika između roditeljskog prava i biološkog roditelja. Znači onaj koji ima roditeljsko pravo ne mora biti ni biološki roditelj. Dakle mislim da je na ovim zakonima dovoljno već utvrđeno na koji način će se nasljeđivanje određivati. Dakle očito je da dijete neće imati prava prema biološkim roditeljima koji bi bili eventualni donatori u smislu nasljeđivanja i mislim da to proizlazi iz ovih svih ostalih zakona, a da ne mora biti toliko određeno u ovom zakonu koji se odnosi dakle na potpomognutu oplodnju. Zahvaljujem.
Hvala. Odgovor na repliku, zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala kolega za ovakvu repliku. Ali vi morate znati da u Obiteljskom zakonu i zakonu o utvrđivanju nije predviđen ovaj oblik dakle stjecanja da kažem djeteta na ovaj način. A zamislite situaciju da nakon 18 godina dođe dijete i kaže vi ste moj biološki otac, ja vas jako volim pa bih ja vas pitao kako bi vi razmišljali o onome što imate, kako bi razdijelili svoje nasljedstvo.
Hvala. Sljedeći za raspravu zastupnik Zvonko Milas. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pa evo ja bih isto uključio se u raspravu u prvom redu zbog visoke osjetljivosti teme o kojoj razgovaramo, odnosno problema koji je pred nama i prije svega iz poštovanja prema onima koji pomoć trebaju i na koncu prema životu kao univerzalnoj vrijednosti. Da li ću u tome uspjeti ne znam, ali mislim da vrijedi pokušati. Nije upitno da je HDZ kao stranka demokršćanski usmjerena. Međutim, stavovi koje po ovom pitanju zastupamo nisu eksplicitno kršćanski. Dapače, oni su izvan kršćanski i čak predkršćanski. Ali prije svega oni su utemeljeni i usklađeni sa suvremenim znanstvenim spoznajama o početku čovjekova života sa svim implikacijama koje iz toga proizilaze. Naime, mnoge velike i značajne religije izvan kršćanska islam, hinduizam, budizam i slične smatraju da ljudski život počinje začećem. Isto prije znatno prije nego se pojavilo kršćanstvo do toga su držali stari Grci i Rimljani i to je dalo velik značaj za budućnost zapadnjačke civilizacije. Naime, ovdje nije riječ o grčkoj i rimskoj mitologiji, nego o zakletvi nazvanoj po Grku Hipokratu koja jasno određuje da ljudski život počinje začećem te još uvijek mjerodavnoj odredbi iz rimskog prava koja kaže da je začeto dijete subjekt prava, odnosno da je sposobno za nasljeđivanje. Ova pravna odredba nezaobilazna je i u hrvatskom Zakonu o nasljeđivanju gdje se izrijekom navodi da sposobnost za nasljeđivanje ima samo osoba koja je živa u času otvaranja nasljedstva, te se u tom kontekstu spominje dijete začeto u času otvaranja nasljedstva iz kojih premisa jednostavnim i jasnim logičkim zaključivanjem proizilazi da je začeto dijete živa osoba koja je pravni subjekt. Kako svaki zakon mora biti usklađen sa Ustavom razumno je da tako mora i ovaj, ali to neće ići jednostavno zato što dijete istodobno ne može biti subjekt prava i objekt biomedicinske manipulacije. Pritom podsjećam na Ustav članak 21. gdje se izrijekom kaže: "Svako ljudsko biće ima pravo na život, a na njega se naslanja članak 23. koji jasno normira da nitko ne smije biti podvrgnut bilo kakvu obliku zlostavljanja ili bez svoje privole liječničkim i znanstvenim pokusima." Podsjetio bih da je dijete, da je začeto dijete nositelj sposobnosti za nasljeđivanje. Time je i pravni subjekt kojem se pripisuju interesi i probici bez obzira što ih ono ne može artikulirati. Neću ponovo spominjati kako ni jedna međunarodna konvencija ne govori, odnosno ne definira da život počinje rođenjem. Kolege su već spomenule da je sud pravde u Luxembourgu donio presudu kojom se, kojom je donešeno dakle da život počinje začećem, a pitanje početka ljudskog života nije stvar svjetonazorskih, odnosno ideoloških pozicija već apsolutno znanstvena činjenica koja vrijedi za sve ljude u svim vremenima. Na kraju bih rekao još da se nitko ne protivi ni liječenju neplodnosti niti etički opravdanim postupcima medicinski potpomognute oplodnje. Štoviše, svi ih trebamo zdušno poticati. Međutim, valja imati na umu da sve ono što je tehnički moguće nije ujedno i etičko moguće, odnosno nije dopustivo. Hvala.
Zahvaljujem. Sljedeći je za raspravu zastupnik Zlatko Komadina. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Dozvolite mi evo svega tri, četiri rečenice vezano za ovaj Zakon ne toliko sadržajno o implikacijama zakona kojem vidim da ste se svi većina rukovodili u diskusijama nego određenim logičkim pretpostavkama koji mislim kad bi se držali da bi malo manje diskusija bilo pogotovo od strane nas muških kolega. Naime, osobno držim da je ovaj Zakon prije svega pitanje prava žene i pustimo žene da odlučuju o svom pravu. To je pravo na majčinstvo. Istina netko može reći i pravo na očinstvo. Ali pravo na očinstvo se ne može ostvariti bez prava na majčinstvo. Prema tome, mislim da smo s time sve rekli i osobno bih sugerirao nama muškim kolegama ovdje zastupnicima da glasamo onako kako glasa većina naših kolegica. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Pojedinačna rasprava. Znači zadnji prijavljeni zastupnik Branko Vukšić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, kolegice i kolege. Sasvim je legitimno biti u demokratskoj državi s mog gledišta nazadni, zanazadni pretežito vjerskim načelima, vlastitim svjetonazorom i inspiriran Zakonom o medicinski potpomognutoj oplodnji. Ali je fer da se to kaže. Bilo bi pošteno da 160000 ljudi odnosno 80000 parova i jednaki broj njihovih obitelji suoči sa istinom, a ona glasi: Ne želimo koristiti sve mogućnosti medicine, pa taman one bile prakticirane u baš svim zemljama zapadne demokracije pa i šire kako biste dobili dijete. Naš je svjetonazor jači od onoga što vi smatrate vašim pravom i opće prihvaćenim dobrom. Ali to treba reći prije izbora kako bi građani znali na čemu su i kome napokon dati glas. Zakon koji je danas na snazi a zovu ga Milinovićev, retrogradan je, protivan europskoj praksi i znanstveno nazadan. Karakteriziraju ga naročito bračni parovi ili žene koje liječe neplodnost talibanski. Iako se zamrzavanje embrija smatra zlatnim standardom u liječenju neplodnosti, iako još samo Italija timarila zabranu oplodnje iz zamrznutih embrija do 1998. godine, iako čak 80000 parova čezne za djecom prethodna je vlast bila nemilosrdna zbog svjetonazora. Prihvatio bih njihovo pravo da zakonodavstvo podređuju vjerskim načelima kada bi se svjetonazora koji među ostalim zabranjuje i krađe, otimanje, unesrećivanje građana, tada bi se pridržavali u potpunosti. Ali znamo na žalost da se prakticirala samo jedna od 10 zapovijedi. Zato je u ovome slučaju opravdanje jedino svjetonazorskim ili vjerskim načelima do te mjere licemjerno da je teško probavljivo. Toliko nadam se prošlom, lošem, toliko lošem da je Hrvatska bila najrestriktivnija država u Europi. A sada nekoliko riječi o nedoumicama iz ovog novog prijedloga Zakona o medicinski pomognutoj oplodnji. Prema novom zakonu moglo bi se oploditi 12 jajnih stanica i što ako ni to ne pridonese krajnjem cilju. Zar paru ili ženi reći sada više ne želimo liječiti vašu neplodnost. Ako se neplodnost tretira kao bolest zašto ograničavati liječenje? Zašto ne oploditi i više stanica i do 35 koliko stanica proizvedu žene potpomognute hormonalnom terapijom. Slovenija i Austrija dopuštaju oplodnju svih jajnih stanica i zamrzavanje zametaka. Jedan od potencijalnih problema i to velikih je odredba da dijete nakon 18 navršenih godina ima pravo znati tko su mu roditelji. Zašto je to problem? Zato što nam europska praksa govori da je upravo ta odredba problem. U zemljama gdje donori nisu anonimni donacija nema. Zašto parovi iz Hrvatske, ali i iz nekih drugih zemalja dolaze na liječenje u Češku? Zato što parovi kojima je potrebna donacija bilo jajnih stanica, bilo spermija pomoć mogu dobiti legalno u Češkoj koja jamči anonimnost donora. Iako donori spolnih stanica s pravne strane nemaju nikakva niti prava niti obveze prema djeci složenost problema je dovoljno velika da nitko neanoniman ne želi biti donor. Zar praksa ne govori dovoljno? Ili se zapravo prijedlogom o tome da donori moraju biti poznati djeci kad navrše 18 godina žele spriječiti donacije? Iako je predviđena mogućnost doniranja spolnih stanica u Hrvatskoj ne postoji banka spermija i banka jajnih stanica. Zar se želi donijeti još jedan neprovediv zakon? Zakon predviđa da embriji mogu biti zamrznuti 5 godina. To je izgleda maksimalno dopušteno vrijeme. Što s embrijima nakon 5 godina? Hoće li se oni donirati, hoće li se odmrznuti? Bez odgovora na to pitanje zakon se ne bi smio donijeti. I žene koje nisu u bračnoj zajednici, a neplodne su, prema ovom prijedlogu zakona imaju pravo na medicinski potpomognutu oplodnju jer je to prihvatljivo. Ponavljam, ako se neplodnost medicinski tretira kao bolest besmisleno je neprihvatljivo iz pozicije bračnog ili izvanbračnog statusa uskraćivati pravo na liječenje ili terapiju. I na kraju, opet dolazimo do novca, čak i u ovom plemenitom zapravo jednom od najplemenitijih ciljeva mišljenja sam da liječenje neplodnosti bez obzira na broj pokušaja jer nitko to ne radi iz zabave treba biti besplatno. To je najbolje uložen novac, a da je tako govori 20 tisuća djece rođene od 1983. godine kada je Hrvatska bila među pionirima u medicinski pomognutoj oplodnji, a danas je pionir u nazadnosti. Znači ta djeca koja su začeta uz pomoć suvremene medicine govore da je svaka lipa dobro uložen novac. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Sutra nastavljamo sa radom u 9,30 sati. O ovoj točki ćemo se očitovati kad se stvore uvjeti, a nastavljamo sa točkom Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Hrvatske i Kraljevine Španjolske o borbi protiv kriminala i u sigurnosnim pitanjima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 80. Hvala i vidimo se ujutro, doviđenja.
Prelazimo na izjašnjavanje o prijedlozima zakona koje smo imali na dnevnom redu do danas od srijede na ovamo na ovoj plenarnoj sjednici. Prvi je na redu prijedlog Zakona o medicinski pomognutoj oplodnji, prvo čitanje, P.Z.E. br. 71. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak koji je podijeljen u dvije točke: 1. Prihvaća se prijedlog Zakona o medicinski pomognutoj oplodnji 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputiti će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim da se dizanjem ruku izjasnimo tko je za ovaj predloženi zaključak. Hvala. Tko je protiv? Suzdržan? Sad ćemo imati po prvi puta na displeju, dakle za, protiv, suzdržan, a ne više onako za, suzdržan, protiv. A ne, ne, još nije, da dobro. Sad nije, ali to bi mogli imati, ali nema veze. Radimo postupno koliko možemo. Dakle, utvrđujem da je većinom glasova, sa 84 glasa za, 24 protiv i 4 suzdržana donesen predloženi zaključak.