Poštovani predsjedniče Sabora. Zatražio bih stanku u ime kluba Most-a kako bi upozorili na ono što se događa u predstavničkom tijelu i hrvatskih i europskih građana. Dakle u ovom trenutku u Europskom parlamentu raspravlja se o Zakonu o autorskim pravima i slobodi govora. I želimo naglasiti i radi toga tražimo stanku, želimo naglasiti da je EU temeljena na slobodi. Danas postoje zastupnici i cenzure interneta … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]]
Kolega Petrov, isključio sam vas pa vas se ne čuje. … [[Upadica se ne razumije.]] Kolega Petrov dobivate opomenu zato što kršite Poslovnik.
Članak 248. poštovani predsjedniče govori da imate mogućnost stanke.
Kolega Petrov, molim vas da pustite da vam objasnim zašto smatram da kršite poslovnik. Dakle članak 3. „Stanka je vrijeme određeno ovim Poslovnikom radi sastanka i konzultacija kluba zastupnika o točki utvrđenog dnevnog reda sjednice Sabora“.
Mogu vam nešto reći poštovani predsjedniče, meni je jasno zbog čega vi ne želite govoriti o društvenim mrežama jer ste vi rekli da je glavni problem ove Vlade društvene mreže.
Kolega Petrov, dajem vam prvu opomenu.
… /Govornik isključen./ …
Kolega Petrov dobili ste opomenu. Još jedna opomena i morat ću vas isključiti iz rasprave. … [[Upadica se ne razumije.]] Uredu, dobro, može. Odradili ste svoj igrokaz, to nije korektno jer to Poslovnik ne predviđa i ja vas molim da to ne činite. Imate mogućnost press konferencije, imate mogućnost davanja izjava, postoji čitav niz načina da kažete ono što mislite o toj temi, to vam nitko ne može oduzeti i prvi ću se zalagati da možete govoriti, ali u ovoj sabornici postoji red, postoje pravila, postoji Poslovnik i sve vas molim da ga se držimo [[Upadica Bulj: Protiv cenzure.]] I ja sam protiv cenzure da. - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doplatku za djecu, drugo čitanje, P.Z. broj 337. Prva je točka dnevnog reda, predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. u vezi s člankom 190. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obitelj, mlade i sport. Molio bih predstavniku predlagatelja da nam da dodatno obrazloženje, s nama je poštovana Margareta Mađerić državna tajnica u Ministarstvu za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku. Državna tajnice, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvažene zastupnice i zastupnici. Današnji Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doplatku za djecu u odnosu na rješenja iz prijedloga zakona i rješenja koja se predlažu konačnim prijedlogu ne postoje razlike. Konačnim prijedlogom zakona mijenja se dohodovni cenzus. Ukupni dohodak ostvaren u prethodnoj kalendarskoj godini po članu kućanstva mjesečno kao uvjet za ostvarivanje prava na doplatak za djecu na način da se sa sadašnjih 50% proračunske osnovice povisuje na 70% proračunske osnovice čime se očekuje povećanje broja korisnika doplatka za djecu približno do 50% odnosno 150.000 novih potencijalnih korisnika. Istovremeno proširit će se i krug potencijalnih korisnika pronatalitetnog dodatka od 500 kuna koji ostvaruju korisnici doplatka za djecu tako da će se on dobivati za treće i četvrto dijete. Ujedno predloženim nacrtom prijedloga zakona mijenja se odredba od dobnoj granici za ostvarivanje prava na doplatak za dijete koje pohađa srednju školu na način da se omogućuje korištenje doplatka za onu djecu učenike srednje škole čiji programi srednjoškolskog obrazovanja traju pet godina te se time ne isključuje djecu koja pohađaju petogodišnje programe školovanja. Nadalje, zakonom se omogućava da pravo na doplatak za djecu pripada od dana rođenja, a od dana podnošenja zahtjeva za doplatak za djecu kako je propisano važećim zakonom. Procijenjeno je da će u odnosu na postojeća prava primjena predloženih odredbi ovog zakona iziskivati dodatna financijska sredstva u iznosu od 151 milijun 800 tisuća kuna u 2018. godini za primjenu ovog zakona od 1. srpnja 2018. oko 361 milijun i 680 tisuća kuna u 2019. godini te oko 332 milijuna 640 tisuća kuna u 2020. godini. Sagledavajući širinu primjedbi iznesenih rasprava u Hrvatskome saboru, a također smatrajući potrebnim da se poduzme žurna primjena u cilju stvaranja povoljnih financijskih uvjeta za obitelj te da izmjene i dopune Zakona o doplatku za djecu trebaju stupiti na snagu od 1. srpnja 2018. godine, izrađen je Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doplatku za djecu koji je danas na raspravi u Hrvatskom saboru.
Zahvaljujem. Idemo na replike, prvi je na radu kolega Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvažena tajnice, za demografske mjere napustio vas je tajnik, ne znam jeste li imenovali novoga, ključnu osobu u ministarstvu koji je otišao uz obrazloženje da sve ove mjere koje vi dajete, tada je državni tajnik kazao pred cijelom javnosti da je ovo jedan folklor. Da li ste našli drugoga tajnika? Kad ćete imenovati drugoga? I da se najbitniji problem u RH rješava, a to su demografske mjere, ozbiljno, sustavno, jer moramo znati da su dvije trećine Hrvatske prazne. Mi smo ponudili naš program, možete doći, možemo vam ga dati, Pokret ostanka, gdje imamo, uz demografske mjere, brojne druge mjere, energetika, poduzetništvo, pravosuđe. Pa ako vidite, to smo dali i prijedlog, ako vidite mogućnost da vam to može pomoći, ne vama samo, nego cijelom hrvatskom narodu da vam ga dajemo da vi to iskoristite. Dosta je folklora kao što je rekao vaš tajnik. Hvala.
Odgovor izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, uvaženi zastupniče Bulj. Naime, ovo je samo jedna u nizu mjera koje provodi i Ministarstvo za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku, ali i Vlada RH u cjelini sa svim ostalim ministarstvima. Program demografskim mjera Vlade usmjerena je na pronalatitetnu politiku, porezne mjere, mjere zapošljavanja i stambene mjere. Danas razgovaramo o proširenju kruga korištenja dječjeg doplatka, od 1. srpnja 2018. godine, dakle kroz desetak dana imat ćemo 150 000 potencijalnih novih korisnika dječjeg doplatka, ali ne samo to, već i pronatalitetnog dodatka, između ostalog onog što je ovdje itekako važno, da će se dječji doplatak moći koristiti od trenutka rođenja djeteta, a ne od trenutka podnošenja zahtjeva i definitivno to nije folklor.
Druga replika, poštovani kolega Grmoja, izvolite.
Hvala. Ono što ste ovdje naglasili u svom izlaganju, govorite o obrazloženju da je cilj zakona i promicanje pronatalitetne politike, a stavljate ograničenje na prihod po članu kućanstva na 2328 kuna i za djecu koja su treće ili četvrto dijete u obitelji, umjesto da isto bude univerzalno pravo. To govori kakve su vaše mjere i to govori sve ovo što je rekao kolega Bulj da vas je napustio jedini demograf u ministarstvu. Žalosno je da Vlada po tom pitanju ništa ne poduzima, iako svi govore o tome, evo spomenuo je kolega Bulj ovaj naš pokret ostanka jer smo jedina politička opcija koja nudi konkretne mjere koje hvale i demografi, ali i sa puno viših instanci dolaze pohvale, međutim vi ništa od toga ne želite primijeniti. To je ono što je žalosno, niti želite ponuditi neke svoje mjere.
Odgovor, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvaženi zastupniče Grmoja, upravo je ova Vlada, nakon 17 godina, dugih 17 godina po prvi puta uputila u saborsku raspravu izmjene i dopune Zakona o dječjem doplatku kojim se proširuje krug korisnika dječjeg doplatka, a i predviđaju se za 6 mjeseci ove godine 151 milijun kuna u proračunu, za 2019. godinu je predviđeno 320 milijuna kuna i za 2020. godinu 330 milijuna kuna za korisnike dječjeg doplatka. Dakle sada, ove godine 291 000 djece koristi dječji doplatak, povećanje je za 50%. Od 1. srpnja 50% više korisnika. 150 000 više djece imat će pravo koristiti dječji doplatak u RH.
Treća replika poštovana kolegica Čikotić, izvolite.
…/Govornica isključena./… Ja bih samo htjela reći da u ovom zakonskom prijedlogu kažete dugih 17 godina, ja bih htjela reći samo jednu stvar i 20 novih zaposlenih u Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje koji, čiji će trošak kroz 3 godine po projekcijama iznosit 5,7 milijuna kuna. Imate i 220 000 kuna za materijalne troškove, 770 000 kuna za njihove plaće u 2018. te kasnije, ja ne znam za koje materijalne troškove u 21. stoljeću kada mi danas imamo e usluge, možete ih razvijat iz prioriteta II Ministarstva regionalnog razvoja, imate tamo 105 milijuna eura, imate u Ministarstvu uprave isto razvoj digitalnih usluga, imate portal e građani, zašto ne digitalizirat nego opremate HZMO sa novim službenicima, novom opremom, vjerojatno guščjim perima da mogu ispisivat beskrajna rješenja od 200 kuna? Hvala.
Odgovor izvolite.
U svakom slučaju još jednom bih uvažena zastupnice istaknula osobitu važnost ove mjere izmjene i dopune doplatka za djecu koja je jedna od nizu pronalatitetnih mjera koje predlaže naše ministarstvo i smatram da smo svi ovdje suglasni da je itekako važno što u smislu demografske obnove Hrvatske, ali i rješavanja problema od rizika, od siromaštva i socijalne isključenosti djece i obitelji u RH te posebno je važan podatak da će upravo nakon izglasavanja u Hrvatskom saboru od srpnja 50% imati više korisnika, više ljudi, više djece pravo na dječji doplatak u RH za kojeg su proračunska sredstva predviđena, kao što je i rečeno 151 milijun kuna u ovoj godini i za sljedeću godinu i 2020. godinu.
Idemo dalje, poštovana kolegica Strenja-Linić, izvolite.
Zahvaljujem. Ne znam kojim jezikom trebamo govoriti da nas čujete, da je jasno da u Hrvatskoj i 300 000 djece živi u siromaštvu, da svako peto kućanstvo ima članove obitelji koji gladni idu na spavanje. I onda nam kažete da je za one obitelji u kojima je 534 po članu kućanstva 300 kuna dovoljno? Dakle dječji doplatak ne smije biti transfer i socijalna pomoć. Dječji doplatak bi trebao biti pravo svakog djeteta, svakog djeteta, pravo s kojim će se moći omogućiti sportska aktivnost koja košta 200 kuna, topli obrok koji bi trebao biti za svu siromašnu djecu besplatan, za svu djecu koja moraju plaćati 70 kuna da se to oslobodi al' ne da govorimo o različitim krajevima Hrvatske gdje neka djeca imaju pravo na sve besplatne školske, na besplatne knjige a mi u nekim najsiromašnijim dijelovima zapravo to djeci ne možemo omogućiti.
Hvala. Odgovor izvolite.
Hvala vam lijepo uvažena zastupnice, pa ja vjerujem da se mi razumijemo a posebno vjerujem da će korisnici novih 150 tisuća potencijalnih korisnika djece koji će imati i ostvariti će pravo na dječji doplatak itekako razumjeti. Vlada RH osim dječjeg doplatka i naše ministarstvo isplaćuje niz drugih socijalnih naknada, zajamčenu minimalnu naknadu, jednokratnu naknadu, javljamo i raspisujemo natječaje iz Fonda europske pomoći za najpotrebitije kojim se osigura školska prehrana za svu djecu koja su u riziku od siromaštva i koje roditelji ne mogu osigurati obrok u školama. Također raspisujemo niz natječaja iz Europskog socijalnog fonda gdje smo i raspisali natječaj za vrtiće, za skladniji život gdje se omogućava usklađivanje poslovnih i obiteljskih prilika roditelja. Dakle kao što sam istaknula ovo je samo jedna u nizu od pronatalitetnih mjera koje provodi naše ministarstvo i samo jedna u nizu demografskih mjera koje provodi Vlada RH.
Hvala. Iduća je na redu poštovana kolegica Glavak. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, pa istine radi i vjerujem da državna dobro čuje ono što mi govorimo ali očito se ne čuje u javnom prostoru ono što govori Vlada i ono što poduzima, razumijemo, ne može se u godinu dana riješiti čitav niz problema posebno koji se odnose na problem demografije. Od demografskih mjera još jednom ću ponoviti. Ono što se provodi su mjere pronatalitetne politike, novčane potpore su povećane sa 2300 na 4000 kuna. Doplatak za djecu, o tome govorimo danas 50 na 70%. Rodiljne naknade za nezaposlene majke sa 1600 na 2300 kuna mjesečno. Poboljšanje materijalnih uvjeta u dječjim vrtićima, produženo radno vrijeme vrtića. Zatim mjere zapošljavanja preko programa „Zaželi“ za sve one koji mogu pronaći svoje mjesto na tržištu rada i žele. Znanstveni centri izvrsnosti, subvencionirani stambeni krediti za mlade [[Upadica predsjednik: Hvala.]] Subvencionirani stambeni krediti za mlade i porezne mjere [[Upadica: Hvala vam, kolegice Glavak, hvala vam.]] O tome govorimo i to je čitav niz demografskih mjera.
Hvala vam. Molim vas da se držite vremena.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvažena zastupnice, upravo tako Vlada je svjesna i od samoga početka krenula je za razliku od nekih prošlih Vlada rješavati problem demografske obnove, pa je tako drugih 6 mjeseci rodiljnog dopusta na samom početku povećala za 50% sa 2663 kune, na 3990 kuna te povećala naknadu za nezaposlene roditelje sa 1600 kuna na 2300 kuna. Također bih ovdje istaknula niz mjera koje provodimo a koje su usmjerene prema borbi siromaštva i socijalne isključenosti djece, djece sa invaliditetom i djece s teškoćama u razvoju.
Zahvaljujem. Sada ćemo vidjeti žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ. Ako ne, onda otvaram raspravu. Prva je na redu poštovana Sonja Čikotić u ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, kolegice i kolege, poštovani predstavnici ministarstva. Izložiti ću u ime Kluba MOST-a stajalište vezano uz Izmjene i dopune Zakona o dječjem doplatku. Pozdravljamo najavljeno širenje baze korisnika dječjeg doplatka, međutim jednostavno to nije dovoljno i potrebno je sustavno pristupiti obiteljskoj politici sa cjelovitim rješenjima i jasnim ciljem razvoja obiteljske politike. Ovim Izmjenama zakona o dječjem doplatku, ne osiguravamo sustavnu brigu za djecu i obitelj, niti potporu u svrhu uzdržavanja i odgoja djece. Na ovakve izmjene zakona uložili smo 2 amandmana koji bi mogli popraviti ovaj zakon a usmjereni su na proširenje baze korisnika dječjeg doplatka na način da sva kućanstva kojima po članu kućanstva imaju prihod od 3326 kuna imaju pravo na dječji doplatak. Ističem kako se osnovica za ostvarivanje prava na dječji doplatak nije mijenjala od 2006. godine a troškovi su rasli. Rasli su troškovi energenata, javnog prijevoza, prehrane te dostupni sadržaji za kvalitetno i individualno odrastanje djece sukladno njihovoj dobi. Drugi amandman tiče se same visine dječjeg doplatka. Naprosto, u samom obrazloženju ministarstva stoji jasno da je jedan od ciljeva izmjene zakona i borba protiv siromaštva i promicanje pronatalitetne politike. No međutim ostaje nejasno, poveznica, kako mislite da djeca koja žive u kućanstvima, koja imaju prihod 534 kune i 14 lipa po članu kućanstva izbjegnu rizik od siromaštva uz doplatak od 300 kuna. U smislu borbe protiv siromaštva, posebice djece predložili smo amandman koji će upravo povećati iznose dječjeg doplatka i to na 500 kuna za one u prvoj skupini. U samoj prethodnoj raspravi bilo je iznesenih dobrih prijedloga od strane oporbe no niste ih uvažili. Suočeni smo sa negativnim kretanjima u području demografije uz pojačano iseljavanje. Govorite o proširenju baze korisnika dječjeg doplatka za 150 tisuća, no međutim upozoravam vas, podaci HZMO-a govore o kretanju broja djece i korisnika doplatka za djecu. Naime od 2015. do 2017. godine razvidan je kontinuirani pad korisnika za 35 tisuća gotovo, točnije 34 tisuće 229 korisnika. A prosjek djece nam je u periodu od 2 godine pao za 590 tisuća 434 tisuće. Ovakvi podaci zahtijevaju snažnije zalaganje za obiteljsku politiku a dio nje svakako je i poruka obitelji o visini dječjeg doplatka. Sa ovakvim zakonskim prijedlogom nema govora o nekoj pronatalitetnoj politici nego i dalje ostajemo u okvirima socijalne pomoći i pukog preživljavanja kako za one koji su do sada primali dječji doplatak tako i za one koji će imati tu sreću da zakon prepozna i da i oni trebaju državnu potporu. Samo pitanje, za što mi nudimo potporu? Jeli to kako nas uvjeravaju u svrhu uzdržavanja i odgoja djece ili pak u svrhu krpanja jadnih i nedostatnih prihoda odnosno za puko preživljavanje. Glavni demograf napustio je ministarstvo uz obrazloženje kako je sve to folklor, a s ovakvim prijedlozima nećemo daleko stići. Očigledno je potrebno prionuti smislenim i suvislim reformama čega nema na vidiku. Umjesto toga predlaže se najgori populizam širenja kruga onih koji će primiti mjesečni doplatak u iznosu od 200 do 300 kuna ili drugim riječima, bacimo ljudima mrvice i zamažimo im oči. Iz svega navedenog pokazuje se jasna panika, plana nema, nešto se mora učiniti pa onda otvorimo državnu riznicu i podijelimo neku crkavicu. U isto vrijeme u ovom prijedlogu zakona Vlada RH navodi kako predloženo širenje baze korisnika dječjeg doplatka vjerovali ili ne iziskuje nova zapošljavanja u HZMO-u i to ne više ni manje nego 20 novih zaposlenika i naravno osigurana su sredstva u financijskom planu HZMO-a za 2018., 2019. i 2020. godinu, sveukupno oko 5,7 milijuna kuna. Pod materijalnim rashodima vjerojatno podrazumijevaju gušća perja i papir koji će marni službenici svakodnevno ispisivati beskrajna rješenja po 200 kuna mjesečno, umjesto da se okrenemo digitalizaciji javnih usluga, umrežavanju javnih registara za šta imate predviđena sredstva u Ministarstvu uprave, Centar dijeljenih usluga 380 milijuna kuna. Kolegice i kolege, jedna petina stanovnika Hrvatske nalazi se u riziku od siromaštva. U tom riziku posebno se nalaze djeca kao najosjetljivija populacija, umjesto da im stvarno pomognemo mi im nudimo nove činovnike koja će eto briniti o njihovim pravima. Jasno je da ovako niski dječji doplaci neće doprinijeti jačanju obiteljske politike u mjeri da će pomoći obiteljima u podmirenju troškova za prehranu, odgoj, obrazovanje i drugu skrb djeteta, već da se će samo jedino osnažiti očito po stranačkom kriteriju zaposlenu vojsku u HZMO-u. Poseban problem je mala razlika između najnižeg i najvišeg dječjeg doplatka, a razlike između prihoda kućanstva su ogromne. Tako će obitelj gdje prosječni prihod po članu kućanstva 534,14 kuna primati dječji doplatak u visini 300 kuna, a obitelj gdje je prosječni prihod po članu kućanstva 2.330 kuna 200 kuna. O tome da djeca imaju različite potrebe u različitoj dobi nema ni govora, svima po 200 ili 300 kuna i mi smo svoje napravili. Istovremeno dok se Vlada valjda ovdje divi mjerama koje poduzima, povećanju dječjeg doplatka i dijeljenju 200 do 300 kuna djeci mi imamo nevjerojatne stvari. Jedni daju obitelji kod rođenja djeteta tisuću kuna, a drugi nekoliko stotina tisuća kuna, govorim o jedinicama lokalne samouprave. Takvo upravljanje novcem poreznih obveznika je neracionalno i bez ikakvih suvislih kriterija i vodi u krajnost. Ovakav zakonski prijedlog ne osigurava ni dovoljno i nije dovoljno dobra karika da se napravi nužan zaokret, posebno u činjenju vladajućih u osiguravanju racionalnih drugih javnih politika, reforme javne uprave, njeno smanjenje, ne povećanju birokratskog aparata što se ovim zakonom predlaže, rasterećenju poduzetništva kroz smanjenje cijena rada i ukidanju parafiskalnih nameta cjelovitog pristupa racionalizacije i zdravstvenog sustava, a sve kako bi se provedbi obiteljske politike pa i institutu dječjeg doplatka osiguralo dovoljno sredstava za primjerene uvjete života djece i odrastanje, naravno uz uvažavanje svih okolnosti u kojima se nalazi pojedino dijete, s obzirom na dob i materijalne prilike. Vrijeme je da kao društvo poručimo kako su nam djeca i obitelj važni. Kako sam rekla na ovakav zakonski prijedlog uložili smo dva amandmana, jedan je usmjeren na širenje baze korisnika dječjeg doplatka, a drugi na povećanje samog dječjeg doplatka po skupinama pa bi tome svaka obitelj čiji član ima po kućanstvu 3.326 kuna imala pravo ovisno o iznosu na dječji doplatak u iznosu od 500 do 266 kuna. Most će u zakonsku proceduru poslati svoj zakonski prijedlog sa smjerom prema univerzalnom dječjem doplatku jasnu poruku da svako dijete i da je svaka obitelj je važna i da trebaju ostati u Hrvatskoj. Hvala.
Idemo na drugu raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovana kolegica Željka Josić. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedniče. Poštovana državna tajnice sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Evo pred nama je ponovo Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o doplatku za djecu u drugom čitanju. Ja bih svakako spomenula ono što je državna tajnica već napomenula, ovim zakonom se događaju tri važne izmjene, jedna od tih izmjena je povećavanje dohodovnog cenzusa sa dosadašnjih 50% proračunske osnovice na 70% proračunske osnovice odnosno sa 1.663 kune na 2.328 kuna. Na taj način ovim zakonom se širi krug korisnika i time se obuhvaća dodatnih 150.000 djece. Koliko god nama to sada se u ovoj situaciji činilo malo, ja osobno smatram da će toj djeci i tim korisnicima itekako dobro doći. Druga stvar koja će na ovaj način se omogućiti našim korisnicima, a to je da će i veći broj korisnika dobiti i pronatalitetni dodatak u iznosu od 500 kuna. Ono što je isto jako bitno za naglasiti, a tiče se školovanja, da će ona djeca koja su u srednjoškolskom obrazovanju koja traje pet godina moći do kraja svog školovanja primati dječji doplatak i naravno da će dječji doplatak moći koristiti i svi oni mali korisnici od svog rođenja koji imaju pravo na to. Zašto je nama sve to bitno? Ovdje je već spomenuto u nekoliko navrata kako dio naših obitelji negdje oko 40% roditelja gladuje kada ide na spavanje kako bi svojoj djeci omogućili ono što je najpotrebnije. Isto tako, ako pogledamo ankete koje su rađene u istraživanjima, kako sam to prošli put u raspravi naglasila, veliki broj djece smatra se i dalje sretnim u tim svojim obiteljima što nas navodi na činjenicu, ili se naši roditelji toliko jako trude da naša djeca ne primijete tu neimaštinu, ili jednostavno djeca ne žele govoriti o svom siromaštvu. Zato smatram da širenjem ovog kruga korisnika, djeci ćemo pomoći na neki način. Ako gledamo to iz naših očiju 200 ili 300 kuna bit će jako malo. No tamo gdje sam radila i gdje još uvijek radim, često sam bila u situaciji da vidim žene koje su dolazile bez najosnovnijim potrepština za bolnicu. Znale su doći i bez spavačica. I znale su tada reći, znate i 100 kuna potpore znači mom djetetu da mu mogu omogućiti nekad da ode na izlet sa školom. Zato nemojmo omalovažavat bilo kakvu potporu koju dajemo našim korisnicima. A pogotovo ako se te potpore nisu mijenjale od 2006. godine. Zato imam potrebu naglasiti kako ovaj dječji doplatak nije samo socijalna kategorija koju ćemo ispunit, nego je u jednu ruku će biti instrument populacijske i obiteljske politike, odnosno na neki način ovom mjerom ćemo sudjelovati u sprječavanju onog što je najbitnije, a to je dječje siromaštvo. Posebice ako govorimo o kućanstvima u kojima ima više od 2 djece. U onim kućanstvima u kojima je zaposlena samo jedna odrasla osoba ili u jednoroditeljskim obiteljima. Neke kolege su također spomenule kako nam statistika govori kako je stopa siromaštva u RH, ako govorimo o djeci, oko 7% veća nego u ostalim dijelovima EU. To je točno. To govore tako statistike. No dopustimo našoj djeci da na ovaj način dobivaju ono što im je možda malo, ali što im je potrebno i što im neće možda ovom mjerom biti dostatno, ali će kroz druge mjere socijalne politike dobiti. Ono što je meni jako bitno kao majci kad pogledamo sva ta istraživanja, vidite koliko ustvari siromaštvo utječe, ne samo na socijalni status, već i na zdravstveni status djece. To je ono gdje im se mi kao društvo i kao država zbilja moramo potruditi. No ono što je bitno, ne možemo reći da samo jedno ministarstvo se mora boriti za to. Tu moraju biti uključena i druga ministarstva, ali isto tako i lokalne i regionalne jedinice. Kako bi omogućili djeci što kvalitetnije obrazovanje i lokalna jedinica mora sudjelovati i sa subvencijama u dječjim vrtićima i sa subvencijama u školama. Kako smo čuli i o državne tajnice, subvencionira se i prehrana djece u školama, naravno onih koji su najsiromašniji. Pa evo, to je jedna od mjera koja će djeci omogućiti barem jedan topli obrok. Ne smatram da može biti jedina, ali smatram da uz sve ostalo može djeci zbilja pomoć da im omogućimo kvalitetniji rast i razvoj. Zato ono što često govorimo da je dužnost roditelja da se skrbe o djeci, o njihovoj dobrobiti, ali isto tako i mi moramo kao društvo preuzet svoje obaveze i osigurati im preduvjete za njihov kvalitetan rast i razvoj. Zato ćemo mi kao klub HDZ-a prihvatiti ove izmjene i dopune zakona, pozdravljamo ih i smatramo da neće naša Vlada stati na tome, a ono što ja uvijek volim reći da svaki prijedlog je dobrodošao, svaka konstruktivna rasprava je dobrodošla, svaka kritika je dobrodošla i zato smatram da moramo biti odgovorni, moramo biti odgovorni za naše najmlađe, moramo pomoć onima kojima je zbilja ta pomoć najpotrebnija. Hvala.
Idemo na treću raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a, poštovana kolegica Marija Alfirev, izvolite.
Hvala poštovani predsjedniče Sabora, uvažena državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doplatku za djecu koji se zapravo u niti jednom bitnom članku ne razlikuje od prvog prijedloga. Promijenjena je jedino odredba o stupanju na snagu. Činjenica je da niste uvažili niti jednu primjedbu, iako su primjedbe iznesene u raspravi prvog čitanja bile razumne, argumentirane i sukladne istraživanjem i preporuka različitih institucija o siromaštvu djece, obitelji, o potporama država Eu usmjerene prema obiteljima i djeci, o pronatalitetnim mjerama i demografskoj strategiji. Niste prihvatili niti naš prijedlog zakona i povećanja doplatka za djecu. Kako bih javnosti građanima približila o čemu se radi kada govorim o doplatku za djecu, poslužit ću se zapravo brojkama, nominalnim iznosima umjesto terminima kao što je proračunska osnovica ili i postocima jel. Doplatak za djecu, kad ga definiramo i kakav on je, je mjera koja u Hrvatskoj ima primarnu ulogu korektiva povećanih troškova u obiteljskom budžetu nastalih rođenjem djeteta. I vezan je uz dohodovni cenzus i kao takav, činjenica je, da nije mijenjan već 17 godina. Konkretno obitelj koja ima dohodak po članu obitelji u iznosu od 543 kune i 14 lipa ima pravo na doplatak u iznosu od 299,34 kune. Oni koji imaju dohodak između 543 kune i 15 lipa i 1119 kuna i 53 imaju pravo na doplatak od 249 i 45. I obitelji s dohotkom između 1119 kuna i 54 lipe i sad po ovom novom prijedlogu do 2328 kuna ostvarivat će pravo na doplatak od 199,58 lipa. I ovu mjeru trenutno u Hrvatskoj koristi 292 000 djece, a donošenjem ovog zakona će biti ovo pravo priznato za još oko 150 000 djece. I to je točno i to je pozitivno i to treba priznati. Svaka mjera koja je za dobrobit djece je dobra. Međutim to je sve, odnosno to nije dovoljno, nije dovoljno jer statistički pokazatelji, stručne analize i upozorenja Europske komisije ukazuju na rastući rizik od siromaštva djece, na nedovoljne izdatke za djecu i obitelji koje su u nepovoljnoj, u najnepovoljnijoj socijalnoj situaciji. Alarmantno stanje u Hrvatskoj, na koje zadnjih godina upozoravaju i stručnjaci temeljem jasnih pokazatelja nisu samo puke riječi. Ovo je zaista posljedica različitih uzroka, od loše obrazovanosti, loših preduvjeta, životnih nedaća, slabo plaćenog posla, do nedovoljnih socijalnih naknada. I područno neravnomjerne brige za djecu i obitelji. Stoga ovaj prijedlog o kojem raspravljamo nije dovoljan, niti smije biti jedina mjera s kojom se želi nešto postići. A što se želi postići? Ublažiti siromaštva djece? Predstavlja li ovo dio pronatalitetne politike? Ima li jasan demografski učinak? I koje su sljedeće kratkoročne, a koje dugoročne mjere koje se nadograđuju na ovaj prijedlog? Po ovome što smo do sada vidjeli i čuli nismo sigurni u kojem smjeru će sve ovo skupa ić ili u kom smjeru sve ovo skupa ide. Doplatak za djecu mora imati zaista bolji učinak na ublažavanje rizika od siromaštva djece, međutim to ovime neće ipak biti moguće postići. Siromaštvo je u Hrvatskoj prisutno. Gotovo jedna petina stanovništva živi ispod praga siromaštva, a to je u brojkama za kućanstvo sa dvije osobe i dvoje djece 4577 kuna, odnosno po osobi 1144 kune. Nadalje, isto tako istraživanja i sve analize pokazuju da je 27 osoba u riziku od siromaštva, što je još milijun, što je milijun građana, znači od toga je 500 000 živi zaista u teškoj materijalnoj deprivaciji. A socijalne naknade su izrazito važne, a kod nas je, dakle i kod nas su izuzetno važne za ublažavanje i rizik od siromaštva, a kod nas je dokazano da je zajamčena minimalna naknada kao mjera zaista ciljano usmjerena ka ublažavanju siromaštva. I značajna za brojne građane, a pogotovo iz djela moje županije, šibensko-kninske županije jer mnogi žive zaista gotovo isključivo od toga i od doplatka za djecu. I zbog toga se pitam što je sa zajamčenom minimalnom naknadom jer ona bi trebala biti prioritet i trebalo bi nas zabrinuti ako ova Vlada to ne želi učiniti. Činjenica je da smo po izdvajanju za obitelj i djecu ispod prosjeka EU, da nam na izdvajanja za socijalne naknade usmjerene na socijalno uključivanje otpada svega 0,2% od 21,4 koliko se iz BDP-a izdvaja u tu svrhu. Činjenica je da Europska komisija u svom izvješću navodi kako je zajamčena minimalna naknada neadekvatna i da lošem socijalnom stanju doprinosi također i teritorijalna nejednakost. A upravo je ova Vlada odustala od reforme uvođenja jedinstvenog centra za naknade i mogućnosti da svim građanima osigura pravedan sustav socijalnih naknada. Istodobno zanemaruje se činjenica da postoje izrazito nejednaki uvjeti za djecu, ovisno o mjestu prebivališta. Preciznije, uz nedovoljne državne potpore neka djeca, iz slabije razvijenih gradova i općina, nemaju dodatnih potpora poput naknade pri rođenju, stipendija i drugih nagrada ili nemaju besplatan vrtić ili nemaju uopće pristup vrtiću ili neku drugu uslugu koju djeca i obitelji u razvijenim gradovima i općinama imaju. I upravo je zbog toga potreban jedinstven centar za naknade s ciljem što pravednijeg i racionalnijeg usmjeravanja novca kojim mi raspolažemo, jer drugog novca nemamo. A što ste vi učinili s tim? Odustali. Vi ste ovim zakonom odlučili se samo za jednu parcijalnu mjeru i teško je razabrati zaista u kojem smjeru želite razvijati ovaj sustav. Zato postavljamo pitanje što je s povećanjem zajamčene minimalne naknade i što je s povećanjem doplatka za djecu? I što je s drugim međuresornim mjerama? Zaključno, uz napomenu da ćemo podržat ćemo ovaj zakon zbog obitelji, zbog djece koja će moći ostvariti pravo na doplatak za djecu, ali želimo poručiti da zaista vodite više računa o građanima i da se umjesto prepucavanja na relaciji predsjednica-Vlada, uhvatite posla i predložite nam jasnu perspektivu, perspektivnu strategiju demografskog razvoja. Hvala.
Idemo dalje. Sada je na redu Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e, poštovani kolega Branimir Bunjac, izvolite.
Hvala lijepa predsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege, poštovana državna tajnice sa suradnicom. Da odmah odgovorim na ono najvažnije pitanje, a to je da će Živi Zid podržati ovaj zakon zato jer nam je bitan sadržaj a nije nam bitno tko je zakone napisao. Tako je bilo i tako će uvijek i biti i time jednostavno želimo pokazati da ćemo podržati sve one mjere koje idu na dobrobit građana, osobito na dobrobit djece čak i onda kada su te mjere licemjerne, čak i onda kada su te mjere neiskrene, mi ćemo podržati i to nije prvi puta, podržali smo i neke druge zakone. I tu je važno da se vidi da u biti imamo u Hrvatskoj vladajuću većinu koja se ponaša sektaški a to znači ona podržava isključivo one zakone koje su oni sami predložili. Nikada se u ovom Visokom domu nije dogodilo a vjerojatno se niti neće da bi vladajuća većina propustila zakon Živoga zida ili svejedno neke druge stranke taman u drugo čitanje samo zato što autori dakle nemaju stranačku iskaznicu HDZ-a. Da je kojim slučajem imaju onda bi svi ti zakoni prolazili, ovako do toga, to ne dolazi u obzir. Ali evo mi pokazujemo drukčije lice i mi želimo reći da podržavamo sve ono što je dobro, bez obzira sa koje strane dolazimo. Dakle, nastupamo sinergijski, nastupamo uključivo a ne bahato i ne, ne smatramo da je naša stranka jednako Hrvatska kao što misle neke druge stranke. U ovom zakonu ono što je pozitivno je to da će biti obuhvaćen veći broj korisnika dječjega doplatka i da će u tu svrhu sljedeće godine biti isplaćivano 330 milijuna kuna više nego što je bilo do sada. Međutim, tu svi pozitivni aspekti ove mjere završavaju jer si možemo postaviti ono ključno pitanje koje nas zanima hoće li nakon ove mjere prestati siromaštvo u obitelji, hoće li prestati iseljavanje i hoće li doći do demografskog oporavka. Odgovor je najvjerojatnije neće. Neće zato što Hrvatska izrazito kasni u mjerama demografske obnove, neće zato što je mjera nedovoljno hrabra, zato što je mjera više proizvod trenutka, zato što predstavlja idemo reći na neki način svakodnevni posao ministarstva koje ono i ovako i onako mora obavljati a ne predstavlja dio razrađene strategije a još manje predstavlja nekakvu reformsku mjeru. Kako bi rekli ministarstvo jednostavno mora potrošiti novac koji ima na raspolaganju pa je onda logično da nekad netko dobije i nešto više. Što bi Hrvatska trebala učiniti da bi stvarno došlo do demografskog oporavka zemlje? Prije svega trebala bi težiti tome da svatko dijete u Hrvatskoj dobije dječji doplatak. Da imamo sustav recimo kakav postoji u Njemačkoj gdje svako dijete dobiva 194 eura bez obzira na to kolika su primanja roditelja, svako treće dijete dobiva 205 eura, svako četvrto dijete dobiva 225 eura. Znači obitelj koja ima 4.-ro djece dobiva pomoć od države oko 850 eura, negdje između 800 i 850 eura. Ta mjera nije dovoljna niti u Njemačkoj jer vidimo da Njemačka nema dovoljno radne snage ali za nas ovdje u Hrvatskoj u ovom trenutku izgleda poput bajke. Znam što će reći predstavnici vladajuće većine, oni će reći nismo mi Njemačka. Da, nismo, po plaćama sigurno nismo ali po cijenama jesmo. Jer upravo danas objavljena nova statistika Eurostata pokazuje da je u Hrvatskoj hrana jeftinija u odnosu na Njemačku 4%. Znači možemo reći da su cijene praktički identične a cijena odječe je skuplja u Hrvatskoj nego u Njemačkoj. Znači mi smo ustvari po cijenama na neki način još skuplji nego najrazvijenije zemlje EU. Istovremeno primanja hrvatskih radnika su barem tri puta niža nego što su u Njemačkoj i onda je potpuno logično da naši građani masovno, masovno na dnevnoj bazi upravo sada u ovom trenutku dok ja govorim napuštaju zemlju. I pitanje je do kada mi uopće možemo još izdržati taj val iseljavanja. Prema studiji koju je napravio, ponavljam još jednom Hrvatski katolički fakultet, da ne bi sada rekli da Živi zid širi neke, ne znam teorije zavjere, znači vrlo ozbiljne studije iz idemo reći onih krugova koje vi sami, samoproglašavate sebi bliskima. Najave kažu da će 500 tisuća ljudi napustiti Hrvatsku u sljedećih 5 godina, 500 tisuća ljudi. Da li je bilo tko od vas zabrinut oko toga? Što će biti Hrvatska bez radno sposobnoga stanovništva? Pustoš. Znači vi možete kada se građani isele sagraditi 1000 bolnica, možete sagraditi 2000 škola i možete sagraditi 3000 tvornica ali ako nema ljudi u zemlji to ništa drugo ne predstavlja nego mogli bismo reći arheološki lokalitet, pustoš, zidove koje možete razgledavati bez ikakvih stvarnih intervencija, bez ikakvoga rezultata, posljedično. Prema tome, mi debelo kasnimo sa pokušajem da osnažimo obiteljski život u Hrvatskoj i da pokušamo doći u demografski plus u odnosu na demografski minus. Mi kasnimo ustvari još od 2011. godine. Onog časa kada su objavljeni rezultati popisa stanovništva za 2011. godinu tog časa je Vlada trebala izići sa ovakvim mjerama, puno jačim nego što ih sada imamo da bi pokušala spasiti što se spasiti da. Ako dozvolimo da i sljedećih pet godina, dakle kada se očekuje najveći val iseljavanja ostane na ovakvim, idemo reći kozmetičkim mjerama, mi doista za pet godina u Hrvatskoj nećemo imati nikoga drugoga osim predsjedništva HDZ-a, njihovih saborskih zastupnika, šake uhljeba i staraca, to će biti Hrvatska koja će izgledati popu razvalina Rimskog carstva na kraju 5. stoljeća nove ere. Jer u Hrvatskoj je situacija trenutno takva da kada se plate sve obaveze, kada prosječna hrvatska obitelj plati sve obaveza ostaje po članu obitelji 830 kuna za troškove, 830 kuna toliko im ostaje. Situacija je takva da 70% obitelji mora posuditi novac da bi preživilo mjesec. Znači oni ne posuđuju da bi nešto kupovali ne znam nekretnine ili nekakve stvari poput auta itd. nego posuđuju da bi platili režije i da bi jeli. Više od polovice građana mora dodatno raditi da bi zadovoljili egzistencijalne potrebe, dodatno. Dok građani dodatno rade oni se ne mogu baviti sa svojom djecom, ni na koji način, djeca ne vide roditelje. Znate koliko ih vide dnevno? 30 minuta, prije spavanja i ujutro kada se probude, to je vrijeme koje roditelji provode s djecom. Djeca ne mogu normalno jesti ako ne vide svoju majku, ne mogu, ne mogu jesti kuhano nego jedu podgrijano, jedu smrznuto, jedu suho jer nama jednostavno nema normalnog obiteljskog života. Istraživanja su pokazala da oko 40% roditelja posuđuje hranu ili je sami proizvode da manje jedu roditelji da bi djeca imala dovoljno. Umjesto da se napravi nekakva reforma, recimo da se napravi teritorijalni preustroj jer vidimo da jedinice lokalne samouprave nisu u stanju nemaju kapaciteta zadovoljiti potrebe građana, recimo kako je vrtić. Pazite u Slavoniji 10 do 15% djece polazi vrtić, znači ogromna većina ne polazi, nema školskih kuhinja, uopće ih nema, ne postoje, a kamoli da bi bila organizirana ne znam nekakva kuhinja za siromašnu, socijalno ugroženu djecu itd. I umjesto da se to pitanje riješi, ne Vlada ide za time da je važnije uhljebiti ne znam 10, 20 nekakvih vijećnika, nekakvih načelnika, nekakvih pročelnika, nekakvih izmišljenih zanimanja nego da se proračunski novac, novac građana usmjeri na ono što je bitno, a to je dakle na ljudski faktor. Roditelji ne mogu djeci priuštiti izlete, ne mogu im priuštiti izvannastavne aktivnosti, ne mogu im priuštiti voće i povrće, ne mogu im priuštiti proslavu rođendana, ne mogu im priuštiti obuću, ne mogu im priuštiti računalo, ne mogu im priuštiti krevet, zamislite to. 25% djece u Hrvatskoj ne spava u vlastitom krevetu, a trebali bi navodno imati vlastitu sobu. Ogroman broj djece dolazi u 1. razred osnovne škole sa deficitom koji se više ne može nadoknaditi, sa obrazovnim deficitom. Znači jednostavno vi vidite u 1. razredu da neka djeca jednostavno ne mogu savladati ne znam čitanje, brojanje, socijalizaciju i brojne druge elemente koji su potrebni za normalni razvoj i to se više nikada ne nadoknadi. Ne možete vi dijete koje je u 1. razredu ne socijalizirano očekivati da će on u 5., 6. razredu postati odlikaš ili ne znam što, to tako ne ide. To je sve posljedica toga što država ne brine za djecu, ne brine za siromaštvo. Mi smo ovdje donijeli u Sabor zakon da se 2,5 milijarde kuna uzme bankama i da se da djeci. Nisu dopustiti niti da prođe u drugo čitanje. Banke koje se kupaju u novcu, kupaju, iznose ga van iz Hrvatske, koji imaju 400 milijardi kuna imovinu i još 100 milijardi kuna kroz mirovinske fondove i trenutno imaju viška 27 milijardi kuna s kojima ne znaju šta će osim financirati državu i davati nekakve gotovinske kredite, naravno neće financirati gospodarstvo … I kada smo pozvali zastupnike da dovedu banke u red, da se solidariziraju sa društvom u kojemu žive i u kojem su se enormno obogatili tada je rečeno da je to populistička mjera, da je to neodgovorno. Kome služi ovaj Sabor? Ovaj Sabor služi da štiti bogate i da uzima siromašnima. I ne daj vam Bože hrvatski građani, ne govorim zastupnicima jer njima nema smisla govoriti, ne daj vam Bože da država otkrije da se neki građanin na bilo koji način obogatio ili kako se zove ostvario dobar život, već će država naći načina da ga opljačka. Nije dozvoljeno u Hrvatskoj dobro živjeti, nije dozvoljeno u Hrvatskoj imati normalni građanski standard. U Hrvatskoj je dozvoljeno jedino guliti kožu građanima, bacati umirovljenike i obitelji na prosjački štap i u biti dok se ti problemi ne riješe, dok se ne promijeni općenito klima u društvu sve ovakve mjere bit će samo palijativne, a naš brod tonut će, brod zvan Hrvatska tonut će i dalje. I koliko uzimate ljudima od njihovih plaća, 27% koliko uzimate PDV, 25%, koliko uzimate na trošarine? Trošarine koje ne postoje nigdje u Europi, na aute, na šećer, na kavu, na cigarete, ne znam na šta se sve ne uzimaju trošarine. Kolike naknade uzimate za legalizaciju, za ne znam, reizdavanje dokumenata, za javne bilježnike, za ovrhe? Koliko će koštati plin nakon što sagradite LNG dole kod Krka? Koliko će koštati struja nakon što shvatite da Agrokor neće platiti dugove HEP-u? Razmišljajte o tome dok još imate vremena. Hvala lijepa.
Hvala vam. Idemo dalje, idući na redu Klub zastupnika GLAS-a i HSU-a, poštovani kolega Beus Richembergh, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pred nama je prijedlog zakona kojim ćemo zapravo odobrit jednu palijativnu mjeru, iako je Vlada kao predlagatelj proglašava demografskom i pronatalitetnom. Nažalost, ne možemo se oteti dojmu da se radi o prijedlogu koji se svrstava u onu kategoriju bolje išta, nego ništa. Proglašavati ovu mjeru demografskom više je nego ambiciozno ili što bi neki čistunci rekli, preuzetno. Naime, ovo je samo isključivo socijalna mjera kojom se pokušava suziti prostor siromaštvu ili barem ublažiti njegove posljedice. I treba biti iskren pa tako to i nazvati. Naravno da je pohvalno da se širi broj korisnika jer za to postoji društveno opravdana potreba. Dobro je da se diže cenzus sa 50 na 70 jer je već odavno jasno da je on kao takav bio nedovoljan, ali on sam po sebi govori nešto puno gore. Dakle obračunska osnovica od koje krećemo svjedoči da sami mi, odnosno država, svoje građane već percipira kao more siromašnih. Nema uspješne demografske politike bez promjene ukupne atmosfere u društvu, to govore i sva recentna istraživanja, to su poruke nedavnih, rekao bih, u nizu održanih rasprava, okruglih stolova na kojima su sudjelovali najpoznatiji pa i manje poznati hrvatski demografi koji upozoravaju, baš kao i nedavno objavljeno istraživanje Hrvatske udruge poslodavaca, koji su stvarni razlozi za demografske gubitke, prije svega za iseljavanje, a onda i za malu natalitetnu stopu. Nema nikakve sumnje da mladi par se ne odlučuje na to da ima djecu zbog toga što će mu država dati 500, 600 ili 800 kuna dječjega doplatka, to je zadnja stvar koja im je važna. U trenutku kad razmišljaju o tome da li moraju uzdržavati vlastiti roditelje, naravno da je to prepreka, jedna od prepreka. Dogodit će se, bojim se vrlo skoro, da će više obitelji u Hrvatskoj uzdržavati umirovljenike, nego djecu. I da ćemo morati pored ovakvih mirovina uvesti i umirovljenički, a ne samo dječji dodatak. Jer kao što netko reče, Hrvatska će ostati zemlja starih ljudi. Dakle činjenica je da mladi ljudi koji odlaze i kad ih pitate za razloge zašto ne zasnivaju obitelj, navode čitav niz razloga koji govore o ukupnim prilikama u društvu. Ukupne prilike u društvu, to znademo jesu vrlo loše, korupcija, nepotizam, nestalno radno mjesto, sve veći udio prekarijata u radu, govor mržnje, netolerancija, stvaranje ozračja u kojima drugi drugačiji nisu dobrodošli, stvaranje ozračja u kojemu oni koji nisu podobni, nisu ni pogodni, nisu prilike u kojima se ljudi osjećaju sigurno i u kojima žele planirati budućnost svoju, a onda i svoje djece. Ako ne mogu raditi da zarade časno svoju plaću, ako ih nitko ne štiti kad se krše njihova prava, ako ih se tretira kao masu, a ne kao kreativne pojedince, ako im je predškolski odgoj za tu buduću i potencijalnu djecu loš, ako se već godinama vodi tako žučna rasprava, recimo o kurikularnoj reformi, što mladi roditelji mogu misliti o društvu u kojemu ima odrastati njihovo dijete? Ako nema funkcionalnog pravosuđa koji će ih zaštititi, u svim njihovim pravima, ako se nemaju više kome obratiti i ako s druge strane vide da ta država koja bi trebala biti njihov servis postaje sve tustija i masnija, oni gube povjerenje u nju i ne žele više imati s njom nikakve, osim emotivnih veza, a emotivne veze mogu funkcionirati i na daleko bez obzira na onu staru daleko od očiju, daleko od srca. Njihova loša iskustva su ta koja ih opredjeljuju da nemaju djecu ili da se iseljavaju. Oni žele, osobito u formativnim godinama, osobito u godinama u kojima će se formirati dugoročno za čitav život, živjeti i raditi u atmosferi koja prepoznaje njih kao osobu, koja nagrađuje i cijeni njihov rad i koja ih neće maltretirati, nego će im pružati servis. Tko god bude govorio o demografskoj politici u Hrvatskoj, a ne bude u stanju na prvo mjesto staviti restrukturiranje države, smanjenje javnoga sektora, radikalno rezanje javnih troškova u tom sektoru, reorganizaciju teritorijalnu, u smislu uspostave funkcionalne mreže, a ne uhljebničke, taj neće govoriti istinu i neće biti spreman na promjene koje stvarno mogu dovesti do nove atmosfere u kojoj će ljudi htjeti živjeti u zemlji u kojoj su rođeni. Ako njihov rad je danas tako opterećen, tolikim poreznim davanjima, ako svaki trošak koji naprave zapravo smanjuje prostor za njihov normalni, ljudski, humani, socijalni život, oni će tražiti mjesto gdje će im od 10 ostati 5, a ne jedan za život. Ovo dakle nije demografska mjera. I nemojmo sebi utvarati da će se bilo šta promijeniti podizanjem ovog cenzusa, osim što će se povećati broj djece čiji će roditelji dobiti novac na račun. To jest neka pomoć, ali socijalna pomoć, prema visini cenzusa i staroj i novoj, radi se o obiteljima koji žive već u siromaštvu ili su na pragu siromaštva, to nisu obitelji koje su u stanju stvoriti prostor za novu vrijednost, afirmaciju svoje djece, kvalitetnije školovanje, nove perspektive. Nećemo nikoga ovom mjerom potaknuti da ima veće obitelji. Ali po onoj logici koju spomenuh, bolje išta nego ništa, u toj skali socijalnih davanja da se jedno poveća i to prema onima koji su najranjiviji, najosjetljiviji je nešto što ćemo podržati. Dakle klub GLAS-a i HSU-a podržat će ovaj prijedlog zakona, ali upozorava Vladu, vrijeme vam curi, kao što je curilo i prijašnjim Vladama, svima onima koji su ignorirali što će nam se dogoditi i što nas čeka. Naravno da je bilo za očekivati da će iz Hrvatske otići veliki broj mladih ljudi i nakon ulaska u EU, nakon relaksacije naših odnosa, bilateralnih sa pojedinim zemljama koje su ispočetka stavile određenu rezervu, odnosno vremensku blokadu zapošljavanja i nastanka. Pa iz Poljske koja nije imala nikakvu ekonomsku krizu u kojoj je u to doba na vlasti bila liberalna vlada, u kojoj je bio Tusk, otišlo je 900 000 ljudi, iz Poljske. Ali se gotovo 40% njih već vratilo zato jer im Poljska garantira stabilnu ekonomiju, dobar socijalni okvir, svima koji su naučili jezik, obrazovali se dodatno, imali relevantno iskustvo daje prostor za zapošljavanje i napredovanje. U Baltičkim zemljama preko noći ostali su bez radne snage koja je otišla u Skandinaviju ili druge zemlje. Danas u velikim trgovačkim lancima rade umirovljenici. Dakle i mi ćemo se morati suočiti s činjenicom da mlad čovjek treba širiti svoje vidike, osobito ako živi u zatvorenom i konzervativnom društvu kakvo je naše, on nasušno treba novo iskustvo i dobro je da treba i dobro je da ode, da uči, da vidi, ali nije dobro ako mu se šalje poruka da se nema gdje vratiti, da ovdje neće nikad biti bolje. Sva istraživanja govore da je Hrvatska jedina zemlja nove Europe, uvjetno rečeno, dakle Europe koja je ušla u EU dvije tisućitih godina, koja konstantno stagnira od '89. godine. To je ono što je frustrirajuće. Kad odbijemo sve godine našeg rata, mirne reintegracije i kad stavimo početnu točku na recimo '97. do danas je prošlo više od 20 godina, a mi se nismo uspjeli maknuti ni jednoga milimetra, naši napreci su mikronski, dok su drugi trčali, grabili, mijenjali paradigme, otvarali prostor kreacije, investirali, nekad i improvizirali, hazardirali, riskirali, ali pobijedili. I svi su daleko ispred nas jer im je stalo. I nema veze jesu li bile liberalne, socijal demokratske ili konzervativne Vlade, u mnogim od tih zemljama naći ćete primjere promjene paradigme jer su bili odgovorni prema budućnosti svoga društva. Mi nismo. Politička elita u Hrvatskoj od '90. do danas nikada nije uspostavila koncensus o blagostanju ove države, nikada, uvijek su u prvom planu bila druga pitanja koja su iskvarila vjeru ljudi u vlastitu državu. Kad će se pojaviti netko tko će imati snage da mijenja to stanje? I da napravi kopernikanski obrat i da kaže ove vrijednosti u koje se zaklinjemo tako šuplje, one koje nas dijele, one koje nas svađaju nisu vrijednosti koje donose budućnost. Moramo misliti na one kojima ćemo ostaviti svoju zemlju. Kad će se javiti takvi koji će povesti priču u pravom smjeru? A ne Hrvatsku držati na rubu i ovisnu o uslužnim djelatnostima poput turizma. Da posprdno izgledamo kao veliki bar u kojemu mi konobarimo, a drugi piju. Ali zato treba promijeniti paradigmu, zato treba igrati proaktivnu politiku, ako hoćete i europsku, vanjsko političku, unutarnje političku i treba biti svjestan da Hrvatska demografski ispražnjena prije ili poslije mora otvoriti svoja vrata i da ona mora voditi drugačiju useljeničku politiku. Česi su jedini u EU koji ne bilježe velike stope iseljavanja ali bilježe velike stope useljavanja. Stotine tisuća stranaca žive i rade u Češkoj, grade Češku. Koliko stranaca živi u Hrvatskoj? Zašto mi nismo poželjni? Zašto ovdje ne dolaze mlade obitelji s djecom kao što idu u inozemstvo? Hrvatska je uvijek bila emitivna zemlja, uvijek se iz nje iseljavalo jer je prolazila kroz loša povijesna iskustva, teške ekonomske krize. Nije to prvi put da imamo taj problem. Ali i druge su zemlje, Irska je bila jedna od najjačih emitivnih zemalja, više Iraca živi u svijetu nego u Irskoj. Ali danas živi u Irskoj više od 800 tisuća stranaca. Zašto ti ljudi smatraju Irsku poželjnom zemljom u kojoj treba živjeti i raditi? Učimo od njih. I oni su pali na koljena 2008. i 2009. ali su promijenili paradigmu. Udarila je donja u gornju i reklo se dosta, mora se nešto promijeniti. U tome smislu krajnje je vrijeme, možda je i prošao taj čas, ali barem spasimo tih 3 milijuna ljudi koji će ostati u ovoj zemlji ako već nismo mogli brinuti o onih milijun i nešto koji su je napustili iz ovog ili onog razloga. Hvala lijepo.
Idemo dalje. Sada je na redu Klub zastupnika HNS-a i poštovana kolegica Božica Makar. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažena državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege. Pa evo radi e o zakonu gdje smo već kod prvog čitanja ove promjene svi pozdravili. Pozdravili su i svi klubovi zastupnika. Međutim i svi smo se složili da su one dobre ali nisu dovoljne i na tragu toga su i danas rasprave evo ovdje u drugom čitanju. Mi također u klubu HNS-a smatramo da ove promjene svakako predstavljaju pomak i doprinos koji će obiteljima slabijeg imovinskog stanja pomoći u podmirivanju troškova djece posebice kućanstvima s više djece. Doplatak za djecu na određeni način u obiteljima niže platežne moći prevenira dječje siromaštvo iako je to zapravo tanka granica između siromaštva i onoga što se prevenira u tom dijelu ali ipak ima još tu dodatni osigurač da se ne sklizne u kategoriju socijalne pomoći. Do sada, iako se radilo o osobama sa nižim primanjima dohodovni cenzus ih je sprječavao da primaju doplatak za djecu. Ovim izmjenama, tj. mijenjanjem dohodovnog cenzusa na način da se kao uvjet za ostvarivanje prava sa sadašnjih 50% proračunske osnovice povisi na 70% proračunske osnovice ili nominalno sa 1663 kune povećava se na 2328 kuna, proširiti će se krug potencijalnih korisnika pa će se tako omogućiti dječji doplatak za još 150 tisuća nove djece. Tu će se proširiti samim time i krug korisnika pronatalitetnog dodatka a koji ostvaruju korisnici doplatka za djecu u iznosu od 500 kuna za 3. i 4. djece. Visina je i dalje jako mala, tu smo se složili da 250 ili 300 kuna nije dovoljno ali da je svakako pomoć, pomoć je. Jer trebamo cijeniti i svaku kunu koja dođe u budžet kućni jer je svakako dodatak kojim možemo još raspolagati i omogućiti nešto što ne bi mogli da nemamo taj dio. Kako je ovim izmjenama pomaknuta dobna granica za ostvarivanje prava omogućiti će se i korištenje doplatka za srednjoškolce čiji programi srednjoškolskog obrazovanja traju 5 godina, to je dobro jer smo vidjeli da je to sada bilo neriješeno pa smo imali u praksi često nedoumica i problema. Pozitivna promjena u odnosu na važeći zakon je i to da se omogućava pravo na doplatak od dana rođenja a ne od dana podnošenja zahtjeva tako da ne treba u tim prvim danima uz sve ostale obaveze i taj dio rješavati. U narednom periodu svakako treba promišljati o uvođenju univerzalnog doplatka za djecu, kojom prilikom bi se doplatak za djecu tretirao kao pravo svakog djeteta a ne kao mjera socijalne osjetljivosti namijenjena isključivo obiteljima slabog imovnog stanja. Kao što sam već spomenula ovo je svakako pozitivni pomak no da bi govorili o poboljšanju prava djece i sprječavanju dječjeg siromaštva kao i rješavanju demografskih pitanja treba ići s puno širim paketom mjera. Kao što su smanjenje troškova školovanja djece, dostupnost vrtića i drugih usluga za djecu predškolske dobi, usklađivanje obiteljskih i poslovnih obaveza, tj. roditeljstva i rada kao i omogućavanje mladim obiteljima da lakše riješe svoje stambeno pitanje. Neke od ovih mjera već su aktualizirane a to je povećanje rodiljnih i roditeljskih naknada, imali smo i redefiniranje poreznih olakšica gdje se također vodilo brige o tome, imamo subvencioniranje vrtića, no svakako ima mjesta za poboljšanje i sagledavanje svojih mogućnosti. Mjere za demografsku obnovu i pomoć rade se u mnogim ministarstvima. Pa tako uskoro očekujemo u drugom čitanju i prijedlog Ministarstva graditeljstva kojeg su izradili ministar Šromar sa suradnicima a to je Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o subvencioniranju stambenih kredita kojim se nastoji poboljšati mjera stambenog zbrinjavanja i omogućiti obiteljima da lakše dođu do svog doma što je također pomak u ostvarivanju prava djece i poboljšanje standarda u obitelji. Ovo je mjera koju smo prvi put imali u 2017. godini i pokazala se kao izuzetno dobra. U periodu od 7 mjeseci rođeno je oko 200 nove djece. Nisu rađene ankete nego to pokazuju podaci prema zahtjevima koji su dostavljeni u u ministarstvo za produženje roka subvencioniranja kredita jer znamo da svako dijete produžuje rok subvencioniranje kredita za dvije godine. Tako da se to pokazalo izuzetno dobrim i prijedlog ovog novog zakona ide za tim da ta mjera bude na snazi i u naredne tri godine gdje također očekujemo upravo kroz nju u sinergiji sa svim ostalima jer samo jedna mjera kao što smo se svi složili, da li je to povećanje dječjeg doplatka, da li je to bilo koja od ovih neće sama doprinijeti ni borbi protiv siromaštva, neće doprinijeti da zaustavimo iseljavanje, neće sama doprinijeti ni demografskoj obnovi. Međutim, sinergijom svih mjera koje se rade u svim ministarstvima sigurno će se to riješiti i ja se nadam i vjerujem da ćemo uskoro moći govoriti o mnogim dobrim rezultatima ovih mjera. I na kraju, Klub zastupnika HNS-a podržat će ovaj zakon. Hvala.
Idemo sada na Klub zastupnika HSS-a poštovani kolega Davor Vlaović. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege, poštovana državna tajnice sa suradnicom. I klub HSS-a će podržati prijedlog izmjena i dopuna Zakona o doplatku za djecu jer mislimo da je to jedna od mjera koja može i mora pomoć svakoj obitelji u RH da ostane tu živjeti, da imaju djecu i da se širi da se povećava broj novorođene djece u RH. Međutim ono što nas sve mora zabrinuti i što je alarm, prema podacima DZS-a u 2017. je u Hrvatskoj broj novorođene djece pao ispod 37.000. To je najniži broj novorođene djece u Hrvatskoj u zadnjih sto godina, točnije 36.647 ako su točni podaci, to je preko 7.000 novorođene djece manje u odnosu na onu pred kriznu 2008. godinu. I onda čujemo da ovaj zakon ili dječji doplatak kako ga zovemo svi 12 godina nije mijenjan od 2006. Pa što su radile sve dosadašnje vlade? Spavale su i nitko nije vodio računa o tome da se mladi teško odlučuju na brak, da se mladi teško odlučuju na dijete, a u zadnjih par godina i da se veliki broj mladih iseljava iz RH. PO zadnjim podacima preko 300.000 ljudi je iselilo iz RH. Jedan od razloga je upravo i iz ovih podataka i nebriga društva, države, Vlade svih dosadašnjih u ovih zadnjih 12 godina da se nešto konkretnije i brže promijeni. I mi podržavamo ovu izmjenu da se povećava taj broj obuhvata obitelji i djece za preko 94.000 obitelji za 154.000 djece. Međutim i dalje smatramo da je to puno premalo i da tih 300 kuna neće zaštititi obitelji i djecu od siromaštava i sigurne budućnosti te obitelji i tog djeteta i da moramo kako se usklađujemo sa članicama EU, sa svim zakonodavstvom moramo poraditi brže i intenzivnije ne samo ovo ministarstvo jer ne može to jedno ministarstvo samo riješiti kao što je već rečeno, ali sigurno da svi zajedno moramo sjesti i vidjeti koje su to mjere koje bi doprinijele ostanku mladih u RH, doprinijele njihovoj odluci da ostanu ovdje živjeti, da zasnuju obitelj i da imaju djecu. To sigurno ne može samo ovaj zakon i neće doprinijeti ovaj zakon i pogotovo kada usporedimo podatke o dječjem doplatku u Njemačkoj koji je 194 eura, u Irskoj svako dijete 140 eura, onda je jasno zašto mladi da je to isto jedna od mjera koja i privlači mlade obitelji iz RH koji iseljavaju u Njemačku u Irsku. Naravno da podržavamo i izmjene koje proširuje broj potencijalni korisnika pronatalitetnog dodatka od 500 kuna u skladu s ovim važećim zakonom koje će dobivati za treće i četvrto dijete. Međutim pitaju nas iz HSS-a zašto ne i svako sljedeće dijete, zašto samo treće i četvrto? Mislim da postoji proračunski suficit da se moglo osigurati taj dodatak za svako dijete. Također nam nije jasno zašto primjena tek od 1.3.2018., mislim da administrativne kapacitete imate jer ste ostavili i pomoćnike ministara i povećali broj uposlenih u ministarstvu i uveli još i državne tajnike. Znači ako se ima novca za novo zapošljavanje onda ste mogli naći novca da to već bude od 1.1.2018., a ne od 1.3. nema razloga da se to odgađa i odugovlači zbog administrativnih barijera. Otklonimo ih. Također nam je nejasno zašto ovaj pronatalitetni dodatak nepravda nije ispravljena ako dijete u obitelji navrši 18 godina, a imaju dvoje, troje ili više djece da onda gube pravo na taj dodatak jer je dijete postalo punoljetno, a pogotovo ako se još i školuje. Mislim da to nije dobro i mislim da se mora naći načina da ostane taj dodatak za te obitelji, za tu djecu, a ne samo za treće i četvrto nego i za svako sljedeće. Također mislimo da treba razmisliti i o promjeni ovih cenzusa unutar grupe od 550 kuna do 2.300 jer su prevelike razlike u 3. grupe, a to je između 1.119 do 2.328 što iznosi oko 1.200 kuna. Mislim da se tu moglo naći pravednije rješenje. Dječji dodatak od 300 kuna sigurno ne daje socijalnu sigurnost ni tom djetetu ni toj obitelji ni mogućnost da se kvalitetno školuje niti da njegova obitelj ima sigurnost, jer smatramo da je to premalo i treba razmisliti o uvođenju dječjeg doplatka za svako dijete, kao što je to u mnogim Europskim državama, mislim da i Hrvatska, upravo zbog ovih demografskih podataka mora razmišljati o tome da svako dijete ima pravo na dječji doplatak. Mi iz HSS-a idemo i korak dalje, predlažemo da svako dijete ima pravo i na dječji vrtić. Vidimo da kroz programe Europskih fondova, mjere ruralnog razvoja grade se vrtići, potpisani su ugovori za 45 vrtića, sad je natječaj za još, mislim da ima oko 200 jedinica lokalne samouprave koji žele izgraditi dječji vrtić u svojoj jedinici lokalne samouprave, ali je pravo pitanje imaju li roditelji u tim jedinicama lokalne samouprave novca za financirati svoje dijete u vrtiću i imaju li sve općine jednake uvjete. Nemaju. I mora se država u taj dio uključiti jer vi i danas imate jedinice lokalne samouprave koje imaju izvorni proračun negdje između dva i pol i tri milijuna kuna i one koji imaju 50 i 60 milijuna kuna. i ne mogu svi jednako nositi teret vrtića u svojoj sredini, a svako dijete mora imat mogućnost ići u dječji vrtić jer to je sigurnost da će obitelj imati gdje dijete ostaviti, oni koji imaju sreće da rade. I naravno spomenuto je i ovdje da ne može samo ova mjera omogućiti, odnosno potaknuti mlade obitelji na sklapanje braka i da imaju dijete, nego moramo osigurati radna mjesta tim mladim obiteljima, ali isto tako i osobni dohodak od kojeg mogu živjeti, od kojeg mogu financirati svoje dijete. Vidimo da, kažem i nas je svake godine sve manje, da je rođeno manje od 37 000 djece, a po podacima demografa, podaci do 2050. su strašni. U nekim regijama, a pogotovo kod nas u Slavoniji i Baranji prognoze su da će nas biti i do 40% manje. Mi moramo naći mjere da zadržimo mlade obitelji, ovo je jedan korak, ali premali, mi moramo omogućiti vratiti povjerenje u sustav, u Vladu, u državu ljudima koji su se iselili da se vrate, a sigurno je pitanje da li moramo razmišljati i o useljeničkoj politici, a mislim da moramo, vidimo koliko je važno pitanje migranata, ne samo kod nas, nego u cijeloj Europi pa i Hrvatska mora pronaći modele kako privući ljude u prazne krajeve, a nažalost sve više imamo raseljenih i iseljenih i prazne krajeve i moramo razmišljat da tim ljudima damo šansu da ostanu živjeti u Hrvatskoj. jer vidimo da nedostaje radne snage i vidimo da one naše krajeve, pogotovo u pograničnom djelu koja smo krvlju sačuvali, obranili, da sad ostaju prazni, da raste korov, da se širi areal kretanja divljih životinja i da imamo problem kako osigurati svoje granice. Možemo ih jedino osigurati ako damo šansu mladima da ostanu živjeti u Hrvatskoj, da imaju obitelj, da imaju djecu i da imaju državu koja jednako skrbi o svakom djelu teritorija jer nije jednako kvalitetno živjeti u Gunji, Dubrovniku ili Međimurju. Razlike su prevelike i mora se učiniti nešto da se izmijene i smanje te razlike. Moramo više mjera imati regionalnog karaktera, naravno da uz ove nacionalne mjere za svako dijete, za svakog čovjeka, moramo imati te regionalne mjere jer činjenica je da nije u svim regijama jednaka kvaliteta života i pogotovo kad vidite da je najveći rizik od siromaštva upravo u Slavoniji i Baranji, preko 80% je potencijalne opasnosti od rizika od siromaštva je upravo u Slavoniji, onda vam je sve jasno što treba napraviti. Mislim da sam program za Slavoniju i Baranju i projekti koji su u okviru njega neće omogućiti ta nova radna mjesta i takav dohodak da ljudi mogu od njega živjeti, nego se moraju osmisliti dodatne mjere, nove mjere, izdašno financijski poduprte iz državnog proračuna i na taj način omogućit ostanak života mladih u Slavoniji i Baranji i svako novorođeno dijete nagraditi i njihovu obitelj sa većim dječjim doplatkom jer ovo nije dostatno. Hvala lijepo.
Prelazimo sada na pojedinačnu raspravu. Prvi je na redu poštovani kolega Ivan Ćelić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Demografska politika strateško je pitanje svake zemlje, posebno Hrvatske koja je u zadnjih nekoliko desetljeća suočena sa niskom stopom fertiliteta i padom broja stanovnika. Hrvatska je prvi put nakon II. svjetskog rata zabilježila smanjenje ukupnog broja stanovnika tijekom popisnog razdoblja 1991. do 2001. i nažalost to se nastavilo i u razdoblju od 2001. do 2011. godine. Demografski problem Hrvatske vrlo je ozbiljan, treba ga percipirati kao strateško pitanje opstanka, što je ova Vlada RH u svom sazivu od samog početka shvatila vrlo ozbiljno. Svojim konstituiranjem Vlada je osnovala resorno ministarstvo koje se sada naziva Ministarstvo demografije, obitelji, mladih i socijalne politike te je usvojila ključne dokumente poslavši jasnu poruku i odredivši strateške ciljeve, a to je kreiranje demografske politike s ciljem poboljšanja kvalitete života obitelji, odnosno njezinih članova, a u konačnici i osiguravanje budućnosti Hrvatske i opstanka Hrvatske. Izmjenama zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doplatku za djecu, Vlada RH izravno intervenira u dosadašnje mjere obiteljske, odnosno populacijske politike. Bitno je naglasiti da su i prethodne Vlade govorile o teškoj demografskoj situaciji u RH, svjesne su bile pada broja stanovnika, no isto je tako činjenica da niti jedna Vlada RH od 2006. godine nije intervenirala u ovaj zakon, kao niti u razinu dohodovnog cenzusa kao uvjeta za ostvarivanje prava na doplatak djece. Ovim izmjenama zakona Vlada RH je napravila ozbiljne korekcije u Zakon o doplatku za djecu te istim predlaže podizanje razine dohodovnog cenzusa kao uvjeta za ostvarivanje prava na doplatak za djecu sa 50% na 70% proračunske osnovice. Ovom zakonskom odredbom proširuje se broj korisnika doplatka te samim time i pronatalitetnog dodataka koji se ostvaruje za treće i četvrto dijete korisnika doplatka za djecu. Unapređenje zakonske regulative kroz izmjene i dopune Zakona o doplatku za djecu proširuje se krug potencijalnih korisnika doplatka za djecu, a time i djece za koje se ostvaruje pravo na doplatak za djecu. Istovremeno proširuje se i krug potencijalnih korisnika pronatalitetnog dodatka koji ostvaruju korisnici doplatka za djecu u iznosu po 500 kuna za treće i četvrto dijete u skladu sa člankom 18. važećeg Zakona o doplatku za djecu. Unapređenje zakonske regulative vidljivo je i u promjeni odredbe o dobnoj granici za ostvarivanje prava na doplatak za dijete koje pohađa srednju školu, a čije obrazovanje traje pet godina. Novom zakonskom regulativom omogućuje se korištenje doplatka za onu djecu odnosno učenike srednje škole čiji programi srednjoškolskog obrazovanja traju pet godina. Nadalje, zakonom se omogućava da pravo na doplatak za djecu pripada od dana rođenja djeteta, a ne od dana podnošenja zahtjeva za doplatak za djecu kako je propisano važećim zakonom te se istovremeno određuje rok za podnošenje zahtjeva za ostvarivanje prava. Izmjenama ovog zakona intervenira se u obiteljsku i populacijsku politiku, ali i dijelom u politiku zapošljavanja jer za provedbu ovog zakona radi povećanja obima poslova i osiguravanja daljnje učinkovite provedbe postupaka vezanih uz ostvarivanje prava na doplatak za djecu, potrebno je zaposliti novih 20 radnika u HZMO-u. Kada pogledamo možemo definitivno konstatirati da su predložene izmjene i dopune važećeg Zakona o doplatku za djecu korisne te se u ostvarivanje ovog prava uključuje ipak veći broj djece u RH. Ono što je sigurno intencija ministarstva koja će se događati u narednom vremenskom razdoblju jest da doplatak bude osiguran svoj djeci u RH i molio bih državnu tajnicu Margaretu Mađerić ako ima podatak, jesu li rađene projekcije i koliko bi to koštalo ako bi sva djeca bila obuhvaćena. Npr. u Njemačkoj samo ekstremno bogati ne ostvaruju pravo na dječji doplatak pa dječji doplatak doista predstavlja potporu vrlo velikom broju djece, a ne samo socijalno ugroženim. Dakle tamo prosječna obitelj sa zaposlenim roditeljima koji su srednje ili VSS koji imaju nekretninu u vlasništvu redovno ostvaruju dječji doplatak, a ne samo socijalno ugroženi. Slažem se da ovo treba biti svakako definirano i kao socijalna pomoć, no siguran sam da će ova Vlada iznaći mogućnosti da se u narednom vremenskom razdoblju ovaj spektar odnosno broj djece koja ostvaruju pravo na doplatak, ako je to ikako moguće u skladu sa financijskim mogućnostima RH proširi i da ide prema nekakvom idealu da uistinu gotovo sva djeca imaju pravo na doplatak. Ono što je još bitno to je iz pozicije centara za socijalnu skrb, a vezano uz predložene izmjene te pravima koja proizlaze iz Zakona o socijalnoj skrbi nema značajnijih promjena u sustavu socijalne skrbi jer u pravima koja se priznaju temeljem Zakona o socijalnoj skrbi doplatak za djecu ne uračunava se u prihod odnosno nije zapreka za priznavanje prava i u sustavu socijalne skrbi. Mislim da je to izuzetno bitno jer kao prihod ne računa se kod priznavanja recimo zajamčene minimalne naknade, jednokratne naknade, osobne invalidnine, doplatka za pomoć i njegu i na taj način ne utječe na smanjenje životnog standarda postojećih i budućih korisnika sustava socijalne skrbi. Usvajanjem ovih izmjena i dopuna zakona Hrvatska šalje jasnu poruku da smo usmjereni na stvaranje povoljnijih uvjeta za život obitelji s djecom, podizanje kvalitete obiteljskog života, a posebno na ostvarenje osobnog razvoja djeteta te u konačnici da doprinosimo prevladavanju dječjeg siromaštva. Svaka uložena kuna u dijete bit će vraćena u budućnost, a ulaganjem u djecu ulažemo u budućnost Hrvatske. Hvala.
Hvala. Imamo nekoliko replika, prva je poštovanog zastupnika Davora Vlaovića. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Evo kolega Ćelić slažem se s vama da svako dijete mora imati dječji doplatak i da je dobro da se proširuje za one srednjoškolce koji imaju program pet godina. Ali ja vas pitam da li su i studenti djeca, pogotovo studenti radnika, djeca radnika koji rade za 2,5, 3.000 kuna za tu plaću. I oni bi željeli studirati i nisu u mogućnosti njihovi roditelji im financirati njihovo studiranje. Pa mislim da u okviru suficita državnog proračuna i obzirom da nisu svi u mogućnosti dobiti različite stipendije onda mislim da postoji mogućnost da se uvedu mjere i kroz ovakove zakone i demografske mjere da i studenti imaju pravo na doplatak dok redovno studiraju, a uklapaju se u ovaj cenzus. Hvala lijepa.
Odgovor poštovanog zastupnika Ćelića.
Poštovani kolega Vlaović slažem se s vama da bi trebalo zakonski omogućiti studentima, mislim da to nije moguće sa ovim Zakonom o doplatku za djecu čisto zbog definiranja djeteta kao takvoga. Dakle prema Konvenciji o pravima djeteta djeca ni na koji način ne bi trebala biti diskriminirana. A što se tiče stipendija za studente, većina već jedinica lokalne samouprave osigurava te stipendije za studente. Da li postoji zakonska mogućnost da i Ministarstvo za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku isto tako i zakonski regulira, ali možda na neki drugi način i u okviru nekog drugog zakona, to ne znam, evo.
Hvala. Sljedeća replika je poštovana zastupnica Marija Alfirev.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Kolega Ćeliću, vi ste rekli da je zapravo spominjali ste dosta na početku svoje rasprave demografiju i demografske trendove i stanje u kojem se nalazi Hrvatska, spominjući upravo kako je ova Vlada, zahvaljujući ovoj Vladi istaknut smjer i strategija i da ima vrlo, vrlo jasne ciljeve. U tom smislu ste spomenuli i da postoji ovo ministarstvo koje u svom nazivu samom ima Ministarstvo je demografije. Međutim do sada u onom što je pokazano i trendovi koji trenutno jesu baš i ne pokazuju da je to što ste učinili i stavili u jedno resorsno ministarstvo demografiju, da je to rezultiralo onim što je trebalo biti. Dakle jer problem je međuresorski, problem je puno veći i mora biti predmet zaista svih resora.
Odgovor poštovanog zastupnika Ćelića.
Hvala gospodine podpredsjedniče. Pa gledajte, nemoguće je očekivati u tako kratkom vremenskom razdoblju nekakve vidljive rezultate, mi moramo svi uzet u obzir ukoliko nećemo težit ka dobivanju nekakvih jeftinih političkih poena, ja ću reći i dok je HDZ bio u oporbi, dok je SDP bio na vlasti, bila je isto tako prigovori koji su posljedica velikim djelom ulaska Hrvatska u EU, slobode tržišta, svatko ima pravo na slobodu kretanja unutar EU, tako da to definitivno utječe na cjelokupno stanje u RH, no ne mogu se s vama složiti, mislim da ministrica Murganić sa svojim timom ulaže velike napore da bi rezultati bili vidljivi možda tek za 4, 5 godina, ali mislim da je ovo isto tako jedna od izravnih mjera poticanja demografskog razvoja u RH koliko god u nekakvom politikantskom smislu izgledala sitna, ali mislim da je ipak ovo izravna demografska mjera. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika poštovanog zastupnika Ivana Šukera.
Kolega Ćelić jeste vi primijenili nešto kako je u Sabornici nemoguće da politički suparnici priznaju da je netko nešto bar pokušao dobro napravit? Ovo je evidentno da je ovo dobar potez Vlade i danas ste vrlo malo čuli priču o tome da je ovo dobro, da bi to trebalo nadograđivat u tom i tom smjeru, pa između ostaloga i razmišljati o Hrvatima iz BiH, nego se pokušaju ubacivat stipendije, što naprosto nije tema ovog razgovora. Stipendija je regulirana drugim kriterijima, drugim uvjetima i ja ću se veselit jednog dana kad se u ovom Saboru počne raspravljati o tome da svi želimo nešto dobro napraviti i da je ovo samo jedna kockica u mozaiku mjera, a da svi ostvarimo ono u principu što želimo, a to je demografsku obnovu Hrvatske, da osiguramo mladim obiteljima da nekakvu budućnost, da imaju više djece itd. Međutim danas u Saboru nije bilo takvog promišljanja.
Poštovani zastupnik Ivan Ćelić.
Pa dobro a vi imate malo više iskustva političkog, nego ja. Ja bih ipak bio malo umjereniji, došlo je i od određenih klubova oporbe, bez obzira što su oni, malo je više bio kritički intoniran njihov diskurs, ali čini mi se ipak da je i recimo klub GLAS-a je rekao da će podržati ove zakonske izmjene i klub HSS-a je rekao da će podržat, dakle samo je pitanje viđenja koliko su ove promjene velike, ali opet čini mi se da se svi slažemo da su ove promjene pozitivne i stoga sva potpora ministarstvu na čelu sa ministricom Murganić na ovome radu. Kažem, rezultati se ne vide tek tako brzo i nisu u ovome trenutku vidljivi, ali ovo je dobar putokaz i onda trebamo ići ka nekakvim još boljim rezultatima i još većem cenzusu, dakle još više djece koja bi imala pravo na doplatak za djecu.
Hvala lijepo. Sljedeća pojedinačna rasprava trebala je biti kolege Bunjca. Nema ga ovdje, gubi pravo na raspravu. Sljedeća rasprava je poštovanog zastupnika Bože Ljubića, izvolite.
Zahvaljujem gospodine podpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici, predstavnici Vlade, odnosno ministarstva. Dakle pred nama je jedan zakon koji opsegom nije velik, ali po svojim efektima vrlo značajan. Dakle činjenica da već duže vrijeme se mi suočavamo sa padom nataliteta, sa demografskim opadanjem pa i ovi podaci koje je ministarstvo iznijelo u obrazloženju ovoga zakona to potvrđuju. 2015. godine broj korisnika, dakle doplatka za djecu je bilo oko 187 000, a broj djece korisnika 351 000. 2017. broj korisnika 153 000, broj djece 290 000. Sama činjenica da je prijedlogom ovoga zakona, odnosno podizanjem dohodovnog cenzusa sa 50% na 70% proračunske osnovice se očekuje da će oko 50% više korisnika koristiti doplatak za djecu, što uključuje preko 150 000 djece prema procjenama ministarstva. Govori dakle o značaju ovih izmjena ovoga Zakona o doplatku za djecu. Druga stvar, kada se govori o ovom zakonu i procjenama financijskih sredstava koje će se odvojiti osnovama ovog zakona, to su sredstva na godišnjoj razini reda veličina 360 milijuna kuna. dakle sama ova sredstva govore o tome da ovo nije nikakva palijativna mjera, već mjera koja suštinski treba unaprijediti doplatak za djecu i sve ono što vuče sa sobom kao benefite. Uz to naravno i druge mjere, kao što je pronatalitetni dodatak za treće i četvrto dijete, nadalje uključenje, odnosno produženje doplatka za srednjoškolsku djecu koja se školuju po petogodišnjem programu itd., itd. I naravno da ove izmjene i dopune zakona će imati svoju itekako veliku socijalnu dimenziju i borbe protiv siromaštva, međutim ne samo to, jer se sada uključuju i korisnici i njihova djeca koji prelaze taj prag siromaštva i ima značajnu i pronatalitetnu dimenziju. S druge strane odgojno obrazovna dimenzija, ove mjere će omogućiti da se ta djeca u tim obiteljima sada obrazuju i odgajaju na jedan puno dostojanstveniji način. Nadalje ima zdravstvenu dimenziju, ja kao liječnik, ja kao bivši ministar zdravstva mogu kredibilno potvrditi da zdravlje populacije, zdravlje stanovništva samo u manjoj mjeri ovisi od zdravstvenog sustava, a u puno većoj mjeri od obrazovanja i socijalnog položaja osobe koje su dio jednoga društva. Međutim, ja sam se također javio ako hoćete i primarno za ovu raspravu da ukažem na jedno drugo pitanje a to je pitanje dakle hrvatskih državljana sa prebivalištem u BiH a stalno zaposlenima u RH i njihovoj djeci. I ja bih molio dakle evo predstavnice Vlade da u ovom periodu koji je pred nama da do usvajanja zakona razmotre još jedanput ovo pitanje i da vide dakle, ja u ovom momentu ne mogu reći koliki je broj tih ljudi koji rade u RH, stalno zaposlenih a čije obitelji i djeca su u BiH-a i koliki je to broj djece i koliko bi to sredstava zahtijevalo. Pa stoga dakle evo ja i kolega Raguž nismo u ovom momentu predlagali nikakav amandman ali bi predložili, odnosno predložio bih da Vlada u ovom periodu razmotri ovo pitanje i eventualno ako ima prostora reagira sa svojim vlastitim amandmanom. Zašto to govorim? Vrlo je važno dakle da se Hrvatska demografski diže, da se djeluje pronatalitetno ovdje ali vjerujte jednako je važno da Hrvati u BiH ostanu na svojim ognjištima jer to je strateški interes i RH jer očuvanje ostanka i političkog subjektiviteta Hrvata u BiH-a je izuzetno važno strateško pitanje i za teritorijalni integritet i stabilnost čitave ove regije i RH a sigurno postoji uvijek bojazan da osobe koje imaju stalni posao u RH da je samo jedan korak dakle da i svoje obitelji i svoju djecu dovedu ovamo u RH a onda na taj način praznimo jedan veliki prostor, koji je dakle evo i u bliskoj prošlosti prije nekih 25 godina odigrao, dakle ja bih rekao i krucijalnu ulogu i obranu integriteta RH. Prema tome koliko god je važno da mi pronatalitetno djelujemo u RH isto je tako važno da potaknemo ostanak Hrvata odnosno njihovih obitelji, u ovom slučaju djece dakle u BiH-a. A evo i ovom mjerom dakle uključenjem te djece u doplatak za djecu mi ćemo zapravo na taj način ohrabriti te obitelji da ostanu živjeti na svojim ognjištima u BiH-a.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Željka Raguža.
Hvala gospodine dopredsjedniče. Kolega Ljubiću kazali ste značaj činjenice da jedan broj hrvatskih državljana koji žive u BiH-a a rade u RH i njihova djeca nisu dobile odgovarajuće mjesto u izmjenama Zakona o dječjem doplatku. Ja ću se samo osvrnuti na činjenicu da je tijekom rata dakle 87 tisuća Hrvata na području Federacije bilo prognano od kojih je više desetina tisuća naseljeno u južnom dijelu Hercegovine, u graničnom dijelu prema RH, posebice na području općina Mostar, Čapljina i Stolac a roditelji te djece rade danas u RH. Mislim da upravo to što ste kazali da Vlada RH treba naći načina da se i ova kategorija hrvatskih državljana, odnosno njihova djeca nađu odgovarajuće mjesto u Zakonu o dječjem doplatku.
Odgovor poštovanog zastupnika Ljubića.
Samo kratko dakle, apsolutno se slažem oko ovog i sigurno da pozdravljamo dakle činjenicu da djeca, dakle migranata i prognanika koji dolaze iz afričkih i azijskih zemalja imaju pravo na doplatak ovdje i u svakom slučaju bi trebalo uključiti i djecu državljana Hrvatske sa prebivalištem u BiH-a koja žive u BiH-a, koji primaju plaću ovdje a koliko je meni poznato, dakle nisam baš stručnjak iz te oblasti, dakle osnov za, pravo zapravo za doplatak za djecu je plaća. Dakle oni zarade tu plaću i mislim da iz formalnog stajališta dakle ta djeca imaju pravo na doplatak. Hvala lijepa.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Ante Babića.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani kolega Ljubiću, govoreći o ovim izmjenama, dopunama Zakona o doplatku za djecu, dobro je da ste rekli, ovdje se zapravo govori o jednoj sveobuhvatnoj mjeri vezano za preko 100 tisuća obitelji koji će koristiti ovu mjeru i to je sigurno demografska mjera koliko god to kolege iz oporbenih redova umanjivale. I to je vezano i za zdravstvenu zaštitu a i za neke druge koje će donošenjem ovoga zakona biti omogućene. Drago mi je da ste primijetili i ovaj dio vezano za hrvatske državljane koji rade u RH a žive, njihove obitelji, djeca u BiH-a te im se na ovaj način oduzima pravo. Zapravo treba reći da stranci, osobe pod supsidijarnom zaštitom, imigranti ali i strani hrvatski državljani imaju pravo na ostvarivanje dječjeg doplatka dok to hrvatski državljani koji rade u RH nemaju, dakle imaju pod određenim uvjetima ukoliko im je boravak duži od 3 godine. I mislim da po ovome treba poraditi i drago mi je da ste apelirali na Vladu. Hvala.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Ljubića [[Upadica: Neću.]] Ništa, hvala. Onda sljedeća replika poštovanog zastupnika Ivana Šukera.
Hvala lijepo. Kolega Ljubić vi ste normalno otvorili temu koju da niste danas otvorili vi ovdje ne bi bilo dobro iz jednostavnog razloga u proteklim desetljećima Hrvati iz BiH-a su bili demografska zaliha u RH. Ali isto su tako bili sistematski politički projekat kako ih maknuti iz BiH-a. Ili kada pogledate danas okolicu Splita, Solin, Kaštele i Trogir, kada pogledate okolicu Zagreba, Veliku Goricu, Zaprešić, Samobor, Dugo Selo, onda ćete vidjeti koliko tih ljudi ima. E pa mi bi danas upravo ako ne sada, onda čim se stvori mogućnost trebali poslati drugačiju poruku. Poslati poruku tim Hrvatima evo, vaša druga domovina Hrvatska vam omogućava i dobiti ćete dječji doplatak da ostanete na svom ognjištu. To je jedna poruka, jedna snažna poruka koja nije možda financijski ne košta toliko puno ali je snažna. Jer mislim da je to nešto što Hrvatima u ovom trenutku u BiH itekako treba.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Ljubića.
Evo dakle i kolegi Babiću i kolegi Šukeru, dakle kolega Babić je naravno u raspravi u prvom čitanju ovo pitanje prvi pokrenuo, kolega Šuker također. Apsolutno se oko toga slažemo, danas u Hrvatskoj živi preko 100 000 državljana RH koji su izbjegli, prognani samo tijekom ovoga rata. Dio njihovih obitelji još uvijek živi u Bih. Ono što RH, evo i kroz ovu mjeru doplatka za djecu može doprinijeti, a to je da se taj prostor Hrvatski sačuva u BiH, povijesni hrvatski prostor. Imaju i druge mjere naravno, financijske mjere, kreditiranje obiteljskih gospodarstava, što je i dio zakona, dakle Hrvati izvan RH koji još nažalost nije realiziran, dakle sve su to mjere na kojima RH pomažući zapravo ostanak Hrvata u BiH pomaže zapravo dugoročno sebi, integritetu i razvoju.
Hvala. Hvala lijepa. Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Željka Lenarta. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani podpredsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Poštovani roditelji, poštovane majke hrvatske djece. Kao što je moj kolega Vlaović u raspravi u ime kluba rekao HSS će podržati ovaj pozitivan pomak koji se nažalost dešava tek nakon 12 godina, iako je to mali pomak zbog stanja u demografiji RH, ali ipak je na neki način pozitivan pomak. Žalosno je i strašno mi je žao što nemamo snage za ozbiljan iskorak u demografskoj politici jer smatram da demografska politika u vrijeme dok Hrvatska tone što se tiče stanovništva, broja stanovništva, dobi stanovništva, radno sposobnog stanovništva, mislim da nema te cijene koju ne bismo trebali platiti kako bismo zaustavili ovaj strašan trend pada, ovaj strašan trend iseljavanja i ovaj strašan trend omalovažavanja hrvatske djece i njihovih roditelja. Uvijek imamo nekakav cenzus, ja smatram da je nepravedno kada netko za 1 kunu premašuje taj cenzus, kada netko za 5 kuna premašuje taj cenzus i ne ostvaruje pravo na dječji doplatak jer za tih par kuna koji isključuju te roditelje, tj. djecu da dobiju doplatak nisu ništa bogatiji od ovih koji su dobili. I smatramo u HSS-u da sva djeca u RH trebaju imat pravo na dječji doplatak, da svi trebaju imati isti iznos dječjeg doplatka jer nama su bitna djeca u Hrvatskoj koja će se ovdje rađati, koja će živjeti i koja će ukoliko se Hrvatska politika promijeni možda i ostati živjeti dalje u RH i čuvati ovo hrvatsko tlo. Nažalost u ovoj državi gdje se predsjednica svađa sa premijerom, premijer se svađa sa svojim neposlušnim članovima stranke, oporba iznosi svoja mišljenja, vladajući misle da su to nekakve velike kritike, da je to nešto jako loše kada se usprotivimo nekakvim stvarima za koje smatramo da nisu baš dobre, da bi ih trebalo promijeniti na bolje, umjesto da to shvate kao dobronamjernu kritiku jer ove zakone predlaže Vlada RH, kojem je u ovom trenutku HDZ na čelu, koji ima većinu u Hrvatskom saboru i sve zakone koje predlože i donose na onaj način koji žele. Naša želja je samo pokušati utjecati na njihovo razmišljanje i da promijene svoje razmišljanje u nekakvom kvalitetnijem smjeru kako bismo unaprijedili život u RH. U RH nije lako odgajati danas djecu s obzirom da nema posla, da su plaće male, a troškovi su praktički kao i u EU. Danas se govori o cijeni goriva koja je čak veća nego što je u Republici Njemačkoj, a oni koji imaju djecu jako dobro znaju koliko goriva se potroši u odgoju i brizi za djecu ukoliko im želite omogućiti sve mogućnosti koje bi ta djeca trebala kako bi izrasle u normalne i obrazovane osobe i čestite građane u RH. Mi nemamo ni dovoljno pedijatara, govorimo o demografskoj politici, demografskoj obnovi, nemamo pedijatara. Suočavamo se s problemom da nemamo adekvatnih liječnika koji su specijalizirani za liječenje djece u najranijim njihovim dobima. Mi prodajemo izvore vode strancima. Mi prodajemo ili dajemo ili ne znam na koji način gubimo, ali prelaze nam u ruke stranaca i resursi za proizvodnju hrane. Ja vas pitam na koji način će ta naša djeca, koja i ako dobe dječji doplatak, živjeti u RH, na koji način će se hraniti i koliko će to biti zdravo i koliko će ovisiti o nekim stranim gazdama koji tako gospodare Hrvatskom? Mi danas imamo Vladu u RH koja služi krupnom kapitalu, kao što je rekao kolega Bunjac mogli smo bankama uzeti popriličnu svotu novca što njima ne bi narušilo značajno njihovo poslovanje, mogli smo se ogledati na Viktora Orbana u Mađarskoj koji je upravo to i napravio jer se bori za svoj narod i za svoju zemlju, no međutim ne. Mi smo tu da pomažemo bankama, tj. oni koji danas vode državnu politiku. Idemo iz afere u aferu, Agrokor, Remorker, da ne nabrajam, od farbanja tunela i ne znam čega, evo i sad se vozim autocestom pa kod Kutine se postavljaju bukobrani uz autocestu kilometrima dugački, a između naselja gdje ima par kuća i autoceste postoji pojas šume. Opet se radi kako se i nekad radilo i sve to gledaju roditelji te naše djece bez obzira da li oni dobiju dječji doplatak ili ne dobiju i onda jednostavno odlučuju uzet stvari, kofere, ispisuju djecu iz osnovne škole i to ne roditelji koji nemaju pristojna primanja već koji imaju pristojna primanja i odlaze put Njemačke, Irske jer su zaključili da tako i tako u ovoj našoj državi će sve biti u rukama stranca, a onda su zaključili da je bolje otići u države tih stranca gdje su daleko bolje plaće, gdje znate koliko radite i za koji iznos radite. A evo kao što samo pričali danas i čuli da u Njemačkoj je dječji doplatak negdje od 190 i nešto eura pa do 220 i nešto zavisi koliko djece imate, pa čak i za te naše Hrvate koji dođu tamo koji dobe pravo na taj dječji doplatak jer su tamo cijenjena radna snaga, a u Hrvatskoj su bili podcjenjivani i šikanirani. Pitam vas koliko će se djece roditi izvan RH od ovih 350.000 ljudi koji su otišli iz RH, koliko će te djece uzeti državljanstvo zemalja u kojima su njihovi roditelji otišli i vjerojatno se nikada više neće vratiti u RH jer ovdje caruje mito, korupcija, otimačina toga smo svi svjesni i znamo, no međutim ništa ne poduzimamo po tome. Danas je sve u Hrvatskoj što je ispravno neispravno, a ono što je neispravno je ispravno. Pošten znači biti nepošten, dosadan onaj koji ljudima dosađuje koji rade svoj biznis, a ovi svi koji kradu, otimaju hrvatskom narodu, a onda na kraju krajeva i hrvatskoj djeci i njihovim roditeljima oni su svi pošteni. Sve gledamo oko sebe tako da vidimo da i neki kojima se sudi putuju svijetom po utakmicama, oni koje se uhvate s prstom u pekmezu pobjegnu preko u Bosnu, pa valjda će onda tamo dobiti kako je kolega Ljubić rekao dječji doplatak. Smatram da smo u jednoj velikoj zabludi i da politika ide u potpuno krivome smjeru i da ovo nije politizirane s moje strane nego razmišljanje ljudi koje ja srećem na cesti u svom selu u krajevima odakle dolazim koji su jednostavno očajni sa ovim stanjem, sa nepravdom, sa sudstvom koje ne funkcionira ne mogu svoja prava nigdje tražiti, milijuni papira za nekakve stvari pa onda i za ovaj dječji doplatak. Stoga predlažem Vladi RH da uvede dječji doplatak za svu hrvatsku djecu, bez obzira na imovinski cenzus i da nemaju problema niti oko papirologije, ali i da se osjećaju sva djeca jednakom. Iako mi u školama pokušavamo izjednačiti djecu sa nekakvim uniformama i ne znam čime, pa ajmo ih onda izjednačiti i u ovome dijelu kada trebaju dobiti dječji doplatak. Evo toliko do mene. Znam da ništa od ovoga Vlada RH neće prihvatiti. Žao mi je svih roditelja koji čine najveće napore za svoju djecu jer svaki roditelj voli svoju djecu i želi im sve najbolje što im u životu može poželjeti i dati, ali eto s obzirom da našu demografsku politiku vjerojatno će te svoje želje ostvariti negdje u Njemačkoj, Irskoj, Francuskoj ili tamo gdje treba djece i gdje se djeca poštuju. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika. Prije replika samo bih zamolio sve govornike da se ipak drže teme, Zakona o doplatku za djecu. Prva replika je poštovanog zastupnika Domagoja Hajdukovića.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega. Dakle mislim da malo tu brkamo terminologiju i dozvolite mi da se referiram na zemlje na koje se mi znamo često ugledati, a to je Njemačka i također dozvolite mi tuđice odnosno riječi na njemačkom budući da za nekih službenih prijevoda nemamo. Dakle ovo što vi govorite i što vas mogu podržati je Kindergeld ili dječji novac u doslovnom prijevodu, to je novac koji dobivaju sva djeca. Ovo o čemu mi danas raspravljamo je Kinderzuschlag to je dječji doplatak, ali to je socijalna kategorija davanja za roditelje odgojitelje djece koji su ispod određenog imovinskog cenzusa. A u Njemačkoj imate još i Ortszuschlag u doslovnom prijevodu to bi bilo mjesni dodatak koji jedinica lokalne samouprave odnosno gradovi i općine mogu dati djeci također po nekim kriterijima i po nekim imovinskim cenzusima. Dakle ako promoviramo demografsku politiku, iako je ovo pohvalan potez, ja mislim da bi ovaj Kidergeld i Ortszuschlag koji naše jedinice lokalne samouprave bio korak u pravom smjeru.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Lenarta.
Zahvaljujem kolega. Pa možemo mi terminološki reći je to tako ili nije tako, ispravno ili ne ispravno, no ja se pitam kada ćemo mi izać iz ove socijalne kategorije kada se priča o demografskoj obnovi. Njemačka na njihovu sreću nema ovakve demografske probleme kakve mi imamo, dapače oni privlače sve naše najkvalitetnije ljude i najobrazovanije koji žele otići raditi i otvaraju im vrata, ako ste čuli njihovu ministricu da je rekla da su vrata za hrvatske radnike širom otvorena u Njemačkoj, pa onda i za njihovu djecu. Mislim da ako je u pitanju demografska obnova da onda mi ne možemo tu pričati više o socijalnoj kategoriji nego moramo sve učiniti da pad stanovništva, pad novorođene djece, pad djece koja ostaju u Hrvatskoj spriječimo na bilo koji način. Hvala.
Sljedeća je replika poštovane zastupnice Marije Alfirev. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Kolega Lenart, dobro ste primijetili kako vladajući i svaki kritički osvrt dočekuju na nož, pa im tako i promakne kada se i podrži nešto jel. A valjda je tako jer i sami nisu do sada podržali niti jedan zakonski prijedlog koji je došao sa naše strane, ma koliko taj prijedlog bio kvalitetan.
Odgovor poštovanog zastupnika Lenarta.
Zahvaljujem poštovana kolegice. Pa evo tu ste u pravu, mi kao oporba u Hrvatskom saboru podržimo veliki broj prijedloga vladajućih, ali evo skoro ni jedan amandman koji smo mi uputili na zakone vladajućih oni nisu prihvatili. Toliko govori o tome koliko je tu bitno nešto slušati ili ne slušati. Ovdje postoji diktat, neću reći partija, ali kao i partije da se nešto mora donijeti i svi to moraju tako prihvatiti. A sve ovo što mi pričamo, smatram da i u oporbi ima jako puno pametnih i obrazovanih ljudi i da znaju što pričaju. A znate, kada slušate dvije ili tri budale znaju one nešto pametno reći. A vi ako ste pametan čovjek onda ćete iz toga izvaditi ono što je pametno. Ali vladajući očito ne znaju izvaditi pametno iz onoga što im mi predlažemo. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika je poštovane zastupnice Željke Josić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Lenart, nas dvoje smo iz iste županije i znate kakva je situacija u našoj županiji. Ovim izmjenama i dopunama zakona vrlo dobro znate da će se obuhvatiti veliki dio djece i u našoj županiji. Meni je drago da ste vi odlučili podržati ove izmjene i dopune Zakona o dječjem doplatku. No nemojmo biti toliko kritični, nemojmo biti toliko kritični preko tih 200, 250, 300 kuna. Iz mojih i iz vaših očiju to je vrlo malo i ja se slažem s time, ali vjerujte našoj djeci, u našoj županiji ovo će itekako dobro doći. Ovo je i dalje socijalna kategorija, ali u ovoj sabornici svi koji su danas raspravljali složili su se u jednom da dječji doplatak ne mora biti socijalna kategorija ali zato moramo kao društvo i kao država stvoriti određene preduvjete. Jer svima nama je bitno da naša budu od ove države podupirana i da u ovoj državi ostanu. Hvala.
I slijedi odgovor poštovanog zastupnika Lenarta.
Zahvaljujem kolegice Josić, pa evo mi dvoje dolazimo iz druge najsiromašnije županije, imamo našeg župana koji samo hoda po feštama i otvorenjima i tako, ne brine on baš puno o tome o čemu mi govorimo ovdje. Njemu je to bitno nešto drugo PR i samopromocija. Da se malo više brine ne bismo bili na tako niskom dnu. Naravno da će doći svaka kuna dobro u našu županiju jer tamo živi jako puno siromašnih ljudi na velikom prostoru, udaljenih od centara i nije im lako niti se brinuti za djecu niti davati djeci maksimum koji bi oni željeli dati jer daleko im je sve. Sve što je daleko od Zagreba, daleko je i njima, loša im je i liječnička skrb. No, međutim, smatram da sva djeca imaju pravo na jednaki iznos jer su to sve hrvatska djeca, imamo ih premalo i trebamo na bilo koji način naći snage, potaknuti svu tu djecu pa mislim da bi i u našoj županiji oni koji za 2, 3, 5 kuna ili 100 prelaze cenzus bili sretni da dobiju isto to.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Davora Vlaovića.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Lenart, svako je dijete važno i svako dijete bi trebalo imati dječji doplatak u RH. Svjetsko je prvenstvo, danas igramo sa Argentinom i želimo svi da Hrvatska pobijedi, svi smo oko toga jedinstveni da su važni svaki taj igrač u tom timu je važan. Ali treba podsjetiti da većina tih igrača dolazi iz malih, seoskih sredina i da upravo tu žive siromašni roditelji koji žele svom djetetu i obrazovanje i šport. Sa ovako malim dječjim doplatkom nećemo imati više tako kvalitetnih igrača jer se gase seoski klubovi, nema novca za financiranje istih a ako nema i djece u tim sredinama, nema ni nogometnih klubova. Pa zato je, moramo razmišljati ako želimo jaku hrvatsku reprezentaciju, biti jaki na sportskom planu, pobjeđivati Argentinu onda moramo toj djeci osigurati kvalitetno djetinjstvo i veći dječji doplatak. Hvala.
Evo odgovor poštovanog zastupnika Lenarta.
Zahvaljujem poštovani kolega Vlaović. Evo ja ću citirati Stjepana Radića koji je rekao, svi smo mi seljaci u duši osim onih koji nemaju dušu. Ne da samo dolaze veliki nogometaši iz malih sredina nego dolaze i znanstvenici, dolaze i stručnjaci i ljudi inovatori koji su iz malih sredina a znamo da je selo očuvalo i tradiciju i nošnju i izvornu hranu pa tako i normalan um na selu, da su dali velike ljude koji su proslavili Hrvatsku na više načina osim samoga sporta. Zbog toga i predlažem upravo da sva djeca imaju doplatak i da na selu se treba posebna demografska politika voditi s obzirom da vidimo kako nam propada selo, iseljava se posebno, upravo i zbog liječničke skrbi i zbog onih uvjeta koje nemaju u gradu a željeli bi ih imati. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Tomislava Žagara.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažena državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege. Svaka demografska politika polazi ili trebala je polaziti od pravedne, socijalno osjetljive i države u kojoj se poštuju i provode zakoni. Nastaviti ću, zapravo početi ću svoju raspravu nastavkom na prijašnju repliku dvojice kolega iz HSS-a, ako promatramo svjetsko prvenstvo u nogometu, mogli smo čuti za jedan zanimljivi podatak, nogometni dres reprezentacije Nigerije je izrađen za cijenu rada manje od 1 kune, taj se isti dres prodaje u Velikoj Britaniji za cijenu koja prelazi 1000 kuna. Dakle kada govorimo o demografskoj politici, o socijalnoj osjetljivosti države onda ne možemo izbjeći pitanja a to je pitanje razvoja gospodarstva, uređenog gospodarstva, zapravo države koja propisuje uređeno gospodarstvo. Zašto na početku govorim? Vi ste državna tajnice, vaše ministarstvo je s pravom napisalo tri cilja koja ovaj zakon treba donesti, čemu treba doprinijeti, to je prije svega prevencija siromaštva i socijalnog isključivanja djece, zadržavanje ili podizanje kvalitete obiteljskog života i pronatalitetna funkcija zakona. Slažem se sa kolegicom Josić kad govorim o tome da iznosi od 200 do 300 kuna nisu zanemarivi iznos za pomoć obiteljima po djetetu. Ali to nam govori s druge strane doista o situaciji u kojoj se nalaze naši građani da je visok stupanj siromaštva i da tako mali iznosi, a kad to uspoređujemo sa zemljama, razvijenim zemljama tako mali iznos dječjeg doplatka, toliko puno znače obiteljima. Promatrajući ovaj zakon od trenutka kad je on nastao 2002. mislim da se spominje naovamo, kad vidimo na koji način je on proračunat, dakle ovdje se postoci govore od 9% pa 7.5% pa 6% pa znate kao u Konzumu 2.99, nisu se zaokruživali iznosi koje će ljudi dobivat, nego postotci. Umjesto da piše 300 kuna, 299,99. mislim da bi bilo bolje da smo to zaokružili na 300, 250 ili 200. Što želim reći? Ovi iznosi su dobiveni na taj način da je netko, ministar financija rekao, toliko novca imamo pa ajmo to raspodijeliti pa ćemo vidjeti koliko će to ljudi dobit. U ovom trenutku se ima više novca, taj novac nije zanemariv, ovdje govorimo o ukupnom iznosu od 1,8 milijardu kuna, ako sam dobro shvatio, uz povećanje ovo od 362 milijuna kuna zbog proširenja razreda u koji će sad mnogi građani ući. 1,8 milijardi kuna. Osnovno pitanje je hoćemo li mi ovim mjerama, povećanjem broja djece koja će biti obuhvaćena postići taj konačni cilj, a konačni cilj je bolja, pravednija RH koja je ugodnija za život ljudi. Naravno, ove ciljeve koje ste vi naveli, mislim da su oni jako ambiciozni i nećemo mi puno od tih ciljeva ostvariti, ali pomoći građanima svakako hoćemo. I zbog toga nije naodmet spomenuti samo npr. ukupan iznos javne nabave u RH koja iznosi 14% BDP-a, tako u zemljama EU, pazite stručnjaci procjenjuju da bi se samo boljom kontrolom postupaka javne nabave, jer mi imamo od 55 000 ugovora, 40 000 ugovora tzv. bagatelne nabave. Boljom kontrolom postupaka javne nabave uštedili bi 4 milijarde kuna, 4 milijarde kuna bi značilo uz ovaj novac još puno veće naknade doplatka za djecu. Ono što sam se najviše javio za ovu raspravu je da još jedanput prokomentiramo, da još jedanput sažmemo cijelu tu priču. Vi ste u obrazloženju drugog čitanja rekli da odbijate prijedlog koji sam ja predložio u prvom čitanju, dakle da se ovo proširi na studente, koji su istina prema zakonu dosegli punoljetnost, ali oni još uvijek žive s roditeljima, još uvijek su dio obitelji i oni studiraju. Mi imamo prema procjenama negdje trećina naših mladi ima visoko obrazovanje, a kad usporedimo s ukupnom radnom populacijom, onda je to manje od petine ljudi koji su visoko obrazovani. Ovu državu vjerujte, da bi ova država bila konkurentna, da bi se razvijalo gospodarstvo, zadatak imaju učiniti visokoobrazovani ljudi, jer primjećujemo kroz ovaj sabor kako dolaze zakoni, mi što god želimo uništiti mi to samo trebamo poticati. Mi što god potičemo to je onda ide prema propasti, pa tako danas imamo mnoge poduzetnike koji dobivaju čak izdašne poticaje od države, a isplaćuju radnicima minimalac. Na njima je prije svega da oni razvijaju svoja poduzeća, da podižu konkurentnost da bi radnici dobivali veće plaće pa da onda ne bi imali ovaj stupanj siromaštva. I zbog toga mjera koja bi uključila studente u ovu priču oko dječjeg doplatka nije besmislena mjera, ona bi sigurno dugoročno izazvala brojne dobre učinke, ali naravno vi vjerojatno kad u ministarstvu računate koliko bi to bilo, uz onu opasnost koja se često govori o manipulaciji prema nekim procjenama mnogi mladi ljudi upišu studij samo zato da bi ostvarivali dalje prava, a taj studij zapravo ne pohađaju, a nama je problem, nama 40% studenata prekida fakultet, a između ostalog jedan od razloga je nedovoljno, loša financijska situacija obitelji. Pametnim kriterijima bi se mogla mogućnost zloupotrebe izbjeći da bi se onim studentima iz najsiromašnijih obitelji, a i ja dolazim iz takve županije, kolega Lenart me iznenadio, on kaže da su oni druga najnerazvijenija županija u Hrvatskoj, ja sam mislio da je to moja, možda je onda moja prva, virovitičko-podravska, mi gdje imamo nizak stupanj obrazovanja, vrlo visok stupanj siromaštva, možemo i moramo voditi računa o tome da nam se što više mladih ljudi obrazuje da bi kasnije u svom zanimanju, u svom poslu ovu državu činili boljom i konkurentnijom. I na kraju samo još jedna opaska, vi ste ovdje naveli da, ili ste barem u medijima sam pročitao da neće dosadašnji korisnici morati posebno ponovo priložiti dokumente, što će biti s novim korisnicima? Dalje se traže preslika osobne, rodni list, vjenčani list ili ako je slučaj razvoda, potvrda o razvodu, kod slučaja skrbnika, ponovo se traže silne potvrde, sustav e građanin, središnji državni ured za digitalno društvo, što vaše ministarstvo po tom pitanju još kani učiniti da građanima olakša da što manje hodaju po šalterima da bi se to što bolje ostvarivalo? I na kraju da kažem možda još jedanput, ja ću osobno ovaj zakon podržati jer smatram da svaka pomoć stanovništvu je dobro došla. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Domagoja Hajdukovića, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Žagar mislim da ste dobro identificirali problem kada govorimo o demografiji, da je ovaj zakon zapravo tek mali segment jedne puno, puno veće slike. I kad pričamo o demografiji zapravo ne možemo pričati samo o brizi za djecu, o dječjem doplatku, nego moramo govoriti o gospodarstvu, o činjenici da naši građani bi trebali živjeti dostojanstveni život, da bi im sve potrebe trebale biti ispunjene, stanovanje, školovanje itd. da bi trebali ovdje imati perspektivu i naravno dovoljne prihode. Kada smo ove preduvjete ispunili onda možemo govoriti o demografiji, onda će građani biti motivirani ostati u RH imati djecu ovdje, željeti će imati ovdje, željeti će odgajati ovdje jer će imati perspektivu, imati će djeca gdje raditi, imati će pristojne prihode, potrebe će im biti ispunjene. Dakle kada govorimo o demografiji to je puno, puno opsežniji problem od samo ovog zakona. Ovaj zakon je mali segment koji je korak u pravom smjeru ali je i dalje samo korak.
Odgovor poštovanog zastupnika Žagara.
Hvala potpredsjedniče. Uvaženi kolega Hajduković, vi ste kao mlad čovjek imali priliku da kažem tako susresti se sa problemima poduzetništva jer ste bili, bili ste dio te priče i ono što, svi onako žmire u ovoj državi a to znaju i oni koji odlaze danas, koji napuštaju Hrvatsku je klijentalizam, nepotizam, vi ne možete, na mojoj županiji je tako, ne znam je li na vašoj županiji. Pa ne možete dobiti posao ako niste dio ekipe, ako, čak se onda poduzetnici ne bune ili ne žale jer kažu ti ćeš doći kasnije na red, pa sada šuti, poslovi se namještaju, javna nabava vam je kompletno namještena, postotci se znaju. To znaju i u poreznoj, znaju vjerojatno i u državnom odvjetništvu ali nitko ništa ne poduzima, svi su čisti a novac curi i onda na kraju nema naravno za djecu dovoljno novca dok, i tu se s vama slažem dok se ti problemi ne riješe neće Hrvatska imati demografsku obnovu.
Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Nenada Stazića. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Svi se u zemlji slažemo da demografska situacija nije dobra, oko toga nema spora. Možda jedino spora ima oko toga kako tu nesretnu demografsku situaciju popravljati. Svako diranje u dječji doplatak bili da se podiže cenzus, bilo da se podiže iznos dječjega doplatka mislim da je, ha, mogli bismo reći i optimistično ali lažno optimistično. Ono naime neće riješiti ništa. Nažalost neće riješiti ništa. Ona možda podiže ili podupire jedno neodgovorno roditeljstvo. Nemaju se djeca zbog povećanih prihoda u obitelji, temeljem te djece. Djeca se imaju zato što se želi imati djece. Koliko se ima? A koliko ih se želi imati i koliko ih se može uzdržavati. A svatko onaj tko će rađati djecu zbog toga da bi od države dobivao nešto više to je zapravo neodgovoran roditelj i jao takvoj djeci čiji je ono roditelj. Prema tome, bojim se da bilo kakvim zadiranjem u to mi ne rješavamo osnovni problem. A gdje je problem? Gdje je problem? Problem je najprije u pronalaženju radnih mjesta. Kako, kako imati dijete a nemate stalni radni odnos? Kako kad nemate sigurnost? Kako kada ne znate hoće li vas vaš poslodavac istjerati za 3 mjeseca iz poduzeća pa ćete ostati bez posla? I s čime ćete onda hraniti to dijete? Prema tome, zauzimanje za to da se kažnjava poslodavca koji uzima prekarijatskog radnika, koji uzima onoga na određeno vrijeme umjesto na neodređeno, to bi bila demografska mjera, posredna, ali demografska. Kako, opet će me napadnuti, ali ja ću reći istinu, ako branitelji imaju prednost kod zapošljavanja, kako u istu poziciju da uđe onaj koji se nije ni rodio kada je počeo rat a sada ulazi u svijet rada? Pa je li on kriv što nije bio branitelj? Pa nije mogao biti branitelj kada je bio dijete od 3, 4 godine jer se nije ni rodio. A danas kada izlazi na tržište rada onda branitelj pred njim ima prednost. Pa kakva je tu pravda? I kakve su tu šanse toga mladog čovjeka? Pa nemojmo se čuditi da odlaze u Irsku, u Njemačku, jer tamo nema takvu konkurenciju, tamo mu čak ni Irac nije konkurent. Pitanje šta zna raditi. Ako dobro radi, dobiti će posao, ako ne radi dobro neće dobiti posao. I zato ide. Treći razlog zašto ide, pa zato što tamo dobiva 4, 5 puta veću plaću. A zašto ovdje ne može 4, 5 puta veću plaću dobiti? Pa zato što imamo milijun i 200 hiljada općina i gradova, nepotrebnih jedinica lokalne samouprave, u svakoj načelnik, u svakoj do načelnik, u svakoj pomoćnik donačelnika, u svakoj vozač, u svakoj tajnica, pa sve to troši novac. Pa da nema takve potrošnje novca pa onda bi minimalna plaća mogla biti 4 tisuće kuna, a da je minimalna plaća 4 tisuće kuna onda ne bi išli. Pa zar mislite da netko ide zbog toga što voli ići? Zbog toga što misli da će mu biti ljepše i lakše u stranome svijetu nego u vlastitoj zemlji? To ne može biti. Pa odlazi se iz nužde, iz nužde jer je dogorjelo do nokata, jer ovdje više nema perspektive. I umjesto da razgovaramo o toj perspektivi i kako popraviti tu perspektivu i da napravimo reformu jedinica lokalne samouprave. Šta će nam toliko županija i gradova? Dogovorimo se oko 4, 5 povijesnih regija, biti će dovoljno za malu zemlju ali ćemo osloboditi ogromnu količinu novca za zapošljavanje i zadržavanje mladih ljudi. Dogovorimo se oko toga da svi budu jednaki na tržištu rada a ne da ima jednakijih jer su zaslužni. Ajmo mi njima za te zasluge nešto drugo. Odajmo mi njima poštovanje, nemam ja ništa protiv toga ali ne na račun onoga koji se s njim ne može takmičiti. Jer onda stvarno nismo fer i onda ne znamo, ne znamo zapravo što radimo. Prema tome, mislim da je ovaj zakon u pogledu onom u kojem svrhu ima da je on irelevantan. Stvari će se nastaviti događati loše, ljudi vide da ovdje morate, koliko je samo članova HNS-a zaposleno kada su ušli u ovu Vladu? Ajmo ih pobrojati, po raznim javnim poduzećima. Ja shvaćam, gledajte politička borba je borba za vlast i uredu je kada se osvoji vlast da se onda uđe u ministarstva, da se bude savjetnik ministra, pomoćnik, ok pa to je smisao borbe za vlast, ali da se uđe za zamjenika direktora javnog poduzeća umjesto nekoga tko je tamo kvalitetniji, to nije borba za vlast, to je borba za sinekure. E pa sada koliko je takvih ušlo i koliko takvih već ulazi od '90.-te godine? To je način postojanja Hrvatske, način postojanja, da stranke smatraju da je to njihovo stranačko pravo kada se dođe u poziciju da se svoje ljude zapošljava. U takvoj državi mladi ljudi neće ostajati, što god mi radili i kakve god mi mjere demografske politike donosili jer jedine prave mjere bi bile sustavne reforme, a za te reforme niti ima snage, niti ima političke volje, prema tome sve je ovo trla baba lan.
Hvala lijepa. Ja sam već ranije zamolio pa molim i buduće govornike da se drže teme, a tema je Zakon o doplatku za djecu. Imamo cijeli niz replika, krenimo redom. Prva je poštovanog zastupnika Domagoja Hajdukovića.
Hvala lijepo. Kolega Stazić, svoj djeci i mislim da ćemo se tu složiti svi želimo najbolje i želimo da odrastaju u najboljim mogućim uvjetima u najboljoj mogućoj sredini. Ali kolega želimo li da odrastaju u društvu gdje je jaz između bogatih i siromašnih ogroman, toliki da se s jednog strana jaza ne vidi na drugu stranu. Želimo li da odrastaju u društvu u kojem je korupcija nešto što je normalno, neću reći prihvaćeno ali u najmanju ruku toleriran. Želimo li da naša djeca odrastaju u sustavu gdje imaju pravnu nesigurnost? Pa sjetite se samo slučajeva SAnader, slučajeva Kalmeta, jeli tko osuđen na kraju dana? pa čak je pas Medo pobijedio naš pravni sustav.
Kolega Hajduković vi niste obično kršili Poslovnik, nemojte zamolio sam lijepo. … /Govornici govore u isto vrijeme./ …
repliciram kolegi na ono što je on govorio.
Prethodne govornike nakon što govorili, nisam ih prekidao zamolio sam ih, držimo se teme.
A mene prekidate. Ja repliciram kolegi što je on govorio i pokušavam podvući poantu, a poanta je ne želimo da odrastaju u takvoj situaciji i demografija se neće popraviti dok ne riješimo ove korjenske probleme.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika STazića.
Neki dan sam vidio kolega Hajdukoviću fotografiju u jednim novinama, bivši premijer Sanader okružen navijačima hrvatske nogometne reprezentacije.
Kolega Stazić to je uistinu izravno vezano uz dječji doplatak, sigurno.
Je, je i kada vam objasnim shvatit ćete da je. Svi u kockastim dresovima, svi navijaju jugoslavensku reprezentaciju, slikaju se sa čovjekom za kojega je u nekim procesima dokazano, a u drugim ga još čeka da je zajedno sa svojom strankom na čelu te stranke opljačkao ovu zemlju. Pa oprostite ja da imam 18 godina u takvoj zemlji gdje se navijači sa nacionalnim obilježjima slikaju s takvim čovjekom ostao ne bih i ja se ovima što odlaze ne čudim.
Dobro, ja vam sada izdajem opomenu nakon što ste završili jer ste svjesno lijepo sam molio nekoliko puta govornike da se ne udaljuju od teme. Ovo nema apsolutno nikakve veze sa doplatkom za djecu i to ćete se svi složiti. Prema tome, sada ste za to dobili opomenu. Sljedeća replika je poštovane zastupnice Marije Jelkovac. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Stazić, meni je prosto nevjerojatno koliko vi ne trpite hrvatske branitelje. Pa ne može proći bilo koja tema koja nema veza niti sa Domovinskim ratom, danas je tema pravo na dječji doplatak, a da vi ne zapnete za hrvatske branitelje koji vam očito toliko smetaju. A vi ste prvi ti koji biste se trebali pokloniti hrvatskim braniteljima jer sve što imate, imate zbog hrvatskih branitelja. Sram vas može biti. Hvala.
Ja ću ponovo zamoliti sve da ne udaljuju od teme koja je vezana uz doplatak za djecu, molim vas. Ima puno stvari tu koje su itekako važne, sami ste se složili u diskusiji pa raspravljajmo o tome. Sljedeća replika je kolege Petra Škorića. A oprostite, odgovor na repliku. Izvolite.
Svrha svih dječjih doplataka, svrha svih takvih zakona je popravljanje demografske slike zemlje, inače ti se zakoni ne bi donosili, što će nam takvi zakoni. Prema tome kada govorimo o demografiji ili kada govorimo o ovom zakonu onda govorimo o demografiji. To je naime logično. Kada govorimo o ravnopravnosti onda kolegice govorimo o ravnopravnosti onih koji mogu biti ravnopravni. Ne može biti ravnopravan netko tko se nije rodio i nije mogao biti branitelj sa nekim tko je branitelj bio, ne može jer se nije rodio. Da bi se to shvatilo treba određena doza inteligencije, nemojte se ljutiti.
Sljedeća je replika poštovanog zastupnika Petra Škorića. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Staziću, vi ste vašu osvrt o djeci, pravima djece, doplatku itd. iskoristili da problematizirate hrvatske branitelje, da problematizirate županije, općine, gradove, da se sukobljavate sa državom. Vama smeta sve hrvatsko, sve nacionalno, sve domoljubno i zloupotrebljavate temu. Što ste kazali o doplatcima za djecu? Vi praktički koristite ovdje situaciju da gadite hrvatsku državu, ali ja vam poručujem, koliko vam god smetala ova Hrvatska, nje će biti, ona će opstati i ostati i ona će skrbiti o onima koji su sudjelovali u njenom stvaranju. A da imate imalo poštenja i morala, ne biste problematizirali ljude koji su stvarali ovu državu. Hvala.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Stazića.
Ne smeta meni kao što vi krivo tvrdite, hrvatska država, nego mi smetaju stvari koje su u njoj krive. A da su u njoj stvari dobre, onda ne bi 40 tisuća ljudi otišlo, između ostalog i zbog takvih kao što ste vi.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Tomislava Žagara.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Stazić, jednu ste bitnu stvar spomenuli u uvodnom svom izlaganju. Kad govorite o tome da novac koji se u ovom trenutku daje kroz dječji doplatak pomoći obiteljima, puno puta ne ispuni svoju svrhu. Vi ste govorili o neodgovornom roditeljstvu. Slažem se da bi možda bilo, evo uzmite primjer matematički čisto računamo, da se taj novac uplaćuje na nekakav, policu životnog osiguranja djeteta do 18. godine, kako bi to dijete imalo za školovanje. Možda bi to bilo rješenje. Međutim, u ovom trenutku gdje su građani doista na rubu siromaštva, svaka pomoć od 200 do 300 kuna njima puno znači i tu se s vama slažem da to govori o ovoj, zapravo stanju u državi. Ali to jedino možemo promijeniti, da ulažemo u obrazovanje, ulažemo u mlade i kroz ovaj način, zato sam i tražio Ministarstvo da uvrsti i studente u ovu grupu. I zanima me vaše mišljenje oko toga.
Odgovor poštovanog zastupnika Stazića.
Ideja vam je odlična, ideju podržavam. Umjesto da se isplaćuje doplatak za djecu, polica za školovanje. To je novac koji pripada djetetu. Umjesto po Vatikanskim ugovorima da se isplaćuje crkvi koja je prebogata, na račun djece, na njihove račune, da se školuju, da bi bili konkurentni, da bi mogli ostati i raditi u ovoj zemlji. E, to bi bila reforma. Za to bi trebalo hrabrosti. Za to bi trebalo hrabrosti i tada se ne bi pogodovalo onima koji vam nose glasove na izborima. A to je u ovoj zemlji najvažnije i tako se politike vode i tako se troši novac. Umilit se nekoga, zapravo ga kupiti, kupiti njegov politički glas da bi se sjedilo u Saboru i telefoniralo. Hvala.
Slijedeća replika je poštovane zastupnice Željke Josić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Stazić, ja bi se referirala na dio o dječjem doplatku koji smo, o kojem danas ovdje razgovaramo. Vi kažete da u Hrvatskoj nema perspektive, da doplatak ne treba dirati jer da stvara u stvar lažni optimizam. Koliko je meni poznato, vi ste profesionalni političar i dugi niz godina ste u hrvatskoj politici i bili ste u mogućnosti utjecati na taj dječji doplatak ili ne utjecati kroz niz godina. Pa me sad zanima što biste vi napravili da taj dječji doplatak ne bude ta optimistična ili neoptimistična kategorija i koji je bio vaš doprinos u svih ovih 17 godina koliko se dječji doplatak nije promijenio. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Stazića.
Govorio sam generalno i ako ste me pažljivo slušali, govorio sam o svim strankama. O svim strankama sam govorio. O ponašanju stranaka za koje mislim da jedna stranačka logika koja je pogrešna. To dakle, ne znači da je moja Vlada, ako ste to mislili, Vlada SDP-a trebala sve riješiti. Jer kad bi jedna Vlada, pa i Vlada SDP-a sve riješila probleme, onda ni jedna iduća Vlada više ne bi bila potrebna. Jer bi svi problemi u društvu bili riješeni i to bi bilo kraj politike. Znači, takvo razmišljanje nije osobito pametno. Problemi dolaze i problemi se rješavaju. Ali kad god ih se ide rješavati, onda je pravo svih nas da barem predložimo kako bi trebalo rješavati i pravo nam je da u ovom Saboru govorimo ono što mislimo, pa makar se to ne sviđalo onima koji telefoniraju u Saboru.
Hvala lijepa. I zadnja replika je poštovanog zastupnika Milorada Batinića.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Stazić, ne znam dal ste fascinirani HNS-om, da li smo vam mi toliki trn u oku što nas stalno spominjete, ne samo vi, konkretno danas vaši kolege koriste svaku priliku. Međutim, statistika vas demantira. Ako vašom logikom, znači ukoliko se kad se govori o broju HNS-ovaca ovdje, ondje, ukoliko participiramo u vlasti i kad smo bili zajedno u vlasti i tada nije bilo, s obzirom na broj mandata, sada pogotovo ne. I od 2000. također. Znači, tu svakako ne stoji ono što vi stvarno tvrdite da smo klijentelisti, da se zalažemo isključivo za ovaj dio. U konačnici, malo se osvrnite, pogledajte unutar sebe. Pa zar nisu vaši neki članovi vrlo jasno prozivali vodstvo vaše stranke za to? A što se tiče onoga doprinos HNS-a, o tome imate prilike slušati. Međutim, ja ću vam, što se HNS-a tiče odgovoriti što neću reć da pjevaju, ne pjevaju, ali govore. A vjerujem da je vama ova izreka vrlo poznata: Što je više kleveta i laži, HNS nam je miliji i draži.
Hvala. Ovo i nije bio u svezi sa doplatkom za djecu. Odgovor poštovanog zastupnika Stazića.
Možda nije bilo u vezi s doplatkom HNS-ovcima. Ja sam, da. Ja sam bio fasciniran HNS-om, kolega Milorade, Bio sam fasciniran i vama osobno, bio sam fasciniran vašim lijevim idejama, bio sam fasciniran vašom borbom. Bio sam fasciniran, više nisam. Više nisam jer ste, jer je biračko tijelo kada je biralo vas ono nije računalo na to da ćete vi štafetu vlasti prenijeti HDZ-u, nije, jer da je računalo vjerojatno ne bi glasalo za vas. Prema tome, gledajte, to ste napravili, ha nisam vam ja kriv što ste napravili, to je teret koji morate nositi. Činjenica jest, činjenica jest da su mnogi vaši ljudi nakon toga prelaska pristali na taj poseban dodatak, nagradni.
Hvala lijepa. Sada ćemo preći na dva završna mišljenja, ponovno molim, držimo se teme, tema je Zakon o doplatku za djecu a šta smo sve danas čuli, kakvu papazjaniju smo čuli vezano uz ovu točku do sada o tome će procjenjivati građani i svi oni koji nas slušaju. Izvolite.
Hvala, potpredsjedniče, poštovana državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege. Teško kada se govori o ovom zakonu da se malo ne proširi djelokrug rasprave odnosno tema, pa prvenstveno pokušati ću na neki način, mi smo u klubu HNS-a podržali ovaj zakon kao jednu od niza mjera koje se provode i koje će se u sastavnici sa njom provoditi u narednom razdoblju koje je ova Vlada zacrtala i naravno i HNS će dati maksimalni doprinos u tome dijelu. Ja bih samo želio mistificirati neke stvari da li je ovo dovoljno ili ne. Naravno da ne. Ideal koji HNS zastupa kao državu jednakih šansi za sve građane, kao državu od rođenja predškolskog, osnovnoškolskog srednjoškolskog i kasnije obrazovanja, bilo bi idealno da je svima to besplatno. Apsolutno, da svi imamo posao, znači jedan ideal kojeg u ovom trenutku naprosto nema ga nigdje u svijetu. Naime, želim što realniju sliku prenijeti i osvrt na raspravu koju smo ovdje čuli. Naravno da ono što, da bi ova mjera imala još kvalitetniji afekt u percepciji javnosti prvenstveno morao vidjeti i meni je žao možda što se nije, ali vjerujem da će biti prilika da se da jedno kompletnije, jedno šire izvješće od strane resornog ministarstva da se vidi od lokalne, regionalne i konkretno nacionalne razine na koji način i općine i gradovi i županije sufinanciraju ili potpomažu, daju svoj doprinos demografskoj politici a cilj je demografska obnova. Mislim da nema općine ili grada a to je pogotovo vidljivo nakon što je s 1.1., poreznom reformom, fiskalno izravnanje, znači pojačan je kapacitet mnogim jedinicama lokalne samouprave koje možda do sada to nisu bile kadre činiti radi vrlo malih proračuna. Predškolski odgoj, pogledamo mjere ruralnog razvoja, uglavnom su na natječajima prošli vrtići. Kada pogledamo, znači prijevoz, to je ono što se subvencionira, što je već standard. Studentske stipendije, samo Ministarstvo znanosti je ove godine podijelilo 10 tisuća stipendija. 500 stipendija za Hrvate izvan Hrvatske. Kada se pogleda konkretno u gradu 5 stipendija nismo imali kome podijeliti. Županija dijeli stipendije, država dijeli, socijalne STEM stipendije. Pa to je pozitivno. Mnoge tvrtke strukovne stipendije daju da bi zadržali radnike odnosno buduće radnike da ostanu u Hrvatskoj, povećavaju se plaće, porezna rasterećenja koja su bila tijekom prošle godine preko 2 milijarde kuna. Najava je, najava je i od iduće godine za poslodavce što bi trebalo indirektno producirati rast plaća. Konkretno aktivira se nanovo POS gradnja, znači prva nekretnina, mogućnost mladima da ostanu u Hrvatskoj, subvencioniraju se stambeni krediti. Međutim, moramo biti svjesni i cijene. Da li Hrvatska država, hrvatski proračun u ovom trenutku ima te mogućnosti? Vjerujem da ih ima da bi se i razmišljalo o jednokratnom dječjem doplatku za svu djecu u RH. Pa budimo realni i objektivni, tko to ne bi želio? Tko ne bi želio. HNS je predlagao i predlažemo i dalje, razgovaramo sa partnerima, obavezno srednjoškolsko obrazovanje i sve benefite koje daje jer ukoliko želimo državu jednakih šansi tada moramo svima omogućiti ovaj minimum, ne smijemo se više zadovoljiti sa standardom osnovnog školska nego upravo srednja škola bi trebala biti minimum. Međutim, postavljam dalje pitanje, Hrvatska je i dalje bremenita problemima, zdravstveni sustav financijski je neodrživ, mirovinski sustav financijski neodrživ. Sjetimo se, donosili smo proračun, koliko novaca se iz budžeta izdvaja za taj dio, koliki je vanjski dug. Mislim da u ovom trenutku da zaključim da je ova mjera dobro došla ali ju isto tako sagledavam i što je bila najava i od resorne ministrice da je ovo jedna u nizu mjera koje bi trebale dati svoj obol i doprinos demografskoj obnovi. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeći završnu riječ ima u ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista, poštovani zastupnik Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvažena tajnice, uvažene kolegice i kolege. Evo u ovoj raspravi koja je otvorila niz problema što se tiče demografije, znači ove mjere koje ste dali MOST nezavisnih lista će dati dva amandmana. Naravno isto tako smatramo da i sa ta dva amandmana nije dovoljno razrađen ovaj Zakon o dječjem doplatku i da ćemo mi predložiti zakon koji ide prema univerzalnom dječjem doplatku i mislim da to možemo ispuniti jer činjenica da i ovim zakonom kojega ste vi predložili da iznos i kriteriji, vidimo da nisu najbolje napravljeni, da se je radilo na brzinu pa tako za 534 kućanstva koju članovi imaju po glavi 543 tisuće kuna je 300 kuna a oni koji imaju 2238 kuna imaju 200 kuna. To je nekakav nesrazmjer, nerealno i tu treba tome težiti. Imamo ovdje rasprava, imali smo govorimo ovdje i o vrlo bitnim problemima, znači otvorile su se teme koje bi morale, međutim evo i vaš demograf je priznao gospodin Strmota da ove mjere koje vi radite su jednostavno folklor. Zbog toga ja još jednom pozivam na pokret ostanka koji je prepoznao struka naših, prijedlog inicijative da ih pogledate, mi ćemo ih poslati da ih uvrstite jer u ovome trenutku razgovarati samo o demografskim mjerama kada mi ne spominjemo EU fondove gdje smo platili, obavezni platili 2014. do 2020. 30 milijuna kuna, do sada smo povukli samo 3% sredstava koliko iz tih fondova izvlačimo novca, znači više dajemo EU 30 puta nego što nam se vraća u, moramo razmišljati o energetici, mikrosolarima gdje bi obitelji bile bogatije, dok se moglo uštedjeti, poljoprivredi, nemamo navodnjavanja, sve više i više uvozimo novca, prehrambenih proizvoda, štetnih, … [[Govornik se ne razumije.]] loše hrane negdje i uvozimo preko 10 milijardi kuna, samo svinjetine milijardu kuna, povećan nam je izvoz. Znači sve su to mjere koje mogu ove dvije trećine Hrvatske koje su prazne zadržati. Ja sam i predlagao a to je u Sinju i riješili smo problem ali i u Zagrebu je, godinama sam predlagao, ovdje otkada sam 2 godine zadnje da svi osnovnoškolci imaju besplatne udžbenike. Međutim evo i HNS-ova ministrica se poziva na kurikularnu reformu. I dan danas učenici u osnovnoj školi, teži su udžbenici i knjige, dodatnom opremom za školu nego što su oni. Ako je to kurikularna reforma i ako to košta toliki iznos, pa vidite, 5, 6, 7, 8ig, 10 kila udžbenici, pogledajte kolika je težina samo a to se plaća iz džepa roditelja poglavito u ruralnim područjima. Ja sam čak predlagao i amandman, 300 milijuna kuna bi bilo potrebno za sve učenike u RH da budu besplatni udžbenici za osnovnoškolce. To su neke mjere. Prijevoz, mi nemamo osiguran prijevoz. Evo recimo nemamo, u ruralnim područjima ima država subvencionira ali subvencionira u područjima gdje nitko ne želi prevoziti. Znači mi imamo ogroman problem gdje treba još subvencionirati ta područja. Dvije trećine RH su zaboravljene, znači brojne mjere od poduzetništva, zdravstva, sve te mjere su u biti uzrok demografskog sloma. A ovaj vaš zakon koji ste vi predložili možemo ga promatrati kao mjeru koja će povećati za 150 tisuća novih korisnika ali u biti ta mjera u biti je samo kap u moru, u biti ne znam … [[Govornik se ne razumije.]] rekao da li je ovo demografska mjera, ja bih ovdje i rekao i još jednom ponovio gospodina Strmotu da je ovo mjera koja je uglavnom, mjere koje su folklor. Temeljno rješenje problema je da mi nemamo snage zaštiti kao sustav, kao država, mi nemamo snage npr. proglasiti isključivi gospodarski pojas, gdje je Hrvatska uštedjela milijarde godišnje gdje je moglo ulagati na otoke u Dalmatinsku zagoru. Znači brojni problemi su ovdje što se tiče ovoga dječjeg doplatka, mi smo dali dva amandmana, nadam se da ćete ih uvažiti i prihvatiti. Mi ovdje govorimo i, vi govorite o djeci sa, četvero i više djece gdje ste čak odredili cenzus. Ja mislim da ovdje ne bi trebalo, trebalo bi biti univerzalno pravo svih koji imaju četvero i više djece da imaju dječji doplatak i da bi se zato mogla pronaći, zato bi se mogla pronaći sredstva. Očekujem da će u budućnosti biti mjere demografske, da ćete ovaj pokret ostanka gdje smo mi niz mjera prezentirali, ne za nas, nego da pomognemo i Vladi, da će ih Vlada prihvatiti, između ostalog … [[Govornik se ne razumije.]] da ćete ih prihvatiti u dobrobit opstanka ljudi i povratka ljudi u dvije trećine prazne Hrvatske. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Time zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kada se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doplatku za djecu. Drugo čitanje, P.Z. broj 337. Predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio klub zastupnika MOST-a. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenim amandmanima. S nama je poštovana Margareta Mađerić, državna tajnica u Ministarstvu za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku, pa krećemo sa amandmanom broj 1 kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista.
Hvala lijepa. Vlada RH predlaže da se navedeni amandman ne prihvati. Amandman se ne prihvaća budući da se mjerom predloženom u konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doplatku za djecu podiže dohodovni cenzus sa 50 na 70% proračunske osnovice, čime se postiže učinak značajnog proširenja kruga potencijalnih korisnika doplatka za djecu, kao i pronatalitetnog dodatka na način da će pravo na doplatak imati 50% novih korisnika doplatka za djecu za približno do 150 tisuća djece, što će pridonijeti unapređenju i podizanju socijalne sigurnosti obitelji s uzdržavanom djecom. Slijedom navedenog promjena koja se očekuje donošenjem predmetnog Zakona usmjerena je poboljšanju statusa velikog broja budućih korisnika doplatka za djecu, te ista predstavlja značajan pomak u osiguranju povoljnijih uvjeta za uzdržavanje i odgoj djece.
Tko će u ime Kluba zastupnika MOST-a? Kolegice Čikotić, izvolite.
Poštovane kolegice i kolege, poštovana kolegice iz Ministarstva, državne tajnice. Podaci jasno pokazuje iz 2015.-2017. da je razvidan pad visokog broja korisnika dječjeg doplatka. Znači u 2015., 2017. izgubljeno je sa, znači prosječan broj djece je bio 351340, a 2017. godine 291906 djece. To je 59 tisuća djece manje, tako da o vašem povećanju širenja baze nema tu ni govora o onim brojkama koje vi govorite. A pozivam kolege i kolegice saborske zastupnike da glasaju za amandman jer ovaj Prijedlog Zakona, Konačni prijedlog Zakona predlaže da obitelj, znači po članu kućanstva koja ima 534,14 kn ima dječji doplatak u visini 300 kuna, dok ona obitelj koja će imati 2326 kn po članu kućanstva imati će 200 kuna. To su izrazito velike razlike. Jedna petina građana RH je u riziku od siromaštva, a 200-300 tisuća djece upravo su po izvješću pučke pravobraniteljice među njima. Molim glasanje. Hvala.
Glasujmo onda o ovome amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Utvrđujem amandman nije dobio potreban broj glasova, pa idemo sada na amandman br. 2. istog Kluba zastupnika.
Vlada RH predlaže da se navedeni amandman ne prihvati. Amandman se ne prihvaća budući da se istim predlaže uvećanje postotnih bodova za obračun visine iznosa doplatka za djecu za sve tri cenzusne skupine, čime se ne bi proizveo značajan učinak u vidu povećanja broja korisnika doplatka za djecu, kao i pronatalitetnog dodatka. Naime, povećanje broja korisnika doplatka za djecu u ovom trenutku ocjenjujemo kao prioritetnu mjeru kako bi se pružila dodatna pomoć većem broju obitelji s djecom, a ne nužno potrebu proširenja broja korisnika doplatka za djecu ukazivali su i podaci o značajnijem smanjenju broja korisnika doplatka za djecu u proteklom razdoblju.
Očitovanje. Želi li netko iz Kluba MOST-a ili ne?
Ja bih samo htjela još jednom ponoviti znači, mi smo predložili širenje porezne baze. Znači, od 2006. godine osnovica za izračun dječjeg doplatka nije se mijenjala. Od tada je prošlo 11 godina, digli smo ju sa 50 na 70%, po vašem Konačnom prijedlogu Zakona, Klub MOST-a je predložio da se digne na 100%, a da se za one najugroženije koji imaju 534 kuna i 14 lipa po članu kućanstva dječji doplatak povisi na iznos od 500 kuna, a ne 300 kuna. Molim glasanje.
Glasujmo i o ovome amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Niti ovaj amandman nije dobio potreban broj glasova, pa sada idemo na glasovanje o Konačnom prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doplatku za djecu. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 105 za i 9 suzdržanih glasova donijet Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o doplatku za djecu. Klub zastupnika HDZ-a predložio je donošenje slijedećeg Zaključka. Zadužuje se Vlada RH da u roku od 3 mjeseca od dana donošenja Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doplatku za djecu pripremi Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o doplatku za djecu u odnosu na hrvatske državljane koji nemaju prebivalište u RH, a imaju status osiguranika u RH prema propisima koji reguliraju mirovinsko osiguranje. Molim glasujmo o predloženom zaključku. Utvrđujem da je većinom glasova 81 glas za i 1 glas protiv donijet zaključak kako ga je predložio Klub zastupnika HDZ-a.
Prelazimo na sljedeću točku a to je: - Prijedlog zakona o zaštiti fizičkih osoba u vezi s obradom i razmjenom osobnih podataka u svrhe sprječavanja, istraživanja, otkrivanja ili progona kaznenih djela ili izvršavanja kaznenih sankcija, prvo čitanje, P.Z.E. br. 350; Predlagatelj je Vlada RH, temeljem članka 85. Ustava RH. i članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točci dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da, poštovani državni tajnik u Ministarstvu unutarnjih poslova gospodin Žarko Katić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođe zastupnice, gospodo zastupnici. Europski parlament i Vijeće EU su 27. travnja 2016. godine usvojili Direktivu 2016./680 o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka od nadležnih tijela u svrhu sprječavanja istrage i otkrivanja ili progona kaznenih djela ili izvršavanja kaznenih sankcija i o slobodnom kretanju takvih podataka. Direktiva ima za cilj utvrditi pravila o zaštiti fizičkih osoba, dakle pojedinaca u pogledu obrade osobnih podataka koju nadležna tijela obavljaju u svrhu sprječavanja, istraživanja, otkrivanja ili progona kaznenih djela ili izvršavanja kaznenih sankcija uključujući i prijetnju, zaštitu od prijetnji i javnoj sigurnosti i njihovo sprječavanje. Dakle ova Direktiva se odnosi isključivo na pobrojane svrhe dakle prvenstveno poslove koje radi policija u svojem svakodnevnom poslu. RH kao članica EU u obvezi je prenijeti odredbe ove direktive u nacionalno zakonodavstvo. Obzirom da bi prenošenje ove direktive zahtijevalo izmjenu više zakonskih propisa izrađen je ovaj prijedlog zakona kojim se namjerava na jedinstven način urediti ova materija. Prijedlogom zakona utvrđuju se načela koja osiguravaju ostvarivanje i zaštitu temeljnih prava i sloboda zajamčenim Ustavo RH kao i ugovorom o funkcioniranju EU, posebno na njihovo pravo na zaštitu osobnih podataka bez obzira na državljanstvo ili prebivalište. Osiguravanje dosljedne i visoke razine zaštite osobnih podataka pojedinaca te olakšavanje razmjene osobnih podataka među nadležnim tijelima država članica, ključno je kako bi se osigurala učinkovita pravosudna i policijska suradnja u kaznenim stvarima. U tu svrhu razina zaštite prava i sloboda pojedinaca u vezi sa obradom osobnih podataka od nadležnih tijela u svrhe propisane predloženim zakonom, treba biti jednaka u svim državama članicama. Pravila o zaštiti fizičkih osoba primjenjuju se na obradu osobnih podataka automatiziranim sredstvima kao i na ručnu obradu podataka ako su osobni podaci pohranjeni ili ih se namjerava pohraniti u sustav pohrane. Zakonom koji je pred vama predviđeno je utvrditi posebna pravila zaštite fizičkih osoba obzirom na obradu osobnih podataka od strane nadležnih tijela, poštujući posebnu prirodu takvih aktivnosti. Ta nadležna tijela u RH su tijela javne vlasti nadležna za kao što sam već rekao, sprečavanje kaznenih djela, istraživanje, otkrivanje ili progon ili izvršavanje kaznenih sankcija, uključujući i zaštiti od prijetnje javnoj sigurnosti. Ako takovo tijelo obrađuje osobne podatke u svrhe koje nisu ujedno svrhe ovog zakona, primjenjuje se opća uredba o zaštiti osobnih podataka koja je pretočena u zakon prije kratkog vremena. Odredbe ovoga zakona ne primjenjuju se na obradu i razmjenu osobnih podataka tijekom djelatnosti koje obavljaju djelatnosti u području nacionalne sigurnosti, a koju obavljaju tijela sigurno obavještajnog sektora ili obrambenog sektora. Nadalje, ovim zakonom propisuje se i da svaka obrada osobnih podataka mora biti zakonita, poštena, transparentna u odnosu na pojedinca na kojeg se odnosi te provedena samo u svrhe određene zakonom. Fizičke osobe trebaju biti upoznate s rizicima, zaštitnim mjerama i pravima u vezi s obradom njihovih osobnih podataka i načinom ostvarivanja njihovih prava. Posebne svrhe obrade osobnih podataka trebaju biti izrijekom navedene u samom zakonu. Osobni podaci mogu se obrađivati samo ako se svrha obrade opravdano ne može postići drugim sredstvima, radi osiguravanja da se podaci ne drže dulje nego što je potrebno, voditelj obrade treba odrediti vremenske rokove za brisanje ili periodično preispitivanje, voditi evidenciju svih kategorija obrade te dati je na uvid nadzornom tijelu na njegov zahtjev. Nadzorno tijelo prema ovom zakonu je nadzorno tijelo koje je za opću uredbu je Agencija za zaštitu osobnih podataka. Sva nadležna tijela na koja se primjenjuju odredbe ovog zakona odnosno voditelji obrade moraju omogućiti ispitaniku ostvarivanje prava bez naknade i na lako dostupan način, osobito pravo na pristup osobnim podacima, njihov ispravak ili brisanje te ograničavanje obrade. Svako odbijanje ili ograničavanje pristupa osobnim podacima trebalo bi se u načelu pisanim putem priopćiti ispitaniku. I jednako tako, ovim zakonom se propisuje ovlast nadzornog tijela osnovanog posebnim zakonom kojim se uređuje zaštita osobnih podataka za obavljanje poslova neovisnog nadležnog tijela za praćenje primjene ovog zakona, dakle ponavljam to je Agencija za zaštitu osobnih podataka. Ispitanik ili osobe koje su ga ovlaštene zastupati mogu nadzornom tijelu podnijeti prigovor ako smatraju da im je povrijeđeno neko pravo zajamčeno ovim zakonom. Nadzor postupaka obrade koje provode sudovi i druga pravosudna tijela kada postupaju u okviru svoje pravosudne nadležnosti uredit će se posebnim zakonom. Za slučajeve kršenja odredaba ovog zakona predviđene su prekršajne sankcije odnosno novčane kazne. To je najkraće o odredbama ovog zakona. Za primjenu ovog zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva u državnom proračunu RH. Slijedom navedenog Vlada RH predlaže Hrvatskom saboru da donese zaključak kojim se utvrđuje prijedlog zakona koji ste dobili u predloženom tekstu. Najljepše vam zahvaljujem na pozornosti.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu i javio se u ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Petar Škorić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Uvaženi inicijatori i predlagači ovoga zakona, poštovani državni tajniče. Ovim Zakonom o zaštiti fizičkih osoba praktički u hrvatsko zakonodavstvo se harmonizira sa Europskom direktivom o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka od nadležnih državnih tijela, a sve u svrhu sprečavanja istrage, otkrivanja ili progona kaznenih djela ili izvršenja kaznenih sankcija i o slobodnom kretanju takvih podataka. Svi znamo da je zaštita osobnih podataka kao i njihova tajnost jedna od osobnih sloboda i prava pojedinaca koja su zaštićena i Ustavom kao i brojnim drugim zakonima i javnim propisima. U posljednje vrijeme vidljivo je da upravo zaštita tih osobnih prava i sloboda u ovom trenutku i u fokusu EU i njihovih direktiva. Globalizacija, digitalizacija kao i brojni drugi procesi koji imaju za posljedicu olakšanje kretanja osoba, robe i kapitala i sve veću i bržu razmjenu informacija uzrokuje potrebu za većom zaštitom upravo u prvom redu i zaštite osobnih podataka. To se posebno tiče kaznenih postupaka i svih postupaka koji su s istim srodni. U kaznenom postupku prilikom pred istražnih i istražnih radnji samog postupka, presude i potencijalnog izvršenja kazne osobna prava i slobode pojedinaca kojima je isti podvrgnut su vrlo ranjive i trebaju biti na višoj razini zaštite. To se tiče u prvom redu i zaštite tajnosti osobnih podataka osobe, a posredno time i njegovog dostojanstva prije, tijekom i nakon samoga postupka. Ovdje se radi o prenošenju Europske direktive u Hrvatsko zakonodavstvo, odnosno ispunjavanju obveza koje naša zemlja ima prema ugovoru o EU. Samim tim direktiva je nešto ograničenijeg značaja jer se odnosi samo na pravna područja koja prema važećim ugovorima tijela EU imaju ovlast regulirati. Točnije ista se ne primjenjuje na obradu osobnih podataka u okviru djelatnosti koja nije obuhvaćena područjem primjene prava Unije, a to bi bile djelatnosti vezane za nacionalnu sigurnost, odnosno djelatnost sigurnosnih agencija. Dakle ovaj zakon ima dva značaja, jedan je formalno pravni, a drugi meritorni, odnosno materijalno pravne naravi. Formalno pravno prenošenje direktive u postojeće zakone i druge propise dovelo je do situacije da se u izmjene treba ići u više zakonskih propisa upravo da bi se spriječilo i kako bi situacija bila preglednija, a i nomotehnički ispravnija i išlo se u smjeru djelomične kodifikacije propisa koji se tiču ovog pravnog propisa. Druga strana su materijalno pravne naravi. Ovaj zakon propisuje među ostalim i veću razinu racionalnosti prilikom korištenja osobnih podataka, odnosno svaka obrada mora biti zakonita, poštena i transparentna, a što je možda i najvažnije treba biti svrhovita. Treba se upotrebljavati isključivo u svrhu koja je određena za svaku posebnu pravnu radnju. Svrhe su određene zakonom, a svaka posebna svrha također mora biti propisana posebnim zakonom. Evo mogu kazati i na matičnom Odboru za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost kojeg sam podpredsjednik, raspravljali smo o ovom zakonu i naravno podržali njegovo donošenje, međutim potakli smo neka druga pitanja koja se tiču zaštite prava pojedinaca gdje u raspravi istaknuto da uz obvezu državnih tijela da se podržavaju svih zakonskih propisa, da se ne obvezuju i mediji koji kontinuirano krše prava pojedinaca, dakle u odredbi članka 35. Ustava RH jamči se štovanje i pravna zaštita dostojanstva, časti i ugleda kao temeljnih ljudskih prava, a što se u stvarnom životu ne poštuje te je postavljeno pitanje kada će poštivanje dostojanstva čovjeka postati mjerilo zaštite ljudskih prava. Napominjem dakle da su predstavnici predlagatelja istaknuli da oni to ovim zakonskim propisom ne mogu regulirati, niti odrediti, tako da do reguliranja tog pitanja, dakle to je i kroz raspravu odbora bilo istaknuto, pozivamo medije da se suzdrže maksimalno od kršenja prava pojedinaca vezano za zaštitu njihovih osobnih podataka. Osobe koje su subjekti u ovom postupku trebaju biti upoznati s rizicima, zaštitnim mjerama i pravima u vezi s obradom podataka i načinom ostvarivanja njihovih prava. Svaka radnja sa osobnim podacima mora biti primjerena i nužna, odnosno ne smiju se prikupljati suvišni podaci, a ne bi se trebali ni skladištiti duže nego što je potrebno. Svaki korak prema podizanju standarda u zaštiti osobnih podataka, kao i zaštiti subjekata u kaznenom postupku je važan i treba biti prihvaćen. Donošenje novog zakona taj standard će se sasvim sigurno podići. I drago mi je što se upravo ta pitanja trenutno nalaze u fokusu našeg zakonodavstva i da je ovo pitanje podignuto na razinu prioriteta i u tom smislu u ime kluba podržavamo donošenje ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Time zaključujem raspravu, a glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Sada prelazimo na glasovanje o raspravljenim točkama. Prijedlog Zakona o zaštiti fizičkih osoba u vezi s obradom i razmjenom osobnih podataka u svrhe srpječavanja, istraživanja, otkrivanja ili progona kaznenih djela ili izvršavanja kaznenih sankcija, prvo čitanje, P.Z.E. br. 350. Predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak: 1.- Prihvaća se Prijedlog Zakona o zaštiti fizičkih osoba u vezi s obradom i razmjenom osobnih podataka u svrhu sprečavanja, istraživanja, otkrivanja ili progona kaznenih djela i izvršavanja kaznenih sankcija i 2.- Sve primjedbe i prijedlozi dostaviti će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta Konačnog prijedloga Zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 102 za i 2 glasa protiv donijet Zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Sada ćemo preći na sljedeću točku, a to je - Prijedlog odluke o proglašenju nacionalnog dana mirotvorstva i dana sjećanja na dr. Ivana Šretera. Podnositelj je zastupnik Miro Bulje temeljem članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Vlada je dostavila mišljenje i podnijela amandmane. Želi li predlagatelj dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovani zastupnik Miro Bulj, izvolite.
Hvala lijepo predsjedavajući. Evo poštovane kolegice i kolege, osobita mi je čast da danas mogu ispred vas kao predlagatelj odluke proglašenja nacionalnog dana i mirotvorstva i dana sjećanja na dr. Ivana Šretera obrazložiti i da mi dopustite da u tome smislu da vas ukratko upoznam s motivima koji su me naveli da predložim donošenje ove odluke. Prije svega najveći motiv pronašao sam u liku i djelu pokojnog dr. Ivana Šretera, velikog domoljuba, a prije svega mirotvorca i čovjekoljublja. Vjerujem da ste sa njegovim životom i njegovom tragičnom sudbinom upoznati, ali radi hrvatske javnosti, a posebno radi naših mladih koji ne pamte te događaje Domovinskoga rata 90ih godina, dobro bi bilo da se prisjetimo samo ukratko dr. Šretera i njegovoga životnoga puta. Dr. Ivan Šreter bio je hrvatski liječnik, rođen je 21. prosinca '51. godine i rodom je iz Pakraca, ujedno i ravnatelj tamošnje bolnice u to vrijeme. Narod ga iz toga vremena pamti kao domoljuba, čovjekoljuba sa izraženim hrvatskim osjećajima i bio je žrtva jugo komunističkog režima. Kao domoljub nije ostao po strani niti početkom 90ih kad se stvarala naša domovina. On se prihvatio tog posla, kao i mnogi drugi, i naravno cijeli hrvatski narod. A naposljetku je preuzeo i visoku dužnost predsjednika regionalnog kriznog štaba za zapadnu Slavoniju. S te dužnosti neumorno se zalagao za mirna rješenja nastojeći izbjeći rat i krvoproliće. Njegova nastojanja da mirnim putem dođe do mira sa Srbima, koje je nazivao braćom, nisu urodila plodom. Ovaj hrvatski, kako ga nazivamo Ghandi kako ga neki nazivaju, imao je vjeru i mir u zajednički život svih naroda koji žive na prostoru RH i nastojao je izbjeći rat i krvoproliće. Posebno smatram u tom kontekstu citirati riječi dr. Šretera koji je u ratnom vihoru obraćao se lokalnim Srbima riječima: „Sramota je i neizbrisiva za Pakrac da zajedno živimo, vi minirate nam ulaze na vrata u crkvu u koju ne idete, razorili ste sv. Josipa koji je prošao i prvi i drugi svjetski rat. Ogradite se od ekstremista, recite tko je to pa se ogradite od njih. Zločin je postavljati eksploziju i pod javne zgrade i pod naše domove. Mi vam takvim načinom nećemo vratiti. A vi se samo ogradite od tih ljudi koji to rade. Njegovo mirotvorstvo uzvraćeno je otmicom, mučenjem a završilo je njegovim ubojstvom, šutnjom o njegovoj sudbini koja traje do danas. Prema iskazu svjedoka toga vremena i događaja, dr. Šreter je zarobljen na barikadama u selu Kukunjevac, 18. kolovoza 1991., potom je mučen u blizini Logora Bučje, nakon toga ubrzo mu se gubi svaki trag, a puna istina o njegovoj sudbini ostala je nepoznata do današnjeg dana. d. Vladimir Solar, bivši ravnatelj bolnice Pakrac, svjedočio je o mukama dr. Šretera i on je bio zarobljen i mučen, u dokumentarcu Časnik mirotvorac kaže da je dr. Šreter bio jeziv isprebijan, tučen i mučen. Citiram, imao je dr. Solara, imao je prijelom lijeve ruke, lijeve lopatice i bio je sav plav. Nije bilo komadića kože na tijelu koja nije bila plava. Sjećam se 6.10.1991. mi je rečeno dr. Šreter je ubijen a tebe ćemo pustiti kad budemo htjeli, prisjetio se Solar. On je posljednji put vidio dr. Šretera, to je bilo 29. kolovoza 1991. Nadalje smatram potrebu istaći i u ovome trenutku ono što je kazao Slavko Degoricija u svojoj knjizi koji je bio tada posrednik u svim tim stvarima gdje je povezanost gospodina našeg zastupnika Milorada Pupovca sa sudbinom Šretera. Naime tu se tvrdi da je u posredovanoj razmjeni spašavanja dr. Šretera u zamjenu za oslobođenje, da je tražio da … [[Govornik se ne razumije.]] se oslobode dva liječnika srpske nacionalnosti koji su naši branitelji zarobili koji su bili pritvoreni, međutim naši su ispunili svoju obavezu a dr. Šreter još ni dandanas nije pronađen pa vjerujem da zbog njega, čovjeka, obitelji, svih nas, da se napokon krene prema tome da se dozna gdje su kosti dr. Ivana Šretera. Nadam se da ćemo taj odgovor dobiti ali mi se u ovome trenutku ne bavimo istraživanjem sudbine kako je završio i tko je krivac za to što se dogodilo, šta nije razmijenjen dr. Ivan Šreter. Progovarajući o njegovom životu i djelovanju, danas pomičemo vrijednosti za koje se on zalagao a jedna od tih vrijednosti koji je vlastitim primjerom promicao, bilo je mirotvorstvo. Na ovom mjestu prigodno je citirati riječi don Živka Kustića koji je opisao dr. Šretera. Čim čovjek postupa prema neprijatelju s ljubavlju, on je vrhunski kršćanin mučenik, on je objektivno zapravo svetac. Zaustavimo se ovdje barem nakratko i razmislimo o tim riječima koje su izgovorene o dr. Ivanu Šreteru. Smatram kako ove riječi trebaju biti uput i smjerokaz svima nama, budućim generacijama i oni koji će doći nakon nas. Zbog toga primjereno je da se dan sjećanja na dr. Šretera u hrvatskom narodu obilježava i kao nacionalni dan mirotvorstva, da se svake godine barem taj jedan dan prisjetimo, podsjetimo na vrijednosti mirotvorstva čiji će vječni simbol biti lik dr. Šreter koji može biti uzor čovjekoljublja i domoljublja. S ovoga mjesta želio bi zahvaliti svim kolegama zastupnicima koji su svojim potpisom podržali stavljanje u raspravu ovu odluku. Ne znam zašto se 27 g. nije ovome raspravljalo u parlamentu, nit ću ulaziti u to, ali znam da sam ovo predložio 5. veljače, prije 5 mj. i da sam tek dobio mišljenje Vlade prije same, evo tu je ministar, prije same ove rasprave. 5 mj. nismo dobili mišljenje o dr. Šreteru. Ja razloge ne znam, ja sam jednostavno po Poslovniku morao prikupiti 30 potpisa da bi ovo došlo na dnevni red jer kako je bilo, nikada ne bi došlo ako Vlada u 5 mj. nije bila spremna to dati mišljenje. Pozivam sve da svi zajedno jednoglasno donesemo tu odluku i proglasimo nacionalni dan mirotvorstva i dan sjećanja na dr. Šretera. I zbog dr. Šretera i brojnih mirotvoraca u ta teška vremena u RH. Ovo neka bude simbol čovjeka koji je ne samo da je bio mirotvorac, u ovom trenutku on je i nestali, on je bivši logoraš, on simbolizira hrvatsko domoljublje, mirotvorca, rodoljuba, čovjekoljuba koji nije mrzio, koji je želio da ne bude rata, koji je želio mir i na tome trebamo ustrajati, trebamo ga se sjećati svake godine i zbog toga očekujem da ćemo prihvatiti ovaj prijedlog jednoglasno. Ja ću rado slušati vašu raspravu i sve korisne prijedloge možemo zajedno ugraditi u konačni tekst odluke. Već vidim sad u mišljenju Vlade da ne bude 29. kolovoza, da ne bude dan mirotvorstva, oko datuma možemo razgovarati, ja sam uzeo taj datum zbog toga što je taj datum, više za njega nije čulo, ali ja sam suglasan da bude 18.-oga kad je zarobljen taj dan, 18. kolovoza jer smatram da je ovdje bitno da postoji taj dan a dr. Šreter, kao šef kriznog stožera sa zapadnu Slavoniju, jedna od najvećih dužnosnika ako ne najveći dužnosnik, koji je na ovaj način stradao, koji se stavio u svrhu mirotvorstva, nažalost tada srbočetničke snage na to nisu pristale, radile su ogromne zločine i vrijeme je da se sjećamo ovih primjera i da ih slijedimo, a ne da pothuškače koji su huškali u Glini, da ih dočekamo crvenim tepihom i bacamo svijeće ispred njih. Nama mora biti uzor ljudi kao što je dr. Ivan Šreter, a i brojni drugi, al on neka bude simbol mirotvorstva i smisao proglašenja, ali vidim da u amandmanu Vlada kaže da se samo zove dan mirotvorstva, a ne i dan sjećanja dr. Šretera pa koji je onda smisao ovoga prijedloga? Smisao je ovoga prijedloga, uz brojne druge, tu ćemo se složiti svi i Vlada i kolege zastupnici, da brojni Hrvati, poglavito u najtežim vremenima su bili istaknuti mirotvorci, ali doktoru Šreteru se nije pričalo na adekvatan način kao simbol mirotvorstva, čovjeka koji nije želio rat, čovjeka koji je Srbe s toga teritorija prozivao svojom braćom, svojim susjedima, svojim kumovima, čovjek koji je zbog toga mučena. I smatram da mi Hrvati, naše buduće generacije imaju uzor, imaju se s čim ponositi i o pozitivnim stvarima u Domovinskome ratu da imaju pričati. Ako je itko to zaslužio, onda je pri vrhu doktor Ivan Šreter. Hvala.
Hvala lijepo. Imamo više replika, prva je poštovanog zastupnika Slavena Dobrovića, izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedavajući. Uvaženi kolega Bulj, u prvom redu čestitam na ovoj inicijativi, mislim da je doista krajnje vrijeme da Hrvatski narod da zasluženi odgovori, priznanje radu dr. Šretera. Naime, kad pogledamo njegove poruke, njegove govore, njegova zalaganja, njegov put u ta krizna vremena kada je pozivao na suradnju, na dijalog, na razumijevanje, na suživot, na čovještvo i kad smo vidjeli da je jedini odgovor moguć, dakle tadašnje srpske agresije, dakle politike koja je bila vođena, znamo o tome dosta, bilo pogubljenje, dakle otmica, na koncu pogubljenje dr. Šretera, onda je jasno kakav je karakter i doista je bilo jasno da je jedini ishod bio taj koji je završio rat. Mislim da je ovo dobar način da se oda priznanje.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Bulja.
Hvala lijepo. Pa da, upravo brojni ljudi koji su poznavali dr. Šretera, njegov životni put, kad proučavamo i kad vidimo kako se ponašao, on je zaista simbol mirotvorstva, on je Hrvatski Gandi, on je bio čovjek koji u najtežim trenucima, kad su se dizale crkve u zrak, vjerske, kad su se dizale kuće, kad su se minirale zgrade, ustanove, on je bio spreman pozivat Srbe, koji su napali lokalne stanovnike, jel srpske nacionalnosti, svojom braćom, da prokažu one koji to činu, da im nećemo vratiti istom mjerom, nego da ćemo zajedno živjeti tu. I to svjedoče od Veljke Đakule koji je tada bio šef SDSS-a, koji je bio mirotvorac, znači suprotna strana, a šta je dobio za nagradu? Dobio je za nagradu da ni dan danas ne znamo za njihove kosti. Zbog toga pozivam još jednom ljude, žao mi je što nije ovdje u parlamentu i kolega Pupovac, ako zna bilo kakvu informaciju, citiram ovdje gospodina … [[Govornik se ne razumije.]] da javno kaže i da se napokon otkrije sudbina dr. Ivana Šretera.
Hvala. Sljedeća replika poštovanog zastupnika Marka Sladoljeva, izvolite.
Hvala gospodine podpredsjedniče. Pa evo kolega Bulj, predali ste dakle zahtjev Hrvatskom saboru da se taj dan proglasi mirotvorstvom, ali je bitno ime, bitno je ime, dakle simboli su bitni. Tako da ja ne vidim razloga zašto bi se jedan dan proglasio danom mirotvorstva bez simbola mirotvorstva. I ne samo dan mirotvorstva, mislim da ime dr. Šretera je jako bitno i poučavati njegov rad za školsku djecu, dakle mislim da su takvi simboli mirotvorstva gdje se djecu uči jednom mirotvorstvu, jednim pristupom koji je do sada nezabilježen na ovim prostorima, da su simboli bitni i da je ovo zapravo neki truli kompromis između vašeg prijedloga i mišljenja Vlade.
Odgovor poštovanog zastupnika Bulja.
Pa upravo je smisao moga prijedloga motiv zašto sam pozvao na mirotvorstvo. Uz to što je dr. Šreter bio visoki dužnosnik, što je bio logoraš, bio zarobljenik, što još nije pronađen, još se ne zna gdje je, među nestalim je, njegovo je najveće djelo mirotvorstvo i baš je on motiv da imamo u Hrvatskoj dan mirotvorstva i dr. Ivana Šretera, uz brojne druge ljude koji to zaslužuju, ali mislim da je on simbol, da on simbolizira mirotvorstvo u najtežim trenucima kad je Hrvatska, doslovno njegov kraj gorio. On je kao šef kriznog štaba zapadne Slavonije se ponašao kao mirotvorac. On nije želio oružje, napadati, on je pozivao na mir. I on je ključni motiv i ovaj prijedlog Vlade gdje kaže Vlada da bude samo dan mirotvorstva bez dr. Ivana Šretera, ovaj moj prijedlog u biti gubi smisao kao prijedlog jer je ovdje glavna osoba dr. Ivan Šreter koji je predstavnik mirotvorstva.
Hvala. Sljedeća replika poštovanog zastupnika Nikole Grmoje.
Poštovani zastupniče Bulj, lijepo je vidjeti da je ova vaša inicijativa skupila dovoljan broj potpisa kako bismo raspravljali ovdje o njoj u Hrvatskom saboru. Ono što žalosti je da, koliko? Puna 4 mjeseca uopće niste dobili mišljenje Vlade, prije toga ste 2 puta ja mislim postavljali pitanja premijeru oko sudbine dr. Ivana Šretera, u niti jednoj rečenici premijer nije uopće se osvrnuo na vaš upit, nego je govorio o nekim drugim stvarima što pokazuje da iz nekog razloga oni ne žele dati bilo kakve odgovore. Evo sad po ovom prijedlogu ispada da ne žele ni da se spominje njegovo ime. Lijepo je što ste vi spremni na kompromis, što ste spremni ići i na promjenu samog datuma u onom smjeru u kojem predlaže Vlada, ali se apsolutno slažem s vama da kako bi ovaj prijedlog imao smisla i bio cjelovit, on mora sadržavati ime tog čovjeka i to mora biti dan mirotvorstva i dan sjećanja na dr. Ivana Šretera.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Bulja.
Upravo tako u više se navrata postavlja pitanje i premijeru zbog čega, da se raspita i oglasi oko dr. Šretera, ali vidimo da u Hrvatskoj ti se ljudi zaboravljaju, ti ljudi koji simboliziraju kako se hrvatski čovjek, hrvatski vojnik borio i protiv koga se borio u tom Domovinskom ratu i kako je bio mirotvorac, on je bio humani mirotvorac, a predstavnik mirotvorstva je Ivo Šreter. Skidanje njegovoga imena gubi se smisao ove poruke. Uz brojne mirotvorce koji su bili na području RH i dr. Ivan Šreter je simbol mirotvorstva. I nije mi jasno zbog čega Vlada 4 mjeseca nije dalo odgovore na moja zastupnička pitanja prije, a zbog čega nije dala mišljenje do pred prije sjednice o ovome mome prijedlogu gdje u biti, slažem se s datumom da možemo, da je datum zarobljavanja u biti precizniji datum, ali da skidamo ime dr. Ivana Šretera, na to ne mogu pristati.
Hvala. Sljedeća je poštovana zastupnica Ines Strenja-Linić, izvolite.
Poštovani kolega Bulj, pročitat ću vam što se dogodilo nakon što je kolega Ivan Šreter završio u zatvoru gdje je štrajkao glađu. Dakle da bi se zadovoljio gospodin Goran Babić, tada je rekao, koji je sebe nazivao hrvatskim književnikom i napisao u nedjeljnoj Dalmaciji: Kako to medikusu očito ne pomaže ništa, ni Jožek, ni riječ pa je jedini lijek crna zemlja i zeleni humak. To je objavljeno u Slobodnoj Dalmaciji '87. godine, a '91. su Srbi oteli i ubili dr. Ivana Šretera. Pitanje je samo zbog čega vladajući danas ne žele podržat da se ovaj dan zove i dr. Ivana Šretera i kome je zapravo to danas ustupak? To je pitanje. Kad to budemo znali, znat ćemo i tko je odgovoran za to što je nestao i ubijen i ne zna se do dan danas gdje je tijelo dr. Ivana Šretera.
Hvala. Sljedeća replika poštovanog zastupnika Domagoja Hajdukovića. Oprostite, odgovor poštovanog zastupnika Bulja.
Kolegice Linić, ja smatram da bez imena dr. Šretera na ovaj dan u biti se gubi smisao ovoga prijedloga. Ja ne vjerujem, a mogu sumnjati, da je nekakav kompromis oko ovoga sa koalicijskim partnerima da ne bude, da se ne zove dan mirotvorstva i dr. Ivana Šretera. Jel ne odgovaranje na 2 pitanja koja sam kao zastupnik u Saboru i 4 mjeseca ne dobiti mišljenje od Vlade na ovaj prijedlog je prije svega pod velikim upitnikom. Još jednom, prihvaćam ovaj prijedlog Vlade RH, tu je ministar, da bude datum 18. kad je zarobljen kolovoza, a ne 29. kad mu se gubi svaki trag i o tome možemo razgovarati i mogu prihvatit prijedloge, ali da se ne spominje u prijedlogu dr. Šreter, to ne mogu stvarno kao predlagatelj prihvatit jer se gubi smisao ovoga prijedloga.
Sljedeća replika poštovanog zastupnika Domagoja Hajdukovića.
Hvala lijepo gospodine podpredsjedniče. Kolega Bulj, ne umanjujući ničiji doprinos u mirotvorstvu pa tako i dr. Ivana Šretera, mislim da imamo jako puno mirotvoraca koji itekako zaslužuju da ih se spomene. Evo recimo moj sugrađanin Josip Rajhl Kier, načelnik Osječke policije koji je također tragično završio, mislim da je i on svojevrsno utjelovljenje mirotvorstva. I kada razgovaramo o ljudima diljem Hrvatske koji su željeli mir, koji su predano radili na miru, a mnogi platili glavom zbog toga, mislim da nikako ne možemo ne spomenuti i Rajhla Kiera i dr. Šretera, ali puno, puno drugih ljudi. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Bulja.
Ja ovdje baš govorim, znači brojni mirotvorci, možemo ih nabrajati, koji su u tom vremenu u vašemu kraju, u mome kraju bili mirotvorci i nisu željeli da bude sukob, ratni sukob, nego da se riješi mirnim putem. Međutim zaista, mene je motivirao baš dr. Šreter. Nakon brojnih upita i šutnje, ne znam zbog čega se šutilo o dr. Šreteru, ipak je taj čovjek bio ključna osoba zapadne Slavonije, ipak je želio mir, pozivao je ljude srpske nacionalnosti svojom braćom da se ograde, da ne rade zločine, da mi nećemo vraćati, u najtežim trenucima. Prema tome on je simbol, dr. Šreter svih mirotvoraca i dan sjećanja neka bude u njegovo ime i da se na taj način da se prisjećamo i ostalih mirotvoraca koji su djelovali cijelim teritorijem RH na ponos svih nas koji držimo do rodoljublja, domoljublja i čovjekoljublja.
Hvala. I zadnja replika poštovanog zastupnika Tomislava Panenića.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Bulj, žrtva Ivana Šretera sigurno u onim vremenima je veličanstvena jer biti mirotvorac u vremenu kada srpski terorizam samo je pucao na nas, onaj nije uopće pokušavao stvoriti uvjete da se stvori moderna Hrvatska demokratska država. Međutim, ostat će i nakon, ako ovaj prijedlog prođe, mrlja na Hrvatskom saboru, mrlja na onome što treba jasno reći da je optužba oko okolnosti nestanka dr. Ivana Šretera, nakon njegovog uhićenja vrlo usmjerena na jednoga našega člana, na gospodina Milorada Pupovca. Njega nema danas, nema ga u ovoj raspravi da kaže koje su to bile okolnosti, koja je bila njegova uloga, koja će biti njegova uloga kada on svojim glasovanjem u ovome Saboru, ako se pojavi, odredi što koju poruku šalje, da li je to poruka mirotvorstva ili prekrivanja jednoga djela rata.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Bulja.
Pa svi očekujemo, koji su bili sudionici u tome vremenu da dobiju odgovore, pošto gospodin Degoricija, kao tada zadužen čovjek za razmjenu i suradnju s jednom i s drugom stranom zaraćenom spominje ovoga Milorada Pupovca naravno da se očekuju dogovori i pomoć da se istraži gdje je doktor Ivan Šreter, međutim za sad imamo samo šutnju od našega kolege. Naravno da očekujemo da će se riješiti taj problem, da će se naći i pronaći doktor Šreter i da zna se gdje mu grob, da znamo gdje su kosti njegove obitelji i svi ljudi. Međutim, za sad još uvijek imamo veo šutnje. Tada je hrvatska strana pustila dva srpska zarobljenika koje su naši zarobili, nažalost dr. Ivan Šreter, kako je Milorad Pupovac obećao, nije vraćen. Tako je navedeno u knjizi gospodina Degoricije i još nismo dobili nikakvo mišljenje od gospodina Pupovca, a trebali bi.
Hvala. Sada ćemo se vratiti našoj točci o Prijedlogu odluke o proglašenju Nacionalnog dana mirotvorstva i dana sjećanja na doktora Ivana Šretera. Želi li izvjestiteljica odbora uzeti riječ? Ne. Želi li predstavnik Vlade dodatno obrazložiti mišljenje? Da. Poštovani ministar branitelja Tomo Medved. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući, gospođe i gospodo zastupnici. Na osnovu dostavljenog prijedloga Vlada Republike Hrvatske predlaže Hrvatskome saboru da uz odgovarajuće izmjene prihvati Prijedlog odluke o proglašenju Nacionalnog dana mirotvorstva i dana sjećanja na doktora Ivana Šretera. Doktor Ivan Šreter liječnik iz Pakraca i predsjednik regionalnog Kriznog štaba za Zapadnu Slavoniju 1991. godine istaknuti je hrvatski domoljub, žrtva nedemokratskog jugoslavenskog režima i stradalnik Domovinskog rata. Njegovo javno djelovanje u iznimno teškim trenucima napada na teritorijalni integritet Republike Hrvatske ostalo je zapaženo po promoviranju mira, spremnosti na dijalog te promicanju suživota hrvatskoga naroda i svih nacionalnih manjina. Pružio je otpor velikosrpskoj agresiji pozivajući pobunjenike i lokalno stanovništvo na odbacivanje svakakvog oblika ekstremizma. U stvaranju samostalne u suverene Hrvatske kao i u obrani u Domovinskom ratu svoj doprinos su dali brojni pojedinci, hrvatski branitelji, dužnosnici, humanisti i državni službenici kao i cijeli hrvatski narod. Zbog toga bih u određivanju posebnih spomendana i dana sjećanja usprkos herojstvu i žrtvi pojedinca samo iznimno moglo biti primjereno izravno isticati jednu osobu. Slijedom navedenog, Vlada predlaže Hrvatskome saboru da donese odluku o proglašenju 18. kolovoza Nacionalnim danom mirotvorstva, te na predmetni prijedlog odluke podnosi dva amandmana. Prvim amandmanom predlaže se proglašenje Nacionalnog dana mirotvorstva. Drugim amandmanom predlaže se proglašenje Nacionalnog dana mirotvorstva 18. kolovoza, datum 18. kolovoza predlaže se iz razloga što je nedvojbeno da je upravo toga datuma 1991. godine dr. Ivan Šreter otet nakon čega je uslijedilo mučenje i gubi mu se svaki trag, dok o njegovoj danjoj sudbini do danas nema pouzdanih podataka. Stoga Vlada Republike Hrvatske predlaže Hrvatskom saboru prihvaćanje Nacionalnog dana mirotvorstva uz predložene amandmane. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo dvije replike. Prva je poštovane zastupnice Ines Strenja Linić.
Poštovani ministre Medved. Zbilja je začudno da Vlada nije prihvatila prijedlog kolege Bulja i ovog zakona da se ovaj dan zove i po dr. Ivanu Šreteru, zbog njegovog zagovaranja suživota bez nasilja i zbog čega je on postao i netko tko je stradao od agresora. Ali ono što Vlada treba znati da je to najviši vladin dužnosnik stradao u Domovinskom ratu. I baš zato ovaj dan treba se zvati po dr. Ivanu Šreteru.
Hvala. Sljedeća replika poštovani zastupnik Slaven Dobrović.
Hvala lijepo. Poštovani ministre, također smatram da je spominjanje imena dr. Šretera i te kako važno. Dakle, taj simbol je doista plaćen vrlo velikom cijenom, znajmo da je slučajno bilo više ljudi pogotovo sa druge strane koji su bili poput dr. Šretera da bi sasvim sigurno mnoge žrtve bile spriječene. Dakle, povijest bi se odvila drugačije, a ovako imamo šta imamo. Tako da ovaj simbol i te kako je važan i doista smatram da nije u redu izostaviti ime dr. Šretera. Hvala lijepo.
Hvala. Sad će u ime predlagatelja govoriti poštovani, … a oprostite molim vas. Izvolite.
Hvala. Poštovani ministre, vidim da ni vama nije baš najugodnije braniti ovaj vladin prijedlog. Naime, ne možemo shvatiti zbog čega Vladi Republike Hrvatske smeta ime dr. Ivana Šretera i zašto to ne bio bio Dan mirotvorstva i Dan sjećanja na tog časnog čovjeka koji se zalagao za mir? Koji je uostalom kao što je rekla kolegica Srenja-Linić bio najviši vladin dužnosnik koji je stradao u vrijeme Domovinskog rata. Nikakvog obrazloženja za takvu vladinu odluku nema. Ja razumijem da ni vama nije najugodnije poslali su vas tu kao hrvatskog branitelja da to pokušate to obraniti, ali to je neobranjivo i ne može se obraniti i to će biti jedna velika sramota ako Vlada izbriše ime dr. Ivana Šretera. Ne znamo mu ni za kosti, a sada se želi izbrisati i njegovo ime.
Sada će u ime predlagatelja govoriti poštovani zastupnik Miro Bulj.
Hvala lijepo. Uvaženi ministre, u ime Vlade ste pročitali mišljenje, vi kao hrvatski branitelje osjećate što je bio Ivan Šreter i brojni drugi mirotvorci. Ali dr. Ivan Šreter, je bio najveći dužnosnik Republike Hrvatske koji je na ovaj način završio. On je simbol mirotvorstva. Ja ne vidim niti jedan razlog zbog čega Vlada 4 mjeseca, od 5. veljače, skoro 5 mjeseci, nije dala mišljenje na ovaj prijedlog? Nego zahvaljujući potpisima svojih kolega zastupnika ovaj je sad zakon stavljen. Davno je trebalo govoriti o dr. Ivanu Šreteru. O istini u Domovinskom ratu. Ponavljam, bili su brojni ljudi, građani, dužnosnici u policiji, u vojsci, civilnoj, u civilnim strukturama koji su bili mirotvorci. Ali ako je itko simbol mirotvorstva to je dr. Ivan Šreter. Što smeta Vladi da imamo Dan mirotvorstva i sjećanja na dr. Ivana Šretera kao simbola, kao hrvatskog Gandia? Nema razloga. Ne umanjujemo vrijednost ni onih kolega koji spominju sad kolege u drugim nižim, ne umanjujemo, nego dapače, ovo je istina o Domovinskom ratu. Istina o hrvatskom čovjeku, kome Srbi nisu bili neprijatelji, nego prijatelji koje je pozivao nemojmo ratovati. Ali je završio kako je završio. I ne vidim uopće smisao zbog čega se Vlada protivi? S datumom sam suglasan, bez obzira što je 29. 8. kolovoza, po posljednji put viđen prebijen izmrcvaren dr. Šreter. Ali 18. to je točno 18. kolovoza je uhićen, zarobljen, pristajem na to da taj datum bude nacionalni i prihvatit ću to. Ali ne mogu prihvatiti da se briše motiv prijedloga mirotvorstva u u Hrvata je dr. Ivan Šreter, najveći dužnosnik, pa ako hoćete, pa on vam je bio osnivač HDZ-a u Baraki, ne mora biti plus ni minus. Pa čega se Vlada stidi? Bio je šef kriznog stožera ali je bio mirotvorac. Pa i lijevi i desni će se složiti ovdje, svi da je bio mirotvorac. Ne vidim razloga ministre kao hrvatskog branitelja, poštujem vas i uvažavam, ali zaista ne vidim da simbol mirotvorstva u Hrvata bude dr. Ivan Šreter koji 27 godina, sada će 27. godišnjica, 28. godišnjica za 2 mjeseca da obilježimo to kao dan mirotvorstva. Da imaju i naša djeca učiti o hrvatskim Gandhijima, da govorimo istinu o Domovinskom ratu, istinu o hrvatskom vojniku, o mirotvorstvu a ne da bacamo cvijeće pred one koji su u Glini pozivali da je srpska Glina, pozivali srpski narod da kolju, da rade zločine na velike granice Srbije, to radimo. Istina je da je dr. Ivan Šreter mirotvorac. I ja ne mogu, kao predlagatelj, koji mi je bio motiv a vjerujem i vi kolege zastupnici, branitelji s lijeva, s desna, s centra, vi koji ste domoljubi, patrioti, čovjekoljub, mi brišemo u ovome prijedlogu ime najvećeg hrvatskog dužnosnika, liječnika, čovjeka mirotvorca, dr. Ivana Šretera. Na to ne mogu pristati, na sve ostalo mogu pristati. Na datum, bilo koji i pristajem na datum koji ste dali u ime Vlade, pristajem, bez obzira što se 4 mjeseca nije dalo mišljenje na ovaj prijedlog ali ne mogu pristati na to da da briše dan mirotvorstva i dan sjećanja dr. Šretera, jer je dr. Šreter mirotvorac i to treba biti zapisano u hrvatskoj povijesti i simbol hrvatskog mirotvorstva je dr. Ivan Šreter za sve one mirotvorce koji nisu među nama a i budući. Hvala.
Hvala. Sada ćemo otvoriti raspravu. I prva će u ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista, govoriti poštovana zastupnica Ines Strenja-Linić.
Zahvaljujem kolega predsjedavajući, poštovani ministre, poštovani zastupnici. Mene je dopalo da danas govorim o ovoj temi u ime kluba i zapravo sam se pitala na koji način pojasniti i zašto je bitno da se proglasi dan hrvatskog mirotvorstva i dan dr. Ivana Šretera. I zašto neću pričati danas o kolegi koji je samnom studirao i koji je poginuo na prvi dan Oluje, kolega dr. Ivko Jurica i zašto neću pričati o kolegi, danas prof. kirurgije Aldu Ivančiću koji je zarobljen '91. i proveo u logoru. I to su kolege s kojima sam ja studirala, ja sam na sreću preživjela ali svi mi smo bili samo liječnici. Bio je i jedan čovjek koji nije bio samo liječnik, koji je učinio sve kako bi suživot opstao na jednom jako teškom području za vrijeme Domovinskog rata i koji je mučki ubijen, koji je najviši dužnosnik RH, koji je ubijen u Domovinskom ratu i to je jedni i najjači razlog zbog čega ovaj čovjek uz to što je bio mirotvorac zaslužuje da ima svoj dan i da taj dan bude vezan uz dan hrvatskog mirotvorca. I neću pričati o njegovom životu, ja ću vam pročitati govor zbog kojeg je ubijen dr. Ivan Šreter, govor koji je održao 30. svibnja '91. godine., da vidite na koji način je taj čovjek razmišljao. I on je rekao: „Mi smo danas ovdje pred zgradom Skupštine općine Pakrac, okupili se, da se vidi i u ovom našem mjestu, u ovoj našoj lijepoj Hrvatskoj i diljem svijeta da Pakrac nikada ne može biti jednouman, da ne pripada nikome posebno već svima nama. Da se vidi da i mi Hrvati, Česi, Talijani, Mađari i braća Srbi, …“, uvijek je govorio braća Srbi, „…svi ljudi dobre volje jednako želimo mir, ravnopravnost i sreću u pakračkoj općini. Tu smo zato da pokažemo da se ne slažemo sa proteklim zbivanjima, ne slažemo se sa načinom na koji rade organi skupštine općine, niti mi, niti golema većina ove općine nismo zadovoljni rezultatima izbora ali tu smo zato da kažemo da poštujemo legalnost i zakonitost. Želimo da se maknu puščane cijevi, kubure, da nam se makne vojska, želimo da nas se okanu karijeristi koji su nas spremni zbog svoje karijere prodati tzv. Krajini i Srbiji kojoj Pakrac nikada neće pripadati. Pitali smo se što bi nam donosila nekakva Krajina, mi nikada nismo ni teritorijalno, ni kulturno, niti civilizacijski pripadali kninskom području, mi smo tu oduvijek. Tko god nam je došao, dobro je došao. Prošle godine slavilo se 300 godina od bijega srpskog naroda na ovo područje iz porobljenih krajeva, tu su dočekani blagonaklono i prijateljski i živjeli smo s njima relativno dobro. Mi ih s ovog zbora pozivamo na daljnji miran suživot, neka se prime alata i posla, ako posla ima biti će i dobrog života, okanite se tutora iz Knina i Beograda, prodati će vas lažni tutori za sitan novac a vi ćete i dalje s nama živjeti ovdje. Mi vam nikada nismo prijetili i nikada vam nećemo prijetiti, okanite se ludila, dajte svoje predstavnike u sva tijela pa ćemo demokratski o svakom problemu raspraviti. Puščanim cijevima, miniranjem, skrnavljenjem naših svetinja nećemo postići ništa. I mi bismo mogli podmetati eksploziv pod vaše kuće ali to nam ne pada na pamet. Sramota je neizbrisiva za Pakrac da zajedno živimo a minirate nam vrata crkve u koju ne idete, razorili ste nam sv. Josipa koji je prošao i Prvi i Drugi svjetski rat, ogradite se od ekstremista, mi vam takvim načinom nećemo vraćati a vi pokažite tko su ti i ogradite se od njih. Okanite se pripajanja i prikrajanja. Jer ako vi u pakračkoj općini hoćete vidjeti sela iz Okučana ili udaljene otoke sve do Stare Gradiške, pa i mi ćemo tražiti da nam se pripoje Garešnica i Kutina, ne možete nadjačati našu volju, na suživot našu demokraciju ma koliko sela priključili pakračkoj općini. I onda ćete morati s nama razgovarati, bez nas ne možete i mi bez vas ne želimo. Želimo zajedno biti pod hrvatskom zastavom i pod češkom i pod talijanskom i pod vašom srpskom ali ne stavljajte nam na silu četnička obilježja na općinu. Nitko od nas nije povlađivao, surađivao, propagirao ustaški pokret. Okanite se četništva i živjeti ćemo mirno. Prijatelji, vidjeli ste protekla događanja u Pakracu, ona su nam donijela samo zlo, izgubili smo poslove u poduzećima, vanjske pacijente po bolnicama, izgubili smo i turiste koji su i prije bili rijetki. Izgubiti ćemo sve što se može izgubiti. Mi odavde ne sijemo strah već pozivamo na mir, na suživot. Ako nešto ne valja neka se kaže ali neka se sklone dinamit puške, neka se sklone tenkovi s ulica jer oni neće ništa riješiti. Ovo je Hrvatska, bila i jeste i biti će.“. Zbog ovoga je ubijen dr. Ivan Šreter. Molim vas svi zajedno da podržite ovaj prijedlog i da Dan hrvatskog mirotvorstva nosi i naziv ovog časnog čovjeka, Ivana Šretera. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeći Klub zastupnika je onaj HDZ-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Ljubica Maksimčuk. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene kolegice i kolege. Pred nama stoji hvale vrijedan prijedlog da se donese odluka o proglašenju nacionalnog dana mirotvorstva u spomen na dr. Ivana Šretera. Neosporno je da dr. Ivanu Šreteru trebamo odati počast i zahvalu, znamo još nažalost, njegovi posmrtni ostaci nisu pronađeni, stoga proglašenje nacionalnog dana u spomen na ovog velikog čovjeka je najmanje što možemo učiniti. Dr. Ivan Šreter mirotvorac je koji je imao vjeru u mir i zajednički život svih naroda u RH. Za života zalagao se za mirna rješenja i nastao je izbjeći rat i krvoproliće a kao liječnik prije i za vrijeme rata liječio je svakoga bez obzira na vjeru i naciju. To su sve ukratko odlike ovog velikog čovjeka, rođenog u Pakracu 1951. godine koji je zadnji put viđen živ 18. kolovoza 1991. kada su ga četnici zarobili na barikadama u selu Kukunjevac. Iza toga je prebačen u jednu kuću u blizinu zlogasnog logora Bučje gdje je prema svjedočanstvim, očevidaca bio neviđeno mučen. Nažalost, do danas nije poznat dan njegove smrti kao ni mjesto gdje se nalaze njegovi posmrtni ostaci. Stoga bi prikladniji datum za dan sjećanja na ovog velikog čovjeka bio 18. kolovoza s obzirom da je to dan kada je zadnji put viđen živ, kada je lišen slobode i zarobljen od velikosrpskog agresora. Čovjek koji je vjerovao u mir i suživot, koji je liječio sve ljude bez obzira na vjeru i naciju, čovjek o kojem svi lijepo govore, kojega njegov kraj i danas spominje i priča o njegovom životu i djelu. Iz njegove biografije možemo vidjeti da je još kao dječak maštao da postane liječnik, nakon srednje fizioterapeutske škole, otišao je za Zagreb na studij medicine koji je sam financirao radeći preko student servisa i nakon čega se vratio i zaposlio u lipičkoj bolnici kao liječnik opće prakse. Upravo je radeći na tom mjestu sredinom 80.-ih točnije 1984. godine dospio u medije radi tzv. slučaja „časnik“ jer je Stevanu Majstoroviću u karton upisao umirovljeni časnik umjesto penzionirani oficir. Znamo svi koja i kakva su vremena tada bila, branilo se sve hrvatsko i naravno da je kazna za tzv. zlodjelo koje je napravio lipički liječnik bila 50 dana zatvora ali njemu je promijenjena na 10 dana koje je dr. Šreter štrajkao glađu jer je bio revoltiran i povrijeđen presudom a od toga ga je pokušao odgovoriti sam kardinal Kuharić. Nakon što je odslužio kaznu za navedeno vraća se u lipičku bolnicu i postaje ravnateljem a uoči demokratskih promjena učlanjuje se u HDZ, aktivno se uključio u proces stvaranja RH a s početkom srpske agresije na RH dragovoljno prihvaća biti predsjednikom kriznog štaba za zapadnu Slavoniju. Njegova nastojanja da se mirnim putem dođe do mira sa Srbima koje je sam nazivao braćom nisu urodila plodom i poznato je tko ga je zarobio, mučio, kako ga se pokušalo spasiti ali nažalost nije se uspjelo i danas ne znamo ni gdje su mu posmrtni ostaci. O dr. Šreteru 2008. snimljen je i dokumentarni film „Časnik, mirotvorac.“. Sada već pokojni prof. Tomislav Ivančić i don Živko Kustić su čak izjavili da dr. Šretera treba proglasiti blaženikom i svecem jer ima obilježja kršćanskog mučenika. Postoji nekoliko knjiga od kojih i ona imena „Nije bilo uzalud“ u kojima se opisuje sve načine na koje se pokušalo osloboditi dr. Šretera dok je bio utamničen u Bučju ili Kusonjama gdje je prolazio neviđenu torturu. Pokušalo ga se izvući i preko međunarodnih čimbenika ali sve je nažalost bilo bezuspješno. Najbolje i najzornije možda tko je bio dr. Šreter govori njegov govor koji je evo prije mene pročitala i gospođa uvažena zastupnica Ines Strenja-Linić od 30. svibnja 1991. godine u Pakracu povodom Dana državnosti a iz kojeg ću ja navesti jednako tako jedan dio: „Mi smo se danas ovdje okupili da se vidi da Pakrac nikada ne može biti jednouman, da ne pripada nikome posebno, već svima nama, da se vidi da i mi i Hrvati, Česi, Talijani, Mađari i braća Srbi,svi ljudi dobre volje jednako želimo mir, ravnopravnost i sreću u pakračkoj općini. Želim da nam se maknu puščane cijevi, kubure, vojska, želimo da nas se okane karijeristi koji su nas spremni zbog svoje karijere prodati tzv. Krajini i Srbi kojim Pakrac nikada neće pripadati. Mi nismo nikada ni teritorijalno, ni kulturno, niti civilizacijski pripadali kninskom području. Mi smo oduvijek tu. Tko god nam je došao, dobro je došao. Prošle godine se slavilo 300 godina od bijega srpskog naroda na ovo područje iz porobljenih krajeva tu su dočekani blagonaklono i prijateljski, živjeli smo s njima relativno dobro, mi ih s ovog zbora pozivamo na daljnji miran suživot. Neka se prime alata i posla, ako posla ima, bit će i dobroga života. Okanite se tutora iz Knina i Beograda, prodat će vas lažni tutori za sitan novac, a vi ćete i dalje s nama ovdje živjeti. Mi vam nikada nismo prijetili i nikad nećemo prijetiti. Okanite se ludila, dajte svoj predstavniku sva tijela pa ćemo demokratski o svakom problemu raspravljati. Puščanim cijevima, miniranjem, … [[Govornik se ne razumije.]] naših svetinja nećemo postići ništa. I mi bismo mogli podmetati eksploziv pod vaše kuće, ali to nam ne pada na pamet. Sramota je neizbrisava za Pakrac, da zajedno živimo, a minirate nam vrata crkve u koju idete. Razoriste nam sv. Josipa koji je prošao i I. i II. svjetski rat, ogradite se od ekstremista, mi vam takvim načinom nećemo vraćati, a vi pokažite tko su ti, ogradite se od njih, okanite se pripajanja i prekrajanja. Želimo zajedno biti pod Hrvatskom zastavom i pod Češkom i pod Talijanskom i pod vašom Srpskom, ali ne stavljajte nam na silu četnička obilježja. Nitko od nas nije podvlađivao, surađivao, propagirao ustaški pokret, okanite se četništva i živjet ćemo mirno. Prijatelji, vidjeli ste protekla događanja u Pakracu. Oni su nam donijeli samo zlo, izgubili smo poslove, poduzeća, vanjske pacijente po bolnicama, izgubili smo i turiste koji su i prije bili rijetki, izgubili smo sve što se može izgubiti. Mi odavdje ne sijemo strah, već pozivamo na mir i suživot. Ako nešto ne valja, neka se kaže, ali neka se sklone dinamit, puške, neka se sklone tenkovi s ulica jer oni ništa neće riješiti. Ovo je Hrvatska, jest bila i jest i bit će i ovog čovjeka, oni koji je sve nazivao braćom i prijateljima, koji je pozivao na suživot i mir su mučili, čovjeka koji nikome nije naudio, pomagao je svima, a jedino je htio samostalnu i neovisnu Hrvatsku. Nije ni čudno da se spominjalo da bude blaženik i svetac pored muke koju je zbog svoje vizije i ideala za Hrvatsku podnio, iako je pozivao na mir, pobunjeni Srbi nastojali su ukloniti dr. Šretera, ne samo s političke scene, nego su ga nastojali lišiti života. Na kuću su mu 1991. bacili dinamit, a na njega su pucali kroz prozor usred sjednica, potajno su ga pratili, zastrašivali, provocirali, vrebali i došli ga uhititi na radnom mjestu, a on je znao da se prema njima mora ponašati ljudski i prijateljski. Rekao je da većini tih ljudi pomogao i izrazio nadu da njemu neće odrubiti glavu, ali bio je svjestan što su sve kadri učiniti. Ali to da bi mogli nauditi čovjeku poput njega koji nije mrava zgazio, u to pak nije mogao vjerovati. Ali nije zanemarivao i tu mogućnost te jednom prilikom rekao: Ja s njima mogu razgovarati, ići ću s njima na razgovor, ali je pitanje hoću li moći postići ono što želim. Nije htio vjerovati da bi mu oni, kojima je činio dobro, mogli uzvratiti zlom. Eto, takav čovjek je bio dr. Šreter. Dobro je istaknuti da nakon kratkog mira i reda koji je policija držala u Pakracu, pobunjeni lokalni Srbi su ponovno počeli terorizirati Hrvate i ostalo nesrpsko pučanstvo kako bi isprovocirali sukob i dali povod intervenciji JNA, a od tada su kuću dr. Šretera čuvali civili, većinom članovi Pakračkog HDZ-a. Pobunjeni Srbi su tijekom travnja i svibnja zagrijavali sve za rat. Bacili su dinamit na kuće istaknutih Hrvata, članova HDZ-a, Katoličke crkve i kapelice. Na kraju, evo želim istaći da je dr. Šreter bio veliki čovjek, mirotvorac, domoljub, liječnik koji je liječio sve bez obzira na vjeru i naciju. Iako još uvijek možda nedovoljno poznat široj Hrvatskoj javnosti, s vremenom, malo po malo ipak postaje uzor čovjekoljublja i bogoljublja novije Hrvatske povijesti. Do sada smo mu se odužili na način da njegovo ime nosi trg u Pakracu u kojem je i rođen, odjel Pakračke bolnice također nosi njegovo ime, natječaj za najbolju novu hrvatsku riječ. Zato mi u klubu HDZ-a nemamo dvojbi, podržavamo da se obilježi nacionalni dan mirotvorstva u znak sjećanja na ovog velikog čovjeka koji je 18. kolovoza otet od strane velikosrpskog agresora. Stoga 18. kolovoza se obilježava u TV kalendaru i o njemu uvijek prikaže kratki prilog s obzirom, s tim datumom se slažu i povjesničari i stanovnici kraja iz kojeg dolazi dr. Šreter. Ono što sigurno znamo je da je dr. Šreter ubijen u zatočeništvu ili je podlegao ozljedama s obzirom da je bio dijabetičar, a lijekove nije dobivao. To se vjerojatno dogodilo između 29. kolovoza kada ga je dr. Solar zadnji puta vidio i 6. listopada kada je dr. Solaru jedan od vođa srpske pobune u zapadnoj Slavoniji rekao da je dr. Šreter likvidiran. Bio je veliki hrvatski domoljub, svjestan odgovornosti, ne samo za svoj grad, nego za sve Hrvatske građane, bez obzira na vjeru i narodnost. Sve je pokušao da ne dođe do rata, imao je viziju suživota u novoj i pravednoj Hrvatskoj. do sada je odlikovan spomenicom Domovinskog rata, ordenom Petra Zrinskog i Frane Krste Frankopana, dobio je nagradu grada Lipika za životno djelo, odlukom predsjednika RH dodijeljen mu je čin pukovnika Oružanih snaga RH, posmrtnost toga podržavamo proglašenje nacionalnog dana mirotvorstva uz predložene amandmane koje je podnijela Vlada RH, a svoje izlaganje u ime kluba HDZ-a završila bih citatom iz Biblije: „Blago mirotvorcima, oni će se sinovima Božjim zvati, blago progonjenima zbog pravednosti, njihovo je Kraljevstvo nebesko.“ Hvala.
Hvala. Sada će u ime predlagatelja govoriti ponovno poštovani zastupnik Miro Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice Maksimčuk, znači mi ovdje što se tiče kluba HDZ-a očekujemo znači potporu. Vi ste govorili da dr. Šreter nije dovoljno poznat pa baš zbog toga i je ovaj prijedlog i ne vidimo niti jedan razlog da, da bude 18. kolovoza, da se datum taj umjesto 29. kolovoza prvo bi se o tome trebalo raspravljati, kada je posljednji put viđen, ali suglasan sam i u dobroj vjeri ovaj vaš prijedlog Vlade RH podržavam da datum mirotvorstva, dana mirotvorstva i dan sjećanje na dr. Ivana Šretera bude 18. kolovoza. Međutim, iz vašega govora, vi ste rekli da se vrlo malo spominje i vrlo malo je poznat. Da, pa upravo zbog toga mi ne možemo podržati na ovaj svoj prijedlog amandman Vlade RH da se skine ime dr. Ivana Šretera u prijedlogu. Znači Vlada RH traži, svojim amandmanom, jednim kojega prihvaćam da bude 18. kolovoza na dan zarobljavanja dr. Šretera a drugi ne mogu prihvatiti gdje se briše ime dr. Šretera u amandmanu, gdje se briše. Znači Vlada RH traži da se zove dan mirotvorstva. A prijedlog, ja kao predlagatelj čiji je motiv bio dr. Šreter, na koga ste se vi sada pozivali, je bio da bude dan mirotvorstva i dan sjećanja na dr. Ivana Šretera zbog svih mirotvoraca, kao najveći dužnosnik, čovjek koji je bio mirotvorac, čovjek kojemu je u Slobodnoj Dalmaciji, ponoviti ću kolegicu Strenju-Linić gdje mu je novinar Goran Babić tada napisao da mu je jedini lijek crna zemlja i zemljini humak. U njegovom mirotvorstvu on se je borio, njegovom mirotvorstvu na ovaj način su čovjeka terorizirali. Čovjek je mirotvorac, čovjek je pozivao svoje susjede Srbe svojom braćom, sestrama a vi ste dobro sve kazali ovdje osim jednoga, da Vlada traži u amandmanu brisanje imena dana sjećanja na dr. Ivana Šretera a on je motiv ovoga prijedloga. I sve što ste vi kazali od dr. Šreteru to je točno ali zbog čega ga brišete u amandmanu. Ja vjerujem da i ministar oko ovoga amandmana dvoji, vjerujem zbog toga što je on motiv, predstavnik mirotvorstva, najveći dužnosnik hrvatski tada, hrvatski, prvog predsjednika RH dr. Franje Tuđmana je bio Ivan Šreter u zapadnoj Slavoniji, promicatelj mirotvorstva, promicatelj svega što ste vi rekli, ne znamo mu za kosti. Međutim, 4 mjeseca, još se jednom zahvaljujem svim zastupnicima koji su potpisali, 4 mjeseca nisam dobio mišljenje. Sat vremena prije ove rasprave je došlo mišljenje Vlade, sat vremena. I smatram da mi kolege zastupnici ovaj put glasamo po savjesti a ne po naredbi Vlade i da ostane ime u ovome prijedlogu dan mirotvorstva i dan sjećanja na dr. Ivana Šretera, u ime svih onih mirotvoraca koji su bili u hrvatskoj povijesti i u budućnosti a to iskustvo prenositi našoj djeci da je bilo ljudi koji su bili mirotvorci, da je bilo ljudi koji su se suprotstavili velikosrpskoj agresiji na miran način, koji su svoje susjede koji su druge nacionalne manjine, vjeroispovijesti pozivali svojom braćom ali oni huškači koje dočekamo crvenim tepihom u RH može biti sramota i loš putokaz kako se vodi hrvatska politika. Dr. Ivan Šreter je simbol mira, mirotvorstva, humanizma, čovjek koji mora biti na pijedestalu, čovjek o kojem djeca moraju učiti od prvog razreda osnovne škole, kao čovjeku tolerancije, humanom čovjeku, čovjeku mira u najtežim trenucima dok su dizali crkve u zrak, dok su vjerska obilježja dizali, dok su zgrade, kuće, on je pozivao na mir. On je te ljude pozivao svojom braćom. Gdje je završio dr. Ivan Šreter? Ali najviše me boli zbog čega smeta ime u ovome prijedlogu dr. Ivana Šretera, evo, kao najvećeg dužnosnika, čovjeka na kojega se HDZ, prvog predsjednika RH i prvog predsjednika HDZ-a dr. Franje Tuđmana koji je imao ovlasti u zapadnoj Slavoniji. Bio je povjerenik, bio je šef kriznog štaba. I najveći dužnosnik u Domovinskom ratu koji je na ovaj način završio. Ne smijemo ga se stidjeti, jedno govoriti a drugo raditi je licemjerje. Podržimo dr. Šretera.
Hvala. Imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Nikole Grmoje.
Samo sam kolega Bulj želio upozoriti, nisam mogao replicirati kolegici, ona je pričala o tome kako je nažalost ime dr. Ivana Šretera malo poznato u hrvatskoj javnosti a vi upravo ovim prijedlogom idete ispraviti tu, ja bih rekao povijesnu nepravdu i da ovdje svi podržimo to da taj dan bude dan mirotvorstva i dan sjećanja na dr. Ivana Šretera upravo da se spominje njegovo ime i ovdje u Hrvatskom saboru a evo vidimo da Vlada to ne želi, ne znamo koji su razlozi toga, vidim da nije ugodno ni ministru Medvedu to braniti, da nije ugodno ni kolegici ovdje izlagati, pričati o doprinosima dr. Ivana Šretera o tome kako se čovjek u najtežim vremenima zalagao za mir, lako je sada držati ovakav govor ali u ta vremena dok vam netko diže crkve, kuće u zrak govoriti ovako to treba biti posebno velik čovjek. I onda da Vlada ne želi da se spominje ime tog čovjeka traži od vas da maknete iz svog prijedloga ime dr. Ivana Šretera to je nešto što je apsolutno nedopustivo.
Odgovor poštovanog zastupnika Bulja.
Kolega Grmoja bez obzira sve, prihvaćam sve što su kazale kolege do sada za govornicom ali ne mogu, da sam posljednji na svijetu, ovaj prijedlog skinuti, da sam posljednji čin, ne mogu skinuti ime dr. Ivana Šretera iz ovoga prijedloga koji mi je motiv bio i motiv je svim hrvatskim domoljubima, svim hrvatskim mirotvorcima, čovjekoljubima, on je motiv budućim generacijama, on mora biti opisan u udžbenicima kako se ponašamo prema bližnjem svome bez obzira na boju, rasu, vjeru, ne vidim niti jedan razlog zbog čega taj čovjek u ovome trenutku kad se briše, skida. Pa da mi je posljednji čin, ja to ne bi napravio. Posljednji čin u mom životu, ja kao predlagatelj ne mobu skinuti iz ovoga prijedloga ime dr. Ivana Šretera jer bi bio najveći licemjer koji se pojavio na političkoj sceni kad bi skinuo prijedlog na koji se svi pozivamo da zaslužuje dr. Ivan Šreter ime da se njegovo spominje, da je nepoznat i da gajimo budućim generacijama ulogu dr. Šretera kao mirotvorca.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Petra Škorića, izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Uvaženi kolega Bulj, evo prije svega zahvaljujem vam na ovoj inicijativi, ona je hvalevrijedna i tužno je i žalosno što nije došla ranije. Imamo i Dan hrvatskih branitelja pa se on ne zove po pojedinom velikanu koji je junački poginuo itd., nitko ne spori ulogu promicatelja mirotvorca dr. Šretera, nitko to ne dovodi u pitanje, kažem volio bi da je to bilo i ranije jer mi kao narod, kao država, imamo problem sa nedostatkom samopoštovanja, jedinstvo nacije u obilježavanju zahvalnosti prema ljudima koji su sudjelovali u stvaranju države se mjeri a vidimo da nemamo podjednak odnos. Ja podržavam i vraćanje na 18. kolovoza kad je zadnji put viđen. Možda je Vlada s ovim željela poslati poruku, 18. kolovoza je početak Balvan revolucije a znamo što je to simboliziralo i znamo i na ovaj način da ćemo odati počast svima koji su bili mirotvorci, koji su se suprotstavljali ratnim događajima i svemu što se događalo i na ovaj način praktički najbolje evociramo uspomene na i dr. Šretera i sve one koji su se borili protiv rata. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Mire Bulja.
Hvala lijepa. Kolega Škorić, suglasan sam sa datum da bude datum kad je, ja kao predlagatelj, prihvaćam objeručke jer smatram da je obrazloženje ok, bez obzira šta je posljednji put 29. kolovoza viđen, njegov kolega ga je vidio isprebijanoga, mučena i za njega se više trag svaki gubi ali naravno da to treba sve u postupku dokazati i očekivati da ćemo pronaći bar gdje se njegovi ostaci nalaze, da će oni koji su sudjelovali u tome to vrijeme da progovore i da se kaže. Međutim, ne mogu pristati na ovaj drugi amandman Vlade, da se ne spominje ime dr. Šretera a on je motiv kao mirotvorac ovoga prijedloga. I šteta je, slažem se s vama što do sada nije bio ovaj prijedloga i zbog toga očekujem od vas da glasamo po savjesti. Ne može sad jednom nakon 4 mj. Vlada kazati kad sam skupio potpise briši ime dr. Šretera. Pa suglasan sam s ovim prijedlogom datuma ali ne mogu da sam zadnji ovdje, kolega Škoriću, branitelj ste, ovdje su branitelji s desna i s lijeva, pa ne mogu jednostavno da se u ovome prijedlogu koji mi je motiv, da se ima mirotvorstvo, motiv mi je mirotvorac dr. Šreter za sve ostale kao najveći dužnosnik u to vrijeme koji je završio na ovaj način. Hvala.
Slijedeća replika je poštovane zastupnice Ljubice Maksimčuk.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi kolega Bulj, kada sam rekla da nije poznat, rekla sam široj hrvatskoj javnosti nije poznat dr. Šreter. Pakracu, pakračkoj dolini, naravno da je veoma poznat i cijeloj Slavoniji. No međutim, što želimo? Želimo ovom, vašim inicijativom koju bi ja evo pohvalila, koju sam pohvalila i u ovoj svojoj raspravi, želim odati priznanje njegovoj žrtvi a posebno njegovom zalaganju za mir. Svi se slažemo tko je bio dr. Ivan Šreter no međutim politizacija je najmanje što bi dr. Šreter želio u ovom času, znamo za čeg se on zalagao, zalagao se za mir, stoga najbitnije bi bilo da nađemo posmrtne ostatke, da ga sahranimo onako dostojanstveno kako zaslužuje on i mnogi hrvatski branitelji, mnogi hrvatski velikani. Ja se iskreno nadam da ćemo to uskoro i napraviti, evo hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Bulja.
Krenut ću od ovoga di ste rekli politizacija, nije mi namjera politizacija, namjera mi je ono što ste vi govorili u svom govoru, da se šira javnost, da buduće generacije, učenici, da znadu o mirotvorstvu u Hrvatskoj. A taj simbol mirotvorstva u Hrvatskoj je dr. Ivan Šreter. Ovo nije ni politizacija, ovo je prijedlog koji je došao kao od mene u skladu sa Poslovnikom, sa zakonom jer vidim da se te stvari zaboravljaju. To su pozitivne stvari u domovinskom ratu, pozitivne stvari na čovjekoljuba koji nije gledao ljude po vjeri, koji nije huškao, koji nije radio zločine nego čovjek koji je pozitivac, humanist, mirotvorac prije svega i zato i je dan mirotvorstva jer je čovjek bio mirotvorac. To je dokazano, to je vidljivo iz njegovih govora u tim najtežim vremena, lako je sad govoriti ovdje nama, lako, i prepričavat njegove govore, međutim on je to govorio u trenutku kad je sve gorilo, kad su tenkovi bili na ulicama, kad su ljudi ginuli, gubili glave. On je išao među srpsko stanovništvo i uvjeravao ih da ne idu u rat, da mogu mirno riješiti, da mogu zajedno stvarati bolju, pravedniju RH.
Hvala lijepa. Sada ćemo ići na slijedeći klub zastupnika a to je onaj SDP-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Predrag Matić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Evo nekoliko dana prije ove točke dnevnog reda, razmišljao sam o ovome prijedlogu i na kraju kada je stigao prijedlog hrvatske Vlade vezano uz ovu temu, iznenadio sam se da nam se to poklapa. Najprije želim reći da pohvaljujem inicijativu, pohvaljujem fenomenalno obrazložene koje išlo uz ovaj zakon, međutim vjerujte mi, Miro, ti si ostvario u ovom djelu i moć si ostvario ovim i pobjedu jer si rekao kolega Škorić, svima treba biti na sramotu da se 27 g. toga nitko nije sjetio. A zašto ne bi podržali? Nismo protiv nego ne bi podržali da se taj dan mirotvorstva zove po jednoj osobi reći ću vam iz jednog osobnog primjera a evo, vjerujem da se i ministar s tim susreće svakodnevno, dakle a i sam znaš. Dakle kad mene pitaju recimo tko je u Vukovaru bio najveći junak, ja onako kao iz rukava istresem blago Zadru Marko Babić, Siniša Glavašević. Međutim s pravom dođu mi roditelji, prijatelji, članovi obitelji i kažu šta je sa braćom Šoljić, šta je sa braćom Živković, šta je sa Jastrebovima, Sokolima, Poljakom i Đerekom? I stvarno tu čovjek ne može reći šta je s Andrijom Marićem, to su ljudi u istoj klasi, u istoj kategoriji kao i ovi prije nabrojani, ali ne možeš sve nabrojati, ne možeš sve reći. Kaže mirotvorac, kakva je to ustvari divna riječ, tvori je dvije riječi mir i tvorac, znači onaj koji radi mir, koji pravi mir i stvarno dali ste si truda i ovo obrazloženje oko uloge, oko djela dr. Ivana Šretera je stvarno fenomenalno. Tko su oni koji su protiv mirotvoraca? Dakle na početku rata to su bile dvije kategorije ljudi, političke fukare i oni koji su bili kako kaže naš kolega Anto Kovačević drpislavi kojima je bila u interesu lova. Znači to su ti tzv. tvorničari prije rata, klošari nikogovići, a sada su … [[Govornik se ne razumije.]] i takvi ljudi. Znači njima su mirotvorci smetali i po meni su mirotvorci oni ljudi koji najviše stradaju pored civilnih žrtava kao najvećim stradalnicima rata, najviše stradaju. Oni ne odgovaraju nikome, ekstremistima ni s jedne, ni s druge strane. Onaj koji pravi mir sprječava biznis. Mogli bi reći da su i vojnici, hrvatski branitelji su mirotvorci, samo u jednom drugom kontekstu i smislu riječi i danas nije o njima tema. Zašto sam htio reći nekoliko riječi zašto ne vezati uz jedno ime? Jer evo, to me iskustvo naučilo, kao što sam ovo nabrojao. Treba inače između toga reći da inače postoji dan mirovnih inicijativa koje je organizirala udruga žene u Domovinskom ratu i koji se obilježava već nekoliko godina 18. siječnja, međutim to je inicijativa udruga, a za ovako važne stvari država bi trebala ipak voditi glavnu riječ, udruge su udruge, ali država je iznad svega. Evo zašto ne to jedno ime? Jer kažem, kao što sam vam nabrojao kod ovih Vukovarskih branitelja, tako bi bilo i tu. Dakle nekoliko imena koja su meni pala na pamet kroz ove dane kad sam razmišljao o mirotvorcima. Dr. Ivan Šreter, o tome je već puno rečeno pa neću sada vam oduzimati vrijeme, ali Josip Rajhl Kier, simbol mirotvorca išao je u … [[Govornik se ne razumije.]] smirivat pobunjene Srbe i onda apsurd ubiše ga Hrvati na tom putu jer im nije odgovaralo da se to dogodi. Vlado Gotovac koji je održao govor, koji je najbolji politički govor, najbolji govor koji se mogao čuti u povijesti Hrvatske države, Živko Juzmašić pokojni, heroj sutjeske Neretve, general Hrvatske vojske iz Domovinskog rata koji, za one koji slabije znaju, dakle dolje prostor ispod Karlovca prema rijeci gdje je Hrvatska najtanja, tamo je zahvaljujući njemu, zahvaljujući Siniši … [[Govornik se ne razumije.]] su organizirani mješoviti odbori u kojima su Srbi birali Hrvate kojima vjeruju, a Hrvate Srbi kojima vjeruju i tamo da gotovo, uz neke manje incidente, nije metak ispaljen. A da se Hrvatska zagušila tamo ispod Karlovca vjerujte ne bi bilo ni legendarne obrane Zadra, ni rujanskog rata u Šibeniku, ni obrane Dubrovnika jer jednostavno do toga više hrv. vojnici ne bi mogli niti doći. Zatim pokojni kardinal Franjo Kuharić koji, kako kaže pjesma TBF-a, ali on je bio onaj suprotni, nije blagoslovio puške. Mali, mogu reći mali jer je puno mlađi od mene Marijan Gubina, dječak iz Dalja koji je svjedočio osobno silovanju i ubojstvu više od pola svoje obitelji, a danas je jedan od najvećih promotora mira, nenasilja i suživota na ovom prostoru. Simo Rajić, bio nam je tu kolega, bio je podpredsjednik Sabora koji je želio smirivati situaciju pa je na kraju prošao kako? Odbacili ga i Hrvati i Srbi, nije bio dobar nikome. Slobodan Budak, predstavnik onog izvornog HHO-a, ne ovog Mamićevog HHO-a, isto tako zaboravljeni i bačen u povijest. Možemo spomenuti i Milana Levara koji je podmuklo ubijen samo zato jer nije želio zatajiti zločine koji su nažalost i s naše strane činjeni. Zatim želio bih istaknuti neke udruge koje su imale puno istaknutih pojedinaca kao što su Bedem ljubavi, Hrvatska pozadinska fronta, Apel. Moramo spomenuti i strance mirotvorce dr. Alojz Mok, austrijski ministar vanjskih poslova koji je želio poslat mirovne trupe u Hrvatsku, tko zna, da su ga poslušali možda rata ne bi ni bilo. Zatim europski promatrači koje su Srbi srušili kod Varaždina, koji su izginili u želji da doprinesu miru na našem području. A moramo biti korektni i spomenuti neke ljude s one strane granice koji su teško prolazili ratno vrijeme u Hrvatskoj poput Nataše Kandić, za koju čujem da je kandidatkinja i za Nobelovu nagradu, Sonja Biserko udruga Žene u crnom. Zbog toga Miro i kolege iz Mosta, nemojte shvatiti ovo kao politički poraz ili nešto, dapače. Uspjeli ste postići nešto, a Vlada je, vjerujem i nešto u ovim argumentima koje sam i ja iznio da je i Vlada se rukovodila tim argumentima, dakle dr. Ivan Šreter je vjerojatno najistaknutiji, ali mnogi drugi se neće složit, tu je Rajhl Kier, tu je ovi svi koje sam ja nabrojao. Međutim ako Vlada predlaže da taj dan 18. kolovoza bude taj dan, a on je vezan upravo za dr. Ivana Šretera i dan njegovog zatočenja, zašto to ne bi bio dan, evo ja sam čak i stavio možda godina mirotvorstva, ali ako se proglasi taj dan mirotvoraca, mi možemo na taj dan spomenuti sve ili većinu ovih ljudi koji su mirotvorci, govoriti o njima, govoriti o njihovim djelima jer u konačnici ako im mi ne odamo počast ostaje ovo što mi je kolegica Maksimčuk ukrala, to sam isto prije tri dana zapisao, prekrasno sveto evanđelje po Mateju koje jedina utjeha i nagrada ustvari mirotvorcima ostaje ta da blago mirotvorcima, njihovo je kraljevstvo nebesko i oni će se sinovima Božjim zvati. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Sad ćemo preći na pojedinačnu, molim? … [[Upadica se ne čuje.]] A ne možete u zadnji čas, mislim trebali ste najavit. Dobro, ajde. Izvolite.
Hvala lijepo.
A nije još ni počeo govoriti.
Ozbiljna je tema i govorimo o ljudima koje ste napominjali, koji zaslužuju pijedestal i koji zaslužuju da se spominju, da budu u udžbenicima, da se ti primjeri u budućnosti, današnja djeca na tim primjerima uče po svim ljudima koji su mirotvorci, humanisti, koji u teškim trenucima u biti pokazuju ono nadljudsko. Ovaj moj prijedlog nije omalovažio, vi ste spominjali malo prije u vašem Vukovaru, kad spominjete tko je najveći heroj, vi nabrojite 3-4 čovjeka, kasnije se sjetite još njih stotinu. Međutim, ja ću opet ponoviti, ne umanjujući značaj ničiji, baš motiv mirotvorstva i ovoga dana mirotvorstva koji u Hrvatskoj ne postoji, a brojni ti ljudi su bili mirotvorci, a najistaknutiji, najveći dužnosnik, čovjek koji je opraštao, čovjek koji u Jugoslaviji, gdje su mu pisali da je jedino crna zemlja za njega lijek, čovjek koji je zatvaran što je nekome napisao umirovljeni časnik, ne umirovljeni oficir, ali je opraštao. To je čovjek koji je bio zatočen u režimu komunističkom, nije mrzio, nije se osvećivao, nego u najtežim trenucima kad je gorila Hrvatska kao u vas Vukovar, u mene u Sinju, Vrlici, nebitno. On je u tome trenutku narod hrvatski pozivao na mir, srpski svojom braćom. On je odlazio među te ljude očekujući da će oni odgovoriti na isti način. Al on je bio najveći dužnosnik, najveći dužnosnik RH koji je na ovaj način stradao i on je simbol, ne umanjujući druge, dapače. Svi ti ljudi trebaju biti u udžbenicima. Ima ih na prostorima RH brojni ljudi koji su humanisti, mirotvorci, koji su željeli mir i s jedne i s druge strane, to je istina. Nije sve ni crno ni bijelo, ali Ivan Šreter, doktor, je u ovome trenutku simbol. On je vrlo malo prepoznatljiv u široj javnosti. U posljednje vrijeme se često spominje. Zbog čega je Vlada, vi imate vaš stav i ja se ne mogu složit s vašim stavom da u Hrvatskoj ne moraju biti imena simboli toga vremena, a ne podcjenjujući druge, ja mislim da ovaj datum baš kad odredimo mirotvorstvo dr. Ivan Šreter će u biti povući sve te mirotvorce i da će se spominjati. Jer da nismo raspravljali i ovoj temi, vi isto ne bi spomenuli brojne, ne bi imali prigodu na ovaj način. Znači, otvorit će se prostor svima onima koji su zaslužni i koji su se borili za mir, koji su dali svoj život za mir, da ih se spominje i da ih se ne zaboravi. Ali to je zbog budućih generacija, da se više nikad ne dogode zločini kao što su bili u Domovinskom ratu kao u svakome ratu. Prema tome, brojni ljudi su pomogli Hrvatskoj, nabrajali Aloisa Mocka, Papa Ivan Pavao, brojni su pomagali Hrvatskoj. Međutim, ali dr. Šreter je bio šef, hrvatski dužnosnik i on je pomogao, on je bio mirotvorac. Pazite, to je čovjek koji kad se diže sve u zrak, kuće, vjerski objekti, crkva, on poziva ljude koji su se pobunili svojom braćom. Maknite čet.., niste vi problem nama kao Srbi, maknite četničke simbole. Mi na vas ne idemo ustaškim simbolima. I zato me čudi. To je bio glavni čovjek za zapadnu Slavoniju, čovjek koji je opraštao, ali je tražio mir. On je zahtijevao na miru. Za njegove kosti se ne zna ni dan danas i smatram da dan mirotvorstva bude i dan sjećanja na dr. Ivana Šretera i sve ostale. Znači i svi ostali ovdje ulaze. Ali on je simbol, on je ikona, on je onaj svjetionik koji je bio na najvećim dužnostima, a koji je vjerovao u mir. A oni kokošari koji su pljačkali RH, njih nije briga ni onda, ni danas za mir ni mirotvorstvo. Njima odgovara rat, zato onda kao štakori isplivaju i pljačkaju Hrvatsku, a mir im odgovara jer taj kapital ovaj, manipuliraju i medijima i javnosti i političkim strankama ili kupuju, nebitno sad o kojima govorim. Znači, prema tome ovdje se radi o jednom čovjeku koji je bio najveći državni dužnosnik, koji je opraštao onima koji su ga progonili, koji je pozivao svoje neprijatelje svojom braćom jer je vjerovao da se može mirno riješiti i da može biti suživot i smatram da ovaj čovjek kome se za kosti ne znaju, za njegove posmrtne ostatke zaslužuje da bude dan mirotvorstva i da bude dan sjećanja na dr. Ivana Šretera. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo nekoliko replika. Poštovani zastupnik Marko Sladoljev je prvi.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa poštovani kolega Bulj, reći ću zašto su važni simboli iz perspektive učitelja. Dakle, vi danas nakon 8. razreda pitate djecu poslije osmaša, koji su heroji Domovinskog rata, na žalost ne znaju ih nabrojiti. Dakle, želim reći da su simboli, imena bitna. Kao što Vukovar simbol obrane u Domovinskom ratu iako su drugi gradovi stradali, Vukovar je simbol. Dakle, ljudi moraju imati neki simbol na koji će se oni pozvati. Tako i dr. Šreter. To ne umanjuje dakle značaj drugih ljudi, vjerujem da i njihove obitelji i oni da bi se složili s ovim imenom.
Odgovor poštovanog zastupnika Bulja.
Suglasan sam s vama. Ja sam ponosan, recimo predložio sam kao gradski vijećnik, pomenuo je kolega Matić malo prije Poljaka Sokola, ja sam predložio da se jedno sportsko, teren jedan zove po Andriji ... [[Govornik se ne razumije.]] i Ivici Poljaku Sokolu sinjanima, koji su iz Sinja otišli braniti Vukovar. I tu su djeca ponosna jer je Vukovar simbol. Vodotoranj, ja sam planiram isto da u središte novog kružnog toka gdje je Alka bude unutra vodotoranj jer je Vukovar simbol Domovinskog rata, otpora, a svagdje je bio i Gospić i Sinj i Dubrovnik, ali simbol je Vukovar. Vukovar je žrtva. Vukovar je onaj koji je zaustavio neprijatelja. Vukovar je onaj koji je omogućio cijeloj RH da stekne mogućnost da se obrani. Tako je dr. Ivan Šreter, mirotvorac, simbol, kao što je Vukovar simbol. Kao što je Vukovar simbol Domovinskog rata, tako je simbol mirotvorstva, mira, čovjekoljublja, domoljublja, tolerancije, humanizmaje dr. Ivan Šreter. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Predraga Matića.
Hvala lijepo. Dakle, dragi Miro ja sam si dugo dvoumio, što podržati, na koji način se ovdje postaviti, međutim, iskustvo me je naučilo i spominjao si ljude. Dakle, vjeruj mi, Blago Zadro je po meni, a vjerujem i po svima, prvo ime Domovinskog rata i ova moja malenkost se jako puno zalagao i mnoge sada se škole i ulice zovu po njemu. Doživio sam, neću reži neugodnosti, ali primjedbe ljudi, zašto blago, šta blago, a di su naša djeca, šta mi … [[Govornik se ne razumije.]] dakle doživljava se, mi smo danas toliko lijepih riječi rekli o doktoru Šreteru, da se bojim da će kasnije to izazvati animuzet. Pitaj, ne znam, treba birati osjećanje. Dakle, tu bi odmah bio uz njega, Josip Rajhokir i tu je tako teško. Ja mislim da si postignuo na stranu ovo što vlada nije 4 mj. odgovorila i to, to je jedan drugi dio, može se kritizirati, ali uspio si, napravio si nešto što se 27 g. nije napravilo, a bojim se da ne izazove aminuzitet forsiranja ni jednog imena. To iz iskustva mogu reći. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Bulja.
Kao hrvatski branitelj, kao ministar znate, kako je odnos prema onima za kojima se ne zna za kosti. Ne samo što je bio mirotvorac, tom čovjeku se još ne zna ni za kosti. A jel je zastupao, čuli ste evo, i moja kolegica i kolegica iz HDZ-a su ovdje njegove govore su na ovoj govornice, da se naježite. Prema tome, to je bio mirotvorac, kojemu se ne zna za kosti. Najveći hrvatski dužnosti u tome vremenu, kojega je imenovala hrvatska Vlada ili predsjednik Franjo Tuđman, da to područje, koje pozivamo na mir, ne zna mu se za kosti. Njegova nagrada mu je u ovome trenutku, da ne zna mu se za kosti. Možemo citirati evanđelje, ali ja vjerujem da naša djeca, moraju učiti o mirotvorstvu, o doktoru Ivanu Šreteru i svima koje ste vi nabrojili, ali doktor Ivan Šreter je kao Vukovar simbol Domovinskog rata. Dakle, doktor Ivan Šreter simbol mirotvorstva u Domovinskom ratu.
Hvala. Sljedeći je poštovani zastupnik Slaven Dobrović, izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega Bulj, mislim da ste jako dobro obrazložili zašto treba stajati ovdje ime doktora Ivana Šretera. Naime, osoba koja je u ono vrijeme, kada se sijala mržnja, kada su mnogi ljudi pod takvim djelovanjem pristali razmišljati, voditi se lošim mislima, djelovati loše, on je tada Srbe nazivao braćom i na tome je ustrajao, to je ponavljao i to je ustvari bilo izmicanje tla tim sijačima mržnje. Kamo sreće da je s druge strane bilo ljudi spremnih na takvo djelovanje. I dosita je sramotno i licemjerno, da se povodom ovog prijedloga, koji se evo, prihvaća ali izostavi ovo vrijedno i časno ime. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor kolege Bulja.
Tu smo suglasni kolega Dobrović, da čovjek kao Šreter, ma svi smo suglasni, ja … [[Govornik se ne razumije.]] niti jedne loše riječi, pa zato me i zamarala taj amandman Vlade RH, a nastranu ov 4 mj. 5 mj. što nije odgovorilo. Ako itko predstavlja mirotvorstvo, humanizam, a poglavito mirotvorstvo, to je doktora Ivan Šreter. I malo je široj javnosti poznato šta je kolegica ispred Kluba HDZ-a rekla. I smatram da baš uz dan mirotvorstva, a to je motiv mene, kao predlagatelja bio, da imamo dan mirotvorstva, čitajući o njemu, prateći, slušajući, proučavajući, razgovarajući sa svjedocima toga vremena, došao sam do zaključka da baš dan mirotvorstva bude spomenuto uz ime doktora Ivana Šretera. To je ideja i poanta ovoga prijedloga, inače se urušava sve. Hvala.
Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Steve Culeja.
Poštovani potpredsjedniče, kolega Bulj, hvale vrijedan potez, prijedlog, potpisao sam vam podršku i svakako sam za, ma u kojem obliku se to izglasalo. Eto, govorimo mi o doktoru Šreteru, govorimo mi o mirotvorcima, sa raznih strana. Nije doktor Šreter niti jedina žrtva, nije doktor Šreter niti jedini mirotvorac, svatko zna neku žrtvu i svatko zna nekog mirotvorca. Kolega bivši ministar Fred Matić je jako dobro rekao, poznavajući grupaciju u kojoj se kretao, da bi svatko volio da njegov prijatelj ima svoju ulicu, da on bude najveći heroj. Možda bi i ja moguće volio, recimo da 2.5. dan Borova Sela, ne bude akcija Borovo Sela, obilježavanje smrti 12 redarstvenika, možda bi ja u nekoj … [[Govornik se ne razumije.]] taštini želio da se to zove, po nekom meni blisko ime. No, neću ja o tome, ja ću vam govoriti, mi ćemo to utvrditi taj dan, ali dali ćemo ga sa … [[Govornik se ne razumije.]] i sa iskrenim sjećanjem se prisjećati i Šretera i svih mirotvoraca, jer svima vam je dobro poznato da sam u Hrvatskom saboru, znači već 5 puta upriličio izložbe, 2 sjećanja na 18.11. pad Vukovara, 3 sjećanja, akcija u Borovom Selu, smrt 12 redarstvenika gdje sam na zadnjoj izložbi, isto tako donio, u prirodnoj veličini sliku doktora Šretera i velečasnoga Borika iz Tovarnika. Namjerno sam te slike izložio, ne bih li pobudio malo sjećanja, malo poštovanja žrtve, ne samo 12 redarstvenika nego i svih drugih žrtava, pa i mirotvorca doktora Šretera. Međutim, na toj je izložbi, kao i na svim prijašnjima, jako malo zastupnika se odazvalo iz svih klubova, jako malo, to su pojedinci na prste dvije ruke se mogu izbrojati dakle koji su došli odati dužni pijetet, poštovanje, sjećanje na tu žrtvu. Ma čiju? Pa tako će vjerojatno moguće i biti kako nam vrijeme pokazuje, kakvo nas vrijeme i budućnost čeka i sa dr. Šreterom. Postoje oni koji su živi svjedoci toga vremena, koji će se sjećati na način kako tom priliči. U to vrijeme tmurno kada su vjetrovi rata dolazili sa istoka, postojali su lučonoše, svijeće u tmini kao dr. Šreter koji su zazivali mir i koje su se morale ugasiti jer ostraščenost je bila prevelika i već su odavno pale prve žrtve i krv je tražila krv. Davne osvete su se primicale danu svojega završetka tih priča. Već davnih dana je komšija svog susjeda i susjed komšiju pribilježio bez obzira na sve pozive. I kao što kaže naš kolega Fred Matić, razno razni lopovi, ratni profiteri, secikese su se okoristili u tome ratu. Kako sa hrvatske strane, tako i sa srpske strane. Ali nesporna činjenica kolega Matiću, da ste zaboravili na četnike koji su samo iz ideologije ubijali, koje nije bilo interesantno im nikakva materijalna korist, njihov nož je tražio samo hrvatsku krv na čelu sa njihovim predsjednicima. I njih treba spomenuti i reći tko su oni. Ali i ja i vi i kolega Bulj, idemo ka istome cilju samo iz različitih kutova i na tome cilju svi ćemo mi doći u nekom vremenu ali da li ćemo se složiti. Moj cilj je jedan sasvim drugačiji. Mene kao jednoj od mnogih žrtava uopće me ne zadovoljava da određeni dan jedan u godini, ja ću ga obilježiti možda sam, možda u grupi, s nikim ili s puno njih na primjereni način, mene brine druga stvar. Mi vječito zagovaramo i poštivamo kult žrtve a nikako da budemo kult pobjednika, da nakon Oluje slavimo Oluju a isto tako da pronađemo tko je mogući krivac u smrti dr. Šretera kao i svih žrtava. I ja idem iz svojeg kuta prema cilju i upravo stoga sam isto da bi se rasvijetlila smrt dr. Šretera i mnogih drugih, vjerojatno će i to potaknuti, sa određenom dokumentacijom, svjedočanstvima, pa da ćemo slaviti dr. Šretera onoga trenutka kada budemo našli njegove kosti i rasvijetlili njegovu sudbinu do kraja a u tome će nam morati mnogi pomoći ali na onaj način kako ja to tražim, putem pravde, ne putem bilo kakvih drugih motiva, neću iz insinuirati, izmišljati, nametati, nego čisto samo pravda, pravica za žrtvu i zbog živih. I zato ću krenuti čitati neke dokumente. Ovo su dokumenti istražitelja iz Gradiške, jednog vrloga inspektora, policijskoga koji je puno knjiga napisao o žrtvama Domovinskog rata, posebno Pakrac, Vučje i ostalo. Kaže dana 18. kolovoza '91. godine dr. Ivan Šreter nalazio se u dopodnevnim satima na razgovoru u Zagrebu kod Josipa Manulića zajedno sa novogradiškim predsjednikom općine i kriznog štaba Nova Gradiška Zdravkom Sokićem, zajedno su napustili Zagreb te se razišli kod Kutine. Zdravko Sokić je otišao prema Gradiški a dr. Šreter prema Pakracu. U mjestu Kukunjevac na postavljenoj srpskoj barikadi dočekan je i zarobljen. Sudionici otmice dr. Šretera su: Luka Pašić, Milan Lalić, Đuro Ličina, Stevo Pekeč, Pero Romić a sve po nalogu Branka Pavića pripadnika Službe državne bezbednosti Srbije zaduženog za područje zapadne Slavonije a koji se sada nalazi u Australiji u gradu Adelaidu. Pa ja ovim putem ukoliko i DORH, moguće, netko je budan prati, neka me pozove i upita mene da sa dokumentacijom i sa svjedocima možemo posvjedočiti i tome događanju. Podaci o srpskim logorima, zatočenicima na području Pakrac od 16. kolovoza, to su izvješća dakle sa ljudima koji su bitni, sa njihovim podacima a koji su toga dana učestvovali u navedenoj akciji. Nadalje, sredinom rujna '91. godine na inicijativu Ilije Sašića predsjednika SDSS-a zapadne Slavonije održan je tajni sastanak u selu Cikotskoj Reci kod Pakraca gdje gost bio Milorad Pupovac. Na sastanku su nazočili Veljko Đakula, predsjednik SDS-a Pakrac i organizator oružane pobune na pakračkom području. Branko Pavić djelatnik SDB Srbije zadužen za zapadnu Slavoniju, Veljko Vukelić, komandant teritorijalne obrane zapadne Slavonije, Jovo Vezmar, Čedo Gačeša zaposlenik policije, Nenad Vurdelja, Milan Petković i Milan Lončar. Znači to je pisala komanda od 18. korpusa. Znači oni su pedantno vodili bivša JNA, svu svoju dokumentaciju i oni o njoj govore. Nadalje, izvješće kaže ovako, točnije, iz knjige Slavka Degoricije, strana 166 knjiga „Nije bilo uzalud“, kaže ovako: Sada više nisam siguran jesu li prošla jedan ili dva dana, dolazi Pupovac, navodno iz Pakraca, njegove prve riječi su bile ti si obavio posao a ja za sada nisam. Pitam zašto, ne daju ga jer im treba kao liječnik, znaš kako je, oni nemaju doktora. Čim dobiju doktore puštaju Šretera. Nije od toga prošlo nekoliko dana, doznajem od predstavnika UNPROFORA da je dr. Šreter mrtav. U istom trenutku iz evidencije iz toga vremena vojna bojnica, sanitet SAO Krajina, zapadna Slavonije, bolnica Pupuk, Bučje ima po spisku 53 djelatnika bolnice od liječnika do sestara, do svih drugih. Ratna bolnica Psunj Brusnik, ambulanta Kraguj Pakrac ona ima 10 djelatnika i vojna bolnica Papov buć i isturena ambulanta Kusonje imaju 8 djelatnika, evidentno je da je dr. uvaženi zastupnik Pupovac u svojemu iskazu Slavku Degoriciji lagao, lagao je, sa kojom namjerom, iz kojih razloga? Možda od straha, možda iz nečeg drugog, ali je lagao. I iza toga stojim. Podržat ću prijedlog na onaj način kako sam govorio i kako sam promislio.
Hvala. Imamo jednu repliku, poštovanog zastupnika Petra Škorića.
Hvala lijepa. Pa evo poštovani kolega Culej, vi ste se dosta osvrnuli na ovaj dan pitanja, problematiziranja naziva ovog dana po imenu čovjeka koji je zbilja ostavio velikog traga i veliku žrtvu. Mislim da ne bi trebali oko toga toliko ni politizirati, ni raspravljati jer činjenica je da nakon usvajanja od Hrvatskog sabora u memoriji hrvatskog naroda da će ostati uspomena i da će se uvijek u sklopu obilježavanja ovog dana spominjati i evocirati uspomene i vezati ovaj dan uz dr. Šretera. Prema tome smatram da je dobro da se vratilo i 18. kolovoza kao datum kad je nestao i s time imamo i dvostruku simboliku, dakle opomena prema velikosrpskoj agresiji na Hrvatsku. Mi bi na sličan način trebali obilježavati primjerenije sve naše blagdane, a i prisjećati se svih žrtava koje su pale za Hrvatsku.
Odgovor, nema odgovora. Hvala. Sad će u ime predlagatelja ponovo govoriti poštovani zastupnik Miro Bulj.
Hvala lijepo. Evo tijekom ove rasprave, pa i posljednje kolega Culej je govorio o ulozi dr. Šretera, svoga viđenja, ali je činjenica, a i hvala kao podpredsjedniku, ali ja osobno kao predlagatelj i koji je motiviran, ne prijateljstvom, niti ikakvom bliskošću sa dr. Šreterom jer ja živim u Sinju, a dr. Šreter je daleko u to vrijeme živio, u istoj smo priči bili, ali na sasvim drugim mjestima, Hrvatska je država takva. Ovdje je moj motiv da Hrvatska ima dan mirotvorstva. I ja se ne mogu odreć ovoga djela dr. Ivana Šretera. Da, ja sam bio na vašim tribinama kolega Culej i meni je žao kad zahvaljujete svima, a bili smo ja i kolegica Ines šta su tu nazočni, Ines Strenja-Linić … [[Govornik se ne razumije.]] niste prozvali npr.? pa ne ujedamo mi i Ines Strenja-Linić je zapaženi branitelj kao liječnik 9. gardijske brigade, prije 111. pa 9. tako i drugi. Prema tome ovdje ne bi uzurpirao pravo, ni ja kao branitelj, ni vi, ovo je prijedlog, legalan, legitiman, dobro promišljen, dobro promišljen i predložio sam ga baš zbog dr. Ivana Šretera sam nazvao dan mirotvorstva jer u Hrvatskoj nema dana mirotvorstva. Mogu ga se svi odreći sada u ovome trenutku, ovoga imena djela, ali ja ne želim, niti mogu. Ne, ne želim, šta ne želim, nego jednostavno motiv ovoga prijedloga je bio dr. Ivan Šreter, vi ste išli na sve ove ljude koji su pomogli, koji je najveći dužnosnik u tom trenutku u zapadnoj Slavoniji, on je imenovan direktno od predsjednika republike tada vrhovnog zapovjednika dr. Franje Tuđmana. I on razmišlja drugačije, nego u brojnim sredinama, ne poziva na linč, ne poziva na ubojstvo, on poziva u tome trenutku na mir, na mir, da smo svi državljani RH i da možemo uz sve različitosti i druge poglede na stotine stvari zajedno živjeti. On Srbe poziva svojom braćom, nakon svega što su napravili. I on je motiv mirotvorstva, kao najveći dužnosnik. Čovjek kojemu se još ne zna za kosti, zbog čega Vlada daje ovaj amandman ja ne znam. Vjerojatno ima nekakav motiv opravdan, ali ja ga prihvatit ne mogu, niti ću ga se odreć jer je to motiv mene kao zastupnika u ovome slučaju koji je meni dao motivaciju da proglasimo dan mirotvorstva i da se sjećamo toga čovjeka. Prihvatio sam 18.8. kad je zarobljen, a ne kad je zadnji put viđen po svjedocima 29.8. je zadnji put viđen, njegov kolega ga je vidio isprebijana, izmučena i to je poanta priče. Ja nisam ovdje u istrazi, nismo mi ovdje u istrazi. Ovo je prijedlog da bude dan mirotvorstva. Ja ne znam koliko vama znači sad ruka od kolege Pupovca za većinu, ja u to ulazit neću. Ali činjenica da vi s pravom postavljate ta pitanja, ali činjenica da mi ne dobijamo odgovore. Ja mislim gospodo i kolege da je ovo preozbiljna tema, da je trebalo odavno o ovome govoriti, smatram da sam u razgovorima sa brojnim ljudima koji su poznavali dr. Šretera, prateći sve što se dalo iščitati, mislim da imamo hrvatskog mirotvorca koji bi trebao biti predstavnik svih mirotvoraca u budućnosti, a to je dr. Ivan Šreter. Nećemo se stiditi, vjerujte mi, uvijek će biti onih koji će govoriti ovako i onako, uvijek će oni koji će baciti kamen na nekoga biti, ali vjerujte mi, izučavajući, proučavajući kao zastupnik i kao čovjek vjerujte mi da dr. Ivan Šreter nećemo se crveniti ako ga proglasimo da se sjećamo na dan mirotvorstva, da se sjećamo dr. Ivana Šretera, kao i svih ostalih koji su zasluženi za mir i mirotvorstvo. I ovo nije politizacija, mi moramo nešto svojoj djeci, mi smo najveći dom koji donosi odluku, ovo je istina o Domovinskom ratu pa Ivan Šreter je istina, nije laž. Nije ovo kao što su pozvali Vučića u Hrvatsku da se ruga u Glini i da se crveni tapet pospe pa da govori da je srpska Glina, koji se nije ispričao, koji nije donio dokumente, možda ima dokumente o Šreteru. Ne, pred njega bacamo crveno cvijeće, tapete, a o dr. Ivanu Šreteru se mislimo koji je pozivao na mir, dok je ovaj pozivao na velike granice Srbije i na klanja, pokolje i zločine koje je napravljen, zaslugom takvih huškača kao što je Vučić. Hvala.
Imamo nekoliko opet replika, prva je poštovane zastupnice Marije Jelkovac.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Bulj, evo vrlo pažljivo sam pratila cijelu ovu raspravu oko ovog hvalevrijedne zaista inicijative i prijedloga i vaši argumenti, stoje i argumenti Vlade, stoje i ovdje argumenti koje iznio kolega Fred Matić, znate teško je sad vagat na čiju stranu kod argumenata vaga preteže. Ono što bih ja volila, volila bih da po ovom pitanju kada budemo odlučivali, bude zaista jedinstveni i da na ekranu bude sve zeleno, zato bih molila u tom cilju da vi kao predlagatelj, sjednete još jednom i sa ministrom i pokušate iznaći zajedničko rješenje, da usuglasite rješenje i da možemo zaista svi zajedno, jedinstveno odlučiti i poslati poruku našoj djeci, našim mladima da u ovakvim stvarima zaista mislimo svi jednako. Hvala.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Bulja.
Uvažena kolegice, hvala lijepa na ovako konstruktivnoj replici. Dapače, ja sam danas sjedio sa ministrom, … [[Govornik se ne razumije.]] svaki dan ako treba s njim i kolegom Matićem, i Culejom, sjest ćemo gdje god treba i nikakav problem razgovarati ali motiv ovoga prijedloga mirotvorca je bio baš dr. Šreter za sve ljude koje smo spominjali ovdje. On je motiv ovog prijedloga. Ovaj prijedlog nije došao, dan mirotvorstva iz ničega. Motiv je bio baš dr. Šreter. U zadnje se vrijeme se spominjao i on i u onim kontekstima priča i zbog toga sam prije 5, 6 mj. predložio, dva puta sam postavljao pitanje premijeru, nisam dobio nikad odgovor suvisao od premijer, uvijek je to bilo vjerojatno, zbog trenutno političke situacije. Ja ne bi želio pozivati ali potrebne su ruke određenih ljudi koji su svjedoci toga vremena, koji bi puno toga trebali reći o tom vremenu. Ja nemam nikakav problem sjesti s ministrom, ali u konačnici mi zastupnici odlučujemo. Ali samo da znate kolege zastupnici, motiv ovoga prijedloga je bio isključivo dr. Ivan Šreter da se zove dan mirotvorstva.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Steve Culeja.
Poštovani kolega, ni u kom slučaju, ničiji motiv nije zaštita bilo koga. Svi mi imamo isti cilj, samo su nam različiti putevi, to sam rekao. Kada spominjemo knjigu Slavka Degoricije, koja je ova knjiga iz saborske knjižnice, ja sam jedini i prvi čovjek koji je ovu knjigu uopće zatražio da je pročita od svih saborskih zastupnika a ova knjiga je ovdje jako dugo i dobio sam je na poklon. Na poklon u knjižnici Sabora sam je dobio jer sam je prvi zatražio. Zašto? Ne zato što volim Slavka Degoriciju nego što me upravo interesirala sudbina dr. Šretera i uloga gospodina zastupnika Pupovca. Upravo zato. Iz nijednog drugog razloga me to nije interesiralo. I stavljati bilo nas paralelno ili po vertikali u isti red, nije dobro.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Bulja.
Pa upravo tko me ne bi stavljao u politički kontekst ovaj prijedlog nit smo mi istražni organ. Ali je činjenica da knjigu koji spominjete od gospodina Degoricije, kolega Ines Strenja-Linić kao predsjednica odbora već ju ima dugo, mi smo ju skupa čitali, proučavali dugo vremena baš te stvari koje gospodin Degoricija spominje, u time vremenu, ovdje spominje sad većinskog zastupnika gospodina Pupovca. Činjenica je da o ovoj temi ne treba politizirati. Činjenica je da mi u ovom trenutku imamo jedan prijedlog, činjenica je da ste i vi zagovaratelj dr. Ivana Šretera, njegovoga lika, djela, života, domoljublja, čovjekoljublja i ne vidim niti jedan razlog u ovome amandmanu, ova jedan prihvaćen datum, da se izbriše ime, ne mogu jer to je motiv bio ovoga dana. Ne možete motiv izbrisat. Kako ćete izbrisat motiv? A ovim amandmanom se briše motiv. Prihvaćam sve i razgovarat ću ali ime da se skine, to jednostavno nema smisla, hvala.
slijedeća replika je poštovanog zastupnika Predraga Matića.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Dakle, svi smo mi ovdje danas suglasni što kaže kolegica Jelkovac, svi smo suglasni, ovdje se samo radi ajmo reći ad o tehničkom detalju a mislim da je pokojni, moram reći pokojni, je li, jer nije pronađen, dr. Šreter je danas još jednom pobijedio jer upravo Miro, ako je on bio motiv i povod, on je još jedanput pokazao svojim mirotvorstvom da radi na tome. Ja nisam nikad mislio da ću biti vladin odvjetnik u ovom slučaju ali bliži sam ovom prijedlogu jer mislim da je ovaj datum koji direktno vezuje uz dr. Šretera, da je to taj kompromisni trenutak jer kažem, ono što sam govorio u svom govoru, izlaganju, spominjanjem jednog imena, dobivaš animozitet jer dr. Šreter primjerice sigurno nije zaslužio da netko u Osijeku kaže a npr. Reihl-Kir, pa ne znam kardinal Kuharić, pa znači tu smo blizu, možda još malo da se usuglasimo, to je to. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Bulja.
Suglasni smo svi, nitko nije rekao ružne riječi o dr. Šreteru. Ali zasigurno kolege zastupnici, ako mi izglasamo dr. Ivana Šretera da bude dan mirotvorstva i sjećanja na dr. Ivana Šretera, na ovaj datum 18.8., tim smo u biti dali značaj svim mirotvorcima. I ovaj datum koji sam ja predložio, 29. kolovoza 1991., da se u taj dan, i tad dan ima isto, ali zadnji put je viđen prema svjedocima, isprebijan, ali pristajem na ovaj datum, ovaj amandman. Znači ja nemam problem pristat na datum i amandman Vlade ali imam problem s tim da netko 4 mj. ne da mišljenje i sad kad nije dalo mišljenje, zadnji sat prije ove odluke kaže brišite ime dr. Ivana Šretera koji je motiv. Uglavnom, dr. Šreter je pobjednik i on će biti pobjednik i dok budem mogao, ja ću govoriti pozitivno o dr. Šreteru. Hvala.
Hvala. Slijedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Franje Lucića.
Hvala lijepo gospodine podpredsjedniče, poštovani gospodine ministre. Evo ja sam zadnji koji se prijavio za pojedinačnu raspravu i bilo mi je i zadovoljstvo slušat kolege i kolegice koji su raspravljali, ali obzirom da dolazim evo iz požeško-slavonske županije, a grad Pakrac je upravo u požeško-slavonskoj županiji i ne znam koliko puta sam bio na obilježavanju razno raznih događanja, između ostalog niti na jednom obilježavanju nije bilo, a da se nije spomenulo ime dr. Ivana Šretera. Pakrac je grad heroj, Pakrac je grad gdje je započeo Domovinski rat 1.3.1991. godine, a dr. Ivan Šreter je upravo obilježio svoje djelovanje, prije svega kao jedan miroljubiv čovjek u djelatnosti koju je odabrao, a to je liječnički poziv, no istovremeno kada je u svojoj mladosti kao srednjoškolac već iskazivao određena razumijevanja i prednjačio u odnosu prema svojim kolegama po pitanju drugih aktivnosti, isticao se. Ali dr. Šreter se baš isticao kada je to bilo najpotrebnije, kada je osjetio da u RH stanje nije dobro i gdje je već predvidio svojim razmišljanjima, kada možda to drugi nisu predvidjeli, da bi ne samo u gradu Pakracu, nego i u RH moglo doći do krvavih sukoba, a temeljem apetita srbočetnika koji su bili nadomak samoga grada Pakraca, a i sam grad Pakrac je imao nekolicinu ljudi preko 50% , mislim čak i preko 60% je bilo upravo drugih nacionalnosti, pogotovo srpske nacionalnosti koja je temeljem onih savjeta koje su dobivali iz Srbije činili nešto što za Hrvatsku nije bilo dobro, gdje su počeli vršit određene pritiske prema ljudima unutar Pakraca i dr. Šreter je upravo bio mirotvorac. On je u svojoj viziji već prepoznao tu težinu koja može nastat i gdje bi mogli izbit određeni sukobi. Upravo u svojim nastojanjima kao predsjednik općinskog odbora HDZ-a govorio kako trebamo sve učinit da ne dođe do najgoreg, da ne dođe do rata. Svi njegovi istupi koji su bili na području grada Pakraca i okolnih mjesta su upravo vodili u tome smjeru, u smjeru pomirbe, u smjeru dobročinstva i upravo je plijenio svojim govorima i puno puta sam slušao njegov govor u to vrijeme u kojem je zabilježena ta mirotvornost u kojem je dr. Šreter bio predvodnik pomirbene i politike i novonastale situacije. Međutim, poštovane kolegice i kolege, svi znamo da je sa druge strane oni koji nisu željeli Hrvatsku, oni koji nisu željeli suradnju, oni koji su željeli veliku Srbiju izvršili su agresiju 1.3.1991. godine na policijsku postaju grada Pakraca. Dr. Šreter, o kojem je danas riječ i o kojemu se ovdje govori, ja isto želim govorit sa ponosom, želim govoriti srcem i kao što sam uvijek govorio kada sam dolazio u grad Pakrac, njegovo ime je, kao što sam rekao, bilo nezaobilazno. Međutim želim napomenut, ali da se nitko ne uvrijedi, ova rasprava nije potrebna ako će ići u nekom političkom smislu, ako će ići u nekom smislu pridobivanja određenih političkih bodova, to nije dobro. Dr. Šreter da je danas živ, nikada ne bi htio da se na taj način o njemu razgovara, zašto? Zato što je bio skroman čovjek, zato što je njegov doprinos za Hrvatsku bio iz srca, on nikada nije želio da mu netko tepa, nije želio da mu na bilo koji način netko pridonosi zbog njegove političke aktivnosti da bi napredovao, bilo kakav sadržaj u pisanom ili u izričaju. Zato danas govorimo o čovjeku koji zaslužuje, koji je doista heroj, koji je na ovakav svirep i mučki način nestao između nas, između svojih branitelja s kojima je do jučer kovao plan kako i na koji način zadržat opstojnost RH, no i sam je vidio da to nije moguće. Ti isti ljudi koji su pik imali na njega kao predsjednika općinskog odbora HDZ-a su upravo svojim pokazateljima i načinima kako i na koji način su to učinili, na jedan mučki način, postavivši barikade, da bi samo njega zaustavili i da bi ga odveli u nepoznatom smjeru. Da poštovani prijatelji, to su napravili dr. Ivanu Šreteru. Za kojega njegova obitelj danas nema saznanja gdje je, da li je živ, daj Bože da je, no svi vjerujemo da to nije istina. Jer su ga upravo, kao što je i kolega govorio, mučili i prebili na jedan način da je vrlo za malo vjerovat da nakon ovoliko godina može biti živ. Da, to su učinili ti svirepi ljudi, a možda danas i netko zna za to kada je i na koji način je ubijen, a ne želi o tome govorit. U gradu Pakracu njegova obitelj, svi njegovi prijatelji, suborci, dragovoljci Domovinskog rata govore o 18.8. datumu njegovog nestanka, nitko zapravo nema tvrdit bilo koji drugi datum jer nitko ne može potvrdit da je ubijen datuma toga i toga, a i oni koji možda znaju, ne žele to priznat i ne žele reć. Tuga je u srcima sviju nas, pogotovo njegovih suboraca, ali prije svega njegove obitelji s kojima sam bio ne znam koliko puta. Svi traže odgovor i jedini datum koji se spominje u Pakracu je 18.8. To je dan kada ga obilježavaju svi oni koji štuju njega, njegovo ime, koji se dolaze poklonit, koji žele zapalit svijeću, a to su prijatelji, suborci, branitelji i svi oni kojima dr. Ivan Šreter znači u životu. Stoga poštovani prijatelji, ja također smatram da ni pod koju cijenu ne smijemo politizirat o dr. Ivanu Šreteru. Jer on bi silno bio uvrijeđen kada bi to danas mogao čut i zato prihvatimo svi zajedno da je čovjek dr. Ivan Šreter jedan mirotvorac koji je to pokazivao već '90ih godina i koji se kao takav pokazao i za kojega svi to mogu potvrdit i da upravo datum kada je nestao 18.8. bude datum, njegov datum, nažalost sviju nas, njegove obitelji, datum kada su ga srbočetnička garda odvela, učinila mu najgore za njegovu obitelji, sa sigurnošću možemo tvrdit da su ga mučili, ali do dan danas nismo dobili odgovora da su ga sigurno i ubili jer nitko ne želi o tome pričat. Mi smo tužni zbog toga i zato i ovaj prijedlog, kada govorimo o datumu, kada govorimo o mirotvorstvu, poklonimo čovjeku dostojanstvo da ne politiziramo jer ponašajmo se prema njemu kakav je on bio prema drugima, a on je upravo u svojoj tematici, u svojim govorima prije samog napada na grad Pakrac upravo bio mirotvorac i bio je čovjek koji je cijenio i ne samo Hrvate, nego i Srbe, sve ljude druge nacionalnosti i stoga mu zahvalimo na tome što je upravo bio svojstven, a to je bio dr. Ivan Šreter. Hvala vam lijepo.
Sada će u ime predlagatelja završno govoriti poštovani zastupnik Miro Bulj, izvolite.
Hvala lijepo predsjedavajući, hvala lijepo ministre, kolegice i kolege, hvala vam lijepo na ovoj konstruktivnoj raspravi. Ja ću samo još jednom kazati da je moj motiv bio isključivo u kojega sam pronašao u liku i djelu pokojnoga dr. Ivana Šretera, velikog mirotvorca da Hrvatska ima dan mirotvorstva i dan sjećanja na dr. Ivana Šretera. Vlada je dala svoje mišljenje, tom mišljenju sam suglasan sa datumom 18.8., ja sam dao prijedlog 29.8. u mom prijedlogu. Iznimno sam ponosan što su bile konstruktivne rasprave i što smo se spominjali dr. Ivana Šretera nismo politizirali, niti je bila namjera politizacija. Ovo je bio motiv da u budućim, ta ljudskost koju je prenosio i čovjekoljublje dr. Ivan Šreter, da i mi prenesemo budućim generacijama, da se na taj dan mirotvorstva uvijek govori u školama, institucijama, ustanovama sjete se dr. Ivana Šretera i svih mirotvoraca, zaista on kao najveći državni dužnosnik u to vrijeme Domovinskoga rata, teških trenutaka je najveći državni dužnosnik koji je završio na ovaj način i još mu za kosti ne znamo, ni obitelj, ni suborci, ni bilo tko. Čovjek nije bio osvetoljubljiv, međutim čovjek kao koji je bio šef križnog štaba u to vrijeme u zapadnoj Slavoniji je pokazao jednu nadljudski humanizam, domoljublje, mirotvorstvo gdje se rađa to, to je jednostavno Bogom dato. Zbog toga, svi ste mi bili konstruktivni, sve vas prihvaćam, ali nikako ne mogu shvatiti što vam smeta dan mirotvorstva, prihvaćam 18. da bude 8. da se zove i dan sjećanja na dr. Šretera. Kao predlagatelja kojeg motiviram, žao mi je što to nije bilo prije dok ja nisam bio u Parlamentu, prije 20 godina što se nije pričalo, ali o tome nismo krivi ni ja, možda ni vi jer nije se na taj način promišljalo. Žao mi je ako politika, ako je ispolitiziran ovaj slučaj i ako bilo tko uvjetuje, ja ne znam, spominje se kolega Pupovac, on ovisi o većina o kolegi Pupovcu, ako se na taj način politiziralo da se briše ime, onda to nije dobro, to nije dobro jer smatram da dr. Šreter se ne smije politizirat. I moj nije bio prijedlog politiziranje, ni uloga u tome vremenu i gospodina Pupovca koji sad ovisi većina. Ja ne mogu dobiti taj odgovor, ali mi je mišljenje začuđujuće u tome smislu što 4 mjeseca, od 5. veljače ovaj prijedlog, svi smo se složili da prijedlog ima smisla, da je promišljen, da je konstruktivan na nekakav način, da vraćamo vrednote ljudskosti čovjekoljublja, domoljublja, mirotvorstva kroz lik i djelo dr. Šretera. Međutim činjenica da 4 mjeseca ne odgovoriti na ovaj jedan prijedlog, Vlada mišljenje nije dala, znači da to ipak ispolitizirano. Ja vjerujem da ćemo mi, saborski zastupnici, bilo HDZ-a, bilo MOST-a, nezavisnih, bilo SDP-a glasati po savjesti. A to je sve zbog budućih generacija da na liku i djelu dr. Ivana Šretera, najvećeg dužnosnika u Domovinskom ratu, koji je nestao, koji je bio logoraš, nestao, mirotvorcu da bude njegov spomen na dan mirotvorstva. I time dajemo priznanje svim mirotvorcima u RH. Kao što je simbol grad Vukovar, Domovinskog rata jedan od simbola, a brojni drugi su gradovi bili, također ogromne žrtve imali, ali je simbol Domovinskog rata Vukovar i otpora srbočetničkoj armadi. Tako je dr. Ivan Šreter simbol mirotvorstva, domoljublja, humanizma i nećemo se stiditi kolegice i kolege što je dr. Ivan Šreter bude se spominjao kao dan sjećanja, dan mirotvorstva i dan sjećanja na dr. Ivana Šretera. Vjerujte mi, nemojte pasti pod utjecaj politike, pod utjecaj ugrozbe bilo kakve vladajuće većine, ne zaslužuju to ti ljudi, ne zaslužuju njihovi grobovi, a ne znamo im za grobove. Dr. Ivan Šreter mora biti naš ponos. Nemojte pod izlikama licemjerstva, molim vas, sad ne bi ovo želio, ne bi ono želio. Mi smo parlament i mi smo oni koji vrednujemo i donosimo određene odluke iz toga vremena. To je licemjerje ako je u bilo kojem trenutku zbog većine skinuto ime dr. Ivana Šretera u ovome, u mišljenju Vlade. Ja ne vidim niti jedan drugi razlog. Znam da ne trebamo isto razmišljat, ali je činjenica četiri i pol mjeseca nagovoriti mišljenje na ovaj prijedlog. Svakodnevno vidimo sukobe između većine po tom pitanju. Ja ih neću komentirati. Sad odjednom vrlo lagana priča. Vjerujem da nije ispolitizirano, zaista vjerujem. Zaista vjerujem da će kolege zastupnici poglavito, ima dosta hrvatskih branitelja i od kolege ovamo Matića do sredine, evo vidimo tu kolegu Dobrovića, Ines, koji su ovdje među, vidimo brojne branitelje i braniteljice, da će glasat po savjesti, da neće biti utjecaja politike ni odnos većine-manjine. Ovo nije… Dr. Ivan Šretar je mirotvorstvo, nije pitanje većine i manjine u parlamentu. Jer po tome dr. Ivan Šreter je bio osnivač HDZ-a, dr. Ivan Šreter je bio barakaš, tu u baraci u HDZ-u, iz životopisa se vidi, bio je šef kriznog štaba, bio je… Prema tome, ovo nije pitanje politike ni pitanje SDP-a, ni pitanje HDZ-a ni MOST-a. Ovo je pitanje o čovjeku, humanistu, mirotvorcu. O čovjeku koji je svoj život položio vjerujući u mir, vjerujući u brata svoga koji je srpske nacionalnosti koji mu je minirao kuću, koji je minirao crkvu, vjerujući da će se mirno riješiti i da ima mjesta za sve. Vjerovao je da mi Hrvati ne možemo bez Srba ni oni bez nas. Da smo mi potrebni jedni drugima u Hrvatskoj. Zbog čega to ovdje u ovome trenutku neki klubovi nisu komentirali jer je on pozivao na dobar odnos sa Srbima. Zbog čega stranke koje su predstavljaju manjine nisu komentirale ovdje dr. Šretera koji je pozivao na mir sa Srbima i ostalim narodima, Mađarima, Talijanima, nebitno. To je sad pitanje svih pitanja. Uvaženi ministre, ispred Vlade ste dali mišljenje, došlo je mišljenje nažalost sat vremena prije, s datumom se slažem, o svemu drugome možemo razgovarati, ali da onaj motiv dr. Ivan Šreter, da se briše, a ne vidim jasne stavove zbog čega. Ipak je čovjek bio najveći dužnosnik, čovjek za kome se kosti ne zna, čovjek koji mora biti simbol, ponavljam, simbol mirotvorstva. Ne vidim niti jedan razlog da uz dan mirotvorstva ne bude i dan sjećanja na dr. Ivana Šretera. Ja se nadam i pozivam vas da ćemo to izglasati i da ćemo biti ponosni na to zbog budućih generacija koje će učiti o dr. Ivanu Šreteru i gdje će se stvarati klima mirotvorstva, zajedništva, tolerancije i razvoja RH na onome što je zastupao mirotvorac i časnik dr. Ivan Šreter. Hvala.
Hvala lijepo. Imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Predraga Matića. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Dakle, kolegice i kolege, uvijek govorim iskreno i iz srca. Tako sam govorio i danas i sve ono što sam rekao, stojim iza toga. Međutim, do samog kraja ove rasprave nisam znao, a još će se to potvrditi za neke stvari da li su točne ili ne. Dakle, svi koji me znaju, znaju da sam jako osjetljiv na nepravde i manipulacije. Ukoliko, a do glasovanja će se te stvari razbistriti, ukoliko dođem do saznanja da je rezultat ovog vladinog stava pritisak pojedinca i politička manipulacija, o čemu je upravo kolega Lucić govorio, da ne bude politikantstvo i politička manipulacija. Kolege iz MOST-a, SDP i ja osobno debelo ćemo razmisliti o svom stavu iako ovo sve što sam danas govorio, govorio sam najiskrenije, ali ukoliko se ovo potvrdi, promijenit ćemo stajalište. Hvala.
Hvala lijepa. Time bih zaključio raspravu, a glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Mi ćemo se ponovo vidjeti u srijedu, 27. lipnja u 9,30 sati i prva točka biti će Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o subvencioniranju stambenih kredita, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 362. Želim vam ugodne praznike, malo dulje, prošireni vikend. Doviđenja. SJEDNICA PREKINUTA U 14,55 SATI.
Prijedlog odluke o proglašenju nacionalnog dana mirotvorstva i dana sjećanja na dr. Ivana Šretera. Predlagatelj je zastupnik Miro Bulj, rasprava je zaključena. Amandmane je podnijela Vlada RH, molim predlagatelja zastupnika Miru Bulja da se očituje o podnesenim amandmanima. Imamo dva amandmana, pa bih molio kolegu Bulja da se očituje na prvi amandman.
Evo hvala lijepo, ja bi, dao sam prijedlog da imamo nacionalni dan mirotvorstva i dan sjećanja na dr. Ivana Šretera, Vlada daje amandman da se izbaci i dan sjećanja na dr. Ivana Šretera. Mene je i motivirao dr. Ivan Šreter, njegov životopis, njegovo mirotvorstvo, njegovo pozivanje na mir i kao žrtva totalitarnih režima komunističkog, a kao i čovjek kad je bio rat već počeo, pozivao je Srbe na mir i iz toga razloga ja ne mogu u ovome trenutku, onaj moj motiv kao predlagatelja a to je dr. Ivan Šreter, osobu koja je najviši dužnosnik ovoga ranga, za koje još ne znam kosti, vjerojatno spominje gospodina … [[Govornik se ne razumije.]] našeg kolege zastupnika, da bi mogli znati gdje se nalazi čovjek i o čemu se radi, ali to je mirotvorac, to je hrvatski Gandhi, to je mirotvorac i časnik, o njemu je nedavno i dokumentarni film snimljen. Ja Vlade ne mogu razumjeti, čovjek koji je bio šef kriznog stožera za Slavoniju, čovjek koji je u Pakracu vodio Hrvatski narod i srpski narod na pomirbi kada je seminirala Crkva, kad je seminirala domove hrvatske, čovjek je pozivao na mir, prozivao je Srbe i tada svojom braćom i zato očekujem od nacionalnih manjina da prihvate ovaj prijedlog da dr. Ivan Šreter jer je bio mirotvorac, on je hrvatski Gandhi. I zbog toga mi je pala ideja kao predlagatelju da bude dan mirotvorstva i dan sjećanja na dr. Ivana Šretera. Ja bi vas zamolio kolege zastupnici, poglavito iz većine, nemojte glasati protiv dr. Ivana Šretera, nemojte biti ispolitizirani, uvjetovano od koalicijskih partnera da ne glasate. Ja ne prihvaćam ovaj amandman i tražim da se zove u punom nazivu nacionalni dan mirotvorstva i dan sjećanja na dr. Ivana Šretera. Znači amandman Vlade RH o brisanju dr. Šretera ne prihvaćam.
Hvala. Ja vas sad molim o tome će se očitovati predlagatelj, a to je Vlada RH. U ime Vlade, molio bi sad državnog tajnika u Ministarstvu hrvatskih branitelja, poštovanog Ivana Vukića, izvolite.
Vlada ostaje pri ovom amandmanu i tražit će glasovanje. Obrazloženje amandman je ovim amandmanom predlaže se proglašenje nacionalnog dana mirotvorstva, naime u stvaranju samostalne i suvremene Hrvatske kao i obrani u Domovinskom ratu, svoj doprinos su dali brojni pojedinci, hrvatski branitelji kao i cijeli hrvatski narod s toga bi u određivanju posebnih spomendana i dana sjećanja samo iznimno moglo biti primjereno izravno isticati jednu osobu.
Dajem sada na glasovanje amandman broj 1 koji je predložila Vlada a koji predlagatelj ne prihvaća. Utvrđujem da je većinom glasova, 73 za, 8 suzdržanih i 9 protiv, prihvaćen amandman kako ga je predložila Vlada RH. Idemo sada na amandman broj dva. Izvolite, kolega Bulj.
Vlada predlaže da se dan 18. kolovoza proglasi danom nacionalnim danom mirotvorstva i opet briše ovaj dio drugi i dan sjećanja na dr. Ivana Šretera. Na mirotvorca kojega ne smijemo zaboraviti, ne smijemo ga se odreći zbog političkih kalkulacija. On je najveći dužnosnik, ovdje se nitko ne ponižava, ovdje se nitko ne zaboravlja, dapače, to je isto kao što je Vukovar simbol Domovinskog rata, tako je dr. Ivan Šreter mirotvorac, hrvatski Gandhi koji simbolizira sve mirotvorce i žalosti me što ste prihvatili kolege zastupnici iz HDZ-a, da se briše iz ovoga prijedloga, i što do sada već niste predložili dr. Ivan Šreter u ime svih mirotvoraca na ovome području. Mi se ne trebamo stidjeti svojih mirotvoraca a poglavito dr. Ivana Šretera, to je najveći dužnosnik kojemu se dogodilo da se ne zna gdje, on je i nestali branitelj, on je čovjek koji je vodio krizni stožer, on je nestao 18. kolovoza. Ja sam to Vladi prihvatio u svom 18. kolovoza ali ne mogu prihvatiti drugi dio amandmana gdje piše dan 18. kolovoza proglašava se nacionalnim danom mirotvorstva i ostaje i doktora Ivana, i dan sjećanja dr. Ivana Šretera. Žalosti me ova činjenica, još jednom ponavljam, suglasan sam sa datumom, sa Vladom bio da bude dan kada je zarobljen a ne dan kada je posljednji put viđen, isprebijan od svog kolege liječnika u zarobljeništvu. Žao mi je što se bojite proglasiti danom sjećanja na dr. Ivana Šretera i dan mirotvorstva. Ovo je više nego sramotno, ovo je za mene jedan od najtežih trenutaka proučavao sam dr. Ivana Šretera, pa čak je čovjek bio i osnivač HDZ-a i barakaš. Ne vidim niti jedan razlog da ga se nije prihvatilo, znači smo je djelomično prihvaćen datum, ovaj ostali dio amandmana ne prihvaćam da se briše dr. Ivan Šreter.
Dakle sada smo u situaciji da vi prihvaćate datum 18. kolovoza je li tako? … [[Upadica se ne čuje.]] Ha znači morati ćemo, dobro, dobro, ne onda ćemo morati glasovati o amandmanu koji je Vlada predložila, razumijem, razumijem. Dakle morati ćemo onda glasovati i o drugom amandmanu koji je predložila Vlada a s kojim se predlagatelj ne slaže, molim glasovanje. Utvrđujem da je većinom glasova 74 za, 8 suzdržanih i 8 protiv prihvaćen i ovaj amandman koji je predložila Vlada. I sada budući da su amandmani usvojeni dajem na glasovanje prijedlog odluke o proglašenju nacionalnog dana mirotvorstva. Molim vas da glasujemo. Utvrđujem da je većinom glasova 76 glasova za i 11 suzdržanih i 1 protiv, donesena je Odluka o proglašenju Nacionalnog dana mirotvorstva. Idemo sada na - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o subvencioniranju stambenih kredita Hitni postupak, prvo i drugo čitanje. P.Z. br. 362. Predlagatelj akta je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. i članka 204. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno članku 204. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo. Molio bih predstavnika predlagatelja da nam da dodatno obrazloženje. S nama je potpredsjednik Vlade i ministar graditeljstva i prostornog uređenja, poštovani Predrag Štromar. Izvolite, potpredsjedniče Vlade.