Zahvaljujem gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, kratko obrazloženje prijedloga zakona. Vlada Republike Hrvatske još pri donošenju prijedloga proračuna formirala je radne timove koji su se trebali baviti naglim povećanjem deficita državnog proračuna koji je ostvaren i 2013. godine a bio i u projekcijama 2014. godine. Isto tako Vlada je još u zadnjem kvartalu 2013. godine donijela niz mjera kratkoročnih kojima se trebalo ići na smanjenje deficita. Pored toga donijela je i poseban program državnih investicija za 2014. godinu. A na jednoj od svojih posljednjih sjednica u prosincu 2013. godine donijela je i programe strukturnih promjena u zdravstvu, obrazovanju, pravosuđe, državnoj upravi i socijalnoj politici. Sve su to mjere koje Vlada tijekom 2013. godine utvrdila koje su za rezultat imale i promjenu samog proračuna za ovu godinu. S druge strane, Europska komisija je dala i svoje projekcije jesenje vezano za neravnoteže u zemljama članicama Europske unije a posebno se pozabavila sa onim zemljama koje imaju prevelike deficite. Pa samim tim i sa proračunom za 2014. Republike Hrvatske. I u svojim preporukama Europska komisija je također smatrala da je neophodno smanjiti deficit koji je iskazan u državnom proračunu za 2014. godinu pa je sa preporukama sugerirala trogodišnje posebne mjere koje je potrebno provesti da bi deficit u roku od tri godine spustili ispod 3% brutodruštvenog proizvoda. U tim svojim mjerama posebno se osvrnula na 2014. godinu gdje je vrlo jasno naznačila da je potrebno provesti oko 2,3% strukturnih promjena u državnom proračunu za 2014. godinu a što je sveukupno negdje oko 7,5 milijardi kuna neophodnog smanjenja u 2014. godini kada govorimo o deficitima u Republici Hrvatskoj. Sve je to bio razlog da je Vlada već cijeli mjesec veljaču iskoristila za pripremu prijedloga samog proračuna da bi na neki način odmah sa početkom godine usmjerila i trošenje sredstava ali i prikupljanje prihoda u zadanom cilju smanjenje deficita državnog proračuna. S obzirom da u posljednje dvije godine nije se uspjelo oporaviti hrvatsko gospodarstvo a u tim jesenjim projekcijama koje je dala i Europska komisija vidimo da su problemi u hrvatskom gospodarstvu značajni. Sama ocjena da državne tvrtke su u periodu od 2009. godine na ovamo izgubile smisao za profitabilno djelovanje, da jednostavno neracionalnosti ima zbog prevelikog broja zaposlenih i neracionalnim trošenjem su trgovačka društva dobrim dijelom došli do gubitaka a oni koji nisu bili u gubicima da nisu bili okrenuti investicijskom ciklusu. Pa je ocjena da sam državni portfelj s kojim upravlja Vlada je nagomilao enormne gubitke koji gubici su jednim dijelom bili i uzroci povećanja javnog duga, a i deficiti jer su se jednostavno strukturnim promjenama u posljednje dvije godine desili negativni efekti i na proračun i na dug. I tu se spominju i brodogradnja i Hrvatske željeznice i Croatia Airlines, a i neka druga trgovačka društva kao što su autoceste koje nisu u stanju servisirati svoje dugove. U isto vrijeme kroz projekcije jesenje također vidimo da i privatni sektor nije dovoljno okrenut proizvodnji i izvozu jer jednostavno kroz krizu od 2009. na ovamo dobrim dijelom nestao, a uslužni sektor se nažalost okrenuo pogrešnim investiranjima u nekretnine što je uzrokovalo prezaduženost privatnog sektora koji privatni sektor zbog prezaduženosti ne može povećati domaću tražnju, a bez povećanja domaće tražnje nema mogućnosti ni gospodarskog rasta na domaćem tržištu pa je jedini mogući utjecaj na povećanje društvenog proizvoda samo povećanje izvoza. Sve su to neravnoteže koje su utvrđene u ovih pet godina krize po kojima Europska komisija ocjenjuje da će gospodarski rast biti problematičan i u 2014. godini. Iz tog razloga ocjenjujući upravo i sve te prognoze koje su nam bile dostupne Vlada Republike Hrvatske je ocijenila da samo smanjenje rashodovne strane za 7,5 milijardi dovest će do toga da ćemo imati ogroman negativni učinak na gospodarski rast i da tada ne da ćemo ugrozit gospodarski rast u 2014. nego da će biti nemoguće ostvariti ni gospodarski rast u 2015. godini pa upitna je i '16. godina. Ta naša razmišljanja potvrdila je i misija MMF-a koja je također ocijenila da samo smanjenje na rashodovnoj strani značajno će ugroziti gospodarski rast iz razloga što gospodarstvo je i nadalje ranjivo, prezaduženo, građani prezaduženi. Prema tome, nema gospodarskog rasta na domaćem tržištu, a daljnja smanjenja će ugroziti bilo kakve efekte ukoliko dođe do povećanja i određenog izvoza jer će to biti nedovoljno za gospodarski rast. To je bio razlog da je Vlada Republike Hrvatske odlučila podijeliti teret na rashodovnoj i na prihodovnoj strani pa smo krenuli u prijedloge kako povećati prihode da bi na taj način smanjili deficite, a opet kako ostvariti pojedine učinke. I kad promatramo taj zadani model od 7,5 milijardi onda ćete vidjeti da smo negdje ocijenili da možemo ostvariti veće prihode u 2014. godini i samim tim utjecati na smanjenje deficita, ali isto tako smo krenuli u smanjenje rashodovne strane i to smanjenje smo ostvarili sa skoro 3,9 milijardi kuna ukupnih smanjenja. Pa ja bih se sad zadržao na prihodovnoj strani s obzirom da je pred vama Zakon o promjenama stope zdravstvenog osiguranja sa 13 na 15%. Kad promatramo tu mjeru, ona zaista će sa primjenom u ovoj godini povećati prihode državnog proračuna od 1,6 milijardi kuna i da će ta promjena propisa biti strukturni prihod, prema tome uklapa se u naše mjere sa smanjenje strukturnog deficita 2014. godine. Kad promatramo '15. i '16. tada se očekuje ukupni prihod od 2 milijarde i 400 milijuna za cijelu godinu što se također smatra strukturni prihod i zato se Vlada opredijelila na tu mjeru vezano za promjenama zdravstvenog doprinosa. Jer jednostavno oni se smatraju kao mjera koja je trajna i mjera koja donosi veći prihod u državnom proračunu. Naravno, Vlada je svjesna i negativnih posljedica povećanja stope od 13 na 15. Negativne posljedice su slabljenje konkurentske moći hrvatskog gospodarstva. Prema tome, samim tim cijena rada koja ovaj puta pada na teret poslodavca jer je to doprinos koji plaća poslodavac, negativno će utjecati na konkurentsku moć gospodarstva jer dižemo troškove rada. Samim tim gospodarstvo koje vidimo da ima problema sa konkurentnošću i na domaćem tržištu i izvozu jednostavno će imati povećane rashode. Ocjenjujemo da je to mjera koja se morala donijeti ukoliko zaista želimo biti odgovorni u dijelu naših borbi za smanjenje deficita. Prema tome, sva naša očekivanja da će hrvatsko gospodarstvo sa nizom mjera koje je Vlada u posljednje dvije godine poduzimala, a upravo jesmo poduzimali mjere kao što su smanjenje doprinosa, ukidanje pojedinih parafiskalnih nameta, smanjenje određenih parafiskalnih nameta, rasterećenje dugova gospodarstva i kroz reprograme i kroz predstečajne nagodbe jednostavno nisu dali rezultata. Mi smo sa 1.7. prošle godine povećali našu rashodovnu stranu za ulazak u EU koji u 2014. godini samo po osnovu doprinosa za proračun, znači 3,8 milijardi kuna rashoda. A ono što je trebalo se dogoditi to je povećanje izvoza, povećanje prihoda po osnovi i PDV-a i po osnovu poreza na dobit se ne ostvaruje, tako da vladi nije preostalo nego da ponovo ide na ovu dosta neugodnu mjeru povećanja od dva indeksna poena zdravstvenog doprinosa što će direktno utjecati na manju konkurentnost našeg gospodarstva. Dosta je priča bilo pri donošenju ovog zakona da li smo postupili pravilno kad smo smanjili doprinos, da li je s time dovedeno zdravstvo u problem itd. pa čisto da možda vrlo jasno naznačimo brojke koliko se to trošilo u zdravstvenom sustavu jer jednostavno doprinosi su samo jedan od financijskih instrumenata s kojima se financira zdravlje. Drugo je sve ono što dajemo iz proračuna. Pa želim vrlo jasno naglasiti da za zdravstvo u 2011. godini je utrošeno 19,8 milijuna kuna, milijardi izvinjava se. Hvala. 19,8 milijardi kuna. To je ukupni iznos troškova koji je dan za zdravstveni sustav. Dobro znate da smo u 2012. imali niz mjera smanjenja rashoda i po osnovu plaća i po osnovu materijalnih rashoda, tako da u 2012. za zdravstvo izdvojeno 19,2 milijarde kuna, znači 600 milijuna manje. Ali smo u 2012. godini započeli procese sanacija zbog enormnih dugova iz ranijih perioda i te sanacije smo ostvarili već u 2013. godini sanirajući kliničke bolničke centre tako da je proračun zdravstva za 2013. godinu sa smanjenim punim doprinosima bio 21 milijardu i 400 milijuna kuna što znači da je veći udio proračuna izdvojen za zdravstvo na ime sanacija. U ovoj godini za zdravstvo će biti izdvojeno 21,2 milijarde kuna. Prema tome, sama politika zdravstvenih doprinosa ima direktni utjecaj na prihode državnog proračuna veći ili manji deficit. Ali kad govorimo o politici u zdravstvu, proračunu zdravstva on se ostvaruje neovisno da li se financira doprinosima ili prinosima iz državnog proračuna. Prema tome, evidentno da se iz državnog proračuna više izdvajalo za zdravstvo da bi pokušali sanirati neplaćene dugove iz ranijeg perioda. Ocjenjujemo da tih 1,6 milijardi će nam pomoći u tome da se približimo brojci od 2,3% neophodnih promjena strukturnih da bi umanjili deficit, a svjesni toga da će hrvatska gospodarstva biti manje konkurentna. Ali u ovom trenutku nije bilo drugog izlaza i to je razlog zašto pred vas donosimo i prijedlog da se zdravstveni doprinos sa 13 poveća na 15%. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani ministre. Imamo nekoliko replika. Idemo po redu. Poštovani zastupnik Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Poštovani ministre kada smo usvajali proračun Republike Hrvatske za ovu godinu onda smo odmah znali za ovaj deficit proračuna koji je u ovom opsegu negdje 17 milijardi kuna. Iako smo i tada znali da u EU u koju smo stupili 1. srpnja prošle godine postoje regule i pravila, direktive koje govore o tome da proračun ne smije imati deficit veći od 3% jasno kroz tri godine dakle smanjivanja. Dakle, nije ni predviđeno za ovu godinu bilo to smanjivanje i sada ovim rebalansom to, dakle to se nastoji učiniti malo po malo u roku od tri godine. Dakle, unaprijed smo znali za ovaj prekomjerni deficit proračuna pa smo ga svejedno, odnosno vi ste ga, vaša koalicija ga je usvojila što je nešto što baš i nije suvislo. Drugo, govorili smo ovdje i nekoliko puta u svezi ovoga smanjenja doprinosa za zdravstveno osiguranje sa 15 na 13% da nije dobra mjera, da zdravstvo ne može izdržati takvo smanjenje, odnosno doprinosi su premaleni bez ova 2% i da je to zapravo sedmina u odnosu, sedmina, osmina u odnosu na ranije prihode kada je doprinos bio 15%. Unatoč tih upozorenja, dakle iz oporbe i evo vidimo i sada što se događa sa zdravstvom sa tih 13%, a preko 90% sredstava je upravo iz doprinosa za zdravstvo, za bolnice, za rad bolnica i ostalog zdravstvenog sustava. Dakle, jednostavno ja se nadam da i vama je jasno da ove mjere koje su proizvele, što je proizvelo ovo smanjenje sa 15 na 13% nisu uspjele, u gospodarstvu se to ne osjeti, a zdravstvo je rapidno otišlo u situaciju da su u gubicima, da pravimo master planove, outsourcinge, ne znam ni ja što ne izmišljamo da bismo spasili rad zdravstva. Dakle, jednostavno neuspješno je i proračun koji je usvojen za ovu godinu. Dakle, odmah se pokazalo nakon mjesec, dva dana ali i ova stopa sa 15 na 13%. Eto ništa drugo.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani ministar Slavko Linić.
Pa onda bih vas podsjetio na proračun 2012. godine, izvršenje proračuna 2012. kad svim tim mjerama smanjenje doprinosa, smanjenje parafiskalnih nameta smo pokazali da možemo upravljati državnim proračunom i da je deficit sa 5% smanjen na 3,5%. Da, to je bio proračun 2012. Proračun 2013. je problematičan. Zašto? Jer smo išli plaćati dugove zdravstva jer zdravstvo je imalo preko 5 milijardi dugova iz ranijih perioda i članstvo u EU od 1,8 milijardi samo za članarinu itd. A da ne govorimo riješiti brodogradnju, riješiti djelomično željeznicu je povećanje javnog duga pa su i kamate rasle. Prema tome, osnovni problem je što su se neravnoteže u proračunu odvijale, a gospodarstvo se nije oporavilo. Prema tome, shvatite jedno bez gospodarskog rasta, većeg broja zaposlenih nema rješenja. A da bi to ostvarili mi moramo naći rješenje za gospodarstvo. Sigurno da rješenje nije dizanje 2% stope. A u zdravstvu novaca nije nedostajalo nego jednostavno treba riješiti neravnoteže i Vlada će doći pred vas sa prijedlogom kako riješiti loše organizirano zdravstvo. Kad govorim loše ne govorim o zdravstvenoj zaštiti, govorim o financiranju zdravstva gdje je neprihvatljivo da milijun 400 tisuća zaposlenih plaća zdravstveni doprinos za 4 milijuna i 400 tisuća građana Hrvatske. To je nešto što u Europi ne postoji, a mi izlazimo na europsko tržište da bi bili konkurentni i zdravstvo se mora očito financirati i iz nekih drugih prihoda.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Ivan Šuker, replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine ministre, prije mjesec dana je u ovom Visokom domu usvojen Zakon o fiskalnoj odgovornosti. Iskreno govoreći ja sam očekivao prvi zakon kad dođe iz Ministarstva financija da ćete napraviti obrazac kako se primjenjuje novi Zakon o fiskalnoj odgovornosti. Nažalost, ovaj prijedlog i obrazloženje ovog zakona je potpuno identično kao što se radi to proteklih nekoliko godina. I ovo je možda bila idealna prilika jer ovdje se ne radi samo o povećanju zdravstvenog doprinosa za 2% nego se govori i o nekim drugim doprinosima koji su morali biti regulirani ovim zakonom prije tri mjeseca a ne sada. Možda je bila zgodna prilika da se upravo onaj članak 3. mislim stavak 5. izmijenjenog Zakona o fiskalnoj odgovornosti primjeni, da se ovdje točno objasni fiskalni gospodarski efekat ovih mjera. I na takav način bi prisilili i ostale predlagatelje zakona iz jednostavnog razloga da saborski zastupnici na jedan plastičan način vide što koji zakon znači. Dakle, to je jedna primjedba. A druga stvar je jeste li sad pomalo i vi svjesni da raznorazna porezna rasterećenja neće pokrenuti posrnulo hrvatsko gospodarstvo? I da nažalost to se na takav način ne može pokrenuti nego je potrebno poduzeti druge mjere. I ova izmjena zakona je naprosto pokazatelj ako neće svi poduzeti i imati želju za reformama da se gospodarstvo ne može pokrenuti. Poreznim opterećenjem se ne može ništa pokrenuti. Meni je žao što smo bili u pravu kad smo vam to govorili kad ste donosili ovaj zakon jer s ovim smanjenjem doprinosa nitko od gospodarstvenika nije bio zadovoljan. Ali kad pogledamo cijeli paket poreznih zakona koji je donesen on je nažalost imao negativan predznak za hrvatske gospodarstvenike. I ovo je možda poruka za ubuduće bez strukturnih promjena, bez želje svih da izvrše određene reforme se gospodarstvo u Hrvatskoj ne može pokrenuti. I prestanimo pričati priče da ćemo raznoraznim poreznim olakšicama mi pokrenuti gospodarstvo jer nitko ne ulaže zbog toga što će mu netko oprostiti porez nego svatko ulaže zbog toga da bi temeljem novo stvorene vrijednosti zaradio više.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani ministar Slavko Linić.
Pa što se tiče Ministarstva financija ozbiljno se pripremamo da ubuduće kod svakog prijedloga zakona bude vrlo jasna elaboracija koji su učinci zakona, ne samo na državni proračun nego i na gospodarstvo i na sve one na koje se odnose. To je negdje i ja bih rekao aktivnost koja je krenula od Ureda za zakonodavstvo Vlade RH gdje bi svatko trebao razviti taj sustav pa vjerujemo da ćemo uskoro uz svaki naš zakon imati ta obrazloženja. Što se tiče mjera, želim vrlo jasno reći da dvije godine Vlada ne poduzima samo porezna rasterećenja prema gospodarstvu nego niz dodatnih mjera i vidimo koliko su javnih rasprava oko tih dodatnih mjera. Tragedija je da u Hrvatskoj što god poduzmete ne valja. To je otprilike konstatacija. Ali dobro, imamo barem to zadovoljstvo da prvi puta ono što Vlada poduzima cijene u MMF-u i Europskoj komisiji. Prema tome, očito da smo previše ispolitizirano društvo pa previše politički ocjenjujemo pojedine Vladine mjere, a jako malo stručno. Ono što je zadovoljstvo za nas da ipak mjere kroz dvije godine pokazuju da su bile i daleko, daleko šire nego što su to samo porezne promjene i da se itekako zna u stručnim krugovima taj dio napora Vlade i cijeniti.
Poštovani zastupnik Dujomir Marasović, replika.
Štovani gospodine predsjedniče Sabora, gospodine ministre. Mene je vaše izlaganje bez ikakvih subjektivnih politikantskih ili osobnih primisli podsjetilo na jedan ekspoze o kapitulaciji ukupne gospodarske politike Vlade. I poslije vašeg izlaganja kad bi vi danas bili predsjednik Vlade onda bi krajnja rečenica trebala biti mi zbog toga dajemo ostavku i raspisujemo izbore. U nekim detaljima, vi ste rekli smanjenje domaće potrošnje onemogućava gospodarski rast. Točno, ali vi ste doveli vašom politikom do smanjenja domaće potrošnje. Jer ste išli na poreznu presiju i na ukupnu prihodovnu stranu proračuna koja je dovela do ukupno jednog stanja koje je bilo nepovoljni okvir za investicije i za uopće kakav gospodarski rast i razvoj. I to je vaš problem što to niste razumjeli. Prevedeno na zdravstveni problem vi ste se dobro na mene na neki način dobro podigli ste glas, ajd da ublažim retoriku, kad sam govorio o tome rekao sam ta politika ne valja, imam … [[Govornik se ne razumije.]] kakvi god hoćete fonogram ima također. Ne valja smanjiti zdravstvo 3,5 milijarde a da niste smanjili troškove gdje ćete ići u New York uzet novac i morat ćete to platiti. Što se događa? Događa se da vi idete u New York i da plaćate to i zovete to sanacijom. To nije nikako sanacija no financiranje ovaj normalnog rada bolnica. I ja vas gospodine ministre ovdje na neki način molim da vi kažete Marosoviću, bili ste, ja govorim o sebi, govorit će to i drugi saborski zastupnici, bili ste u pravu iako to izustite pozivam vas u kafić i bacam se u trošak i plaćam kavu u kafiću. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani ministar Slavko Linić.
Gospodine zastupniče, ja i vi nikad nećemo imati isti način razmišljanja, nikada. Pa onda vas ja upućujem, uzmite zadnje izvješće monetarnog fonda koje je inače bauk svima vama bio do jučer pa pročitajte što su vam oni napisali, pročitajte. Znači ne da vam ja objašnjavam jer ja i vi ne možemo zajednički jezik naći, uzmite stručne literature, uzmite se i MMF literaturu i Europske komisije koja obrnuto ocjenjuje da sve što Vlada radi u rasterećenju gospodarstva je pokušaj da gospodarstvo ponovno počinje proizvoditi, zapošljavati ljude, jačati izvoznu stranu. Da, sve te mjere smo poduzimali i ne ocjenjuju ih negativno kao što ih vi ocjenjujete, prema tome najjednostavnije da bite se razuvjerili da ste na krivoj strani i krivo tumačite pročitajte neovisne stručnjake koji u svijetu eto služe svima osim možda vama ne, to je pod broj jedan. Pod broj dva, gospodine Marasoviću, Brodogradnja za 10 milijardi kuna duga je nešto što je riješeno za vrijeme ove Vlade, neracionalnost je u željeznici još uvijek rješava, neću govoriti koliko su to cifre, 20 milijardi kuna dugova rješavajući te stare probleme, da time opterećujemo i naš proračun i naš javni dug i odgovor je zašto je to čekalo 10 godina, zašto je to cijeli period krize čekalo. Isto tako gospodine Marasoviću, kriza je počela 2008., do 2011. nije bilo posebnih mjera, nije bilo posebnih mjera. Nije bilo implementirano posebnih mjera, nije. A interesantno od 2012. niz mjera, prema tome kratko i jasno, da treba biti aktivan u krizi.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Jadranka Kosor replika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodine ministre, ja mislim da je dobro što ste govorili o negativnim posljedicama, potpuno iskreno i otvoreno o negativnim posljedicama ovoga zakona odnosno ove odluke pa ste rekli da će to dovesti do slabljenja konkurentnosti, da će sav teret ići na leđa gospodarstvu, odnosno gospodarstvenicima. Međutim, mislim da nije dobro da se donose takve mjere u trenutku kad a i sami ste to rekli, samo otvaranje novih radnih mjesta, samo investicije mogu pokrenuti ono zbog čega smo svi okupljeni i zabrinuti. Dakle, ako gospodarstvo bude imalo nove terete onda se sasvim sigurno to neće dogoditi i zato mislim da je, ako je već trebalo ovakvu mjeru donositi onda ju je svakako trebalo donositi uz proračun za 2014. jer što sad imamo? Vi govorite u ovoj godini ćemo ostvariti milijardu i 600 milijuna kuna prihoda od ove mjere, a sljedećih godina 2 milijarde i 400, to je zbog toga pretpostavljam što smo izgubili sada uz sve ostalo i ove dodatne mjesece dok rebalans proračuna stupi na snagu. Međutim, ono što će biti vjerojatno još jedna od posljedica, to je pravna nesigurnost, dakle, propisi, zakonski okviri se mijenjaju. Dakle, to će biti još jedna loša poruka potencijalnim investitorima jer u samo dvije godine mi smo, evo samo ovu odluku mijenjali dva puta, tako da mislim da bi trebalo učiniti sve da kad se odluka jednom donese, onda se onda donese prije svega uz proračun, ako se odnosi na proračun i poslije toga se ne mijenja. Hvala.
Hvala i vama. Odgovor na repliku, poštovani ministar Slavko Linić.
Slažem se s vama gospođo zastupnice, da je to mjera koja će imati negativni učinak i da isto tako mijenjanje porezne politike u toku godine također stvara određenu dozu nesigurnosti i probleme u planiranju gospodarskih subjekata. Ali isto tako moramo shvatiti da i svjesni smo toga da imamo prevelike deficite u državnom proračunu i isto smo tako svjesni da je Europska komisija ocijenila da je Hrvatska zemlja sa prekomjernim deficitom i da mora imati dodatne mjere. prema tome sve su to podaci koji su poznati svakom gospodarstveniku u Hrvatskoj i zato vjerojatno i imamo problem jačanja gospodarske aktivnosti, zapošljavanja i većeg broja zaposlenih. Prema tome sve su to nestabilnosti koje prate Hrvatsku. I ono što je najveći problem za Hrvatsku to je da nema gospodarskog rasta već 6 godinu što je opet problem da je nedovoljno snažno domaće tržište pa bilo kakvo ulaganje u Hrvatsku ostaje vrlo, vrlo rizično za bilo kojeg poduzetnika. Nažalost to su činjenice, to su jednostavno podaci kojima ne možemo izbjeći. Naša je samo ocjena da će manja šteta biti od dizanja dva indeksna poena zdravstvenog doprinosa nego od daljnjoj rezanju rashodovne strane od preko 2,5 milijarde i to je razlog da se Vlada opredijelila rađe na dizanje poreza nego rezanja koje bi imali i dalje negativni učinak. Hvala.
Hvala i vama ministre. Da li žele predsjednici Odbora za zakonodavstvo i Odbora za financije i državni proračun podnijeti izvješća svoja? Ne. Otvaram raspravu. U raspravu idemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je Klub zastupnika HDZ-a i poštovani zastupnik Darko Milinović. Izvolite kolega Milinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine ministre sa suradnicima. Pa čuli smo obrazloženja, ali premda sam ja često bio simpatizer vaših mjera koje ste do sada donosili, ali sam se protivio zajedno sa klubom HDZ-a kada ste smanjivali doprinos sa 15 na 13%, ali ni to nisam toliko zamjerao vama koliko ministru zdravlja Rajku Ostojiću koji je pognute glave prihvatio sve ono, a na što smo mi upozoravali što je dovelo, dakle ne dovodi, već je dovelo do kolapsa zdravstvenog sustava. Govorili ste o MMF-u, govorili ste o Europskoj komisiji, pokušavali ste naći izlaz, zašto sada doprinos sa 13 na 15%? Sada nemojte se uvrijediti, citirat ću, mislim da je Alka Vujica, "Laži, laži, laži me, ti me lažeš najbolje". Citirat ću, aktualna vlast planira zdravstveni doprinos uz najavljeno dvopostotno smanjenje u naredne dvije godine i dodatno smanjiti, a ne ga vraćati na staro o čemu nije bilo niti govora. Izjava vaša 2013. godine, ministar financija Slavko Linić je najavio i danas da će Vlada iduće godine, pazite ovo, iduće godine smanjiti doprinos za zdravstveno osiguranje za dodatnih 2% nakon što je ovoga proljeća već smanjena zdravstveni doprinos sa 15 na 13%. Kada je došao prijedlog Vlade o ovom novom zakonu, ja sam očekivao da će zdravstveni doprinos, ono što ste i najavili i obećali, smanjen biti na 11% i kaže se u sklopu mjere za daljnje rasterećenje cijene rada i podizanje konkurentnosti gospodarstva, Vlada će dodatno smanjiti doprinos za zdravstvo, ali to neće značiti manje novca za zdravstveni sustav jer će se taj iznos nadomjestiti uvođenjem poreza na imovinu, rekao je ministar Slavno Linić. Kada ste govorili o kolapsu zdravstvenog sustava ili kada se govorilo o kolapsu zdravstvenog sustava, onda se često mahalo sa kosturima iz ormara. I danas je možda dobro još jednom napomenuti kako tih kostura iz ormara nema jer da ih ima onda bi netko morao za to odgovarati. Da je netko prikrivao dugove u zdravstvenom sustavu, za to bi netko morao odgovarati. Ja imam dva službena dokumenta i vi ste danas, slušao sam kada sam išao u Sabor, potpredsjednika Grčića da je rekao da ispadaju kosturi iz ormara i da zbog dugova u zdravstvu su nastali problemi. Pogledajte clean start koji ste vi naručili, koji jasno kaže, to je vrlo bitno za spomenuti, tako da se ne možete izvlačiti na nekakve dugove koje ste naslijedili, clean start kaže dugovi HZZO-a su u iznosu od 4 milijarde 661 milijun 973 milijuna kuna. Clean start jer niste vjerovali službenom dokumentu koji je bivša Vlada i koji sam na kraju krajeva i ja i HZZO ostavio u primopredaji ministarstvu. Sada imate službeno izvješće HZZO-a za 2011., ukupne obveze zavoda na 31.12.2011. su 4 milijarde 661 milijun 973 tisuće 046 kuna, identična brojka kao što je pokazao vaš clean start. I kada ste dobili te brojke naravno onda je prestala priča sa kosturima iz ormara, a povremeno se pojavljuje. Danas u ovoj državi gotovo sve pada, svjedoci smo, jučer ili prekjučer novog izvješća Statističkog zavoda o padu BDP-a, padu industrijske proizvodnje, padu izvoza, padu osobne potrošnje, padu investicija, ali nažalost ne manje bitno za spomenuti i padu optimizma. Uzlazno u ovoj državi ide samo nezaposlenost, nezadovoljstvo i to je dobro napomenuti. Napetost koju moramo vrlo ozbiljno shvatiti, danas u političkom životu RH. Danas je i politička situacija i situacija među građanima napeta, možete je osjetiti, možete je rezati kao sir. Da ne bi samo to bilo po uzlaznoj putanji, pobrinuli ste se vi i sada ste podigli doprinos sa 13 na 15%, dakle daljnja presija, ovoga puta ne građana, nego gospodarskog sektora. I u svim tim okolnostima kakvo je, pokazali ste još jednom nekoordiniranost unutar Vlade što je pogubna činjenica za hrvatsku javnost, za hrvatske građane. Premijer Milanović u ovakvim okolnostima odlazi u Australiju dva tjedna, pozdravljam to, evo branit ću ga, otišao je u Australiju dva tjedna, dogovoren je nekakav posjet, to je u opisu rada premijera, ostavio prvu potpredsjednicu Vlade da vodi Vladu, da vodi izvršnu vlast, da bude prvi čovjek države u tom periodu, no međutim i ona je otišla u Čile, to govori dragi prijatelji o nekoordiniranosti unutar Vlade. Pa već ako je premijer otišao u ovoj situaciji, onda onaj koji ga zamjenjuje ne smije otići. A zašto ide? Zato jer nema koordiniranosti. Premijer je mogao i trebao reći, ja idem dva tjedna na službeni put, nadamo se da će dovesti od tamo nekakve investicije. Ako dovede nekakve investicije onda ćemo pozdraviti svi taj put, ali čuli smo jučer i ministra Kotromanovića koji kaže, ne mogu od ovoga ugodnog razgovora očekivati bilo kakve pomake u suradnji Australije i Hrvatske, u smislu vojne suradnje. Ugodni razgovor se mogao obaviti i preko telefona. Ali da ipak ostanemo suzdržani prilikom ocjene posjeta ministra Milanovića Australiji, očekujemo da će dogovoriti neku suradnju u financijskom smislu te riječi i da će građani kada dođe čuti što je to ministar dogovorio. No međutim kada ste smanjivali doprinos mi smo vas upozoravali. Ne treba vama izvlačenje sada na Europsku komisiju i da zbog njih i zbog prekomjernog deficita povećavate sada doprinos sa 13 na 15%. Mi smo vas svi ne samo iz kluba HDZ-a, Laburisti, svi čitava oporba dane nabrajam sada svi smo vas upozoravali da to nije dobro. Zašto ne reći istinu? Zdravstvo je zbog toga u protekle 2,5 godine stvorilo, sada slušajte dobro, a vi me demantirajte u službenim podacima ako to nije istina, 5 milijardi novoga duga. Sanirali ste zdravstveni sustav sa gotovo 5 milijardi kuna. Da to niste napravili, danas bi dug u zdravstvenom sustavu bio nevjerojatnih 15, 16 milijuna kuna, a on je danas i to mora se čuti i to hrvatska javnost mora znati, on je danas veći dug u hrvatskom zdravstvenom sustavu je veći nego kada ste preuzeli vlast od HDZ-a i koalicijskih partnera. Vi ste gospodine ministre i vaša Vlada u kojoj sjedite kada smo govorili da smo protiv smanjenja doprinosa, vi ste govorili to ćemo kompenzirati povećanjem PDV-a. Pa zašto ako je to tako zašto danas povećanje doprinosa ide 15% gore, zašto ne ide smanjenje PDV-a za 2%-tna poena? Kada smo vas upozoravali da povećanje PDV-a će dovesti do povećanja cijena, a dovelo je, povećanje cijena je dovelo do smanjenje platežne moći stanovnika, a dovelo je, smanjena platežna moć je dovela do pada potrošnje, a dovelo je, a pad potrošnje dovodi do slabijeg punjenja proračuna, a dovelo je, a osobna potrošnja građana RH utječe i na gospodarski rast i na BDP i to stalno pada. I tu smo vas upozoravali i da ta mjera povećanja PDV-a zato jel pada doprinos zdravstva za 13% neće dovesti do nikakvih efekata, upravo suprotno će dovesti do onoga što danas imamo u Hrvatskoj, to je malodušje, to je gubitak optimizma, to je gospodarska depresija. Smanjenjem doprinosa vi ste zapravo ubili dvije muhe, jednim udarcem dvije muhe. To je u sportskom smislu riječi dobro, ali smanjenjem doprinosa ste ubili dvije muhe na način da ste u zdravstvu u protekle dvije godine zapravo zaustavili investicije. Do 2011.godine na godišnjoj razini je bilo u zdravstvenom sustavu oko milijardu kuna investicija u posljednje dvije godine nijedne bitne investicije, ako izuzmemo nabavku 30 ECMO aparata koja su nepotrebni Hrvatskoj od nekoliko milijuna kuna, a reći ćemo pet europskih zemalja zajedno nema 30 ECMO aparata. To je jedina opipljiva investicija danas u zdravstvenom sustavu. Do 2011.milijarda kuna na godišnjoj razni, dakle ukinuli ste sa ovakvom poreznom politikom i smanjenjem doprinosa na zdravstvo dvije milijarde kuna investicija u zdravstvu što naravno ponovno je utjecalo na gospodarski pad i na pad investicija u zdravstvenom sustavu. Ne govorite da je posljednje dvije godine, mislim da se i to zna, u zdravstvenom sustavu i u školstvu zaposleno 2,5 novih ljudi. To nitko ne spominje. Ne govorite da ste sanirali zdravstveni sustav sa nakanom da rokove plaćanja smanjite na 60 dana. E sada ajmo svi zajedno provjeriti, rokovi plaćanja danas u zdravstvenom sustavu su neusporedivo veći nego 2011.kada smo predali vlast. Da ne govorim da ste na ovaj način prouzrokovali i najveći do sada štrajk u hrvatskom zdravstvenom sustavu. Ali pozdravljam jednu odličnu odluku, pa možda čak i političku dobru odluku sindikata koji su zamrznuli štrajk jel da nisu zamrznuli štrajk za ovakve liste čekanja za koje ministar zdravstva sam govori da su 3 do 4 puta veće, to nije 30%, 40% to je 300 do 400% veće. Sindikati su zamrznuli štrajk i odagnali onu oštricu Vlade prema sindikatima da zbog štrajka su liste čekanja produžene. I zato je dobro da je sindikat zamrznuo štrajk da se vidi da je pogrešna politika u zdravstvenom sustavu dovela do kolapsa zdravstvenog sustava. Danas 30% bolnica nema u svom limitu mogućnost ni isplate plaća, a kamoli plaćanja troškova i materijalnih izdataka. Danas su liste čekanja za očnu mrenu 590 dana ljudi moji, hvalili su se smanjenjem, godinu i pol dana, za kolonoskopiju 324 dana, za ultrazvuk srca 370 dana, za operaciju kuka 580 dana, dakle godinu i 7 mjeseci, za ultrazvuk dojki, a čitali smo neki dan da je porast karcinoma kod žena nažalost u povećanju, a na ultrazvuk dojke drage gospođe, dame, cure, djevojke morate čekati 426 dana. Danas zbog ovakve porezne politike usmjerene na zdravstveni sustav na svaki dan se lista čekanja povećava, pazite ovaj podatak, za 600 tisuća ljudi. Danas, danas će novih 600 tisuća pacijenata čekati novih 600 tisuća pacijenata čekati na zdravstveni sustav. Dugovi su dakle udvostručeni, samo je ja sam se bojao nekakvog amandmana Vlade da ne bi ovaj zdravstveni doprinos kao i onaj porez na dividende što vam je ukinuo Ustavni sud retroaktivno plaćali. Samo to je još falilo da doprinos gospodarstvenici moraju sada retroaktivno plaćati jel dvije godine, ja ne znam smanjili ste doprinos na način ajmo smanjiti to dvije godine pa ćemo vidjeti što se desilo. I to je još jedna stvar pored da ne spominjem što je sve ukinuo Ustavni sud koje zakone, Zakon o PDV-u na novine, dijelove kurikuluma za zdravstveni odgoj, Zakon o dubrovačkim zidinama, radnu obvezu, sramnu radnu obvezu liječnicima koju ste uveli sa zakonom iz 2006.koji ne postoji već 6 godina i da dalje ne nabrajam. Dakle sva na neki način izostanak zapravo strategije, vizije, ja govorim sada za zdravstveni sustav dovela je do kolapsa zdravstvenog sustava i nije više mogući kolaps već zdravstveni sustav je danas u kolapsu. A o tome svjedoče evo Goluža, predsjednik ove Udruge bolničkih liječnika je dobio opomenu pred otkaz jer se usudio o tome govoriti. Zamislite to, pa u kojem vremenu mi to živimo. I na kraju krajeva dobro je da je premijer poruka Hrvatima u Australiji, mi znamo da volite svoju Domovinu. I dobro je da je premijer u Australiji. I nemojte ga tamo dočekivati prosvjedima jer možete ga naljutiti pa će se prije vratiti u Hrvatsku. Ali čim se vrati u Hrvatsku vjerovatno će Vlada donesti ponovno nekakav zakon koji ide na uštrb ljudi, na uštrb pacijenata, na uštrb standarda življenja u Republici Hrvatskoj. Pa dragi Hrvati iz Australije nemojte ga tjerati iz Australije, dobro je za Hrvatsku, za vašu Domovinu da je što duže tamo da ne donosi ovakve nakaradne mjere, nakaradne zakone sa kojim građani Republike Hrvatske a to je vidljivo su apsolutno nezadovoljni.
Hvala lijepo, poštovani zastupniče. Sada imamo 10 replika pa ćemo po redu, polako. Prva replika i poštovani zastupnik Igor Rađenović.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa završili ste sa premijerom Republike Hrvatske, gospodine Milinoviću koji radi svoj posao, bilo bi dobro da predsjednik vaše stranke radi svoj posao pa da poneki put dođe ovdje u Sabor. A dobro da je sustav, dobro da je sustav i funkcionirao s obzirom kako ste ovdje neodgovorno govorili i razbacivali se brojkama, bojim se da ste se isto tako neodgovorno i ponašali kao zadnji ministar. Naprosto ne mogu vjerovati da vi, ajde razumijem neke druge kolege, ali da vi ponavljate ovu tisuću puta izrečenu laž, da je smanjenje zdravstvenog doprinosa dakle sa 15 na 13 smanjio zdravstveni budžet to naprosto nije istina, ja ne mogu vjerovati da vi to tako razumijete. A ukoliko razumijete ne mogu vjerovati da tako govorite jer naprosto to nije istina. 2012. godine Milinoviću, Vlada Zorana Milanovića i ministra Slavka Linića smanjila je budžet, po prvi put smanjila je rashodnu stranu hrvatskoga proračuna po prvi puta u povijesti smanjila je deficit za 5 milijardi kuna. Deficit, glavni problem deficita prošle godine i ove godine je upravo sanacija dugova u zdravstvu, sanacija dugova u zdravstvu od preko 5 milijardi koje se stvorilo u vaše vrijeme i zbog plaćanja starih dugova. ... [[Govornik se ne razumije.]] hrvatskih bolnica očekujemo moram i ja priznati prilično dugo i nadam se i najava je bila gospodina Linića ako sam ga dobro slušao da je već za 7 dana u javnoj raspravi a onda ovdje i pred Hrvatskim saborom. Ja bih bio sretniji da je došao prije uz mirovine, uz javni dug, zdravstvo je treći kamen koji zapravo otežava fiskalnu konsolidaciju Hrvatskoga proračuna a samim time i gospodarstva. Očekujem da će rasprava kada dođe konačno master plan bolnica ovdje pred nas biti daleko konstruktivnija od strane Kluba HDZ-a pa i vas osobno ako ćete govoriti u ime toga Kluba. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Darko Milinović.
Kolega Rađenoviću, možemo provjeriti podatke, danas su rokovi plaćanja u zdravstvu veći, duži ako hoćete nego 2011. na kraju našeg mandata. Ako spominjete master plan, dobro, zaboravio sam to u raspravi u ime Kluba spomenuti, master plan koji je ova Vlada platila, to je vrlo zanimljiv podatak, platila 200 tisuća eura, nepotrebno, apsolutno nepotrebno jer sve te podatke Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje ima u svojoj ladici i to je bivša administracija zdravstva ostavila u nasljeđe ministru Rajku Ostojiću. Ali, ovo je vrlo bitno, taj master plan radi jedna francuska tvrtka. A znate tko radi za tu francusku tvrtku, taj master plan? Za tu francusku tvrtku master plan rade konzultanti iz Srbije. Ali da me krivo ne shvatite nije bitno što su iz Srbije, nije bitno što su iz Srbije, tako kaže, ja molim da se to provjeri nego je bitno to da sam ja uvjeren da srpski konzultanti nisu pametniji od hrvatskih i da u Hrvatskoj postoji dovoljan broj pametnih, razumnih ljudi koji bi taj master plan mogao samo uobličiti u dokument a sve podatke su imali u Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje. Ja se ispričavam ako to nije istina. Ali kažu da ta francuska tvrtka da je to zapravo jedna srpska tvrtka koja radi master plan za hrvatske bolnice. Dal mi u Hrvatskoj nemamo stručnjaka, hrvatskih stručnjaka koji to mogu napraviti? E ja vam garantiram da mogu i da imamo takvih stručnjaka. I da nam ne trebaju, ne iz Srbije, ne trebaju nam ni iz Amerike, Njemačke, Rusije, ne znam odakle, Francuske, mi imamo dovoljan broj i to smo pokazali da imamo visoko kvalitetne stručnjake u Hrvatskoj i njih ne poštivamo jer nam master plan radi netko drugi.
Hvala lijepa. Sljedeća replika poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Milinoviću, pa bilo bi dobro da konačno netko u ovom Saboru kaže koliki je dug zdravstvu. Dakle, ovdje je evidentno da je "Clean start" koji je Vlada platila nekoliko milijuna kuna se poklapa sa onim izvješćem koji je ostavila bivša Vlada. Prošle godine kada je donošen rebalans proračuna u 6 mjesecu onda je bilo rečeno da onih 3 milijarde koji se osiguravaju za sanaciju zdravstva da je to definitivno krpanje rupa, da je gotovo. U sadašnjem rebalansu proračuna imamo dodatne 2 milijarde i 700 ili koliko. Međutim, vrlo interesantno razrezano na dvije stavke, milijardu i još nešto je za dug iz 2013. a milijardu i 300 je za dugove iz prethodnih godina. Pa ako smo prošle godine sa one 3 milijarde i još nešto sanirali dugove iz prethodnih godina onda je evidentno da ovaj dug iz 2013. i dug iz 2012. nešto se nije platilo. Međutim, osnovni je problem što ne možemo dobiti točne podatke a netko nas stalno uvjerava da u 7dcl može stati litra. Tako i mi sa nekakvih identičnim proračunom bez reforme u zdravstvu a taj proračun iz prethodnih godina je stvarao minuse ništa nismo napravili ovih godina i govorimo da ćemo sa istim novcima moći napraviti nešto. Međutim, vi ste se dotaknuli još jedne stvari a to je struktura zdravstvenog proračuna. Bilo bi ga vrlo interesantno usporediti pa ćemo vidjeti. A potpuno je identična priča i sa proračunom Ministarstva obrazovanja, da su sve investicije u zdravstvu i obrazovanju praktički nestalo i nije čudno da recimo jedna osnovna škola u Velikoj Gorici već dvije godine čeka da se završi, a fali samo možda par milijuna kuna. Tako je u mnogim bolnicama, osobito županijskim. Prema tome, bilo bi vrijeme da ja se nadam prilikom rebalansa proračuna kad bude obrazloženje proračuna da će nam konačno netko reći koliki je dug zdravstva bio 31.12.2013. godine.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Darko Milinović.
Kolega Šuker, sjećam se jedne naše rasprave, ja sam bio ministar zdravstva, vi ste bili ministar financija i rekli ste mi 2008., krajem 2008. idemo u sanaciju zdravstvenog sustava, gotovo milijarda kuna je bila i veli to su ti zadnji novci iz državnog proračuna za sanaciju zdravstvenog sustava što je naravno bio okidač i za reforme. '09., '10. i '11. smo držali dug pod kontrolom i nismo stvarali nove obveze, što znači da je zdravstveni sustav dobro funkcionirao. Koliki je danas dug u zdravstvenom sustavu sve zanima. Ja znam otprilike. Danas je dug u zdravstvenom sustavu preko 10 milijardi kuna. Pazite ovaj podatak, preko 10 milijardi kuna je danas dug u zdravstvenom sustavu i to govori ova činjenica što ste spomenuli da je svaka reforma i koja je započeta u vrijeme naše Vlade da je nastavljena takva situacija u zdravstvenom sustavu ne bi bila. Ali ima još jedan nakaradan potez ove Vlade, sjetite se police dopunskog osiguranja. Mi smo ajmo reći uvjetno bogatije opteretili sa policom dopunskog osiguranja od 130 kuna. Sada ste smanjili doprinos sa 15 na 13% i pazite sad gle, bogate ste rasteretili. Polica dopunskog osiguranje je za bogate uvjetno govoreći je palo sa 130 na 70 kuna, 50%. Koga ste opteretili, Socijaldemokrati koga su opteretili? Onih milijun ljudi koje je imalo policu zdravstvenog osiguranja za 60 kuna, oni je danas imaju za 70 kuna. Pa tu trebamo tražiti nove izvore prihoda i na policama dopunskog osiguranja i tražiti nove stavke kako osigurati sušto, životno potrebna sredstva za zdravstveni sustav.
Poštovani zastupnik Krešimir Bubalo, replika.
Hvala lijepa. Kolega Milinoviću, naime dok ste se zanijeli u svojoj raspravi rekli ste da je ovo nova presija na poduzeća i poslodavce. Naime ja bih se složio djelomično s vama, ne u cijelosti, jer mi znamo da posebno strane kompanije, ali i jedan dobar dio naših poslodavaca procjenjuje rizike poslovanja u Republici Hrvatskoj i kada su radili te procjene većina njih ugovarala je bruto plaću. Znači ova presija ide direktno na naše građane, na naše zaposlene i sigurno da će se reflektirati na potrošačku košaricu. Dobar dio ugovora upravo će se reflektirati ne na poslodavce nego na zaposlenike u pojedinim sustavima. Prema tome, rizik poslovanja upravo strane kompanije i dobar dio domaćih i procjenu rizika rade i radili su tako da su ugovarali bruto plaće.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Darko Milinović.
To je jedan od odgovora kolega Bubalo zašto nema investicija htio sam reći u zdravstvenom sustavu, nema ih uopće. Sjetite se poreza na dividendu, poreza na dividendu i zakon je rekao sljedeće. Porez na dividendu će platiti retroaktivno, unazad 10 godina. Slažem se s vama da svi oni koji su mislili ulagati u Hrvatsku su ukalkulirali 13% doprinosa i na toj kalkulaciji su radili nekakvu svoju zaradu, no međutim opet desi se ova Vlada. Danas nam je doprinos sa 13 na 15%, ali Bog zna jel i to krajnji cilj jer optužuju gospodarstvenike, nisu se snašli i nisu iskoristili smanjenje doprinosa sa 15 na 13%. Samo smo očekivali, e sad kad to niste iskoristili, dobro to niste napravili, nećemo više …, sad idete na 20% zato jer treba vas kazniti jer niste iskoristili sa 15 na 13% i to je ono što sam rekao, izostanak svake strategije. To je najpogubnije za Hrvatsku pa i za hrvatsko zdravstvo u ovom slučaju. Izostanak bilo kakve strategije i bilo kakve vizije. Oni su rekli idemo smanjiti doprinos za 2% pa ćemo vidjet onda što će bit, evo što je bilo.
Poštovani zastupnik Srđan Gjurković, replika.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani kolega, ja se u vašoj raspravi mogu složit samo sa jednom rečenicom ili zaključkom u kojem vremenu mi živimo. U kojem vremenu mi živimo da vi s takvom lakoćom raspravljate o tome jeste li ostavili 4 ili 5 milijardi i usuglašavate se i to je vama normalno, nonšalantno. 4 milijarde je, mi smo ostavili 4 milijarde, nije 5, to je utvrdio clean start. O čemu mi pričamo, duga. I onda vi nama dijelite lekcije, klasično, uobičajeno. Koja je to iracionalna politika vaše stranke da nam dijelite lekcije, nonšalantno prihvaćate dugove koji su ostali, deficite i ove probleme koje, teški su problemi kojima se Vlada hrva i rješava i sad je to sasvim normalno raspravljat nonšalantno o tome. Pa pogledajmo revizije bolnica za 2011. godinu, katastrofa koje je to stanje ostalo. I sve je to meni razumljivo, uspješnost ili neuspješnost tadašnje politike, ali dijeliti danas lekcije i nonšalantno to definirati da to nije 5 nego je 4, to kolega stvarno moram reći u kojemu vremenu još mi živimo.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Darko Milinović.
Ja živim u realnom vremenu i rekao sam, pa ja sam zapravo pohvalio, vi niste čuli kad sam ja pohvalio, sjećate se kad ste bili protiv gradnje Pelješkog mosta pa smo mi upozoravali, to je dobar projekt, to je projekt od nacionalnog interesa pa nakon godinu dana ste promijenili mišljenje pa i sada za vas je to projekt od nacionalnog interesa. Dolazimo mi polako do konsenzusa. Prije dvije godine, nešto manje od dvije godine mi smo rekli ne valja smanjenje doprinosa na 13% to je zdravstvu dvije godine pet, gotovo pet milijardi kuna manje i ono će dovesti do kolapsa zdravstvenog sustava. Velite s kakvom lakoćom? Pa u mandatu prošle Vlade dug u zdravstvenom sustavu je smanjen za dvije milijarde kuna. Ali zašto sam to spominjao? Zato zbog insinuacija, da ne kažem laži da su prikriveni dugovi u zdravstvenom sustavu. Ja i sad ovdje govorim. Ako je netko prikrivao dugove u zdravstvenom sustavu mora danas biti negdje drugdje i mora za to odgovarati. To je kazneno djelo prikrivati dugove u zdravstvenom sustavu. A vi ste se izvlačili zbog izostanka strategije razvoja zdravstvenog sustava. Ne vi osobno, nego ministar i Vlada zbog izostanka razvoja, odnosno vizije razvoja zdravstvenog sustava. Vi ste se uvijek osvrtali na nekakve dugove koji su bili prikriveni. I onda je došao, zato sam ja spomenuo "Clean start" koji je rekao bivša Vlada je u pravu jer je ostavila službene dokumente koji su ispravni i konstatirali smo zajedno da je ukupni dug 4 milijarde i 600. A znate koliki je danas? Preko 10 milijardi. Pa što mislite s kakvom vi lakoćom radite i s kakvom vi lakoćom ste u vladajućoj koaliciji kad govorite o zdravstvu a ne spominjete da je na sceni kolaps zdravstvenog sustava i razno razne prijetnje kao što sam spomenuo gospodina Golužu predsjednika Udruge hrvatskih bolnica.
Poštovani zastupnik Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Milinović, govorili ste o dugovima u zdravstvu7 i kolapsu zdravstva. Točno je da, kako ste nabrojili sve ove termine da kažem pregleda od ultrazvuka dojke, liste čekanja za operacije kukova, ultrazvuk srca itd. a usput se nabavilo toliko, jedina investicija je oni aparati, ona umjetna pluća kojih imamo sada u Hrvatskoj koliko ima Švedska, Finska i Engleska zajedno. Dakle, te tri države imaju toliko aparata koliko ima Hrvatska. Vrlo zanimljivo. Slovenija ima samo jedan i to u Ljubljani. Sjećam se i vaše rasprave na Odboru kada smo ministru ukazivali na to da za doprinos, za dopunsko osiguranje se ne smanjuje onih 130 kuna jer rekli ste ja osobno mogu platiti i oni koji imaju takvu plaću mogu platiti, zašto smanjujete sve na 70. Pa je zanimljiva ta tema socijal-demokratska mjera koja je najsiromašnijima podigla, dakle podigla dopunsko, iznos za dopunsko osiguranje za 10 kuna, sa 60 na 70, a onima koji mogu platiti spustila sa 130 na 70 kuna. I zaista je nejasno od kud takva upornost i od kuda upornost ministru Ostojiću za kojega sam osobno tražio od gospodina premijera ostavku, jer zaista rezultati u zdravstvu koje mora pokrivati ministar Linić stalnim pokrivanjem gubitaka koje nanosi, koji su u zdravstvu, pa onda ovaj master plan koji rade od Srba Francuzi ili Francuzi, Srbi ne znam ja tko to radi koji iznosi 200 tisuća eura. Dakle, da naši stručnjaci ne mogu napraviti master plan i neću reći da ne razumijem što je ali valjda postoji i hrvatski naziv za taj master plan, jel' reorganizaciju bolnica ili kako god hoćete. Možemo i tako razgovarati. Dakle, puno toga je upravo iz onog vašeg i mog resora zdravstva gdje se zaista vidi prelijevanje iz šupljeg u prazno.
Hvala vam lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Darko Milinović.
Pa svi smo to upozoravali i na matičnom odboru, ali nije došlo do ušiju onih do kojih je trebalo. I naravno onda kada je voda došla do grla onda se posluša neka dobra sugestija ili dobar prijedlog iz oporbe kakav je tada bio. Vi ste svjedoci na odboru da smo blagonaklono i uistinu otvorena srca sugerirali ministru da se pobuni, mi kao kolege. Mi kao kolege smo mu rekli dvije stvari. Ministre zdravlja, ne možeš dozvoliti ministru financija da govori da liječnici potkradaju državni proračun. Sjećate se kad sam ja rekao? Pa to da je u mojoj Vladi netko rekao kad sam ja bio, pa ja ne znam što bi. Ja to ne mogu prešutiti, da liječnici potkradaju državni proračun, liječnici koji su perjanica zajedno sa medicinskim sestrama i tehničarima hrvatskog zdravstva i u europskim i svjetskim razmjerima. Izostanak je svake investicije, naravno osim ono što smo spomenuli tih 30 ECMO uređaja, a 5, 5 ili 6 europskih zemalja svi zajedno nemaju 30 tih ECMO uređaja. Još jednom to je izostanak svake vizije razvoja zdravstvenog sustava. No međutim, Rajko Ostojić se u to vrijeme bavio nečim drugim. Najprije je išao za gradonačelnika, a ministarska pozicija mu je bila kao rezervna pozicija. I to nije dobro. Ministarska pozicija zahtijeva čovjeka, ja sam bio ministar, 24 sata dnevno te zahtijeva tamo. Kad kažem tamo to je u sustavu zdravstva. Kasnije su bili unutarstranački izbori pa je sa Bernardićem pokušao srušiti predsjednika stranke Milanovića. Dakle, on se bavio više politikom, a reći ću manje, neću reći da se baš ni malo nije bavio zdravstvom, ali to malo što se bavio zdravstvom bilo bi bolje da nije ni to.
Poštovani zastupnik Tomislav Žagar, replika.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Milinović, postoji doista mnoštvo objektivnih problema sa kojima se ova Vlada nosi. Mislim da je ministar Linić rekao jednu vrlo važnu rečenicu. Meni se dobro urezala, a to je zapravo logika. 1,4 milijuna zaposlenih teško, u teškim uvjetima mogu isfinancirati 4 i pol milijuna korisnika zdravstvenog sustava. To je jednostavno, to je činjenica, od toga ne možemo pobjeći. Ja sam, ja dolazim sa jedne od županija i to većeg broja županija u kojima je broj umirovljenika veći od broja zaposlenih i to su stvarni problemi. Nastavio bih se na kolegu Rađenovića kada je rekao, mislim da je to i ministar naglasio nikako ovih 15, smanjenje 15 na 13% nisu uzroci kako vi kažete kolapsa zdravstvenog sustava. Ta mjera je bila poticaj gospodarstva. Ona nije uspjela ostvariti one rezultate koji su bili zamišljeni, ali je svakako bio poticaj to i pomoć gospodarstvenicima da s tim sredstvima makar sačuvaju radna mjesta ako već nisu mogli otvarati nova. Kolaps zdravstva prije svega vidimo u tome što su nužne reforme. Vi ovdje govorite o master planu, istina opet govorite to nekako s nekakvom lakoćom. Pazite, kad se rade planovi mora se poštivati određena objektivnost. Neću sad ulaziti u to da li bi naši stručnjaci bili objektivniji od stranih. Ja se slažem ima kod nas stručnjaka, ali pogledajte na primjeru i župana iz moje županije koji je u startu, ne vidiš uopće … [[Govornik se ne razumije.]] plan s takvom mržnjom, s takvom netolerancijom napao ne samo ministra nego nas saborske zastupnike i zastupnice iz onog kraja kao da je njemu sve poznato, on sve zna kako bi riješio reformu sustava. To vam govorim zato što kakav god bio master plan nekom se neće svidjeti, što je i prirodno, ali nedopustivo je da ljudi na ovaj način komuniciraju i na ovaj način vrijeđaju one koji drugačije misle. Što se tiče investicija, također vi niste spominjali kreditna zaduženja koja su pratila te investicije. Mi sad imamo slučaj da se trebaju platiti krediti. To netko isto mora platiti. Da li su oni vidljivi u ovom dugu u zdravstvu? To ne znam, ali sigurno su jedan dio sredstava koje treba … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepa. Nova replika, poštovani zastupnik Ante Jerolimov. … [[Upadica se ne razumije.]] A niste, niste. Gledao sam stalno. Ja sam gledao, prošlo je. Kolega Milinović. Malo koncentracije kad dižete pločicu, može?
Može.
E, hvala lijepa.
Hvala vam. Kolega Žagar slažem se da je ova Vlada u puno problema i slažem se da bi i pozicija i opozicija morala naći nekakav zajednički nacionalni, ja se to apsolutno slažem. Pa ja sam davao par intervjua gdje sam na neki način prizivao dogovor u teškoj situaciji. Kad je bio dogovor zapravo općenarodni možemo reći? Za vrijeme Domovinskog rata kad smo stvarali Hrvatsku državu. Pa i danas je država na neki način, nećemo je izgubiti ali na neki način je u krizi. Bilo bi dobro, ja se s vama slažem, i da je Vlada u velikim problemima ali postoji nekoordiniranost i ta nekoordiniranost ubija. Sad vi govorite o smanjenju troškova, a imamo samo u zdravstvenom sustavu i u školstvu 2500 novo zaposlenih. I to se vidi iz proračuna jer su materijalni izdaci povećani. Pa pogledajte sada odluku HZZO-a. Tko su glavni ljudi u zdravstvenom sustavu? Mislim glavni, glavni što se tiče politike zdravstvenog sustava. Ministar i direktor HZZO-a. Pa jeste vidjeli neki dan podatak HZZO je donio odluku o novom Pravilniku o određivanju cijene lijekova gdje je ograničio maržu na 1%. I danas ministar poništava taj pravilnik i vraća maržu na 8,5%. Pa to je nekoordiniranost ljudi moji koji ubija građane RH, koji govori da je ova Vlada neću reći nekompetentna ali nekoordinirana. Milanović ode u Australiju i ostavi Vladu prvoj potpredsjednici Vlade, ona ode u Čile. Pa mora Milanović lupiti, pa na kraju krajeva šakom o stol, kad sam ja vani nema nitko drugi odlaziti van. Otišao je bio i Grčić, bio je i ministar Linić u Bruxellesu, pa ali mora se znati tko je gazda u kući. A u ovoj Vladi se ne zna tko je gazda u kući. Imamo tri vlade, Vlada SDP-a, Vlada HNS-a, povremeno Vlada IDS-a i HSU se ponekad ovako javi.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Ante Jerolimov, replika.
Hvala predsjedniče. Kolega Milinoviću evo napravili ste jedan dobar presjek stanja u zdravstvu i potkrijepili ste ih određenim dokumentima i brojkama i utvrdili ste da potezima ove Vlade sve pada što nije baš tako. Jer napomenut ću vas raste, kako ste i rekli, rokovi plaćanja u zdravstvu, raste nezaposlenost, raste javni dug, evo raste i doprinos u mirovinskom osiguranju, raste i PDV. Naime, kad je ova Vlada prije dvije godine podigla PDV sa 23 na 25% onda je to pravdala da će taj novac kroz smanjenje zdravstvenog doprinosa vratiti u sustav sa 15 na 13%. Pričalo se tad o nekakvom efektu plus kod gospodarstva i slično jel'. A danas vidimo da je taj efekat plus pretvoren u debeli efekat minus. I da ne kažem sve što su utvrdili što se ovakvom odlukom Vlade od prije dvije godine u kakvo stanje je dovedeno zdravstvo. Ali možemo utvrditi da smo dobro i prošli. Zašto? Zato što je u Planu 21 hrvatskim poslodavcima obećano smanjenje za 9% doprinosa i znamo onda gdje je sad taj plan, a znamo gdje bi bilo i zdravstvo da se sve to ostvarilo. I molim vas, nemojte ih kuditi da ne idu vani. Bolje da svi idu vani i da ništa više ne rade, s tim ćemo imati manju štetu i RH i svi njeni građani i da je ministar financija danas vani ne bi bilo ovakvog zakona danas ovdje.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Darko Milinović.
Kolega Jerolimov uistinu ova Vlada je preuzela negdje 310 tisuća nezaposlenih, danas ih ima gotovo 400 tisuća. A rekli su smanjenjem doprinosa mi ćemo to zaustaviti, gospodarstvo će krenuti, investicije će krenuti. Dakle, ništa od toga nije se pokazalo istinitim što govori da su u ovu avanturu ušli nepripremljeni bez ikakve analize što bi moglo do toga dovesti. I sad kad smo spomenuli odlazak, i vi ste spomenuli odlazak vanka kako bi vi dole rekli vanka, tamo Milanovića Hrvati u Sydneyu optužuju da su zbog njega morali napustiti Hrvatsku domovinu, zbog politike koju on … [[Upadica se ne razumije.]] Dobro, mogu ja završiti? A ne, neću o partizanima. Kolega Kajin ako vas to smeta neću o partizanima.
Kolega Darko Milinović nastavite sa odgovorom na repliku ako možete, sa odgovorom na repliku.
Ja ga branim. Nije nitko danas u Australiji zbog politike Zorana Milanovića. Nego zbog titoističke politike, zbog toga. Ali ono što treba napomenuti mladi danas idu zbog Milanovića, za to njega treba optuživati. 300 liječnika je otišlo vanka, zbog smanjenog doprinosa, zbog kolapsa zdravstvenog sustava, zbog rečenica kao što su: "Liječnici potkradaju državni proračun." Ja se neću umoriti govoriti o tome, to nije istina! Jer su kolege liječnici veliki obol dali ne samo danas već u Domovinskom ratu i državi. Hrvatsko zdravstvo je među 3, 4 najbolja u Europi. Zato je Milanović kriv, što imamo 400 zahtjeva liječnika da idu van iz Hrvatske. I zato dragi Hrvati u Australiji nije Milanović kriv za to što su vaši djedovi bježali tamo, to je kriv netko drugi, i tu je Milanović u pravu. On je kriv što sada mladi ljudi odlaze i što sada 300 liječnika je van Hrvatske i bježi iz Hrvatske.
Poštovani zastupnik Branko Vukšić replika.
Uvaženi kolega Milinoviću, neće nam moći reći da smo generali poslije bitke jer kada su donosili Zakon u kojem je smanjivan zdravstveni doprinos za dva indeksna poena pogledajte zapisnik, pročitajte tu zapisnik sa te sjednice, tada je bila otprilike rečenica koju su rekli iz Kluba Laburista, spalit ćemo se na trgu Bana Jelačića što je čuo i ministar Linić ako smanjenje zdravstvenog doprinosa se otvori iti jedno radno mjesto. Ponudili smo se da budemo jedan palah jer smo znali da neće biti, znali smo strukturu privrede, znali smo da nema analiza jer nam nitko nije podastrio kojom logikom će to taj novac preliti u otvaranje radnih mjesta. Vi ste govorili i tad, što je tad bilo, to što smo mi govorili je bio čisti populizam, to je bio populizam, ovo nije danas populizam što oni rade. Rekli ste i više govornika je spomenulo Master plan da ne razumije što je to, Master plan je glavni plan, Master chef, chef kuhinje, glavni chef kuhinje, međutim ova kuhinja je kuhinja loših kuhara koji ne znaju što kuhaju. Ako je bio plan smanjiti 2%, rasteretiti privredu tad je trebalo reći na koji način će se zapošljavati ljudi i rekli su da će se povećati usprkos tome kvaliteta zdravstva, da će se smanjiti liste čekanja i da će zdravstvo biti efikasnije. Međutim, što se sad dogodilo, nije zaposlenih, nezaposlenih gotovo 400 tisuća, znači niti jedno radno mjesto, samo su se povećavala radna mjesta, Master plan je znači gotovo prije nego što je stao na noge. Master plan je floskula ministra zdravstva koji zapravo obmanjuje narod jer Master plan ne govori8 ništa kao što ni njegova reforma ne govori ništa.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Darko Milinović.
Pa gledajte, uistinu slažem se s vama i čitao sam ja stenograme sa sjednica i znam što smo govorili i vi i ja i kolega Lesar i svi iz HDZ-a, HDSSB-a i uistinu je to bio jedan populizam smanjiti doprinos sa 15, sa 13% opet kažem bez bilo kakve analize i to se danas pokazalo kao pogubno za hrvatsko zdravstvo. Danas u hrvatskom zdravstvu nažalost zbog još jedne epizode, zbog još jedne ja ne znam kako bi to rekao avanture uvođenje smjenskog rada u zdravstveni sustav je bio manji …, pa evo ja, moj primjer, pa ja svaki tjedan sam operirao u Gospićkoj bolnici otkad je uveden smjenski rad ne da neću nego ne mogu jer ne možeš sam operirati, ima 4 ginekologa, jedan ujutro, jedan popodne, jedan noć, jedan slobodno, kako ćeš operirati. I sada su i to rekli, ajmo to uvest smjenski rad pa ćemo vidjeti što će se desiti. Pa oni svako malo, malo, ajmo napraviti ovo pa ćemo se vidjeti što će se desiti, pa svaki put i stoga ajmo vidjeti što će se desiti, desi se katastrofa i onda salto morale, onda vraćajmo sve na staro. Ne samo da su smanjenje doprinosa nisu pomogli gospodarstvu već imamo gotovo 400 tisuća nezaposlenih, 80-90 tisuća nezaposlenih više nego 2012. godine a da ne spominjem realna brojka je negdje oko 450 nezaposlenih i negdje 80 tisuća njih radi a ne primaju plaću.
Poštovani zastupnik Marijan Škvarić replika.
Hvala predsjedniče Sabora. Uvaženi kolega, vaša rasprava je bila tako jako nadahnuta da ste se onda i u tom nadahnuću i zanijeli i počeli ste dijeliti lekcije, evo recimo i premijeru i potpredsjednici Vlade sa izjavom koju ste nekoliko puta ponovili da nekoordiniranom aktivnošću državnih službi ide se u službene posjete i da su oni krivi za sve dubioze koje sad ima zdravstvo umjesto da se bave nekim drugim stvarima, ali nemojte se plašiti, ta ne koordinira aktivnost će sigurno doprinijeti mnoge dobre vijesti i svih segmenata međunarodne bilateralne suradnje, a što je trebalo da bude koordinirana aktivnost državnih službi pa onda premijer odlazi u zatvor nakon svih ovih dubioza koje su napravili u svom djelu. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Darko Milinović.
Kažete da je moja rasprava bila nadahnuta, a što ću takav sam? Hvala lijepo. Ovaj ma nisam ja dijelio lekcije, ja sam iznosio svoje mišljenje. Pa nije dijeljenje lekcije al ja mislim da to cijela hrvatska javnost vidi, ako premijer ode i ostavi kuću na čuvanje pa ne može taj kome je ostavio kuću na čuvanje isto otići van, ne znam u Chile. Jer nije to lekcija. Pa ja mislim da duboko u sebi i vi tako mislite, vi ne smijete to reći, ja smijem. Možda sam nekad i ja bio u vašoj poziciji, ali dakle ja mislim da to opterećuje, jednostavno da to opterećuje i onaj moral u Hrvatskoj i optimizam koji bi trebali imati svi. Spomenuo sam opet zadnji primjer Pravilnika oko lijekova. Danas je donesen jedan pravilnik, sutra ministar zdravlja Rajko Ostojić poništi taj pravilnik. Pa to je, ja sam rekao nekoliko primjera dokaza ne koordiniranosti. Pa evo doprinos će biti smanjen i to će biti nadomješteno povećanjem PDV-a. Pa ako danas podižemo doprinos onda smanjimo PDV, to bi bio utjecaj, to bi imalo utjecaja, tu bi smanjile se cijene, povećala se platežna moć, povećala osobna potrošnja, povećalo punjenje u proračun. Al dakle, samo se diže novi porez u smislu doprinosa za zdravstveno osiguranje a ovo drugo ostaje onako kako je bilo i prije. Dakle, nisam ja dijelio lekcije, ja razmišljam na način, čini mi se kako razmišlja većina ljudi u RH ali na kraju krajeva to govore i ankete. Stalni je pad potpore ovoj Vladi, pa nitko sretniji ni od mene da je ova Vlada uspješna da smo izašli iz gospodarske krize, da ne spominjemo što je bilo, treće, prve, devete ili 91.i da danas govorimo, ja bih najsretniji bio da danas govorimo je li gospodarski rast mogao biti, ne 3% nego 4%.
Hvala lijepa. Hvala vam lijepa i na priznanju, u trendu ste, pola oprosta odmah kod priznanja. Poštovani zastupnik Petar Baranović replika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega Milinoviću, nisam se imao namjeru javljati na ovu temu, naravno da kao i ostali kolege nisam sretan zbog činjenice da Vlada mora dizati doprinos i nisam imao namjeru generalno ulaziti u replike cijeneći jedan dan koji je za sve vaše, a ima među vama poštenih ljudi vrlo vjerojatno neugodan i težak nakon jučerašnjeg. Međutim, moram vam reći da ste me fascinirali. Naime, danas sam vas sreo drugi puta, sada u sabornici in vivo, a jutros u novinama i imate prilično motiva i energije docirati, dijeliti lekcije. Neću govoriti u ovoj replici niti o tome zbog čega je ova Vlada u situaciji da mora dizati doprinose stvarno, neću govoriti ni o Titu ni o partiji ni o bivšim partijskim sekretarima … omladinskim rukovodiocima i … trkačima štafete, koje su nosili tom istom ratnom zločincu, samo ću se referirati na jednu stvar. Spomenuli ste o premijeru Milanoviću kako je zapravo vaša zamolba Hrvatima u Australiji da ga zadrže tamo, da ga ne tjeraju iz Australije jer mogao bi se ne daj Bože vratiti ranije u Hrvatsku. Zoran Milanović je premijer koji nema jednostavnu ulogu, ima svoje vrline i svoje mane, nikoga ne idealizira, ali moj komentar je samo jedan. Sreća i Bog za ovu državu da nije izašla iz … HZD-a jer vi ste poznati po projektiranju kvalitetnih, poštenih, uspješnih premijera ove zemlje. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Darko Milinović.
Pa malo ste se prevarili. Upravo je današnji premijer projekt iznikao iz kadrovske politike HDZ-a, to svi dobro znamo. Sjetimo se gdje je počeo raditi i tko ga je tamo doveo. Rekli ste da prizivam da se ne vrati. Daj Bože da se vrati zdrav i što kasnije. Zdrav i što kasnije jer ja mislim da već njegovim povratom Vlada na sljedećoj sjednici će donesti ponovo nekakav zakon koji će omalovažiti ove koji danas teško rade, omalovažiti socijalne partnere, omalovažiti radnike, itd., liječnike, sestre medicinske, tehničare, itd., itd. Nije jučerašnji dan, ne bojim se ja jučerašnjeg dana jer da se bojim ne bih govorio u ime kluba, a ne bi ni bio ovako nadahnut kako ste vi rekli da ste fascinirani mojom raspravom i evo drago mi je da sam i vas fascinirao. Nije to težak dan za HDZ. 2001. je bio težak dan, mi smo izgubili parlamentarne izbore, izgubili predsjedniče izbore i ostali smo bez svog utemeljitelja i prvog predsjednika Hrvatske države, doktora Franje Tuđmana. 2001. godine folklornih smo imali 4, 5% po svim anketama i gle čuda, 2003. pobijedili na parlamentarnim izborima. Ovo je ujedinilo HDZ, dalo novu snagu i pobijedit ćemo na Euro izborima. E sad, ako vi iz HNS-a budete išli sa SDP-om, ajde onda ćete se moći uvući uz kut SDP-a i reći, evo nismo uspjeli. Ali probajte izaći sami, probajte izaći sami pa da vidimo vašu političku snagu, a moj govor će uvijek biti nadahnut. I kad dođem u Šibenik, kada budu izbori za EU parlament i tamo ću sa jednakom snagom govoriti jer pogledajte što je HDZ-ova Vlada napravila…
Hvala. Hvala lijepa na najavama. A idemo dalje u raspravu po klubovima zastupnika. Na redu je Klub Nezavisnih, poštovani zastupnik Ivan Grubišić. Nema ga. Damir Kajin, drugi dio. Ivan Grubišić gubi pravo govoriti o ovoj temi.
Poštovani gospodine predsjedniče, ministre, uvažena gospodo zastupnici. Idem lijepo redom. Da, s obzirom na deficit opće države, citiram, da prelazi granicu od 3%, a dug 60% bruto domaćeg proizvoda, znači pokrenuta je od strane Europske komisije krajem siječnja 2014. godine korektivna procedura prekomjernog deficita. Jedna od mjera sada Vlade je evo ovo o čemu smo danas počeli razgovarati, da se povećava opća stopa doprinosa za zdravstvo, sa 13 na 15%. Znači, što možemo isto tako zaključiti, što proizlazi iz ovoga rebalansa? U jednoj rečenici, rasta bruto društvenog proizvoda ni 2014. neće biti, a bojim se da ga neće biti niti 2015. Najhrabrija mjera ove Vlade, čak smjelo hrabra bilo je ispuštanje zdravstvenog doprinosa sa 15% na 13%. Koliko košta, pod navodnicima, ovaj zakon? U ocjeni sredstava se doslovce kaže, citiram, da s obzirom da stvari pad bruto društvenog proizvoda nije u skladu s projekcijama na kojima se temeljio državne proračun RH za 2014. te da je u tijeku postupka izmjena i dopuna državnog proračuna, itd., znači, ovim će se 2014. godine osigurati milijardu i 600 milijuna kuna i 2,4 milijarde kuna u svim idućim godinama. No činjenica je isto tako da se 2012., 2013. gospodarstvu ostavilo samo po tom osnovu negdje oko 4 milijarde kuna. Više se normalno ili veću korist su imali veliki gospodarski sustavi, manji korist od ove mjere imale su male tvrtke, ali ne može se reći da svi nisu osjetili pozitivnu namjeru Vlade ili Parlamenta koji je stajao iza tog zakona ili tog smanjenja doprinosa. Da li je to donijelo rast? Nije to donijelo rast. Da li će novi teret donijeti rast? Sigurno ne. Što je jedino možda dobro? Što će se preraspodjelom prihoda na prihodovnoj strani proračuna iduće godine, pardon, ne iduće nego ove godine Hrvatska de facto zadužiti za 7 milijardi kuna no što je to bila namjera u onom izvornom proračunu za 2014.godinu, znači to je jedino dobro. Sve drugo bio bi jasno i to treba reći, udar na zaposlenike, prije svega u javnom sektoru, a možda i na umirovljenike. Ovako što god netko govorio javni sektor ovom mjerom biti će pošteđen,a privatni će još jednom morati podmetnuti leđa da se Hrvatska pokrene. Neko si postavlja pitanje kako će se pokrenuti ako se stalno teret baca na tu istu privredu ili gospodarstvo, to je bit. Od početka krize Hrvatska je ostala, znači to je 2008.godina, bez 280 tisuća radnih mjesta. I gdje je ostala bez tih radnih mjesta? Ostala je u jasno realnom sektoru, dok je u javnom došlo do povećanja broja za možda 20, a možda i 30 tisuća. I tu je gospodin Milinović u pravu kada kaže da je samo u zdravstvu odnosno školstvu tijekom 2013.godine dodatno zaposleno ne 2500 nego negdje 2600 osoba. Znači ovih 20 do 30 tisuća ljudi našlo je zaposlenje u trenucima kada smo izgubili 280 tisuća u zdravstvu, u školstvu, lokalnoj samoupravi, u javnim poduzećima, u komunalnim službama itd. Mi imamo de facto danas situaciju da nitko ne traži radno mjesto kod nekog malo privatnika kod nekog malog obrtnika koji drže jasno Hrvatsku, svi traže da se zaposle u javnim servisima u kojima u ovom trenutku u Hrvatskoj ako gledamo i lokalnu samoupravu i državu radi negdje oko 350 tisuća ljudi, jasno s javnim poduzećima i komunalnim službama. Dok ne bude obrnuto toga smo svi svjesni, sreće jednostavno neće biti. Bez ovog zakona trebalo bi de facto rezati plaća u "nadgradnji", a to je proračunskim korisnicima za cca 10%. Znači još jedanput ću reći, teret je prebačen na gospodarstvo i to treba reći direktno bez ikakvog okolišanja a na takav ili sličan način govorio je i gospodin ministar. Konačno, u nadgradnji 2014.godine negdje oko 100 tisuća ljudi više zaposleno no što je u nadgradnji u ovoj zemlji radilo 1990.godine i to lokalnu samoupravu, državu, komunalnu službe itd. u ovom trenutku košta negdje oko 15 milijardi kuna godišnje i to treba reći. Znači treba racionalizirati nadgradnju bilo da je riječ o ministarstvima, bilo da je riječ o lokalnoj samoupravi, bilo da je riječ o agencijama, bilo da je riječ o komunalnim službama, bilo da je riječ o javnim poduzećima, gospodarske, obrtničke komore, bilo da je riječ o turističkim zajednicama. Imam dojam da se ovdje isto radi jedan manevar, ne znam, zapravo znam tko stoji iza toga gdje neki žele smijeniti aktualnu direktoricu. Zašto? Jer im ne dopušta izvlačenje novaca kroz intelektualne usluge i mislim da taj "mobing" trebalo bi zaustaviti. Treba isto tako razmišljati o smanjivanju parafiskalnih nameta. Državni proračun recimo pred dvije godine, kada 2012.ili 2013.bio je ne 2012. 119 milijardi kuna, lokalna samouprave te godine negdje uprihodovala 22 milijarde kuna. država je izmuzena. Jučer smo svjedoci jedne takve presude koja je išla u tom pravcu, gotovo bih se usudio reći da ta presuda je meni na jednom trenutku izgledala kao da si je sam sebi pisao HDZ. SDP je kažnjen sa 5 milijuna kuna zbog kašnjenja u predaju onog revizorskog izvješća za 24 sata, 5 milijuna kuna, a ovdje je netko izmuzao ne znam koliko desetina milijuna kuna i kažnjen je sa 5 milijuna kuna. pa gdje je ta pravda? Mislim to čovjek jednostavno ne može pojmiti ove relacije, ali dobro idemo dalje pa ćemo vidjeti dokle će tome biti tako, ali mislim da bi se o tome moglo progovoriti. Sve u svemu, da gospodo, prilike sigurno nisu dobre. Gospodin Milinović je spominjao pad BDP-a to je točno, pada i industrijska proizvodnja, broj zaposlenih u industriji kontinuirano pada od 2008.godine. U prošloj godini bilo je 4,8% manje zaposlenih u odnosu na prethodnu godinu, okvirno 26% manje zaposlenih u industriji nego 2008.godine. I siguran sam da ovaj zakon tome neće doprinijeti, iako sam svjestan činjenice da u protivnom Vlada ima samo jedan mehanizam kako naprosto iskorigirati tu rashodovnu i prihodovnu stranu, a to je radikalno intervenirati u same plaće, možda i do 10%. Kome, gdje? U javnom servisu. Sve u svemu jedna ozbiljna gospodarska mjera koja će sigurno Hrvatsku ostaviti ja bih rekao bez rasta i zato doista slažem se treba staviti glave skupa i vidjeti što je moguće učiniti jer prilike pred nama mogu biti prije teže nego bolje.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Imamo nekoliko replika. Prva replika poštovanog zastupnika Branka Hrga. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Kajin neki dan sam čuo od jednog mudrog čovjeka jednu rečenicu koju je rekao nismo mi toliko siromašni koliko smo neorganizirani. I ovo što ste vi danas govorili u principu samo dokazuje to. Rekli ste da je jedna od najhrabrijih mjera ove Vlade bila smanjenje doprinosa za zdravstvo. A da li je danas vrijeme samo za hrabrost ili je možda danas ipak više vrijeme za mudrost i realnost i znanje? Mislim da je ovo drugo. Rekli ste također da će privatnici još jedanput, mislim na privatne poduzetnike, još jedanput morati podmetnuti leđa kako bi se Hrvatska pokrenula. Pa ja se sjećam iz rasprava iz ove sabornice da je često puta upravo branjeno povećanje PDV-a smanjenjem stope na zdravstveno osiguranje i da su od toga imali koristi privatni poduzetnici koji su potom optuženi od Vladinih naravno struktura da su dobili smanjenje doprinosa a nisu pokrenuli Hrvatsku. Ne razumijem kako sada mislite vi da će oni pokrenuti ako nemaju ozračja poduzetničkog kako je stvorena jedna stvarno loša klima u društvu, posebno u poduzetništvu i ako se poduzetnike stalno praktički tjera da moraju mijenjati svoje planove u hodu u godini ako se mijenjaju porezni zakoni kao što je recimo primjer bio izmjene poreznog zakona vezanog na PDV na turizam. Dakle, mislim da u ovom trenutku stvarno [[Upadica: Hvala lijepa.]] Hvala.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Damir Kajin.
Ne znam, mislim da se na krivu adresu obraćate gospodine zastupniče, mislim da isto mislimo. Da, vrijeme je za mudrost, vrijeme je za hrabrost, vrijeme je za smjelost, vrijeme je za odlučnost, ali je činjenica isto tako, to nitko ne može osporiti da ovih 2% doprinosa na zdravstvo u dvije godine znači da je pod navodnicima hrvatsko gospodarstvo bilo rasterećeno sa 5 milijardi kuna i da su to neki osjetili. Osjetili su to prije svega veliki gospodarski sustav, daleko manje oni mali koji nose i drže Hrvatsku a imaju recimo 2, 3 ili 4 zaposlena. Ali bez obzira na sve i oni su to osjetili i to ne može nitko jednostavno osporiti. Kao što su svi oni osjetili i ovo drpanje, otimačinu iz javnih, gospodarskih sustava i trpanje u privatne džepove. I to ćemo sigurno još dugo, dugo vremena osjećati i mi ovdje i, a pogotovo oni koji žive od svog rada ili koji nisu u prigodi računati na skoro zaposlenje ili kakve takve pristojne mirovine.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik potpredsjednik Doma, Željko Reiner, replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa uvaženi zastupniče vi ste naveli razne brojke i puno ste govorili, međutim, poglavito ste govorili o nadgradnji, to je pojam koji ste vi rekli i u kojem se povećano zapošljavalo što stoji. Vi ste to argumentirali sa brojkama, kako je u Vladinim agencijama povećan broj zaposlenih u različitim Vladinim poduzećima itd., u turističkim zajednicama i sve. Međutim, to nema veze sa ovom temom. Nažalost, mi imamo premalo i liječnika i sestara u bolnicama, ne previše, premalo. A mi zapravo govorimo o tome da se smatralo i iskazivalo kao jedna od najbitnijih gospodarskih mjera Vlade smanjenje doprinosa za zdravstvo a sada se to podiže. Znači radi se o mjeri koja je bila potpuno promašena. Kažete da je bila smjelo hrabra ta mjera. Pa je li onda ovo sada kukavička mjera? Ma ja tvrdim da niti je ona bila smjelo hrabra niti je ovo kukavička mjera. Radi se naprosto o jednom lutanju i nesnalaženju. I nije točno nažalost da je to gospodarstvo osjetilo, nije osjetilo. Da je osjetilo imali bismo više zaposlenih a ne tako strašno veliki broj većih nezaposlenih. Prema tome, nije problem u tome, problem je što je to oduzelo 5 milijardi zdravstvu, sada će mu se hvala Bogu vratiti. Međutim to samo pokazuje jedno nesnalaženje, jedno lutanje i nešto što sigurno nije dobro kada govorimo o viziji bilo gospodarstva, bilo zdravstva. Neću govoriti o problemu da će to zahtijevati donošenje seta novih zakona odnosno izmjene nekih drugih zakona koji su vezani uz to. A kažete da to sprječava da se smanje plaće, nije točno jer sljedeći zakon koji mi moramo donijeti je Zakon o uskrati prava na uvećanje plaće po osnovi ostvarenih godina radnog staža.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Damir Kajin.
Da se razumijemo, ja jednostavno ne branim povećanje bilo kakvog dodatnog opterećenja bilo građana, bilo gospodarstva. Ali da ova mjera se ne donosi sigurno bi došlo do znatnijeg smanjenja plaća u državnoj nadgradnji odnosno kod ljudi koji su na ovom državnom proračunu teškom 130 milijardi kuna i u to me sigurno nitko ne može razuvjeriti. Ja tvrdim i to da ako ste vi gospodarstvu pod navodnicima ostavili tih 5 milijardi kuna da je to gospodarstvo moralo osjetiti. Okolnosti i prilike su naprosto takve da se Hrvatska u tih zadnjih dvije godine nije pokrenula i da naprosto nastavljamo te trendove pada od 2008. godine kada je bruto društveni proizvod pao čak 6,9% ali to sada ne ekskulpira recimo ovu vlast. Osjetilo je hrvatsko gospodarstvo, hrvatski građani, hrvatski težaci, svi oni koji žive od svojih 10 prstiju i ovu pljačku, kao što je i mene isto tako fasciniralo jučer broj knjižica koje su pojedinci čuvali u sefovima tirolskih banaka. To da čovjek jednostavno ne može vjerovati i da ne može doći k sebi. Ali zašto se reflektiram na to, zato jer vidim da ako postoji jedna dobra suradnja austrijskih, lihtenštajnskih, talijanskih ili njemačkih vlasti sa Državnim odvjetništvom ili Ministarstvom financija može se hrvatskoj javnosti predočiti još puno sličnih stvari i možda bi se kroz takvu jednu formu ako bi došlo do povrata sredstava u zemlju, zemlja mogla polako blago početi i oporavljati. Ako ne drugačije, a barem u onom … smislu.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Boro Grubišić, replika.
Kolega Kajin, iako ne postoji namjera da spominjemo jučerašnje događaje, a vi ste ipak uspjeli to spomenuti. Naime kada su radnici, seljaci, učitelji, profesori, doktori zapravo izgubljeni upravo u sadašnjem trenutku, kada naša djeca kada im je ukradena budućnost a braniteljima prošlost, vi ste govorili o zapošljavanju ili novom zapošljavanju u državnim i javnim službama, prije svega u državnim, od 30 000 ljudi. Naravno da iznosi koji se pri tome daju za plaće kada se zaposli 30 000 novih jednostavno moraju biti smanjeni. Dakle veći je djeljenik, broj na koji se dijeli, ali svaka nova vlast zapošljava svoje ljude po podobnosti. Pa vi znate i sami koliko je zaposleno u ove dvije godine u državnim službama ljudi i zbog toga ovo ide tako kako ide. I istovremeno u industriji je izgubljeno kao što ste sami rekli 26 000 radnih mjesta. Prema tome [[Upadica: 26%.]] To je još više onda. … [[Upadica se ne razumije.]] Znači još za jednu nulu više, odlično. Dakle kako vi mislite ako ne postoje namjere, a očito ne postoje ili postoji bojazan ili strah za duboke strukturne promjene u ovom društvu, za smanjivanje i preustroj i administracije i administrativno-upravnih jedinica u Republici Hrvatskoj i eventualno smanjivanje broja lokalnih jedinica u samoupravi. Kako mislite uopće smanjiti broj administracije u Hrvatskoj kako bismo upravo imali drugačije tendencije od onih o kojima ste vi govorili.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Da još …/Govornik isključen./… 26% radnih mjesta izgubljeno je u industriji od početka krize 2008. godine na ovamo ili to je negdje oko 280 000 ljudi. U isto vrijeme, govorim o toj nadgradnji, bilo da je riječ o lokalnoj samoupravi, bilo da je riječ o komunalnim službama, agencijama, ministarstvima i javnim poduzećima, nije bitno, gospodarskim, obrtničkim komorama ili turističkim zajednicama, zaposleno je isto tako u tom periodu blizu 30 000 ljudi. Samo tih 30 000 ljudi u ovih 6-7 godina krize državu, lokalnu samoupravu, nije bitno, građane košta oko 3 milijarde kuna. Mi danas gospodo imamo i 100 000 više ljudi zaposlenih u nadgradnji no što smo imali godine '90. To je naprosto "cijena" države, iako sigurno može biti puno više racionalnosti no što je to slučaj danas i prije ili kasnije, možda ne do kraja mandata ove vlasti, neke buduće, nakon 2015. godine morat će se puno toga preispitivati jer tako više dalje naprosto neće ići. Rekoh danas samo za tih 100 000 ljudi treba osigurati negdje oko 15 milijardi kuna, onoliko koliko iznosi deficit ili koliko će iznositi deficit recimo Republike Hrvatske za ovu godinu. Ako to množimo sa 5-6 godina de facto svakih 5 godina samo na taj dodatno zaposlen broj ljudi treba osigurati jedan cijeli državni proračun. Jedna Hrvatska to više sebi ne može dozvoliti, dopustiti. A tko će snositi tu cijenu odnosno teret promjena, to ćemo možda vidjeti tek za godinu ili dvije dana.
Hvala lijepa. Na redu je Klub zastupnika Hrvatskih laburista u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolege i kolegice. Prvo želim reći da me malo začudilo što kolege iz HDZ-a, što im izostanak premijera iz Hrvatske i druge prve potpredsjednice Vlade toliko smeta, njihovi spin doktori su ostali u Hrvatskoj, sada bar svaku večer nacija u dnevnicima televizija ima prilike čuti i vidjeti što premijer misli o svemu. Kad je bio u Hrvatskoj manje smo te prilike imali pa je možda i u tome nešto dobro. Kada je na dnevnom redu bilo rasprava i usvajanje prijedloga da se zdravstveni doprinos smanji na 13% bili smo protiv toga. Argumentirali smo to i argumentima da Hrvatski sabor po našem mišljenju mora učinit sve da sačuva javno zdravstvo kao najveću vrijednost društvene pravednosti koju Hrvatska ima. Upozoravali smo da se radi o nasrtaju i na zdravstveni i na obrazovni i na mirovinski sustav, a da je iza toga pozadina uništavanja tih javnih sustava kako bi se otvarali prostori samo za privatnu inicijativu i da i u tom prijedlogu Hrvatska robuje dogmi svjetske trojke koja zagovara da i u tim sektorima dođe do privatizacije, a jedan od načina je i to je uvijek prvi korak, da se smanjuju doprinosi kako bi se smanjivao obim i kvaliteta tih javnih resursa. Naravno da smo bili redovito opet optuženi za populizam i da ništa ne razumijemo. U obrazloženju ovog prijedloga zakona Vlada je napisala kako mjera smanjenja zdravstvenog doprinosa nije polučila očekivane rezultate, odnosno nije dovela do povećanja bruto domaćeg proizvoda i povećanja zaposlenosti, odnosno smanjenja nezaposlenosti, a istodobno je prouzročila očekivane manje prihode u proračunu za 2012. i 2013. Slažem se sa ovim dijelom da ta mjera nije polučila očekivane rezultate u gospodarskoj sferi, a niti se je moglo očekivati da će ona polučiti neke veće rezultate jer je ona davala efekat samo kod velikih gospodarskih subjekata, a to su oni koji mahom su u stranom vlasništvu i koji nakon poslovne godine svoju dobit iznose iz Hrvatske, ne reinvestiraju u Hrvatskoj. I oni su zapravo tim potezom samo dobili mogućnost da uvećaju svoju dobit koju na kraju godine iznose iz Hrvatske. Malim i srednjim poduzetnicima ukupni iznos te indirektne potpore države nije značio gotovo ništa u mogućnosti daljnjeg razvoja. I danas se je spominjalo, govorilo, a u zadnje vrijeme prečesto zamagljujemo istinu pa najavljujemo spas zdravstva master planom kako bi ljudi što manje razumjeli, onda outsourcingom kako bi ljudi još manje razumjeli, pa onda fleksibilizacijom tržišta rada. I svim tim izrazima, stranim izrazima nastojimo zamagliti istinu umjesto da kažemo da je master plan mjera koja će dovesti do zatvaranja dijela bolnica, ukidanja pojedinih službi, zavoda ili odjela u bolnicama, da je outsourcing izmještanje, izdvajanje zaposlenih iz javnog sektora u privatni sektor pa vraćanje u državne poslove, da je fleksibilizacija smanjivanja prava zaposlenih. I kada tako progovorimo onda će ljudi jasnije razumjeti o čemu se radi. Međutim, kada govorimo o zdravstvenom i javnom zdravstvenom sustavu onda bi moram ponovno to spomenuti, morati skinuti neke magle. I meni je drago da je i ministar u svom uvodu ili jednoj replici spomenuo suštinu problema. Hrvatska po zakonu, propisima ima dvije kategorije onih koji imaju pravo iz zdravstvenog osiguranja. To su osiguranici, oni koji plaćaju zdravstveni doprinos i osigurane osobe koje nužno ne plaćaju zdravstveni doprinos, ali prema zakonima imaju sva prava iz zdravstvenog osiguranja. Milijun i 400 tisuća osiguranika, okvirna brojka koja se mijenja, plaća 13 odnosno sada 15% doprinosa, a po mojim podacima i tu se razlikujem podacima od ministra Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje u ovom trenutku ima 4 milijuna i 200 tisuća osiguranih osoba. Ministar je rekao 4 milijuna 400 ako sam dobro zapamtio. I tu počinje problem. Donosimo zakone i propise kojima dajemo pravo na zdravstveno osiguranje onima koji ne plaćaju doprinos i na kraju tvrdimo da je zdravstveni sustav u gubitku i da to više nije održivo. I svaki puta kada je nekim propisom nekome dajemo nekakvo pravo iz zdravstvenog osiguranja zaboravljamo na dvije bitne stvari. Da tada moramo napraviti a) da će država iz državnog proračuna za njih plaćati doprinos ili b) da je to trošak državnog proračuna koji se namiruje na način kada osigurana osoba ostvari trošak iz zdravstvenog osiguranja Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje šalje fakturu državi i ona mora taj trošak kojega je osigurana osoba ostvarila platiti. I tek onda govorimo o čistim odnosima u javnom zdravstvenom osiguranju. A nikada do sada država nije ni dobivala ni plaćala fakture za osigurane osobe kojih je 4 milijuna i 200. I naravno da milijun i 400 ljudi sa 15% doprinosa ne može napuniti kasu zdravstvenog osiguranja ako svaki puta širimo broj korisnika ili njihova prava. Ako smo toliko neodgovorni da nismo svjesni toga da to ide na teret tih sredstava a ne preuzimamo obavezu plaćanja iz državnog proračuna onda ne smijemo govoriti da je zdravstveni sustav u gubitku, nego da je Hrvatski sabor prihvaćajući takve zakone na uštrb solidarnosti u zdravstvenom osiguranju dao prava koja ne pokriva i nije zdravstveni sustav u gubitku. To su troškovi osiguranih osoba koje je Hrvatski zavod po sili zakona morao platiti iz sredstava doprinosa i to je jedina istina. A samo dva načina vidim. Ponavljam ili država za njih plaća doprinos ili plaća fakture troškova koji su stvoreni i nema treće i nema naprosto treće. Povećanje doprinosa za razliku od ministra mislim da neće osjetiti ili u najvećem dijelu neće osjetiti poslodavci nego zaposleni naročito zbog ugovora o bruto plaći, ali ne samo ugovora nego i definicije plaće po hrvatskim zakonima koja je uvijek definirana kao bruto. I oni će vidjet ćete u privatnom sektoru ovih 2% prenijeti na način da smanje bruto osnovicu i na kraju mjeseca će imati nula, niti povećanje, niti smanjenje. I uvijek se to tako događa kada se smanjuju ili povećavaju doprinosi. U tom kontekstu napada na javni zdravstveni sustav treba promatrati i prijedlog Međunarodnog monetarnog fonda prije nekoliko dana koji su Vladi i ministru Liniću poručili pazite sad da umjesto povećanja zdravstvenog doprinosa Hrvatska mora ukinuti porezne olakšice za reinvestiranu dobit. Dakle, ukinuti poreznu olakšicu onima koji u Hrvatskoj investiraju, reinvestiraju svoju dobit, a ne kroz doprinos. Kakva je to poruka? Što iza toga stoji? Želja da hrvatski oni koji investiraju u Hrvatskoj neće imati porezne olakšice kako bi bili više valjda ovisni o kapitalu iza kojega stoji MMF. I ta preporuka MMF-a u Hrvatskoj je prošla bez ikakve rasprave i osude. Pa kakva je to poruka? Kakav je to prijedlog? Zašto šutimo na to? Kakve su to preporuke? Kažnjavajte one koji reinvestiraju u Hrvatsku. Za Boga miloga! Naravno, oni predlažu smanjenje doprinosa na 11%, ne vraćanje na 15%, zdravstvenog doprinosa. I na kraju valjda 5%. Treba ograditi javno zdravstvo, otvoriti privatnoj inicijativi ne samo za pružanje zdravstvenih usluga nego i za privatno zdravstveno osiguranje. To je cilj. Iza svega ovoga stoji samo to. Osloboditi tržište od otprilike 10 do 12 milijardi kuna za privatno zdravstveno osiguranje. A bankari u Hrvatskoj već se pripremaju i za tu operaciju. Osigurane osobe, 33 kategorije, 4 milijuna 200 tisuća i kako njihov broj raste kada i ne mijenjamo zakone. Nezaposleni, povećanjem broja nezaposlenih povećava se broj osiguranih osoba koje po zakonu određeno vrijeme imaju pravo na zdravstvenu zaštitu. I svaki novo nezaposleni je teret ovdje u zdravstvenom osiguranju i kažemo zdravstvo je u gubitku. Oslobađanje poslodavaca od doprinosa po različitim mjerama aktivne politike zapošljavanja. Svaki puta kada kroz zakon ili resorni ministar kroz aktivne mjere aktivne politike zapošljavanja vrši oslobađanje plaćanja doprinosa otvaramo Pandorinu kutiju i stvaramo gubitke u zdravstvenom osiguranju. Toga tad nismo svjesni ili o tome uopće ne govorimo jer očekujemo da onih milijun i 400 kojih plaća zdravstveni doprinos mora s tim doprinosom pokrivati i ovih 4 milijuna 200 koji su osigurane osobe. Nadalje, koristim prisutnost ministra da upozori još na jednu nepravdu koju smo napravili prema radnicima zakonima. A aktualna je opet zbog velikog broja radnika koji rade, a ne primaju plaću. Prilikom kašnjenja isplate plaća 2, 3, 4 mjeseca u siječnju ili veljači poslodavac isplati 3 ili 4 ili 5 zaostalih plaća u jednom mjesecu i tada se dogodi da mora obračunati porez na ukupni iznos tih plaća iako se ne radi o jednoj plaći nego pet plaća i radnici dođu u porezni razred od 25 ili čak 40%. Da bi ostvarili pravo povrata trebaju čekati otprilike godinu i pol dana, kraj isteka godine, podnošenje porezne prijave i onda negdje u lipnju eventualno dobije previše plaćeni porez. Radi se o ljudima koji su 6, 5 ili 4 mjeseca bili bez plaće i uspjeli doći do svoje plaće i takvim ih povećanim porezom kažnjavamo i upućujemo da godinu i pol dana čekaju da im država vrati taj porez. Ministre, apeliram na vas, a sitna intervencija u zakonu je potrebna, da kada se radi o isplati više plaća u jednom mjesecu da se obračun poreza prema poreznim razredima radi za svaku plaću pojedinačno. Kako bi izbjegli ovu situaciju da ovi jadnici koji su radili mjesecima bez plaće budu kažnjeni zbog propusta svog poslodavca. I završavam sljedećim, nastavak nasrtaja na javno zdravstvo biti će i ubuduće. Pritisci i na Vladu i Sabor biti će i ubuduće i oni će sve više jačati. Ne zbog toga što oni smatraju da se to može napraviti nego su to njihovi interesi. Dogma svjetske trojke nametnuta većini zemalja u Europi, kao i ona dogma o 3% deficita državnog proračuna za kojega svi smatraju da je produkt velikih izračuna. A 3% deficita državnog proračuna izmislilo je dvoje savjetnika tadašnjeg francuskog predsjednika Mitterranda koji je pozvao njih, veli svaki dan imam nasrtaje ministara, traže više novaca, dajte izmislite nešto da ih mogu otjerati. I onda su se oni povukli i nakon sat vremena došli predsjedniku i rekli 3%. Sad su progovorili kako su došli do 3%. 1% premalo, 2% bi bilo optimalno, ali je problem Mitterrand je već tada imao deficit 2,6% pa smo to zaokružili na 3%. I tako je nastala dogma 3% deficita državnog proračuna. Bez ikakve analitike, računice i dokaza da je to realna mjera ograničenja. I ti isti ekonomisti, savjetnici tadašnji predsjednika Mitterranda danas su rekli sljedeće, 3% deficita državnog proračuna održivo je, razumno i prihvatljivo samo ako je rast BDP-a 5%. Tada ono ima opravdanje. Robujemo dogmama koje nikad u sebi nemaju ekonomsku analizu, računicu i dokaze da daju pozitivne učinke. Ako se ne odupremo dalje svemu tome vidjet ćete zahtjev, zdravstveni doprinos 11% pa 8% pa 5% i zahtjev za liberalizaciju zdravstvenog osiguranja u privatnim rukama.
Zahvaljujem. Sada prelazimo na replike. Prvi se prijavio Igor Rađenović. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Sa pažnjom sam slušao gospodina Lesara, ne znam koliko je točna ova priča oko savjetnika Mitterrandovih i 2,6% ali izgleda da su otprilike ekonomski razmišljali kao naš kolega Milinović, tako sve od oka i otprilike razbacivali se brojkama. Neću se umoriti, imao sam i prethodnih replika pa ću ponoviti, vi ste sami rekli da smanjenje dakle doprinosa na zdravstveno osiguranje je ujedno i smanjenje zdravstvenog budžeta i da je to kako ste rekli nasrtaj i to ne samo na zdravstveni nego i na mirovinski i na obrazovni sustav itd. Tome naprosto nije tako. Visinu zdravstvenog budžeta kao i mirovinskog kao i svih drugih određujemo donošenjem proračuna. Naravno da je temeljni osnovni prihod zdravstvenog osiguranja zdravstveni doprinos ali dobar dio se i akumulira iz proračuna. Pa tako primjerice kod mirovina mi imamo iznos za mirovine ako se ne varam rashod, trošak mirovine 36 milijuna. Od toga se doprinosima prikupi nekih 19 milijardi a 17 milijardi, ponavljam 17 milijardi je potrebno nadoknaditi iz proračuna. To nije jednostavna zadaća nikome a osobito ministru financija. To je milijardu i pol kuna mjesečno, to je 500 milijuna kuna dnevno, pardon, 50 milijuna kuna dnevno koliko je potrebno za funkcioniranje mirovinskog sustava, i subotom i nedjeljom svaki dan treba naći 50 milijuna kuna, nije jednostavno. I rekoh i prije, ta tri ozbiljna okidača državnog deficita, dakle kamate na javni dug, približile su se ili praktički gotovo da su jednostavne našem deficitu. Mirovinski sustav sad sam obrazložio zašto i zdravstvo su tri osnovna okidača i nadam se da ćemo i barem na ovom trećem zdravstvenom sustavu dugoročne mirovine, očigledno ne moramo riješiti, bit će okidač deficita, dugoročno ne možemo riješiti kamate i one će biti okidač deficita ali zdravstvo možemo i moramo riješiti tako da ona ne bude noviji okidač deficita i nadam se da kao što rekoh i kolegi Milinoviću u njegovoj raspravi da ćemo kod rasprave oko Master plana, bolnica i novog racionalnijeg sustava zdravstva pronaći političku odgovornost i zajednički doći do rješenja. Hvala.
Zahvaljujem. Na repliku odgovara poštovani Dragutin Lesar, izvolite.
Kolega Rađenović, sad nešto ne razumijem. Ja sam podržao prijedlog da se zdravstveni doprinos vrati na 15%, mora se to napraviti zbog dugoročne održivosti javnog zdravstvenog sustava i sad samnom polemizirate, o čemu je problem ili me niste razumjeli, da, smanjivanje doprinosa je bio nasrtaj na javno zdravstvo u Hrvatskoj u trenutku evidentiranih 4 milijarde duga, kad smanjujete zdravstveni doprinos onda morate biti svjesni da te dugove ćete morati podmiriti, da li iz proračuna ili negdje drugdje sasvim svejedno, o tome cijelo vam govorim. Spomenuli ste mirovinski sustav, pa naravno da je problem da iz državnog proračuna moramo dodavati novac za isplatu mirovine, ali zbog čega, zbog toga što smo i u Mirovinskom sustavu uvodili određena prava koja nisu posljedica plaćanja doprinosa, doprinosa osiguranja. To imamo u zdravstvenom sustavu, to imamo u mirovinskom sustavu, što radimo? Zakonima uvodimo određena mirovinska prava koja nisu posljedica plaćanja doprinosa, to nazivamo mirovinom i unosimo u generacijsku solidarnost. Zašto to radimo? Ne sada, ne zadnje dvije godine, od 93. je taj proces započeo, 95. naročito i velimo da je mirovinski sustav neodrživ, pa naravno da je neodrživ, u njemu je 40% onoga što nije posljedica plaćanja doprinosa a zovemo osiguranje, mirovinsko osiguranje, zdravstveno osiguranje, polica osiguranja je nešto što daje određena prava, osiguravatelj ne smije remetiti, uzimati moja sredstva za nešto drugo jer imamo ugovor, i što radimo da to ispravimo? Ništa. konstatiramo da moramo dodavati novac.
Vrijeme. Nova replika, poštovana Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Evo poštovani zastupniče Lesar, ja sam također vrlo pažljivo pratila vašu raspravu i ona uvijek na neki način ima i svoj kraj, razvoj, početak, razvod diskusije i kraj. Međutim, čudi me da ovdje niste dali ili bar ako niste se trebali verbalno izjasniti zašto niste i u mislima imali dakle, što je dovelo do ovog prijedloga Zakona. Nije ovaj prijedlog izmjena i dopuna zakona bio ničim izazvan. Vi morate znati u razdoblju da su postojale godine do 2008. godine da mi nismo imali kazneno djelo ne uplate, odnosno ranije smo imali onaj tajanstveno iz našeg kaznenog zakona nestalo kazneno djelo, odnosno ne uplate doprinosa za zdravstveno i mirovinsko osiguranje. Prema tome, vidimo da je to bio čitav jedan plan onih koji sada, koji se sada ne bi ispričavali, koji bježe od činjenica, koji prepravljaju činjenice, koji smatraju da se to tako davno dogodilo da se ustvari nije ništa ni dogodilo. E sada kažete da s ovim koliko smo bili smanjili doprinos za zdravstvo, da je time zdravstvo oštećeno. Morate znati 2011. godine ukupan iznos za HZZO bio je 21,3 milijarde, 2013. 23 milijarde. Prema tome da bi mogli ispuniti daljnje obveze ovo se pokazuje kao jedna nužnost. Istina je i to dakle za ovo proteklo razdoblje kad su smanjeni doprinosi za zdravstveno osiguranje, poslodavcima je dato preko 4, skoro 4,5 milijarde, nedostatak društvene odgovornosti i dobronamjernost Vlade da će ulagati u investicije u razvoj.
Na repliku odgovara poštovani Dragutin Lesar. Izvolite.
Kolegica Ingrid, ja se mogu s vama složiti da je to možda bio nekakav Master plan kada to nije bilo kazneno djelo pa sada je, ali samo dvije napomene. Tek kad dobijemo izvještaj Državnog odvjetništva i vidimo, državnih odvjetništava i kad vidimo koliko je takvih kaznenih djela sankcionirano vidjet ćemo da li ta zakonska norma ima učinka. Ja za sada vjerujem da će imati ali poučen ranijim iskustvom teško. Ali ima jedan noviji moment, imamo sad big Master plan jer kod onih koji su svojedobno utajivali doprinose i nisu plaćali, sada taj problem rješavaju predstečajne nagodbe i nisu počinili kazneno djelo a posljedica za zdravstveni sustav i mirovinski sustav vam je ista.
Nova replika, poštovani potpredsjednik Doma Željko Reiner, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženi zastupniče vi ste vrlo točno rekli da naravno jedan od problema nedostatka novca u sustavu zdravstva je i to da se nažalost iz proračuna ne uplaćuje za zdravstveni sustav ono što bi se trebalo, to bi se trebalo po postojećim propisima uplaćivati. Sigurno da je to zajedno sa ovim smanjenjem doprinosa za zdravstvo doprinijelo tome, strašnom nedostatku novca u zdravstvu u ovom trenutku. Problem se neće riješiti niti samo povećanjem novca. Sustav zdravstva nažalost zahtjeva strukturne reforme koje se nisu niti započele provoditi. Mi slušamo o mitskom master planu jako puno kao i o nekim drugim mitskim strategijama koje navodno postoje, koje nitko nije vidio osim jednog ili dva odabrana novinara, da li su vidjeli zadnju verziju, predzadnju verziju, ikakvu verziju, mi ne znamo, ali mi nikakvu verziju tih strategija, master plan, kako li se ti već spasonosni dokumenti zovu, nismo vidjeli, a vrijeme prolazi. Prošlo je više od 2 godine, ni jedna strukturna reforma u sustavu zdravstva nije niti započeta, a kamoli da bi se ostvarila i bojim se da i ovaj novac koji će ući u zdravstvo nažalost neće pomoći tome da naši građani imaju bolju zdravstvenu uslugu i da zdravstveni sustav funkcionira na onaj način kako bismo svi mi to željeli.
Hvala lijepa. Na repliku odgovara poštovani Dragutin Lesar.
Kolega Reiner, jasno je to i u obrazloženju ovog zakona piše da u '12. i '13. godini zdravstveni sustav ostao je zbog ovog smanjenja za 3,7 milijardi, nije 5, nije 4, nego 3,7. Ovo vračanje na 15%, ako se ne varam u ovoj godini je milijarda i 600, u idućoj godini dvije milijarde i 400. To će ipak nešto značiti, ali da bih ja sam svoju dilemu raščistio, a vjerojatno i vama pomogao pa i ministru financija. Kad bi od HZZO-a mogli dobiti samo dva podatka, recimo za prošlu kalendarsku godinu, koliko su bili troškovi ostvareni zdravstvenih usluga za osiguranike, a koliko za osigurane osobe? I tada bi vidjeli što se događa u potrošnji i znali tih 15% doprinosa koliko je troška osiguranika, koliko je potrebno za njih, a koliko za osigurane osobe. I vjerojatno bi tada izračun i doprinosa i izdvajanje Hrvatskog zavoda iz državne riznice omogućili upravo ono što stalno predlažemo. Za osigurane osobe država mora podmirivati trošak, za osiguranike ne jer oni plaćaju doprinos. To bi bili čisti računi po meni.
Sada ćemo ćuti repliku Tatjane Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Lesar, kada ste govorili imala sam osjećaj da ste bagatelizirali odnosno banalizirali i … plan bolnica i outcourcing, odnosno dijelove racionalizacije, odnosno dijelove reforme zdravstva. Svjedoci smo bili po podacima da je u županijskim bolnicama bilo raznoraznih primjera, loših primjera i da je jednostavno trebalo očistiti taj nered, odnosno strukturirati nered koji je vladao godinama. Vrlo često su čelnici županija koji su bili osnivači tih bolnica, vrlo često su upotrebljavali riječi da su bolnice otete, međutim bolnice nisu otete, nego se upravo trebalo napraviti reda. Upravo zbog toga je donesen Zakon o sanaciji, sanacijama se pristupilo u bolnicama, Sanacijska vijeća su negdje uspješnije, negdje manje uspješno odrađivala svoj posao, ja ću reći u Dubrovačkoj bolnici, primjer, da Sanacijsko vijeće dobro radi i da se sada otvara i palijativna skrb i neće doći do novih zapošljavanja nego će se racionalizacijom iskoristiti postojeći kadar. Mogu se složiti s vama da vrlo teško stanje u zdravstvu i da je teško osigurati sa manjim brojem zaposlenika sve one usluge koje su bile. Naime u Hrvatskoj se provodi Bizmarkov model financiranja zdravstva koji se bazira na solidarnosti i uzajamnosti, međutim kada pogledate javno zdravstvo se financira iz poreza radnoaktivnog stanovništva i sigurno da je zapravo vrlo teško provoditi zdravstvenu zaštitu na ovakav način. Međutim, to je jedini način koji sada provodimo za razliku od drugih i zato kažem mislim da ste banalizirali upravo ova nastojanja koja se sada provode u zdravstvu. Hvala lijepo.
I na ovu repliku odgovara zastupnik Dragutin Lesar.
Uvažena kolegice, nisam banalizirao, samo sam preveo na hrvatski jezik. Master plan u zdravstvu znači zatvaranje dio bolnica ili zatvaranje pojedinih odjela službi i zavoda u postojećim bolnicama, outcourcing znači izdvajanje dijela državnih, neću reći službenika, poslova iz državne službe, prevođenje u privatni pa vraćanje u državnu službu, a fleksibilizacija tržišta rada znači "Marš van", to je na hrvatskom jeziku značenje ovih tri pojma u kojima se skrivate. I da budemo jasni. Ja vas u potpunosti razumijem, to su ideološke razlike između nas i vas. Ideološki pristup, liberalni je takav da sve treba privatizirati, smanjiti, stisnuti, štediti, oduzimati i da država nije dobar gospodar ničega i sve treba privatizirati. Mi iz ljevice smatramo da i država može biti dobar gospodar i upravljati svojim resursima, ne samo prirodnim, nego biti dobar gospodar nekog državnog poduzeća i ne prihvaćamo ulazak privatnog u javni zdravstveni sustav jer smatramo da Hrvatska ima jedan od najkvalitetnijih javnih zdravstvenih sustava koje ne smijemo dati. To je ideološka razlika između vas i nas. Vi pravite svoju ideologiju, liberalnu, ja našu lijevu i što sada? Ne slažemo se. Pa naravno, zato i nismo u istoj partiji.
Sada ćemo čuti repliku poštovanog Branka Hrga.
Hvala lijepa predsjedniče. Kolega Lesar, rekli ste da se upotrebljavaju ljudima nerazumljive riječi kako ne bi razumjeli što im se sve događa no ja moram reći i vi ste toga svjesni sigurno da naši građani nažalost sve razumiju što se događa, da razumiju da ima sve manje liječnika, da je sve lošija zdravstvena zaštita, da je sve nedostupnija, da je sve skuplja. Tako da nikakve riječi koje se upotrebljavaju neće donijeti ništa dobro, pogotovo ako se stvari važne za život građana, za život ljudi odvijaju daleko od očiju javnosti nisu dostupna javnom uvidu i javnoj raspravi onda ne možemo očekivati nešto bolje. Ono što također moram reći da se s vama ne slažem je rečenica koju ste rekli da neće poduzetnici osjetiti kao poslodavci nego da će to povećanje stope za 2% osjetiti radnici. Ma hoće, osjetit će oni jedni i drugi. Vjerojatno je ta stopa od 13% do sada pomogla poduzetnicima mnogima od njih da uopće prežive u ovom ozračju u ovoj antipoduzetničkoj klimi koja vlada u Hrvatskoj i lako je moguće da će zbog povećanja stope odnosno povrata … [[Govornik se ne razumije zbog kašljanja.]] još teže poslovati, da će možda i propasti i da će automatski još više ljudi ostajati bez posla. Dakle osjetit će jedni i drugi, stradat će jedni i drugi.
Odgovor na repliku poštovani Dragutin Lesar.
Da, kolega Hrg ako ste vi u pravu da ljudi sve razumiju onda to nije nažalost nego na sreću. Kada ljudi u državi sve razumiju to je sreća, to je dobro … rekao da je to nažalost. Ali ja ću vam ponovno dati tvrdnju da ovo, kao što smanjenje doprinosa malim i srednjim poduzetnicima nije značilo puno i nije nitko od malih i srednjih zahvaljujući tome jedva preživio jer se radi o par tisuća kuna, oni koji imaju 5, 6 radnika zaposlenih, nego su najviše benefite dobili oni veliki od kojih se očekivalo da konačno pokrenu investicijski ciklus u Hrvatskoj, od onih koji ostvaruju dobit, od onih koje smo svi očekivali da budu generator investicija, novih radnih mjesta pa i izvoza i osvajanja novih tržišta. I što su oni napravili? Legalno oko 3 milijardi kuna dobiti iznijeli van, a kroz različite fakture za tobožnje intelektualne usluge, savjetodavne usluge, istraživanje tržišta PR poslova vjerojatno još toliko troškova iskazali, a novac završio u njihovim poduzećima majkama odnosno sestrinskim tvrtkama i bankama u inozemstvu. Ja zbog njih ne mislim jadikovati i plakati uopće.
Iduća replika poštovani Stjepan MIlinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Lesar, prethodni kolege su dosta toga što sam ja primijetio već rekli ali ja se sjećam isto kada je bila rasprava o smanjenju ovog doprinosa i drugi kolege su govorili o posljedicama koje će iz toga proisteći. Pa sada kako god mi to danas zvali da mjere nisu polučile rezultate ili tako svakako su dva temeljna načela narušena a to je dostupnost i kvaliteta, a da o kvaliteti ne govorim. I sada u tom dijelu govoriti o pravima osiguranika, pacijenata … [[Govornik okrenut od mikrofona ne razumije se.]] da je to potrebno. A i danas dolaziti na sjednicu slušam na radiju onu reklamu gdje kao se reklamira koja su to prava na razini EU Povelja 14, prava itd. ja želim reći da su ta prava itekako na velikoj kušnji jer ako spomenemo da 400 dana čekati ili 500 ili 600 na neki pregleda ili pretragu onda uistinu su ta prava na izuzetno velikoj kušnji. Ali želim reći kada smo kod … pa bili smo ja sam svjedok mislim da sam baš ja u prošlom sazivu branio, bile su tadašnje oporbe današnje pozicije kada je bilo traženo da se taj doprinos smanji na 7% koliko se ja sjećam, tako je bilo je na 7%. Pa to je mislim da ne mogu uopće shvatiti od kuda bi to kada vidimo sada kakve su posljedice da se smanji, pa mislim da bez određene simulacije i kvalitetne što bi iz tog proisteklo da to uistinu nije nikako dobro. I već je tada se moglo određene pouke izvući i na neki način sada se onda govori o nasrtajima. Nisu dobri sigurno nasrtaji bilo kakve vrste poglavito na ovako važan sustav kao što je zdravstveni. Hvala lijepo.
I na ovu repliku odgovorit će Dragutin Lesar.
Kolega MIlinković ajmo se složiti u jednoj stvari, ministar financija je predložio prijedlog zakona koji je na tragu onoga što smo govorili kada se je smanjivao doprinos. Dakle indirektno je shvatio da je ta mjera nužna, došao na ovo i ajmo ga sada u tome podržati svi zajedno jer znam da je i Vlada pod pritiscima i ponovno ću reći nasrtajima na javno zdravstveni sustav, a jedan od načina da to obranimo je stabilnost izvora financiranja. I ovaj prijedlog svi kojima je javni zdravstveni sustav bitan, koji razumiju njegov značaj ne samo iz zdravstvenog aspekta nego daleko širu vrijednost on ima, moramo isti stav, pristup imati uvijek ne samo sada i uputiti poruku onima koji prizivaju zdravstveni doprinos na 7%, bilo je takvih prijedloga vidio sam, naprosto ne smiju proći nikada u ovoj sabornici, ne smije proći. O tome se danas raspravlja.
Posljednja replika poštovani Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Lesar kazali ste da se ne treba deficit državnog proračuna promatrati izolirano nego ga treba promatrati u odnosu na kretanje BDP-a. Niti jednu pojavu a posebice ekonomsku ne smije se promatrati samo iz jednoga kuta. A najopasnije je to u ekonomskom dijelu promatrati. Nije isto 3% deficita ako je gospodarski rast i gospodarski pad, nije isto ako je rast od 1% i rast od 5%. Nije isto u zemlji 3% deficita koja ima stopu nezaposlenosti 8% ili stopu nezaposlenosti 22%. Ili ako je zaduženost 80% BDP-a ili 40% BDP-a. Isto tako nije isto s obzirom na strukturu gospodarstva, 3% na strukturu gospodarstva Njemačke i 3% deficita na strukturu gospodarstva Hrvatske je neusporedivo. Struktura gospodarstva Njemačke nalikuje strukturi u Hrvatskoj skoro kao čovjek majmun, ne može se uspoređivati. Vjerovnike institucije koji promiču interese vjerovnika Republike Hrvatske ne interesira socijalna država, njih interesira da se zadužuje, da se vraćaju krediti uz što moguću veću kamatu a dolaze savjeti kao što ste i kazali ne dajte olakšicu za reinvestiranu dobit. Dolaze savjeti privatizirajte, deregulirajte, liberalizirajte, biti će vam još gore ali davati ćemo vam kredite, vraćati ćete kredite. Nemojte proizvoditi, uvozite. Uvozite naše a ne vaše proizvode. Naši jesu proizvodi nekvalitetniji ali zato su skuplji, ali zato ćemo vam mi odobriti kredite, idite u minuse, kupujte naše. Razboljeti ćete se ali nemojte se liječiti. Jer postoji cijeli niz ekonomista koji uzrokom glavnim siromaštva u svijetu smatraju da je preveliki broj ljudi, to je posljedica ovakvog gledanja. Hvala lijepa.
Čuti ćemo odgovor i na ovu repliku, Dragutin Lesar.
Da, kolega Marić, upravo zbog isteka vremena nisam uspio o toj dogmi svjetske trojke sve reći do kraja, objasnio sam kako je nastala floskula ili dogma o 3% deficita državnog proračuna. Tako je i nastala druga dogma o javnom dugu 60% bruto društvenog proizvoda jer je jedno i drugo napravljeno bez stavljanja u kontekst ne samo nezaposlenost koju ste vi spomenuli, druge parametre nego i kretanje industrijske proizvodnje u strukturi uvoza i izvoza. Ja bih rekao i strukturi gospodarstva u cjelini. I treći faktor je osim njihovog priznanja da te dvije dogme vrijede ako je rast BDP-a 5% drugi parametar je, inflacija ne smije biti veća od 2% jer ako se to prekorači onda dolazi do urušavanja. I da, pitanje socijalne pravednosti u društvu njih uopće ne zanima, oni žele imati samo jednu jedinu sigurnost da država dužnik bude spremna i sposobna vraćati svoje dugove i ništa drugo. Cijena koja će se za to platiti njih ne zanima.
Nastaviti ćemo raspravu po klubovima. U ime Kluba HDSSB-a, govorit će poštovani zastupnik Krešimir Bubalo, izvolite.
Poštovan potpredsjedniče, uvaženi ministre, poštovani zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Naime, pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doprinosima, nadam se sa konačnim prijedlogom zakona. Zašto kažem s konačnim? Pa nadam se da neće biti uskoro neka nova izmjena. Ali šalu na stranu, u svakom slučaju već na početku želio bih reći da HDSSB odgovorno pristupa rješavanju svih problema pa i često sagledavajući projekcije gdje to Hrvatska ide u kojem pravcu ide. Pa isto tako i kada je bila donošena izmjena da se s 15% na 13% smanjuje iznos kada je bio prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doprinosima s 15 na 13 mi nismo bili za u tom trenutku jer naše procjene u HDSSB-u ukazivale su da reforme unutar zdravstva nisu napravljene, procjenjivali smo da plana nema i procjenjivali smo da ćemo imati veći deficit nego što smo imali u tom trenutku. Naime, pred nama je danas jedan od prijedloga zakona koji idu ovaj tjedan koji su u skladu sa projekcijama i rebalansom proračuna, no evo on dolazi nakon tri mjeseca nakon što je izglasan. I svi se sjećamo rasprava kada smo imali ovdje u Hrvatskom saboru o tom proračunu za 2014. i svi smo procjenjivali da bruto društveni proizvod neće rasti, svi smo procjenjivali da se proračun na jedan nerealan način kreirao. I procjenjivali smo i govorili o pojedinim stavkama u proračunu, pa od one stavke gdje si je Vlada povećala iznos 22%, znači izdvajanje za Vladu do svih onih drugih troškovnih stvari koje smatrali smo da se već 2012. a da ne govorimo 2013. moglo racionalizirati, staviti u okvire, no nažalost u prošle dvije godine deficit je bujao. Mi imamo situaciju da od 2008. do danas deficit Republike Hrvatske je stvoren veći u ovih 6 godina nego što je od postanka Republike Hrvatske. To govori da nismo na jedan odgovoran način simulirali i procjenjivali što će se događati u Republici Hrvatskoj. Naime, ne sumnjam u namjere ministra Linića i njegovih suradnika, oni rješavaju problem drugih ministarstava, prije svega Ministarstva zdravstva. Svi smo bili svjedoci prošle godine kada su se rebalansom osigurala ova sredstva za sanaciju zdravstva. Pozdravili smo to jer smo procjenjivali da će se ti ormari i kosturi zatvoriti, da neće nastajati novi, da neće biti novih problema. I mišljenja smo bili da će se sanirati zdravstvo, podvući crta, da postoji jedan jasan plan, pa danas se govori o master planu, govori se dugo već o master planu, govori se dugo o outsourcingu. No vidljivo je Vlada vlada ova gotovo 2,5 godine promjena u zdravstvu nije bilo, liste čekanja su sve duže, dubioze sve veće. I onda pred nas dolazi ovakav prijedlog izmjena zakona. Ponovno ponavljam, ministar Linić siguran sam da ima dobre namjere ali mora te dobre namjere usuglasiti na sjednici Vlade sa premijerom ali isto tako i sa drugim kolegama ministrima. Vidljivo je kad je proračun koji je nerealan, proračun za 2014. bio donesen, da se nisu dobro uskladili, da nisu dobro procijenili situaciju za 2014. godinu, ali vidljivo je bilo i da ministri od kojih se očekivalo da će rashodovnu stranu kresati da to nisu učinili. A danas sigurno da trebamo postaviti pitanje i odgovornosti premijera, ali isto tako i odgovornosti ministra zdravstva. Ministar Rajko vjerojatno je proveo vrijeme radeći neke druge stvari prošle godine, a ne radeći ono što je bitno i za zdravstvene usluge, za naše hrvatske građane, ali isto tako za peglanje dubioza unutar zdravstvenog sustava. No kada je donesen bio ovaj zakon i kada se upravo taj postotak smanjivao s 15 na 13, mi smo rekli da je to neodgovorno jer smo procjenjivali da nije napravljena simulacija, da nije se znalo šta radi ljevica, a šta desnica i da ćemo imati ovakvu situaciju da ćemo morati opet peglati nastale dubioze. Pa ponekad mi se čini da ministar financija nije ministar financija nego ministar peglanja. To je ono što mi u HDSSB-u ne želimo. I kad gledate 2012. efekti su bili milijardu i 514, 2013. 2 milijarde i 272 milijuna, što je 3 milijarde i 786. Ovaj zakon ako ga se izmijeni, a vjerujem da postoji dovoljno ruku u Hrvatskom saboru, efekt će znači biti minusa 4 milijarde i nešto kuna. No ministre, ja mislim da vam procjene za 2014. i 2015. također efekata ovog zakona nisu dobre. Mi procjenjujemo u HDSSB-u da će biti manje, neće biti milijardu i 600 milijuna 2014., 2015. također neće biti 2 milijarde i 400 jer u ovom trenutku procjenjujemo da nisu ministri kreativci odradili svoj dio posla, da ministri koji su zaduženi za nova zapošljavanja, za kreiranja novih radnih mjesta, za dovlačenje investicija, za smanjivanje deficita platne bilance Republike Hrvatske da nisu polučili efekte. Prema tome, procjenjujemo da ovakvi efekti neće se dogoditi ni u 2014. ni u 2015. Pokušali ste pomoći poduzetnicima, no danas se otvara pitanje da li se pomoglo u tom trenutku poduzetnicima. Većina poduzetnika kaže ne, no isto tako danas se postavlja pitanje da li ovo povećanje sa 13 na 15 će biti povećanje samo za poslodavce, ali mi kažemo da će biti negdje za poslodavce, a negdje za radnike. Negdje za poslodavce gdje je ugovorena neto plaća, a i tamo isto i za radnike gdje je ugovorena bruto plaća. A svi znamo da stranci i dobar dio poduzetnika prebacuje rizik upravo na radnika i svi znamo da se ugovaraju dobrim dijelom i bruto plaće. Tu će itekako radnici, naši hrvatski građani koji još uvijek rade, a pitanje je što će bit sutra, imati smanjenje potrošačke košarice i imati povećanje koje će se reflektirati na njihovu plaću sa 13 na 15%. Pitanje je našeg poreznog sustava. Jedno značajno pitanje za sve investitore u Republiku Hrvatsku. Ne možemo porezni sustav danas mijenjati ovako, sutra onako. Jedinstvenost poreznog sustava, ali i stope itekako su važne za investitore i da doista odluče investirati negdje. Pa evo gledajući i rasprave koje su bile prilikom prošlih donošenja kad se smanjivao iznos sa 15 na 13 rečeno je da između ostalih gospodarskih mjera ova mjera služi za gospodarski razvoj i gospodarski oporavak poduzetništva upravo smanjivanje doprinosa. Znači šta bi ovo danas značilo? Znači danas bi služilo kontra, no zato mora postojati odgovorna politika, odgovorno promišljanje što će biti sutra, a ne samo danas sa našom Hrvatskom i sa našim deficitom. Deficit je ogroman, ali ono što je bitno u prošlih 6 godina on je napravljen tolki kolki od vremena i preuzimanja i pariškog i londonskog kluba pa i cijelog rata i poraća i vremena do 2008. To je pitanje koje si i ova Vlada, ali i bivša mora postaviti, što je to činila za Hrvatsku ili kako je Hrvatsku bacila u dužničko ropstvo. Ovih dana smo svjedoci da Hrvatska je živjela na kredit, ali umire na rate. Hrvatska je u kreditno zaduženju dobila kreditni rejting smeće i Hrvatska više se neće baš moći zaduživati jer udio zaduženja u BDP-u je prešao granicu koju Europska komisija dozvoljava. I zato si moramo pogledati danas u oči i reći bilo je promašenih politika, ali ajmo donijeti odluku. Nećemo mi više mijenjati porezne stope napamet nego na osnovu brojku, na osnovu studija, na osnovu predviđanja, na osnovu analiza i na osnovu promišljene politike, politike koja će se reflektirati na smanjenje uvoza, politike koja će se reflektirati na povećanje izvoza, koja će se reflektirati upravo na naše proizvođače kojima je potrebna pomoć i politike koje će se direktno reflektirati na sufinanciranje baš direktnog zapošljavanja. Ovakva lutanja nisu bila dobra i uopće stopu nije trebalo smanjivati sa 15 na 13%. Našim rebalansom koji ste uputili naši građani očekuju bolji život. Naime, građani od tog rebalansa neće osjetiti bolji život, no ono što nas još više ubija to je da riječi koje se izgovaraju i na sjednicama Vlade ne ohrabruju, ne ulijevaju optimizam našim građanima. No isto tako želim reći, upravo politika HNS-a koja se često čuje je da neće biti povećanja poreza. Pa čudi me zašto HNS danas šuti. U Hrvatskoj je potrebna pravednost, ne udariti sve po džepu i ne udariti sve sa 13 na 15% nego promišljanja upravo jedne socijalne politike išla bi ka tome da se udare oni više koji imaju, a oni koji nemaju da se više ne udaraju jer su iscrpljeni. Prema tome i porez na imovinu ili porez na nekretnine, ali porez na imovinu itekako je važan i donošenje jednog zakonskog rješenja. Tu bi bila puno veća pravednost nego udaranje linearno po svima. Kad bi se udarilo na imovinu posebno oni koji su popljačkali Hrvatsku, a danas su im računi itekako puni e onda bi bilo pravednosti, onda bi bilo upravo naznaka da oni koji više imaju i koji su bogati plaćaju više, oni koji su siromašni da plaćaju manje. Ovo, ova korekcija samo jednog dijela poreznog sustava nije dobra, ne sagledava cjelinu, a upravo nama je bitna cjelina. Nama su bitne strategije, nama je bitna strategija našeg gospodarstva, nama je bitno da konačno detektiramo šta su to strateške grane Republike Hrvatske. Malo prije ste pričali ministre o brodogradnji, ali puno važnije je bilo ulagati u poljoprivredu, puno važnije je bilo stabilizirati našu proizvodnju, jačati prerađivačke kapacitete, povlačenje sredstava iz Europske unije i tu vidimo šansu i za građevinu, ali i za povlačenje sredstava EU koja nam može multiplicirati naša sredstva kako iz državnog, tako iz lokalnih i regionalnih proračuna. No vidljivo je da su ljudi puno očekivali od Plana 21. Nismo dobili ništa s tim planom jer plan nije realiziran. Pa kad pogledate i taj plan u njemu svašta piše, no događale su se upravo suprotne mjere, suprotne stope. I kad čovjek donese plan on se mora držati plana. Pa neka ovo danas također bude pouka da se mora držati plana i da Hrvatska konačno mora imati plan razvoja, a ne da hodamo po rubu, po litici i da ulazimo svakodnevno u sve veće dužničko ropstvo. Porez za sigurnost je bitna kako bi se znale perspektive i naših građana, ali isto tako i perspektive naših gospodarstvenika. Premijer je neki dan rekao da nećemo biti Grčka. Pa jel' stvarno trebamo biti Grčka? Prema tome, štediti se mora. I kada gledamo sada rebalansom povećavate prihodovnu stranu, pokušavate smanjivati rashodovnu stranu. Mi smo sigurni u HDSSB-u da je bilo puno stavki na rashodovnoj strani koje se moglo rezati. Pa i sad me po hodnicima novinari pitaju kaže ministar Maras rekao je da mu je ne znam neki novi auto u garaži, kako komentirate to. Pa ministar bi trebao biti kreativac. Ako mu je taj auto u garaži onda ga nisu trebali ni kupiti. Prema tome, nije bilo jedne promišljene politike. Takvi troškovi su se trebali kresati, a takvih pozicija imamo u svim ministarstvima. No upravo kada proračun dolazi na Vladu i to proračun koji je bio za 2012., pa 2013. onda se trebalo rezati, onda je trebalo započeti jer imali ste i potporu, ali isto tako morali ste shvatiti da imate i odgovornost u tom trenutku za rezanje rashodovne strane. Danas je to prilično kasno, ali još uvijek nije prekasno. Prema tome, moramo zajednički pa i mi u oporbi često se ispada da kritiziramo i mora biti kritike. Ali itekako je važna konstruktivna kritika i usmjeravanje posebno na rashodovnu stranu, jer ako ne bude konsenzusa u ovom Hrvatskom saboru i oko rashodovne strane onda Hrvatska neće ići naprijed. A mi želimo u HDSSB-u da se to što prije dogodi, jer vjerujemo u to, Hrvatska ima nade.
Zahvaljujem vam. Vaše izlaganje izazvalo je čak 10 replika. Prvi se javio poštovani Branko Vukšić, izvolite.
Uvaženi kolega Bubalo krenut ću od kraja. Govorili ste i o automobilima u garaži. Tek usput to je jedna od najvećih obmana, od te obmane koju svakodnevno slušamo od ministara koji čak i ne znaju što su rekli jučer, pa danas tvrde ono suprotno što su rekli jučer. Građanima se smučilo. Automobili pokazuju, upravo kupnja automobila karakter ove Vlade. Rekli ste na samom početku da se trebalo poslovanje države racionalizirati već 2012. godine. Slažem se s vama. Ali se ne slažem s vama kad kažete da Ministarstvo financija sređuje stanje u Ministarstvu zdravstva ili zdravlja. Jer njima je bilo jezično daleko važnije to pretvoriti u zdravlje, zdravstvo u zdravlje što nije točno. Ministarstvo financija je počelo sređivati stanje u Ministarstvu zdravstva prije dvije godine kad je poseglo u džep Ministarstva zdravlja za nekoliko milijardi. Prema tome, upetljalo se, sad treba raspetljavati. kad ste govorili o racionalizaciji državnog aparata, mi ćemo sad govoriti nakon ovog zakona o Zakonu o igrama na sreću. Čak i sirotinji će zavući tu ruku u džep, ali 200 državnih agencija, zavoda, instituta, vijeća koje troši milijarde je neupitno jer tu su zaposleni, oni koji se ne smiju dirati jedne ili druge stranke. I to je konsenzus postignut. Postoje glomazni aparati koji nemaju nikakvu svrhu ni funkciju. Ovdje u Saboru smo čuli 6 predmeta, 4 su se proglasili da su nenadležni, a 2 nisu stigli riješiti u godinu dana. To su te agencije, instituti koje plaćamo. I kraj replike. Dovoljno.
Na repliku odgovara poštovani Krešimir Bubalo.
Hvala lijepo uvaženi kolega Vukšić. Naime, malo prije sam spominjao te aute, pitaju me na hodniku. Pa to je nevažna tema, nevažna tema jer ministar je morao kreirati nova radna mjesta i stvarati nove prihode. No, to nije učinio. I onda jedina važna tema mu je da je auto u garaži. Pa znači auto je bespotrebno kupljen. Na rashodovnoj strani ima dosta prostora i vi ste upravo u svojoj replici maloprije rekli da građane ne zanima ni jučer ni danas, građane zanima što će biti sutra. A ovo sutra s ovakvim promišljanjem i s ovakvim deficitom Hrvatska gubi sutra i neće imati sutra. No, evidentno je po pokazateljima da ministar zdravlja nije odradio svoj posao. Nije odradio ništa kako bi stabilizirao sustav, kako bi smanjio liste čekanja i kako bi zdravstvo svima bilo dostupno. Racionalizacija državnoga prati i … [[Govornik se ne razumije.]] upravo kroz agencije pa i objedinjavanje agencija ne samo rezanje troškovne strane. Objedinjavanja bi polučila itekakav efekat na rashodovnoj strani. 200 agencija je previše. No ono što sigurno gledajući i nove ove prijedloge koji idu naši građani jedino što im još malo sreće ostalo to je da igraju se s igrama na sreću i tu vide još jedinu šansu da se razvesele pa evo i to će se malo sreće oporezivati, i ovaj manji iznos.
Sad ćemo čuti repliku poštovanog Josipa Đakića. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Bubalo govorili ste o tome da sve ove mjere koje se donose i smanjenje doprinosa za zdravstvo su bez plana i da je to jedno lutanje. Pa možemo to nazvati pokus bez efekata koji ne može ni u daljnjem slijedu dati nikakve rezultate. Trebalo je napraviti sanacijski plan županijskih bolnica, nema ga. Trebalo je napraviti plan restrukturiranja zdravstva, nema ga. 2 godine sa 2% manje doprinosa sigurno je da zdravstvo ne može izdržati, da su dugovi udvostručeni, da je došlo do kolapsa koji će teško ispraviti. Kad bi se podigao doprinos na 17% pitanje je da li bi bilo dovoljno s obzirom na sve ono što je uočeno u zdravstvu i zaduženo da li bi bilo dovoljno da se vrati na nulu i da se podmire svi dugovi. Ovakvim načinom probamo pa što bude sigurno ne možemo garantirati građanima da će imati pravovaljane usluge, da će imati brigu, da će imati pravovremene preglede, a naročito plaćanje onima koji su dobavljači, koje je prešlo u nekim sferama i 360 dana, a imamo zakon od 60 dana. Pa mislim to nema veze s vezom što se događa u našem sustavu financija u doprinosima koji jedan dan ili jednu godinu smanjujemo radi gospodarstva, a gospodarstvo sve dublje tone u beznađe, u kolaps i nema pomaka. Vidimo da je totalno promašena i fiskalna, ali i opća politika RH.
Na repliku odgovara Krešimir Bubalo.
Hvala lijepa. Kolega Đakić, naime zdravstvo je kronično bolesno. Nije zdravstvo bolesno godinu ili dvije dana, zdravstvo je puno duže bolesno. No ono što nas zabrinjava u HDSSB-u je deficit, posebno vrtoglavo njegovo povećanje od 2008. U ovih 6 godina deficit je nastao viši nego u prošlih 60 godina. Prema tome, to je ono što nas brine. Rezultata nema ali nije bilo ni za vrijeme dok je HDZ upravljao Ministarstvom zdravstva ili Hrvatskom vladom. Prema tome, povećanje od 17% ne bi značilo toliko refleksiju u državnu kasu. No, ono što mene također zanima, pitanje je koliko je u predstečajnim nagodbama otpisano doprinosa za zdravstveno i koliko je falilo upravo iz te namjene u državnoj kasi? To bih isto volio također znati tu brojku. A očekujem da šefica Porezne upravo tu brojku i kaže nam danas.
Slijedi replika poštovane Vesne Škare-Ožbolt.
Poštovani kolega ja se slažem sa vama da doista nije bilo kvalitetnog promišljanja vezano za povećanje zdravstvenog doprinosa. Naime, mi smo u šestoj godini krize i doista se nastavlja kotrljati nizbrdo i investicije padaju i proizvodnja pada, državni prihodi također padaju. Jedino što raste su troškovi države i gubici u zdravstvu. I ovo povećanje zdravstvenog doprinosa u šestoj godini krize neće sigurno dobro utjecati na poslovanje tvrtki ali evo evidentno je da je Vlada jedino mogla na ovaj način ispuniti preporuku Europske komisije za smanjivanje deficita. Dakle, nije trebalo smanjivati zdravstvenu stopu jer nije pomoglo ni gospodarstvu ni privatnom sektoru, a vidimo kao što vidimo zdravstvo je godinama usprkos svemu bačeno na koljena. Dakle, riječ je slažem se sa vama o loše pripremljenoj mjeri koja nije imala nikakve efekte na mala i srednja poduzeća i gospodarstvo. Dakle, bilo bi bolje, ja se slažem sa svima onima koji kažu da bi bilo bolje da su se za dvije milijarde smanjili parafiskalni nameti. Međutim, pitanje je da li će i sada sa ovim povećanjem doprinosa sustav zdravstva biti bolji jer on je definitivno u glibu ali treba napraviti analizu zašto je u glibu. Naime, nitijedna reforma dosada nije polučila apsolutno nikakve rezultate. Ni zdravstvena reforma, ni mirovinska reforma, obrazovni sustav isto tako je imao nekoliko propalih reformi. Izmjene radnog zakonodavstva su potpuno neizvjesne. Predstečajne nagodbe koje ste spominjali su praktički od najvećeg aduta se pretvorile u glavni uteg. Dakle, postavlja se pitanje kakve su ove procjene i hoćemo li još idućih šest godina raspravljati o tome da li ćemo dizati ili spuštati zdravstvenu stopu kako bi pomogli zdravstvu?
Na repliku odgovara Krešimir Bubalo.
Evo dosta ste u svojoj replici imali konstatacija. Kad govorimo o izvozu, proizvodnji itd. evidentno je da svi makroekonomski indikatori i pokazatelji padaju, to je ono što nas obeshrabruje. Prema tome, mora se buditi vjera i nada. No to se neće buditi sa ovim povećanjem sa 13 na 15%. No, zato se i vraćam unazad i govorim o odgovornoj politici. Kada je HDSSB progovarao da ne treba smanjivati sa 15 na 13% da ja vas danas pitam u Hrvatskom saboru, tko će biti odgovoran za izgubljene 4 milijarde kuna državnog proračuna, najlakše je reći, efekti nisu polučili rezultate na gospodarstvo. Mi smo procjenjivali da neće biti ni onda, ali puno važnije je tema za naše građane, što će biti sutra, da li će sustav biti bolji, sa ovim povećanjem ne jer će se krpat dubioze koje su nastale ne samo u ove dvije godine nego iz dužeg perioda. Prema tome, kad donosite jednu takvu mjeru, morate imati promišljenu politiku, morate imate strategiju, morate imati svod analize, morate imati jednu ozbiljnu analizu i takav se donosi zakon tek kad ste racionalizirali poslovanje, tek kad imate efekte u ruci a ne efekte na grani. Nažalost, zdravstveni sustav, liste su povećane a izbuljene su 4 milijarde kuna.
Poslušajmo repliku Bore Grubišića.
Hvala lijepo. Kolega Bubalo, vi ste vrstan ekonomist pa ja kao liječnik možda i nemam toliko prava na ovu repliku, ali s obzirom da se radilo i o ovom doprinosu za zdravstvo koje je sada ponovno vraćamo na 15% iako nije bilo ni potrebe to riskirati taj doprinos, taj postotak doprinosa. Vi ste rekli da nema ova Vlada, dakle nije uradila ni simulaciju, ni studiju, ni analizu svota, ni analizu, niti ima strategije ni ideje zapravo kako sve ovo riješiti. Vidite da svaki dan imamo pojave da se jedan dan kaže bit će porez na nekretnine, drugi dan kaže neće biti porez na nekretnine. Jedan dan se zahvaća u novac sveučilišta, drugi dan kaže nećemo zahvatiti novac sveučilišta. Jedan dan se kaže da će biti outsourcing u bolnicama pa sad kažu neće biti outsourcing i tako stalno. To zaista predstavlja jednu, jednu nesigurnost. Jedan dan je bilo, dakle radna obveza liječnika u bolnicama, drugi dan nema radne obveze, Ustavni sud ukida rad, dakle jednostavno jedan zbrka, jedan kaos a što očekivati sutra? Pa ja mislim da su našoj djeci, zapravo našoj djeci je ukradena budućnost, radnicima i seljacima, učiteljima, profesorima, liječnicima, sestrama medicinskim zapravo je upropaštena sadašnjost a naši branitelji ili moraju ili im je zabranjeno razmišljati o prošlosti. To je zapravo crna činjenica koju možemo argumentirati svim ovim potezima koja vuče ova Vlada. Smanjiti rashodovnu stranu, pa 2,5 godine se to pokušava i pored toga proračun za ovu godinu je bio 17,5 milijardi odmah u startu dakle predviđeni deficit, pa jel to normalno da čovjek predviđa svoj deficit za 17,5 milijardi kuna. Nije, ali eto unatoč tome svemu se nabavljaju ti nesretni automobili, gume 50 milijuna kuna za gume, to smo čuli samo jedanput u vijestima i nikad više a obećano je 50 milijuna kuna za gume pored 300 milijuna kuna za automobile.
Na repliku odgovara Krešimir Bubalo.
Hvala lijepa. Kolega Grubišiću, naime mi unutar kluba obično ne repliciramo ali evo i to se dogodi ponekad jer moramo iznijeti jasan stav HDSSB-a a jasan stav je znači da nije ni trebalo smanjivati iznos sa 15 na 13% ali i ovo povećanje sa 13 na 15 je nama u klubu malo neozbiljno. Ja bih volio više da ovdje piše 14,2 onda bi bio siguran da je to doneseno na temelju nekog izračuna, procjene, predviđanja, jedne ozbiljnosti. Pa maloprije ste spomenuli porez na nekretnine ili porez na imovinu ili porez na bogate, logično je da kad se u ovom vremenu krize kad ljudi teško žive da se udari po bogatima a ne po siromašnima ili svima isto. Nije isto kad nekom udarite tko nema ili kad nekom udarite koji ima. Prema tome tu treba se razlikovati a upravo gledajući Kukuriku koaliciju HNS je govorio nema povećanje poreza, nema povećanje poreza, nema povećanje cijena, energenata, nema, nema, svaki dan ima, ima. To je ono što je naš problem. Ali još veći problem je upravo ste govorili sveučilišta, outsourcing itd. Prečesto imamo u medijima puštanje balona. Ovo ne smije biti balon Vlada, ovo mora biti Hrvatska Vlada koja će itekako promišljati što će biti sutra. Prema tome rashodovnu stranu je trebalo početi rezati prije dvije godine i malo prije ste detektirali upravo nekoliko točaka na toj rashodovnoj strani. To Vlada ima punu podršku HDSSB-a da rashodovnu stranu, troškove, objedinjavanja agencije, rezanje rashoda, imate punu podršku u tom dijelu. No i u ovom slučaju rebalansa proračuna vi ponovno podižete prihodovnu stranu na jedan čudan način.
Slijedi replika poštovane Jadranke Kosor. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Bubalo, spomenuli ste između ostalim a to je očito sada i postala, gotovo bih rekla glavna tema u replikama. Kazali ste da bi ministar Linić morao usuglasiti mjere sa ostalim članovima Vlade. Ja mislim da se tu prije svega radi iznad svega u usuglašavanju poteza Vlade i strategije Vlade unutar koalicije. Dakle, određene mjere potezi koji se onda pretaču u zakone moraju se najprije usuglasiti u koaliciji, koalicijska je Vlada i u svakoj koalicijskoj Vladi teško je doći do konačnih rješenja. Spominjem to primjerice uz spominjani već Zakon o porezu na imovinu, dakle mi smo do sada 3, 4 puta imali najave da će se porez uvesti i odustanka od toga poreza, ponovno najave pa sada evo najave i za sljedeću ili za sljedeće godine. Dakle, to je stvar koalicijskoga dogovora jer je onda vrlo neugodno slušati jednog predstavnika vladajuće koalicije koji nije za SDP a koji govori u jednoj televizijskoj emisiji, poručuje ministru Liniću da bi trebao više čitati i da bi trebao više učiti. To je vrlo nezgodno i to je vrlo, vrlo neugodno. Spominjali ste kreditne rejtinge, odnosno kreditni rejting RH. Točno sve agencije su među ostalim spomenule, primjerice rigidno u Hrvatskoj radno zakonodavstvo, ali oko toga očito gotovo nikada i sasvim sigurno nećemo postići suglasje i zgodno ste spomenuli kako bi trebali lupiti po imovini onih, kako ste rekli koji su opljačkali Hrvatsku. Međutim da dođemo do tih moramo, budući da smo promijenili Ustav i donijeli neke zakone, moramo imati i presude za one koji su opljačkali Hrvatsku jer inače to zvuči samo kao, evo neka vrsta parole. Dakle, hoću reći zapravo da Vlada mora biti apsolutno odlučnija u projektima i programu za koji se opredjeljila i kada se za nešto odluči, onda to mora ili provesti ili reći da je napravila grešku.
Na repliku odgovara Krešimir Bubalo.
Hvala lijepo. Gospođo Kosor, naime bitno je da se ministar Linić uskladi i sigurno se usklađuje na sjednicama Vlade, a normalno da premijer donosi zadnju riječ. Ali ja procjenjujem da je ministar Linić doista i predlagao ovakav proračun, ne bi sigurno bio to takav proračun, poznata su njegova izlaganja u Hrvatskom saboru često, ali i u javnosti. Naime, uvijek je važno da i koalicija usuglasi stavove, je široka ta Kukuriku koalicija, ali upravo je bitan plan. No kada se govori o planu na oporezivanju, tj planu oporezivanja imovine ili nekretnina, planu oporezivanja bogatih, onda se često čuje, to će malo sutra, to je iz 2016. Ja bih volio da to bude malo danas i da se započne upravo povećavanje tih stopa ili oporezivanje imovine ili nekretnina onih koji imaju jer hrvatski građani su iscrpljeni i Hrvatska država je iscrpljena, zato nam je i kreditni rejting je svaki dan sve gori i to nas zabrinjava, to želimo mijenjati. No kada govorimo o ovoj pljački u RH, sigurno da su presude itekako važne, ali bitno je da se ide u tom pravcu u Hrvatskoj.
Replika, uvaženi potpredsjednik doma Željko Reiner. Prijavili ste se.
Oprostite. Hvala lijepa. Gospodine zastupniče, suglasan sam s vama sa dobrim dijelom vašeg izlaganja u kojem ste rekli da nažalost se radilo o lutanju, kao i u mnogim drugim situacijama i da doprinos nije trebalo smanjivati jer nažalost to nije koristilo niti gospodarstvu, a itekako je štetilo zdravstvu. O tome smo govorili i kada se to donosilo, nažalost nije nas se htjelo slušati. Ono, međutim, zbog čega sam htio se javiti je činjenica, vi ste govorili o dugu i o tome na koji način dug se kreira, odnosno dug države što znači. Glavni problem u ovom času, ja mislim nije dug sam po sebi, nego je problem za što se novi dug koji se stvorio, posebice u ove dvije godine, koristio. On se nije koristio za otvaranje novih radnih mjesta, on se nije koristio za otvaranje novih proizvodnih pogona, on se nažalost koristio za čepljenje rupa u proračunu i za potrošnju. I tu je ključni problem. Dug sam po sebi. Nije neki bauk, ako se on koristi za nešto što će onda u budućnosti donositi korist građanima, veću zaposlenost, itd. Međutim, tu je ključni problem što dug države nije se koristio za te svrhe, a ovo što ste rekli, naravno stoji potpuno i tu jest jedan problem. Dolazi do promjena, uvođenja nekih stopa, smanjivanja nekih stopa, a sve bez analiza, sve bez pravih izračuna i dokaza. Pa ako hoćete podastrijeti i nama koji bismo svi trebali o tome diskutirati i reći da li je to dobro ili ne, na temelju čega bismo mogli to uopće zaključiti, a mi ne vidimo te izračune. Mi ne vidimo, niti kao što nismo vidjeli kada nam se predočavalo i kad se tvrdilo da je jako dobro smanjiti stopu niti sada kad se tvrdi da je jako dobro povećati stopu. Hvala.
Odgovor na repliku Krešimir Bubalo.
Hvala lijepo. Kolega Reiner, evo govorili ste u svojoj replici o lutanju i da je ono štetilo zdravstvu. Je, samo ne luta Hrvatska dvije godine, Hrvatska puno duže luta i zato je nastao toliki deficit, no ono što nas zabrinjava sigurno je da se troši za neke stvari koje ne stvaraju nove vrijednosti. Prema tome, upravo je rezanje te rashodovne strane potrebno Hrvatskoj, a i to se moglo učiniti još 2008., 2009., puno ranije i kada smo osjetili da dolazi kriza. No neki su vikali krize nema, Hrvatska nije u krizi, itd. No sada kad se podvuče crta, onda se vidi što je rađeno, ja bih rekao puno duže, nego zadnje dvije godine i to je naš problem. No problem je isto tako što ste maloprije rekli u svojoj replici, da izračuna nemamo ni danas za ono što će se dogoditi sutra.
Nova replika, poštovani Ivan Šuker.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Bubalo, po prilici prije dvije godine u Visokom domu smo raspravljali u paketu, u zajedničkoj raspravi o četiri porezna zakona. Dakle, Zakon o porezu na … vrijednost, Zakon o porezu na dobit, Zakon o porezu na dohodak i Zakon o doprinosima, koje isto možemo na određeni način smatrati tim zakonom. I sad kad nakon dvije godine pogledamo, da li jedan od tih zakona ostao onakav kakav smo ga, zapravo oni koji su glasali za njih, ali nije bitno, kakav je usvojio Visoki dom prije dvije godine? Nije ni jedan. Neki su nažalost doživjeli nekoliko izmjena, a najgora stvar u porezima, najgora stvar, poruka investitorima ako vi često mijenjate porez. Jer ako vi dođete uložiti novce, a ne znate što trebate plaćati iz svog poslovanja i koliko ćete u konačnici sutra zaraditi, koliko ćete na tu zaradu plaćati, onda to daje jednu veliki nesigurnost. A s obzirom da kapital ne postavlja puno pitanja, on postavlja samo tri pitanja, jedno je politička stabilnost, drugo je porezna, nekakva gospodarska stabilnosti i treća je nekakva stabilnost u okruženju i profit. Dakle, na ta tri pitanja, praktički ni na jedno od ključnih pitanja nemamo jasan odgovor i logična stvar da nam se događa ovo što nam se događa. Međutim, ono što mene čudi, a to je da ova Vlada ima Zakon o fiskalnoj odgovornosti i ona ga je na kraju mijenjala i ona sa tim Zakonom o fiskalnoj odgovornosti treba disciplinirati one koji troše državna sredstva iz državnog proračuna, sredstva poreznih obveznika, a onda će biti manje ovakvih lutanja. Jer gledajte, ova 4 zakona tangiraju negdje poprilici oko 5,5 milijardi kuna. 5,5 milijardi kuna nisu mala stvar da bi se neko mogao igrati danas ćemo imati ovako sutra ćemo imati onako. Pa zadnja promjena sjetite se samo PDV-a u turizmu jedan mjesec ovako, za dva mjeseca sasvim drugačija priča.
Na repliku odgovara Krešimir Bubalo.
Kolega Šuker ja bih potpisao ovu vašu repliku jel je u duhu i moje rasprave ali i mojih promišljanja i promišljanja HDSSB-a. No ono što želim reći u replici gospodine Šuker i vi ste imali šansu, sjedili ste u istoj fotelji, vrućoj fotelji kao i ministar Linić danas, no 2008.je trebalo početi kresati troškove jače jel su svi indikatori govorili da Hrvatska ulazi u krizu i da ulazimo u probleme. A imali smo strukturnih problema i prije toga. Prema tome, šansu treba iskoristiti pa evo ja očekujem da i ministar Linić do kraja svog mandata iskoristi šansu u cijelosti.
Replika Tomislav Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Bubalo jedan dio vaše raspravi … kvazi poslovicu koja ide otprilike ovako "Tko laže taj i krade, tko krade taj ima, a tko ima taj je lopov". Mislim da se ovdje već u više navrata u sabornici mislim da je to opasno, vi ste čak u jednom trenutku rekli oni koji su opljačkali RH njima treba na njih treba uzeti veću presiju. Pa njima treba uzeti sve koji su opljačkali. Naravno jedan od najvećih grijehova naše nove povijesti je privatizacija ali ne sama kao pojava, ona se morala provodit, ali privatizacija za vrijeme za Domovinskog rata. Puno stvari i to je kasnije revizija utvrdila, puno stvari je određeno prema zakonu a nije bilo moralno, međutim ne možemo na taj način razgovarati danas o ljudima koji imaju više jer Vlada ima odgovoran posao, ministar Linić također. Da bi privukao investitore, da bi oni ulagali, a tko će ulagati? Oni koji imaju. To smo još nekad učili u marksizmu ja sam bio u školi pa smo onda učili da oni koji imaju sredstva za rad i kapital da će oni ulagati, oni će otvarati nova radna mjesta. I to je ta borba između tih ljudi da se njima olakša poreznim olakšicama i ljudi koji imaju manje da bi oni na kraju krajeva onda imali stalnu zaradu. Naravno vi kažete i oporba treba kritizirate, vi kritizirate sada vraćanje na 15% pa kažete to će … [[Govornik se ne razumije.]] njima će se smanjiti plaće, ali onda se nije rečeno da će se njima onda povećati plaće u tom trenutku što naravno pozicija ima pravo kritizirati ali naravno iz onoga kuga koji gleda. I samo još na kraju jedan logički paradoks možda i zbog pojmova koji se ovdje upotrebljavaju, ne znači da je porezni sustav koji se ne mijenja stabilan, to nikako ne znači. Porezni sustav je stabilan ako odgovara zahtjevima javne potrošnje u danom trenutku, to je moje mišljenje osobno. Evo samo toliko.
Na repliku odgovara Krešimir Bubalo.
Hvala lijepo. Kolega ja ću od kraja krenuti, a to je da HDSSB bio protiv smanjivanja sa 15 na 13% tu se krije dobar dio odgovora na repliku koju ste upravo imali. Prema tome porezni sustav mora biti stabilan. Hrvatski porezni sustav je u ovom trenutku nestabilan. I ako mi govorimo evo malo prije je i Šuker govorio o nekoliko zakona, paketu zakona i ako mi lutamo, ako nemamo brojke i ako nemamo jasna predviđanja makroekonomska za idućih barem godinu dana i ako rebalans radimo nakon tri mjeseca nakon što smo donijeli proračun, onda je to problem. A kada sam govorio o onima koji su opljačkali RH trag novca postoji, danas je to puno lakše putem OIB-a šefica porezne udari enter i vidi tvoju krvnu sliku, a vidi i kako si došao do te krvne slike. Prema tome to uopće nije danas problem u Hrvatskoj detektirati. Vidjeli ste jučer jednu presudu vidio sam pa su detektirali sve vjerojatno na enteru porezne, to danas nije uopće problem u Hrvatsko, prema tome mora se znati porijeklo novca posebno o Zakonu o pranju novca.
Još dvije replike. Prvo Đurđica Sumrak.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi kolega Bubalo složila bih se sa jednim dijelom vaše rasprave ali evo vidite kada se sjetimo unazad sada dvije godine koliko je došlo zakona, neki su upozoravali da ti zakoni neće biti dobri, ali išlo se je na silu tlačilo se je. onako ta Vlada daje jednu sliku nekakve dječje igre. Kod nas u Zagrebu se kaže ovako se igraju mala djeca, hoću-neću. Danas hoću sutra neću. I zaista spomenuli ste i poljoprivredu, da poljoprivreda moram reći da je to rana hrvatskog naroda, ali unazad dvije godine zaista se radilo pa ne bih htjela biti zločesta ali uništavanju tog jednog seljačke politike nije se uopće znalo kojim smjerom, zaista lutalo se je. nije se razmišljalo niti o Strategiji razvoja poljoprivrede, Strategija ruralnog razvoja je gotova ali evo baš još nije završena. Kada se je radila reforma zemljišta zakup državnog šta se je tu učinilo? Ništa. Hrvatska je nažalost najveći uvoznik mlijeka u cijeloj EU, hrvatski seljak nije apsolutno dobrodošao na cjelokupno europsko tržište. Vidite, a kada sam spomenula da je to neka dječja igra pa čak i djeca poštivaju i traže obećanja koja im mi roditelji dajemo. Pa jedno od obećanje je bilo između ostaloga ove vlasti kukuriku, bilo je ovako rane liječi doktor a ne vrijeme. I sada vidite ljudi naravno da su želili da se te liste čekanja srede da imaju kvalitetnu usluga i što se dešava?
Vrijeme. Nemamo vremena čuti što se dešava, pošto ćemo čuti u odgovoru. Krešimir Bubalo. Izvolite.
Naime, ne mogu biti zakoni hoću-neću. Vlada mora znati što hoće kao što i građani znaju što hoće, a to je bolji život. No nisam vas razumio u replici jer ste rekli ranu ili hranu, mislim da ste rekli ranu, ali poljoprivreda proizvodi hranu. Ali što sam ustvari htio reći, procjena je naša u HDSSB-u da dva tjedna da zatvorimo granicu bili bi u Hrvatskoj gladni. Pokraj ovakve zemlje i ovakvih sustava koje imamo u Slavoniji i Baranji pa i u cijeloj Hrvatskoj, e to je sramota. Tu se vidi da se nije vodila strateška briga oko naše grane koja je itekako važna posebno za našu regiju Slavoniju i Baranju a to je poljoprivreda. I ta brojka da Hrvatska uvozi tolike količine roba koje znamo, možemo, hoćemo proizvesti i da mi nismo konkurentni za europska i svjetska tržišta. Pa malo prije ste spomenuli proizvodnju mlijeka a Osječko-baranjska županija je recimo najveći proizvođač mlijeka u Republici Hrvatskoj. E to su pitanja koja mi moramo staviti pred resornog ministra i raspraviti strategiju našu u poljoprivredi i gdje to vidimo šanse i gdje perspektive. Jer ovakvim načinom upravljanja poljoprivredom nažalost naša sela ostaju prazna, naši ruralni prostori ostaju pusti a tamo upravo Slavonija i Baranja i Hrvatska imaju svoju šansu.
Posljednja replika, poštovani Jozo Radoš.
Hvala lijepa. Kolega Bubalo, malo je čudno vaše prozivanje HNS-a zbog toga što se zauzimao za to da se ne uvode novi porezi a sada prilikom uvođenja ovoga doprinosa šuti. Čudno je zbog toga što se vi zapravo u dvije najvažnije točke, dva najvažnija stava vašeg izlaganja podržavate politiku HNS-a. Prvo je da doista više nema uvođenja novih poreza niti rasprave o novim porezima u Republici Hrvatskoj za što se zauzimate, pledirate za stabilnost poreznog sustava jer to je pretpostavka investiranja i urednog poslovanja. Dakle, pledirate za to, to je politika Vlade koja je usvojena zahvaljujući i čvrstim stajalištima HNS-a u tom pitanju ali to vam ne smeta makar se sa tim potpuno slažete da prozivate HNS. Drugo pitanje s kojim se također slažete i sa politikom Vlade a to je prijedlog ovoga Zakona. Vi ste potpuno suglasni da Vlada Republike Hrvatske mora voditi odgovornu politiku. Kada se suočila sa tako velikim dugom koji je otišao iznad 60%, deficitom koji je daleko iznad propisanih 3% a to su neke granice stabilnosti javnih financija, vi to potpuno podržavate, s time se slažete ali i dalje napadate i Vladu i HNS. Dakle vaša pozicija je vrlo, vrlo čudna.
Odgovor na repliku Krešimir Bubalo.
Pa moram odgovoriti kolegi Radošu jer imam osjećaj da u mojoj raspravi jedino je čuo HNS. Imao sam ja raspravu 15 minuta kolega Radoš. Naime, dosta toga sam rekao kada govorimo o porezima pa i kada govorimo o porezu na nekretnine ili porezu na imovinu. No vaša često upravo uvjeravanja hrvatske javnosti i odašiljanje jasnih poruka bilo je nema povećanje poreza. Možda ovo danas nije povećanje poreza za 13 na 15% a očekivao sam u replici da ćete mi to reći, to nije povećanje poreza, to je samo korekcija. Ako je ta korekcija na godišnjoj razini 2 milijarde kuna onda će itekako naši poduzetnici i naši građani to osjetiti. Prema tome, ne podržavam politiku HNS-a jer upravo ona ne sagledava cjelokupno hrvatsko građanstvo i ne sagledava jednu socijalnu politiku. Jer da sagledava onda bi na jedan drukčiji način reagirala prema porezu na nekretnine ili porezu na imovinu pa makar i kroz pilot projekat sa porezom 0,001 da u stvari kroz pilot projekat Hrvatska evidentira što to ima i da sutra može na enter reagirati i znati s čime raspolaže i šta će to biti u odnosu na naše građane, imovinu onih koji imaju. Prema tome, to bi bila jedna jasna odrednica HNS-a. No, ipak ja držim da u mojoj raspravi sam itekako rekao da nije trebalo smanjivati iznos sa 15 na 13% a isto tako HDSSB vrlo jasno je progovarao i o drugim fiskalnim rješenjima. Prema tome, bitan je tu kontinuitet a ne jedno lutanje kao što imamo i na ovom porezu.
Došlo je vrijeme da čujemo stajališta kluba SDP-a. Iznijeti će ih poštovani zastupnik Igor Rađenović.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo, da pozdravim i zahvalim ministru i zamjeniku ministra, moram priznati da je rijedak slučaj i svi vi to ovdje znate da i ministar i zamjenik iskažu poštovanje ovom Domu, znam da ministar ima daljnjih obaveza u DAB-u i dobro je da nas ovdje saslušao a tu i je i pomoćnica ministra i za sljedeću točku, ona je čak došla malo ranije. Hoću reći kada bi svi kao u Ministarstvu financija poštivali ovaj Dom, vjerujem da bi i mi svi skupa bili sretniji. Dozvolite da u ime kluba SDP-a kažem da, nekoliko rečenica o tome zašto će podržati ovaj zakon. Četiri glavna pravca Vladinih aktivnosti za izlazak iz krize rečenih na početku mandata bili su a) uvođenje reda, b) konsolidacija državnih financija, c) restrukturiranje i racionalizacija državnog i javnog sektora te kao četvrta mjera izrada, donošenje i provedba mjera za oporavak i rast gospodarstva. Pa dozvolite da vas evo uvodno podsjetim samo taksativno o tome što to Hrvatska prije dvije godine nije imala na ovoj razini a danas ima. Od Zakona o strateškim investicijama, od Zakona o poticanju ulaganja, … [[Govornik se ne razumije.]] zakonima. Od projekta fiskalizacije prije 2 godine nismo ni znali što je to a danas nam je već sasvim normalno da svi primimo račun i da svi izdaju račun. Ugostiteljski promet podsjećam vas bio je samo, samo ugostiteljski promet bio je 64% veći nego prije prijave, pitanje kuda je taj porez prije odlazio. Prije dvije godine Hrvatska nije imala centralizirani sustav za obračun plaća, treba nam još nekoliko mjeseci da svi uđu u njega. Završena je izrada registra birača, 800 tisuća birača imamo manje po prvi put sada na izborima za EU parlament ćemo to vidjeti. Ova Vlada pokrenula je postupak … [[Govornik se ne razumije.]] iako je gro objekata izrađen prije 10, 20, 30 godina ali evo 821 tisuća i 900 zahtjeva o legalizaciji. Usprkos svim protivljenjima objavili smo i registar branitelja, ništa se strašno nije dogodilo, niti jedan branitelj nije uhapšen nigdje, kao što su nam predviđali. Registriran je, napravljen je registar državne imovine što također nismo imali svih ovih godina. Aktivirana je mnogobrojna državna imovina. Ovih dana razgovaramo oko osobito projekata u turizmu u kuparima. Reformiran je i unaprijeđen sustav socijalnih naknada, ukinuto je pravo na mirovinu povlaštenu za dužnosnike, to smo već zaboravili uz sve ovo skidanje plaća. Završena je privatizacija brodogradilišta Brodosplita, 3. Maja, Brodotrogira itd., itd. U svim … ministarstvima traje restrukturiranje, ministarstvima, agencijama i javnim poduzećima, traje restrukturiranje i racionalizacija poduzeća, predaleko bi nas odmaklo da sad otvaram te teme, ali relativno uspješno je učinjena ili prilično dovršena i u HŽ-u i u Pošti i u Ministarstvu obrane i u HEP-u i u vodama i u šumama itd. Moguće je osnivati jednostavni d.o.o. dakle za samo 10 kuna uz one druge troškove, medicinska potpomognuta oplodnja, mogućnost prosvjeda na Markovom trgu ovdje iza mojih leđa, ispred vas, 52 parafiskalna nameta smo ukinuli itd., itd. Sve je to prije dvije godine postojalo nije. Da li da govorim dodatno oko rasta poduzetničkih impulsa, oko dokapitalizacije HBOR-a, oko povećanja kredita kroz njega, oko povećanja jamstava HAMAG-ovih koji se broje u nekoliko puta nego prije itd., itd. … [[Upadica se ne razumije.]] Nije to tema, slažem se, ali nije zgorega podsjetiti kolega zastupniče. Istina je da je Hrvatska već petu godinu u krizi i da je u dobrom dijelu dakle domaća potražnja pala i da je konstatacija zašto domaća potražnja pada u dobrom dijelu zato što su i poduzeća i stanovništvo u ono doba konjukture bili poprilično akumulirali svoj dug i ovo razduživanje koje se provodi svih ovih godina dakako utječe na BDP i na njegovu visinu. I zasigurno je, svima je nama jasno ako trezveno oko toga razmislimo, da nam je potrebna dodatna fiskalna konsolidacija kako bi gospodarstvo i nadalje, jer taj rizik postoji, kažem kako bi i nadalje imalo pristup inozemnim izvorima financiranja i domaćim izvorima financiranja po prihvatljivim uvjetima i kako bi u krajnjoj liniji se omogućilo makroekonomsko upravljanje. Naime, i ulaskom u proceduru prekomjernog deficita mislim da to svima nama postaje jasno. Ovim najnovijim izmjenama i dopunama rebalansa koji će se uskoro naći pred nama i za što je hrvatska Vlada i dobila na neki način i podršku MMF-a da se na rashodnoj strani u toj prvoj godini ne učini prejak rez, preozbiljan rez koji bi prenegativno utjecao na izmučeno hrvatsko gospodarstvo tako da je strukturnih rashoda tamo nekih 0,2% ukupno od BDP-a, ali glavni rashod i je upravo ta sanacija zdravstvenog sustava koji dijelom vežemo uz današnju točku dnevnog reda. Dakle primarno sa razine prihoda je nužna fiskalna konsolidacija i Vlada je tu bila pred dakle dilemom što i kako učiniti. U svakom slučaju mislim da ćemo se svi složiti da bi nedostatna fiskalna konsolidacija kažem povučena u ovom času dovela do zaista upitne održivosti javnih financija, a onda narušila i povjerenje ulagača i sve ove investicijske klime oko koje i dalje govorimo. Sve ove mjere, a velim to smo dobili ovih dana i potvrdu međunarodnih institucija, spominjao je ministar uvodno i od Europske komisije i od MMF-a da su hrvatske vlasti, evo citiram jednu od točaka mišljenja MMF-a, postigli hvalevrijedan napredak kada je riječ o poboljšanju učinkovitosti i sposobnosti rada hrvatskoga gospodarstva. Nakon dobrih konsolidacijskih naprava u 2012. pomakli smo se dakle u 2013. jer se nažalost kažem 2012. smo imali prvo povijesno smanjenje rashoda proračuna u iznosu od 5 milijardi, prvo dakle smanjenje na rashodnoj strani i drastično smanjenje, 5 milijardi smanjenje deficita. U 2013. došlo je nažalost i znamo to do novog povećanja deficita, što zbog slabih prihoda u samom državnom proračunu, što zbog preuzimanja duga i dospjelih i nenaplaćenih dugova, pa i državnih bolnica i drugih poduzeća u javnom vlasništvu. Stoga rekoh da ovim mjerama pokušavamo i na kažem primarno na prihodnoj strani ustabiliti državni proračun jer to praktički u ovom času … onih četiri cilja ako jedan može biti važniji u ovom času onda je to dakle održanje stabilizacije, stabiliziranje javnih financija. Mi u klubu SDP-a možda bi bili sretniji da su se ipak pronašli ovi alternativni načini punjenja proračuna, o tome smo razgovarali i o tome ima i nekih evo i sada recentnih kritika iz oporbe. Bilo bi možda dobro da smo u mogućnosti da oporezujemo one koji imaju više od tog čuvenog poreza na nekretnine, od oporezivanja kamata, nečeg drugoga, ali o tom potom. Vjerojatno će se jednog dana steći uvjeti i za takvu vrstu konsolidacije na prihodnoj strani. U svakom slučaju, kao što rekoh, potvrda uspješnosti toga programa ako trezveno pogledamo izvještaj i MMF-a i Europske komisije, razgovora, potvrda o uspješnosti politike ove Vlade tamo stoji. Prigovori jesu kao što su često i naši prigovori oko brzine, ali gledajući objektivne okolnosti mislim da u ovom času na tom polju možemo biti zadovoljni. Evo započeo sam raspravu o tome što je učinila Vlada u prethodne dvije godine na reformama. Ja moram priznati da je i prethodna Vlada, Vlada HDZ-a imala izvrsne mjere gospodarskog oporavka ali jedna mala razlika je u tome da ona nije od onog papira koji je dobro usvojen, nije učinila puno toga da u jeku krize i povuče određene značajnije mjere. Ova Vlada ima te hrabrosti, neki će reći zlonamjerno sistemom pokušaja i pogrešaka, ali kažem mišljenja međunarodnih institucija možda najbolje pokazuju da ova Vlada ima njihovo povjerenje u stručnom smislu. Kao što rekoh, evo da podsjetim i što to ovih dana gradimo kroz hrvatski proračun i koje reformske mjere će dalje biti potaknute. Pa tako kroz, dakle reformu mirovinskog sustava, kroz Zakon o izmjeni i dopuni Zakona o smanjenju mirovina prema posebnim propisima fiskalni učinak za 2014. 303 milijuna, za 2015. 326 milijuna. Kroz transformaciju Državnog inspektorata fiskalni učinak 20 milijuna u ovoj godini, 21 milijun u sljedećoj godini. Negativna posljedica na proračun daljnje najavljeno smanjivanje parafiskalnih nameta 350 milijuna kuna se očekuje u sljedećoj godini. Kroz kontrolu privremene nesposobnosti za rad, a sve su to nazovimo ih male reformske mjere ušteda u ovoj godini 35 milijuna, u petnaestoj 25 milijuna. Kroz smanjenje izdataka na lijekove na recept 300 milijuna u ovoj godini, 150 u sljedećoj. Kroz uvođenje dopunske dodatne liste, dakle osnovne i dodatne liste pomagala, dakle pomagala u medicinske svrhe 100 milijuna kuna u ovoj godini, 50 milijuna kuna u sljedećoj godini. Tu je zatim reorganizacija državnih institucija, ustanova i Ureda državne uprave o čemu ovdje često razgovaramo, racionalizacija i MUP-ovih i poreznih uprava i Ministarstva uprave i HZMO-a. Dakle, svih onih silnih ispostava posebno na županijskom nivou. Sve te racionalizacije koje katkada dobijaju kritike od ljudi i sredina, ali sve su one zapravo iz manjih sredina ali sve one zapravo u konačnici doprinose tome da sustav bude učinkovitiji i da bude produktivniji, da bude efikasniji za naše građane, a u konačnici i jeftiniji. Spomenuh objedinjavanje socijalnih naknada 80 milijuna kuna u sljedećoj, 80 milijuna kuna u ovoj godini. Centralni obračun plaća vidjet ćemo još kakvi će efekti biti od svega toga. Racionalizacija i spajanje agencija, dakle najavljene uštede za ovu godinu 36 milijuna, za sljedeću 50 milijuna kuna, pa između ostalog dakle spajanje Hrvatskog mjeriteljskog instituta, Hrvatskog zavoda za norme, Državnog zavoda za mjeriteljstvo i Hrvatske akreditacijske agencije u jednu agenciju. Zatim spajanje Agencije za investicije i konkurentnost i Agencije za javno-privatno partnerstvo u drugu agenciju, u jednu agenciju od te dvije. Spajanje Agencije za opremu pod tlakom i pripajanje Upravi za inspekcijske poslove u Ministarstvu gospodarstva. Pripajanje Agencije za regulaciju tržišnih, željezničkih usluga Hrvatskoj agenciji za poštu i elektroničke komunikacije itd. itd. Znači, mnogo tih malih da tako kažemo reformi koje jesu pred nama. Ali kao što sam rekao u nekim prethodnim replikama tri velika iznosa na rashodnoj strani, ona koja opterećuju mnoge proračune svijeta hrvatski proračun osobito su dakle iznimno visok iznos kamata na javni dug što zbog kažem i pozicije Hrvatske, što zbog iznosa. Znate da se tu približavamo 200 milijuna kuna oko kojega ovim mjerama racionalizacijom u krajnju liniju i ovom mjerom ćemo, dakle smanjiti potrebu za javnim zaduživanjem za nekih tristotinjak milijuna kuna. Ali dobro, ta tema će doći u utorak na dnevni red oko rebalansa. Znači, primarni zadatak konsolidacija javnih financija. Drugo je mirovinska reforma, vrlo značajan iznos 19 milijardi se prikupi od doprinosa, ostatak se podmiruje iz nekih drugih izvora primarno dakle iz PDV-a. Znamo da su nam male mirovine, znamo kako je do njih došlo. Puna mirovina nije tako mala ali na žalost puno je, ja mislim da je 51 godina evo gledam gospodina Šempera je prosječna dob gdje odlaze naši ljudi u mirovinu, tj. odlazili su u mirovinu. I zato nam i mirovinski sustav je između ostalog u takvom kolapsu da sad dalje ne elaboriram. Ali donijeli smo ovdje Zakon o mirovinskoj reformi i za neke buduće generacije ćemo te stvari imati posložene. I treći veliki sustav gutač da tako kažem ili okidač deficita je zdravstveni sustav. Smanjenje doprinosa sa 15 na 13% nije utjecalo, kažem na visinu zdravstvenog budžeta. Njega smo odredili mi ovdje kroz proračun. Dakle, njegova visina je čak i rasla u odnosu na sve ove godine. Dakako da je na uštrb, dakle nekih drugih troškova jer se taj zdravstveni budžet popunjavao. Jednako tako ćemo mi odrediti i bez obzira na ovo povećanje sada, dakle vraćanje na staro sa 13 na 15 zdravstveni budžet će odahnuti sa te strane i biti nešto veći sa prihoda od doprinosa. Ali kažem još i na to ćemo opet morati iz prihoda, ostalih prihoda pokušati dovesti do toga da se zdravstveni sustav ustabili. Cilj je i nadam se da ćemo u master planu oko reformi hrvatskog zdravstva doći do toga da se u vrlo kratkom roku hrvatski zdravstveni sustav ustabili i da bude samo financirajući, da može to učiniti iz samog zdravstvenog doprinosa. U tom smjeru idu i ove najave, dakle oko vraćanja vađenja zdravstvenog budžeta iz Riznice i sa Ministarstva zdravlja na HZZO. Taj sustav je prije funkcionirao, neke mnoge tehničke i sve druge okolnosti su sada puno jednostavnije. I uz sve potrebe koje ćemo imati, radi se o prilično zahtjevnom zadatku da se te priče razdvoji, dakle da HZZO samostalno funkcionira. U konačnici vjerujem da ćemo dobiti racionalan sustav. Kažem samoodrživ sustav zdravstva sa osnovnim ciljem da se prava, današnja prava koja imaju naši građani zasnovani na Bismarkovom principu održe i dalje. Hvala vam lijepa. Klub SDP-a podržati će ovaj prijedlog zakona.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Prvi se javio Dujomir Marasović, izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, kolega Rađenović. Vi ste rekli da ćete nam iznijeti što mi imamo danas sa ovom Vladom za razliku od onoga što nismo imali prije dvije godine. Pa ja ću vama pomoći. Imam 21 misao zapisanu ovdje dok ste vi govorili da to bude u sklopu Plana 21. ali reći ću vam samo 4 za 4 godine mandata vašega. Prvo, dakle mi danas imamo toliki pad BDP-a kontinuirani što nismo, koliki nismo imali prije dvije godine. Imamo dakle toliki deficit kao što nismo imali prije dvije godine. Za treću godinu mandata imamo oko 400 tisuća nezaposlenih što nismo imali prije dvije godine. I imamo jako lošu Vladu, što nismo imali prije dvije godine. I to je za četiri godine, ostat ću na ove četiri točke. A što se tiče MMF-a na koji se vi pozivate da vas je on pohvalio čuvajte se tih pohvala. Nigdje gdje je ušao MMF država nije pameću MMF-a izašla iz krize, izašla je naporima domaće pameti, mišića i svega ostalog, pa neće ni Hrvatska. Oni projektiraju svoje savjete samo da vas održe na površini i da vam mogu isisavati dugove, odnosno kamate na dugove, i ništa njih drugo ne interesira. Čuvajte se što su vam savjetovali da uvodite porez na imovinu jer to će Hrvatsku potopiti još dublje. To je ista stvar kao da su vam savjetovali da nosite led na sjeverni pol kad idete tamo na putovanje. Hvala lijepo.
Na repliku odgovara Igor Rađenović.
Zahvaljujem. … [[Govorniku isključen mikrofon, ne razumije se.]] porez na imovinu ima većina zemalja, ne većina gotovo sve zemlje EU pa ne vidim razloga zašto ga ne bi imala ni Hrvatska. Govorili ste o BDP-ima i deficitima. Najveći pad deficita, gospodine Marasoviću, bio je 2009. 6,9%. Prvi, i rekao sam to i sada u svojoj raspravi, prvi nominalni pad rashoda Proračun 2012. Vlada Zorana Milanovića, nominalni pad rashoda i smanjenje deficita. Glavni problem ovogodišnjeg i prošlogodišnjeg proračuna, glavni problem deficita je upravo zdravstvo, sustav iz kojeg vi dolazite, i sanacija dugova zdravstva iz prethodnih godina. A što se tiče ovih povijesnih usporedbi nedavno smo primili ispred dakle Odbora za gospodarstvo delegaciju odbora Slovenskog parlamenta Državnog zbora i napravili smo jednu analizu BDP-a Hrvatske i Slovenije zadnjih 10-ak godina. Moram, bez obzira na sve okolnosti, njihov ulazak u EU, naše vlade dvije tri koje su se promijenile, njihove tri, četiri vlade, taj BDP je bio jako blizu unutar jednog postotka su išli i rastovi i padovi i jednog i drugog proračuna. Što hoću reći? Da male zemlje poput naših puno ovise o međunarodnim okolnostima, dakako da ovise i o mjerama koje donosi lokalna Vlada. Ali onda ja moram reći da taj odnos prosječnog rasta BDP-a u EU i rasta u Hrvatskoj nikad nije bio na bližoj razini. Uz sve ove probleme koje imamo i uz pad koji imamo u protekloj godini 1% nikad prosječan BDP Hrvatske nije bio bliži prosječnom BDP-u EU. Hvala lijepo.
Nova replika, Branko Hrg.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Rađenović lijepo ste nam vi dali Izvješće o radu Vlade, onako u kratkim sažetim crtama. Iako sam ja očekivao realno da ćete reći u ime vladajućeg kluba probali smo, nismo uspjeli i sada moramo napraviti ono što je realno, normalno moramo vratiti stopu izdvajanja na 15%. Kad slušam vas sad ovdje i vaša izvješća onda si postavljam pitanje da li mi živimo u istoj državi, u istoj zemlji. Iz vašeg ugla i vašeg izlaganja izgleda kao da je sve super, a s mojeg onog niskog, običnog ljudskog to izgleda sasvim drugačije. Ja bih rekao da u principu ovo sve što ste nabrojili nažalost nije urodilo plodom i da mislim pa čak totalno suprotno od vas. Mislim da Vlada jedna velika bezidejnost i jedna neorganiziranost i da to daje rezultat jedan jedini, a to je šteta za građane. Ja postavljam pitanje, budući ste jako malo govorili o onom u temi o kojoj danas ovdje razgovaramo, a to je povećanje stope izdvajanja za zdravstveno osiguranje, jeste probali razmišljati o nekim novim idejama? Jeste možda probali pronaći neke nove izvore sredstava? Jeste možda probali razmišljati o izvorima koji bi mogli zadovoljiti i građane i gospodarstvenike u jednom zajedničkom izdvajanju koje bi bilo pozitivno izdvajanje, koje bi bilo recimo temeljeno na potrošnji, a ne samo na oporezivanju? Ja stvarno ne znam zašto mi stalno idemo u ovom represivnom dijelu isisavamo i ono malo od ljudi umjesto da idemo na potrošnju i da tu tražimo izlaz.
Na repliku odgovara Igor Rađenović.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa gospodine Hrg nisam rekao da je sve super, dapače rekao sam da smo već 5, 6 godina u padu i da je taj pad 1% u prethodnoj godini ali da nikad kažem prosječni BDP nije bio bliži prosječnom BDP-u EU i da mi kao mala zemlja, a složit ćete se da smo mala zemlja sa jednom stotinom stanovnika EU, 0,3% njihovoga BDP-a, da jako ovisimo o tim odnosima. Velite da ništa nije realno i normalno. Pa ja mislim da je baš realno i normalno da u krizi reagirate i da ova Vlada reagira sa svojim mjerama. Probao sam na početku i evo ispunio svih 15 minuta o tome govoriti što je to Vlada odreagirala u ove dvije prve godine i što planira za ostatak zasada što je objavila za ostatak svoga mandata. A najavio je i ministar Linić zapravo dugoročnu tj. višegodišnju projekciju fiskalne konsolidacije. Ono što je sada bilo nužno, dakle između ova 4 osnovna cilja i ono što smo došli, a i zbog ponašanja neodgovornog ponašanja prethodnih vlada u čemu je sudjelovala i vaša stranka, da u proceduri prekomjernog deficita jednostavno moramo doći do postepenog smanjenja BDP-a i da sukladno i preporuci tj. suglasno sa MMF-om i preporuci Europske komisije da to ne napravimo naglo rezom potrošnje i rezom dakle odmah u prvoj godini na rashodnoj strani jer bi nas to uvelo u vrzino kolo i to će vam svi ekonomisti reći u tom pogledu u još veći gospodarski pad. Konsolidacija proračuna sada na prihodnoj strani, da. Nitko nije sretan, rekao sam u svojoj raspravi, da bi možda bili sretniji da na prihodovnoj strani imamo uvjete za neke druge poreze kao što imaju sve ili gro zemalja zapadne Europe, ali kažem o tom potom. Jednom ćemo steći i te uvjete. Osnovni cilj sada je fiskalna konsolidacija radi vraćanja povjerenja ili opstanka povjerenja međunarodnih institucija i mogućih investitora i taj cilj je ovim prijedlogom ispunjen sa rebalansom. Hvala potpredsjedniče.
Slijedi replika Domagoja Ivana Miloševića, izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Pa uvaženi kolega Rađenović, nakon što ste sve pročitali odnosno rekli što je ova Vlada učinila u ove dvije godine, sad sam još više zabrinut, svi smo zabrinuti a sad nakon što smo čuli sve što je Vlada uspješno poduzimala ove dvije godine još moramo biti više zabrinuti naime jer su rezultati poražavajući, gospodarstvo propada, broj nezaposlenih raste, investicija nema. No cinizam na stranu, stvarno nije lako branit vrludanje i bezidejnost i potpuno promašenu ekonomsku politiku aktualne Vlade. Jednu stvar vas moram na početku ispraviti a to je, nismo 5 godina u recesiji, 2011. Hrvatska je izašla iz recesije, dva kvartala gospodarskog rasta, za redom drugi i treći su nagovijestili gospodarski oporavak i isključivo pogrešna ekonomska politika i pogrešni potezi aktualne Vlade su nas vratili nazad sad više ne u recesiju nego u depresiju. Upozoravali smo vas u ovoj sabornici prije dvije godine, nemojte spuštati zdravstveni doprinos i podizat PDV. Dvije godine slušamo od Vlade da je evo rasteretila gospodarstvo kroz ispuštanje zdravstvenog doprinosa. Da li to znači sada da će spustiti porezno opterećenje, da li će spustiti PDV ova Vlada ili će zapravo ponovno nakon dvije godine vraćajući zdravstveni doprinos na 15% ponovno uništavati tisuće radnih mjesta, odbit nova investicija i zapravo nas gurnut još dublje u gospodarsku propast. Ja mislim da svi znamo da fiskalne konsolidacije, ja sam siguran bez obzira na to tko je što radio i koje životno iskustvo i radno iskustvo ima u ovoj sabornici ali mi moramo znati i javnost zna da fiskalne konsolidacije nema bez gospodarskog rasta ili bez strukturnih reformi, ili, ili, i. Jedno zapravo gura drugo. Strukturnih ozbiljnih reformi u ove dvije godine nema osim ako ne pričamo o outsourcingu i čistačica i kuharica o čemu se priča proteklih nekoliko mjeseci i to se prodaje pod nekakve strukturne reforme. No da zaključim, dakle pitanje je zapravo vrlo jednostavno. Hoćemo li napokon vidjeti koje je to porezno rasterećenje gospodarstva i ima li ova Vlada ikakvu ideju ili će isključivo najavama novih poreza, ne znam otkuda joj pravo, za 2016.preuzimanje obveze uvođenja novih poreza nastavit uništavati hrvatsko gospodarstvo, zatvarati tisuće radnih mjesta i zapravo gurati investicije u neke države a ne u Hrvatskoj. Hvala.
Odgovor na repliku Igor Rađenović.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Slažem se sa vama gospodine Miloševiću da bez gospodarskog rasta i strukturnih reformi nema fiskalne konsolidacije i sve naprave koje čini ova Vlada upravo je činila u tom smjeru i zato sam i to spominjao. Sad se mi možemo spojiti oko toga. Ja vam kažem da tih mjera nije bilo da bi situacija u brojkama bila i brojkama BDP-a bila daleko lošija. Dakle Vlade HDZ-a što kažete izvršno je kroz jedno tromjesečje, znamo mi šta je cikličko i što nije. Ni jedna godina u zadnjih 4 godine nije bila dakle pozitivna, u zadnje tri godine HDZ-a, sve su bile u dubokom minusu, najveći minus 2009. godine. Ako ste me pažljivo slušali, ja sam i pohvalio zapravo gospodarski program HDZ-a koji je Vlada u kojoj ste vi ako se ne varam sudjelovali i Vlada gospođe Kosor donijela pred kraj dakle svog prethodnog mandata i taj gospodarski program je super, jedan, jedan samo mali problem imamo, to što vi na tom polju, uplašit će se vjerojatno iz razno raznih razloga, da ja sad o tome ne špekuliram. Niste ga ni na koji način željeli, mogli provoditi. I iz tog razloga nam je situacija bila takva kakva jeste. Ne znam što da vam više kažem osim da ćemo mi i dalje ustrajati dakle u naporima da rasteretimo i hrvatsko gospodarstvo sa jedne strane, da uvedemo reda, mislim da sam evo potrošio više od 15 minuta samo ovlast dotaknuo neke točke koje nam jednostavno nisu bile u našem vokabularu prije dvije godine i da je ova Vlada u tom pogledu jest na pravom putu da ovu državu učini boljom i normalnijom. Brojke zasada nisu onakve kakve bi željeli ali ponovit ću brojke nikada nisu bile bliže prosjeku EU a mi koliko god si utvarali da smo veliki i snažni strahovito ovisimo o kretanjima na gospodarskom tržištu, ulaskom u EU još i više. Hvala.
Čut ćemo repliku Bore Grubišića.
Hvala lijepo. Kolega Rađenović, kada se već govori o izlasku iz krize u vrijeme HDZ-a pa mi nismo pa prema izjavi gospodina Sanadera ni bili u krizi. On je rekao da će nas kriza samo okrznuti, dakle tako je to on definirao. No ono što sam htio reći u vezi vaše ove 2,5 godišnje vladavine i kad ste govorili o postignućima i dostignućima te vaše Kukuriku koalicije rekli ste da je to i osnivanje jednostavnih d.o.o., pa onda mogućnost demonstracija na Markovu trgu za razliku od prije, ali neke druge stvari niste rekli. Naime, glavni cilj vaše Vlade su strateške investicije i investicije općenito u Hrvatskoj. Pa ja bih volio da kada bi se vi mogli sada u replici pohvaliti koja je to strateška investicija i koji je to strateški investitor uložio u Hrvatsku tolike novce koliko iznosi za strateške investicije. Naprotiv, na drugoj strani ste javnim poduzećima naredili da investiraju, pa je onda Hrvatska željeznica dvostruko platila održavanje nagibnih vlakova, jedno pod ugovorom o revitalizaciji nagibnih vlakova 20 milijuna kuna a drugo ugovor o tekućem održavanju i to unatraške, dakle 15.4.2013. ugovor a natječaj je trajao do 15.3.2013. i takve se stvari rade da se 40 milijuna kuna izvuklo iz državnog proračuna RH za što? Dakle, fiktivno sklapanje ugovora i to će jednoga dana doći poput ovoga svega što je jučer bilo na bojim se, na klupe sudova. Prema tome, Đuro Đaković, Slavonski Brod, firma koja je ušla zdrava u vrijeme vaše, u vrijeme nastanka vaše vladavine sada je 65 milijuna na papirima u gubitku a kažu ljudi koji se razumiju i to 100 milijuna kuna. pa gdje su, pa normalno da mi ne možemo ići naprijed i da moramo povećavati poreze i ne znam ni ja što sve raditi sa poreznom politikom kada se na ovaj način upravlja javnim poduzećima ili poduzećima u većinskom državnom vlasništvu kao što je Đuro Đaković, kao što su Željeznice, kao što je HEP itd.
Na repliku odgovara Igor Rađenović.
Zahvaljujem potpredsjedniče. A ja za razliku od vas kolega Grubišiću, mislim da se javnim poduzećima i općenito, dakle javnom imovinom i u udrugama, ministarstvima i cijelom, dakle i imovinom kroz Državni ured za upravljanjem državne imovine upravlja daleko bolje nego prije. Ok, možemo govoriti o tome da bi moglo biti još bolje, ali to je pitanje da li malim koracima napredujemo ili ne napredujemo, ja za razliku od vas mislim da tu napredujemo. Da li bi objektivno mogli bolje? Ne znam, gledajući izvana, mislim da da, ali kažem, mnoge okolnosti kolega koji svakodnevno se trude na tom polju, pokazuje da stvari nisu tako jednostavne jer ja često upotrebljavam onu parabolu kada imate tanker sa tisućama tona nafte kroz neki ocean ili more pa onda kada vi zaželite da taj tanker okrenete, da mu promijenite smjer, da on još dugo, dugo kilometra plovi u jednom smjeru, da bi onda u jednom času skrenuo u pravom smjeru. Što se tiče, počeli ste sa replikom da je bivši premijer iz HDZ-a rekao da nas kriza neće ni okrznuti. Da, to je bila tada neodgovorna izjava, ali to je tada bila i jedina izjava iz redova vladajuće stranke, nažalost nije bilo dugo mjeseci pa i godina smo ignorirali tu situaciju i tek sa promjenom i odlaskom toga gospodina su se stvari promijenile, ali kažem, ni onda nismo napravili dovoljno, napravili smo puno na detekciji problema, ali na činjenju i pohvalit ću opet taj program gospodarskog oporavka HDZ-a koji nažalost nije provođen. I to je ta temeljna razlika između lijeve i desne strane ove sabornice i lijeve i desne Vlade. Da lijeva Vlada i želi i pokušava i čini sve da … promijeni … , desna je više jača na demagogiji. Rekao bih još svašta, ali nemam vremena.
Replika, Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Rađenoviću, u svojoj raspravi, meni je drago što su bila svo troje prisutnih potpredsjednika Sabora, meni omiljenih, gospodin Batinić, gospođa Zgrebec i gospodin Stazić. Vi zapravo o temi niste govorili, niti jednu rečenicu niste rekli. Ja sam upozoren barem sto puta kada govorim izvan teme, ali ja se slažem s vašom raspravom, samo sam upozorio potpredsjednike da imaju iste … Rekli ste da je poprilično dobro obavljeno restrukturiranje HŽ-a. Dajte mi recite jedan pokazatelj da se išta na HŽ-u pomaknulo, osim što će vrlo brzo puknuti afera jer će DORH početi baviti restrukturiranjem željeznica što se tamo radi. Samo to vam napominjem, a bit ćemo … novih afera u koje će biti upetljani mnogi koji su u vrhu vlasti. Ova Vlada, nekoliko puta sam čuo, vodi odgovornu politiku. Koji su efekti te odgovorne politike? Barem jedan efekt recite ili je nevažno kako građani žive. Pa čemu Vlada služi? Da uprava državom kako bi građanima bilo bolje, a građanima je sve lošije i lošije. Sve su to što ste vi naveli prazni, to su sve čorci, prazni metci. Ništa se nije pokrenulo u Hrvatskoj. Rekli ste, kada ste govorili o oporezivanju bogatih, oporezivanju kamata, rekli ste jednu rečenicu koju ne mogu shvatiti. O tom, potom. Valjda će se steći uvjeti jednog dana. Kada? Kada HDZ dođe na vlast? Onda će se steći uvjeti. Pa jeste vi ljevica koja bi trebala oporezivati bogate? Ili ste zaboravili uopće što je ljevica? O tom, potom. Znači, nećemo, kada ćemo to, kada bude tri godine i osam mjeseci, onda ćete o tome raspravljati. To će biti još jedna obmana. Prema tome, sve što ste govorili su čorci, a najviše ta rečenica upozorava da ćete o tom, potom govoriti o oporezivanju bogatih.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, Igor Rađenović.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa vidim da me niste baš najpažljivije slušali jer ste rekli da nisam govorio previše o tome, a onda cijelu repliku iskoristili upravo na tom polju jer to jest tema, dakle dizanje prihodne strane i različiti izvori prihoda sa te strane. Govorio sam upravo to da u ovom času i da su to i preporuke i ugovori međunarodnih institucija, da ne idemo jako u rezove u, kažem, trogodišnjoj proceduri prekomjernog deficita, da ne idemo u preoštre rezove … kako ne bi, da nam ne bi lipsalo to gospodarstvo do kraja, a da sa prihodne strane uzmemo prihode tamo gdje ih možemo ostvariti, da bi ušli u ovih 4,5%. I tu sam spomenuo zajednički porez na nekretnine i porez na kamate, da bih ja i moji kolege iz kluba SDP-a bili sretniji da rasterećenje rada ostane, a da teret i financiranje zdravstva i svega drugoga prebacimo dakle na bogate. Kada sam govorio o tom, potom, tu sam primarno mislio na porez na nekretnine jer i vi dobro znate da se sa te strane moraju steći uvjeti, mnogi uvjeti da bi se oni mogli, da bi se taj proračun mogao kvalitetno provoditi. I zemljišne knjige i registri, itd., itd. Slovenija je 10 godina pokušavala uvoditi taj porez pa ga je na kraju uvela polovično, samo na velike investicije i tako. Toliko o tome o tom, potom. Što se tiče HŽ-a, pa ja mislim da je baš na tom području napravljeno puno što se tiče poboljšanja rada samih poduzeća. HŽ infrastruktura ima danas velike investicije. Spominjao je kolega Grubišić prije mene kako je Đuro Đaković u problemima. Imali smo istu tvrtku u Zagrebu, … koji imaju duplo veće plaće od …, od Đure Đakovića, a radi praktički isti posao koji je Vlada subvencionirala godinama. Uz velike vaše kritike proveli smo stečaj nad tim poduzećem, danas je to uspješno poduzeće, ne radi isti broj radnika kao i prije, ali radi i uspije prodavati proizvod koji proizvode. Prema tome, povlačenje poteza očigledno, kratko već ne daje efekte, dugoročno ih mora dati. Hvala.
Replika Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Rađenović, nekoliko činjenica, zašto? Zato što kada polazite od krive pretpostavke onda … do ovoga o čemu mi danas raspravljamo. Prvo, deficit 2008., 0,8% ili 2 milijarde 700. Druga stvar, neistina je da nitko nije rekao da nije počela ekonomska kriza, financijska. Ako vi u 10. mjesecu 2008. dignete osiguranu štednju hrvatskim građanima na 400 tisuća kuna, pa zar to nije jasno da se cijeli svijet trese, a da na takav način želite osigurati. Šta ste trebali reći da je trebalo vikati kriza je, kriza je pa da se sruši bankarski i financijski sektor da ljudi navale na banke onda bi nam bilo bolje, to je to. Druga stvar, netočno je da je 2012.izvršeno najveće smanjenje proračuna. U 4.mjesecu 2009.rebalansom proračuna proračun je smanjen za 8 milijardi kuna. To je to. 4.stvar koja je neistina program gospodarskog oporavka je donesen u 4.mjesecu 2010., rezultat njegov se vidio u 2.i 3.kvartalu 2011.kada smo imali pozitivan gospodarski rast, a 2011.je ukupan taj trend bio minus 0,2%. I vi sada hoćete reći to ste naslijedili da uz sve ovo što ste vi napravili vi ste došli u 2012.do gospodarskog pada od 2% i u 2013.do gospodarskog pada od 1%. Pa to je najveći problem ovoga svega o čemu mi danas raspravljamo ne priznavanje i ne prihvaćenje činjenica, uspoređivanje krušaka i jabuka jer ove stvari ako želite uspoređivati onda morate metodološki se dogovoriti kako ćete to napraviti. Sve drugo to su politikantske rasprave, sve drugo je bježanje od odgovornosti i sve drugo nas dovodi do ovoga gdje danas jesmo, a to je da smo prije 2 godine najprije smanjili doprinose, danas ih vraćamo, a ne želimo priznati zašto nam se to događa. Kada budemo spremni to napraviti onda ćemo govoriti o istim stvarima. Ovako nažalost priča da je neko smanjio ovo ili ono 2009.u 4.mjesecu smanjenje proračuna 8 milijardi kuna.
Vrijeme. Odgovor Igor Rađenović.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Pa prigovorio je kolega Vukšić da me niste opomenuli kada sam govorio da nisam govorio o tome, sada ste propustili kolega Šuker je dobar dio svoje replike govorio oko mojih replika, a ne od onoga što sam govorio tamo, ali dobro shvatimo to kao uvod u temu. Kolega Šuker ja se trudim baviti i govoriti o brojkama koje jesu pa tako ne rabim kao evo i vaš kolega Milošević 0% na razini statističke pogreške izlazak iz recesije i nazvati to izlaskom iz recesije. Te godine je gospodarski pad također bio, niste čuli od mene recimo da govorim da je industrijska proizvodnja narasla u siječnju jer sam svjestan da u jednom mjesecu, a taj podatak je pozitivan itd. da li jedan mjesec ne može biti dovoljan pokazatelj trendova u ekonomiji i upravo i vi i ja dobro znamo da ti trendovi dugoročnije odreagiraju nego što se može ovako kratkoročno gledati. Nisam izrekao neistinu da je ova Vlada najviše smanjila proračun, dakle prijedlog proračuna za 2012.je bio kontrakcija od 5 milijardi na rashodnoj strani. Vaš prijedlog je bio rebalans u 4.mjesecu 2009. O.k. govorio sam o prijedlogu proračuna niste ni vi govorili neistinu da olakšam, ali ne možete reći da moja izjava nije bila točna budući da sam govorio o prijedlogu proračuna. Ali jednako tako i te 2009.godine kada ste vi tako jako napravili kontrakciju na rashodnoj strani imali ste pad od 6,9% pad BDP-a. I jedna od pouka ove Vlade je da ne napravi tako jaku kontrakciju na rashodnoj strani nego napravi samo 0,2 strukturno ove godine, vi to jako dobro razumijete, a da prijedlogom ovog zakona ojača prihodnu stranu upravo to da ne ubijemo gospodarstvo prejakom i prežestokom mjerom rashoda preko noći. Čitava priča provest će se kroz ove tri godine, kroz proceduru prekomjernog deficita i vjerujem da ćemo ući u ove kriterije oko kojih je lijepo govorio gospodin Lesar da su odokativno određeni od strane nekih … savjetnika što mu ja još uvijek ne vjerujem. Hvala.
Posljednja replika poštovana Jadranka Kosor.
Hvala lijepa. Kolega Rađenoviću spominjali ste program gospodarskog oporavka koji je donesen 2010.godine, to je bio program vlade koalicijske vlade to je bio dogovor oko jednog velikog projekta. A javila sam se budući da ste rekli da nisu provedene mjere. Naime, program gospodarskog oporavka iz 2010.jest predviđao tri skupine mjera. Jedna skupine su bile mjere do kraja 2010., druga do ulaska u EU i treća skupina mjera su bile dugoročne. Sve one mogu se i danas ja mislim relevantno staviti na stol i mogu biti program bilo koje vlade. Što se tiče mjera do kraja 2011.dakle do parlamentarnih izbora, sve su provedene. Dakle i početak projekta recimo zapošljavanja po na čelu dva za jedan, ukidanje kriznog poreza, isto tako donošenje Zakona o fiskalnoj odgovornosti i mnoge druge. Jedna nije, to su izmjene Zakona o radu, sami znate što se s tim dogodilo. i danas isto tako imamo jednu neobičnu situaciji, dakle oni koji su tada bili protiv sada su za, oni koji su bili za su protiv, to govorim zbog toga što u ovakvoj konstelaciji gdje se odluke i smjerovi mijenjaju s obzirom na to jesmo li u opoziciji ili smo na vlasti, sasvim sigurno ne mogu dovesti do recimo konsenzusa o mogućim izmjenama zakona o radu. A danas sam već spominjala da sve agencije koje su nam snižavale rejting su govorile upravo o rigidnosti hrvatskog radnog zakonodavstva. I napokon ta 2011. Da, nije bilo rebalansa u toj godini i činjenica da smo tada u proračun uklopili nove 4 milijarde obaveza, što ipak govori o tome da je postojao nekakav program i nekakav rad. A vašu konstataciju doživljavam i evo o programu gospodarskog oporavka i kao kompliment meni koja sam vodila Vladu. Hvala.
Vrijeme. Čut ćemo još i odgovor na repliku, Igor Rađenović.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Odgovornost prema donošenju odluka i ta principijelnost u politici je česta tema i mojih diskusija ovdje i na plenarnoj sjednici i na sjednicama odbora. I ja sam upravo često taj koji poziva na konsenzus i koji pozivam da sa druge strane političke pozornice dođu kvalitetni i dobri prijedlozi. Pa mislim da sam čak i ukoren na prošloj sjednici od gospođe Martine Dalić kada sam pozvao na to dajte recite koji bi vi to mjere poduzeli ne znam ne mogu se više sjetiti oko kojega zakona, pa dajte recite nešto konkretno u tome smjeru. Da, drago mi je da smo prepoznali i evo ja ću opet ponoviti, program gospodarskih mjera bio je dobar. Drago mi je da ste to shvatili kao pohvalu jer to zaista je bila pohvala, vi ste tu uložili očigledno i osobno puno truda, no međutim njegova dinamika kao i svemu u politici barem gledajući izvana bila je nešto slabije postavljena. Sami ste rekli prvi set mjera do 2011., drugi do ulaska u EU, a treći nekada kasnije. Meni je žao što vi osobno niste imali nešto više vremena ne u kontekstu da ste izgubili izbore 2011.nego da ste možda da ste malo prije došli na čelo te vlade pa bi možda taj program imao neku bolju dinamiku jer kažem, svaka vlada će naslijediti neku sljedeću vladu i sa te strane mora preuzeti odgovornost. Kao što recimo evo sada kada sam već preuzeo diskusiju budući da je ovo zadnja pa mogu malu digresijicu napraviti, kao što predsjednik vaše bivše stranke a današnje stranke HDZ-a nije spreman preuzeti odgovornost kao današnji predsjednik barem prema njegovim jučerašnjim izjavama oko ovoga procesa jučerašnje prvostupanjske presude, oko toga da se to njega ne tiče i da su to neki sasvim antihrvatski elementi koji su donijeli pravosudnu odluku. Možda je to jedina točka koja spaja ovu postojeću koaliciju sakupljenu oko HDSSB-a i HDZ-a, a to je da ne priznaju institucije pravne države RH. Hvala lijepa.
Sada oglašavam stanku. Nastavit ćemo u 15,00 sati izlaganjem kluba HNS-a i Joze Radoša.
Kolegice i kolege, nastavljamo sa radom. U ime kluba HNS-a, Jozo Radoš. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine zamjeniče ministra. Evo, jutros je bilo u prijepodnevnom dijelu dosta govora o ovome zakonu, u biti svi se slažu da nekakvog velikog spora oko ove mjere nema, više je to bila refleksija na ono što je bilo, da li je trebalo biti, koji su učinci. Ali dakle, nekakvog veliko osporavanja samog konkretnog ovog zakona, odnosno njegovog najvažnijeg sadržaja, a to je povećanje doprinosa za zdravstveno osiguranje sa 13 na 15% nije bilo. Dakle, prije više od 2 godine Vlada je odlučila u namjeri da potakne razvoj, lakše poslovanje gospodarstva, konkurentnost hrvatskog gospodarstva, time zapošljavanje, rast BDP-a, smanjiti stopu doprinosa za 2% i ovdje su u pogledu učinka te mjere bile vrlo sasvim suprotne zapravo, sasvim suprotni stavovi. Naime, jedan dio kolega je govorio da ta mjera nije dala nikakve navedene rezultate, očekivane rezultate u pogledu dakle povećanja BDP-a, povećanja zaposlenosti, itd., a sama Vlada navodi vrlo iskreno i vrlo otvoreno da navedena mjera nije dala očekivane rezultate i u pogledu povećanja BDP-a, smanjenja deficita i povećanja zaposlenosti. Koji je stvari učinak ove mjere bio na hrvatsko gospodarstvo? To naravno ostaje za analitičare, više-manje, za političare, oni će tvrditi kako kome odgovara, ali nije se moglo ni očekivati od ove mjere da smanji deficit, ova mjera je zapravo sasvim suprotna po svojoj prirodi od smanjenja deficita, ova mjera ako nije praćena ničim drugim, ona zapravo de facto znači, izravno znači povećanje deficita, ali ova mjera očito nije dovela do povećanja BDP-a, povećanja zaposlenosti i to je naravno pitanje objektivnog mjerenja ove mjere. Jedan od kolega zastupnika je rekao da je ova mjera vjerojatno doprinijela tome da poduzeća, neka poduzeća prežive i to je sigurno točno. Ona je omogućila stabilizaciju u nekim poduzećima, lakše disanje, stvaranje stanovitih poslovnih rezervi i tako je sigurno imala pozitivan utjecaj, ali očito nije bila dovoljno snažna da samostalno bez potpore ostalih mjera, ukupne klime u društvu, investicijske klime, pogodnosti, međunarodnih odnosa, itd. dovede do ova dva viša cilja, a to je povećanje BDP-a i povećanje zaposlenosti u RH. No kako god bilo, ova mjera je bila plod hrabre i vrlo jasne namjere Vlade RH da omogući lakše poslovanje hrvatskim poduzećima i ta mjera je sigurno polučila pozitivne rezultate. Naravno ne ostvarivši sve ovo što ovdje piše, a u razgovoru sa poslodavcima to je njihov stav, da im je bilo lakše poslovati, da su mogli sačuvati neka radna mjesta, ali da ova mjera nije bila dovoljna za povećanje investicija i mislim da je ta mjera u ovom vremenu u kojem je bila odigrala pozitivnu ulogu. Pri tome naravno je, budući da je očito zdravstvu ovih 13% izdvajanja nedostatno, došlo do toga da se taj, poslovanje zdravstva pokrivalo iz proračuna RH pa u tom smislu to nije nikako, to je samo obična financijska operacija. Nakon, dakle 2 i pol godine, nakon odluke da se HZZO izdvaja iz proračuna pa ima stanovito nezavisno poslovanje i praćenje toga poslovanja, Vlada se odlučila da povuče tu mjeru i da poveća dakle, doprinos sa 13 na 15% za HZZO. Pri tome je cijelo vrijeme ovdje bila rasprava o tome koliki je dug HZZO-a tako ministar, bivši ministar zdravstva uopće ne, da ne trepne ničim to ne opravdavajući govori kako je dug 4,6 milijardi kuna krajem 2011. godine kao da je to samo po sebi pohvalno. Pri tome od 2000. godine pa i prije toga dugovi Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje iznose od 3 do 5 milijardi kuna i svaki ministar i svaka Vlada samo u biti sanira taj dug, niti jedna ga do sada, uopće nije pokušala u potpunosti pokriti taj dug, to je učinila ova Vlada i to je dio povećanja deficita o kojem govorimo. Što se stanja u zdravstvu tiče, ovo naravno nije zdravstvena politika, ovo je financijska politika. Ono uz sve naše velike ministre, pogotovo one koji su po nekoliko mandata bili na čelu Ministarstva zdravlja ili zdravstva su u biti samostalna sanacija i više-manje zadržavanje toga sustava u zatečenim okvirima. Mi nismo zapravo uopće definirali koju razinu zdravstvene zaštite kao obvezne koju pokriva obavezno zdravstveno osiguranje mi možemo zajamčiti našim građanima nego zajamčimo puno više nego što možemo ostvariti. A onda se događaju ove nus pojave kao što su liste čekanja itd., sa tim pitanjem se zapravo te naše zdravstvene administracije uopće nisu suočavale proteklih godina. Nismo definirali koji je odnos privatnog i javnog zdravstva. Privatno i javno zdravstvo bi trebali biti u uvjetima neke plodonosne pozitivne konkurentnosti da se nadopunjuju i da jedno drugo potiče na rad pod jednakim uvjetima i na kvalitetu. Privatno zdravstvo u Republici Hrvatskoj zadnjih 15-ak godina je zapravo uglavnom bilo samo poluga, poligon za sisanje vrijednosti iz javnoga zdravstva, ono je i po opsegu i po svome mjestu nedostatno razvijeno. A pogotovo nismo razvili sustav više razine zdravstvene zaštite za više novca. Dakle, naš zdravstveni sustav se više-manje svih ovih godina nalazi u istim okvirima i sa istim profilom kao što je i to bilo do sada i to je pitanje koje je zapravo ključno pitanje kada govorimo o zdravstvu i zdravstvenoj politici. Ali ponavljam, ovo nije zakon koji govori o tome kakvo je zdravstvo makar se o njemu može govoriti nego je to pitanje samo financiranja toga zdravstva bez ambicije da definira za da li je naša stopa dostatna, da li ona zadovoljava deklariranu potrebu obavezne zdravstvene zaštite jer to nikada također nismo definirali. Tako da ta velika pitanja zapravo zdravstvenog sustava su tek pred nama. U uvjetima kada je Republika Hrvatska definitivno u poziciji sa svojom odlukom a i dijelom ili velikim dijelom zbog članstva u Europskoj uniji da više ne može sakrivati i preknjižavati svoje financijske obveze kada smo suočeni sa više od 60% duga i kada smo suočeni sa procedurom prekomjernog deficita ovo je bio neizbježan potez. Vlada Republike Hrvatske je naslijedila dug na toj razini da bez rasta bruto društvenog proizvoda apsolutno ništa nije moguće učiniti. Ako hoćete otplaćivati dug onda morate ići u deficit a deficit pokrivate opet sa novim dugom. I mi smo sa tom razinom zaduženosti koju smo naslijedili ušli u spiralu koja se može riješiti samo ili drastičnim smanjivanjem potrošnje, što je Vlada učinila samo u prvom koraku zaustavljanja rasta potrošnje ali ne i njenog drastičnog smanjivanja ili naravno bitnog povećanja prihoda što se nije dogodilo. U takvim okolnostima Vlada se odlučila za ovaj potez, jedini mogući. To nije pitanje ovih ili onih politika, to je pitanje golog održavanja državnog proračuna. Kažu kolege, pa vi ne vodite brigu o socijalnoj politici, o mirovinskoj politici, pa ukoliko dođe do pada proračuna onda nema više niti jedne politike, nema ni socijalne politike, nema ni obrazovne politike, nema ni mirovinske politike. Dakle ovo je nužni potez da bi se uopće došli u situaciju da možemo održati javne financije i to je razlog zašto Klub zastupnika HNS-a podržava ovaj prijedlog. Naravno nadajući se da sve strukturne mjere koje se poduzimaju i koje je Vlada već poduzela da će dovesti do jedinog zapravo prihvatljivog i dobro došlog rješenja za izlazak iz ove spirale duga i deficita a to je povećanje bruto društvenog proizvoda odnosno povećanje broja zaposlenosti koji ga treba pratiti. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo dvije replike. Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Kolega Radoš, rekli se da Vlada, da ako hoće otplaćivati dug morati će u deficit. Jedna totalno kriva definicija jer taj dug je već bio u deficitu i već je uračunat u ukupni javni dug. Dakle otplata duga nije novi deficit. Novi deficit može biti eventualna razlika u kamatama ako se zadužite po nepovoljnijoj kamatnoj stopi. Prema tome, na takav način gledati onda nas dovodi do rasprave koja nas neće odvesti nigdje. Isto tako kada govorimo terminološki o tome što je dug, što nije dug, jer u zdravstvu imate jedan fenomen. Oni su imali jedan iznos koji su oni zvali rijersi i ako sljedeće godine se to nije povećalo onda im se nije povećavao javni dug. Međutim, imate nešto dug i dospjele i ne dospjele obveze. I to u zdravstvu treba razjasniti. I ja se iskreno nadam da sada kada bude bio rebalans proračuna da će nam onda Ministarstvo financija i Ministarstvo zdravlja predočiti koliki je u ovom trenutku dug u zdravstvu, da konačno znamo da se mi tu u ovom saboru ne prepucavamo. Druga stvar, Vlada nije podmirila dugove u zdravstvu u 2012.-2013., to se vidi iz ovog rebalansa proračuna jer na poziciji HZZO-a imaju dvije pozicije, jedna je dug iz prethodnih godina, mislim da je negdje milijardu i 300, milijardu i 400 milijuna, a isti takav ili nešto manji iznos je za dug iz prethodne godine. Prema tome, ako je prošle godine podmiren dug onda mi nije jasno što to znači dug iz prethodne godine. Druga stvar, što znači sanirati dugove iz prethodne godine, a u tekućoj godini ići ponovo stvarat dug. To znači da naprosto nismo si u stanju osigurat dovoljno sredstava jer već i 2014. godina nas vuče u novi dug koji će se opet morat u nekim drugim trenucima sanirati.
Hvala. Odgovor, kolega Radoš. Izvolite.
Pa možda jedan od problema kolega Šuker u kojima se mi nalazimo je to što financijaši uvijek nađu načina da stvari ne sagledaju na pravi način nego knjiženje i saldiranje biva važnije od stvarnih odnosa. Naime, vi se slažete sa mnom da je dug za povratak glavnice i kamata dug i da taj dug ovisi o prihodima države. Naravno da ovisi ako i dijelom naravno zaduženja i ako niste dovoljno smanjili rashode vi ćete dijelom iz prihoda morati vraćati i dug i time ćete povećavati deficit. Da bi pokrili deficit morate se ponovo zaduživati. To je vrlo logično, to je spirala u kojoj se mi nalazimo, a vi to možete kao bivši ministar financija drugačije zvati, ali to je tako i mi smo se našli u poziciji da smo u toj spirali duga i deficita otišli izvan okvira koji se mogu riješiti samo ili drastičnim smanjivanjem potrošnje jer dug moramo vraćati, s time ćemo se složiti, to je valjda jedino pitanje oko kojeg se slažemo, ili pak bitnim povećanjem prihoda što se nije dogodilo nijedno ni drugo. Prema tome dug je logično, vrlo prirodno, blisko vezan uz proračun, osim u nekim čudnim tehnikama knjiženja. Što se tiče duga zdravstva za ovu i prošlu godinu, očito je Vlada nešto učinila, ona je sanirala dug za prethodne godine, ali očito nije pogodila troškove zdravstvenog sustava i tako se svake godine generira novi dug. Ono što je pred nama je da definiramo potrošnju zdravstvenog sustava i uravnotežimo prihode tako da ne stvaramo ponovo svaki novi dug. Ovim okolnostima vi sanirate dug ove godine, iduće godine vam se pojavi novi dug.
Hvala. Sljedeća replika Branko Vukšić, izvolite.
Uvaženi kolega Radoš, ja ću krenut malo i od ove vaše replike, rečenicu koju ste rekli dug moramo vraćat, valjda se s time slažemo, tu ste mislili na gospodina Šukera. Međutim u zadnjih 10-tak godina je napisano … studija, objavljeno je više knjiga, ekonomista pa i nobelovaca i objavljeno je u Hrvatskoj, znači na hrvatskom jeziku koji se pitaju treba li dug vraćati. Prema tome, nije to ovako kao nožem odsjeći ta vaša rečenica i to je jedino ispravno jer pitanje je kako su se koje zemlje zadužile, koje su kamate, ali ovo nije za repliku. Ne možemo ovo raspraviti u replici. Mislim da ste govorili u samom početku o tome da li je smanjenje s 15 na 13% ili povećanje s 13 na 15% doprinosa u zdravstvu obična računska operacija. Ja mislim da to nije obična računska operacija, pa ono što se nije našlo u zdravstvenom sustavu nadoknadit će se iz proračuna jer te milijarde nisu ušle u proračun. To jest proračunska rupa. Ona bi bila daleko manja da su se pokrenule investicije kao što je bilo obećano da će se pokretati investicije, da će se otvoriti nova radna mjesta jer čim će se otvoriti investicije … su pokrenuti, onda će se i otvorit nova radna mjesta i niti funkcionira zdravstvo. Znači da je donijeta jedna pogrešna odluka koje su dalekosežne i mučne posljedice i sada osjećamo, osjećat ćemo još i godinama.
Hvala. Odgovor, kolega Radoš.
Pa kolega Vukšić, vjerujem da postoje teorije o tome da li treba vraćati dug ili ne, ali ukoliko zemlja želi sačuvati svoj ugled i svoje normalno funkcioniranje onda to pitanje ne postoji. To pitanje se postavlja za one zemlje koje su tako duboko pale da možda nevraćanjem duga i njegovim otpisom dolaze u povoljniju poziciju, ali nadam se da Hrvatska nije na tom putu i niti jedna naša Vlada do sada nije razmišljala o tome da ne vraća dug jer bi to značilo zapravo slom zemlje pa onda šta nakon toga bude. Mi još nismo na tom putu tako da razumijem teoriju, ali to što se Hrvatske tiče nasreću još nije aktualno. Kada sam rekao da je ova operacija povećanja i smanjivanja doprinosa što se tiče zdravstvenog sustava obična matematička operacija, to je što se zdravstvenog sustava tiče uglavnom istina jer ako nismo imali tih 15 nego 13% onda smo razliku nadoknađivali iz proračuna iz ostalih poreznih prihoda. Prema tome, za zdravstveni sustav je to u velikoj mjeri neutralna ali nije neutralna što se tiče iznosa toga novca. Dakle radi se oko 2,5 milijarde kuna i nije neutralna na učinke koje je imala na olakšavanje poslovanja poduzeća u Republici Hrvatskoj. Oko toga ne postoji suglasnost to je teško izmjeriti, ali ja sam uvjeren i u razgovoru sa poduzetnicima sam dobio potvrdu toga uvjerenja da je ta mjera njima bila itekako od velike koristi jer im je omogućila lakše poslovanje, stabiliziranje financija, stvaranje stanovitih rezervi. Ali na žalost nije bila dostatna za investicije i za rast.
Hvala. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Ivan Šuker, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine zamjeniče, gospođo pomoćnice, kolegice i kolege. Pa evo nema nas baš previše, iako bih ja ovaj zakon nazvao poprilično kontraverznim iz razloga što je donesen pod jednim uvjetima. Ja ću pročitati samo, citirat ću gospodina Lalovca. On je tada davao obrazloženje u ime Vlade i četiri zakona su u paketu obrazloženi. Ja se sa ovim obrazloženjem u potpunosti slažem. Kaže veli porezna reforma je prvi stup cjelokupne reforme i ona sama od sebe ne znači mnogo ukoliko se, ukoliko ne privučemo i ne pokrenemo investicije, te ukoliko ne provedemo strukturne reforme. I ovo je odgovor zašto se ide u izmjene ovoga zakona. Jer da se ovo dogodilo onda mi ne bi bili u situaciji u kakvoj jesmo. Dakle, da puno ne pametujemo i puno ne mudrujemo. I naprosto ovo je kritika Vladi ne Ministarstvu financija. Jer oni koji su trebali poduzeti određene reforme da se na rashodovnoj strani dogodi smanjenje istovremeno oslobađanjem prostora za investicije došlo bi do povećanog poreznog prihoda temeljem postojećih stopa i onda bi rezultat bio malo drugačiji. Dakle, nije postojala suvisla politika jer ova četiri zakona ako ih gledamo skupa su teška negdje oko 5 i pol milijardi kuna. Znači dizanje stope PDV-a za dva postotna poena je negdje na razini 2 milijarde i 700, 2 milijarde i 800 pa smo tu nekim egzibicijama u izmjeni razreda, u oporezivanju poreza na dohodak u principu sve plaće iznad 5000 opteretili sa većim porezom. Isto tako, uvođenjem poreza na kapitalnu dobit i oslobađanjem od reinvestiranja se isto dogodilo određeno prelijevanje sredstava. Međutim, ono što je, što ovaj zakon čini kontraverznim. Dakle, cijelo vrijeme se želi reći da se gospodarstvu dalo 2 milijarde i 400 godišnje ili u 2 godine negdje oko 4 milijarde. Međutim, kad pogledate koliki je efekat toga i da gospodarstvenici to nisu prepoznali onda je očigledno ta namjera predlagatelja zakona bila promašena. Zašto? Prosječna plaća bruto u Hrvatskoj je negdje 6, 6 i pol tisuća kuna recimo, iako je ona na žalost manja za ovaj dio. Ali recimo neka je 6000 kuna. Zdravstveni doprinos ovo smanjenje 2% vam je 120 kuna puta 12 mjeseci to vam je 1440 kuna. I sad kolegice i kolege koliko mi u Hrvatskoj imamo poduzeća koji imaju preko 20 ili 30 ili 50 zaposlenih? Za 50 zaposlenih vam je to 70000 kuna. Recite mi šta netko tko ima 50 zaposlenih može napraviti sa 70000 kuna? Ne može napraviti ništa. I vi jedan iznos od 2 milijarde i 400 kad raspodijelite na par stotina tisuća subjekata koji su obveznici uplate zdravstvenog doprinosa jer zapošljavaju nekoga u principu ne dobijete ništa. Međutim, kad to imate skupa onda te dvije milijarde i četiristo izgledaju puno. Dakle što je ovaj zakon trebao donijeti? Trebao je donijeti smanjenje cijene rada, povećati konkurentnost hrvatskog gospodarstva, pad nezaposlenosti i rast bruto domaćeg proizvoda. Tako je bilo rečeno kad se zakon donosio. Ništa od toga taj zakon nije postigao. Međutim, dogodilo se nešto o čemu danas nitko nije htio ovdje govoriti jer se svi bave nekakvom velikom politikom. Hrvatska država se s osnova ovog smanjenja doprinosa u protekle dvije godine morala zadužiti za dodatne 4 milijarde kuna i to sa rokom na 8 ili 10 godina. To zaduženje je bilo uz kamatnu stopu 6, 6,25%, uzmimo 6 jer će nam biti lakše računati i na 8 godina računajte. 4 milijarde puta 6 to vam je 240 milijuna puta 8 godina. To vam je 2 milijarde kuna će ova jedna promašena egzibicija koštati porezne obveznike Republike hrvatske. I to je jedina istina. Sve ovo drugo su priče za malu djecu, ništa drugo. Mi smo se dakle sa osnova ovog eksperimenta morali zadužiti 4 milijarde kuna, morali. Jer inače ne bi pokrili ovo sve skupa što se pokriva. Međutim, da smo se držali Zakona o fiskalnoj odgovornosti i to je ono što sam ministru rekao jutros i on je rekao da će to ispraviti i ja se nadam da hoće, da ovakvi prijedlozi zakona imaju svoju procjenu fiskalnog učinka što će se dogoditi vjerojatno se ovakve stvari ne bi dogodile. Međutim, kolegice i kolege ja bih htio upozoriti na još nešto. Nas za dva ili tri mjeseca čeka novi rebalans proračuna u kojem će se iz pozicije Ministarstva zdravlja morati izdvojiti onaj dio koji se odnosi na Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje. E sad gledajte. Prihodi Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje prema važećim propisima su prihodi od zdravstvenog doprinosa i prihodi od doprinosa za one nezgode na radu itd. To je negdje oko 650 milijuna, znate da smo onaj zavod osnovali. I još imate odredbe Zakona o zdravstvu da se iz državnog proračuna podmiruju obveze zdravstveno neosiguranih osoba, dakle onih osoba koje temeljem zapošljavanja ili nečeg drugoga ne ostvaruju pravo na zdravstveno osiguranje. Dakle, taj iznos prema postojećem zakonodavstvu vam iznosi negdje oko 5 i pol milijardi kuna. Tih 5 i pol milijardi kuna će se morati osigurati u državnom proračunu. Od ovog doprinosa će se prikupiti 19 milijardi kuna, 20. Znači proračun za zdravstvo će biti 25 milijardi kuna. Ili Vlada ima namjeru mijenjati onaj članak kojim se iz državnog proračuna moraju pokriti troškovi zdravstvenog osiguranja za one koji po ni jednom osnovu nemaju pravo na zdravstveno osiguranje pa će taj iznos izgledati drugačije. I možda bi bilo bolje da s obzirom da najveći praktički zahvat u poreze je ovo da smo u ovom rebalansu proračuna imali između ostaloga i prijedlog u kojem će HZZO biti izdvojen ako je već donesena takva odluka da će to biti 1.07. onda je to trebalo predložiti ovim rebalansom proračuna pa da se vidi u principu što to u konačnici znači za porezne obveznike jer naprosto dugove morate platiti pa plaćali vi njih ovako ili plaćali vi njih onako. Što se nama dogodilo u zdravstvu? Dakle, nama se u zdravstvu dogodilo da su nas uvjeravali da će sa milijardu i 100 milijuna kuna sanirati županijske bolnice. Na kraju od tih milijardu i 100 milijuna nije niti 50 milijuna završilo u županijskim bolnicama. Taj projekat je praktički ostao visjeti u zraku. 2012. i 2013. nas se uvjerava da se saniraju dugovi u zdravstvu iz prethodnih godina. Pa sad se postavlja jedno elementarno pitanje, ako se ukupan proračun zdravstva nije povećao značajnije, povećao se možda ili smanjio za 100-njak ili 200 milijuna, a govori se da se godišnje stvarao minus od 2, 3 milijarde kuna onda mi nije jasno ako pokrijete dug, a niste osigurali veća sredstva ili niste sustav doveli u situaciju da funkcionira jeftinije kako mislite sljedeću godinu funkcionirati ako niste povećali prihode HZZO-a tj. ustanova koje … [[Govornik se ne razumije.]] zdravstvene usluge? Dakle, to je elementarno pitanje, a ne ono kako kolega Radoš kaže knjigovodstvo. To je životno pitanje. To nije ovakvo ili onakvo pitanje, jer ako vi ste bolesni ili je netko bolestan od vaših ukućana i ako zbog ovakvih ekshibicija u zdravstvu koje se u tom trenutku provode morate na nekakav pregled čekati 300 ili 400 dana onda vam bogme nije nimalo svejedno i onda ste spremni platiti ne znam koliko samo da se možete pregledati i da možete vidjeti što se događa s vašim zdravljem. I upravo zbog te osjetljivosti dakle ovoga o čemu mi govorimo mislim da smo olako pristupili raspravi o ovoj temi, da smo olako prešli preko toga da ova jedna pogrešna procjena i ocjena će nas u konačnici koštati negdje oko 2 milijarde kuna s osnova plaćenih kamata jer mi smo se morali zadužiti za ovaj iznos da bi pokrili to u protekloj godini. Nažalost, nisu se dogodili oni efekti. Mi danas imamo pad BDP-a, imamo rast zaposlenosti i što je najveća tragedija uz rast nezaposlenosti imamo smanjenje zaposlenosti. Imamo enormni rast javnog duga i imamo enormni rast deficita. Nikada Hrvatska država nije imala ovako visok deficit. I kolegice i kolege što je najopasnije kod deficita te 2014.? On je isključivo posljedica poslovnih događanja koji se događaju u 2014. Možemo govoriti da je u 2011. dodana brodogradnja pa je to toliko napuhano ali te godine se nije trebalo zadužiti za taj iznos i vratiti taj dug brodogradnji nego kako bude dolazio tako će se vraćati. Samo što se knjigovodstveno prikazalo to tako kako je. Dakle da završim, nažalost kad se ide u ovakve velike porezne reforme onda se naprosto ne može dogoditi da se zakoni u dvije godine mijenjaju po nekoliko puta jer to stvara jednu veliku nesigurnost i bez obzira što smo bili protiv smanjenja stope s 15 na 13% zbog toga što želimo jasno pokazati na promašenu politiku ove Vlade mi ćemo biti protiv ovoga prijedloga zakona.
Hvala. Prelazimo na replike. Branko Vukšić, izvolite.
Uvaženi kolega Šuker, ona rečenica rekao sam ti ili rekli smo vam onima kojima to govorite ide na živce, a nama ništa ne koristi. Mi smo prije dvije godine digli graju protiv smanjenja za 2 indeksna poena doprinosa. Ovo što ste govorili u svojoj raspravi, pojasnili ste raspravu, nadovezali se na gospodina Radoša i u potpunosti se s vama slažem kad ste rekli da to nije obična administrativna mjera. 4 milijarde nedostaju. Mi smo 4 milijarde se morali kao što ste rekli zadužiti. I sad je pitanje tko će to za to ispaštati? Neke druge generacije koje će vraćati dugove. Ne možda taj, neki drugi dug. Zemlja je zaduženija za 4 milijarde kuna koje se nije trebalo zadužiti te 4 milijarde. I kad se to sad tumači, čitavo vrijeme se danas iz pozicije vlasti nam se pokušava reći, čak ne kažu čujte oprostite da mi smo pogrešno procijenili. Ne, ova Vlada odgovorno vodi politiku. To se tako zove. Oni su odgovorni za 4 milijarde duga koje će plaćati ne oni nego generacije iza njih. Tako znači odgovorno voditi politiku, fiskalnu politiku. Tko će odgovarati za te dugove? Zašto se tako naprečac, zašto se nikad nije nitijedna analiza se nije donijela kad se smanjivalo nego samo se reklo ne, to će živnuti nakon ovog smanjenja će živnuti gospodarstvo. Sad se nije to dogodilo i da netko kaže da, pogriješili smo, ništa drugo. Ne, nije se pogriješilo, dobro se radilo i dobro se kad se zadužuje jer kao što kaže prije kolega samo neozbiljne zemlje ne vraćaju dugove. Pa zato nije, Argentina recimo je neozbiljna koja se izvukla pa je Island neozbiljan pa Brazil neozbiljan. Ne postoji samo u teoriji, u praksi postoje i otpisuju se dugovi i pregovara se o dugovima. Samo zemlje koje imaju slabu pamet i lošu politiku misle da sve trebaju vratiti.
Hvala. Odgovor, kolega Šuker.
Kolega Vukšiću, oprostite vi ste pogriješili za 50%. Nije dug narastao za 4 nego za 6, jer još imate 2 milijarde kamata. I sad se sjetite one priče nama troškovi kamata rastu zato što je netko nešto … [[Govornik se ne razumije.]] kamate su već uračunate. Međutim, svake godine je od ove godine nadalje negdje oko 240 milijuna na poziciji troškova kamata je s osnova ovog eksperimenta. I to je činjenica. Dakle, ovaj eksperiment nas košta 6 milijardi kuna koje da smo ostavili nijedan gospodarstvenik ne bi zaplakao zbog toga da se ova mjera nije primijenila. Ja sam radio pokuse na, tako izračune, simulacije na dvije velike tvrtke koje imaju preko 20 tisuća zaposlenih. I kad uzmemo ono što im je uzeto pravo temeljem PDV-a, obračuna pretporeza itd. što su im povećane stope poreza, ustvari smanjili su se oni razredi za obračunavanje po pojedinoj stopi i neke koje nisu povećanje PDV-a uračunali u cijenu nego su to po ovoj godini prevalili na trošak ovoga vlastitog prihoda i koliko su manje morali platiti zdravstvenog doprinosa, onda su sve te tvrtke u prosjeku 150, 200 milijuna u konačnom saldu gledajuć minusa. Međutim, kolega Vukšić sjećate se kako su se hvalili kako su smanjili poziciju na plaćama u 2012. a znate koliko se samo s ove mjere odnosi na 2012. preko 300 milijuna kuna a negdje oko 500 milijuna kuna se odnosi na 2013. i to vam je u principu smanjenje mase plaća. znate šta? Vele narod uvijek će se istina saznati jer svaka cica dođe na kolica, tako i ovo, ne možete pričati ovako, kad-tad vidite što se događa jer ako će u rebalansu proračuna ove godine 240 milijuna trebat osigurat zbog toga što se povećava doprinos onda isto tako u ukupnoj masi sredstava za plaću u 2012., 2013. smanjen ovaj iznos za ovaj iznos što se smanjio i u principu najveću korist od ove mjere je imala Vlada RH jer s tog osnova u protekle dvije godine bi imala manji deficit negdje oko 750 milijuna.
Hvala. Sljedeća replika Jozo Radoš. Izvolite.
Kolega Šuker, u više navrata govorite o zaduženju koje je Vlada morala učiniti u iznosu od 4 milijarde kuna, a pri tome zaboravljate da je vanjski dug RH odnosno dug RH u međuvremenu porastao sa 18 milijardi eura na 43 milijarde eura, govorimo o ukupnom dugu RH ne o javnome dugu. Pri tome u tom udjelu drastično rastao javni dug. Posljedica svega toga da ovih godina dakle 2012., 2013. za glavnicu moramo godišnje vraćati negdje oko 20 milijardi kuna a za kamatu negdje oko 10 milijardi kuna. To je plod politike koju je vodila Vlada u kojoj ste vi bili ministar financija i sad to zaboravljate a ovdje naglašavate to zaduženje od 4 milijarde kuna. ponavljam godišnje ovih godina, 2012. i 2013. RH zbog velikog javnoga duga, dakle duga države mora vraćati 20 milijardi kuna glavnice i 10 milijardi kuna kamata približno. Što se tiče vaše glavne, kako s tim ste počeli raspravu da ova mjera nije dovela da ni do povećanja konkurentnosti ni do smanjenja cijene rada niti do povećanja zaposlenosti niti do rasta BDP-a. S ove druge dvije stavke nažalost se moram složiti jer to pokazuju podaci, dakle nije došlo do povećanja BDP-a i nije došlo do povećanja zaposlenosti, ali sigurno je došlo do smanjenja cijene rada jer to smanjenje je matematičke prirode za 2% i8 sigurno je došlo do povećanja konkurentnosti. To nažalost nije rezultiralo i sa ova dva pozitivna pomaka, nije došlo do povećanja zaposlenosti i nije došlo do rasta BDP-a jer ta mjera sama po sebi očito za to nije bila dovoljna. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor, kolega Šuker. Izvolite.
Kolega Radoš, nije dobro ulaziti u rasprave gdje niste doma. Jer ukupni javni dug RH je 200 milijardi i točno se zna koliko milijardi otpada na 4 godine koalicijske Vlade i na ove dvije godine, zašto? Pa zato što smo mi u ovom Visokom domu usvojili proračun i izvršenje o proračunu i javni dug je rastao za koliko je deficit, doduše vama je taj javni dug bio smanjen za prodaju INE, 25% u prve dvije, tri, četiri godine mandata, bio vam je smanjen za prodaju kontrolnog paketa HT-a, za prihod od prodaje Privredne banke i za prihod od prodaje Riječke banke a to vam je opet skoro nekakvih 7, 8 milijardi kuna pa ne bi bilo 80 nego bi bilo 90. Dakle to je što se tiče javnog duga i prema tome nemojmo tu glorificirati jer gledajte mi smo izglasali proračun u kojem smo rekli da će biti 13 milijardi, međutim, deficit za prošlu godinu će biti 17 milijardi i prema tome s obzirom da RH nije prodala imovinu, jedini način i mogućnost financiranja deficita je zaduženje. Prema tome, javni dug RH samo s osnova opće države ove godine raste, zapravo prošle godine raste za 17,5 milijardi a ove godine će rasti ako bude ovakav prema ovom rebalansiranom proračunu za 13,5 milijardi i znači samo ovaj proračunski dio kad dodat onih 10 iz prethodne godine za ove tri godine će vam narast preko 40 milijardi kuna, preko 40 milijardi kuna. Prema tome nemojmo se igrati, a kolega Radoš vama čisto za informaciju, 2008.udio Hrvatske javnog duga u BDP-u je 28% a deficit državnog proračuna je bio 0,8% ili 2 milijarde i 800. To je bila godina prije krize. Prema tome, nemojmo da bi opravdali neke loše poteze se baviti s egzibicijom ako naprosto nisu istina zbog hrvatskih građana jer nekoliko puta je bilo javno publicirano da od ovih 200 milijardi javnog duga se točno zna na koga koliko otpada. Ajmo uzeti sve proračune, zbrojit, vidjet koje su se prodaje događale u međuvremenu i to je to. Prema tome nema potrebe da se mi politički prepucavamo.
Hvala. Nadica Jelaš replika, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Kolega Šuker, vi ste u svojoj raspravi označili ovaj zakon kao kontradiktoran, zapravo i za onaj prvi ste rekli da je kontradiktoran pa onda slijedom toga i ova izmjena. Dakle, rekli ste da smanjenje stope doprinosa za zdravstveno osiguranje nije polučilo nikakav efekt za poslodavce pa ste to čak ilustrirali jednim primjerom, rekli ste da smanjenje doprinosa od 2% za poslodavca koji zapošljava ne znam koliko radnika i da je taj efekt 70 tisuća, da to zapravo poslodavcu nije značilo ama baš ništa. Dakle, ova mjera jest išla za smanjenje ukupnog troška rada i za povećanje konkurentnosti samih poslodavaca. Međutim, možemo iz ovoga kako ste vi postavili cijelu stvar reći da ako smanjenje doprinosa nije rasteretilo trošak rada odnosno bruto plaću poslodavca ili ako poslodavci to nisu prepoznali kao mjeru u tom smislu, dakle tog vraćanje doprinosa sa 13 na 15% također neće osjetiti. Dakle ako nije bilo toga da osjete efekte smanjenjem stope doprinosa sa 15 na 13% onda neće osjetiti niti dodatno opterećenje vraćanjem s 13 na 15%
Hvala. Odgovor, kolega Šuker. Izvolite.
… [[Govornik se ne razumije.]] kolegice Jelaš da vi uz ovaj prijedlog zakona imate povrat poreza na dohodak na staro, da imate povrat PDV-a s 25 na 23% i da u PDV-u date mogućnost da se odbije pretporez, onda ovi poslodavci uopće ne bi osjetili ovo. Zašto? Zato što bi sa ove dvije mjere dobili puno više nego što bi morali platiti sa ovom mjerom. Dakle ja sam vam govorio o paketu od 4 zakona jer ovaj zakon ne možete gledati izdvojeno i zato jesam rekao da je on kontraverza, upravo zbog toga jer oni zbog kojih je donešen ga nisu prepoznali kao nekakav poticaj i dao sam vam primjer na plaći od 6 tisuća kuna bruto, dakle to vam je 120 kuna puta 12 mjeseci, to je 1440 kuna. I uzmite nekakvog malog ili srednje poduzetnika ili obrtnika koji zapošljava četvero ili petero ljudi, to je 7 tisuća kuna, a sa 7 tisuća kuna nažalost mu ne možemo pomoći ništa, ali u nekakvim, ali pogledajte koliko su ove mjere donesle. Pa samo odbitak pretporeza za aute je u državni proračun donio preko 600 milijuna kuna, nemogućnost odbitka. Stopa PDV-a, mnogi su trgovci i svi oni koji vrše usluge zbog konkurentnosti nisu povećali značajnije jer bi se povećao iz toga osnova, daleko više prihod nego što je, a i tu su nešto izgubili jer su na račun svoje vlastite akumulacije, cijene praktički smanjivali. Dakle, ja vam govorim o paketu zakona. Ako ćemo gledati izdvojeno pa logična stvar da će to biti trošak poslovanja jer gledamo izdvojeno, ovo je novi porez, ovo je povećanje poreza. Ako gledate izdvojeno, a to je naprosto tako jer ako netko mora platiti sada tih 120 kuna više, onda mu je to novo povećanje. Jer gledajte, vi dobro znate da je u svim govorima ministar financija govorio da će u ovoj i sljedećoj godini tu stopu smanjiti za dodatna dva postotna poena, ali ključnu stvar što nitko ovdje od vas ne želi reći, ja ću ovdje reći otvoreno. Ovaj paket nije kompletan, … nisu još porez na nekretnine, … pobrat 7 milijardi kuna. E sad se postavlja pitanje da li hrvatski građani imaju tih 7 milijardi kuna koji su trebali platiti porez na nekretnine? Ili na imovinu.
Hvala. Hvala. Nastavljamo sa raspravom. Boro Grubišić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kaže profesor koji je za neke od dvojbenih stavova, profesor Kulić, da je kriza poželjno stanje jer omogućava da se pravodobno postavimo spram života i budućnosti jer se krizna stanja uvijek rješavaju na u naprijed mišljenoj istini. Kriza ima doduše i razvodnu i razvojnu ulogu, a mi smo se izgleda prepustili onoj razvodnoj ulozi, a ne razvojnoj ulozi. Dakle, kriza može biti i poticajna da bismo mislili i osmislili kako izići iz krize. Nama su najprije punili trbuh i praznili mozak preko kredita i kartica, a danas kada nam prazne trbuh, mozak nema čime reagirati i tako evo, imamo silne poteze ove Vlade koja jedan dan, kako sam već rekao, zahvaća u novce sveučilišta od milijardu i pol kuna, pa kaže neće. Jedan dan zahvaća u firme od, dakle javne tvrtke da uzme novce pa onda stvara porez ili predlaže porez na nekretnine, drugi dan nema poreza na nekretnine. Pa onda jedan dan kaže da će biti outcourcing bolnica i još nekih drugih ustanova pa onda neće biti outcourcinga bolnica. Radna obveza liječnicima propisana pa onda skinuta, i tako sad me vidiš, sad me ne vidiš. I tako ove dvije i pol godine vlada ova Vlada koja zapravo se očito nije shvatila da u krizi postoji mogućnost razvoja nego se prepustila upravo takvoj jednoj, da kažem jednom razornom mehanizmu. No danas raspravljamo zapravo o nečem drugom, ali sve se … što bi rekli Zagorci i ovoga, dakle Zakon o doprinosima gdje se doprinos koji je bio propisan s 13% vraća na 15 iako smo zbog dugova u zdravstvu podigli kredite, plaćamo za njih, ne znam, 6, 7, 8% koliko već kamata pa smo umjesto onoga što smo mogli dobiti putem doprinosa sada skupo platili za ove dvije godine kako je taj doprinos bio smanjen sa 15 na 13%. I što ćemo sada dobiti nakon što se ponovo uvede tih 15%, ma dobit ćemo isto što se dogodilo i prije, dakle na kraju godine će biti zdravstvo opet u gubitcima i morat će se opet taj 19., odnosno jedan od 20 ministara, dakle opet pokrivati iz, da kažem, Ministarstva financija, ako bude dobre volje. Bivši premijer je rekao da će nas kriza samo okrznuti. Zanimljiva je to bila izjava 2009. godine i da mi nećemo imati nikakvih problema sa krizom i sa recesijom jer to je svjetski proces koji će pored Hrvatske proteći kao meteorit pored zemaljske kugle kada negdje iz svemira stiže, dakle on će nas možda samo malo okrznuti. No nije se to dogodilo, nego je upravo, evo ovih dana se pokazuje da i već, koliko, šesto tromjesečje, … koje, pada sve što ne bi trebalo padati, kako reče netko ovdje. Pad izvoza, pad BDP-a, pad proizvodnje, par potrošnje, a rast, rast je samo državnih troškova i rast nezaposlenosti. To je jedino što u ovoj državi da zapravo raste. E sada, bi li se državni troškovi, kako ovdje reče ministar, mogli rezati, mogli smanjiti? Pa bi ako bi bilo dobre volje i hrabrosti za korijenite, ja neću reći strukturne, to mi je ta riječ već dosadila kao i riječ transparentno, dakle korijenite reforme. Tih reformi nema, svi ostaju na svojim mjestima, nema smanjivanja broja zaposlenika, nego ćemo na neki način tako napraviti da svima nešto malo smanjimo pa da budu, eto, vuk siti, koze na broju. Bilo bi i to čak dobro da nema drugih pojava u ovome društvu gdje se naređuje od strane Vlade ili zamjenika i predsjednika Vlade i samoga predsjednika da se krene u investicije. A onda oni koji nemaju ideje ili pak mogućnosti da investiraju izmišljaju investicije kao na željeznici, kako reče kolega. Na željeznici dva puta po 20 milijuna kuna izmišljaju javne natječaje, pa ja čak imam i ugovore broj 10/13 i broj 33/13 dakle fiktivne retroaktivne čak i retroaktivne ugovore gdje se unazad javlja na natječaj i uzimaju se novci iz državne riznice kako bi se prikazalo da postoji investicija na željeznici koja kaže "za usluge tekućeg održavanja željezničkih vozila po prijeđenim kilometrima", a drugi ugovor je "za uslugu revitalizacije 6 nagibnih vlakova". A usluge su po sadržaju jedne te iste. Dakle jednostavno nevjerojatna stvar. Ma nije samo to jedina stvar koja na HŽ-U počevši od prodaje 400 vagona HŽ Carga jednoj privatnoj firmi, zanimljivo, dakle prodaješ svoja sredstva kako reče kolega Žagar, svoja vlastita sredstva za rad prodaješ. Valjda da bi umanjio vrijednost kako bi mogao nekakav Gruio iz Rumunjske za što manje novaca. Nevjerojatno što se radi. Ovih tisuću i koliko, ne znam više, tisuću 600 automobila i okvirno, gle zanimljivoga okvira nije u kunu izračunato koliko oni vrijede nego kaže 300 milijuna kuna. ravno, dakle poravnato na 300 milijuna kuna, a onda se nakon dva dana u jednoj tridesetsekundnoj javljanju na hrvatskom Dnevniku javi čovjek koji će završiti servis guma za tih, ne znam koji broj automobila i koji kaže da taj posao …
Kolega Grubišić o doprinosima govorimo.
O doprinosima, e taj doprinos je 50 milijuna kuna za gume. Dakle ne može biti za doprinose, ne može biti ni za što, ne može biti za građane, ne može biti za ovu državu ako se tako ponašamo. To ponašanje ove vlasti koja nije daleko odmaknula ni od onoga što se jučer govorilo na sudu u Zagrebu dakle a to će doći na red kada oni odu sa vlasti je jednostavno tako da zdravstvo koje je jedan od temelja društva, školstvo i zdravstvo dakle grca u dugovima, ne može se oporaviti nikako, nikakvi ga doprinosi na ovaj način neće opraviti i na kraju godine ćemo imati opet ministra Ostojića koji će reći blagoglagoljivo, slatkorječivo, slatkousto kako je on sve napravio a eto opet je nekih 2, 3 milijardi zaglibio. Pogledajte koliki su dugovi prema iako je već dio plaćen, veledrogerijama, pogledajte kolike su liste čekanja za već je govorio netko ovdje o listama čekanja o rokovima za liste čekanja. Zdravstvo je bolesno, ali ovakvim mjerama pa ni master planom koji nikako da ga objelodani ovo Ministarstvo zdravstvo, nikako nemamo podataka o master planu, dakle neće ozdraviti pa ni ovaj doprinos koji se sada povećava eto. Bar da se pospu pepelom pa da kažu pogriješili smo što smo smanjili sa 15 na 13%. Ne, nego to se obrazlaže, stavlja u nekakav celofan koji zapravo ja ne znam zbog čega to, ali da je greška počinjena, je počinjena. A o drugim greškama netko će drugi govoriti, a ne ja. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno.
Sada ćemo prijeći na odlučivanje o točkama koje smo odradili ovdje u Hrvatskom saboru. Prvo je Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doprinosima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 633. Rasprava o konačnom tekstu zakona je završena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molim predstavnika predlagateljice poštovanog ministra financija Slavka Linića da se očituje. Amandman broj 1 na članak 11.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici. Vlada prihvaća predloženi amandman.
Amandman broj, sve? Hvala lijepa. Postaje sastavni dio. Hvala vam puno. Zaključujem raspravu. Dajem na odlučivanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 87 za, 18 protiv i 2 suzdržana glasa, donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o doprinosima u tekstu kako ga je predložila predlagateljica, zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na: - Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o igrama na sreću, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 631 Predlagateljica zakona je Vlada RH. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. S nama je zamjenik ministra. Izvolite uvodno zamjeniče.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo zastupnici. Kada se gleda u sami zakon tehnički 3 članka 2 članka u kojem se mijenja stopa odnosno dodaje stopa od 10% za oporezivanje za sve dobitaka od lutrijskih igara i igara klađenja. Međutim ovaj zakon isto kao što je bio i ovaj Zakon o doprinosima gdje se mijenjala ta stopa je paket zakona i u vidu smanjivanja deficita. Kada smo raspravljali i kada smo razmatrali na koji način ono što je Europska komisija predložila kao preporuke Vladi RH u smanjenju deficita koji su iznosili negdje oko nešto više od 7 milijardi kuna i na koji način napraviti tu fiskalnu konsolidaciju koju je izuzetno teško napraviti zato što je radite u 6.godini recesije i svako dalje micanje i na prihodima i na rashodima zapravo postavlja se pitanje na koji način kada imate takve zahtjeve odnosno kada imate zahtjeve Europske komisije na koji način napraviti nešto, a da s druge strane ne oštetite privredu, da ne oštetite korisnike proračuna, da ne pogodite određenu kategoriju korisnika. Samim time Vlada se odlučila iako su bile preporuke iz određenog dijela privatnog sektora da se svih 7,5 milijardi kuna treba tražiti na rashodovnoj strani, a s obzirom da je rashodovna strana proračuna vezana također uz brojne kategorije korisnika proračuna koji su socijalno ugroženi, pogotovo kada znate da je većina njih oslonjena na mirovine, da se radi na oni koji su uglavnom na proračunu kada gledate cjelokupni iznos proračuna. Ne radi se tu o korisnicima koji imaju nekakve ekstra dobiti. Znači radi se o umirovljenicima koji imaju niska primanja, radi se o socijalnoj skrbi koji također imaju neka niska primanja znači i ili djelatnicima državne ili javne uprave također koja su po primanjima ispod primanja … [[Govornik se ne razumije.]] Tako da je u tom kontekstu predložene su određene mjere na rashodovnoj strani, one iznose polovičan dio i onda se postavljalo pitanje na koji način i ove prihodovnu, taj dio na proračunu i tako da je i to jedna od mjera ovdje izračunatih oko 300 milijuna kuna. Uvijek se možemo pitati je li to 300 milijuna, na koji način je zapravo izračunato i tih 300 milijuna kuna zapravo to je određena projekcija isto kao što kada radite bilo kakav zakon utvrditi određenu projekciju je li to 300 milijuna kuna, je li to više ili manje, vidjeti će se sa njegovom primjenom. Isto tako kada smo smanjivali ili dio povećavali jedan dio PDV-a teško je pogoditi u potpunosti koliki je takav fiskalni učinak nešto dalo na proračun. Ali svakako određeno, neću reći novo opterećenje ali svako u ovome dijelu će imati utjecaj i imati će utjecaj na ljude koji se klade i teško je tu pogoditi kakav će taj biti ukupan utjecaj na ukupno poslovanje tih društava. Međutim, uvijek gledate kada donosite bilo kakvu mjeru i na rashodovnoj strani i ona također ima utjecaj na privredu, znači ovdje i prihodovna i rashodovna strana, znači bilo koju mjeru koju donesete i jedna i druga ima utjecaj na gospodarstvo. I sada u ovom dijelu smo i smatrali da ne idemo dalje u daljnja nekakva rezanja, pogotovo rezanja socijalnih nekakvih davanja, da je ovo jedna od mjera na koju ćemo moći da ne idemo u rezanja socijale, da ne idemo u rezanja onih koji zapravo i najmanje imaju. Da će ovaj dio od 300 milijuna kuna simbolično ali i značajno za taj dio prihoda i pomoći socijali i namjenskih ovih sredstava ako će pomoći da ne idemo u daljnja rezanja. Tako da nije, slažem se nije popularno donositi niti jedan ovakav zakon ali mjere koje su pred Vladom Republike Hrvatske su da u tri godine izađe iz prekomjernog deficita i da zapravo dugoročno stabilizira javne financije. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba Nezavisnih Grubišić, Kajin. Nema nikoga, gube pravo na raspravu. U ime kluba Hrvatskih laburista Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi zamjeniče ministra. Ako povežemo dvije rasprave, ovu prethodnu i ovu sada moglo bi se reći šta je sreća. Sreća je dobro zdravlje i slabo pamćenje. To je sreća. Imamo slabo pamćenje ono što se dogodilo prije dvije godine a hvala Bogu još smo dobrog zdravlja. Ali ne takvog zdravlja da možemo provariti sve ovo što nam Vlada servira za ovom govornicom, odnosno što nam daje na klupe. Malo prije u ime kluba je gospodin Rađenović rekao mada se poslije izvlačio otom potom, ali ja ću se vratiti na to otom potom. Da je više sreće, vjerojatno za građane Republike Hrvatske bi oporezivali bogate. Međutim, što smo mi napravili. Dolaskom kukuriku koalicije nakon velikih obećanja ljudi su izgubili nadu. Može se slobodno reći da je kukuriku koalicija ukrala građanima nadu a sada će im krasti i dio sreće. Ovo je zapravo jedan od skandaloznijih zakona koji se donosi. Ovi prihodi od igara na sreću do 30 tisuća kuna koje će se sada oporezivati oni se uspoređuju sa plaćama. Nitko ne sluša, igre na sreću. Ljudima je još ostalo loto, igre na sreću su im ostale. Znači, pazite, kada u državi vidite redove u lutriji to znači da je velika kriza. Jer im je lakše, vjerojatnije im je dobiti na lotu nego dobiti posao. Vjerojatnije im je da će si popraviti svoj kućni budžet dobitkom na lotu nego da mu pomogne država, to je tragično stanje. Znači, plaće se poistovjećuju sa primanjima od igara na sreću. Sasvim sigurno da treba oporezivati, ja sam mislio da će se možda oporezivati oni dobici veći 30, 40%, 50%. Međutim, šta se zahvatilo? Zahvatilo se da bi se dobilo, 300 milijuna kuna onima koji najmanje dobivaju, jer tu se može nešto počistiti. To mene podsjeća, nisam toliko star ali pamtim iz povijesnih udžbenika na '45. kada su dolazili u sela oni sa velikim čizmama, kožnjacima udbaši i čistili tavane, metlu uzeli i čistili tavane do zadnjega žita, do zadnjega zrna žita. Tako i ovo, još narod ima ajmo mu sada uzeti i to. Prvo ubiti ćete volju da igraju na sreću. Jeste razmišljali o tome da građani jednostavno će reći, e nedamo, nećemo igrati, da će vam pasti za toliko znači igre na sreću. Niste razmišljali na efekt. Međutim, ali 184 državne agencije, zavodi, institucije, vijeća, fondovi, deseci, stotine milijuna, pa preko milijarde uludo utrošenih novaca to se ne usudite gurnuti ruku u njihov džep i reći e pa nećete ništa ne raditi. Prije sam spomenuo, agencija koja kaže imala je 6 prijava, za 4 se proglasila nenadležnom, a 2 nije uspjela riješiti u godinu dana. E to treba 17 milijuna kuna dobiva, pa normalno treba to plaćat, zašto, pa namjestili su svoje ljude. Pa kako će ti ljudi živjeti? Igrat će loto. Treba živjeti od nerada. Koliko stotina milijuna kuna bacimo tu, to nitko ne razgovara o tome. Prije je gospodin Rađenović govorio o velikim reformama koje su se napravile. Niti jedna nije napravljena, niti jedna velika reforma nije napravljena, nažalost nije napravljena. Imamo centar za krš, onda imamo agencije za … pod tlakom, imamo agencije za plaćanje u poljoprivredi 500 ljudi, ima toliko agencija da ne znamo šta ćemo s njima. Sve te agencije imaju automobile, kartice, ljudi u tim agencijama. Nitko ne kaže tu ćemo kresati jer treba počet od nečega. Od čega, od građana. Postoji jedna agencija koja se zove Agencija za investicije i konkurentnost. Na čelu je gospodin Damir Novinić. Kad je on dolazio iz HRT-a kojeg je uništavao godinama tad su rekli sad će to buknuti, sve će se preinvestirati. Koju imamo investiciju u Republici Hrvatskoj, trebamo li mi tu agenciju? Ne trebamo, sasvim sigurno da ne trebamo i nismo dobili niti jednu investiciju A toj agenciji kaže da je cilj povećanje broja investicijskih projekata, kreiranje novih radnih mjesta, unapređivanje investicijskog okruženja. Ništa nisu napravili, ukinimo ih i nemojmo stavljati svako malo građanima ruku u džep i vaditi ih van i kazat još ima neka lipa, ajmo to preokrenut taj džep. I možda su sumnjivi, možda su sakrili negdje pa dajmo i to, možda igraju na crno igre na sreću, pa stavimo još neku agenciju za otkrivanje onih koji igraju igre na sreću na crno. Ta agencija će imati posla vjerojatno jer ima onih šibicara koji rade i to treba oporezivati. Ovo kod nas je konkretno ono i sreću treba plaćati, znači na najmanje dobitke ali nismo, nema hrabrosti ova Vlada oporezivati bogate, nema hrabrosti velike kamate. Nije hrabrosti našla da se transakcije nogometaša koje su vrijedne stotine milijuna da se to oporezuje. Sada to idu raščišćavat onako potiho da se nekom ne zamjere nekom moćniku. Prema tome, ovo je samo dokaz da Vlada nema koncept, da Vlada oporezuje siromašne i da je ovo neoliberalna Vlada i da joj socijaldemokracija nije ni u peti.
Hvala. Imamo dvije replike. Ivo Jelušić, izvolite.
Pa kolega Vukšić, fino ste svoju raspravu na kraju garnirali dakle da ova Vlada nije socijaldemokratska ili neoliberalna itd. Teško ću ja vas uvjeriti u to da to nije tako, a i nije mi cilj da vas uvjerim, ali ja sam očekivao kao da ćete vi ovaj zakon podržati. Ako se ne varam, vi ste stranka Laburisti, vi ste Stranka rada. Ja ne razumijem da ona stranka koja rad prije svega u interesu rad i radnici i oni koji žive od svog rada da su npr. spremni to da godinama, desetljećima pa i dan danas bude oporezovan rad, svaki onaj čija je vrijednost iznad 2200 kuna, a da se ne oporezuje nešto što je dobitak od igara na sreću. Prema tome, kakva ste vi to Stranka rada ako vi nas prozivate da smo mi loši socijaldemokrati, kakva ste vi Stranka rada koja se zalaže za to da se rad može oporezivati, on je oporezovan i u svakoj državi je oporezovan, normalno, ali da se ne oporezuje npr. dobitak od igara na sreću. Šta je on važniji od onoga rada, zar je za vas važnije kad netko dobije 5 ili 50 tisuća kuna od igara na sreću, to ne treba oporezovat, kad netko crnči čitav mjesec zaradi 4000 kuna, to treba oporezovat. Mislim malo su čudni kriteriji za vas kao stranku rada.
Hvala. Odgovor, kolega Vukšić.
Gospodine Jelušiću, vidi se da čak ovih 3 stranice zakona niste pročitali, a replicirate mi. Prije svega, dobici iznad 30 tisuća kuna se i sad oporezuju. Oporezuje se sirotinja koja igra, radnici koji igraju igre na sreću i koji se klade rekao sam jer ste doveli dotle naciju da jedino što može ih spasiti sreća, ništa drugo. O tome kako se vi odnosite prema radnicima ste pokazali u Zakonu o radu. Tu nemojte držat lekciju jer da je po vama uzeli bi radnicima sve i dali bi krupnom kapitalu ono što uzmete radniku. Super Hik, čisti Super Hik. Ovdje kad govorimo i vi ste, uspoređujete igre na sreću sa radničkim plaćama, sa radničkim primanjima, kao Laburisti se bore za oporezivanje radnika, a zato su da se ne oporezuju igre na sreću. Ja sam vam maloprije rekao da sam očekivao da će visoki iznosi biti možda sa 40-50% oporezivanih, znači onaj tko dobije 10-20 milijuna, 5 milijuna kuna, a ne ovaj sitniš. Ali toliko duboko ste zaglibili da morate uzeti sve, pa čak i ono najmanje što se može dobiti.
Igor Rađenović, replika. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa rekao je prije nekih sat-dva kolega Vukšić da se čudi da potpredsjednik nije mene opomenuo jer se nisam držao točke dnevnog reda. Moram priznati da se i on u većem dijelu rasprave ovdje nije držao dnevnog reda, ali dobro pustio to sad sa strane. Zakon ima samo 3 stranice pa je teško i 10-15 minuta, slažem se s vama, držati se samo te teme. Gospodine Vukšiću, država mora osigurati svoje rashode i vojsku i policiju i mirovine i zdravstvo itd., itd. E sad i nadovezujem se tu na repliku kolege Jelušića, morate reći a gdje to onda treba donijeti neke prihode da bi te sve rashode mogli osigurati ili ćemo od njih odustati. Govorili ste da se ovdje oporezuje dakle igrače. Ne, porez na igrače postoji, dakle 5% na sportske kladionice inače što se uplaćuje kroz redoviti prihod. Iz Hrvatske lutrije indirektno se dakle vraća opet u sport, u kulturu, da ja to dalje ne govorim. Ovdje govorimo o oporezivanju dobitaka, znači onih sretnih igrača koji su dobili određeni dobitak. Nisam bio ovdje od početka, ne znam je li kolega Lalovac rekao ali ima mnogo onih igrača koji namještaju ovih 30000 znate i profesionalnih koji od toga žive pa namjerno 29000, pa se to spušta itd. Možda bi to trebali vidjeti. Ali kažem da ne ostane ovdje zabilježeno, znači nije nikakav novi namet. Radi se samo o onima koji imaju tu sreću da dobiju da će od tog sretnog dobitka 10% odvojiti. Još uvijek im 90% ostaje. Tu među nama vlada neki interni, ne znam kako bih ga nazvao trač ili pošalica da ste vi dobili negdje na lotu. Nadam se da kao čovjek da ste to i uspjeli. Nadam se da ste tada i platili taj porez od tih 10%. Ali ja zaista ne vidim razloga da se, da unosimo zbunjenost i ne znam zašto ste se toliko uzbudili. Sretni igrači. Još uvijek im ostaje 90% prihoda i ne znam kakav bi to zaista bio udar na sirotinju. A u krajnju liniju ako to zaista demotivira ljude da ne igraju ove igre možda je to win win situacija pa da bude manje ovisnosti o klađenju. Hvala lijepa.
Vrijeme. Hvala. Odgovor, kolega Vukšić.
Ja se nisam žalio na vašu raspravu zato što bi vam onemogućio. Ja volim ovako široke rasprave. Samo sam rekao nek' upamte da kada ja raspravljam i potpredsjednik Sabora je, mada ga nije bilo u sabornici uvaži to i dapače vi imate to pravo govoriti. Ne može se držati teme, trebamo ići malo šire, znači u neku ekspoziciju. Što se tiče ovog vašeg internog, riječi vam se pozlatile što se tiče mene osobno, ali neću o tome osobno, znači riječi vam se pozlatile. A drugo, rekli ste da se nadate ako sam dobio, da sam platio porez. Svi moraju platiti, pa prema tome ne daju vam lovu pa onda plaćate na lotu. Ja vam govorim do sad se isto tako plaćalo. I odmah kad vi uplaćujete na igre u sreću već dio ide za humanitarne dobrotvorne svrhe to vam govorim. Ali zar nije žalosno da one najbogatije, oni koji sasvim sigurno da se nitko od tih sitnih nije obogatio. To što ste vi rekli da postoje namještaljke to je već problem za policiju, to je problem za istrage itd. Ne govorim o tome. Onaj tko dobije nek' plati ste rekli. Šta je to problem? Pa šta nije problem onima najbogatijima da ih oporezujete? Pa to je daleko veći novac nego što je ovo. Ja se uopće nisam uzbudio, nego meni je neugodno kako uzimate volju ljudima čak da igraju igre na sreću. Jer kažem jedino u Hrvatskoj ih može spasiti sreća, ništa drugo. Sreća a bit će vjerojatno sretne ruke da ćete bit čim manje na vlasti.
Hvala. Pošto sam spominjan s jedne i s druge strane dužan sam dati pojašnjenje. Pošto je zakon tehničke naravi i vrlo teško je raspravljati 15 minuta kolega Vukšić je svoju raspravu skratio na pola. Procijenio sam i mislim da je sreću spominjao svake tri minute, tako da evo. Ne, ne imam sat pa mjerim. Nastavljamo sa raspravom. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani zamjeniče, cijenjeni kolegice i kolege. Gdje baš ja o ovoj temi. Ne mogu dobiti na lotu kolega Vukšić. Kad bi netko i anonimno za mene uplatio i eventualno dobio ne bih taj novac uzeo. Što se mene tiče nitko se ne bi kockao sa srećom kad bi bili kao ja, ali onda ne bi ni funkcioniralo društvo kad bi bili svi isti. Kolega Vukšić je iznio jednu definiciju sreće. Ima na stotine definicija sreće, ali i različitih. Ali svi se slažu u jednom da je sreća emocionalno stanje u kojem osjeća osoba zadovoljstvo. To se svi sa time slažu. Ali se isto slažu da izvori sreće za svakoga nisu isti. Nije isti izvor sreće za plemenitu osobu i osobu oskudnu duhom, nije isti izvor sreće za temperamentnu i za mirnu osobu, niti za zdravu i za bolesnu osobu nije isti izvor sreće, nije ni za vedru i potištenu, nije ni za zaposlenu i nezaposlenu, pa nije ni za osobu sa privilegijama u odnosu na onu osobu koja je uskraćena u pravima. Zato ne čudi da je za nekoga sreća biti slobodan, za nekoga biti ovisan čak pričinjava sreću. Za nekoga je sreća imati visoki položaj u društvu, a za nekoga je izbjeći takvu situaciju. Za nekoga je čak sreća i stjecati materijalna dobra kupovati tvrtke, a vjerovali ili ne nekoga čini sretnim i otpuštati radnike jer time povećava profite, a njegovu sreću čini i ostvarenje što većeg profita. Ali ima onih koje istinska sreća je i unutarnji mir i činjenje dobrih djela i razgovor sa prijateljima, čitanje knjiga, sasvim suprotnih svemu onome što sam nabrojao. A na žalost ima onih koji i novcima pokušavaju tražiti svoju sreću, odnosno novcima zazivaju sreću, a izazivaju nesreću. Iako je gospodin potpredsjednik rekao tehnički zakon iziskuje on malo širu raspravu i promatranje iz svih kuteva kad je u pitanju igre na sreću, pa čak moramo i razlikovati lutrijske igre od klađenja i to je, iako ih zovemo jedne i druge igre na sreću ali je ogromna razlika između te dvije nazovimo ih igre. Možemo mi promatrati samo financijski efekat zakona, ali ne smijemo zanemariti i društveni efekat odnosno društvenu korisnost ali i društvenu štetu. Igre na sreću po svojoj prirodi ne predstavljaju klasičnu gospodarsku i poduzetničku aktivnost. Toga bismo trebali biti svjesni. Jer poduzetnik u pravom smislu riječi riskira vlastiti kapital radi ostvarenja dobiti. A ovdje se u pravilu riskira tuđi kapital i to većine radi eventualne dobiti pojedinaca. Morali bismo se malo i zamisliti kako posljednjih godina se sve više zatvaraju obrti, a sa izloga naslovi nam paraju oči kladionice ili otkup zlata, najčešće što se u zadnje vrijeme pojavljuje. Mislim da je i to pokazatelj stanja u društvu. I dok možemo promatrati igre na sreću sa nekakve dobronamjerne strane ne možemo ne kazati da su kladionice istodobno korisne za državni proračun i zapošljavaju ljude ali i da proizvode društveno zlo. Ponekad kladionice izravno prouzrokuju i kriminal. Pa svjedoci smo i sudskih procesa. Ne možemo zanemariti sve ono negativno u društvu što nanose kladionice, a samo promatrati eventualno porez koji se time ubire. Onda bismo mogli još djelatnosti u Hrvatskoj i drugih od čega bi se mogao još veći porez ubirati ali bi bila društvena šteta znatno veća. Ne možemo zanemariti da kladionice dovode i do nesretnih slučajeva, do unesrećenih obitelji, do usmjeravanja mladih na pogrešan put. Ponekad srednjoškolci umjesto na satu su u kladionicama iako ne bi smjeli tamo biti. Ali, zar nije malo i pretenciozno bez rada htjeti dolaziti do novca? I ne može nikako biti sretno društvo u kojem će prevladavati da se na radu ne zarađuje nego na neradu ili kladionicama. Iako Kant je davno kazao da nismo pozvani niti smijemo određivati niti imati pravo učiti nekoga kako će imati svoju sreću, ali ne može biti sreća druge unesrećivati. Nitko nema pravo kovati svoju sreću udarajući po prstima drugih. A mnogi su kujući svoju sreću udarili po prstima drugih kad je u pitanju kladionica. I ne možemo zatvarati oči pred tim. A o tehničkoj strani kad govorim, mislim da bismo trebali imati više razreda. Da bismo svakako trebali imati jedan minimalni iznos koji ne bismo trebali oporezivati radi negativnog utjecaja i odljeva i poticanja ilegalnog klađenja internetskog. A to je recimo iznos 1000, 2000 kuna možda da nije oporezivo. Ali onda ne bi se smjelo do 500 tisuća oporezivati jedinstvenu stopu. Zašto ne bi bilo od 2 tisuće do 50 tisuća oporezivano 15%, ali od 50 tisuća do 500 tisuća stopom od 30%? Pa većina ljudi živi i plaća doprinose i ima ukupnu plaću godišnju 50 do 60 tisuća kuna. Porez na dobit se plaća 20%, a ovdje bez uloženog rada samo na rizik bi se plaćao manji porez. A za dobitke iznad 500 tisuća kuna ne usudim se ni kazati koliki bi trebao biti porez, sigurno ne 15 ili 20%. Pa porez na dohodak, porez na nesamostalnu djelatnost je puno, puno veći od poreza ovako, a zarade su puno veće i dobici veći čak i više od 500 tisuća kuna. Znam da je teško uskladiti sad sve to. Trebalo bi izvagati i negativne i pozitivne učinke, ali nikako ne bi trebalo biti samo dva razreda. Mislim da bismo trebali tu razmišljati o više razreda. Porezi su najegzaktniji pojam kojeg se može uopće zamisliti, a sreća je jedna od najrelativnijih pojmova. Kako uskladiti najegzaktniji i najrelativniji pojam? Vrlo teško. Ali za oslikati jednu takvu situaciju možda je dobro kazala čuvena Helen Keller koja je rekla da je plakala dugo jer joj nisu kupili cipele, ali da je prestala plakati dočim je vidjela čovjeka bez nogu. Pa zato i mi progledajmo i one koji su se unesrećili na klađenju. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Prelazimo na replike. Branko Vukšić, izvolite.
Uvaženi kolega Marić vi ste ovdje govorili o opasnostima igara na sreću, s tim da ste naglasili da su tu prije svega mislite na kladionice. Najopasnije što postoji na svijetu kad govorimo o novcu je špekulativni kapital. Najokrutniji i najopasniji, daleko milijardu puta opasniji od igara na sreću s tim da se i tu može govoriti o špekulacijama. Rekli ste da je sreća unutarnji mir, slažem se s vama u potpunosti ali kako uspostaviti unutarnji mir kad vam kruli u želucu? Vrlo teško, čak ni fizički nemoguće. Ne bih u ovoj ekonomskoj situaciji u kojoj ste vi dobro zapazili da postoje ja uglavnom vidim najviše otkup zlata, ono što mi nazivamo obiteljsko srebro odnosno obiteljsko zlato se počelo prodavati kako bi se moglo vezati kraj s krajem. Ne mislim da je šteta od igara na sreću tolika da bismo trebali razmišljati o tome da je ukinemo ali se slažem s vama da treba a za to sam se i zalagao da ove velike dobitke treba oporezivati sa više, vi ste rekli da se čak ne usudite ni reći s koliko i da treba odrediti ono što se ne oporezuje minimalno, zato sam se ja isto zalagao u tome da onima koji najmanje dobe se ne smije uzimati jer ja ovoga nikad nisam u životu bio u kladionici pa ni ne znam kako se to igra, stvarno ne znam, vi vjerojatno ste upućeniji u to, ne znači da igrate nego da ste proučavali, jel? Ali mislim da igrači one koje ja poznajem lota, znam pasionirane igraju to iz hobija.
Goran Marić odgovor.
Hvala lijepa. Kolega Vukšić nisam se zalagao za zabranu nikakvu nego sam rekao da je iznimno teško a da treba pronaći ravnotežu između društvene korisnosti i društvene štete, nesporno je da ima korisnosti, nesporno je ima društvene i štete. Slažem se s vama da je špekulativni kapital jedan od najgorih oblika i zlouporaba ali nije li i klađenje jedna vrsta špekulacije pa da je špekulacija opet kažem, to dokazuju sudski procesi, zamislite, klade se tko će zabiti prvi pogodak ili tko će dobiti prvo poluvrijeme u hokeju, koji je smisao toga? Smisao je zabludjeti narod, ali kad kažete da lako je siromašnom, teško je siromašnom naći mir, ma siromašni još uvijek lakše nađu mir nego bogati, bogataši ne mogu naći mir nikako jer im je uvijek malo, uvijek im je malo. I kad steknu ono što žele onda još više žele i još nisam nikoga vidio i sreo da ne želi više nego što ima. U njima je veći problem. Ali kad se govori o poreznim nametima, pa danas je iako imam dopis ovdje, ima već mjesec dana zašto se ne smanje plaće vodstvu HNB-a koje su dvostruko veće od najveće u državnim službama, pa ne silaze iz zraka iz prve klase Boeinga, ne silaze. Više provedu u zraku iznad Atlantika nego na radnom mjestu i nitko ih ne pita koliko godišnje potroše, više jedna osoba u vodstvu HNB-a potroši u godinu dana nego 10 zastupnika, ali u to ne možemo dirati. Pa promijenimo zakon da dobit iz HNB-a mora ići u državni proračun, podići ću za to ruku odmah ali promijenimo zašto da zadržavaju oni dobit? Uzimamo dobit onih koji bi trebali investirati i oni koji ne mogu investirati oni zadržavaju dobit, natjerajte ih da vam isplate.
Hvala. Krešimir Bubalo replika, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Mariću, naime u svom izlaganju detektirali ste ono što je važno a to je da se obrti gase. Ono što je još važnije da ministar Maras nema rješenja. No ono što vam želim replicirati da od tih obrtničkih radnji koje se zatvaraju nisu samo nastale kladionice nego 50% su kladionice a 50% je otkup zlata. No kad ste govorili o sreći, sreća je izbjegavanje nesreće. A znamo da dobar dio naših poduzetnika želi izbjeći nesreću, tj. plaćanje poreza. Pa domišljaju se kako da nabiju troškove i da smanje plaćanje poreza. Ali ono što je evidentno ovim zakonom, dobit ćemo pojbu, popis ovisnika i popis onih koji su dobili u ovoj ili u idućim godinama na sreći, tj. od igara na sreću. Imat ćemo jasnu evidenciju koji su to ovisnici i koliko su dobili od igara na sreću. Prema tome, nije sve bilo kad su nestajali obrti u novim kladionicama, nego je dio bio i u otkupu zlata. Zato je Hrvatska jedino što je povećala u prošlih godinu dana a to je za 300% povećala izvoz zlata, kao da imamo rudnik.
Hvala. Odgovor kolega Marić.
Hvala lijepa. Kolega Bubalo, neću se složiti s vama u jednoj tezi. Kazali ste da nije sreća platiti porez. Mislim da je ipak sreća plaćati porez. Kada bi porez se plaćao po onome što je namijenjeno prema ekonomskoj snazi, porez se mora plaćati prema ekonomskoj snazi. Međutim u Hrvatskoj porez nije pravedan i nije raspoređen prema ekonomskoj snazi zato neki doživljavaju i nesrećom platiti porez ali ako je netko zaradio, ako netko se nečim bavi pa onda treba i biti sretan što može platiti porez ali ne može biti sretan ako onaj tko ne može platiti jer mu nije plaćeno mora platiti porez a onaj koji je ne platio svima on ne mora državi platiti porez. U takvim paradoksalnim situacijama ne može se biti sretan. Što se tiče obrta, ma meni je inače možda se mnogi neće složiti no Ministarstvo obrta nema smisla kao ministarstvo uopće. Ministarstvo gospodarstva bi moralo imati pri svom ministarstvu upravu za obrt. Ali nama je važnije da se netko zove ministar da ima nekoliko službenih automobila, da ima tajnica, da zapošljava, da eventualno iz proračuna uzme 50 milijuna kuna i kaže evo dali smo bespovratno za poticaj i da je uloga ministra ostvarena, međutim nije. Ali nije samo tu nego je takva slična uloga i ministra turizma takva je i bez obzira tko je na vlasti. Obrti su se gasili zbog negativnog pravnog okvira i poreznog tretmana prema obrtnicima, a mi smo zemlja koja ima broj kafića, broj otkupa zlata i kladionica najviše po broju stanovnika. To nas treba zabrinjavati. Hvala lijepa.
Igor Rađenović, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. A nije česta situacija u ovom Parlamentu da jedna strana pohvali diskusiju druge strane, osobito kada ova strana govori u ime kluba, ali moramo priznati i pohvaljujem javno, vrlo mi se svidjela vaša rasprava kolega Mariću i širina te rasprave koju ste postavili. Svidjela mi se ova jasna distinkcija između lutrijskih igara i kladionica i svih društvenih koristi i šteta koje eventualno mogu oko toga izazvati. I mislim da ste dobro otvorili tu temu i da od jednog naizgled tehničkog zakona ste pokazali koliko on može imati šire društvene posljedice. Oko ovog progresivnog oporezivanja isto bi se načelno mogao složiti sa vama da veći dobici dakako imaju progresivniji i veći postotak naplate poreza, pitanje je gdje je ta crta oko ovog najnižeg troška dakle gdje je taj i sami kažete i kod prikupljanja poreza gdje je taj oportunitetni trošak koji se rađa sa prikupljanjem poreza i gdje je ta donja granica gdje i Porezna uprava ima račun i izračun da neki prihod prikuplja ili ne prikuplja. U svakom slučaju pohvala još jednom. Jedino vam je jedna stvar nedostajala u vašoj raspravi možda sada u ovom odgovoru na repliku ćete to moći reći, nisam shvatio koji je stav klub HDZ-a hoće li podržati ovaj prijedlog ili neće. Evo to mi je nedostajalo. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor, kolega Marić.
Hvala lijepa. Hvala kolega Rađenović. Ne smijemo padati u zamku i samo iz jednog kuta i uskogrudno promatrati bilo što, a kamoli zakon jedan. Zakon se odnosi na sve nas i na cijelo društvo zato ga trebamo iz ptičje perspektive promatrati i sa svim posljedicama i učincima pozitivnim i negativnim posljedicama. Kazali ste za progresivno oporezivanje, pa progresivno oporezivanje je pravedno oporezivanje. Nisam jasno kazao koliki taj minimum treba biti ili tisuću ili dvije kuna, ne inzistiram na jasnoći toga zato što recimo 5% se plaća na sve uplate. A što je dobitak? Ako je netko platio 500 kuna, a dobio 700 kuna pa nije mu dobitak 700, dobitak mu je 200 kuna. to zakon sadašnji ne razaznaje, zato treba šire to promatrati. Što se tiče ocjene jesmo li za zakon ili ne, pa ako bi se pristupilo u rješenju zakonskim rješenjima u ovom smislu u kojem sam izlagao, ako bi se napravili razredi ovako veći progresivno oporezivanje, ako bi se uzele u obzir opaske koje smo iznio podržali bismo zakon. Hvala lijepa.
Hvala i vama. I posljednja replika, Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Marić evo vi ste u ovom odgovoru na repliku odgovorili. Naime, kod samih uplata već je dakle kada plaćate uplatu bilo u kladionici, bilo u lotu ili pak bingu itd. plaćate 5% poreza na samu uplatu. No ovdje nije napravljena distinkcija upravo o tome što je to dobitak. Dobitak je razlika između onog što ste uplatili i onog što ste dobili. Dakle ta razlika je dobitak i na to bi mogao ići porez. Ali ovdje se plaća ponovo porez na ono što ste vi sami uplatili. Rekli ste 500 kuna, znači ako dobijete ne znam nekakvih 2000 ili nešto onda plaćate 10% i na tih 500 kuna koje ste uplatili. I kao jedna realitet možda u svijetu, a u svezi je vašega govora kojeg ste izrekli u svezi sreće kao relativnog pojma i svih negativnosti koje se javljaju u radu odnosno u ponašanju mladih i svih onih koji idu u kladionice ili pak igraju lutriju je to da je mađarski premijer ukinuo kladionice u Mađarskoj, ukinuo je sve kladionice, nema kladionica jer je upravo smatrao poput vas. Dakle kvari mladež, troši novce mađarskog građanina itd. on je dakle ukinuo. Nije se oslonio poput našeg Ministarstva financija da bi povukao bilo kakva sredstva iz tih, nego je naprotiv ukinuo kladionice. Vrlo zanimljivo u svijetu valjda jedinstveno jel, ali su one ukinute.
Hvala. Odgovor, kolega Marić.
Hvala lijepa. Kolega Grubišić, naravno da nije isto ako netko uplati 100 kuna i dobije 200 kuna, a na tih 100 kuna uplaćenih je već plaćeno 5% ili ako je netko uplatio 200 kuna i dobio 3 milijuna kuna. Dobitak od 3 milijuna kuna oporezivati po stopi od 15% mislim da nije prikladno ni prihvatljivo ili po stopi od 20%. Pa zašto? Zbog ta tri milijuna kuna eventualnog nečijeg dobitka tri milijuna kuna je netko izgubio, zato moramo promatrati šire efekte. Tri milijuna kuna nije potrošeno u dućanu, na tri milijuna kuna nije plaćen PDV, na tri milijuna kuna neće netko prodati ili svoju robu neće biti potrošnje 3 milijuna kuna će biti manje. A ovaj koji je zaradio tri milijuna kuna neće potrošiti to, on će najprije kupiti avionsku kartu i odletiti negdje vani i potrošiti vani. Treba u širem kontekstu promatrati i u općem interesu cijelu stvar. Što se tiče sreće naravno da je relativan pojam sreća pa rekao sam najrelativniji. Osobno sam iznimno sretan što nikada nisam kockao i nikada neću, to jamčim, što nikada nisam ni zapalio cigaretu čak i zbog toga sam sretan. Ali što moja djeca ne kockaju, to me još više čini sretnim, dapače. Najviše me čini sretnim kada se ostvari ona biblijska "sine ne idi stazama opakih". Hvala lijepa.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika SDP-a Ivo Jelušić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora, poštovani zamjeniče ministra, poštovana pomoćnice, kolegice i kolege. Evo iako nema sada kolege Vukšića pa ja mogu govoriti, jer on je malo prije u replici rekao da nisam pročitao zakon i gle hrabrosti nisam pročitao zakon pa ću čak i u ime kluba govoriti. Ali dobro, čovjek kada nema argumenata onda najbolje na taj način želi nekom drugom valjda zatvoriti usta ali ne prolazi. Vezano za ovaj zakon, ja bih rekao ovako. Da ovaj zakon naravno ima svoju fiskalnu dimenziju i ona se vidi i kroz obrazloženje da se pretpostavlja da ćemo negdje po toj osnovi oprihodovati oko 300 milijuna kuna ali on ima i svoju drugu dimenziju, ja bih rekao i dimenziju jedne određene socijalne pravednosti. I kamo sreće da smo to i prije napravili. Jer ako oporezujemo rad i dohodak od rada, ako oporezujemo dobiti, dakle prihod od dobiti zašto ne oporezati i prihod dobiti na sreću. Ako oporezujemo dakle svakog onog tko radi čitav mjesec pa ostvari 3, 5, 15 ili nije bitno koliko tisuća kuna plaće pa na to mora platiti porez, na svaki dohodak preko 2200 kuna, po različitim stopama. Ako netko tko ulaže svoj kapital ili rad pa po osnovi dobiti ostvari određenu dobit mora na to platiti porez. E sada ne znam zašto ne bi netko trebao platiti porez na onu dobit koju ostvari po osnovi sreće. Naravno da i do sada su bili oporezovani veći ako mogu tako reći dobici preko 30 tisuća kuna i to progresivnom stopom do 500 tisuća 15%, preko 500 tisuća 20%. Ali oni do 30 tisuća kuna nisu do sada bili oporezovani. Ne vidimo zaista ni jednog razloga zašto to bi ostalo tako ako kažem su i ostali primici i ostali dohoci po bilo drugim kojim osnovama i do tog iznosa oporezovani. Ako pogledamo podatke od oporezivanju dobitaka od igara na sreću vidjeti ćemo da je upravo glavnina tih dobitaka upravo u ovom rasponu do 30 tisuća kuna. Ukupne uplate kada je riječ o klađenju su 5,6 milijardi kuna, isplate 4 milijarde 530 milijuna, govorimo o podacima iz 2013. godinu. Od toga je na ovih 4,5 milijarde kuna koje su isplaćene na ime dobiti plaćeno svega 4 milijuna kuna poreza ili 0,9%. Kada je riječ o lutrijskim igrama, tu su nešto brojke drugačije, dakle uplate su bile negdje 678 milijuna, isplate 298, porez na isplaćenu dobit 24 milijuna dakle 8%. Ili kada to sve skupa zbrojimo dakle do sada je u 2013. godini, prošle godine na ime poreza na igre na sreću, na dobit od igara na sreću bilo negdje oko 28 milijuna kuna poreza ili 5,5%. Ti podaci upravo govore o tome dakle da je većina tih, da je većina isplata dobiti bila ispod 30 tisuća kuna jer je dobar dio ili ogromna većina ostala porezom nezahvaćena. E sada zašto netko tko dobije 5, 15, 20, 25 tisuća kuna ne bi trebao biti oporezovan a do sada nije, a netko tko ostvari dohodak po osnovi rada ili po osnovi ulaganja poslovnog kapitala to mora plaćati. Dakle logično je da svi trebaju biti oporezovani. Ono što eventualno možemo razgovarati ili bi trebalo vidjeti, izanalizirati da li baš i najmanji dobici od 100, 200 kuna itd., da li bi to trebalo oporezivati jer ne znam da li je tu nekakav fiskalni učinak bitan a to zaista ajde, to možemo smatrati igrom i zabavom. Ali sve ovo što je veće od 1000 kuna i nadalje apsolutno zaslužuje da bude oporezivo. Jer sigurno je da u proračunu nema dovoljno novaca i treba. Ako treba ubrati 300 milijuna kuna onda je sigurno puno pravednije i puno bolje da oberemo po ovoj osnovi, po osnovi oporezivanja dakle dobitaka od igara na sreću nego li da idemo u neki drugi porezni zahvat ili ne dao Bog da povećamo porez na dohodak ili porez na dohodak ljudi koji rade a ovdje imamo naprosto jednu ogromnu količinu novaca, dakle riječ je o skoro 5,6, 5,5 milijardi kuna koje nisu oporezive. Odnosno većina toga nije oporeziva jer većina je dobitaka do 30 tisuća kuna. Vidjeli smo ovdje i stav udruga, kako se zove, Udruga priređivača igara na sreću gdje oni iznose svoje argumente zašto to ne treba napraviti pa polaze od toga da će ako stupi ovakav zakon da će se zatvoriti mnoge njihove kladionice, mnogi njihovi šalteri, da će ostati 2200 ljudi bez posla, da će 800 poslovnih prostora ostati prazno itd.. Malo je ta njihova argumentacija nategnuta i naravno svatko piše ono što njemu paše. Moguće da dođe do određenog pada uplata ali sigurno ne da će doći do ovako drastičnog ili da će nestati potpuno uplate pa da će sada doći do otpuštanja svih ljudi ili da će doći do zatvaranja svih poslovnica i svih prostora gdje se događaju klađenja ili neka druga vrsta igre na sreću. Dakle ta njihova argumentacija je malo nategnuta i ja ipak mislim da u konačnici će efekt po osnovi ostvarenog poreza biti pozitivan, a nema razloga ponavljam da se ovaj dio dobiti ne oporezuje ako se oporezuju i druge vrste prihoda …. Kažu sociolozi to često …, vidim danas i kolega Vukšić je rekao da kažu sociolozi da u krizi uvijek ljudi više igraju različite igre na sreću, iskušavaju sreću itd., da je to uvijek fenomen krize. Sad koliko je to zaista i znanstveno dokazano o tom potom, ali ja znam da moja generacija otkad smo stasali uvijek smo u krizi, a i uvijek se igraju igre na sreću. I sad će netko reći pa i je, upravo zato. Kad sam počeo studirati, dakle krenula je ona stabilizacija, par-nepar, nije bilo struje, kriza ogromna bila, pa nakon toga ta stabilizacija nikako se nije stabilizirala, nikako se država nije stabilizirala. Onda je došla još i politička kriza sa Miloševićem, Srbijom itd., pa onda je došao rat pa rat sa sobom donio krizu koju je donio pa smo u krizi bili, pa onda je došla pretvorba i privatizacija, uništila i to malo što je ostalo pa opet u krizi, pa da bi sve završilo sa Sanaderom i Fimi Mediom, pljačkom itd., pa opet u krizi. Ispada da smo stalno u krizi. Dakle, stalno smo u krizi i zbog toga se izgleda igraju igre na sreću. Ma nije baš samo zbog toga, i u razvijenim zemljama koje nisu prošle ovakav put koji smo mi prošli, barem ne u ovih 30 godina igraju se igre na sreću i nije to fenomen samo naš. Dakle, zaključno da kažem, naravno da podržavamo ovaj zakon, da treba sigurno kao što je oporezovan svaki drugi dohodak od rada i od kapitala i onaj ispod 30 000 kuna, isto tako treba biti oporezovan i onaj koji dolazi od igara na sreću kao dobit od igara na sreću. Dakle nemojmo, je sreća nešto što je čovjeku jako bitno, ali ja mislim da je još bitnije rad i ako oporezujemo ono što on radom svojim zaradi, a oporezujemo i oporezujete sve druge države, zašto ne bi oporezovali i nešto što je rezultat igara na sreću. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Idemo na replike. Boro Grubišić, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Jelušić, rekli ste da je temeljem poreza na dobitke od lutrijskih igara Hrvatska država ostvarila oko 28 milijuna kuna za 2013. godinu, a da su uplate bile ajde da zbrojimo ukupno od igara na sreću bile oko 10 milijardi kuna. Dakle klađenje 5 milijardi i 600 i klađenje i lutrija ukupno oko …. Ako uzmete da je 5% kod uplate, svake uplate, onda je to 500 milijuna samo kod uplata već se slilo u državni proračun. Već kod samih uplata. Plus ovih 28 milijuna kuna koje zaista da kažem iznos za sreću premalen i kada govorimo o tih 30 000 kuna to je ono što bi trebalo biti postavljeno u više nivoa, u više razreda kao što je jedan drugi kolega rekao ovdje u Saboru.
Hvala. Odgovor, Ivo Jelušić. Izvolite.
Pa kolega Grubišić, točno je da priređivači, dakle ne dobitnici igara na sreću nego oni koji priređuju igre su dužni od svojih svih prihoda, dakle od svih uplata koje dobiju 5% dati u državni proračun, ali to nije porez na dobitke, to je od svih uplata i ja se nadam da oni to i uplaćuju. I ne bi bilo zgorega, evo zamjenik ministra financija je tu, a i ravnateljica Porezne uprave je bila do maločas, ne bi bilo loše malo i pročešljati, češće malo da vidimo da li oni to zaista i uplaćuju. Ja vjerujem da uplaćuju, ako ne moraju i to bi trebalo malo, jer nemam ja baš previše povjerenja u te koji priređuju igre da su oni baš jako pošteni i da bi svaku kunu platili ako baš ne moraju. Ali treba ih malo stisnuti, treba vidjeti je li tih 280 milijuna kuna koje su oni uplatili godišnje, je li sve, jesu li možda trebali i više uplatiti. Dakle to je jedna dimenzija i to nije sporno, u ovom zakonu to ne dodiramo niti mijenjamo. Ono što mijenjamo, mijenjamo to da treba oporezovati i dobitke koji su ispod 30 000 kuna što do sada nije bilo. I ponavljam, smatram da je to u redu i da je to potrebno iz jednostavnog razloga zato što smo i druge dohotke, dohodak od rada, dakle svak onaj tko radi za svoju plaću ima plaću 5, 8, 30 ili nije bitno koliko tisuća kuna, 18, mora platiti porez. Zašto i onaj tko je dobio to kao rezultat svog ulaganja u svoju sreću ne bi dobio.
Hvala. Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Kolega Jelušić, kazali ste da je normalno da se oporezuje do 30 000 kuna dobitak od igara na sreću i s tim smo se i složili. Ali kazali ste da treba razmisliti da li jedan minimum treba ne oporezivati. Pa taj neki minimum bi stvarno trebalo ne oporezivati, posebice iz ovog razloga jer se plaća 5% na uplatu. Ali da treba više razreda, mislim da tu nedostaje u vašoj raspravi, a kazali ste da treba bogate oporezivati. Zar je prirodno da netko do 500 000 dobitka od igara na sreću plati 15% poreza, a netko tko ima problema sa poduzetništvom, sa naplatom potraživanja, sa sudskim procesima, sa otkazima, bolovanjima, isplatama plaća, mora platiti porez na dobit 20% i još porez na dividendu 12% i sve one poteškoće koje … ovo je bez poteškoća slučajno zaradio 500 000, do 500 ih plaća 15%. Ne bi li bilo logično da i on bar plati 20, a iznad 500 000 da malo više plati. Za to se zalažem. I svjestan sam ja svih pozitivnih efekata koje imaju igre na sreću, ali moramo gledati i o negativnim posljedicama i zato tu izbalansirati i pažljivo pristupiti u tim razredima da se ne bi negativno djelovanje produbilo, a da bismo dobili što više pozitivnih efekata. Mislim da u tom smjeru bi trebalo ići a hoće li se netko kladiti ili ne prepustimo to njemu. Ali hajmo mi utvrditi društveno poželjan okvir. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Odgovor, kolega Jelušić. Izvolite.
Poštovani kolega Marić, da slažem se u velikom dijelu s vama da treba biti diferencirana stopa i ona je diferencirana. Da li dovoljno možemo o tome razgovarati. Dakle, sada imamo, dakle da do 500 000 kuna je 15%, od 30 do 500000 kuna. Za dobitke preko 500000 kuna da je porez 20%. Možemo se i o tom dapače razgovarati meni se sviđa vaš inače konstruktivan pristup danas o ovom zakonu i ovoj temi. Jer ako i svaki onaj dohodak sad ovisno o osobnim odbicima koji reda veličine ide preko 10, 12000 kuna oporezujemo po stopi od 40% zašto ne bismo i dobitak od igara na sreću. Mislim, možemo i o tome razgovarati. I ja se nadam da u ovih par dana dok je još zakon u raspravi da možda treba otvorit tu raspravu, dakle na tu diferenciranu stopu koja sad postoji kao 10, 15 ili 20% možda još jače diferenciramo i da zaista ekstremno visoke dobitke još više oporezujemo pri tome vodeći o jednom momentu koji naravno ja ne znam, ali treba izanalizirati da ne odudaramo previše od zemalja u našem okruženju, dakle da ne napravimo ogromnu poreznu presiju tako da, a danas su otvorene granice tako da čovjek ne ode par kilometara dalje ulagati u Brežicama ako mu je to porezno puno isplativije. Dakle, da budemo i u tom dijelu konkurentni, ali isto tako da budemo ništa manje nemilosrdni prema tome kao što smo prema drugim prihodima koje ljudi ostvaruju.
Krešimir Bubalo, replika. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Jelušić naime pri kraju svoje rasprave rekli ste da je svaki dohodak od rada i kapitala oporezovan. Tako treba i porez na sreću i do 30000 kuna. Naime, kad govorimo o porezu na rad on je oporezovan, ali kad govorimo o porezu na kapital ili na štednju ona nije oporezovana u Republici Hrvatskoj. I zato imamo u Republici Hrvatskoj toliko nerezidenata koji donose ovdje kapital ili štednju i ne plaćaju nikakav porez. Znači, kad bi izvadili izvješće Hrvatske narodne banke onda bi vidjeli koliko je nerezidenata u Republici Hrvatskoj i ogroman prihod uzimaju. Pa imate neke koji vjerojatno imaju i preko milijun eura prihoda od kamate na štednju i oni ne plaćaju porez, a u isto vrijeme nakon donošenja ovog izmjena zakonskog rješenja onaj koji je možda uložio par sto kuna, a dobio 100 kuna, on će na tih 100 kuna platiti porez u iznosu od 10%. E onda to se vidi da nije dobro, onda se tu vidi da one krupne i velike i oni koji raspolažu sa ogromnim kapitalom nisu ušli u sustav plaćanja poreza, a ovaj možda sretnik koji će dobiti tih 100 kuna uložio 500 taj će još platiti 10%. Jesmo za oporezivanje, ali smo itekako za oporezivanje posebno onih velikih koji imaju, koji imaju velike štedne uloge.
Hvala. Odgovor, kolega Jelušić.
Poštovani kolega Bubalo u tom dijelu kada je riječ o tome da oni koji imaju manje i manje plaćaju poreze, oni koji imaju više više plaćaju ne morate nas u to uvjeravati. Mi smo to već na par primjera pokazali da to činimo. Pa smo i izmjenom poreza na dohodak, dakle na porez koji su ostvarili svatko od nas na ono što radi napravili malo drugačiju stopu tako da svi oni koji imaju ispodprosječne plaće njima je negdje za dva postotna poena smanjen odnosno povećana plaća u tom dijelu jer smo smanjili njima porez na dohodak. Prema tome, vodi se o tome računa. Ali oni koji imaju zaista više i to treba više oporezovati. Pa i to smo napravili. Na primjer, do prije, do nedavno dok nije ova Vlada došla na vlast porez na dobit se plaćao po stopi od 20% i to je oporezivo bilo svaka dobit. Ali prilikom isplate poreza na dobit kad netko isplaćuje to kao svoj udio u dobiti ili dividendu nije plaćao ništa. Mi smo i na to uveli porez od 12%. Prema tome, pokazali smo da oni koji imaju više želimo više i oporezovati. I naravno, ne samo 12% nego još i gradski prirez koji žive u gradu, koji imaju itd. Prema tome, to je porez na kapital. Što je dobit nego ostvareni dohodak po osnovi ulaganja, po osnovi kapitala? Što se tiče štednje rezidenata, nerezidenata o tom je, to nije stvar, dakle ovog zakona. Ali ja se nadam da ćemo uskoro u ovom hrvatskom, u ovoj našoj Hrvatskoj i u ovom Parlamentu vjerojatno i o tome raspravljati. Ušli smo u EU i ako većina zemalja u EU u našem okruženju ima ili bude imala porez na štednju nema ni jednog razloga da ga ne uvede ni Hrvatska. Prema tome, bi morao biti u svakom segmentu konkurentni i usporedivi sa zemljama u okruženju. Prema tome, nema nikakvog razloga da i to ne uvedemo ukoliko analize pokažu da je to potrebno i da ćemo pri tome biti kako da kažem korespondirati sa ostalim zemljama u našem okruženju koje nas okružuju, prije svega u EU. Na koncu konca mi smo sada, to će sad biti javni dokument. Točno će se znati u EU koliko tko ima štednje i koliki će porez na to platiti.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo vidite bedž je uvijek u džepu tako da nema problema. Kažu Crnogorci tko ima daj mu još, a tko nema oduzmi mu i to što ima. No, nije baš primjenjivo na ovaj zakon o, odnosno izmjenama Zakona o igrama na sreću. Ja sam malo prije izrekao jednu neistinu moram priznati da se u igri klađenja i u lutrijskim igrama ukupno, dakle u Hrvatskoj uplati oko 10 milijardi kuna. Nije točno, nego 7 milijardi i 300, 400 milijuna kuna godišnje. Prema tome, 5% od tih 7 milijardi i 400 milijuna kuna, dakle 5% koje se uplati uplatom bilo listićem, bilo kupovinom lutrije, lota, binga itd. dakle iznosi 370 milijuna kuna. Ono što je zanimljivo da je na osnovu poreza na dobitke od lutrijskih igara na sreću i od igara kod klađenja ukupan iznos oko 28 milijuna kuna. Što je zaista ovako jedna brojka koja odskače po tome što je zaista mala. E sada, kada uzmemo da je evo u našoj susjednoj državi premijer moram reći Orban ukinuo klađenje i kladionice, zatvorio možda i tisuće radnih mjesta upravo tim ukidanjem, onemogućio svojim sugrađanima da igraju na kladionici, da pogađaju tko će izvesti prvi korner, tko će dobiti prvi žuti karton, koliki će biti rezultat prvog poluvremena, tko će zabiti dakle prvi gol da li gostujući ili domaći, raznoraznih oblika pa čak i imate i to klađenje je krenulo i u politiku pa se onda kod tijesnih rezultata u nekim državama prognozira tko će biti predsjednik neke države nakon izbora koji se održavaju, i to ide na kladionice. Zaista smiješno. I onda moramo reći i zbog afera koje su izbile u športu a u svezi su sa kladionicama, znamo za slučajeve u Njemačkoj i u nekim drugim zemljama gdje su rezultati namještani, gdje je netko dobio namjerno prvi žuti karton, a netko već tamo zna da će ga dobiti itd., bilo je tu svega. Upravo iz tih razloga gdje su građani trošili na kladionice poput kod nas, dakle na kladionice su potrošili u 2013. godini uplata je bilo 5 milijardi i 600 milijuna kuna. Nevjerojatno! 5% Proračuna RH je uplaćeno u kladionice. Zbog takvih stvari i zbog toga što su zbog strasti i pošto smo klađenje i igre na sreću čak uveli u bolest ovisnosti poput droge, poput alkohola, dakle bolest ovisnosti zauzima ozbiljno mjesto u bolestima ovisnosti u RH. O tome je bilo izvješće kada smo govorili o ovisnostima i bolestima Centra za ovisnost RH. Upravo je klađenje bilo spomenuto kao jedno od takvih ovisnosti koji razara brakove, koji mlade navodi na krive putove, koji mlade navode u krađu, lopovluk kako bi namirili svoje ili dugove ili kako bi pak uplatili nekakve iznose za klađenje. I upravo iz tih razloga je Mađarska napravila to što je napravila. Evo kod nas je pokušaj, ovim zakonskim prijedlogom, da se i tzv. "mali dobici" oporezuju stopom u tri da kažem razreda. Dakle, porez na dobitke plaćao bi se po stopi od 10% i to tako da tu stopu od 10% plaćaju oni čiji je dobitak do 30 tisuća kuna. Po stopi od 15% dobici od 30 do 500 tisuća kuna. Mislim da je taj razred od 30 tisuća do 500 tisuća kuna prevelik, ogroman. Dakle, rastegnut je od 30 do 500 tisuća kuna. I da se tu može postaviti i dva razreda. Jedan od 30 do 100 tisuća, a drugi od 100 do 500 tisuća. Nadalje, i još razred koji kaže od 500 tisuća do milijun pa onda preko milijuna do tri i preko tri milijuna. Imamo različite stope kao što imamo i što kaže netko ovdje porez na dobit je 20%, porez na dividendu 12%, ljudi koji rade toliko plaćaju. Ovo su igre na sreću, zapravo igre na sreću a na tuđu neću reći nesreću nego zapravo igramo jednu rekao bih kasu uzajamne pomoći. Upravo tako, izraz iz socijalizma, gdje se dakle jedna osoba uglavnom ili više njih dobije novac uplatitelja koji nisu dobili. Točno tako. To je poput nekakvog zdravstvenog osiguranja. Onaj tko ide na dijalizu tri puta tjedno potroši novaca od zdravstvenog osiguranja više negoli 2000 ljudi koji su eventualno popili u svom životu andol, analgin ili nešto drugo. Jedna osoba! U neku ruku se radi također o tzv. Bismarckovom načelu solidarnosti samo primijenjeno ne na zdravstveno osiguranje ili pak mirovinsko negoli na igre na sreću. Dakle, igramo svi i jedan dobije. To smo mi svi platili toga gospodina koji je dobio. Zanimljivo je da u našim, to je malo ajmo by the way ili usput da u našim igrama na sreću pomalo doznajemo i one koji dobivaju. Zanimljivo je da su i među tim zlatnim dobitnicima ili tzv. dobitnicima jackpota vrlo često poznate osobe pa i djeca nekih poduzetnika ili tajkuna. Ja ovdje neću imenovati namjerno da ne bi ispalo da nekoga spominjem ili protežiram, ali znam barem 4 osobe u srodstvu sa određenim tajkunima u Hrvatskoj koji su dobili od 20 do 40 milijuna kuna na Loto-u. Neću sad imenovati ali mogu prišapnuti Lalovcu jel', gospodinu Lalovcu pardon ispričavam se zbog ovako privatnog oslovljavanja. Dakle, teško se oteti dojmu da ovi dobici, visoki dobici nisu poneki put postoji nekakva indicija, postoji sumnja da nisu eventualno eto čudno kako baš eto tako nekakvi imaju sreću a neki drugi nemaju nikada sreće, neki ne igraju kao ja što ne igram nikada, jel? Dakle, ova zarada nastala temeljem klađenja ili pak temeljem lutrijskih igara zapravo je zarada nastala na neradu, ona nije nastala od rada, otišli ste tamo, potrošili dvije minute, zaokružili one brojeve i predali to. To je sav rad koji ste vi utrošili da biste eventualno, eventualno može bitno dobili i zbog toga ne treba biti previše obazriv prema tim dobicima s time da u svakom slučaju treba postaviti više ili kako reče ovdje diferencirane stope postaviti, pa do 1000 kuna recimo gospodine Lalovac ja ne bih ni vršio oporezivanje, oni dobici do 1000 kuna, sve preko 1000, od 1000 do 30 000 10% od 30 000 do 100 000 15%, od 100 000 do 500 000 20%, preko 500 000 do 1 000 000 25%, preko 1 000 000 do 3 000 000 30% a preko 3 000 000 milijuna kuna 40%. Zašto kažem da to nije puno? Pa zato što nitko nije toliko uplatio da mu se ne isplati platiti na takav dobitak bilo koji porez, bilo koji porez. Porez kao stvarnu činjenicu, dakle ako kao što je bio slučaj da je netko na onom Euro lutriji dobio silne novce a uplatio jedan listić, pa njemu nije problem platiti 40% poreza jer mu i dalje na tolike milijune kuna ili pak negdje oko milijarde kuna ostane 600 milijuna kuna, ni luk jeo, ni luk kao što kažu mirisao, dobio 600 milijuna kuna, a država i država riznica 400 milijuna kuna ako je 40% porez. O štednim ulozima i kamatama na štedne uloge rezidentima i nerezidentnima ovdje smo raspravljali 100 puta, bilo je i negodovanja i sa ove desne strane u svezi toga iako je ovdje i rečeno da će doći i to na red, kad će doći na red? Pa već smo to sto puta raspravljali i nikada evo nema dolaska takvoga zakona na dnevni red niti ima pomisli o tome niti ima najava da bi takav zakon došao na dnevni red. Od ovoga zakonskog prijedloga očekuje se da će dakle a temeljem ovih razreda, poreznih razreda koji su ovdje navedeni a ima ih tri, po stopi od 10, po stopi od 15 i od 20%, dakle da će se sliti u državnu blagajnu oko 300 milijuna kuna na osnovu poreza na dobitke. Mislim da se taj iznos može biti puno veći. On bi ovoga puta bio oko 10 puta veći nego što je sad, jer sad je 28 milijuna kuna a bio bi 300 milijuna kuna, znači više od 10 puta bi se povećao priljev. U ovakvoj situaciji moram reći da podržavam zakonski prijedlog s time da bih upravo napravio ili dodao da se napravi više poreznih razreda, dakle diferencira stopa i da do 1000 kuna dobitke zapravo ne oporezujemo jer već samim time što uplaćujete listić plaćate 5% poreza. Evo, ukoliko ovaj zakon ostane u ovakvom obliku kakav je sad a ne dobijemo od zamjenika ministra nekakvo jamstvo da bi se to moglo promijeniti upravo u ovom smislu više razreda čime bi i sigurno stiglo i više prihoda od poreza došlo bi više od 300 milijuna, onda bismo bili suzdržani u vezi ovog zakona, ako bi to bilo drugačije, onda bismo bili za. Eto hvala lijepa.
Hvala. Ingrid Antičević-Marinović replika.
Kolege, vaša rasprava kao i od mnogih drugih ali ja ću se referirati na vašu raspravu ide tako da vi kao liječnik s pravom upozoravate i to ovdje nitko nije napomenuo prije dakle, jedna ružna ovisnost a to je ovisnost o klađenju, o igrama na sreću, čak i rezolucija Europskog parlamenta upozorava države članice da pokažu, da uspostave određene mjere, mehanizme kako bi obavijestile potrošače, dakle one učesnike i kako ne bi ostale bez imovine, pogotovo se to odnosi na mlade. Međutim, s druge strane, mnogi su pa i vi raspravljate na ovakav način o nemoralnosti, o pitanjima uopće predavanja sudbine takvim igrama na sreću umjesto rada i mukotrpnog rada pogotovo kao jedan pokazatelj prema mladima a onda zaključak je zašto se uopće oporezivaju mali dobici. Mislim da upravo ako dosljedno stojimo na tomu da nije prihvatljivo baš ponašanje igre na sreću možda do neke mjere te igre na sreću služe kao zabava ali ako postoji jedan biznis i zapuštanje a svjedoci smo da ima i u Hrvatskoj takvih ljudi koji su napustili svoje poslove i dali se i predali i to je sada već i porok igrama na sreću, zaveli obitelji u crno, ostali bez svoje imovine, onda tim prije i tim više ovih očekivanih 300 milijuna kuna i oporezivanje svih dobitaka mora biti na neki način zaključak vaših rasprava jer onako kako raspravljamo, doduše niste vi tako raspravljali ali mislim da nije dobro dakle ako vidimo jedan prijedlog zakona onda identificiramo jednu riječ, uguglamo negdje i onda se razbacujemo nekakvim dosjetkama što je sreća, definicija sreće, mislim da je to nesretno i neozbiljno za svaku ozbiljnu raspravu. A meni se posebno sviđa ovo što ste rekli da se radi o bolesti ukoliko se radi o igrama na sreću gdje se pojedinac bavi stalno takvim poslom i to je jedan ozbiljan problem, ali tim više i tim prije treba onda poduprijeti ovaj prijedlog zakona i napomena moja ide uz to da dobici od loga ogroman dio ide upravo za rad naših udruga.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Da kolegice Ingrid hvala vam lijepo na potpori za moju raspravu. Naime, klađenje je zaista bolest poglavito oni koji se redovito klade, koji se ne mogu oteti tome, dakle poput onih koji su ovisni o drogi. Oni moraju svaki dan biti u kladionici, vise u kladionici da kažem doslovce. Oni znaju na pamet prvu Egipatsku ligu, oni znaju na pamet treću Tursku ligu u nogometu, znaju drugu ligu Češku u hokeju na ledu, sve znaju. dakle pametni ljudi ali što se tiče ovisnosti zapravo nažalost, ne bih htio nešto reći drugo ružno ali ovisni do boli. I ta ovisnost upropaštava puno ja bih rekao čak i više obitelji, mlade i sve ostale. U kladionici vas nitko ne pita koliko imate godina. dolaze djeca, dobiju za kiflu idu u školu pa navrate u kladionicu, potroše svojih 10 kuna što mu roditelj da za pecivo on potroši u kladionici. To je strašno što se radi. No, kada govorimo o dobicima teško je odrediti nekakav razred porezni koji bi bio opravdan. Onaj tko se bavi s tim u smislu biznisa kad-tad će izgubiti kao što izgubi na ruletu svejedno je. igrali vi rulet ili igrali kladionicu isti je vrag, dakle uvijek ćete izgubiti, tu nema dobitnika uvijek ste gubitnik. Sada odrediti tu brojku koja bi bila oporeziva jeli to tisuću kuna, dvije tisuće kuna, ne znam teško je biti pametan. Porez na igre na sreću i na klađenje neće smanjiti ama baš ništa po ovom pitanju zdravstvenom neće smanjiti broj onih koji se klade, ne vjerujem.
Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Kolega Grubišić, kazali ste da ne treba biti obazriv prema oporezivanju ovakvih dobitaka, slažem se samo više razreda. I najmanje dobitke treba i do 30 tisuća kuna oporezivati, ali samo onaj minimalni dio na koji se već plaća prilikom uplate trebali bi razmisliti da se ne to ne oporezuje. Ali ne treba biti u strahu i pod krinkom pobjeći će kladioničari u inozemstvo, imati manju poreznu stopu od porezne stope na gospodarsku aktivnost jer kako se ne bojimo da netko od nesamostalne djelatnosti ili netko tko se bavi poduzetništvom isto tako ne ode u inozemstvo kada plaća veće stope nego što ovi plaćaju na dobitke. Dakle ima opasnosti ali ne ako izjednačavamo i dovodimo u neravnopravan položaj ove u odnosu na one koji rade. Sreća se može zaraditi na više načina, ali ona i pomaže vrlo često, ali rad pomaže uvijek osim ako ga namjerno netko sustavno ne uništava. A u Hrvatskoj postoje karteli koji uništavaju tuđi rad neplaćanjima, svjesnim namjernim uništavaju nečiju muku i trud. A ovo što ste govorili o ovisnicima, zato sam rekao da treba razlikovati igre na sreću lutrijsku od kladioničara. Kladioničari su većinom kockari, većinom, nisu svi ali većinom kockari, a kockari su ovisnici. A ti kockari čak nekada založe i vlastiti stan i postaju društveni problem onda nakon toga. Pa ako uživaju sami u sreći neka onda sami prolivaju svoje suze, a ne da budu teret društvu.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Da kolega Marić zapravo smo na tragu istog razmišljanja. Naime, ukoliko kako ste i sami rekli ovaj porez na dobit iznosi 20%, porez na dividendu 12% to je 32% pa čemu onda to je za radne ljude ili za one koji rade koji ostvaruju prihod, dohodak itd. Čemu onda netko tko ostvari to tako pomalo lako, kojega je sreća pomazila ajde da tako kažemo, iako je sreća kako ste rekli relativan pojam, zbog čega bismo mi imali nekakvoga obzira imali za one koji evo na oni koji ospore preko 500 tisuća kuna 20% pa čemu to? Pa njemu je sreća zaraditi da je 30%, dakle njemu od 500 tisuća ostaje 350, a državi ide 150 pa i to je sreća. Kako ne, kamo sreće da trefi nekoga od nas tako ali neće.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Kolega Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Gospodine zamjeniče, gospođo pomoćnice, kolegice i kolege. Pa ovaj zakon treba gledati sa dva aspekta. Ja sam već kada sam govorio i o izmjenama Zakona o igrama na sreću govorio kada igra na sreću prerastu u ovisnost kao i svako prekomjerno uživanje, onda je to jedan veliki društveni problem i gore na Odijelu Sestara Milosrdnica ja mislim da ima više ovisnika o kocki nego ovisnika o nečem drugom. Dakle to je jedno društveno zlo i pitanje da li se zakonom to može ili ne može riješiti osobito u današnjim vremenima kada su dostupni raznorazni vidovi kockanja, klađenja itd. o tome ću nešto kasnije. Međutim ono o čemu bih htio govoriti, a to je klađenje kao gospodarska djelatnost jer ona je tu prisutna i u ovom trenutku prema podacima nekakvim za 2012.sa osnova te gospodarske djelatnosti u državni proračun je sjelo negdje oko 560, 570 milijuna kuna, dakle s osnova doprinosa zaposlenih, poreza itd. I ono što možda je ključno u izmjenama ovog zakona reći neke stvari i možda pokušati naći rješenje da bude što se ono kaže i vuk sit i koza cijela. A to je da u ovom trenutku na sve uplate se plaća 5% poreza i to je negdje na godišnjoj razini 280 milijuna kuna. I dakle ono što je prijepor između onih koji se bave tim poslom, koji priređuju igre na sreću i prijedloga ovog zakona, tj. Ministarstva financija je da u ovom prijedlogu zakona se predlaže da svi dobici budu oporezivi. E sada se postavlja tu jedno elementarno pitanje da li će upravo zbog ovoga a to vam je kolegice i kolege ilegalno Internet klađenje koje mi nažalost ne znam koliko možemo spriječiti, da li će državni proračun više izgubiti ili dobiti. Da li ćemo veliki broj onih koji su nažalost pobornici klađenja, ja osobno nisam, gurnuti na ilegalno klađenje i na takav način oštetiti državni proračun jer oni više neće plaćati niti onih 5% koje sada uplaćuju prilikom uplate niti će plaćati bilo šta a vjerojatno će se dogoditi do smanjenja broja zaposlenih u kladionicama. I ako odgovorimo na to pitanje, ako se nađe nekakav kompromis recimo da je 1500 ili 2000 kuna neoporezivo a da onda iznos do 30 tisuća se oporezuje šta je znam sa 10% i pitanje je koliko je normalan raspor između 30 i 500 tisuća kuna. Možda bi bilo logičnije da to bude 150, 200 tisuća kuna, onda još jedan razred od 200 do 500 pa od 500 na više i da se tu napravi progresno oporezivanje. A to se znači ono što će biti recimo između dvije i 30 tisuća da se oporezuje po stopi od 10%, između recimo 30 i 200 tisuća dakle na onu razliku između 30 i 200 tisuća da se plaća 15%, pa recimo na onu razliku između 200 i 500 tisuća da se plaća 20% i ono sve iznad 500 tisuća na onu razliku da bude stopa od 25%. Moislim da je to nešto što bi pomirilo u ovom trenutku bar prema nekakvim mojim spoznajama i one koji rade taj posao i državni proračun, državni proračun ne bi izgubio, dapače, dobio bi ono što očekuje i mislim da bi onda postigli ono što želimo. Smisao dakle poreznih zakona da omogući gospodarstvenicima da obavljaju svoju djelatnost, da ne budu previše opterećeni. A isto tako i oni koji žele primati tu uslugu, jer bez obzira kako mi to gledali jer to je usluga, da oni budu na određeni način zadovoljni. I još jedno pitanje koje ostaje otvoreno što je dobitak. Jer ako kladilac uplati recimo nekakvu kombinaciju za 5 kuna, dobije 25 kuna, njegov dobitak nije 25 kuna, njegov dobitak je 20 kuna. I onda bi bila logična stvar da osnovica za oporezivanje bude to, tim više što je on već na ovu svoju uplatu od 5 kuna platio 5% poreza. I gospodine zamjeniče ministra ako bi Vlada htjela ovakav amandman recimo dati da bude 2000 ili 1500 neoporezivo a vi imate pokazatelje a ovo da, kažem da ovu stupu spustite sa 500 dole premda ovih 30 tisuća kuna jer je preveliki raspon mislim da onda ne bi bilo nikakvog razloga, ne bi bilo nekakvog gospodarskog gubitka da taj zakon se ne podrži. Ali isključivo kažem iz ove gospodarske sfere zato jesam počeo svoju raspravu sa ovim dijelom ovisnosti je teško podržati ako recimo slučaj makedonije koja je napravila nešto slično govori da u prvim mjesecima s osnova ilegalnog Internet klađenja je pao promet preko 30%. I što će se nama dogoditi recimo ako mi donesemo ovakav zakon i ako državni proračun izgubi 100 milijuna kuna? Onda nismo ništa napravili. Prema tome, ako, na kraju krajeva Vlada ako vidi da je ovo loše, uvijek stigne promijeniti zakon ali ovo je nešto što ukazuje da ljudi neće bježati jer neće imati razloga da bježe na ilegalno Internet klađenje. Na kraju krajeva pa najveći broj dobitaka je do par tisuća kuna. Najveći broj. I kažem, teško je spriječiti ovisnost sa nekakvom represijom. Na kraju krajeva vi nažalost ako nešto zabranjujete onda to postane manje-više izazovno a to je nagore za one mlade prije svega koji danas najviše surfaju po internetu i nažalost klade se bez ikakve kontrole na ovom ilegalnom klađenju. Možda ako najveći dio toga klađenja ostavimo u nekakvim granicama možda ćemo imati kontrolu da možemo kontrolirati da djeca ispod 18 godina ne mogu ulaziti u kladionice i kladiti se. Možda ćemo nešto postići s time. Prema tome, gospodine zamjeniče ministra, dakle ako bi prihvatili ovaj prijedlog onda je zakon podrživ ali ako ostane ovakva varijanta da se od nule do 30 tisuća kuna ne oporezuje mislim da ćemo napraviti štetu državnom proračunu, doći će nam na burzu nekoliko stotina novih nezaposlenih i mislim da ćemo napraviti lošu stvar. Prema tome, dajte razmislite, sutra je sjednica Vlade, dajte nekakav prijedlog da to bude nekakve 2000 kuna neoporezivo ili što već mislite, mislim da je to nekakva razumna cifra a ove razrede spustite, financijski ćete proći povoljnije, ukupno gledajući prihode u državni proračun ne samo po jednom segmentu a na burzi neće biti novih 500, 600 ili 700 nezaposlenih. Hvala lijepo.
Ante jerolimov, replka.
Kolega Šuker osim gospodarske djelatnosti ovoga zakona spomenuli ste i štetne strane ovog zakona. No ono što mene više brine i od samog zakona je pravilnik o prostorima za priređivanje igara na sreću o kojem danas nije bilo riječi a koji je donesen 23. siječnja 2012. I iz kojeg je izbačen uvjet da se casina i kladionice mogu otvoriti samo na većoj udaljenosti od 500 metara o vjerskih i odgojno obrazovnih ustanova. I upravo mi danas imamo problem u Zadru jer je jedan takav objekat otvoren praktički tik uz školsko dvorište, jedne škole u Zadru i njegovo otvaranje izazvalo je čitav niz protesta i problema. Smatram da je to jedan ozbiljan problem jer on indirektno potiče maloljetnike da se počnu kladiti i kockati i to pred nosom jedne obrazovne ustanove. A ne treba govoriti kakav je to porok i u što sve to može odvesti. Da li je moguće da mi zbog boljeg punjenja državnog proračuna žrtvujemo našu djecu i da nam je to važnije od cijelog niza mladih ljudi.
Odgovor na repliku, Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Pa mislim da to nije odluka zbog državnog proračuna nego vjerojatno zbog nekoga da može nešto otvoriti. Logična stvar da tako kažem ovakav vid zabave je najopasniji za djecu. I vrlo teško je procijeniti dal netko ima 18 ili 16 godina, ali ako mu kladionicu ili nešto slično ili nekakav automat klub nasadite pred školu ili negdje drugdje ili pred crkvu, logična stvar da će njega to privlačit, da znatiželja i ovo i ono i nažalost dobivamo potencijalnog ovisnika o kocki, o klađenju, a to je društveno zlo i kao alkohol i kao droga i kao sve druge ovisnosti. I nije mi jasan razlog zašto se taj pravilnik mijenjao, tim više što kad je taj pravilnik donošen onda oni objekti koji su bili prije tog pravilnika otvoreni u određenim prostorima koji su bili unutar ovih granica, a nisu baš bili u samoj blizini osnovnih škola i vjerskih objekata, su mogli ostat, međutim nitko drugi nije dobio dozvolu. Vjerojatno to nije mijenjano zbog proračuna nego zbog toga što je netko imao interes da se donese takva odluka. Ali ponavljam, sigurno da se takvi objekti ne bi smjeli otvarati u blizini škole.
Ivan Šimunović, replika.
Zahvaljujem. Kolega Šuker, vidimo kako su Hrvati u 2013. godini u razne igre na sreću uložili preko 6 milijardi kuna. Naravno da Vlada želi zagrabiti u taj vrč sa zlatom. Razumljiva potreba kad uzmemo u obzir činjenicu da je samo ustvari manje od 10% od tog prihoda završilo u državnom proračunu. Ono što Vlada ne vidi to je da taj vrč zapravo je imaginaran, u njemu nema ničega. U posljednje vrijeme u Hrvatskoj imamo ekspanziju kladionica, a igre na sreću općenito cvjetaju. Razlog tome je svima poznat, samo rijetki to glasno izgovaraju. Kako društvo klizi prema dolje, ljudi imaju sve manje nade da će se situacija popraviti. Klađenje je njihova investicija u bolje danas, u krpanje kućnog proračuna. Nekima je to i jedini izvor prihoda. Iz tog razloga danas cvjetaju i trgovine za otkup zlata. Ne zbog toga što Hrvati imaju viška zlata, već je to većini postala slamka spasa. Ta dva fenomena su dio istog procesa općenito propadanja društva. Vlada umjesto da povuče poteze koji će ljudima dati nadu u otvaranje radnih mjesta i popravljanje krvne slike hrvatskog gospodarstva, traži instant rješenja za proračun. Nijedno od … rješenja neće zaustaviti strmoglavi pad prema dnu. Država umjesto da ljudima omogući da svoja znanja, vještine upotrijebe za nešto produktivno, nešto što će im donesti stvarni novac i osigurati egzistenciju, bavi se oporezivanjem svega i svačega. Hvala.
Odgovor na repliku, Ivan Šuker.
… [[Govornik nije uključen.]]
Uključite mikrofon. Uključite mikrofon.
Jedna ova pošast se koliko je to moguće gurne u legalne vode da bude čim manja mogućnost ilegalnoga. Ponavljam, ilegalno internet klađenje, evo sad možete ući u nekoliko stranica i vidjet ćete, to je nažalost najdostupnije tim upravo mladima i to Vlada u ovom trenutku ja koliko znam teško može, praktički ne možete spriječiti, ako možete super. Ali onda nemojmo sad sa ovom odlukom potaknuti da ovo još pojača pa da oni koji ovo priređuju razmišljaju i kako se dovinuti i kako prevariti Vladu, zapravo onoga tko ovo kontrolira sve skupa. Prema tome, smisao je dakle da se donese zakon koji će nam omogućiti da koliko toliko kontroliramo ovaj proces kažem koji može biti društveno opasan jer poslije ovoga ide se negdje drugdje. Nemojmo zaboraviti da imamo nekakve stare članice Europske unije gdje je klađenje tradicija, način življenja, pa čak i visokog društva. Uzmite samo primjer Engleske itd. Prema tome, nešto ne možemo spriječit, kao turistička zemlja naprosto moramo imati, ali nemojmo zbog nekakvih sitnih stvari naprosto napraviti još veći nered i još veće probleme.
Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo naknadno.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o igrama na sreću, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 631. Rasprava o konačnom tekstu zakona je završena. Vlada je podnijela amandmane nakon roka utvrđenog Poslovnikom Hrvatskoga sabora. U skladu s člankom 199. Poslovnika dajem na glasovanje prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanima Vlade Republike Hrvatske. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Utvrđujem da smo većinom glasova, 81 glas za i 26 suzdržanih glasova prihvatili i odlučili da raspravljamo i odlučujemo o amandmanima Vlade Republike Hrvatske. Molim predstavnika predlagateljice da obrazloži amandmane Vlade Republike Hrvatske. Amandman broj 1 poštovani ministre.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Amandman na članak 1. i amandman na članak 2. koji predlaže Vlada Republike Hrvatske…
Jedan po jedan poštovani ministre, jer ima drugačiju proceduru.
Dobro, zahvaljujem. Amandman na članak 1. je rezultat provedene saborske rasprave o izmjenama Zakona o oporezivanju dobitaka od igara na sreću. Iz provedenih rasprava i klubovi i zastupnici ocijenili su da je dobro povećati oporezivanje, ali su ocijenili da bi niže dobitke trebalo osloboditi oporezivanja, a povećati progresivno oporezivanje većih dobitaka jer će se time ostvariti isti učinci za državni proračun, ali će se u isto vrijeme destimulirati one koji igraju na velike dobitke i rizične dobitke, a s druge strane oni koji to shvaćaju kao zabavu sa malim dobicima ne treba se destimulirati. Pa je to razlog da smo u članku 1. dodali da porez na dobitke se plaća po stopi od 10% iznad 750 kuna do 10 000 kuna, po stopi od 15% od 10 000 do 30 000, po stopi od 20% od 30 000 do 500 000, a preko 500 000 po stopi od 30%.
Hvala lijepa poštovani ministre. Otvaram raspravu. Nema zainteresiranih, ima. Poštovani zastupnik Ivan ŠUker. Izvolite poštovani zastupniče.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospodine ministre. U obrazloženju ovog vašeg amandmana ostale su dvije nejasnoće. Jedno je što podrazumijevate pod dobitkom jer to je bilo u saborskoj raspravi istaknuto da li je to ukupan iznos koji se isplati ili je to razlika između uplaćenog i isplaćenog. I druga stvar što je bilo i na Odboru za financije, a isto tako u saborskoj raspravi, da li znači da recimo ako netko dobije recimo 35 000 kuna da se stupnjevito oporezuje, od 750 do 10 000 kuna sa stopom od 10%, od 10 do 20 tisuća kuna sa stopom od 15%, a iznos iznad 30 000 kuna sa stopom od 20% ili smatrate da iznos od 35 000 kuna se oporezuje sa onom stopom koja je. Zašto govorim, zato što je to nepravedno oporezivanje ako vi iznos od 29 999 kuna oporezujete sa jednom stopom, a onda iznos od 30 002 kuna oporezujete sa stopom koja je 5% viša i to je nešto što nas gura opet u sivu zonu koja je nažalost dosad postojala, a to je da se rascjepljuju uplate. Dakle to je nešto što imamo u praksi, što Porezna uprava ima podatke da se to događa tako i zato jesmo u raspravi i ovdje na plenarnoj sjednici, a isto tako i na odboru upozoravali. Na kraju krajeva, to je i u skladu sa da tako kažem nekakvim poreznim normama da se do određenog iznosa plaća jedan porez, iznad tog iznosa se plaća stopa koja se odredi. Ali ja koliko sam vas razumio vi podrazumijevate znači na iznos od 35 000 se plaća kompletna stopa, bez ovog stupnjevitog dijela i ako to bude tako mislim da će na žalost u Hrvatskoj počet carevati ilegalno Internet klađenje a to je ono što je daleko opasnije prije svega za mlade Hrvate, dakle za djecu od 15 do 16 godina jer to je sustav. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Kolega Kajin, ja vas lijepo molim. Ja jasno obrazlažem. Ako imate bilo kakvih problema dođite za govornicu pa ih recite [[Upadica predsjednik: Vi samo nastavite poštovani zastupniče, a pustite meni Kajina.]] Dakle, ono što je mene strah … … [[Upadica Kajin, ne razumije se.]] [[Upadica predsjednik: Kolega Kajin, molim vas. Dobit ćete opomenu nepotrebno. Ovo zaista nema smisla, pustite čovjeka da govori, zastupnik ima pravo govoriti.]] Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora za ovu raspravu o ovom amandmanu sam se javio iz razloga što je Klub HDZ-a i u pojedinačnim raspravama to je govoreno na plenarnoj sjednici. Govorim to zbog toga što su kolege koji su stručnjaci za ovo područje na Odboru za financije ukazivali na ovaj problem. A treća je stvar iskustvo Makedonije. Kad je Makedonija napravila jednu sličnu stvar preko 30% onih koji se klade je otišlo u sivu zonu, a to je tzv. crno Internet klađenje koje ja ne znam. Ako ministarstvo financija u ovom trenutku ima mogućnost da kontrolira svaka čast, ali ja koliko imam spoznaja to je totalno crna zona i što je najveći problem s obzirom da se radi o Internet klađenju a znamo da je mlada populacija ipak najviše na internetu da li njih guramo u ralje kocke. Dakle, namjera da se oslobodi ovaj mali iznos je upravo bila zbog toga da se određene stvari mogu držati pod kontrolom i da se može vidjeti. Ali ključna je stvar, dakle u ovom vašem amandmanu i o tome će ovisiti naravno i glasovanje naše kao kluba da li planirate oporezivati ovako kao što sam ja razumio. Dakle, kompletan iznos koji ide iznad nekoga po jednog stopi ili ćemo ići kao što recimo plaćamo porez na dohodak do jednog iznosa po toj stopi, iznad tog iznosa po drugoj. I mislim da je to pravedno i da je to najpoštenije i da na takav način ćemo onda imati jasnu situaciju. I da ponovim, s obzirom da kolega Kajin je uletio definiciju dobitka. Da li je dobitak sve ono što se isplati u kladionici ili je dobitak razlika između uplate i onoga što je dobitak što se dobije. Hvala lijepo.
Hvala. Da li ima drugih prijavljenih za raspravu? Da. Ministar financija poštovani Slavko Linić.
Pod dobitkom gospodine Šuker se podrazumijeva razlika između uplate i onog što se dobije. I isto tako oporezivanje ide točno ovako kako je rečeno. Znači, ako je dobitak 15000 od 750 do 10000 je 10%, a od 10 do 15000 je 15%. Tako je naznačeno i tako se oporezuje. I to samo ono što je razlika između uplaćenog i … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepo. Vrlo je razumljivo i za nas koji nismo profesionalni financijaši. Da li se drugi javljaju za riječ? Ne. Zaključujem raspravu. Molim da se izjasnimo tko je za amandman broj jedan Vlade Republike Hrvatske? Hvala lijepa. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat? Utvrđujem da je amandman Vlade Republike Hrvatske broj jedan prihvaćen jednoglasno sa 106 glasova za, postao sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Poštovani ministre amandman broj dva Vlade Republike Hrvatske na članak 2.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. U biti isti su amandmani samo u drugim člancima zakona, pa nema potrebe da ponavljam. Prema tome, neoporezivi dio do 750 kuna, oporezivi po progresivno višim stopama oporezuje se samo razlika između dobitka i uplaćenog i oporezuje se po ovako progresivnim skalama. Hvala.
Hvala i vama poštovani ministre. Otvaram raspravu. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu o amandmanu broj dva Vlade RH i molim da se izjasnimo tko je za amandman broj 2? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat? Utvrđujem da smo amandman broj dva Vlade Republike Hrvatske prihvatili jednoglasno sa 104 glasa za. Time je postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Zaključujem raspravu. Dajem na odlučivanje Konačni prijedlog zakona. Molim dizanjem ruke da se izjasnimo tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima li netko suzdržan? Molim rezultat? Utvrđujem da smo jednoglasno sa 107 glasova donijeli Zakon o izmjenama zakona o igrama na sreću u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o uskrati isplate uvećanja plaće po osnovi ostvarenih godina radnog staža, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 635 Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Njihova ste izvješća primili na sjednici. U ime predlagatelja uvodno će obrazložiti prijedlog ministar rada i mirovinskog sustava Mirando Mrsić. Izvolite ministre.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Poštovane zastupnice, poštovani zastupnici. Obzirom da je tijekom dana bilo dosta priče oko gospodarskih i financijskih pokazatelja koji jasno pokazuju da se Hrvatska nalazi u teškoj gospodarskoj situaciji uslijed višegodišnje recesije, što potvrđuje i smanjena industrijska proizvodnja. Broj zaposlenih osoba je pao za skoro 200 000, s druge strane imamo porast broja umirovljenika za više od 70 000, približavamo se omjeru 1 na 1 i sve to stvara pritisak na državni proračun i jasno da s obzirom na rashode koje imamo i proceduru prekomjernog deficita koji je ustrojen na razini Europske unije moramo napraviti određene promjene i u rashodovnoj strani državnog proračuna, posebno na dijelovima koji su vezani uz same rashode u javnim i državnim službama. O tome će biti više govora kada se bude govorilo o rebalansu proračuna. Ono o čemu danas ćemo razgovarati i pred vama je Prijedlog zakona o uskrati prava na uvećanje plaće po osnovi ostvarenih godina radnog staža je nužnost koja nam nameće preispitivanje troškova rada u državnoj službi i javnim službama posebice one koje su se ugovarale u boljim gospodarskim okolnostima kako bi se održala fiskalna stabilnost troškova zaposlenih u državnim tijelima i javnim službama, te omogućilo održavanje postojeće razine zaposlenosti, a to znači očuvanje postojećih radnih mjesta i s druge strane očuvanje isplate plaća u javnim i državnim službama. Obzirom da su neka materijalna prava i uvećanja plaća u državnim i javnim službama kao što sam već napomenuo ugovorena u boljim gospodarskim vremenima pokazalo se da se u određenim kolektivnim ugovorima pojedina prava tumače i ugovaraju na drugačiji način. U isto vrijeme neki od kolektivnih ugovora se primjenjuju još u otkaznom roku od 3 mjeseca, a uvažavajući okolnost da se materijalna prava zaposlenih u državnim i javnim službama financiraju u pravilu od istovjetnih javnih i fiskalnih prihoda potrebno je posebnu brigu voditi o nužnosti da opseg i visina njihovih prava bude ujednačena. Ovim Zakonom predlaže se zaposlenim u državnim i javnim službama uskratiti pravo na postotno povećanje koeficijenta složenosti poslova, odnosno uvećanje plaće 4, 8 i 10 postotnih poena nakon ostvarenih 20, 30 i 35 godina radnog staža koje je ugovoreno kolektivnim ugovorima kako za zaposlenike u državnoj službi, tako i za zaposlenike u javnim službama. Napominjem da je ovo uvećanje koeficijenta složenosti poslova temeljem radnog staža inicijalno bilo dogovoreno za nastavnike i učitelje i profesore u osnovnim i srednjim školama da bi se na taj način koeficijent koji je bio izrazito nizak podigao na razinu koja je primjerena osnovnom i srednjem školstvu, a nakon izvjesnog vremena se proširio u cijeli sustav javne i državne uprave. Riječ je dodatku koji je na različite načine ugovaran u kolektivnim ugovorima, pa zaposleni u državnim i javnim službama nisu ostvarivali jednaka uvećanja po toj osnovi. Napominjem da svima koji rade u javnoj državnoj službi se uvećava plaća za 0,5% po godini staža. Dakle, u pojedinim kolektivnim ugovorima se ovaj koeficijent uvećanja uvećavao na koeficijent. U nekim djelatnostima se uvećava na osnovicu, a u nekim djelatnostima se uvećava iznos plaće koji je jednak umnošku osnovice i dodatka od 0,5% po godini radnog staža. Ovo je jedini dodatak koji je dakle jedna osnova a dva dodatka, dakle uvećava se i za 0,5 po godini radnog staža, ali i po 4, 8 i 10 također po godini radnog staža. U nekim ugovorima, kolektivnim ugovorima uvećava se 4, 8, 10 neovisno o tome da li koliko godina se provelo u pojedinoj službi dok je u drugim kolektivnim ugovorima to vezano na službu u kojoj se provelo 4, 8 i 10 godina. To znači da se i sam koeficijent uvećanja nije ravnomjerno raspoređivao, jer ako govorimo o ovom koeficijentu dakle 4, 8, 10 on je koeficijent za vjernost u službi i tako se tretirao. Dok je u nekim ugovorima on ekstrapoliran na cjelokupni staž bez obzira koliko je proveden u javnoj i državnoj službi i bez obzira da li je osoba provela 10 godina u javnoj službi ili je primjerice bila dvije godine izvan javne službe, a 8 godina u javnoj službi primjenjivao se isti koeficijent. Stoga svi zaposleni u državnim javnim službama nisu bili u jednakom položaju. Nadalje, različitost se ogleda i u tome što se u nekim djelatnostima pravo kao što sam već napomenuo ostvaruje na cjelokupni staž, a u nekim djelatnostima samo na staž u pojedinoj ustanovi odnosno djelatnosti. Stoga iako je riječ o pravu koje proizilazi iz kolektivnih ugovora o cilju očuvanja zaposlenosti u državnim i javnim službama postoji potreba da se zakonom za privremeno vremensko razdoblje uskrati isplata tog dodatka. Tim više što je u konkretnom slučaju riječ o dodatku koji je kao i dodatak od 0,5 za svaku navršenu godinu rada, znači ostvaruje se po istoj osnovi, odnosno ovisno o godinama radnog staža. Predlažemo da se u 2014. godini od usvajanja ovog zakona do kraja godine pravo na predmetno dvostruko uvećanje plaće po istoj osnovi stavi izvan snage. Pri tome treba naglasiti da je u skladu sa međunarodnim standardima riječ o mjeri koja je privremenog karaktera za koje vrijeme će se navedeno pravo ujednačiti u svim kolektivnim ugovorima kako bi svi zaposleni u državnim i javnim službama bili u istom položaju. Napominjem da je ono što treba napraviti je novi Zakon o plaćama i kroz taj novi Zakon o plaćama treba i ovaj problem koji je vezan uz napredovanje temeljem godina radnog staža, odnosno povećanje plaće temeljem godina radnog staža treba riješiti jednoznačno za cijeli sustav. Plaće službenika i namještenika koji su zaposleni u državnim i javnim službama čini umnožak koeficijenta složenosti prava radnog mjesta na koje je službenik i namještenik raspoređen i osnovice za izračun plaće uz nula pet za svaku navršenu godinu radnog staža. To ostaje i to pravo ostaje. Ono što predlažemo ovim zakonom za 2014. godinu da se ne isplaćuje, da se uskrati pravo na 4, 8 i 10 postotnih poena nakon završenih 20, 30 i 35 godina radnog staža. Hvala lijepo.
Hvala. Ivan Šuker, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Gospodine ministre, ovom vašem prijedlogu fali niz podataka jer se radi o ukupnom iznosu negdje da li je to 450 ili 520 milijuna u ovom trenutku je nebitno. Ali se radi o velikom iznosu, da pobrojite koliko je onih koji imaju 4, 6, 8 i 10% dodataka. Međutim, ključnu stvar ste zaboravili reći, ovo je proizašlo nakon smanjenja plaća od 20 do 40% 2001. godine nakon velikog štrajka prosvjetara. Tada je potpisan taj kolektivni ugovor. I nije taj kolektivni ugovor potpisao nitko ovako, kasnije su i ostali koristili ta prava. Ali, ovdje isto tako treba reći svi oni koji su obračunavali ovaj dodatak onima koji nisu u službi tolike godine su radili protuzakonito. Zato moraju snositi odgovornost. Jer ako je naknada za vjernost službi onda se zna što to znači. Ali ponavljam, da bi mogli raspravljati o ovome problemu onda treba neke stvari točno jasno reći. Zašto? Zato što se često čuje u političkim pričama o tome kako su potpisivani ovakvi i onakvi ugovori. Dakle, ovaj kolektivni ugovor se točno zna tko ga je potpisao. Ja ću vam reći tko ga je potpisao, tadašnji potpredsjednik Vlade iz jednostavnog razloga jer bio je veliki prosvjed prosvjetara i da se to primiri to je napravljeno. Isto kao što je i u 12. mjesecu donesena odluka da od 1.01.2004. plaće rastu 3% iako su svi u tom trenutku znali da za to nema novaca.
Odgovor na repliku, ministar Mirando Mrsić.
Dakle, potpuno se slažem s vama i točno ste naglasili gdje je bio problem. I 2001. se to riješilo dodatkom 4, 8 i 10. I ono što smo također i kada smo slali ovaj zakon u saborsku proceduru naglasili da ćemo taj dio s 4, 8 i 10 koji je vezan uz prosvjetu nastavnike i profesore evaluirati na drugačiji način, dakle ono što je i bilo za njih namijenjeno da u toj nekoj određenoj osnovici i ostane i to će biti predmet odluke Vlade. A što se tiče protuzakonitosti, dakle ono o ukupno ostvarenom stažu u socijali i u obrazovanju je to vezano uz ukupan staž. Je, a te kolektivne ugovore nije potpisala ova Vlada. I dakle ova Vlada nije potpisala niti kolektivni ugovor za socijalnu skrb niti kolektivni ugovor za obrazovanje nego je to potpisala Vlada HDZ-a. Prema tome, ako govorimo tko je potpisao takve ugovore treba onda pitati ministre koji su odlučili i pristali da to bude tako u kolektivnom ugovoru.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a govorit će kolege Ivan Šuker i Davorin Mlakar. Davorin Mlakar, izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, gospodine ministre, kolegice i kolege. Čuli smo dio obrazloženja, u jednom trenutku sam mislio da ministra treba ispravljati ali nadam se da je to bila samo greška kad je govorio o 4, 8 i 10 godina staža provedenog, nadam se da je govorio i da smo dobro razumjeli da se radi o postocima koji se primjenjuju na staž za ostvarenih 20, 30 i 35 godina rada jer je to dosta bitna razlika kad se ovako u javnosti čuje. Taj dodatak o kojem mi danas govorimo se kolokvijalno nazivao dodatak na vjernost u službi, a želio bih reći nekoliko riječi za one i u prilog onih o kojima se danas ovdje govori. To su državni službenici, to su i javni službenici. Ono što mogu sa većom sigurnošću govoriti to je da je negdje prosječna neto plaća državnih službenika oko 3800 kuna. Čisto da znamo o kojim mi to kategorijama razgovaramo kad govorimo o smanjenju njihovih plaća. Ono što je važnije i od toga, a to znači malih, niskih primanja državnih službenika to je činjenica da u našoj državi vrlo često svi koji stupaju govore o lošoj administraciji, o glomaznoj administraciji, o administraciji koja se ne služi suvremenim metodama u svom radu. I čut ćete u zadnjih 30 godina da svi koji su govorili o tome što treba napraviti i što želimo imati da želimo imati malu, efikasnu, dobro plaćenu i visokoobrazovanu državnu službu ili ako hoćete administraciju da ne koristim izraz birokraciju. Ovo danas je još jedna od mjera koja ide sve dalje od tog cilja koji svi žele isticati kao nešto što nam treba. Ovo ide u suprotnom smjeru. Načelno se govori o tome kolike će biti uštede u proračunu ukoliko se ove mjere primjene, ali nisam siguran niti da je taj izračun točan. Mi govorimo o ljudima koji su trebali imati uvećanu plaću nakon 20, 30 i 35 godina radnog staža. Mi u isto vrijeme govorimo o ljudima čija su primanja niska. Govorimo o ljudima od kojih vi jako puno očekujete i u vašem ministarstvu koje predlaže ovakav zakon rade ti isti državni službenici koje trebate platiti za njihov rad. I svi smo svjesni da u većini naših institucija pa i poduzeća ima više nego dovoljno ljudi ali uvijek ima premalo kvalitetnih koji bi trebali obaviti posao. I onda ćete ovom mjerom svima njima da tako kažem linearno smanjiti primanja, a očekivat ćete da imate efikasnu, obrazovanu ako hoćete brzu i modernu državnu upravu. Ovim mjerama to nije moguće. Ova mjera ide upravo za tim da imamo još slabiju državnu upravu. Ove mjere idu naravno i prema javnim službama pa će se to dogoditi i u javnim službama i onda ćemo se svaki puta nanovo čuditi kako to da ne možemo imati kvalitetniji, javni servis i servis državne uprave. E ne možemo zbog ovakvih mjera. A ove mjere nisu nešto što će spasiti zemlju, izvući iz krize zato što ste njima umanjili plaće. Nisam pobornik toga da se na plaću izračunava 50 različitih dodataka. To nikad nije bilo dobro i nije davalo pravu sliku o tome kakva su primanja ljudi niti u državnoj upravi niti u javnim službama ali onda se to radi sustavno, onda se to radi na način što ste rekli u uvodu gospodine ministre, prvo da se predloži novi Zakon o plaćama. Imali smo mi takvih rješenja i sa zakonom koji je poznavao platne razrede pa tamo možete ukalkulirati i ovih 0,5% za godinu staža u vrijednost platnih razreda i možete poslagati nekakve realne odnose u svim tim službama i na neki način, barem na neki način i državnu i javnu službu učiniti privlačnom ako ne već konkurentnom privatnom sektoru. Na ovaj način da samo njima smanjujete plaće to nećete učiniti. Zaključno, ono što niste rekli a što je osnovni problem ovakvog prijedloga zakona. vi ste kao Vlada obvezni voditi kolektivne pregovore, na to su vas upozorili nezavisni sindikat zaposlenih u srednjim školama Hrvatske koji je poslao pisma zastupnicima Hrvatskog sabora i poziva ih na ne izglasavanje zakona o uskrati isplate, uvećanja plaća po osnovi ostvarenih godina radnog staža. Svi mi dobili smo i dopis sindikata državnih i lokalnih službenika i namještenika koji upozoravaju na dvije stvari. Ako se ovakav zakon donese oni će se koristiti svojim pravima i pokrenut će sudski postupak za zaštitu svojih prava a ukoliko taj postupak dobiju država će biti dužna isplaćivati vrlo visoke naknade i to ukamaćene za ono što je napravila da tako kažem nasilno, ne provodeći postupak kolektivnog pregovaranja na koji je obvezna. To vam piše u dopisu sindikata o kojem sam govorio i sindikat nas upozorava sve, ne samo predlagatelja nego i nas u Saboru da se držimo korektno i da se držimo onoga što je propisano, a propisano je da morate kolektivno pregovarati prije nego dođete do ovakvih rješenja. Na ovaj način kako ste vi to predložili, vi ste izbjegli kolektivno pregovaranje, vi ste dapače obećali u kolektivnim pregovorima koje ste dovršili kada su se državni službenici odrekli i regresa i božićnice tada ste se obvezali da nećete dirati u njihove plaće. Sve to izdržalo je kao rekao bih i proračun koji ste predlagali svega nekoliko mjeseci i sada imamo priliku biti bombardirani njihovim opravdanim zahtjevima jer ste izigrali njihovo povjerenje i umjesto da ste pregovarali, umjesto pregovora vi ste došli sa izmjenom zakona naravno po hitnom postupku da njihova prava na ovaj način umanjite.
Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa ja bih krenuo kronološki iz razloga tri su događaja koja su u principu dovela do ovoga zakona. Prvi je ono famozno smanjenje plaća od 20-40% na isto jedan ovako nasilan način, pa je nakon štrajka proizveo ovakav kolektivni ugovor. Međutim, to smanjenje od 20 i 40% plaće od 20-40% na ovakav način kao što se predlaže ovim zakonom je proizvelo niz tužbi koje je državni proračun prije svega što se tiče prosvjete i zaposlenih u Ministarstvu unutarnjih poslova u razdoblju od 2002.-2006., 2007. koštao skoro 2 milijarde kuna. to se može vidjeti u resornim ministarstvima i vidjet ćete. Prema tome, jedan ovakav način naprosto ne može proći da tako kažem nekažnjeno. Drugi događaj je, dolaskom 2000.na vlast ukinuli su se platni razredi u RH. Platni razredi nisu ništa drugo nego pošteno i kvalitetno vrednovanje onih koji su kvalitetni i koji rade svoj posao i kažnjavanje onih koji ne rade svoj posao. Naprosto nisu svi jednaki i temeljem Zakona o platnim razredima netko iz platnog razreda u platni razred može napredovat praktički svake godine ili dvije ako dobro radi a isto tako onaj koji ne radi dobro, ako dobije negativne ocjene nakon nekog vremena dobiva otkaz u državnoj službi. I ja mislim da nitko od državnih službenika, javnih službenika nije protiv toga. Pa nama je interes imati profesionalnu i kvalitetnu službu ali je nećemo imati na ovakav način, nekakve uravnilovke i da se svima reže jednako. Naprosto to nećemo postići. I prema tome, ako se već čekalo dvije godine pa se ništa nije poduzelo, ne vidim razloga zašto se ovoga ne bi sačekalo još neko vrijeme i donio novi Zakon o plaćama koji će raditi na ovaj način što se tiče platnih razloga. Treći ključni događaj zbog čega je ovaj zakon, se mora donositi je ono famozno potpisivanje zahtjeva za referendum, 2010.godine u šestom mjesecu. Dakle, ovo je bila jedna od tih odredbi koja se trebala sukladno zakonu riješiti, dakle zakonom bi se van snage stavili svi kolektivni ugovori i otpočelo bi se sa novim kolektivnim pregovaranjem. Da se tada to napravilo, računajte da koliko ovih proteklih 6 godina bi se ušparalo samo novaca s osnova pravičnije isplate plaće jer ponavljam ne mora značiti ako se masa sredstva plaća smanji, da će se smanjiti plaća. To naprosto nije istina, ali ćemo nagraditi one koji rade. I ono što nije dobro što se u Hrvatskoj događa, a to je da nema više kolektivnog pregovaranja. Vlada kad ne može napraviti ono što želi, onda ide naprosto donositi odluke i uopće ju ne zanima kakve će biti posljedice. Pa zar vi mislite da se ovo na ovaj način moglo donijeti da se to ne bi napravilo neke godine kad je kriza bila daleko opasnija nego što je danas? I ono što meni upućuje da je ovo ad hoc mjera, kad vam netko predloži da će ovaj zakon važiti do 31.12.2014. godine, a kao razlog za donošenje ovoga zakona govore se mjere prekomjernog deficita. Nema tog gospodarskog pomaka koji će se u Hrvatskoj dogoditi u sljedećih 9 mjeseci da ćemo s njim dobiti u proračun 500 milijuna kuna i da ćemo mi temeljem toga moći osigurati sljedeće godine te novce. Naprosto to nije istina i to nije dobro jer, zašto? U 1. mjesecu ili u 12. mjesecu prilikom donošenja proračuna opet ćete morati raspravljati o ovom zakonu, ali sa produženjem roka jer nećete imati na prihodovnoj strani tih 500 milijuna i nije dobro i nije korektno kad se donosi zakon koji itekako utječe na sudbine ljudi jer ponavljam, u državnim službama je nažalost kvalifikaciona struktura takva da je preko 50% srednje stručne spreme, s tom osnovom je i mala plaća. Druga stvar, većina tih ljudi ima preko 20 godina radnog staža i hoćete, nećete, mi njima smanjimo plaće 4, 5%, njima je to puno. Njima je to puno. I to je nešto što naprosto daje jednu socijalnu neosjetljivost ove Vlade zbog nesposobnosti da sustavno riješi problem. Tim više što ste i vi i premijer naglasili da nema smanjenja plaća jer veli, ali ćemo dirati dodatke na plaću. Ako ste sami rekli, a pogledajte si fonogram, vi ste to rekli, da je ovaj dodatak na plaću dan u javnim službama zbog toga da im se digne, da kažem, vrijednost rada koja im je totalno obezvrijeđena u onom trenutku kad su im plaće smanjene temeljem potpisanog sporazuma s MMF-om za 20 ili 30%. Dakle, vi ste sami rekli da to nije nikakav dodatak na plaću, nego nešto što naprosto ispravlja određenu nepravdu. E sad kad treba to skresati, onda je to dodatak na plaću. I to je samo pokazatelj da se ovaj problem mora riješiti sustavno, a on se sustavno može riješiti jedino sa platnim razredima gdje će se kroz koeficijente naprosto vrednovati sve one specifičnosti posla koje postoje i u državnim i u javnim službama, s tim da platni razredi bi za državne službe zbog specifičnosti posla trebao biti jedan, a platni razred za javne službe zbog specifičnosti posla drugi. I druga stvar, itekako treba razmišljati što sa plaćama MUP-a jer oni imaju posebnu priču. Prema tome, bez toga kolegice i kolege, ovo će izazvati samo niz sudskih tužbi. Nažalost opet lupamo šamar onima od kojih očekujemo da budu nosioci uklanjanja administrativnih prepreka da se poboljša investicijska klima u RH, na ovakav način to naprosto nećemo napraviti. Dakle, gospodine ministre, iako smo mi predlagali Zakon o radu u kojem bi omogućili pregovore za ovo, mi ovakav prijedlog nasilne izmjene naprosto ne možemo podržati jer ovo naprosto pokazuje ne želju za komunikacijom i vrijeđa sve zaposlene u državnim i javnim službama, a kažem, nije dobro vrijeđat one koji vam odgajaju djecu i one koji bi vam trebali donositi nekakvu ljepšu klimu u RH. Hvala lijepa.
Vanja Posavac, replika na izlaganje Davorina Mlakara.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice. Poštovani kolega, naime slažem se s vama kad ste rekli da ova mjera kao jedina neće spasiti državu, ali zato ima tu niz mjera koje moramo provesti da bi zapravo ipak održali stabilnost u državi. Osim u državnim i javnim službama ovakvih dodataka, da tako kažem, na plaću u privatnom sektoru gotovo da i nema i to je činjenica. Podsjećam i to je spomenuto, mislim da je netko od vas spomenuo i ministar, zapravo to je nastalo uslijed potpisivanja kolektivnih sporazuma sa, dakle nastavnicima i profesorima u osnovnih i srednjim školama, a kasnije su onda u svoje kolektivne ugovore to preuzimali i drugi i naravno to tumačili na način kako im se htjelo. Tada u školama je to preuzeto upravo da bi se zaštitili radnici koji imaju staža, 20, 30, 35 godina staža. Slažem se da u državnim i javnim službama treba biti kvalitetnog kadra, ali se nikako ne slažem s vama kad ste rekli da državna i javna služba nije privlačna. Itekako je privlačna, puno privlačnija nego nažalost privatni sektor, a onda se zaista možemo pitati i što trebamo napraviti po pitanju da to zaista bude ujednačeno i kvalitetno i onako kako treba biti da rade uistinu svoj posao na najbolji mogući način.
Odgovor na repliku Davorin Mlakar.
Kolegice, ja sam govorio o nečemu što mi se činilo da je notorno i što vrijedi kao nekakvo uvriježeno mišljenje, javno mišljenje barem dvadesetak godina. Da je privatni sektor, a pod tim se podrazumijevaju banke, osiguravajuća društva, velike kompanije, puno atraktivniji za rad nego državna služba. Ako nikad za to niste čuli jer vidim da se čudite i mislite upravo suprotno, onda vas upućujem da malo pročitate radove onih koji su govorili o stanju u državnoj službi, u javnom sektoru i zašto su ta mjesta neatraktivna? Od svih kvalitetnih, a osobito visoko obrazovanih ljudi, obično ste ostajali, ja ću to uvjetno reći da nikoga ne uvrijedim, na najlošijima ili onima koji su bili najmanje skloni promjenama jer su vam sve najbolje od studenata pa do mladih stručnjaka pokupili upravo u tom privatnom sektoru. Ako vi za to niste čuli, onda vjerojatno kroz ovo vrijeme niste pratili javnost hrvatsku da biste znali o čemu sam ja govorio. Služba je i dalje neatraktivna, ta služba je još uvijek precijenjena, a uvijek se vraćam i vraćat ću se na to da mi ovdje radimo i pregledavamo ove materijale, donosimo zakone dobrim dijelom i zbog rada tih državnih službenika kojima vi uporno smanjujete plaće. Ja se zalažem da to prestanete raditi, ne mogu oni biti žrtve mjera recesijskih i snositi u vijek teret nekakvih naših mjera kojima ćemo oporavljati gospodarstvo, to nije istina, to nije put kojim možemo ići niti ćemo tim putem išta učiniti.
U ime Kluba nezavisnih zastupnika kolega Grubišić i Kajin nisu prisutni pa gube pravo rasprave po ovoj točci. U ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Vanja Posavac.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice. Ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Klub SDP-a podržat će Prijedlog zakona o uskrati prava na uvećanje plaća po osnovi ostvarenih godina radnog staža. Naime, uslijed višegodišnje recesije RH nalazi se u teškoj gospodarskoj situaciji i to je činjenično stanje. Realna ekonomska aktivnost u 2012.godini bila je manja za gotovo 11% u odnosu na 2008.godinu, a u isto vrijeme industrijska proizvodnja smanjena je za preko 16%, broj zaposlenih se povećao, a broj umirovljenika porastao je za više od 70 tisuća. U 2013.godini zabilježena su i daljnja negativna kretanja usprkos svim mjerama koje Vlada poduzima. Nažalost, pogoršanje domaćih makroekonomskih uvjeta potpomognuto negativnim kretanjima u međunarodnom okruženju imalo je značajan utjecaj na slabije prikupljanje prihoda proračuna koje bi bilo još izraženije da nije bilo zakonskih izmjena poreznog sustava. Troškovi financiranja javnog duga koji je značajno narastao uslijed višegodišnjih deficita i preuzetih dugova javnih poduzeća kao posljedica lošeg upravljanja uvelike određuje kretanje rashoda. Rashodi koji proizlaze iz javnog duga i kamata ograničavaju kretanje svih ostalih kategorija proračunskog rashoda i realno neizvjestan i spor oporavak ekonomskog rasta u idućim godinama dodatno će povećati razinu javnog duga koji će već u 2014.godini prijeći razinu od 60% BDP-a. Uslijed ovako nepovoljnih kretanja u gospodarstvu zadržavanje prava proisteklih iz trenutno važećih zakonskih propisa značilo bi pritisak na daljnji rast manjka proračuna javnog duga. Produbljivanje fiskalnih neravnoteža moglo bi dovesti do dodatnog pada kreditnog rejtinga te daljnjeg porasta cijena, zaduživanja države ali i ukupnog gospodarskog sustava. To bi predstavljalo teret za ukupnost konkurentnost gospodarstva i održivost duga. Nameće se nužnost preispitivanja troškova rada u državnim i javnim službama. Mora se prilagoditi zakonsko uređenje novim prilikama što uređuje i redefiniranje određenih prava. Na području rada državnih i javnih službi primjenjuje se niz kolektivnih ugovora tj. sporazuma i drugih ugovora koji su zaključivani u bolja vremena i u boljoj gospodarskoj situaciji. Plaće zaposlenih u državnim javnim službama obračunavaju se kao umnožak osnovice za izračun plaće i 0,5% za svaku navršenu godinu staža. Pri tome je kolektivnim ugovorima za zaposlene u državno-javnim službama još dodatno ugovoreno pravo na postotno povećanje koeficijenta složenosti poslova odnosno uvećanje plaća za 4, 8 i 10%-tnih poena nakon ostvarenih 20, 30 i 35 godina radnog staža, a ostvaruje se na način da po osnovi jednog dijela kolektivnih ugovora, a to su srednjoškolsko i osnovnoškolsko obrazovanje te socijalna skrb, postotno uvećanje ovisi i o ukupno ostvarenom rednom stažu, a po osnovi drugog dijela, to su državna služba, znanost i visoko obrazovanje, zdravstvo i kultura ovisi o radnom stažu u ustanovama pripadajuće djelatnosti. S obzirom da se na dohodak od 0,5% za svaku navršenu godinu rada još dodaje kolektivnim ugovorima ugovoreno uvećanje plaće za 4, 8 i 10% po istoj osnovi, a govorimo o državnim i javnim službama u uvjetima gospodarske krize i prekomjernog deficita opravdano je zbog fiskalne održivosti i očuvanja zaposlenosti za 2014.godinu i uskratiti pravo na predmetno dvostruko uvećanje plaće po istoj pravnoj osnovi. Stog osnova planira se da će troškovi državnog proračuna za zaposlene u državnim i javnim službama se smanjiti za otprilike 500 milijuna kuna u 2014.godini. Navedeno pravo na uvećanje plaća po osnovi ostvarenih godina staža uskratilo bi se od 1.travnja do 31.prosinca 2014.godine. Uskratom ovih prava zaposlenima u državno-javnim službama a obveza proizlazi samo iz ugovorenih obveza, a ne iz zakona i drugih propisa ostvarit će se odgovarajući dio potrebnih ušteda u državnom proračunu RH. Troškovi rada u državnoj i javnim službama moraju se smanjiti kako bi se i očuvao što veći broj radnih mjesta, a uslijed gospodarske i financijske krize. No u isto vrijeme radi se na prijedlozima propisa kojima se želi ujednačiti iznosi plaća u državnim i javnim službama donošenjem jednakih kriterija kako bi se za jednaki posao isplaćivale jednake plaće. Zbog svega gore iznesenog klub SDP-a podržava donošenje ovog zakona. Zahvaljujem.
Replika, Ivan Šuker.
Kolegice POsavac, ja razumijem vašu brigu za loše ekonomsko stanje države, za dug, za možebitne veće kamate zbog svega toga skupa međutim isto tako morate shvatiti da zbog ove mjere se može dogoditi da jedan dio državnih službenika i javnih službenika neće moći podmiriti neke svoje obveze i da se zbog toga može naći u blokadi. Dakle to nije jednostran proces. To je jedan tako da kažem zakon spojenih posuda. I kada se rade ovakve stvari onda treba razmišljati da postignemo jedno i drugo, a to se može napraviti. Može se napraviti sa Zakonom o platnim razredima onda će se eliminirati svi oni koji dobivaju neke dodatke koji im ne pripadaju, a te dodatke će se moći dati onima kojima pripadaju koji vrijedi i na koje se možemo osloniti. Prema tome nije, ad hoc rezanje nikada nije donijelo rješenje. Strukturne promjene i njihovo umanjenje rashodovne strane je nešto što je trajno. Ovo nije trajno. Ovo je pitanje ako se sutra pokrenu sudski procesi koliko će država izgubiti na ovome zbog možda 150 ili 200 kuna mjesečno. … [[Govornik se ne razumije.]] naštancat par desetaka tisuća tužbi, naplatiti svaku tužbu po 1000 i još nešto kuna, proces će trajati 2, 3 godine, kada se obračunaju na sve to zatezne kamate državu će to koštati 10 puta više ali onda će to plaćati netko drugi i onda će taj netko drugi pričati da su to nekakvi kosturi. Vi različitih kostura imate u Republici Hrvatskoj ali ovdje govorimo o živim ljudima i naprosto nije dobro na ovakav naprostit način donositi odluku, mi smo odustali od toga 2010. iako ponavljam 2010. je bila daleko složenija i teža situacija nego danas. Odustali smo jer se nismo mogli dogovoriti. Nismo htjeli ići nasilno nešto raditi iz razloga što smo se naplaćali sudskih tužbi i izgubljenih sporova preko 2 milijarde kuna smo platili.
Odgovor na repliku Vanja Posavac.
Zahvaljujem. Kolega Šuker ja se u potpunosti s vama slažem da su potrebne strukturne promjene. I o tome sam ja zapravo i govorila, ja dolazim iz prosvjete, tako da s obzirom da se namjeravam vratiti u prosvjetu jer smatram da tamo još mogu puno učiniti, ovo i mene pogađa, definitivno. No, međutim, isto tako moram reći kao prosvjetni djelatnik, proučavala sam ovo i proučavala sam i te kolektivne ugovore itd., da zaista, i rekli smo to i na odboru, treba ujednačiti koeficijente, treba napravi ovo što se ujedno i najavljuje uz ovaj zakon dakle da se za istu plaću, za isto radno mjesto, za isti rad dobiva ista plaća. Nažalost mi, i što se tiče, ja ću uzeti samo primjer srednjih škola, ja sam radila u jednom periodu u četiri srednje škole, svaka je kolektivni ugovor tumačila na svoj način i to je ono čemu se zaista mora stati na kraj.
Zlatko Tušak replika.
Hvala potpredsjednice. Kolegica Posavac, vi ste u svojem izlaganju osvrnuli se na tešku situaciju u zemlji, ekonomskim problemima ali ste rekli i jednu rečenicu da kolektivni ugovori su se potpisivali u bolja vremena sa većim pravima. Što to znači, kada dođu teža vremena onda se kolektivni ugovori više ne bi trebali potpisivati? Da li onda isključivo treba zakonskim putem rješavati pitanje prava radnika ili treba i nadalje postojati socijalno partnerstvo, pregovori i razgovori sa socijalnim partnerima i tražiti najbolja rješenja u interesu ove zemlje? Ili samo postoji jedna strana a u ovom slučaju to je Vlada koja je isključivo svojim zakonskim rješenjima regulira pojedina pitanja. To nije dobro, nije dobro za ovu zemlju i vrijeme će pokazati svoje da su rađene itekako velike greške ali to će ići na kraju krajeva vama na dušu.
Odgovor na repliku Vanja POsavac.
Zahvaljujem. Kada sam rekla u svojoj rečenici da su se kolektivni ugovori potpisivali u bolja vremena pri tome nisam mislila da se danas više ne potpisuje i apsolutno podržavam socijalni dijalog. No, međutim, činjenica da ne možemo zadržati sva prava iz onih godina kada ove uistinu recesije ni kod nas ni u svijetu nije bilo i da se neke stvari ipak moraju promijeniti. A kao što sam veći i rekla prije prilikom i rasprave o Zakonu o radu, pitanje je i koliko su i koji sindikat a nikoga ne prozivam spremni zapravo sjesti i razgovarati. Neki su iskazali volju i ja to javno danas govorim ali kod nekih je to bojim se malo veći problem.
U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista-Stranke rada, kolega Zlatko Tušak, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjednice, poštovani ministre, kolegice i kolege zastupnici. Ovo izlaganje oko Prijedloga zakona o uskrati prava na uvećanje plaća po osnovi ostvarenih godina radnog staža sa Konačnim prijedlogom Zakona početi ću sa jednom rečenicom koju je izrekao naš premijer, ugovori se moraju poštivati, kada je bilo kupovanje automobila i kada se velika halabuka digla u javnosti oko toga. Što to znači? To znači samo se trebaju poštivati ugovori kada su u pitanju automobili, raskoš i trošenje novaca a kada su u pitanju radnici e onda se ugovori ne trebaju poštivati. Onda kolektivne ugovore možemo mijenjati, možemo donositi zakonske propise, pojedine odredbe pojedinih kolektivnih ugovora umanjivati i uskraćivati prava radnicima. Imali smo i u 12 mjesecu, postoji uredba kojom je Vlada uskratila materijalna prava zaposlenih u javnim službama uskratom božićnica i regresa za godišnji odmor. Danas sam postavio pitanje na odboru jel ovim zakonom regulirano je da će se uskratiti pravo radnicima u državnim službama i javnom sektoru onih koji imaju radni staž preko 20 godina. Osnovno me zanimalo o kojem broju ljudi se radi jer ti ljudi će biti pogođeni, imati će manja primanja. Taj odgovor nisam mogao dobiti danas i to je na neki način nepripremljenost donošenja ovakvih zakona a ne moći se odgovoriti na jedno banalno pitanje, zakon koji će se primjenjivati na broj službenika. Jer svi oni koji govore da su samo kolektivni ugovori bili sklapani u neka bolja vremena i kada je u pitanju ovo pravo od 4% za one koji imaju radnog staža od 20 do 29 godina, 8% na one od 30 do 34 godine i 10% preko 35 godina, nije istina, jer u 12. mjesecu ova ista Vlada potpisala je kolektivni ugovor za zdravstvo i u članku 60. tog kolektivnog ugovora ista ova odredba je regulirana. Sad si ja postavljam pitanje, što se to najedanput desilo od 12. mjeseca, ova Vlada potpisuje kolektivni ugovor sa ovim pravima i evo nakon 2 mjeseca najedanput su se u Vladi sjetili da ipak ova prava treba uskladiti sa zakonom, a ne pokušavajući prije toga ni razgovarati sa sindikatima, niti pokrenuti inicijativu za izmjenu kolektivnog ugovora, a i danas smo čuli od sindikata da su bili spremni razgovarati, da su bili spremni pregovarati. Iz ovoga načina se vidi bahatost ove Vlade, da nije za socijalno partnerstvo, da nije za suradnju sa sindikatima nego isključivo mora biti onako kako su oni odlučili i o tome nema više dalje govora. I što će se dalje dešavati? Ovdje se govori da će se trebati određenim zakonskim rješenjima tražiti neka nova rješenja, vjerojatno ona će u ovoj godini ili početkom iduće godine, mi o tim zakonskim rješenjima budemo raspravljali, ali onda ćemo imati zacementiranu nekakvu poziciju sa određenim pravima i onda će se reći ne, teška je situacija, gospodarska situacija je i nadalje teška u Hrvatskoj, ne možemo govoriti o nekim većim pravima radnika. Kuda nas to sve skupa vodi ja sam ne znam, ali znam da je i danas bilo kazano da temeljem ovog zakona ako se usvoji da će negdje oko 500 milijuna kuna biti osigurano uštede u proračunu, ali moramo računati sa jednom činjenicom da se radi o bruto plaća, da je odmah pitanje i poreza i doprinosa koji se automatski vraćaju u proračun da znači taj iznos nije toliki, ali moramo računati i sa onom drugom činjenicom, da će se smanjiti kupovna moć građana. Smanjivanjem kupovne moći građana manje će se kupovati, manje će biti 25% temeljem kupljenog uplaćenog PDV-a, znači ovaj iznos od 500 milijuna kuna o kojem govorimo nešto je sasvim drugo. Stvarna računica je potpuno isto nešto drugo i čak se nije netko našao za shodno da to izračuna, da nam ovdje predoči u Saboru i da na osnovu argumenata razgovaramo o jednom ovako bitnom zakonu kada su u pitanju sudbine ljudi i njihova primanja. To mislim da je krajnji šlamperaj Vlade jer u 12. mjesecu nešto podržava, dok evo u 2. mjesecu sa zakonskim rješenjem to isto negira. I sad se postavlja jedno pitanje, sindikati su ovdje najavili da će poduzeti sve moguće aktivnosti oko toga jer jasno da imaju to svoje pravo, a na ovakav način u ovaj Sabor gurano je dosta zakona pa je Ustavni sud onda reagirao. Tako smo imali da je bio kurikulum o zdravstvenom odgoju koji je Ustavni sud poništio, retroaktivno oporezivanje dividende smo imali. Pred kraj godine nezakonito je proglasio radnu obavezu vezano za liječnike koji su bili u štrajku, sada najnovije Ustavni sud je privremeno obustavio Zakon o obnovi ugrožene spomeničke cjeline u Dubrovniku. Vrlo lako na osnovu ovih argumenata jer itekako će morati to Vlada … argumentima da u 12. mjesecu je nešto regulirala sa nekim kolektivnim ugovorom, a u 2. mjesecu to isto je suspendirala sa određenim zakonom u drugom kolektivnom ugovoru ta prava radnika. I tu štetu opet na kraju će netko plaćati, ali mislim da je vrijeme već polako počelo da u ovoj zemlji moramo postaviti pitanje odgovornosti. Kada sam govorio o ova četiri zakona, nitko ne postavlja pitanja, ali netko je odgovoran za to. Ako se donose zakoni koji nisu usuglašeni, koji već postoje nekakvo pravilo da imaju određenu pravnu nesigurnost i ne stvara se taj dio pravne sigurnosti među građanima onda mi ne možemo vjerovati u određena zakonska rješenja i na kraju krajeva ovdje u ovom Saboru ako i raspravljamo o određenim zakonima nas iz oporbe se ne prihvaća ozbiljno, ne prihvaćaju se argumenti nego dolazi onaj petak kada se većinom izglasavaju zakoni pa onda unutar toga i vladajući itekako će morati primiti pitanje odgovornosti za ovo sve što predlažu i za ovo sve što izglasavaju. Najgore je u svemu tome što se određene stvari koje je bilo izdogovarano sa sindikatima koji su propisani u kolektivnim ugovorima, što je propisano i kao pravo sa međunarodnim konvencijama o radu na ovakav nasilan, grubi način rješava, što nije dobro za jednu zemlju i jasno da će iza toga imati i određene svoje posljedice. Hrvatski laburisti ni u snu neće podržati ovakav prijedlog zakona jer prvo je trebalo sa sindikatima razgovarati, pregovarati, pa onda na osnovu argumenata i činjenica ako se nije uspio postići ovaj dogovor onda predložiti zakon koji bi došao ovdje u Sabor na raspravu i onda kao zakonodavno tijelo bi onda mogli i na osnovu argumenata i procjenjivati da li donositi takve zakone ili ne, ali ne ovako ako su sindikati jednostavno zaobišli i sa ovakvim Zakonom po hitnom postupku želi se umanjiti prava. Hvala lijepa.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Kolega Goran Marić, izvolite.
Hvala lijepa. U obrazloženju prijedloga ovoga zakona a i u raspravama čulo se o stanju trenutnom u društvu posebice u gospodarstvu. Naznačilo se da je 200 000 manje zaposlenih, da se približavamo odnosu 1 umirovljenik i 1 zaposleni, da je gospodarski pad da makroekonomski pokazatelji su negativni i da je nužno donositi mjere. Pa i do sada su se mjere donosile i to sve pod krinkom očuvanja radnih mjesta i povećanje gospodarske aktivnosti. Kako je moguće da uz toliko mjera pod krinkom očuvanja radnih mjesta i povećanja gospodarskog rasta dolazi do smanjenja zaposlenosti, odnosno do povećanja nezaposlenosti i do gospodarskog pada. Jedini je izgovor nakon toga bilo bi još gore i gospodarski pad bi bio još veći da nismo donosili te mjere. Ne mogu nikako pristati na takve teze, jer nema tog prijedloga zakona kojega ne bih podržao ako će pridonijeti boljoj situaciji i poboljšanju loše situacije. Ali zakonskom prijedlogu mora prethoditi analiza postojećeg stanja, uzroci takvom stanju, efekti koji će proizići iz prijedloga novog zakona, ali i posljedice koje će proizići iz toga. I ne postoji niti jedna ekonomska kategorija koja nosi sa sobom samo negativno ili samo pozitivno. I treba pažljivo pristupiti hoće li negativnosti biti snažnije, izraženije od pozitivnosti koje nose. Kaže se rashodovnu stranu državnog proračuna treba smanjivati i mislim da ne postoji netko tko se bavi ekonomijom da nije svjestan toga. Naravno da treba, ali je pitanje što i koje smanjenje neće negativno djelovati, a koje smanjenje će upravo djelovati suprotno željenim efektima. Još nikada ekonomska povijest nije pokazala da u uvjetima krize, recesije i depresije smanjenje plaća dovodi do poboljšanja gospodarskog stanja. To još nije ekonomska povijest zabilježila. Hoće li, jesu li ove plaće problem, je li njihova visina problem, što će se postići njihovim smanjenjem. Smanjenje prava po osnovi staža je zapravo smanjenje plaće. Je li korisnije smanjiti plaću onu koja je iznad recimo 15000 kuna ili smanjivati plaće koje se kreću od 5 do 8, 9000 kuna. Plaće, smanjivati rashode koje će izravno utjecati na smanjenje raspoloživog dohotka a time na smanjenje i potrošnje a time i na smanjenje potražnje, a što sve uzrokuje smanjenjem proizvodnje samo dovodi do novog gospodarskog pada. Ali ima rashoda koje treba smanjiti, a neće prouzročiti smanjenje potrošnje. Ima plaća iznad 15000 kuna u koje nitko ne dira. Danas smo svjedoci javnih objava, iako znam za taj podatak već dugo da je povećanje plaća u jednoj državnoj instituciji veće pojedincima nego što su ukupne plaće koje se sad diraju. Zamislite sami sebi u ovakvim uvjetima povećaju plaću za iznos koji je veći od plaće ove koje sad mi smanjujemo. I mi to gledamo i kažemo da će se ovim postići efekat, a ovo zanemarujemo kao da je to dobro došlo, to je društveno korisno. Koliko samo nepotrebnih troškova naprave leteći svaki dan u prvoj klasi boinga ovoga ili onoga, koliko samo intelektualnih usluga je nepotrebno se plaća, koliko je samo automobila bijesnih i obijesnih kupljeno nepotrebno. Ne kažem da je od 1200 automobila ne treba ih bar polovica, ali sigurno tvrdim da je štetno polovici agencija dati automobil uopće jer nemaju za što ga koristiti, niti ga smiju koristiti, niti bi ga trebali koristiti. Ali najvažnije je pametne telefone na tisućama komada i automobile 1200 komada, a istodobno za održavanje postojećih automobila jednaki troškovi koji su i bili. Što je sa donacijama udrugama? Niti jednu lipu nije smanjena, ali ćemo smanjiti plaće. Neće se postići efekat. Što je sa zakupninama? Pa koja je ironija da Državni ured za upravljanje državnom imovinom ima sjedište u iznajmljenom prostoru i plaća ga 14 eura po metru kvadratnom. Pa koja je ironija sadašnjim … [[Govornik se ne razumije.]] a diramo u plaću. I nezahvalna je uloga ministra rada koji mora predlagati ovakve mjere, a ne utječe na ovo drugo o čemu govorim i ne utječe ničim niti na gospodarski rast niti na gospodarski pad. Ali će ovom mjerom utjecati dodatno otežavajuće i ova mjera pokazati će se pogrešna, ne antirecesijska nego prorecesijska. Neka mi netko pokaže primjer gdje je to uspjelo na ovakav način. Ne postoji takav primjer. Ali, slažem se da rashode treba smanjivati. Ali zna se koje rashode. One koji ne utječu na smanjenje potrošnje, a ima ih, jamčim 5 milijarda kuna. Ali mi, kazat ću, moram kazati izravno o kome se radi, mi gledamo kako Uprava HNB-a sebi za 6, 7 tisuća kuna podiže plaće i ima 30, 40 tisuća neto kuna plaću. A smanjujemo onima koji imaju 5, 6 ili 7 tisuća kuna. Nećemo time postići ono što se, i ne sumnjam u namjere da se želi možda postići, ali sa ovakvom mjerom nitijedno radno mjesto nećete otvoriti, nitijednu gospodarsku aktivnost nećete potaknuti ni ničim nećete poboljšati trenutnu situaciju. Više vrijedi pokušati smanjiti način zaduživanja države i smanjiti kamatu za 0,5% a može se nego stotinu ovakvih mjera donijeti, stotinu. 0,5% samo smanjiti kamatu na zaduženost RH. Ali onda bi se digle sve interesne skupine koje iza toga stoje. A jadne radnike nema tko štititi. Pa onda ništa ne preostaje drugo nego udariti po nemoćnom. Ne daj Bože da netko moćne i dotakne. Hrvatska narodna banka se ponaša u Hrvatskoj kao eks-teritorijalna jedinica. Kao da ne pripada pravnom poretku RH. Pa tko ima pravo sam sebi odlučivati o uvjetima rada i plaći svojoj? Tko to ima pravo? Oni sebi to uzimaju za pravo. Koliko troše, to nitko i ne zna. Koliko izdvoje sredstava u javnu nabavu i kako provode javnu nabavu to nitko ne smije ni znati u ovoj državi. Koliko potroše novaca na obnavljanje fasada i kupovanje stanova okolnih to nitko ne smije znati. A za kupovinu jednog stana mogu se kupiti tri. E dok se takve stvari događaju ne mogu nikako biti za ovakvu mjeru, ali posebice stoga jer ona neće i ne može biti mjera koja će pomoći izlasku iz krize. Ona će još produbiti krizu i poremetiti društvene odnose u Hrvatskoj a bojim se sa time produbiti i socijalnu distancu, a onda pridonijeti i socijalnim nemirima. Ali to treba svakako izbjegavati zbog ovakve situacije. Hvala lijepa.
Hvala. Zlatko Tušak, replika.
Hvala potpredsjednice. Kolega Marić potpuno se slažem sa vašom diskusijom kada ste rekli da sa malim plaćama nećemo izaći iz krize jer to vjerojatno takav primjer ne postoji u svijetu da netko može dokazati da je netko sa malim plaćama izašao iz krize. Ali sa smanjivanjem plaća daje se poruka i ostalim drugima da imaju širom otvorena vrata pa i oni neka smanje plaće jer evo kada Vlada to radi zašto ne bi i oni. I onda dolazimo u onaj začarani krug gdje u Hrvatskoj 1,3 milijuna ljudi ili 30,7% stanovništva je na rubu siromaštva i tu smo na vrhu u EU. A sa druge strane imamo u našoj zemlji negdje živi 260 multimilijunaša čije osobno bogatstvo iznosi više od 30 milijuna američkih dolara ili to je negdje najmanje 171 milijun kuna, prema podacima koje sam pročitao nema dugo. O tom dijelu oporezivanja i u tom dijelu podijele rješavanja ovih problema ne želi se razgovarati i ne želi se nuditi u tom dijelu rješenja nego i dalje onih koji imaju male plaće njima se oduzima. Što jasno samo po sebi smanjuje se i kupovna moć građana, oni ne mogu podmirivati sve svoje obaveze i ne mogu sve servisirati što ima daljnje posljedice na pad standarda.
Odgovor na repliku, Goran Marić.
Kolega Tušak pa empirijski je dokazano da se smanjenjem ovakvih plaća neće postići ništa što bi pridonijelo izlasku iz krize jer to smanjuje izravnu potrošnju. Ova struktura ljudi sa ovakvim plaćama ukupnu svoju plaću troši na hranu, režije, odjeću čak se i zadužuju da bi još mogli potrošiti za nužne svoje potrebe. Dakle, sve što dobiju potroše u Hrvatskoj. I nevjerodostojna je politika, iako je neodrživo stanje da rashodi državnog proračuna rastu brže od gospodarskog rasta, čak imamo pad a rast u rashodu. Tome treba stati na kraj. To treba zaustaviti. Ali, nevjerodostojno je ako se ne ukida Ured bivšeg predsjednika, a smanjuje plaća radniku koji radi 10 sati svaki dan predano za 4, 5 tisuća kuna. Nevjerodostojna je ta politika i ne vjerujem onda toj politici. Što Hrvatska ima od Ureda bivšeg predsjednika, osim troška? Ne vjerujem nikome tko veću ima plaću od predsjednika države, od predsjednika Sabora, predsjednika Vlade, državnog odvjetnika ili predsjednika Vrhovnog suda. Ma tko smije imati veću plaću? A imaju dvostruko neki veću plaću. I nije vjerodostojna politika koja ne utječe na smanjenje tih plaća. I istodobno danas sam kazao pa samo jednom mjerom milijardu kuna može više u državni proračun da se izmjeni samo jedan stavak zakona da sva dobit Narodne banke ide u državni proračun, milijarda kuna više u proračun. Al to se ne želi jer postoje neki koji guvernera za kravatu drže i stežu oko vrata. Čak imamo i fotografije oko toga, a kako onda ne slušati takve guvernere kad su oni država u državi, kad su oni izvan interesa RH i skrenuli sa puta nacionalnih interesa. Hvala.
Završna riječ ministra rada i mirovinskog sustava Miranda Mrsića. Izvolite ministre.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Poštovane kolegice zastupnice i zastupnici. Zakon je tu pred vama. On ima ograničeno djelovanje, dakle do kraja ove godine sa ciljem da se uravnoteži rashodovna strana proračuna, paralelno s time idu i jasno pregovori sa socijalnim partnerima, dakle i da napomenem da su već u tijeku pregovori za djelatnost socijale, djelatnost kulture, odgoja i obrazovanja da se upravo sutra sastaje pregovarački odbor za kolektivni ugovor na području zdravstva i da ćemo kroz sve te ugovore ugovoriti sa socijalnim parterima i ovo što je sa ovim zakonom uskraćeno na, ja se nadam da će svi shvatiti situaciju u kojoj jesmo a paralelno s time i pokrećemo i pregovore o novom Zakonu o plaćama gdje bi to trebalo biti razriješeno. Prema tome, za 2015. će ova uskrata koja je ovim zakonom definira biti ugovorena kroz kolektivne ugovore jer je nešto što smatramo da je bitno da se ugovori u kolektivnom pregovaranju, napominjem da su pregovori u tijeku i da se ja nadam da će biti razumijevanja od strane od strane socijalnih partera. Konačno rješenje ovoga, dakle dodatka 4, 8 i 10 na godine radnog staža treba biti riješeno kroz Zakon o plaćama, kroz platne razrede, platne pod stupnjeve i koeficijente i da na takav način i vrednujemo i rad unutar državne i javne službe. Zakon ima ograničeno trajanje, do kraja ove godine ono što napominjem da u vrijeme krize Vlada ima pravo intervenirati i u određene ugovorne odnose. To je Međunarodna organizacija rada u više navrata i presudila odnosno dala tumačenje da u vrijeme krize se može uskratiti pojedino pravo ali da to pravo treba biti ograničenog trajanja, dakle ne treba i ne smije biti trajno, kao što se vidi iz ovog zakona, trajna uskrate nije a kroz kolektivne ugovore ćemo tu uskratu dogovoriti za 2015.i sve ostale godine. Hvala lijepa.
Hvala lijepo ministre. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo naknadno. Kolegice i kolege sutra u 9,30 raspravit ćemo Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izboru članova u Europski parlament iz RH. Hvala lijepa i Doviđenja!
Konačni prijedlog zakona o uskrati isplate uvećanja plaća po osnovi ostvarenih godina radnog staža, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 635. Rasprava o konačnom tekstu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona i molim da se izjasnimo tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Molim rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova 77 glasova za, 18 glasova protiv i 4 suzdržana glasa donesen Zakon o uskrati isplate uvećanja plaća po osnovi ostvarenih godina radnog staža u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.