Hvala gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Hrvatska agencija za poštu i elektroničke komunikacije je obavljanje regulatornih poslova u 2008. godini postupala i odlučivala u skladu sa Zakonom o elektroničkim komunikacijama, Zakonom o pošti, Strateškim planom i programom rada za 2008. godinu koji se u izvješću nalazi u prilogu 1. Navesti ću vam u kratkom obraćanju samo najvažnije činjenice događaja i postignuća koja su obilježila prošlu godinu na tržištima elektroničkih komunikacija i na tržištu poštanskih i kurirskih usluga. Prvo, nepokretne mreže. Stagnacija broja korisnika na 41%, udio novih operatora 22,35% po broju korisnika, po prihodima 17%, 269 tisuća prenesenih brojeva, broj izvornih lokalnih petlji za nove operatore 93 tisuće, realizirano kolokacija 441 kolokacija od … [[Govornik se ne razumije.]] za nove operatore. Cijene na razini EU prosjeka. Drugo, pokretne mreže. Penetracija 132%, možemo reći da je usluga dostupna svakom građaninu Republike Hrvatske. Oštra tržišna utakmica, tržište se samo regulira. Udio tržišnih operatora 12% po broju korisnika, a po prihodu 7,6%. 66 tisuća prenesenih brojeva. Daljnji pad cijena, ali još uvijek iznad europskog prosjeka. Internet. 51% građana koristi internet. U skladu sa strategijom i akcijskom planom Vlade Republike Hrvatske, cilj ne bio doseći 500 tisuća priključaka širokopojasnih pristupa internetu do kraja 2008. godine. Realizirano je 525 tisuća u nepokretnim mrežama i 158 tisuća korisnika u pokretnim mrežama, što je ukupno 683 tisuće ili 15,4%. Od toga je zahvaljujući poticajima Vlade Republike Hrvatske izgrađena infrastruktura i uključeno 16 tisuća 500 korisnika na područjima od posebne državne skrbi i u brdsko-planinskim područjima. I u okviru projekta E otoci izgrađena infrastruktura je instalirana telekomunikacijska terminalna video konferencijska oprema u školama, čime je 14 područnih škola na otocima spojeno na svoje matične škole radi izvođenja nastave na daljinu. Infrastruktura. U veljači 2008. godine agencija je izdala obvezujuće uvjete zajedničkog korištenja infrastrukture. Stručna služba agencije surađuje s područnim uredima za prostorno planiranje na izradi prostornih planova informira, educira, sudjeluje u javnim raspravama, a sve u cilju poticanja izgradnje infrastrukture. U cilju zaštite okoliša, a u suradnji sa Ministarstvom zaštite okoliša, prostornog uređenja i građenja, projektirali smo i tipizirali zajedničke stupove za prihvat svih operatora u pokretnim mrežama. Zakon o elektroničkim komunikacijama uvodi novi pravni subjekt infrastrukturni operator i pravni institut pravog puta, čime se ne rješavaju vlasnički odnosi, ali se utvrđuju načini korištenja izgrađene infrastrukture. Peto, zaštita korisnika. U skladu sa Zakonom o zaštiti potrošača i Zakonu o elektroničkim komunikacijama, u agenciji je osnovana posebna ustrojstvena jedinica za zaštitu korisnika i sigurnost mreža. Osnovano je povjerenstvo za prigovore korisnika s dva člana iz udruga za zaštitu potrošača. Povjerenstvo je savjetodavno tijelo vijeću agencije, a vijeće može donositi obvezujuće odluke u slučaju spora između operatora i korisnika usluga. Agencija je osnovala pozivni centar za korisnike radi informiranja o stanju predmeta i podučavanju korisnika o njihovim pravima. Prema broju obraćanja i broju zaprimljenih prigovora možemo zaključiti da u ovom području ima prostora za poboljšanje i da korisnici imaju povjerenja u agenciju. Na svojim internetskim stranicama agencija upozorava korisnike usluga na rizične brojeve tzv. "dialere" i upućuje na zaštitu djece na internetu. Šesto, Zakon o elektroničkim komunikacijama i izmjene i dopune Zakona o pošti su stupile na snagu 1. srpnja prošle godine. Vijeće za poštanske usluge je prestalo s radom, zaposlenike i regulatorne poslove prema Zakonu o poštu je preuzela Hrvatska agencija za poštu i elektroničke komunikacije. Procjenjujemo da je u smislu liberalizacije tržište poštanskih i kurirskih usluga 5 do 6 godina iza tržišta elektroničkih komunikacija. Međutim, to nije samo hrvatska posebnost, već je i 11 članica Europske unije zatražilo odgodu pune liberalizacije, što znači dodjeljenje isključivih prava za javnog operatora do 31.12.2012. godine. Javni operator Hrvatska pošta je započeo proces modernizacije i restrukturiranja, sporazumno je otpustio 718 radnika sa stimulativnim otpremninama. Javni operator je odredio novu stopu mase i novu cijenu za poštansku uslugu do 50 grama u rezerviranom području. Javni operator nije obavio računovodstveno odvajanje univerzalne poštanske usluge u rezerviranom području. Javni operator nije izradio pravilnik o pristupu mreži na način kako je to tražio regularno, pa je davanje suglasnosti na opći akt o pristupu mreži još u postupku. U pripremama za ovu sjednicu zatražio sam izvješće od Hrvatske pošte i dobio sam sljedeće. Izrada elaborata je pri kraju i ista će biti predana agenciji do kraja lipnja 2009. godine, te će time biti ostvareni svi preduvjeti da pošta dobije rješenje za pružanje rezerviranih univerzalnih poštanskih usluga. I drugo, usuglašen je Pravilnik o pristupanju mreži javnog operatora koji će regulirati način pristupa mreži Hrvatske pošte za bilo kojeg proizvoditelja univerzalnih usluga koji dobije dozvolu za obavljanje tih usluga i očekujemo da ćemo isti dobiti drugi tjedan i na vijeću i da će agencija moći dati suglasnost. 7. prelazak sa analognog na digitalni emitiranje televizijskog signala. U skladu sa strategijom Vlade, stručnjaci agencije su sa susjednim administracijama koordinirali frekvencijske planove i dinamiku prelaska sa analognog. Proveli smo javni natječaj za davanje dozvole za mrežnog operatora za dva multipleksa na nacionalnoj razini. Već danas je pokriveno stanovništva 85% u prvom multipleksu i 60% u drugu multipleksu na nacionalnoj razini. U suradnji sa središnjim državnim uredom je Hrvatska i Ministarstvom mora, prometa i infrastrukture, potpuni prelazak sa analognog na digitalno emitiranje uz gašenje svih analognih odašiljača realizirati ćemo kao što je planirano do 31. prosinca 2010. godine što će nam osigurati digitalnu dividendu i povećanje kapaciteta i kvalitete televizijskog signala. 8. kontrola radio frekvencijskog spektra. Iz kontrolnih mjernih postaja mjernih vozila proveli smo sustavna i temeljita mjerenja tijekom ljeta 2008. U skladu s procedurom Međunarodne telekomunikacije unije po prijavama štetne smetnje se otklanjaju rutinski. Međutim, to ne vrijedi za talijansku administraciju. Od 110 prijavljenih smetnji otklonjena je samo jedna. Pošto smo iscrpli sve mogućnosti otklanjanja štetnih smetnji o istom smo obavijestili generalnog tajnika Međunarodne telekomunikacijske unije, Ministarstva vanjskih poslova i europskih integracija i Hrvatski sabor, Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. 9. javnost rada. Kreirali smo novi napredni web portal s korisničko orijentiranim aplikacijama. E-žalbe, prenosivost broja, pregled tržišta cijena, nabava, zaposlenje. Redovite sastanke i radionice održavamo sa operatorima. Prije donošenja pravilnika bilo ih je 7 u 2008. godini ili važnih odluka, redovito smo provodili javne rasprave u trajanju od 30 dana. Na kraju ističem tri ocjene iz relevantnih europskih institucija koje potvrđuju da je ovaj regulator i u prošloj godini radio nezavisno, kompetentno i pošteno. Prvo, Europska banka za obnovu i razvoj je objavila rezultate ocjenjivanja pravnog i regulatornog aspekta elektroničkih komunikacija. Republika Hrvatska je svrstana u grupu zemalja koje potpuno zadovoljavaju. Drugo, agencija je dobila 4 milijuna i 200 tisuća eura iz predpristupnog fonda IPA što je potvrda da smo educirani i organizirani za vođenje projekata po europskim standardima. Sredstva su namijenjena nabavi mjerne opreme za kontrolu radiofrekvencijskog spektra. I treće, nakon posjete i ocjene stručne skupine Europske komisije u listopadu prošle godine poglavlje 10. – Informacijsko društvo i mediji je privremeno zatvoreno usprkos svemu. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici, molim vas da prihvatite Godišnje izvješće Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije za 2008. godinu. Hvala lijepa.
Hvala. Želi li predstavnik Vlade? Ne. Želi li izvjestitelji odbora uzeti riječ? U ime Odbora za pomorstvo, promet i veze, gospodin zastupnik predsjednik odbor Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče. Gospođe i gospodo zastupnici. Odbor za pomorstvo, promet i veze Hrvatskog sabora na 27. sjednici raspravio je Godišnje izvješće o radu Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije za prošlu godinu, koje je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Hrvatska agencija za poštu i elektroničke komunikacije. Odbor je izvješće raspravio kao matično radno tijelo. Uvodno izlaganje dao je predsjednik vijeća Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije koji je kazao da godišnje izvješće agencije sadrži podatke o stanju razvoja tržišta elektroničkih, komunikacijskih mreže i usluga i tržišta poštanskih i kurirskih usluga, podatke o ispunjavanju ciljeva i zadaća utvrđenih godišnjim programom rada agencije, te sve druge podatke mjerodavne za prikaz rada tržišta elektroničke komunikacijskih mreža i usluga, te tržišta poštanskih kurirskih usluga u Republici Hrvatskoj. Kao i da je posebno obrađeno stanje i razvoj širokopojasnog pristupa Internetu. Istaknuo je da je rad agencije u 2008. bio usmjeren na ostvarenje utvrđenih načela i ciljeva, regulacije tržišta sa posebnim naglaskom na promicanju djelotvornog i održivog tržišnog natjecanja i poticanja pristupa tržištu novim operatorima i davateljima usluga vodeći pri tome računa o osiguranju dobre kakvoće elektroničke komunikacijskih usluga uz prihvatljivu cijenu, te vodeći računa i o visokoj razni zaštite korisnika. Posebno je ukazano na problem koji ima agencija u svom radu, a odnosi se na dvostruko računovodstvo obzirom da se različitim načinom financiranje pošte i elektroničkih komunikacija obvezuje agencija na vođenje dvostrukog knjigovodstva. Predstavnik Vlade iznio je svoje mišljenje te je istako da je izvješće odraz rada agencije, te da Vlada daje punu potporu za daljnji rad agencije. U raspravi je ocijenjeno da je izvješće kvalitetno i jasno da je prikaz rada agencije kao i stanja u području elektroničkih komunikacija i pošta. Posebno je ukazano na problem koji bi trebalo žurno riješiti, a odnosi se na emisije HTV-A "Kunolovac" za djecu u kojem sudjeluju djeca koja idu u osnovnu školu. Koristi se borjem 060 za koje se ne navodi cijena usluga, pri tome se od njih traže osobni podaci, ime, prezime, adresa, škola koju pohađaju. Odbor smatra da je to nedopustivo i da bi agencija tu trebala zaustaviti takve emisije. Također je iznijeto mišljenje da bi trebalo višak sredstava, odnosno neutrošena sredstva koja se usmjeravaju prema područjima posebne državne skrbi i brdsko-planinske krajeve usmjeriti i na otoke. Nakon rasprave Odbor za pomorstvo, promet i veze Hrvatskog sabora jednoglasno je odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese zaključak o prihvaćanju Godišnjeg izvješća o radu Agencije za poštu i elektroničke komunikacije za prošlu godinu. Zahvaljujem.
Hvala. Predsjednik Odbora za predstavke i pritužbe Igor Dragovan zakazao je sjednicu odbora za danas u 14 sati u dvorani "Josipa Jelačića" tzv. "Centar". Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Živko Nenadić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, državni tajniče, predsjedniče vijeća, kolegice i kolege. Godišnje izvješće o radu Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije za 2008. godinu zorno nam prikazuje stanje razvoja tržišta elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga i tržišta poštanskih i kurirskih usluga. Tako je vidljivo kako stagnira broj korisnika mreže nepokretnih komunikacija što je i sasvim normalno kao što je slučaj i u Europskoj uniji. I također je logično da nasuprot tome da broj korisnika javnih pokretnih mreža značajno je porastao tijekom 2008. godine i tu smo također negdje na razini prosjeka zemalja članica Europske unije. Ovome je pridonijelo i smanjenje cijena korištenja pokretnih mreža i rekao bih ova kombinacija niže cijene veći promet pokazuje da se može i više zaraditi. Razvoj interneta širokopojasnog pristupa te širokopojasnih usluga postali su pokretač sveukupnog ekonomskog rasta zaposlenosti i konkurentnosti u svijetu. U ovom segmentu zaostajemo od EU prosjeka. Jedan od razloga jest i neravnomjerna rasprostranjenost širokopojasnih pristupa po županijama putem pokretnih mreža i zbog toga se i Vlada Republike Hrvatske uključila u poticanje za brži razvoj. U tijeku je i zamjena analogne televizije u digitalnu televiziju. Do sada je ta pokrivenost negdje na 85% stanovništva ali to je zahvaljujući pokrivenosti velikih gradova, dakle ne 85% prostora već stanovništva, naravno cilj je da bude cijeli prostor i cjelokupno stanovništvo pokriveno. Kada su u pitanju poštanske usluge vidimo da je jedini davatelj univerzalnih poštanskih usluga Hrvatska pošta zabilježila u 2008. godini pad prihoda od 8% u odnosu na 2007. godinu dok su svi ostali davatelji poštanskih usluga povećali svoju dobit. Zadaća agencije jest osigurati dobru kakvoću usluge uz prihvatljivu cijenu kao i visoka razina zaštite korisnika. To postiže zahvaljujući daljnjoj liberalizaciji i dobroj regulaciji tržišta elektroničkih komunikacija ali i sa poticajnim sredstvima na području posebne državne skrbi i brdsko-planinska područja za mogućnost širokopojasnog korištenja interneta. Zahvaljujući radu agencije od početka 2008. godine nije bilo problema sa zajedničkim korištenjem izgrađene kanalizacije elektroničkih komunikacija poznatije kao DTK iako pitanje vlasništva još uvijek nije riješeno. Iz izvješća se vidi da ima i pomalo zabrinjavajućih podataka kada je u pitanju Hrvatska pošta. Vidimo da je Hrvatska tijekom 2008. godine kao javni operator zatvorila 14 poštanskih ureda sa tendencijom daljnjeg zatvaranja. To svakako nije ohrabrujuće jer Hrvatska pošta ima određeni monopol kako ne bi uskraćivala usluge već pružala na cjelokupnom hrvatskom teritoriju i mislim da to zatvaranje treba zaustaviti. Dobro je da se agencija aktivnije uključila a treba još više u problem pružanja usluga s dodanom vrijednosti. Onaj famozni telefon poziv 060 itd. već je rekao bih poprimio i određene zabrinjavajuće karaktere i sa elementima obmane i prijevare o čemu su i drugi govorili. Svakako da veseli i ohrabruje spremnost agencije da svoje zaposlenike trajno usavršava jer tehnika ide strahovitom brzinom naprijed a onaj tko pretendira tržište regulirati i prilagoditi tom napretku mora stalno učiti, mora ići u korak s novim znanjima i dostignućima. I stoga pozdravljamo poslijediplomski studij regulacije tržišta elektroničkih komunikacija. Jasno je iz iznijetog zašto u ovom pregovaračkom poglavlju 10 nemamo problema u pregovorima sa Europskom unijom jer tu smo već odavno spremni za prijem. Evo, kolegice i kolege, iz svega iznijetog jasno je da agencija je postigla svoju svrhu, da radi dobro i klub HDZ-a će prihvatiti ovo izvješće. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege zastupnici, predstavnici agencije i ministarstva. Dopustite najprije na početku na zamolbu kolege Linića da ispravim ne radi se o emisiji "Kunolovac" nego "Učilica", tako da o kojoj je govorio u izvješću odbora. Dakle, izvješće koje je pred nama upućuje nas na vrlo loše stanje u Hrvatskim poštama, na nedovoljno regulirano tržište u nepokretnoj telefonskoj mreži, na značajno povećanje broja korisnika širokopojasnog interneta i na velike profite operatera u mobilnoj telefoniji što pokazuje da ima mjesta za smanjenje cijena njihovih usluga. Izvješće ukazuje na poboljšanje stanja u sustavu pošte i elektroničkih komunikacija u odnosu na prošlu godinu i zbog toga će klub SDP-a podržati ovo izvješće. Izvješće ukazuje na stabilan rast prihoda od djelatnosti elektroničkih komunikacija u prošloj godini od 3,43% pri čemu je najveći porast u djelatnosti prijenosa podataka od čak 19,88% što je rezultat ubrzanog razvoja širokopojasnog pristupa internetu. Također unatoč nižim cijenama porast prihoda u pokretnim mrežama iznosi 3%. Željeli bi iskoristiti ovu priliku i ukazati na loše stanje u javnom operateru Hrvatska pošta. Hrvatska pošta bilježi u prošloj godini pad prihoda od 8% u odnosu na prethodnu godinu dok ostali operateri poštanskih usluga bilježe rast prihoda za 17%, dok su ostali davatelji poštanskih i kurirskih usluga povećali svoju dobit u odnosu na 2007. Hrvatska pošta ostvarila je gubitak. I dok su 2007. ostali davatelji poštanskih usluga ostvarili dobitak od 52 milijuna kuna prošle godine i povećali ga na 99 milijuna kuna Hrvatska pošta je od milijun 240 kuna dobiti iz pretprošle godine u prošloj godini ostvarila gubitak od 241 milijun kuna. SDP je već dulje vrijeme upoznat s lošim stanjem u ovom javnom operateru i želim upoznati zastupnike sa još nekim činjenicama. Nažalost, hrvatska Vlada dugo je odgađala početak ozbiljnog bavljenja budućnošću poštanskog sektora i javnog operatora što se poglavito ogledava u činjenici nepostojanja nikakvih razvojnih planova, u činjenici da je u proteklom šestogodišnjem razdoblju od 2003. do 2008. opozvano šest predsjednika uprave Hrvatske pošte i čak 12 članova uprave Hrvatske pošte ili pak u činjenici plan poslovanja javnog operatora i plan ulaganja u trajna sredstva za 2008. godinu usvojen tek u lipnju 2008. godine. U tom razdoblju javni operator potonuo je u još veće probleme pokušavajući se izvući prodajom imovine i vlasništva na dionicama drugih poduzeća. Posebno je zabrinjavajuće, osobito u smislu smanjenja manevarskog prostora u najznačajnijem segmentu očuvanja kontinuiteta obavljanja djelatnosti a to je ugovaranje novih poslova. U prilog ovoj tezi išla je odluka upravi javnog operatora koja se trudi otjerati korisnike, te kojom se diskriminiraju poslovni partneri na način da je istim od 1. rujna 2008. godine ukinut komercijalni popust za usluge prijema pismovnih pošiljaka dok su od iste odluke bili izuzeti korisnici državnog proračuna. Također od 1. siječnja 2009. godine poskupila je cijena običnog pisma za preko 50%. Dakle, moglo bi se reći da je to odgovor javnog operatora, resornog ministarstva i Vlade Republike Hrvatske na sve težu gospodarsku krizu koja je zahvatila hrvatsko gospodarstvo te u još većoj mjeri i standard građana Republike Hrvatske. Trenutno u Republici Hrvatskoj na tržištu poštanskih usluga djeluje 16 pravnih osoba koje pružaju poštanske i kurirske usluge. Hrvatska pošta d.d. je javni operator i prema Zakonu o pošti ima pravo i obvezu pružanja univerzalni poštanskih usluga na cijelom području Republike Hrvatske a jedini ima pravo pružati i rezervirane univerzalne usluge. Javni operator Hrvatska pošta u 100%-tnom je državnom vlasništvu sa gotovo 1200 poštanskih ureda i oko 12 tisuća zaposlenih. Posjeduje oko 3 tisuće vlastitih motornih vozila, vlasnik oko 650 nekretnina ukupne površine 135 tisuća metara kvadratnih. U Republici Hrvatskoj jedan poštanski ured posluje u prosjeku na površini od 47 kvadratnih metara za 3746 stanovnika. Javni operator ostvaruje više od 360 milijuna usluga, što čini oko 89% ukupnog tržišta. Kolika je kriza javnog operatora Hrvatska pošta teška najbolje oslikava podatak da je isti u protekle 4 godine ostvarivao godišnji gubitak od osnovne djelatnosti u iznosima 80 do 140 milijuna kuna a u 2008. godini i dodatnih 100 milijuna kuna. Ti gubici se fiktivno anuliraju prihodima od prodaje imovine i računovodstvenom akrobatikom sa stavkama rezerviranja troškova i rizika poduzeća. Kako su financijske informacije u poslovanju vrlo transparentne niti se javno objavljuju u skladu sa Zakonom o računovodstvu iste se trebaju uzeti sa velikom rezervom. Netransparentna i javna nabava o čemu govori podatak da je Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave poništila preko 60% nabavi zbog pokretanja žalbenog postupka što hrvatsku poštu svrstava u sam vrh najčešćih kršitelja zakona. Sadašnje stanje u Hrvatskoj pošti kao posljedica višegodišnjih internih i eksternih utjecaja opterećeno je kumuliranim gubicima, tehnološkim zaostajanjem kao i drugim poteškoćama vezanih uz poslovanje poštanske djelatnosti. Jasno je da nije bilo ni volje ni hrabrosti da se odgovorne institucije prije svega Vlada Republike Hrvatske i resorno ministarstvo uhvate u koštac sa svim problemima koji su do toga doveli. U takvim uvjetima može se reći da je krajnje vrijeme za poduzimanje sustavnih mjera koje će omogućiti održivi razvoj javnog operatora Hrvatska pošta i njegovu opstojnost za sve zahtjevnijim europskom i svjetskom tržištu slikovito u filmu "Poštar zvoni dvaput", a u Hrvatskim poštama zvoni za uzbunu. Današnje teško stanje rezultat je dugogodišnjeg izbjegavanja da se odgovorne institucije kao i njegov menadžment suoče sa realnim stanjem i da poduzmu odgovarajuće mjere. Potrebno je cjelovito restrukturiranje javnog operatora koje se nikada nije provelo, dogodio se izostanak modernizacije tehnološkog procesa rada, neuvođenje novih usluga jer ako izuzmemo uslugu HP expresa koja je uvedena prije 6 godina sve ostalo je zanemarivo. Neusvajanje normi od strane Hrvatskog zavoda za norme koje bi opisivale kvalitetu obavljanja poštanskih usluga. Nepoštivanje odredbi Zakona o pošti od strane javnog operatera i od strane drugih sudionika na tržištu, poštanskih usluga kao posljedica nedovoljne administrativne sposobnosti nacionalnog poštanskog regulatora te neposjedovanje specifičnih regulatornih znanja i ovlasti za uvođenje, provođenje Zakona o pošti. U tom smislu moramo reći da vidimo poboljšanje kada je ova materija prešla sa Vijeća za poštanske usluge na Agenciju za poštu i elektroničke komunikacije. Treba spomenuti svakodnevni boravak, 25% radnika na bolovanju ili dopustu kao i progresivno povećavanje broja ozljeda na radu. Prisutni su unutarnji organizacijski problemi i također nemogućnost je održavanje prava javnog operatora na podmirivanje troškova i sredstava državnog proračuna i nemogućnost redefiniranja cjenovne politike zbog činjenice da isti već godinama nije u stanju izračunati trošak pružanja univerzalne poštanske usluge zbog nepostojanja odvojenog računovodstva i odvojenog alociranja troškova. Samim time ne može se izračunati niti profitabilnost pružanja pojedine usluge. A sada nekoliko riječi o ostalim aspektima rada Agencije za poštu i elektroničke komunikacije. Iako se u izvješću spominju učinci liberalizacije na nepokretnim mrežama smatramo da tu nije dovoljno učinjeno. Posljedica je to nedovoljno dobre zakonske regulative ovog područja na što smo ukazivali prilikom donošenja Zakona o telekomunikacijama prošle godine kojim se išlo na ruku Hrvatskom Telekomu. To se posebno odnosi na pristup mreži Hrvatskog Telekoma na veleprodajnoj razini. Mislimo da je u izvješću propušteno utvrditi da je to posljedica loše zakonske regulative i da agencija mora predložiti donošenje zakona o korištenju DTK. Da opišem, u pokretnoj mreži gdje postoje tri operatera udio HT-a na tržištu je 49% a u nepokretnoj mreži gdje sudjeluje 15-ak operatera udio je 78%. Iz izvješća je vidljivo da je prošla godina bila ključna u uvođenju širokopojasnog Interneta, broj korisnika usluga preko širokopojasnog Interneta u prošloj godini porastao je za 35%. Vidimo da se politička utakmica počela voditi na Internetu, vidimo da je i zbog toga na neki način i naše djelovanje transparentnije. Klub SDP-a unatoč tome što vidimo mogućnost za daljnje … [[Govornik se ne razumije.]] podržati će Izvješće Agencije za poštu i elektroničke komunikacije … [[Govornik se ne razumije.]] Zahvaljujem.
Hvala. U ime kluba HNS-a, gospođa zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani predsjedniče … [[Govornik se ne razumije.]] , državni tajniče, kolegice i kolege. Primili smo Godišnje izvješće o radu Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije koje sadrži podatke o stanju razvoja tržišta elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga, o stanju tržišta poštanskih i kurirskih usluga, pregled provedbe utvrđenih načela i ciljeva regulacija tržišta elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga, pregled tržišta poštanskih i kurirskih usluga te podatke o ispunjavanju ciljeva i zadaća utvrđenih godišnjim programom rada … [[Govornik se ne razumije.]] Osvrnula bih se na neka područja iz izvješća. Tako je u pregledu razvoja tržišta elektroničkih komunikacija, tj. na području javne nepokretne mreže evidentan pad broja pretplatnika javne i govorne usluge što je posljedica zamjene nepokretnih komunikacija pokretnim te prelazak na širokopojasni pristup Internetu. Samim time je broj korisnika javnih pokretnih mreža značajno porastao tijekom 2008. Najvažniji razlozi porasta su snižavanje cijena korisnika, pojačano tržišno natjecanje posebno djelovanjem trećeg operatora i opća tendencija većeg korištenja usluga pokretnih mreža. U usporedbi broja korisnika pokretnih mreža sa zemljama Europske unije u listopadu 2008. Hrvatska je iznad prosjeka zemalja Europske unije što pokazuje da je tržište izrazito razvijeno i liberalizirano. Analiza dalje u izvješću pokazuje kontinuirano smanjenje cijena korištenja usluga u pokretnim mrežama. Jedina zamjerka je što su cijene korištenja usluga pokretne mreže u Hrvatskoj iznad europskog prosjeka. Što se tiče Interneta, ukupan broj korisnika Interneta u Hrvatskoj pokazuje tendenciju brzog rasta, bržeg nego što raste broj korisnika u Europskoj uniji. No, kad je u pitanju širokopojasni pristup Internetu, Hrvatska nije na razini zemalja Europske unije. Također treba naglasiti neravnomjernu rasprostranjenost širokopojasnih priključaka po pojedinim županijama, čemu Vlada treba posvetiti pozornost i uložiti financijska sredstva radi postizanja ravnomjernosti među županijama u tom pogledu. Proces digitalizacije i promjene s analogne na digitalnu televiziju u Hrvatskoj je u tijeku. Do sada je osigurana pokrivenost signalom digitalne televizije za oko 85% stanovništva. Pokriveni su svi veliki gradovi poput Zagreba, Splita, Rijeke, Osijeka, Zadra, Pule i Dubrovnika. Logičan nastavak bio bi rad na osiguranju pokrivenosti digitalnim signalom za ostala područja u Republici Hrvatskoj kao što su manji gradovi, obala, otoci, brdska i planinska područja. Na području poštanskih usluga i dalje je prisutan monopol jedinog davatelja univerzalnih poštanskih usluga, "Hrvatskih pošta", koji sudjeluje u ukupnom prihodu sa 64% i bilježi pad prihoda od 8% u odnosu na prethodnu godinu. Ostali davatelji poštanskih i kurirskih usluga sudjeluju u ukupnom prihodu sa 35% i bilježe rast prihoda za 17%. HP koji u rashodima sudjeluje sa 70% povećao je svoje rashode za približno 6%, a ostali davatelji koji u rashodima sudjeluju sa 30% za približno 12%. Posljedica ovakvih kretanja je da su ostali davatelji usluga u 2008. povećali svoju dobit u odnosu na 2007., dok je istovremeno HP ostvario gubitak, što se posebno očitovalo zbog politike prestrukturiranja te davanja otkaza i otpremnina. Rad HAKOM-a u 2008. godini u prvom redu bio je usmjeren na promicanje djelotvornog tržišnog natjecanja, kao i na poticanje pristupa tržištu novim operatorima. Pri tome HAKOM je osobito vodio računa o osiguranju dobre kakvoće usluga uz prihvatljivu cijenu te o visokoj razini zaštite korisnika. HAKOM je krajem 2007. godine objavio popis mjerodavnih tržišta i operatora koji imaju znatniju tržišnu snagu te tijekom 2008. godine započeo s provedbom postupka analize tržišta kako bi utvrdio djelotvornost tržišnog natjecanja te ovisno o rezultatima analize, odredio nove regulatorne obveze operatorima sa znatnijom tržišnom snagom, a to su T-mobile i VIPnet. Tržište pokretnih komunikacija u Republici Hrvatskoj u 2008. obilježio je porast gustoće korisnika broja prenesenih brojeva, povećanje pokrivenosti GSM i UMT signalom, proširena ponuda usluga koje se nude krajnjim korisnicima, znatno niže cijene, daljnji razvoj personaliziranih tarifnih paketa te daljnje jačanje tržišnog udjela trećeg operatora mreže pokretnih komunikacija. Vijeće HAKOM-a je u srpnju 2008. godine izdalo suglasnost na nove, standardne ponude pristupa mreži i međusobnog povezivanja operatora pokretnih mreža sa znatnijom tržišnom snagom, a u prosincu 2008. godine započelo je s novim procesom izmjena standardnih ponuda T-mobilea i VIPneta u pogledu cijena završavanja poziva. Cijena završavanja poziva smanjena je za 14,5%. U 2008. godini HAKOM je nastavio intenzivan rad na planiranju i osiguravanju uvjeta za uključenje u rad buduće mreže digitalne televizije. Nešto bih rekla o tržištu poštanskih usluga. Tijekom 2008. godine javni operator HP je zatvorio 14 poštanskih ureda te je podnio zahtjev za davanjem suglasnosti na zatvaranjem još 4 poštanska ureda. HAKOM nije dao suglasnost na zatvaranje tih ureda, nego je pozvao javnog operatora na preispitivanje odluka o zatvaranju. Tijekom 2008. godine javni operator je izvijestio HAKOM o namjeri privremenog zatvaranja 8 poštanskih ureda. Na temelju rečenog iskazuju se dva međusobno povezana procesa u poslovanju HP-a na koje je potrebno obratiti pažnju, a to su gubici u poslovanju te politika, prestrukturiranja i zatvaranja poštanskih ureda. Potreban je uvid u razloge gubitka poslovanja jedinog davatelja univerzalnih poštanskih usluga te rad na njihovom rješavanju. Također je potrebno postaviti pitanje opravdanosti zatvaranja pojedinih poštanskih ureda i davanja novih otkaza. U prošloj godini zabilježeno je povećanje broja prigovora korisnika čiji su uzroci u lošijem odnosu operatora prema korisnicima, boljoj informiranosti korisnika te u porastu povjerenja prema HAKOM-u što je svakako pohvalno i poticajno za zaštitu potrošača u Republici Hrvatskoj. Prigovori se odnose: a) na prigovore na račun javnih komunikacijskih usluga i b) na kvalitetu javnih komunikacijskih usluga. Uočeno je da se više od 70% prigovora odnosi na ispostavljene račune te da taj tip prigovora raste za 60% u odnosu na prethodnu godinu. Bitno je napomenuti da od ukupnih prigovora na račun, čak 60% čine prigovori na račune operatora usluga s dodanom vrijednosti. Pojedinačnom analizom zaprimljenih prigovora korisnika utvrđeno je da se ti prigovori u najvećem postotku odnose na nagradne igre i na usluge koje realiziraju komercijalne TV kuće u raznim interaktivnim kviz emisijama. Kako bi osigurao učinkovitost, HAKOM je redefinirao politiku zaštite korisnika pravilnikom u kojem je posebno regulirano pružanje usluga s dodanom vrijednosti. Izrazito pozitivan i hvale vrijedan pomak u bržem rješavanju prigovora je odredba zakona prema kojoj HAKOM ima nadležnost rješavanja sporova između pretplatnika i operatora javnih komunikacijskih usluga i pravo donošenja obvezujuće odluke, što prije nije bio slučaj, čime se sada osigurava visoka razina zaštite korisnika. Koristeći okvir i prostor koji je omogućen zakonom, HAKOM je pristupio redefiniciji politike pristupa i procesa zaštite korisnika. Posebna pažnja posvećena je pravilima postupanja operatora, usluga s dodanom dakle vrijednosti kojom se jednako štite korisnici i profesionalni davatelji usluga s dodanom vrijednosti. Pravila postupanja uvode obvezu operatora usluga s dodanom vrijednosti da na početku svakog poziva, a prije početka pružanja usluge najave cijenu poziva i početak naplate te da omoguće prekid poziva nakon najave cijene u roku od najmanje dvije sekunde bez naplate poziva kako bi korisnik mogao pravovremeno odustati od uporabe usluge. Veliku važnost HAKOM posvećuje zaštiti djece od usluga neprimjerenog sadržaja za djecu. U tu svrhu HAKOM je propisao sljedeće. Pod a, operatorima javnih komunikacijskih usluga je određena obveza osiguravanja mogućnosti stavljanja zabrane pristupa prema uslugama čiji sadržaj nije primjeren djeci, ukoliko za to postoje tehničke mogućnosti. Pod b, operatori javnih komunikacijskih usluga dužni su korisniku prihodom sklapanja ugovora ponuditi i omogućiti uslugu zabrane pristupa sadržaju neprimjerenom djeci i pod c, operatori javnih telekomunikacijskih usluga su obvezni voditi evidenciju o pristupnim brojevima i adresama koje svojim sadržajem nisu namijenjene djeci te ih ažurirati i međusobno razmjenjivati. I na kraju, HAKOM je u svom strateškom i operativnom planu usmjeren na ostvarivanje dva programa. Program koji je orijentiran prema van i fokusiran na razvoj tržišta, tržišnog natjecanja i regulatornih okvira i drugi program koji je orijentiran prema unutra i fokusiran na podizanje kapaciteta i vlastite sposobnosti regulacije tržišta. Klub zastupnika Hrvatske narodne stranke će prihvatiti Izvješće HAKOM-a o radu za 2008. godinu. Zahvaljujem.
Hvala. U ime kluba IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, direktore ili kako se to već zove Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, uvažena gospodo zastupnici. Evo, čitajući ovo izvješće, čovjek je nešto mogao i naučiti. Npr. jednu formulaciju sam upamtio, zapisao je, izvadio je, na nekoliko mjesta je bila zabilježena. Manja cijena, veći prihod. Zvuči poznato, kao ono sve po 10 ili 12 kuna. Ali ja bih rekao da suština ove priče kojom se danas bavi i Hrvatska agencija za poštu i elektroničke komunikacije je naša naivnost. Dvije kardinalne pogreške koje je Vlada ili koje su vlade, hajde u pluralu sve vlade do sada učinile, bila je prodaja T-HT-a i prodaja banaka. Pogledajte godišnje prihode T-HT-a kojim se jasno bavi ova agencija. Oni su prošle godine ostvarili dobit od 2,3 milijarde kuna. To je cca 50% dobiti svih hrvatskih banaka zajedno. Sve hrvatske banke zajedno, koje s pravom prozivamo 2008. ostvarili su dobit od 4 milijarde 690 milijuna kuna. To je bilo 15,2% više nego 2007., a samo T-HT ostvaruje dobit 50% u odnosu na te hrvatske banke. Banke kao što rekoh s pravom prozivamo. Zašto? Jer dok bankama majkama u Italiji, Njemačkoj, što ja znam, Austriji opada dobit, ovdje u Hrvatskoj vidimo da tim njihovim bankama ili našim bankama dobit raste u prosjeku za 15,2%. Pa je tako neto dobit Zagrebačkoj banci rasla 25,7%, Privrednoj banci Zagreb 18,06%, Reiffeisen banci 23,3%, Erste plus 31,6%, OTP-u plus 41% itd., a gledajte sada Unicredito, vlasnica Zagrebačke banke ostvarila je prošle godine minus 38% dobit, Inteza minus 65%, vlasnica Privredne banke, Erste banke dobit je imala od 860 milijuna eura, minus 26,8%, dok je recimo Hypo zabilježio gubitak od 500 milijuna eura, a Bayerische landes banka gubitak čak od 5 milijardi eura. E sad vidimo istu stvar i kod našeg ili njihovog, svejedno, T-HT-a. Deutsche telecom ostvaruje iz godine u godinu manju dobit, ali u Hrvatskoj po logici, ovoj logici koju vi navodite, manja cijena-veći prihod, njihova dobit je iz godine u godinu sve veća. Ponavljam još jedanput, T-HT ostvaruje dobit u visini od 50% dobiti svih hrvatskih banaka. Jutros sam si vadio sa interneta, telecom, što je to gigant, T-Hrvatski telekom u prva 3 mjeseca ove godine zabilježio je ukupan rast prihoda od 1,7% u odnosu na isti period lani. Konkretno, T-HT je uprihodovao 2,06 milijardi kuna. Znači na godišnjoj razini će negdje oko 9 milijardi kuna. Neto dobit povećana je za 6,4% u prva tri mjeseca u odnosu na isto razdoblje prošle godine, odnosno T-HT je u svoju blagajnu pospremio 583 milijuna kuna. Nije loše, kaže ovaj komentar, za jedno od najgorih kriznih razdoblja u Republici Hrvatskoj. I doista nije loše jer će na koncu godine njihova dobit biti zasigurno 2,5 milijarde kuna. A kako to sada izgleda u praksi pročitat ću jedan članak. Ta njihova manja cijena, veći promet. Od usluga 981 poskupjet će 100%, usluga općih informacija ili 981 poskupjet će kod T-com-a od 15. srpnja 100%. U svom letku korisnicima T-com ih je obavijestio da mijenja obračunsku jedinicu s jedne minute na 30 sekundi. Dok cijena poziva ostaje ista, jasno, 2,5 kuna bez PDV-a ili u konačnici 3,05 kuna s PDV-om što je naljutilo neke čitatelje itd. I onda još kaže na kraju u ovoj službi T-com-a kažu, pa kao i u većini zemalja odgovaraju iz HT-a dodaju da se cijena nije mijenjala godinama, dok su različiti troškovi tijekom posljednjih 10-ak godina znatno narasli i bla, bla, bla. Jasno neće kazati da su otpustili između 2 i 3 tisuće radnika i da sada ne nabrajam dalje. Tekst iz "Večernjeg lista" čitam. E sada, jasno je mi ćemo se kao nacija, kao građani ove zemlje svega odreći. Razumljivo je da se nećemo odreći mobitela, nećemo se odreći cigareta, kave. Ne trebamo, ne vidim razloga zbog čega bi se netko trebao odricati, ali izgleda da se svega drugoga u ovoj zemlji prosječan građanin iz dana u dan mora odreći. Konačno i to treba priznati prema ovim podacima o mnogo čemu kada je riječ o pokretnoj mreži, Hrvatska je daleko iznad europskog prosjeka. To su ti mobiteli itd. dapače, europski trend govori što je zemlja siromašnija, to je pokretna mreža razvijenija. A tu nas kada je riječ o pokretnoj mreži šišaju samo Česi, Estonci, Bugari, Portugal, Litva, dobro Luxemburg oni su najbogatija europska država. Je da imaju problema sa svojim bankama. I jasno Italija za koju teško baš da se uvijek može reći da je europska država. Svi ostali u Europi su daleko iza nas. Širokopojasni Internet 683 tisuće 230 priključaka bilo je 2008. u Hrvatskoj za razliku od THT-a. vidimo ono o čemu su govorili svi moji prethodnici, Hrvatskim poštama se ne piše dobro, pa tako se između ostalog na strani 21. kaže, samo malo, da prema dostavljenim podacima iz nerevidiranih financijskih izvješća, odnosno procijenjenim podacima za davatelje kojima osim obavljanja poštanskih i kurirskih obavljaju i druge usluge, ukupno ostvareni prihod aktivnih davatelja poštanskih i kurirskih usluga u 2008. godini iznosili su 2,4 milijarde kuna i približno su na istoj razini kao i u 2007. godini. Međutim, gdje je problem? Problem je kod toga što je Hrvatskoj pošti smanjen prihod približno kaže se za 17%. Znači pošti jednoj državnoj tvrtki pada prihod ili je na istoj razini kao i 2007. ali je zato našoj konkurenciji, konkurenciji naših pošti prihod porastao za 17%. Ništa neobično kada znamo kako se recimo nakon izbora dijele čelna mjesta u nekim hrvatskim tvrtkama. Jasno da sve to ide po političkom ključu. Nakon tog nitko za ništa nije odgovoran, sve funkcionira po načelu "drž vodu dok majstori ne odu", plaća ide, gubitak mora na koncu ne podmiriti država, nego 4,5 milijuna poreznih obveznika, od onog najmanjeg djeteta kojemu treba kupiti kašicu do onoga kojega ćemo sutra pokopati, bolovanja čujem su 25%, ali tako jasno više dalje ne ide. Ono što me više od pošta zanima u ovom trenutku, to je sudbina Hrvatske poštanske banke. Ili ćemo nešto učiniti ili te banke više neće biti. Točnije dogodit će se i to da ćemo jedinu preostalu nacionalnu banku, ako je u međuvremenu ne dokapitaliziramo prodati i onda više udio stranaca na domaćem bankarskom tržištu neće biti 90, nego će biti valjda 99 ili 100%. Prodali smo sve, prodat ćemo sada i brodogradnju. O.k. ja čak i razumijem da se ide u privatizaciju jednoga "3. maja", Kraljevice, Trogira, Brodosplita, ali zašto prodati jedno brodogradilište koje državu ne košta ni kune, mislim ovdje na "Uljanik". I hoću da se zna da sam protiv te privatizacije. Jasno su se s Vladom dogovorili i "Uljanikovi" sindikati i menadžment i zaposlenici i lokalna samouprava, ja ću šutjeti, ali bio bih sretniji da Hrvatska u svom portfelju barem jedno brodogradilište. No to nije tema. Tema je po ovom izvješću televizija, tema su i radijske mreže, teme su i rashodi u HAKOM-u to je za ovoj vašoj hrvatskoj agenciji ili našoj Hrvatskoj agenciji za poštu i elektroničke komunikacije. Vi u toj agenciji imate 143 zaposlena. Što oni rade? Bilo bi dobro da se čuje O.k. Za plaće izdvajate 28,2 milijuna kuna. E sada ako ovih 28,2 milijuna kuna podijelimo sa 143 radnika. To je 197,202 kune godišnje bruto. Ako to podijelimo sa 12 znači bruto jedna plaća u ovoj agenciji iznosi 16 tisuća 433 kune. Znači neto plaća je preko 10 tisuća kuna. Nije loše. 20,4 milijuna kuna su materijalni rashodi, 48,5 milijuna kuna su financijski rashodi, 131 tisuća 585 kuna su neke donacije. Kome? Ne znam. I tako dalje. Ali sada ono što je isto tako meni zanimljivo. To je podatak na strani 61. gdje se onda ovdje govori naknade troškova članovima u predstavničkim i izvršnim tijelima, povjerenstvima i slično 783 tisuće kuna, rashodi za neke usluge 14, nešto milijuna kuna, usluge telefona pošte prijevoza kod vas su 2,1 milijuna kuna, zakupnine, najamnine 5,8 milijuna kuna, intelektualne i osobne usluge 3,1 milijun kuna itd. Također i u tim rashodima vaše agencije treba govoriti. Jednom riječju ja osobno smatram da Hrvatska ima previše takvih agencija. Ja ne kažem da nam ova agencija nije potrebna, ali mislim da bi bilo dobro kada bi se nekoliko agencija pripojilo jednoj agenciji. Imamo previše pravobranitelja, imamo previše službenika, imamo previše ministara, imamo previše državnih tajnika, imamo previše općina, imamo previše županija, pa i zastupnika bi bilo dovoljno da ih je 120 kao što ih je bilo 2000. do 2003. a ne 153 itd. Ono što je također intrigantno zašto se broj zaposlenika u vašoj agenciji 2008. povećao za 19%? Za 19%. Ili 23 nova zaposlena. Netko će reći da to nije puno ali to je novih 19 novih zaposlenika. Na strani 78 citiram "Prihodi državnog proračuna sastoje se od prihoda od naknada za uporabu radijskih frekvencija 95%. Ono što je interesantno te naknade su 2008. planirane bile s iznosom od 232 milijuna kuna, ostvarene 292 milijuna kuna plus 26% ili plus 60 milijuna kuna. Nekome ste taj novac gospodo morali uzeti i mislim da nitko ne vodi računa kako je u ovoj zemlji teško zaraditi a kamoli uštedjeti u ovom trenutku 10, 20 ili 30 tisuća kuna a kamoli plaćati gospodarstvu takve cifre i tome slično. Sve u svemu kao što su i drugi klubovi podržali jasno ovo izvješće podržat će ga i IDS ali naglašavam da je T-HT davno privatizira, da vrhnje ubiru Nijemci a da se s druge strane Hrvatske pošte nalaze i to godinama u jednoj ozbiljnoj krizi a od sada, a i oni su predmet ovog izvješća, i Hrvatska radio-televizija ako je gubitak u 2009. planiran iznosom od 140 milijuna kuna. No, dok oni podržavaju Vladu jasno ne trebaju se brinuti, biti će zaštićeni kao lički medvjedi ili divlje svinje na buzeštini. Sve u svemu, ovo izvješće je korisno izvješće, sigurno je ova agencija jedna od privilegiranih agencija, potrebna je ok ali mislim da se ovdje i ogroman novac vrti i logično bi bilo da se o trošenju tog novca povede računa ovako otvoreno i za saborskom govornicom.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Gordan Maras. ... [[Upadica se ne čuje.]] Ispravak. Dobro. Imamo prije toga ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepo. Samo radi rasprave, dobit od T-coma u prošloj godini nije bila 2,3 milijardi nego 2,9 milijardi, ono što ide još više u prilog vašoj raspravi da je to ogroman novac i da to iznosi čak puno više nekad kad pričamo o dobiti banaka itd. Znači, 2,9 milijardi kuna.
Hvala. Gospodin Gordan Maras, pojedinačna rasprava. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče i potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče, predsjedniče agencije. Nekoliko rečenica oko ovog izvješća. Na početku da kažem da ću ga podržati, smatram ga vrlo kvalitetno napravljenim koje daje vrlo realnu sliku šta se dešava u ovom dijelu gospodarstva, u ovom sektoru i koji nas može navesti na neke zaključke. Prvi zaključak koji se meni nameće je činjenica da se ide u jednom dijelu tog tržišta u daljnju liberalizaciju i razvoj tržišta. Nažalost, mišljenja sam da se u dijelu nepokretnih mreža ne ide u tom smjeru jer kao što možemo uspoređivati izvješća od ove i protekle godine tu takvog napretka nema. S druge strane, vidi se da agencija svake godine radi bolje, da se razvija, zapošljava nove ljude, stručne ljude i da odrađuje jedan dobar posao, rekao bih dobar i sistematičan rad koji treba ovdje pohvaliti. Ovo tržište je vrlo bitno za hrvatske građane, radi se otprilike o tržištu reda veličina 15 milijardi kuna u dijelu komunikacija i otprilike 2,5 milijarde kuna u poštanskim uslugama, znači otprilike 17 i nešto milijardi kuna koji hrvatski građani, tvrtke i gospodarstvo troše svake godine i normalno da zaslužuje veliku pozornost i na neki način našu pažnju da vidimo šta se u ovom dijelu dešava. Moramo isto tako istaknuti da svaka hrvatska obitelj prosječno potroši 500, 600 kuna za ove usluge. Radi se otprilike o 10% prosječne neto plaće i taj iznos definitivno nije mali i mi i agencija moramo sve više raditi kako bi na kraju krajeva naši krajnji korisnici odnosno potrošači ovih usluga imali kvalitetniju, dostupniju i jeftiniju uslugu. I zbog toga nisam zadovoljan kako se razvija priča u dijelu nepokretnih mreža i nepokretne telefonije i moram reći da je Zakon o elektroničkim komunikacijama doživio potpuni fijasko u tom dijelu liberalizacije tržišta od prošle godine. Volio bih da me netko ispravi ali moje praćenje ovog segmenta i usporedba na kraju krajeva podataka od prošle godine i ove godine jer taj zakon smo usvojili prije otprilike godinu i nešto dana, pokazuje da se u ovom dijelu tržište ne liberalizira i ne razvija. Na kraju krajeva, podaci to iz ovog izvješća govore. Kada vidimo da dominantni operater na tom tržištu ima 77% udjela na tržištu, da ostali operateri po broju korisnika imaju 22% na tom tržištu reći ćemo možda ok tek se počelo liberalizirati, ti operatori će tijekom vremena možda uzeti kojeg korisnika više ali odmah druga tablica do nje govori apsolutno zabrinjavajući podatak. Čak 83% prihoda ostvaruju dominantni operatori što govori da nas je Zakon o elektroničkim komunikacijama doveo do te mjere u apsurdnu situaciju da se nekada alternativnim operaterima više isplati prodavati uslugu za dominantnog operatera. Znači, oni prodaju uslugu kao veleprodaja T-comu i dio prihoda ostvaruje T-com a ne oni tako da se tu ne vidi realna situacija. Mi moramo napraviti situaciju na tržištu pogodniju za daljnju liberalizaciju a samim time i za jeftinije usluge hrvatskih građana jer zbog toga agencija, zbog toga i zakoni postoje jer kada bi se dvije, tri tvrtke na tržištu dogovarale vrlo vjerojatno bi se one uspjele dogovoriti da te usluge budu skuplje nego što treba a hrvatski građani bi te usluge plaćali onda više nego što trebaju. Agencija i zakonodavac moraju osigurati jeftinije usluge hrvatskim građanima nego što su ovom trenutku. Radi se o tome da mi smo u Klubu zastupnika SDP-a predlagali a predlažemo i ovom prilikom i govorit ćemo o tome da se ovo rješenje koje je gospodin Gačina u svojem uvodnom izlaganju rekao infrastrukturni operator koji je definiran u Zakonu o elektroničkim komunikacijama nije dobro. U najvećem dijelu situacija to je tvrtka koja je dominantna na tržištu. Ne u najvećem nego apsolutno skoro u svakom slučaju je to tvrtka koja je dominantna na tržištu. To nije dobro. Tu treba napraviti tvrtku koja će biti nevezana sa operaterima na tržištu, koja će biti neovisna, rekao bih ja al pari odašiljači i veze kada govorimo o televiziji. Tvrtka koja će davati i dati dostupnost vodova … [[Govornik se ne razumije.]] svim operaterima bez obzira na to koji je bliži i koji je interesno povezivaniji. Tako da tu postoji veliki prostor da se napravi korak naprijed i nismo zadovoljni sa načinom na koji Vlada pomaže dominantnom operateru da ostane monopolist na tržištu. A da je tome tako i da postoji prosto u dobiti da se smanje, da se smanje cijene u fiksnoj telefoniji, postoji prostor u dobiti, apsolutno nešto je o tome govorio kolega Kajin, skoro 3 milijarde kuna u prošloj godini, to je apsolutno veliki novac. Kada gledate, netko bi rekao možda zbilja taj naš operater, odnosno tvrtka koja je velika, koja se razvila, možda ima zbilja dobar menađment možda oni ostvaruju prihode koji su i rashode sukladno svojim sposobnostima koje ostvaruju tako veliku razliku u dobiti. Ali kako je onda moguće objasniti da njihov vlasnik Deutche Telekom u Njemačkoj, u prošloj godini ima 11 milijardi eura prihoda a 850 milijuna eura dobiti prije oporezivanja. Znači otprilike nešto manje od 8% dok sa druge strane u Hrvatskoj ista tvrtka, isti standardi, iste procedure, isti način poslovanja imaju otprilike 8,8 milijardi kuna prihoda, odnosno 3 milijarde kuna dobiti. Znači preko 30% je udio dobiti apsolutno u iznosu prihoda. Povrat na kapital iznosi otprilike 23, 24%. Pa koji to posao može u ovom trenutku u Hrvatskoj osim banaka naravno i telekomunikacija izdržati, odnosno koji to posao može toliki novac vratiti. Niti jedan. Znači postoji prostor. Ako u Njemačkoj ta dobit je na razini 8% zašto je u Hrvatskoj preko 33%. Zbog toga ili odgovor je vrlo jednostavan, zbog toga šta zakonodavac donošenjem vlada, donošenjem takvih zakona pogoduje T-comu da bude u povoljnijoj poziciji nego što su drugi operateri na tržištu i to moramo mijenjati. Vidim da mi vrijeme polako ističe. Htio bih reći da podržavam i ovaj dio što se tiče objašnjenja i situacije na tržištu poštanskih usluga i vidi se zbilja jedna kaotična situacija u Hrvatskim poštama gdje pošte koje ostvaruju prihod od milijardu i pol kuna ostvaruju negativan rezultat, odnosno gubitak od 241 milijun kuna s druge strane svi ostali operateri koji imaju udio u prihod otprilike 35% odnosno 860 milijuna kuna ostvaruju dobit od 100 milijuna kuna. Pa onda se vidi da je to zbilja jedan mastodont koji se nije prilagodio tržišnom natjecanju, koji nas nažalost podsjeća i na još jedan veliki mastodont iz tog sektora isto iz ovog područja prometa i veza. Radi se o HŽ-u koji isključivo služi za uhljebljivanje stranačkih prijatelja a nikako nije tvrtka koja se može na tržištu nositi sa problemima i nositi sa izazovima koje tržište pred nju predstavlja. Zato, evo na kraju podržavam ovo izvješće i smatram da agenciji treba dati podršku jer evidentno u cijelom dijelu i komunikacija i pošte postoji čitav niz situacija i čitav niz ovih mjera koje još možemo napraviti kako bi naši građani imali kvalitetnije, dostupnije i jeftinije usluge. Hvala lijepo.
Hvala. Jedan ispravak, gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa netočno se provlači cijelo vrijeme teza da je Vlada Republike Hrvatske pogodovala najvećem operateru da bi on ostao monopolist. To je potpuno netočno, to tržište je, i vama je jasno, potpuno otvoreno i činjenica da u njemu ima velik broj onih koji sudjeluju u tome dovoljno govori za se. A iz čega vuče činjenicu najveća firma da je ostala doista tako jako zastupljena, to je drugo pitanje. I ono sasvim sigurno proizlazi iz činjenice da je nekada bila monopolist ali danas to sasvim sigurno više nije.
Državni tajnik Dražen Breglec.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovane gospođe i gospodo saborski zastupnici. Dozvolite tek nekoliko dodatnih pojašnjenja vezanih uz dosadašnji tijek rasprave o ovom izvješću. U nekoliko je navrata bilo adresirano da postoji nedovoljno dobra zakonska regulativa koja eto je uzrokom nekih devijacija pa, bilo je spomenuto također i procjena da postoj monopolist na tržištu. Ja ću na tu temu, dužan sam iznijeti činjenicu da je Zakon o elektroničkim komunikacijama prihvaćen prošle godine nešto manje, prije nešto manje od godinu dana, kako u tijeku svoje izrade tako i nakon prihvaćanja doživio najbolje moguće ocjene od strane Europske komisije. Da je poglavlje broj 10. Elektronički mediji i, Elektroničke komunikacije i mediji, ispričavam se, zatvoreno 18. prosinca, potkraj prosinca prošle godine, kao nažalost posljednje do sada privremeno zatvoreno poglavlje u pregovorima sa Europskom unijom što na najbolji način dokazuje upravo netom izneseno a to je da je zakonska regulativa u Republici Hrvatskoj ne samo primjerena već mogu reći i uzorna i potpuno usklađena sa europskim acqisom kao takva često i na raznim regionalnim forumima bila predstavljena kao primjer dobro uređenog zakonskog i dobro transponirane europske legislative u nacionalno zakonodavstvo. Naravno, ovo izvješće govori o tome da je i primjena tih dobrih zakonskih rješenja kojima smo dobivali i dobivamo komplimente i koji jest usklađena da je i ta primjena, brojke to govore na jednom izvrsnom putu da postignemo konačno i na nekom području, ovdje na području elektroničkih komunikacija, one europske standarde s kojima se toliko volimo uspoređivati. O konkretnim brojkama ne bih jer je stotinjak stranica vrlo egzaktnih podataka dovoljnih da tu tezu posvjedoče o svakom slučaju. Međutim, moram također nekoliko riječi reći vezano na pa eto i tezu da postoji određeni monopolist što nikako nije točno naravno, a još je manje točno da Vlada pomaže tom monopolistu. Vlada predlaže zakone, Sabor ih usvaja, a regulator kroz svoje mehanizme koje ima, a ima vrlo jake mehanizme, te odluke odnosno mehanizme primjenjuje svojim pojedinačnim regulatornim odlukama, davanjem na suglasnosti, na prijedloge operatora i ostalim mehanizmima koje postoji, tako da sigurno ta teza nikako ne može stajati. Najbolji je naravno način da se postigne daljnji napredak na području usluga u nepokretnim mrežama taj da se pojača konkurencija. Sigurno da kada imate određeno stanje i 100% korisnika kod jednog operatora, kad imate monopol, da nigdje nije bilo lako, nije lako to ni u Hrvatskoj postići, efikasnu tržnu konkurenciju. Međutim, opet potrebno je posegnut za nekim podacima iz ovog izvješća i možda malo pozornije izanalizirati ono što je bilo rečeno pa ćemo doći do zaključka da su npr. cijene na veleprodajnoj razini u Republici Hrvatskoj, a što je bitan, jedan od najbitnijih ulaznih troškova, odnosno najbitnijih cijena za efikasnost, ajmo tako reći, uvjetno alternativnih operatora odnosno novih operatora, da su te cijene u Republici Hrvatskoj najniže u usporedbi sa svim zemljama Europske unije. Stranica 14 izvješća, Hrvatska 7,21 euro, ostale zemlje bitno, bitno više. Dakle, stvorio se preduvjet da alternativni operatori jačaju, da i nadalje povećavaju broj prenošenih brojeva u vlastite mreže, da i nadalje zaoštravaju konkurenciju koja će, ako je grijeh imati veliku dobit, onda i ovdje promijeniti stanje, smanjiti dobit nekoj tvrtci odnosno na račun korisnika popraviti konkurentnost na tržištu. Također, tzv. RIO ili standardna ponuda za usluge međusobnog povezivanja prije nekoliko mjeseci smanjena je cijena intervencijom regulatora za 14,29& odnosno 14 i pol posto što je također velik doprinos u jačanju poslovanja i u poboljšanju uvjeta poslovanja za sve osim bivšeg monopolista, dakle za sve ostale operatore u Republici Hrvatskoj. Što se tiče administrativnih kapaciteta i s tim povezane rasprave o visokim plaćama u agenciji odlučno mogu stati u obranu ispravne politike i jedine moguće politike, a to je da plaće u regulatoru moraju biti u prosjeku plaće u industriji. To je pravilo ne samo ovdje kod ove agencije, to je pravilo svugdje jer u suprotnom vi gubite bitku sa moćnim platišama, uvjetno rečeno, i onima koji mogu svoje zaposlenike platiti više, jer naravno da onda oni privlače najbolje kadrove, naravno da onda su oni u poziciji i vaše najbolje kadrove privući u vlastite redove. I zbog toga plaće u regulatoru, u ovakvom regulatoru koji regulira tržište od preko 15 milijardi kuna elektroničkih komunikacija i oko 2 milijarde kuna poštanskog tržišta moraju biti na dovoljno visokoj razini, na dovoljno konkurentnoj razini na tržištu rada da bi privukle ili zadržale one sposobne kadrove koji će pojedinačne odluke znati izanalizirati, koje će biti u mogućnosti izanalizirati tržište, koje će biti u mogućnosti pripremiti kvalitetne odluke za vijeće regulatora koje će te odluke onda i formalno donijeti. U tom smislu naravno je i dobro da je agencija povećala broj zaposlenih u prošloj godini. Ona je svoje kapacitete administrativne, kako po količini, kako po broju zaposlenika, tako i po njihovoj sposobnosti, tako i dakle po edukaciji i po svemu digla na jednu zavidnu razinu i vjerujte da se posebno na regionalnim konferencijama Hrvatska agencija za elektroničke komunikacije i za poštu i stanje na elektroničkim komunikacijama predstavlja kao uzorom za sve zemlje u regiji, a bez ikakve pretencioznosti mogu reći da je ono bolje nego i u nekim zemljama Europske unije. Zahvaljujem na pažnji. Nadam se da sam uspio pojasniti i doprinijeti kvaliteti rasprave o ovom izvješću.
Dva ispravka. Prvi gospodin zastupnik Arsen Bauk.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Imam i ja dva ispravka. Dakle, prvi se odnosi na situaciju kod donošenja zakona i pohvale koje je dobio. Dakle, kod donošenja zakona svi alternativni operateri u nepokretnoj mreži bili su protiv ovakvih odredbi, a HT se nije izjašnjavao, pogodite zašto. Drugo, što se tiče djelovanja agencije, uopće nije problem u agenciji jer ona može samo ono što joj zakon dopusti. Između redova u ovom izvješću vide se ustvari stalna natezanja agencije i Hrvatskog telekoma oko ovih svih cijena koje ste govorili, koje su na kraju smanjene za 14%. Da je zakon agenciji dao bolje pregovaračke pozicije možda bi ta smanjenja cijena bila i nešto više. Zahvaljujem.
Gospodin zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepa. Ispravio bih netočan navod da ne postoji monopolist na tržištu. Jedan od kriterija je sigurno i udio na tržištu. Ako monopolistički položaj nije kad netko ima udio od 77% u nepokretnoj mreži, onda ne znam koji kriterij bi još morali iskoristiti da bi to bio monopolist. S druge strane, kada govorimo o zakonu ja sam apsolutno siguran da bi taj udio bio puno manji da niste donijeli Zakon o elektroničkim komunikacijama kakav ste donijeli koji onemogućava malim operaterima bolju poziciju na tržištu. Svi su vam to rekli, podnijeli su čak u ustavnu tužbu da se taj zakon stavi van snage i to šta je taj zakon dobio i pohvalu od Europske komisije ne znači da Europa ima primjer kao što ima Hrvatska, da su svi građani Republike Hrvatske gradili tu mrežu, a na kraju njome upravlja jedna tvrtka koja više nije u hrvatskom vlasništvu.
Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. U ovom izvješću jedna konstatacija ponavlja se, sad ako se ne varam, treću godinu, a odnosi se na fiksnu odnosno nepokretnu telefoniju. Gospodin Gaćina konstatira u svom izvješću da je razvoj fiksne telefonije u Hrvatskoj u stagnaciji i kao opravdanje ili nešto što bi nas trebalo primiriti je konstatacija da je tako nažalost i u Europskoj uniji. To je vjerojatno točno. Međutim, bilo bi dobro da je tada izvršena usporedba Hrvatske i zemalja članica Europske unije, recimo u pokrivenosti signalom mobilne telefonije. Ili još bolje, pokrivenosti Hrvatske i Europe širokopojasnim internetom. Hrvatska karta pokrivenosti širokopojasnim internetom više je siva nego crvena jer na kartama koje ste napravili jarko crvena boja je tamo gdje je i broj korisnika i broj mogućnosti daleko veći. I normalno da kada je većina teritorija jedne države pokriveno signalom mobilnom i dostupnost širokopojasnom internetu da je onda posljedica stagnacije razvoja fiksne telefonije, nije ista kao što je u Hrvatskoj, ali to je stvar prošlosti i znamo zašto je do toga došlo jer oni koji su dobili fiksnu telefoniju koji su izgradili građani ove države, usput u Europi siguran sam nitko nije morao platiti 2000 njemačkih maraka da bi dobio telefon, kao što su to ljudi u Hrvatskoj plaćali svojedobno. Ali mi smo to dali ili prodali Nijemcima. Postoji dilema da li Vlada nekom pogoduje ili da li neki operater ima pogodnost. Ja ću vjerovati da nema monopola i da država, odnosno Vlada nikom ne pogoduje. Ako mi netko pokaže javni natječaj u kojem je država raspisala i prikupila ponude za fiksnu mobilnu telefoniju koju koriste sve države službe, ministarstva pa i ova agencija, i čije internet usluge državne službe koriste. Dakle, gdje i kad je bio objavljen taj natječaj i da li je država Hrvatska sva tijela državne vlasti putem javnog natječaja došla do korisnika fiksne, mobilne telefonije i internet usluga ili to sve ima jedan te isti operater. I sad ono najbitnije. Strana 86., zaštita korisnika. Da bi me razumjeli u čemu vam želim govoriti, citirati ću dvije ili tri rečenice iz izvješća. Uočljivo je da se više od 70% prigovora odnosi na ispostavljene račune te da je taj tip prigovora raste za 65% u odnosu na prethodnu godinu te traži posebnu analizu. Od ukupnih prigovora na račun, čak 60% čine prigovori na račun operatera usluga s dodanom vrijednosti. Broj prigovora korisnika na račune ovih usluga je u prošloj godini porastao za 226%. Dok je taj porast u odnosu na 2006. čak 7660%, ponavljam 7660%. Ovaj porast ukazuje na sve agresivniji i sve manje profesionalan tržišni nastup operatera usluga s dodatnom vrijednosti. Ja želim vjerovati do 2006. niste imali jedan prigovor pa da je sad 7660 novih prigovora je uzrokovalo postotak od 7660. I dobro je da ste to dali u izvještaju. Ja bih bio još zadovoljniji da ste dali koliko ste prigovora riješili uspješno u korist korisnika usluga. Koji su to davatelji usluga operateri s dodanom vrijednošću gdje je najveći broj prigovora? Kakve su sankcije izrečene ili primijenjene povodom ovog prigovora? Ja ću vam na jednom primjeru, gospodin Gaćina ilustrirati poziciju potrošača korisnika usluga i vjerojatno je taj predmet jedan od ovih 7660% povećanja u odnosu na 2006. HT, bežični internet, korisnica je sklopila ugovor s HT-om, dobila stick, izvršila, napravila postavke i ustanovila da u tom dijelu Grada Zagreba gdje ona živi nema signala. Ne funkcionira. Halo, korisnička služba, provjera postavki, sve u redu. Možda vam je stick pokvaren su rekli. Onda je stick odnijela na službu, tehničku službu korisnika. Rekli su, sve je ispravno. Onda se obratila vijeću ili nekom tijelu za žalbe u tom HT-u koji su rekli da piše gluposti, da ima signala i da ga može koristiti, ali sigurno kompjutor, u postavkama nešto nije u redu. Onda je uz vođenje službe korisnika izvršena kontrola postavki i konfiguracija, sve je bilo u redu. Onda se vratila vama i vi ste od HT zatražili izvješće povodom tog slučaja, oni su vam napisali da je sve u redu, a stranka je željela samo jednu stvar, raskinuti ugovor. To što je platila nekoliko mjeseci, nek ide k vragu i novac i sve, ali da raskine ugovor jer vi znate da je ucjenjuju da se sklapa ugovor na najmanje godinu dana. Nisu dozvolili raskid ugovora i tražila je vašu pomoć da raskine ugovor. Ne obeštećenje, ne naknadu štete, ne to, ili da dobije uslugu. Zatražili ste izvješće od njih, oni su vam napisali da su to gluposti i vi više niste reagirali i predmet ste stavili ad acta. Međutim, korisnica je bila uporna i naporna i uspjela je doći do toga da je služba korisnika davatelja usluga poslala na teren tehničku ekipu koja je ustanovila da na tom dijelu Grada Zagreba signala nema. Nemaju signal. Nakon toga uz tu činjenicu zatražila je raskid ugovora. E sad, pažljivo me saslušajte, dobila je sljedeći odgovor. Činjenica da T-com ili HT u tom dijelu Zagreba nema signal i činjenica da vi ne dobivate uslugu koju ugovor smo vam obećali, nije opravdani razlog za raskid ugovora i nećemo vam odobriti raskid ugovora jer ste vi u ugovoru potpisali i klauzulu da mi nismo dužni uvijek i svugdje osigurati signal. Uvijek i svugdje. Dakle, rekli su joj sljedeće, to što vi nemate našu uslugu je jedna stvar, ali ste potpisali ugovor na godinu dana i morate ga plaćati, ali vam priznajemo da vam tu uslugu nismo davali. Kao dokaz toga, ispis računa 6 mjeseci, promet 0 jer se nije usluga mogla koristiti. Dakle, ni dokumenta ispisa računa korištenje usluga signala koje je korisnica imala, nije bio dovoljni dokaz da joj se odobri samo jedna stvar, raskid ugovora. Tolerirate ugovorno ropstvo hrvatskih potrošača, davatelja usluga Interneta ili s dodanom vrijednošću kako ga zovete. Ako to do sada niste znali, evo sada sam vam ja rekao. Stavljaju ih u ugovorno ropstvo, ne dozvoljavaju raskid ugovora. Ako se obrate sudu i traže sudsko poništenje ugovora, proći će 5 godina. To vi dobro znate. Prema tome, ubuduće dajte brojeve po korist davatelju usluga broj pritužbi riješenih i recite nam kako to rješavate sve ove učestalije prigovore. Jesu to lažni netočni ili opravdani prigovori potrošača? Hvala.
Hvala. Replika. Gospodin zastupnik Davor Bernardić.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče Sabora. Uvaženi zastupniče Lesar dobro ste primijetili kada pričamo o zaštiti potrošača ono što se događa i bilo bi zanimljivo čuti i iz agencije koje se stvari nude tj. koje se stvari rade na zaštiti potrošača. Ja moram napomenuti da se upravo sa zaštitom potrošača susreće i snažno bori Europska unija sukladno svim instrumentima koje ima. Ono što bi zemlje Europske unije htjele, a činjenica je da ako Europska unija želi postati najkonkurentnije društvo u svijetu, onda i komunikacija u samoj Europskoj uniji mora postati najjeftinije, odnosno što je moguće manje da se plati, a cijene roaminga unutar same euro zone i unutar same Europske unije cijele su katastrofalno skupe. I to je jedan od zaključaka s kojim Europska unija također pokušava regulirati to tržište telekomunikacijskih usluga. No međutim, istakli ste dobro još jedan podatak, a to je vezano za Zakon o zaštiti potrošača, odnosno zaštitu potrošača. Iz svih brojeva razvidno je da je porast prihoda u pokretnim mrežama u prošloj godini bio 3% unatoč nižim cijenama. Dakle, prostora za povećanje prihoda ima. E sada ću vam dati jedan primjer. Spominjali ste ugovorno ropstvo, kako se može zaraditi na i na nižim cijenama. Nula kuna prema mobilnim mrežama unutar mreže. No međutim, nitko vam nije rekao da će vam mreža puknuti tri ili četiri puta. Tako ste razgovor koji inače košta, koji bi inače trebao koštati 25 lipa minutu razgovora, platili jednu kunu. I to je prostor kako se pune prihodi pojedinih mobilnih operatera. Pa bi nas zanimalo što radi agencija na tom području?
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Kolega ste dobro primijetili da ponovno ... [[Govornik se ne razumije.]] prava korisnika ima direktne veze i sa onim Zakonom o zaštiti potrošača. Ali ako agencija nas kao Sabor upozorava na činjenicu da su davatelji usluga sve agresivniji i sve je manje profesionalnog na tržištu davanja usluga, a gospodin državni tajnik tvrdi da zakone koje Hrvatska ima su dobili sve pohvale u Europi, onda ne znam u čemu je sada problem. Zakoni su jako kvalitetni, agencija je kadrovski osposobljenja i solidno plaćena, a ovi su sve agresivniji i sve manje profesionalni jer potrošače teško možemo zaštiti. Možda bi jedan od lijekova bio da umjesto upotrebe općih imena i imenica, gospodin Gačina iduće godine, ali doista za sve pružatelje usluga poimenično navede operatere koji su sve manje profesionalni i sve agresivniji. Da vidimo tko je to neprofesionalan u Hrvatskoj pa će možda to utjecati na to da se građani neće odlučivati koristiti njihove usluge, poučeni iskustvima drugih, jer sada su u poziciji da moraju koristiti svoja osobna negativna iskustva unatoč najboljim zakonima koje je čak i Europa pohvalila.
Hvala. Gospodin zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. 1997. godine Kevin Costner je snimio film "Poštar" koji je govorio o obnavljanju pošte postapokaliptniče Amerike iz 2013. godine tako je on napisao scenarij. I nije slučajno se država tada po njegovom scenariju krenula obnavljati obnavljanjem pošte. Danas smo u situaciji da imamo zatvaranje poštanskih ureda, da imamo lošu situaciju u Hrvatskoj pošti i moram spomenuti jedan primjer koji se događa dakle na otoku Braču to da pismo putuje danas od jednog drugog mjesta, odnosno da se zna dogoditi da samo petkom poštar nosi pisma. Tako da mi se čini da se vraćamo na one diližanse odnosno da se ljudi dosjete tako da pismo šalju po autobusu, pa onda netko sačeka u drugom mjestu. Ispada da pismo prije dođe iz Londona nego iz Supetra kako se zna dogoditi. Zašto mi plaćamo skuplja pisma? Zašto pošta ima monopol na one rezervirane usluge, dakle pisma čini mi se pisma do 100 grama? Zato da bi iz toga prihoda koji je nešto veći nego što bi bio da je ta usluga u konkurenciji, održavala jednako kvalitetan i dostupan poštanski sustav na cijelom teritoriju Republike Hrvatske, pa i na onim područjima u kojima se to baš ne isplati privatnicima ili tvrtkama u privatnom vlasništvu, nego to je zadatak države. Prema tome, svi mi vodimo nekakve osobne ratove sa operaterima telekomunikacijskih usluga. U emisijama koje govore o zaštiti potrošača najveći broj slučajeva se događa upravo iz tih telekomunikacijskih usluga. Ja mislim da nema nikoga od nas barem jednom kada je dobio račun za telefon nije pomislio da je oštećen, pokraden ili ne znam ili u najboljem slučaju došlo do zabune. A ispada ovo što govori kolega Lesar da je lakše izaći iz Sjeverne Koreje nego iz ugovornih odnosa sa nekim od nekih hrvatskih telekomunikacijskih operatera. Na neki način što se tiče širokopojasnog Interneta, iako je dakle i zadovoljan sam time da se on širi da je porast 35%, da je veliki broj ljudi koji je prošle godine dobio širokopojasni Internet, vjerojatno je to naravno nastavljeno i ove godine i da će ustvari širokopojasni Internet biti simbol nečega što je nekada bila voda pa struja, čak mi se čini da će neka domaćinstva prije dobiti širokopojasni Internet nego vodu, ali dobro to je ipak, razlika je u infrastrukturi pa je možda to i razumljivo. Naravno što se bude više širio Internet to će se više politička borba voditi na Internetu. Naravno nije čudno da širenjem Interneta raste i potpora i SDP-u, jer je ipak Internet najtransparentniji medij. Što se tiče naših problema s internetom želio sam ukazati na jedan problem koji se rješava. Dakle, u Splitskoj na Braču prošle godine je jedan korisnik koji je htio širokopojasni internet morao tražiti još deset ljudi koji bi to htjeli, dakle skupljali su jedan tim da se onda to napravi. Drago mi je da to više nije slučaj, da je ta usluga popravljena i naravno sigurno je da je stanje bolje nego prošle godine i zbog toga pohvala agenciji. I nadam se da će ove primjedbe koje imamo mi kolege zastupnici iz SDP-a utjecati na to izvješće za slijedeću godinu bude još bolje a da stanje bude još bolje.
Kolega, lampica gori ali nije isteklo vrijeme. Došlo je do jedne pogreške, gori i dalje. Vi još imate četiri i pol, pet minuta.
Ja sam završio, neka gori crveno, nema problema.
Dobro. Replika gospodin zastupnik Davor Bernardić.
Uvaženi zastupniče Bauk, dobro ste primijetili da u pojedinim granama usluga poštanskog prometa Hrvatske pošte imaju monopol. No međutim, ono što treba brinuti je poskupljivanje i to nedavno poskupljenje upravo svih usluga poštanskog prometa a u svezi s tim treba brinuti i poslovni rezultat Hrvatskih pošta koje su poslovale s gubitkom od 250 milijuna kuna. To je ovo što se vidi, to je znači gubitak bez kreativnog računovodstva, bez sakrivanja određenih problema kojih vjerojatno još uvijek ima. I onda što se događa. Moraju se podići cijene hrvatskim građanima zato jer ne postoji konkurencija u tom dijelu, pošta posluje s gubitkom i u teškom je stanju a i ne samo pošta nego i mnoge druge hrvatske tvrtke poput Hrvatskih željeznica koje je i gospodin Maras spomenuo u svojoj raspravi. I dolazimo do toga da ćemo na kraju morati razmišljati o tome da ono što je nacionalna vrijednost, što je državna srebro ajmo to tako reći budemo razmišljali da to prodamo za kunu poput Hrvatskih pošta ili Hrvatskih željeznica. Pa kako je moguće da u jednim Hrvatskim željeznicama koje generiraju gubitak, koje ne da posluju s gubitkom, oni s gubitkom žive postoji preko 400 menađerskih ugovora i sve na račun građana Republike Hrvatske. To je nedopustivo, to je ono o čemu pričamo. Izostala je prava reorganizacija, ne ide se u pravu reorganizaciju, ne ide se u konkurentnost nego Hrvatske pošte, Hrvatske željeznice, javna poduzeća barem dobar dio njih zapada u dugove i to je nešto što generira probleme i nelikvidnosti gospodarstvu, državu, svima a na kraju i građanima kroz povećane cijene usluga.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Arsen Bauk.
Pa sve to gospodine Bernardić u konačnici plaćaju građani. Rekao je kolega Kajin da će gubitak ionako sanirati vlasnik a to je država. A nije ni čudno jer podatak govori o tome da je u direkciji Hrvatske pošte u šest godina zaposleno 100 novih ljudi i to je povećanje od 50% a činjenica je da plaće u Hrvatskoj pošti iznose recimo 72% ukupnih rashoda. A isto tako je činjenica da i neke druge usluge plaćamo nešto skuplje upravo zbog nekih zakonskih rješenja i tu ne treba abolirati nijednu vladu, svaka vlada i svaka administracija je imala takvu poziciju da je u pregovorima nešto morala na neki način izboriti za državu a da je morala nešto drugo popustiti za onoga s kime pregovora. Nije tajna da je prilikom privatizacije HT-a oni su dobili monopol u fiksnoj telefoniji do neke godine, ali isto tako nije tajna da ovo što nas po Europi hvale za ovaj zakon da to može biti i stvar lobiranja vlasnika Hrvatskog Telekoma, dakle Deutsche Telekoma jer naravno Njemačka je utjecajna člancima i u svakom slučaju može ona pohvaliti ovakva zakonska rješenja ako joj idu u prilog. Prema tome, nažalost ništa nije slučajno, ništa nije tajno, na kraju to više manje plaćaju hrvatski građani. Zahvaljujem.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Godišnje izvješće o radu Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije za 2008. godinu, podnositelj Hrvatska agencija za poštu i elektroničke komunikacije. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak: "Prihvaća se Godišnje izvješće o radu Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije za 2008. godinu." Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovo izvješće prihvaćeno je većinom glasova sa 95 glasova za, 3 suzdržana i 2 protiv.
Prelazimo na slijedeću točku. - Prijedlog zakona o uskladištenju i skladišnici za žitarice i industrijsko bilje, s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 361 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prihvatili smo da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave koju su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo i gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Državni tajnik u Ministarstvu poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja Krešimir Kuterovac će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo saborski zastupnici. Predlažemo donošenje Zakona o uskladištenju i skladišnici za žitarice i industrijsko bilje. Donošenjem ovoga zakona stvara se okvir za cjeloviti koncept koji će omogućiti svim sudionicama skladištenja žitarica, industrijskog bilja i proizvoda pristup kreditima za financiranje sa skladišnicom kao jamstvenim dokumentom. Zakon pretpostavlja donošenje uredbe o sigurnosnom fondu, prateće podzakonske propise iz ovoga područja koji će regulirati postupak ovlaštenja skladištara i uvođenje skladišnice kao vlasničkog jamstvenog dokumenta. Donošenjem ovog zakona postići će se nekoliko ciljeva. Primarno je uvođenje, korištenje i kreditiranje na osnovu zaloga i povećanje likvidnosti u poljoprivredi kao rješenja za kratkoročno financiranje zaliha proizvođača, prerađivača korištenja žitarica i industrijskog bilja i kao kolaterala te izbor najpovoljnijeg trenutka prodaje žitarica, industrijsko bilja i proizvoda te pojednostavljenje prijenosa vlasništva nad robom. Dodatni cilj je smanjiti na najmanju moguću mjeru rizik u prometovanju poljoprivrednih roba isključivanjem iz trgovine nesolidnih tvrtki. Želi se i kod standarda kvalitete žitarica pokazati sposobnost i spremnost poslovanja na razini uspješnih tvrtki. Poslovni odnosi, ovlaštenost skladištara i vlasnika robe reguliraju se međusobnim ugovorima. Pored osnovnih uvjeta skladištar mora imati dobru poslovnu reputaciju, ne smije biti upleten u protuzakonite aktivnosti, mora zadovoljiti tehničke standarde i pružiti dokaze o stabilnom financijskom poslovanju. U slučaju da ovlašteni skladištar u roku tri dana ne isporuči robu ili protuvrijednost u novcu postoji sigurnosni fond iz kojeg će imatelji skladišnice u roku nekoliko dana namiriti vrijednost robe. Sigurnosnim fondom upravlja ministarstvo koje u ovom konceptu izravno nadzire provedbu a ovlašteni skladištari polažu depozit i neopozivo jamstvo kao kolaterala sigurnosti sustava, putem tog jamstvenog fonda namiruje sredstva koje je isplatilo. Za primjenu sustava kako je predloženo zakonom potrebno je postojanje određenog broja licenciranih skladišnih firmi a krajnji cilj zakona je da svi skladištari, zainteresirani skladištari ... [[Govornik se ne razumije.]] i drugim poljoprivrednim proizvodima budu ovlašteni prema odredbama ovoga zakona i pratećih provedbenih propisa. Dobivanje ovlaštenja za skladištenje novi odgovornost stalnog dobrog poslovanja i pružanja dobre i tehničke i financijske usluge korisnicima skladišta što će stvoriti povjerenje između proizvođača, skladištara i banaka te će njihova uskladištena žita u svakoj, u odgovarajućoj količini i u svako vrijeme biti dostupna na naplatu. Ova što skladištari postaju depozitari, robne vrijednosti na isti način kao što su banke, depozitari novčane vrijednosti. Za prvu fazu provedbe ovoga zakona potrebno je osigurati 15 milijuna u državnom proračunu sredstva za sigurnosni fond. Uspostava provedbe ovoga zakona obaviti će se u okviru sredstava proračunskog djela Ministarstva poljoprivrede za 2009. godinu. Procjenjuje se da za učinkovit rad odjela trebalo bi preraspodijeliti ove poslove u odjel za, unutar Ministarstva poljoprivrede a u drugoj fazi provedbe sustava potrebna su sredstva za njegovo opremanje i za, sredstva za sigurnosni fond. Ova sredstva predvidjeti će se u državnom proračunu za 2010. godinu. Donošenje ovoga zakona predlaže se po hitnom postupku. I iz razloga što postoji dogovor sa Europskom bankom za obnovu i za razvoj koja će u narednom razdoblju financirati jedan dio uspostave ovoga sustava u visini od 350 milijuna kuna i čija će sredstva biti dostupna bankama za uspostavu sustava skladištenja. Također treba reći da ovaj zakon, za što ga donosimo znači u ovo vrijeme bilo je potrebno izvršiti određena usklađenja sa Zakonom o tržnim redovima koji također se donosi a taj zakon je u jako visokom interesu Europske komisije pa su konzultacije koje smo imali tokom proteklog vremena bili razlog evo zašto od zadnjeg prijedloga ovoga zakona do danas je proteklo toliko vremena. Iz prethodne rasprave uvažili smo jako veliki broj amandmana i smatramo da je ovaj dokument jedna dobra osnova za uspostavu sustava skladištenja i skladišnice i da će on uvelike doprinijeti razvoju naše poljoprivredne proizvodnje i omogućiti našim poljoprivrednim proizvođačima da kroz sustav skladišnice izaberu trenutak prodaje svoje robe a da nam kroz ovaj sustav i jedan određeni dio financijskih sredstava koji nam je potreban da se aktivira kroz znači zalog ove robe. Evo, hvala.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo? Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj? Predsjednica odbora, gospođa zastupnica Dragica Zgrebec, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj raspravio je Prijedlog zakona o uskladištenju i skladišnici za žitarice, industrijsko bilje sa Konačnim prijedlogom zakona kao matično radno tijelo. U raspravi je izražena zabrinutost obzirom da na konstataciju u ocjeni stanja predmetnog prijedloga da u Hrvatskoj već duže vrijeme postoji trend smanjenja ukupne poljoprivredne proizvodnje. Ideja za uvođenje i primjenu sustava kredita sa skladišnicom kao jamstvenim dokumentom u Hrvatskoj je predstavljena još 2001. godine. Zato su i izneseni prigovori zbog kašnjenja što je bilo potrebno dosta vremena, jer je potrebno dosta vremena da sustav profunkcionira. Imajući u vidu takvo stanje iznesen je prigovor što je o gotovo identičnom prijedlogu Klubova zastupnika HSS-a i HDZ-a raspravljano još u 2008. godini a Vlada koja je podržala ovaj zakon u prvom čitanju je tek nakon godinu dana izašla sa Konačnim prijedlogom zakona. Izneseno je i mišljenje da ovaj zakonski prijedlog bolji, budući da jasnije definira osnivanje sigurnosnog fonda kao i visinu i način izračuna obveznih uplata, upravljanje i korištenje sredstava. Istaknuto je da je i do sada postojala mogućnost primjene ugovora o uskladištenju koji je uređen Zakonom o obveznim odnosima i korištenje svojevremeno kredita iz primarne emisije sa skladišnicom kao jamstvenim dokumentom. Iznesena je i sumnja da će ovaj zakon povećati spremnost banaka da plasiraju financijska sredstva. Naznačena je važnost inspekcije u ministarstvu za nadzor provedbe ovoga zakona. Kao ograničavajući faktor su i skladišni kapaciteti, bilo bi dobro zakonski odrediti gabarite troškova uskladištenja, postoji razlika između npr. podnog i … [[Govornik se ne razumije.]] uskladištenja a koja se odražava na kvalitetu skladištenja i visinu kala u skladištu pri izlasku, ulasku i manipulaciji. Bilo bi dobro u zakonu obvezati skladištare da javno objave cijene usluga uskladištenja. U članku 4., točki 3. rješenje o ovlaštenju se izdaje na razdoblje od jedne godine, ocjenjeno je da bi taj rok trebao biti duži budući da se neke žitarice mogu držati uskladištene više godina. Također je istaknuto da je potrebno pojasniti definiranje članka 15. U članku 22. stavak 1. trebalo bi se pozvati na podnošenje zahtjeva iz članka 4. umjesto članka 3. Predstavnik predlagatelja je izrazio suglasnost i spremnost da Ministarstvo razmotri iznesena mišljenja i eventualno reagira u tekst zakona. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese zakon o uskladištenju i skladišnici za žitarice i industrijsko bilje. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Krešo Filipović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine državni tajniče, predstavnici ministarstva, kolegice i kolege zastupnici. Evo danas konačno raspravljamo o Konačnom prijedlogu zakona o uskladištenju i skladišnici za žitarice i industrijsko bilje koji bi uz ostalu pravnu infrastrukturu vezano za poljoprivredni sektor trebao pridonijeti jačanju konkurentnosti i boljem tržišnom položaju naših poljoprivrednih proizvođača u budućnosti. Zašto spominjemo riječ konačno? Pa upravo iz tog razloga što ideja o uvođenju i primjeni sustava skladišnice kao vlasničkog jamstvenog dokumenta dakle, sustava koji bi se trebao temeljiti na posebnom tzv. leg specijalis zakonu stara gotovo jedno desetljeće, te iz toga razloga što je u proteklom vremenu već bilo nekoliko pokušaja implementacije toga sustava nažalost neuspješno. Evo osobno sam bio svjedok dva pokušaja. Osnovne razloge u neuspjehu nalazimo u nedovoljno osmišljenom i nedovoljno transparentnom načinu definiranja pojedinih sastavnica sustava koje bi trebale biti motivirajuće i pridonositi povjerenju svih njegovih sudionika te na takav način garantirati uspješnost cjelovitog sustava skladišnice u Republici Hrvatskoj. Treba reći i to kako se sukladno Zakonu o obveznim odnosima sustav skladišnice u Republici Hrvatskoj mogao koristi i do sada. Međutim, taj sustav kako ga regulira spomenuti zakon nije dovoljno razrađen i ne sadržava sve neophodne elemente za njegovo uspješno i sigurno funkcioniranje što je u konačnici omogućavalo brojne pronevjere a u praksi zbog totalnog nepovjerenja u sustavu od strane njegovih potencijalnih sudionika rezultiralo izostankom očekivanih i neophodnih učinaka za hrvatske poljoprivredne proizvođače. Zbog svega prethodno navedenog klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje Zakona o uskladištenju i skladišnici za žitarice i industrijsko bilje koji će na potpuno novi način regulirati sustav skladišnice, uvažavajući sve neophodne elemente za njegovo uspješno i sigurno funkcioniranje u vremenu koje je pred nama. Potrebno je naglasiti kako poljoprivreda predstavlja iznimno značajnu granu ukupnog hrvatskog gospodarstva koja u bruto domaćem proizvodu Republike Hrvatske sudjeluje sa oko 10%. Pri tome ne smijemo zanemariti niti druge gospodarske djelatnosti koje svoje poslovanje direktno oslanjaju na poljoprivredu te na taj način poljoprivredi daju još veći značaj. Važan segment ukupne poljoprivredne proizvodnje predstavlja primarna poljoprivredna proizvodnja, odnosno proizvodnja žitarica i industrijskog bilja pod kojim se sukladno članku 2. predloženog zakona podrazumijevaju pšenica, raž, pšenoraž, ječam, kukuruz, soja, suncokret, uljana repica i šećerna repa, te njihovi proizvodi kao što su brašno, krupica, slad, ulje, šećer, sačma, pogača i repini rezanci. Poznata je činjenica kako u spomenutoj, prije svega ratarskoj proizvodnji, unatoč usmjeravanju značajnih mjera tržišno-cjenovne politike čiji je cilj podizanje konkurentnosti i dohodovnosti cjelokupnoga agrara, kronično nedostaju obrtna sredstva za financiranje proizvodnje. Razlozi tome su nedovoljna zainteresiranost kreditnih institucija uslijed nepostojanja kvalitetnih i prihvatljivih mehanizama sigurnosti naplate njihovih potraživanja. Nadalje, poljoprivredni proizvođači su iz prethodno spomenutog razloga često prisiljeni svoje proizvode plasirati na tržište u vrijeme kada su uvjeti za njih najnepovoljniji. Stoga mi iz Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice smatramo kako će uvođenje i upotreba sustava sladišnice predviđena ovim zakonom uz provođenje postojećih mjera, sustavnih mjera poljoprivredne politike pridonijeti likvidnosti na tržištu žitarica i industrijskog bilja, smanjenju pritisaka na državu kao kupca poljoprivrednih proizvoda te stvaranju uvjeta u kojima će prirodni partneri, dakle trgovci, prerađivači i proizvođači se morati međusobno dogovarati. Tome treba pridodati kako će se pitanje financira rješavati sa bankama koje će biti spremnije plasirati sredstva poljoprivrednicima zbog uvođenja skladišnice kao jamstvenog dokumenta odnosno kvalitetnog instrumenta osiguranja povrata njihovih plasmana. Dakle, Zakon o uskladištenju i skladišnici za žitarice i industrijsko bilje ciljano ide u pravcu uspostave čvrstih odnosa između aktera sustava, odnosno poljoprivrednih proizvođača, skladištara prerađivača, financijskih institucija te nadležnog ministarstva. Nadalje, zakonom su definirane sve komponente neophodne za uspješno i kvalitetno funkcioniranje sustava kao što su skladišnica, ovlašteni skladištar, sigurnosni fond te upisnik ovlaštenih skladištara o kojima moram nešto reći. Skladišnica za žitarice i industrijsko bilje prema članku 10. zakona predstavlja vlasnički i jamstveni dokument koji izdaje skladištar, a kojim se dokazuje vlasništvo i postojanje pologa na žitaricama ili industrijskom bilju te obveza skladištara da robu isporuči vlasniku. Važno je naglasiti kako skladišnicu može izdati samo ovlašteni skladištar koji ujedno jamči za kakvoću i količinu robe naznačenu u skladišnici. Prijedlog zakona o uskladištenju i skladišnici za žitarice i industrijsko bilje, za razliku od odredbi Zakona o obveznim odnosima, pretpostavlja skladišnicu kao jedinstveni dokument, dakle dokument koji se sastoji od jednoga dijela čime se olakšava postupak prijenosa vlasništva nad robom i povećava sigurnost kreditora koji posjedovanjem samo jednog dokumenta ima mogućnost dolaska u posjed robe. Dakle, skladišnica predstavlja prenosivi dokument te iz toga razloga može biti predmet trgovanja i može se koristiti kao zalog, odnosno omogućava provođenje mehanizma davanja kratkoročnih kredita korištenjem robe kao kolaterala. Ovlašteni skladištari su druga važna sastavnica neophodna za uspješno funkcioniranje zakonom predviđenog sustava, s obzirom da će uspostavom određenog broja licenciranih skladišnih tvrtki koje će moći nositi odgovornost dobrog poslovanja i pružanja kvalitetnih usluga korisnica skladišta, podignuti međusobno povjerenje svih sudionika sustava po pitanju kvantitativnog i kvalitativnog stanja uskladištene robe. Dakle, pravne i fizičke osobe sa sjedištem u Republici Hrvatskoj koje se bave djelatnošću uskladištenja, dorade i čuvanja žitarica i industrijskog bilja te njihovih proizvoda, a radi stjecanja statusa ovlaštenog skladištara te mogućnosti izdavanja skladišnice po ovom zakonu morati će proći postupak licenciranja kojim će dokazati da ima dobru poslovnu reputaciju, stabilno financijsko poslovanje i primjerene tehničke standarde za obavljanje navedenih djelatnosti. Treba naglasiti i to kako je krajnji cilj predlagatelja zakona zainteresirati što je moguće veći broj skladištara za uključivanje u sustav ovlaštenih skladištara. Sigurnosni fond, čije osnivanje je predviđeno člankom 17. Zakona o uskladištenju i skladišnici za žitarice i industrijsko bilje, zasigurno predstavlja iznimno važnu sastavnicu za uspješno i sigurno funkcioniranje cjelovitog sustava. Naime, osnovna svrha sigurnosnog fonda kojeg će svojom uredbom osnovati Vlada Republike Hrvatske jeste u zaštiti materijalnih interesa sudionika sustava skladišnice u slučaju kad ovlašteni skladištar zbog nesavjesnog poslovanja ili iz nekih dugih opravdanih ili neopravdanih razloga nije u mogućnosti na vrijeme izvršiti svoje obveze prema vlasniku skladišnice, odnosno vjerovniku temeljem založnog prava. Dakle, u tim slučajevima isplata će se izvršiti iz sredstava sigurnosnog fonda. Ova činjenica značajno podiže razinu provedivosti, ali i predvidivosti funkcioniranja predloženog sustava te samim time pridonosi stvaranju interesa bankara za sudjelovanjem u sustavu i njihovu prepoznavanju skladišnice kao kvalitetnog jamstvenog dokumenta. Na kraju, smatramo važnim naglasiti kako prijedlog zakona predviđa ustrojavanje upisnika ovlaštenih skladištara koji će se voditi pri Ministarstvu poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja i putem web stranice ministarstva bit će dostupni javnosti. Ministarstvo ujedno predstavlja centralnu instituciju nadležnu za provedbu postupka stjecanja ovlaštenja za nadzor nad zakonitosti postupanja ovlaštenih skladištara, te za vođenje upisnika ovlaštenih skladištara. Radi svega prethodno navedenog, ali prvenstveno radi uvjerenja kako će uspostava sustava skladišnice u Republici Hrvatskoj pridonijeti povećanju likvidnosti hrvatske poljoprivrede, stvoriti mogućnosti izbora najpovoljnijeg trenutka prodaje svojih roba, te pojednostaviti postupak prijenosa vlasništva nad uskladištenim robama, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržat će usvajanje dakle Zakona o uskladištenju i skladišnici za žitarice i industrijsko bilje. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Da, pred nama je ovaj Zakon o uskladištenju i skladišnici, a princip bi onda izgledao ovako. Imam pšenicu, imam kukuruz, imam ječam, sve ovo što je ovim člankom 1. propisano, idem sa tom pšenicom, kukuruzom licenciranom skladištaru. Ovaj mi izdaje skladišnicu i sa njome jasno onda idem tražiti novac u banku. To međutim još uvijek ne znači da će mi banka dati novac, može dati, ne mora. Koji će uvjeti banke biti, to određuje sama banka jasno. Ali ono što je dobro i što treba tu podcrtati, da ta pšenica može biti zalog za neki potencijalni kredit. Ne mora više biti kuća, ne mora više biti zemlja, sad može biti i pšenica, kukuruz, jasno, ako na to pristane banka i ako ne mogu vraćati kredit, onda ili demonstriram u Vukovarskoj ili odustajem ili ostajem bez pšenice. Ako mogu vratiti zajam, e onda što mogu raditi sa skladišnicom? Onda se mogu igrati burzovnog mešetara i pšenicu prodati kada mi to najviše paše. E sad, da li će to baš tako funkcionirati u Republici Hrvatskoj? Možda i hoće. Kada će to tako funkcionirati? Zasigurno jednoga dana. Banke se i danas osiguravaju po principu na 1 kunu, 2, 3 pa i više kuna u nekretninama, a kod pšenice to može biti i drugačije jer ove godine država de facto ne zna kamo će sa nekih, koliko, 300, 400 tisuća tona prošlogodišnjeg uroda koji je plaćan po 1,5 kunu za kilogram. Prije nego definiramo tu skladišnicu, ja bih volio znati pristaje li Vlada na obećanje kojega je u ime, vjerojatno premijera dao potpredsjednik Vlade ili potpredsjednica Vlade da će od seljaka kupovati pšenicu, ne znam, za 1,25 kuna, 1,20 kuna i litru mlijeka 2,2 kune. Vidimo da kod Zakona o potporama koji će doći na dnevni red, 2010. potpore za čitav niz kultura, samim time pretpostavljam i mlijeko, nemam ovdje zakon ispred sebe, se de facto smanjuju i do 50 i više posto. Sad što je pametnije? Boriti se da ovogodišnji urod bude plaćen 1,2, 1,25 kuna po kilogramu ili, slobodno se može reći čak 40-ak ili 50-ak lipa iznad burzovne cijene, ili da cijena pšenice iduće godine bude barem na razini burzovne cijene jer bez ili sa 50% umanjenim poticajima to neće biti moguće ostvariti. Bilo kako bilo, neka poljoprivrednici vode računa da ih se ponovo još jednom ne prevede žedne preko vode. Istina je i ta, živjeti od 2, 3 hektara, ne znam pod pšenicom, kukuruzom, to je više nemoguće. Toga nema nigdje na svijetu. Možda je to bilo moguće za socijalizma. Rekli smo da ono ne valja i zato ako želimo da hrvatski seljak preživi, onda ga doista treba poistovjetiti sa onim seljakom u Europskoj uniji. Treba tom seljaku prodati zemlju, ne po 14 eura kao što se prodaje državna zemlja poljoprivrednicima u Istri. U Hrvatskoj je prosjek cijene jednog kvadratnog metra državne zemlje 0,27 eura. U jednoj Istri je, rekoh, 14 eura. To je više no što se prodaje zemlja u najbogatijoj europskoj državi Lihtenštajnu gdje je prosječna cijena prema izračunima Ekonomskog instituta u Zagrebu 11 eura, u jednoj Bavarskoj, Koruškoj, Lombardiji, to je između 4 i 6 eura, ali što ćemo. Mi smo evo, bogatiji od jednih i drugih pa onda Istrijani trebaju tu zemlju plaćati 14 eura po kvadratnom metru. To je van pameti, to je nepravda, ali kome da ja to sada kažem. Hrvatska isto tako ne bi trebala po meni proizvoditi kulture koje ne može potrošiti, prodati. Slažem se, ne treba uvoziti ovoliko koliko mi uvozimo i jasno, treba riješiti ovaj spor s Bosnom koji se dogodio i koji na neki način uvozi embargo na hrvatske robe. Međutim, pustimo sada to. Što je cilj ovog zakona? Na strani 7. se doslovce navodi da donošenjem ovog zakona postići će se nekoliko ciljeva, citiram, primarno je cilj uvođenja i korištenja kreditiranja na osnovu zaloga je povećanje likvidnosti u poljoprivredi, kao i rješenje za kratkoročno financiranje zaliha proizvođača i prerađivača korištenjem žitarica, industrijskog bilja i proizvoda kao kolaterala. I onda se kaže, dobro osmišljen sustav skladištara i skladišnica kao jamstvenog dokumenta stvoriti će u skladištenju i prometu žitarica, industrijskog bilja i proizvoda prednosti i omogućiti ukupni razvoj poljoprivrede na sljedeći način. Prvo, stvaranjem standardiziranog i reguliranog sustava skladištenja žitarica i industrijskog bilja. Drugo, pružanje vlasnicima žitarica i industrijskog bilja i proizvoda veću zaštitu za uskladištene žitarice, industrijsko bilje itd. i treće, uvođenje u korištenje skladišnica kao jamstvenog dokumenta za kratkoročne kredite i kao zakonskog dokaza o vlasništvu žitarica, industrijskog bilja i proizvoda itd., itd. Jasno je iz ovoga zakona da bi ovaj zakon zaživio, treba ispuniti još 2 uvjeta. Treba pronaći novac. U zakonu se spominje kako će ove godine ministarstvo pronaći 15 milijuna kuna. Za mene, 15 milijuna kuna je za jedan takav projekat smiješno mali novac. I drugo, ministar Pankretić u najmanju ruku trebao bi ostati ministrom barem još neko vrijeme kako bi zaživio zakon, a praksa nas uči da kada dođe neki novi ministar na bilo koju dužnost, zapravo ruši se cijeli sustav kao da svijet počinje isključivo od njega. Zašto to govorim da bi trebao ministar Pankretić ostati još neko vrijeme? Zato jer je otvoreno rekao ili izjavio da ako se ne pronađe, ne znam, milijardu i 500 milijuna kuna, on u 9. mjesecu odlazi. S druge strane, imam dojam da mu se i ruši autoritet. On je dužan za ovaj zakon osigurati 15 milijuna kuna, a sada recimo gospodin Čobanković osigurati će seljacima milijardu i 500 milijuna kuna za mlijeko, za pšenicu itd. Međutim, kako će on osigurati taj novac? Rebalansa nema, barem nema još. Bez rebalansa nije moguće izvršiti ovu preraspodjelu, sezona će biti loša, bruto društveni proizvod u ovoj zemlji pada 4%, '99. godine kad je došlo do NATO udara na SR Jugoslaviju kada smo izgubili jednu turističku sezonu, kada je nelikvidnost premašila 26 milijardi kuna, kada su banke sve redom propadale, kada je Hrvatska vis a vis skorih izbora 3. siječnja bila gotovo izolirana, bruto proizvod je pao za 1,5%. Ove godine gospodo bruto proizvod pada na najmanje 4%. Tri puta je teža situacija no što je bila onda, industrija se urušava, izvoz stagnira. Tako da ja jednostavno ne mogu povjerovati u ta obećanja. PDV nam je pao za prva 4 mjeseca 19%, a gospodin Čobanković to treba citirati iz današnjeg Globusa, kaže, jasno je da će Vlada morati osigurati dodatna sredstva za poljoprivredu, o tome nema spora. To je stajalište cijele Vlade, tu nema uzmaka. Novac se može osigurati preraspodjelom. Nekome treba uzeti, ali zato treba rebalans, a ja ne znam što čekamo da ga usvojimo do raspusta i da se nekome dio sredstava, kaže oduzme ili zaduživanjem. Sjajno. Ili da se nekome uzme ili zaduživanjem. Teško mi je reći za koju će opciju Ministarstvo financija dati preporuku Vladi et cetera, et cetera. Na stani 8 ovoga zakonskog prijedloga, između ostalog se kaže kao što sam rekao, da za prvu fazu provedbe ovoga zakona potrebno je osigurati 15 milijuna kuna u državnom proračunu Republike Hrvatske, a onda se navodi dalje, "procjenjuje se da bi za učinkovit rad odjela bilo rasporediti nove poslove u okviru postojeće organizacijske strukture dva, stručnjaka agronoma, agroekonomiste ili ekonomiste. U drugoj fazi provedbe sustava potrebna su sredstva namijenjena za troškove opremanja u odjelu Ministarstva poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoj kroz uspostavu jedinstvenog informatičkog sustava". I ono što je najbitnije osigurati sredstva za sigurnosni fond. Podvlačim ovaj sigurnosni fond. Ono što je sigurno dobro da će se ljude za ove poslove pronaći u postojećem kadru postojećeg ministarstva, a dugo ono što je ključno to je taj sigurnosni fond. Koliko je novaca za tu sada namjenu da bi mogla zaživjeti skladišnica namijenjeno kroz taj sigurnosni fond? Mi to ne znamo. Pretpostavljam da je za to potrebno nekoliko stotina milijuna kuna ili će čitav sustav skladišnice ostati mrtvo slovo na papiru. Volio bih da se varam, ali pretpostavljam da bi jedan tako veliki sustav mogao zaživjeti da taj sigurnosni fond, što je razumljivo, ako s jedne strane imamo imovinu ili žito ili sve te kulture koje vrijede milijarde kuna, pa on mora biti barem 100, 200 milijuna kuna. Znači, budimo isto tako ozbiljni gospodo. Ma nijedna banka neće, ja se bojim da neće dati kredit na račun pšenice ili kukuruza, dok u rezervama imamo 300, 400 tisuća tona. Ajede na zalog kuće, zemlje, to smo se nekako naučili. Ni tu više ne možemo dobiti zajam ali da sada banke prodaju kukuruz pa ja mislim da je to malo presmjelo. I zato treba doista gospodo prije nego se zakon nekako počne primjenjivati, osigurati, definirati taj sigurnosni fond. A prije toga nam netko iz ministarstva reći, što je to, koliko će to iznositi sredstava, odakle će ta sredstva doći u taj sigurnosni fond? Iz proračuna, ne znam otkuda. Za što će se on koristiti, kada će se aktivirati ta sredstva, u kojim slučajevima? Itd. Jednom riječju skladišnica bez sigurnosnog fonda teško da može zaživjeti. Sve u svemu da se razumijemo. Ja isto tako želim dijeliti mišljenje sa velikom većinom zastupnika ovdje. Držim da je zakon dobar. To je jedna novost. Samo Hrvatska nije ni Amerika, a bogami ni Njemačka. I to je naš problem što nismo ni Amerika, ni Njemačka. Tamo ti principi egzistiraju. Ne bi volio da se to pretvori u jednu utopiju. Volio bih da se varam, ali sam siguran da 15 milijuna kuna koliko će u ovom trenutku ministarstvo osigurati za provedbu ovog zakona nije dostatno. Sve u svemu, mi ćemo glasati za taj zakon. Želimo vjerovati na riječ ministru Pankretiću da taj novum čini jedan kvalitetan iskorak za hrvatsku poljoprivredu. Ali ponavljam, treba i za samu sprovedbu zakonu osigurati pa ne samo 15 milijuna i možda nekoliko stotina milijuna kuna kojih danas u proračunu Republike Hrvatske jednostavno nema.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Dragan Kovačević.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Naime, ispravio bih netočan navod kolege Kajina koji je kazao da će za sigurnosni fond ministar Pankretić morati osigurati 15 milijuna kuna, a da će za provedbu politike poljoprivrede ministar Čobanković morati osigurati milijardu i 500 milijuna kuna. Ni jedno, ni drugo nije točno. I ono je na tragu potvrde vaše teze koje ste stalno provlačili kroz ovo izlaganje. A to je da postoji problem autoriteta ministra Pankretića ili nekakve disonancije među ministrima u Vladi. Naime, poljoprivredna politika je u ingerenciji Vlade Republike Hrvatske i novac i za dogovor ove sa seljačkim udrugama i za ovaj sigurnosni fond će osigurati Vlada Republike Hrvatske. Dakle, jednim od postojećih mehanizama, da li preraspodjelom rebalansom proračuna. Ali u svakom slučaju ona je integralno zadužena i odgovorna za to.
Klub zastupnika HDSSB-a, gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo, Prijedlog Zakona o uskladištenju i skladišnici za žitarice i industrijsko bilje koji danas imamo na dnevnom redu, a koji je u sličnom obliku predlagan prošle godine pod nazivom Zakon o skadišnici za žitarice i industrijsko bilje, dobio je podršku kluba SDP-a, date su određene primjedbe i mislili smo da će to ići u drugo čitanje. Međutim, danas imamo novi zakon i dapače ocijenili smo i tada, a i danas da postoji potreba reguliranja odnosa uskladištenja žitarica industrijskog bilja i njihovog prometa bez obzira što je taj odnos već određen u Zakonu o obveznim odnosima i gdje je već zakonski određena i definirana skladišnica kao financijski dokument. Zato smo u prijedlogu prethodnog zakona, a i ovog danas zato da se donese što prije. I sa njim omogući veći priljev obrtnog kapitala u poljoprivrednu proizvodnju, koji je kao što i samo ministarstvo kaže u ovome dokumentu, prestankom distribucije kredita putem primarne misije Narodne banke izvučen iz poljoprivrede prehrambene industrije i trgovine. Spominje se čak vrijednost više od 8 milijardi eura, a da u ovim godinama poslije toga nije ponuđen neki odgovarajući novi model. Mislim da upravo i zato imamo ovakvu nelikvidnost u poljoprivrednoj proizvodnji, jer znamo da su ti krediti išli najprije primarnim proizvođačima, prenošeni poslije na prehrambenu industriju i da je taj novac ipak kolao u poljoprivrednoj proizvodnji koja je na taj način stvarala novu vrijednost. Prema tome, novac je bio osiguran za pokriven sa novom vrijednošću proizvoda. Nažalost, vidimo da zastoj od godinu dana u realizaciji ovoga zakona mislim da bi se nastavio i dalje da nije došlo do dogovora kao što je vidljivo iz ovog materijala ministarstva s Europskom bankom za obnovu i razvoj temeljem koje će ova Europska banka osigurati obrtna sredstva koja će poljoprivrednici koristiti za financiranje naredne sjetve. Međutim, isto tako vidi se da je preduvjet za osiguranje ovih sredstava potpisivanje memoranduma između ministarstva i Europske banke i zato je i hitno donošenje ovoga Zakona o uskladištenju i skladišnici za žitarice i industrijsko bilje. Moram konstatirati da nažalost opet nas netko drugi mora potaći da rješavamo ono što i sami znamo da nam je potrebno za bolje poslovanje i sigurnost proizvodnje u poljoprivredi za koju i sam predlagač kaže da postoji ukupni trend smanjenja te proizvodnje. To sve govorim ono što je napisano u tom materijalu. To sigurno nije dobro jer mi smo ipak tradicionalno značajni proizvođač hrane, bili smo to a nadam se da ćemo i dalje biti i da nećemo ovisiti o uvozu. Sada nekoliko riječi o ovim bitnim pitanjima za funkcioniranje zakona. Kod mene ipak postoje neke dileme, kolega Krešo je to u idealnom obliku sve rekao dok kolega Kajin sumnja na sve, pa i na ovo da će za žito ili za industrijsko bilje biti krediti. Međutim, mislim da je to novi proizvod i da za nove vrijednosti će prije biti kredit nego za ovo što je već založeno kao što je zemlja, objekt itd. Prema tome, ovdje stvaramo novu proizvodnju, stvaramo nove vrijednosti i mislim da te nove vrijednosti imaju i određenu financijsku pokrivenost. Predlagač je u članku 1. govorio o posebnom zakonu, govori o posebnom zakonu lex specialis zbog toga što dosadašnji Zakon o obveznim odnosima nije omogućio uvođenje i definiranje skladišnice u ovom obliku u kojem se sada govori i upravo ta skladišnica danas trebala bi biti mnogo kvalitetnija jer time se mijenja i danas definirani dokumenat koji je bio iz dva dijela priznanice koja daje pravo raspolaganja robom i drugi dio založnica koja daje pravo zaloga na robu bez neophodnih mjera osiguranja svih sudionika u prometu. Bile su sigurno prisutne i određene pronevjere i slabije povjerenje sudionika i vjerojatno zbog toga ni skladištari a ni banke nisu željele prometovati te robe putem skladišnice i izdavanjem skladišnice prema Zakonu o obveznim odnosima. Mislim da u ovome prvome članku je riješeno to pitanje i da bi takva skladišnica puno sigurnija i puno kvalitetnije moglo bi se s njome raditi. Drugo pitanje je novina u odnosu na prethodni prijedlog, to je osnivanje i svrha sigurnosnog fonda koji je reguliran člankom 17. a za koji inicijativna sredstva od 15 milijuna kuna daje ministarstvo uz obvezu i skladištara da uplate u taj fond. Ono što će se tu riješiti to je sa ovim popratnim propisom ministarstva i mislim da ovdje treba dobro regulirati sigurno i pitanje i uplata i obavljanja, i korištenja tog sigurnosnog fonda ali mislim da ne vidimo iz ovoga kolika će biti visina obveznih uplata za skladištare. Mislim da i pitanje toga ne bi trebalo biti destimulirajuće da ne bude destimulirajuće za onoga da se jave na natječaj i skladištari koji bi taj posao obavljali. Uz to dolazim do jednoga ovako pitanja koja je i o kojem je govoreno i na Odboru za poljoprivredu i to je pitanje izdavanja rješenja za ovlaštenog skladištara koji izdaje ministarstvo. Člankom 4. i 5. određuju se uvjeti ali i postavljaju neka pitanja i dileme. Hrvatska danas raspolaže sa oko 1,8 milijuna tona skladišnog prostora koja su uvjetna ili neuvjetna to je pitanje koliko je to uvjetnih i koliko neuvjetnih. Uvjeti moraju biti istovjetni i mislim u prvom redu da se moraju približiti europskim. Šta to znači? To znači da moramo imati kompletno praćenje ulaza i izlaza roba, tijeka putovanja tih roba u prostoru, lociranja, čuvanja kvalitete a sve to prvenstveno pokriveno kontrolom, znači poduzećima odnosno firmama koje se bave inspekcijom ali također i inspekcijom od strane Ministarstva poljoprivrede. Također, u takovim skladištima treba biti zaštita od štetnika, obvezne fumigacija i mogućnost brze dopreme i otpreme da nam se ne bi desilo da po izlasku ta roba bude neupotrebljiva. I ono što je sigurno značajno a to je pitanje urednosti i u vođenju papirologije i sigurnost u pogledu manjka, otpisa kala i svih onih manipulativnih radnji koje svaki skladištar obavljanje inače vezano uz uskladištenje određenih roba. Međutim, kad gledamo na tu količinu skladišta koje imamo i uvjete koje oni trebaju imati mi moramo konstatirati isto tako da Hrvatska ima duplo sigurno veću proizvodnju žitarica i industrijskog bilja od tih silosnih kapaciteta. Normalno da sve te proizvodnje ne idu istim trenom, istim radnjama u ta skladišta ali često puta se postavlja i pitanje da li će biti dovoljno kapaciteta za sve one koji žele uskladištiti svoju robu u najbližim skladištima. Znači, pitanje da u skladištu gdje je proizvodnja ta da li to skladišno odgovara jer nije isto voziti robu iz Slavonije u sjevernu Hrvatsku ili da ne kažem dalje još u Rijeku ili Istru. Primjer prošle godine koja je bila izuzetno dobra sa jednom milionom tona pšenice i 2,8 milijuna tona kukuruza, soje i suncokreta dovela je mnoge proizvođače da imaju poteškoće sa predajom a još više sa skladištenjem. Mislim da u sklopu toga i taj dio onih koji će željeti i kojima trebamo omogućiti da skladište, tu robu trebamo na kvalitetan način riješiti. Također još jedno konkretno pitanje iz članka 4. stavak 3. vezano je za izdavanje rješenja o ovlaštenju skladišta na jednu godinu. Da li je to prekratak rok i da li raspisivanje natječaja svake godine neće dovesti do nesigurnosti kod proizvođača koji će koristiti usluge skladištenja i trgovati putem skladišnice. Mislim da tu je i kolegica Dragica dala je i amandman vezano za to, mislim da o tome ministarstvo je, imali smo prilike i razgovarati već na Odboru za poljoprivredu i da su oni to akceptirali i vjerojatno će na najkvalitetniji način i razriješiti. Na kraju centralno pitanje kako provođenje ovoga zakona može povećati likvidnost u poljoprivredi korištenjem poljoprivrednog proizvoda kao jamstva. Kako da proizvođač ostvari i najpovoljniji trenutak prodaje te se pojednostavi prijenos vlasništva nad robama. Mislim da je to centralno pitanje koje bi ovaj zakon trebao rješavati. Za povećanje likvidnosti u prvom redu značajno će biti kako će banke prihvatiti skladišnicu i servisiranje proizvođača te njihovo kreditiranje. Mislim da bi u tome dijelu moglo biti jer ono što sam prethodno govorio to je ipak jedan novi proizvod, nova vrijednost, prema tome adekvatna sredstva za to mogu se i izdvojiti. Drugo je pitanje cijene toga proizvoda. U isto vrijeme proizvođač mora biti svjestan da mu cijena proizvoda može pojesti cijene uskladištenja to je, jer to će ih koštati, kamate na kredit a i kolebanje cijene žitarica ili industrijskog proizvoda na hrvatskom ili tržištu u okruženju. Mislim da u tome dijelu proizvođači će snositi jednu veliku odgovornost koji se budu u taj dio upuštali. Na to se naslanja i procjena proizvođača kada je najpovoljniji trenutak prodaje. Što je njegov i najveći rizik. Sve ovo sa skladišnicom treba vezivati uz formiranje burze roba gdje se prijenos vlasništva nad robama ostvaruje najjednostavnije. I na kraju jednom riječju ovaj zakon ne rješava sve probleme naše poljoprivredne proizvodnje ali bi trebao biti iskorak koji ova poljoprivreda očekuje i zato mogu reći da će Klub SDP-a podržati ovakav zakon. Hvala lijepa.
Nastavljamo sa raspravom o Konačnom prijedlogu Zakona o uskladištenju i skladišnici za žitarice i industrijsko bilje. Klub zastupnika nacionalnih manjina, gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče, uvaženi tajniče, kolegice i kolege. Klub nacionalnih manjina svakako podržava donošenje Zakona o uskladištenju i skladišnici žitarica i industrijskog bilja, ukoliko on će doprinijeti boljoj likvidnosti u poljoprivredi odnosno ukoliko će osigurati obrtni kapital poljoprivredi, ali se jednako tako kao i većina dosadašnjih izlagača slažemo i pitamo zašto se tako dugo moralo čekati da bi se donio ovaj zakon odnosno čak štoviše, vrlo često smo razgovarali i o agro banci koja ni do danas ne postoji, kako bismo na jedan jednostavniji način rješavali pitanje poljoprivrede. Naime, uvijek nas igre bez granica u ljeti odnosno u žetvi, a ovaj puta igre bez granica u režiji mnogih udruga moraju podsjetiti na brojne nagomilane probleme u poljoprivredi. Upravo traktori nedavno na ulici ponovo su nas vratili u stvarno stanje i svakodnevicu poljoprivrede. A ja ću podsjetiti na neke od tih problema koje upravo samo u tim trenucima stavljamo na površinu, od nedovoljno formirane i definirane strategije o razvoju poljoprivrede, od toga da još danas nemamo bilance potreba poljoprivrednih proizvoda, odnosno da vrlo rijetko možemo definirati koje to kulture ili poljoprivredne proizvode imamo u samodostatnosti, odnosno kada ćemo provesti regionalizaciju poljoprivredne proizvodnje? Kolege preda mnom jednako tako su spomenuli da skladišnica je rješenje, ali bez postojanja kvalitetne burze roba, a i ovo vrijeme velike nelikvidnosti, bojim se da ćemo možda samo situaciju zakomplicirati. Mi i dalje s jedne strane imamo daleko skuplju poljoprivrednu proizvodnju, bilo da govorimo o proizvodu mlijeka, pšenice, mesa, ovog časa govorimo čak o podizanju cijena određenih proizvoda, opet kao što je mlijeko i pšenica, a ono o čemu ne želimo govoriti ne govorimo, vrlo često i izbjegavamo reći što je to stvarna proizvodna cijena, što su to stvarne kalkulacije i što učiniti u proizvodnji, odnosno kako uključiti znanost i struku da konačno možemo govoriti i o produktivnosti datih proizvoda, odnosno poljoprivredne proizvodnje bolje reći, ali i o konkurentnosti koja je, htjeli mi ili ne, nas europsko tržište, odnosno na europskom tržištu čeka. Mi vrlo često kad dođe do ovakvih igara želimo se poslužiti, odnosno želimo govoriti o tome kako kontrolirati uvoz, odnosno kako zaštititi domaću proizvodnju, zaista je vrijeme da o tome ozbiljnije popriča i ovaj Parlament jer nemojmo zaboraviti, a to sam ovdje u Parlamentu već nekoliko puta rekla da u europskim zemljama kada uvoz dostiže između 10 i 15%, svi se dižu na noge, od Parlamenta, Vlade itd. Mi imamo uvoz poljoprivrednih proizvoda 40% i kažem, samo udruge i traktori na ulicama nas podsjete da zaista problem postoji. No ja ću se ipak vratiti na skladišnicu, vratiti se na to da će ona postati jamstveni dokument, što zasigurno će olakšati rad sa gotovom proizvodnjom. Međutim, nama će se zasigurno otvoriti nekoliko problema. Skladišta i kvalitet skladišta. Nemojmo zaboraviti da su ozbiljni veći silosi koji su se bavili otkupom bili u kombinatima, bili u zadrugama. Jedan dio koji je privatiziran, možemo reći da danas može kvalitetno raditi, da će se ovdje možda pojaviti kao skladištar. Međutim, mi imamo područja koja danas nemaju silose u funkciji i biti će vrlo teško na pojedinim područjima uopće pronaći skladištara koji će moći upravo vršiti usluge. Nadalje, pitanje se otvara, a to je cijena skladištenja, ali cijena kvalitativnog preuzimanja tih žitarica upravo od usitnjenih posjeda, odnosno od malih proizvođača, a koji ustvari i jesu najveći problem jer nama neće biti Agrokor problem, odnosno Belje ili neki veći proizvođači koji imaju svoj plasman kroz svoju preradu, odnosno koji imaju zatvoreni ciklus. Nama upravo problem će predstavljati obiteljska gospodarstva. A banke su se već unaprijed ogradile, a to navodi i predlagač da njih ne zanima 2 ili 10 tona pšenice jer je to premala količina da bi se sva papirologija i sva jamstva davala za te male količine, a da vas podsjetim. Uz referentne prinose, 4 tone po hektaru. Znači to je 2,5 hektara. Koliko naših malih proizvođača upravo ima 2 hektara i manje hektara pod pšenicom jer govorimo o cjelokupnim imanjima od 3, 5 ili 10 hektara. Što znači da ponovo ti mali proizvođači neće moći se pojaviti sa svojom skladišnicom u banci jer oni ne predstavljaju interes banke. Predlagač kaže udruživanje. Mi već dugo govorimo o udruživanju malih proizvođača u zadruge, nažalost zašto taj proces ne ide? Koliko krivnje snosimo i mi koji nismo na vrijeme startali rušeći ranije kooperacije, ne nudeći ništa novo, stvorili smo jedan prostor da sada proizvođač sumnja u sve i svašta, ponovo govorimo o obiteljskim malim gospodarstvima, udruge ne startaju. Oni su premali da bi i ovaj vid garancije dobili. Prema tome, mislim da rješavamo temelj, da tu treba početi, ali kažem otvaramo si zaista niz problema, kažem od skladištenja, od troškova koje neće biti jednostavno definirati, pa do samog kvaliteta jer najčešće mali proizvođači ne primjenjuju punu tehnologiju pa je i kvalitet ponuđene robe vrlo često van svih standarda pa se onda otvara i pitanje raznoraznih primjesa, jel se oni smiju odbijati, tko će ih platiti, tko će na kraju platiti ulaz i izlaz prilikom preuzimanja takvih analiza, što znači da ćemo zasigurno se sa ovim pitanjem još dosta dugo susretati? No, u svakom slučaju, na samom početku sam rekla da ćemo zasigurno podržati ovaj zakon jer omogućiti će proizvođačima ipak da prodaju robu kad oni odluče da je za to najpovoljniji moment, ne kao uvijek da su to morali odlučiti u samoj žetvi. Zasigurno da će im to osigurati obrtni kapital već za jesenju sjetvu, a da još uvijek mogu imati žitarice ili robu koja je ovdje definirana zakonom na skladištu i zasigurno da je dobro da otvaramo sigurnosni fond. Međutim, bojim se da ona sredstva koja su predviđena za njega, biti će mala. Zašto to govorimo? Znajući iz iskustva kako su dosadašnji skladištari naviknuti gospodariti sa robnim zalihama koje smo do sada imali, iz iskustva da vrlo često je roba postojala samo na papiru, a u stvarnosti ne, bojim se ne osiguramo li dovoljno mehanizama za tu robu koja je tamo uskladištena da će sigurnosni fond, ako se nastavi raditi kako se radilo sa robnim zalihama, itekako imati posla. Stoga evo, podrška u svakom slučaju, početi se negdje mora, ali mislim da to traži nadogradnju, ako ništa drugo možda da se još jednom razmisli o postojanju agrarne banke koja bi ozbiljnije pratila ovaj problem. Ne samo kao banka kroz profit, već možda i kroz interes te gospodarske grane koja ipak čini 10% bruto domaćeg proizvoda u našem gospodarstvu i ako tome još dodamo svu onu prateću industriju, onda itekako zaslužuje više pažnje i Ministarstva poljoprivrede i Vlade, ali svakako i Parlamenta. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prije nastavka rasprave jedna obavijest. 21. sjednica Odbora za ravnopravnost spolova Hrvatskog sabora održat će se danas 23. lipnja u 13,00 sati u dvorani "Stjepana Radića". Zahvaljujem. Idemo dalje na raspravu. U ime kluba SDSS-a uvaženi zastupnik Mile Horvat. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Klub SDSS-a će prihvatiti ovaj koncept Zakona o uskladištenju i skladišnici. Prihvatiti će ga ne zato što smatramo da je on u svom sadržajnom i krajnjem slučaju u nekom dijelu u nomotehničkom svom opisu savršen i nepopravljiv, nego zbog toga što mislimo da postoji određena kategorija poljoprivrednika koja upravo treba ovakvu jednu vrstu garancije, kojoj upravo i treba ovakav jedan dokument koji treba da kasnije preraste u nekakav vlasnički dokument koji će povećati bonitet upravo jedne kategorije poljoprivrednih proizvođača u komunikaciji sa pripadajućim bankama s kojima oni inače komuniciraju. Dakle, pozdravljamo ovu inicijativu i projekt da se na ovaj način kroz ovaj tekst stvori jedan instrumentarij ne samo skladišnice, nego cijeli jedan instrumentarij koji treba kasnije doprinese da se taj projekat postavi na prave osnove kao što je to i zamišljeno. Mislimo da će biti još izmjena i dopuna ovoga zakonskog rješenja, mislimo da će biti još svojevremeno da će doći i do potrebe usuglašavanja sa nekim stečevinama sličnih rješenja u Europskoj uniji. Pošto ne vidim u uvodnom dijelu gdje se govori o namjerama predlagatelja ne iskazuje se komparativno iskustvo drugih zemalja koje takva rješenja imaju. Pa nismo mogli onda prema tome ni napraviti nekakvo poređenje. Dakle, kada se bude govorilo o sadržajnom dotjerivanju ovoga teksta, onda će svakako trebati obratiti pažnju i na nekakve korelacije između više zakona koji se odnose na ovakvu problematiku, pogotovo problematiku vlasničkih odnosa, javnobilježničkih zaduženja, ovršnih prijedloga u efikasnom naplaćivanju u onom drugom dijelu, što ako se dođe u situaciju da komitent ne vrati na vrijeme kredit. I onda se stavlja u stvari u pogon upravo svrha ovoga zakonskog prijedloga, a to je da se aktivira i naplati preko zadužnice. U uvodnom dijelu, samo ću se kratko osvrnuti, u uvodnom dijelu ovdje, predlagač navodi da je stanje u poljoprivredi ne prilično ružičasto, dakle da se primjećuje trend, postoji trend smanjivanja poljoprivredne proizvodnje. Malo je to kada onaj tko to prati i onaj tko je u tom poslu itd. to nije dobra ocjena zato što danas imamo završen uglavnom završen proces postupak povratka zemljišta, postupak prodaje zemljišta. Formirali smo na osnovu toga nekakvih koliko smo čuli prije 170 tisuća OPG-a što nije mali potencijal poljoprivredne proizvodnje. U početku smo imali atraktivne bankarske kredite, kasnije su oni postali kontraproduktivni jer su banke vrlo nemilosrdno povećale kamatne stope na te kredite koji su primamljivo u poljoprivredu plasirali prije 4, 5 godina. Imamo skupe strojeve na poljima, imamo skupu tehnologiju, imamo savjetodavne službe. Formirali smo dakle cijeli jedan aparat koji treba da osmisli i da kreira vođenje politike poljoprivrede u određenom pravcu. I imamo to što imamo, dakle po ocjeni predlagatelja pad poljoprivredne proizvodnje. Mi to u klubu SDSS-a gledamo i sa jedne druge strane. Dakle, mislimo da u poljoprivrednoj proizvodnji postoji strukturirano tri vrste po našoj procjeni, tri vrste poljoprivrednih proizvođača. Prvo su oni veliki megaproizvođači koji su nastali u postupku privatizacije bivših kombinata. Koliko to popularno ili nepopularno zvuči činjenica jeste pošto i pamtimo i ta vremena. Ti kombinati su u svojim lokalnim sredinama bili uglavnom glavni motori cijelog društvenog, a i gospodarskog razvoja. Ja sam iz Baranje i uvijek se govorilo, Baranja jednako "Belje" u svim segmentima života. A osim toga što je Baranja "Belje" u smislu da je zapošljavalo strašno puno ljudi, dakle znatno, znatno više nego što sada zapošljava sukcesor "Belja". Drugo "Belje" u Baranji je bila kooperacija. Dakle ono što je vitalna snaga sela bila to su bili razvijeni kooperativni odnosi koji su počivali upravo na razvoju tih kombinata. Dakle, sada smo to privatizirali. Sada tu kooperaciju više nemamo. Broj zaposlenih se znatno smanjio, pod nekakvom izlikom modernizacija. Slobodan sam reći da u određenom periodu to smanjivanje bilo uvjetovano i bilo je prilika da se to uradi na način da se kaže da je netko bio s ove strane, netko s one strane pa smo po tom kriteriju pravili selekciju zaposlenosti. Sada ti veliki megaproizvođači su najveći korisnici kapitalnih ulaganja državnih poticaja, što isto mislim da bi trebalo da bude prilika jednom da se o tome razgovara i da se jednostavno prekomponira način korištenja tih kapitalnih davanja i poticaja. Na način da se srazmjerno uzme tim velikima i srazmjerno dakle iz iste mase novca u proračunu srazmjerno dade više ovim manjima kojima ti poticaji kapitalnog ulaganja znače i egzistenciju proizvodnje. Druga kategorija poljoprivrednih proizvođača su ovi srednji poljoprivredni proizvođači koji su imali sreće da u otkupu zemljišta i povratu zemljišta dobiju stotinjak, 200 i više hektara zemlje. Oni su na osnovu toga kupili skupu mehanizaciju, ušli u kredite banaka. Skupu mehanizaciju dobili su velika kapitalna ulaganja, a krediti su im ostali. I očevici smo toga gledajući medije gdje nam na ulice, što je naravno njihovo pravo ja to ne komentiram, ali komentiram činjenicu da su oni na ulice izašli sa strojevima koji su milijunske vrijednosti. Dakle, ja kažem da kod mene prostor kada dolazim u zadnjih 5 godina se kupilo znatno više strojeva milijunske vrijednosti što je nekada bilo gotovo nemoguće. Postavlja se pitanje, onda da li je baš položaj takav kakav jeste ili plaćamo cijenu neracionalno utrošenih sredstava koji smo dobili na ime kapitalnih ulaganja kupujući skupe strojeve. A krediti i obaveze nam ostaju, čak se i povećavaju zbog naravno jedne negativne politike banaka u zadnjih godinu dana. Treća kategorija su oni najosjetljiviji a to su obični seljaci koji nemaju prilike, nisu imali prilike niti sredstava da otkupe zemlju, neki nisu imali sredstava da uplate jamčevinu u procesu otkupa. Oni su ostali na onom minimumu koji su imali prije, ostali su na mehanizaciji koju su imali prije. Jednostavno, oni ne mogu da učestvuju u nikakvoj tržnoj utakmici u kojoj mi planiramo da učestvujemo ulaskom u Europsku uniju u segmentu poljoprivredne proizvodnje. Posebno osjetljiva kategorija koja ističem ovdje u toj trećoj kategoriji običnih seljaka su ljudi povratnici na prostor posebne državne skrbi koji apsolutno nisu učestvovali u procesu otkupa zemlje ni povrata zemlje. To su ljudi koji još uvijek imaju problem sa uzurpacijom vlastitog zemljišta. Kad su se vratili zatekli su podignute nasade na svojim njivama. Jasno da oni sad vode skupe i dugotrajne sporove. Oni će vjerojatno biti izvjesni ali pitanje je kad da uđu u posjed te svoje zemlje. Oni imaju još uvijek neobnovljene kuće, ekonomske zgrade, nemaju strojeve i nemaju druge egzistencije jer su i prije toga bili seljaci, i sad namjeravaju biti seljaci ali nemaju način da razgovaraju sa bankama i nemaju načina da dignu kredite i uđu nekakvu modernu poljoprivrednu proizvodnju. Dakle, to je nešto što je realnost naša u poljoprivredi. Po našoj procjeni dozvoljavam da sam ušao u neku sferu koju možda baš najbolje ne poznajem ali je to jedna životna priča, ljudi sa terena od zapadne Slavonije, Like itd. gdje se komunicira s ljudima gdje se taj problem povratnički sredina i problem i snalaženja ljudi pojedinačno ali i problem njihovog boniteta i njihove ozbiljnosti u komunikaciji sa bankama kad dođu u banke da razgovaraju o budućnosti svoje, o planovima, o budućnosti poljoprivredne proizvodnje, o podizanju farmi, o podizanju mini itd. da ne pričamo, to su za njih nedosanjani snovi. Prema tome, to je jedan dio Hrvatske koji živi nekakvim životom kakvim živi i bojim se da tom dijelu Hrvatske mi ne posvećujemo punu pažnju. Upravo iz tog razloga što očekujemo da ovaj instrumentarij koji će se uvesti kroz ovaj koncept zakona, ako se uvede a nadam se da hoće i da će se doraditi do stupnja da bude upravo koristan ovoj kategoriji poljoprivrednih proizvođača upravo zbog te intencije mi ovaj zakon kakav jeste pred nama podržavamo. Kratko ću se osvrnuti samo na formalno-pravni dio ovog teksta. Svakako da ovaj tekst realno govoreći ima dosta općenitih zakonskih izraza i određenja, ima dosta nedorečenosti, ima dosta dilema. To će se pretpostavljam da je predlagač planirao da to riješi podzakonskim aktima ali ne bi bilo loše da neke ključne stvari se ipak konkretiziraju i na taj način postanu jednako zakonska konstanta jer svaki podzakonski akt se može mijenjati uredbama. Tko ih je donio taj ih može i mijenjati, oni praktično počinju onda zakonski fluktuirati što opet nije dobro. Dakle, neke temeljne stvari smo trebali riješiti zakonom i onda bi one bile konstanta u tom cijelom postupku. Poput članka 16. gdje treba na neki način vidjeti, jedna općenita ovako malo iluzorna definicija koja kaže: "Vlasnik skladišnice kojemu skladištar nije isporučio žitarice ima pravo zahtijevati od skladištara isplatu u visini založene vrijednosti žitarica u roku od tri dana." Dakle, to je ovako dobra formulacija. Međutim, u životu taj tko nije isporučio skladištar u roku nešto što nije njegovo na zahtjev vlasnika on pokazuje svoju neozbiljnost već u samom početku. Kako očekujete da će on u roku tri dana to platiti i isporučiti ako on to nije imao namjeru prije tri dana. Postavlja se pitanje šta dalje raditi. Dakle, iz toga proizlazi jedno ovlaštenje vlasnika skladišnice da uđe u spor, da tuži skladištara i ulazi u jedan dugotrajan i skup i neizvjestan spor kad će ga naplatiti, kako će ga naplatiti. Prema tome, tu sad trebaju pravnici da kažu na koji način da se ovo konkretizira da se osigura i pruži veća pravna sigurnost samom imatelju odnosno vlasniku skladišnice jer to je temeljno pitanje. Ja ću moju robu predati, na nju imam papir, sa tim papirom ne mogu ništa uraditi jer ne mogu povući robu kad to želim. Dakle, da bi se ta situacija izbjegla mora postojati nekakav ovršni naslov koji se može formalno pravno realizirati prije nego što je to u sudskom, u jednom parničnom postupku. Isto tako, taj sigurnosni fond o kojem je bilo dosta govora. Nama je isto tako dilema da li su to dostatna sredstva za funkciju tog fonda, kako će on funkcionirati to ćemo vidjeti vjerojatno kroz ove podzakonske akte ali mi ih, bilo bi dobro da se ovdje reklo otprilike javno kako će biti koncept funkcioniranja pošto se radi o proračunskim novcima. Ako zakon stupi na snagu kako mi kažemo ovdje pitanje je da li imamo ta već proračunska sredstva u proračunu danas predviđena ili predviđena za neko vrijeme, bojim se da nemamo. Prema tome, to je opet jedna dilema o kojoj bi se trebalo nešto reći. Članak 21. govori se o nalazu kvalitete robe. Suština je da po meni u samom, to je jedno od temeljnih pitanja. Zašto? Zato što da bi banka prihvatila kao garant tu robu ona mora biti zadovoljavajuće kvalitete za banku. Šta sad to znači? Skladištar i deponent vlasnik robe će se dogovoriti tko će izrađivati nalaz o kvaliteti robe. Međutim, to banka ne mora da prihvati. Banka će imati svoje kriterije, imat će svoje sigurno revizore, svoje inspektore koji kao što to radi inače banka autonomno može da posebno procjenjuje vrijednost imovine kuće koja je konstantno u nekom vlasničkom smislu a kako neće onda sumnjati u nalaz da je kvaliteta pšenice danas takva a sutra onakva. Dakle, banka u trenutku kad bude prihvatila to kao založno pravo ona će sigurno imati svoje kriterije za utvrđivanje kvalitete te robe. Ta kvaliteta robe mora biti verificirana vjerojatno i od banke kako bi se moglo dalje sa bankom komunicirati na to. I mislim na kraju da evo konačno, kaznene odredbe mislim da su prebagatelne, prekršajni postupci za neke stvari koje su ovdje nabrojene su bagatelni jer se radi o mogućnosti manipulacije sa robom velike vrijednosti, a onome kome je to jedina roba a deponirao, dao na raspolaganje skladištaru je to najveća vrijednost. Dakle, netko tko će ovakve propise na ovako minimalne kamate odnosno kazne za odgovorne osobe ga ništa ne sprečavaju da on upravo u određenom trenutku i ne poseže za manipulacijom računajući da mu je jednostavnije platiti ovu prekršajnu kaznu nego nekakvu eventualnu korist dobiti od manipulacije tom robom. I na kraju da kažem da mi u klubu SDSS-a imamo tri dileme a to su upravo banke i mislim da nigdje odnos sa bankama ovdje nije konkretno definiran. Mislim da banke, teško je vjerovati da će banke prihvatiti da uđu u posao, da u onoj drugoj fazi kad dolazi do prisilne naplate svojih kredita dođu do robe i to moraju tržiti na tržištu. Dakle ta druga faza koja je teoretski dobro postavljena, praktično šta to znači, moju robu na skladištu dajem banci, neću platiti kredit, dajem banci, banka mora izaći na tržište, kome će to ona prodati da bi naplatila svoj kredit. Bojim se da tu, bojim se da tu nećemo biti efikasni u praksi. Druga stvar je, ono što mislim da je isto tako bitno, ovim zakonom se ne stavljaju u ravnopravni odnos i proizvođači, ovdje govorimo o skladišnici koja se odnosi na žitarice i prerađevine, zašto ne govorimo o nekim drugim proizvodima koji isto tako imaju svoju trajnu vrijednost, koji se mogu skladištiti preko 12 mjeseci ili do 12 mjeseci. Zašto ne može biti predmet skladištenja proizvođač višnje koji ima pekmez i koji taj pekmez skladišti negdje, pričam napamet? Zašto to mora biti samo onaj proizvođač repe koji ima šećer? Prema tome, na taj način mislim da se stavljaju proizvođači u neravnopravni položaj i isto tako mislim da nismo dobili još, nismo dobili dobar pregled komparativnih rješenja u zemljama koje imaju dobra iskustva da bi mi sada se mogli se tim iskustvima voditi. Sve u svemu, zahvaljujem se predlagatelju na ovom prijedlogu i Klub SDSS-a će ga prihvatiti.
U ime kluba HSS-a uvaženi zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi državni tajnici, kolegice i kolege. Zakon o uskladištenju i skladišnici za žitarice i industrijsko bilje kako je predlagatelj iznio ciljano uspostavlja vezu između poljoprivrednika, skladištara i financijskih institucija. Kao takav neophodan je u ovome trenutku kada se u našem poljoprivrednom sektoru osjećaju značajne poteškoće vezane uz osiguranje potrebnih novčanih, posebice obrtnih sredstava. Zbog kratkoće vremena koje nam je na raspolaganju do predstojeće žetve a potom i sjetve potrebno je nakon donošenja Zakona o uskladištenju i skladišnici za žitarice i industrijsko bilje predložena rješenja i sve sastavnice zainteresirati i uvezati kroz provođenje tržnih mehanizama. Prvenstveno mislimo na redove vezane uz žita, a koje je Hrvatska obavezna primjenjivati kao dio usklađenja našeg sustava sa stečevinama Europske unije. Kako bi sustav sa skladišnicom kao jamstvenim dokumentom djelovao na željeni način smatramo da se treba poduzeti sve korake vezane uz uspostavu i afirmaciju kako bi uspostava ovoga sustava dala očekivani učinak. Pri tome naglašavamo sljedeće. Prijedlog Zakona o uskladištenju i skladišnici za žitarice i industrijsko bilje zbog uspostavljanja sigurnosnog fonda daje povećanu sigurnost kojom se vlasniku skladišnice garantira brza i efikasna isplata vrijednosti robe i u slučajevima kada skladištar nije u mogućnosti u roku od nekoliko dana isporučiti robu ili novac, isplata će se izvršiti iz sigurnosnog fonda a fond će sebe namiriti u naknadnom razdoblju. Ova činjenica u značajnom dijelu podiže značaj provedivosti ovakvog sustava stoga će interes banaka da skladišnicu prepoznaju kao jamstveni dokument i to kao kvalitetan koliteral biti značajan. Ovim modelom u kojem osiguranje pologa garantira ovlašteni skladištar, dakle, onaj koji ima i tehničku kvalitetu skladišta ali i kvalitetno poslovnu reputaciju je poziv u nove odnose u poljoprivrednom sektoru, poziv na poslovnu suradnju i odgovornost. Skladišnica sama po sebi mora omogućiti uspostavu pozitivnog pozitivnog poslovnog okruženja, međusobnog uvažavanja i poslovnog povjerenja jer samo je to stanje koje će privući banku da izdanu skladišnicu prihvati kao valjano jamstvo da će naplatiti svoju robu u robnom kreditiranju. Pravno gledano odnosi koje uspostavlja ovaj prijedlog zakona u tom pogledu već sada postoje po Zakonu o obaveznim odnosima, … [[Govornik se ne razumije.]] i danas u stvari i danas može izdati dokument ili skladišnicu kojom potvrđuje da na čuvanju ima robu na ime vlasnika. Do sada su banke to prihvaćale ali tek od slučaja do slučaja, često tek u krajnjoj nuždi, obzirom da se time banke često puta neizravno prisiljavalo da se uključe u tržište i pojavljuju kao ponuditelj žitarica. Budući da skladišnica može biti predmet prodaje banke se moraju pod svaku cijenu da bi namirile dug što prije i da bi se naplatile iz zaloga prodavati robu i time narušavati tržišne odnose. U odnosima kada ovlašteni skladištar jamči za sve postavlja nam se drugo važno pitanje koji je interes skladištara da se u to uključi. Činjenica je da snosi sav rizik posla svojom imovinom i poslovnom reputacijom. U ovom trenutku Hrvatska ima skladišne kapacitete na razini potreba i omogućavanje dobivanja licenci ovlaštenja za izdavanje skladišnice stvoriti će pozitivnu konkurenciju među skladištima. Stvoriti će se pozicija da se skladištari ozbiljnije i tržišno konkurentno natječu kako cijenom skladištenja za prijem roba, odnosno da se uključi u sustav skladišnice kako bi punili svoje skladišne kapacitete. Zaključno smatramo da ovakav sustav najviše može i mora koristiti proizvođačima da temeljem pologa rješavaju pitanje osiguranja za kredite, odnosno obrtna sredstva, nužne za financiranje proizvodnje. Da osiguranje obrtnih sredstava oni budu u prilici da odabiru trenutak prodaje svojih proizvoda a to znači da funkcioniranje ovog sustava kvalitetno omogućuje stvaranje uređenog tržišnog okruženja. To znači da se stvara tržišno konkurentan sustav koji bankama daje sigurnost, proizvođačima omogućuje pristup do neophodnih obrtnih sredstava. Dakle, objema stranama poticaj da se u taj sustav uključe. Iz svega ovog iznijetog klub Hrvatske Seljačke Stranke podržati će prijedlog ovoga zakona. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba HDSSB-a, uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodo državni tajnici, kolegice i kolege zastupnici. Evo prije nekih pola godine i više ovdje je bio Prijedlog zakona o skladišnici. Tada je to bilo rečeno da je prvo čitanje i nakon toga je nastupilo da kažem određeno zatišje. Iako proizvođači žitarica i industrijskog bilja i poslovni ljudi u Slavoniji i Baranji i našem Srijemu su zahtijevali da se Zakon o skladišnici donese u što kraćem roku kako bi se pokrenulo tržište žitarica i tržište industrijskog bilja u Republici Hrvatskoj, dakle ne samo u Slavoniji i Baranji. U obrazloženju prijedloga ovoga zakona koje se sada drugačije definira, koji je drugačije naslovljen i koji glasi Prijedlog zakona o uskladištenju i skladišnici za žitarice i industrijsko bilje, s konačnim prijedlogom zakonom. Dakle, u tom obrazloženju u glavi IV. piše da se ovaj prijedlog zakona predlaže po hitnom postupku i to iz razloga što je Ministarstvo poljoprivrede postiglo dogovor sa EBRD, dakle Europskom bankom za obnovu i razvoj da će u narednom razdoblju potpisati Memorandum o razumijevanju temeljem kojega će Europska banka za obnovu i razvoju osigurati obrtna, novčana sredstva koja će poljoprivrednici koristiti za financiranje naredne sjetve po članku 159. Poslovnika Hrvatskoga sabora itd. Dobro su moji prepoznali, dakle iako su svi govorili afirmativno o prijedlogu ovoga zakona, kao i ja osobno, dakle ovom zakonu treba prići afirmativno uz određene primjedbe i vrlo praktična obrazloženja pojedinih članaka u kojima može doći do spora i do prijepora među sudionicima koji sudjeluju u izvršenju ovih radnji iz ovoga zakona. Točno je i to da smo, kada je bilo govora o Zakonu o skladišnici, onom prije pola godine, tada smo rekli i govorili ne samo o žitaricama i industrijskom bilju, nego li i nekim drugim poljoprivrednim kulturama koje se mogu skladištiti na dulju vremenski rok. U ovom prijedlogu zakona to ne vidim, dakle nema tih kultura koje bi bile obuhvaćene također i ovim zakonskim prijedlogom. Tada je bilo prijepora i oko toga koliki treba biti fond, sigurnosni fond i tko će zapravo financirati taj sigurnosni fond. I ovdje smo između klubova zastupnika najviše vremena potrošili u raspravi upravo oko visine sigurnosnog fonda, da li on ide iz proračuna Republike Hrvatske, tko ga osigurava itd. Tada je brojka koja se spominjala bila znatno manja od ovih 15 milijuna koji se sada spominju, mislim da je bila negdje 2, 3 milijuna kuna i na to se nije pristalo u klubu vjesnika čini mi se, nego znam iz redova HDZ-a. Dobro je da danas ovako raspravljamo, dakle dobro je da ovako afirmativno prihvaćamo ovakav jedan zakon i zaista je to zakon koji će potaknuti tržište poljoprivrednih proizvoda, odnosno ovaj puta žitarica i industrijskog bilja, dakle ne mogu reći poljoprivrednih proizvoda jer nisu obuhvaćeni svi poljoprivredni proizvodi, niti jedan dobar dio. I dobro je da će naši poljoprivrednici dakle uz funkcioniranje tržišta i smanjenje fluktuiranja cijena koje, evo ovih dana smo u prilici vidjeti kako se to kreće i kako se kreću prijedlozi za pšenicu, žito, od 75 lipa do kune i 25 lipa. Ja ne bih htio reći da su pritisci koji su vršeni da kažem u pregovorima ili pak na ulici razlogom da se ovaj zakon evo donese ovako, ali sve u svemu dobro je da se donese. E sada, bilo je spomena i o agro banci koja je također trebala biti jedan prateći element, jedan prateći čimbenik i mislim da ćemo uskoro, pošto evo u ovom zakonskom okviru i raspravi o ovome, o tome nema riječi, ali da će to biti vrlo važan i bitan element koji ćemo uskoro morati raspraviti da bismo imali jednu prateću ustanovu u svezi provođenja ovoga zakona. Uz prednosti koje će donijeti ovaj zakon i koje su napisane na stranici 8. prijedloga ovoga zakona, dakle gdje se navodi da je značajno to da su skladišta mjesta razmjene kod izvoza, zatim korištenje terminskih prodaja, dakle više se ne ovisi o vremenu i o stisci poljoprivrednika kada će prodati svoj poljoprivredni odnosno žitarice i industrijsko bilje, nego onda kada bude na svjetskom tržištu ili domaćem tržištu najviša cijena. Također se radi i o kakvoći roba koja treba biti usklađena sa standardima Europske zajednice. Tako da uza sve to ja sam mišljenja da će ovaj zakon doprinijeti i u određenoj mjeri jednom redu i jednome razvoju i viziji strategije poljoprivredne proizvodnje u Republici Hrvatskoj. Naime, mislim da će se s obzirom na zapis, s obzirom na skladišnice, s obzirom na to što skladištari moraju činiti ovim zakonom, točno vidjeti i odrediti s čim Republika Hrvatska raspolaže, kako da sljedeću godinu ili za više godina unaprijed. To je ono što mislim da sada trenutno nedostaje, jedna ozbiljna strategija razvoja poljoprivrede i poljoprivredne proizvodnje u Republici Hrvatskoj. Kada se govori o malim poljoprivrednicima koji proizvode, kako ovdje kaže, a banke kažu da nisu, da su izrazile rezervu u praćenju takvih prinosa, dakle malih poljoprivrednih proizvođača i njihovog servisiranja koji kaže raspolažu sa 2 do 10 tona žitarica. I rješenje se vidi u formiranju zadruga. Točno je da je ta riječ zadruga pomalo, ovako da kažem, omražena u našem narodu. Imamo, da ne ulazimo u povijest i ono zbog čega je tome tako, ali je točno i to da je ovaj Sabor donio Zakon o zadrugama upravo sukladno iskustvima Europske unije o zadrugama poljoprivrednih proizvođača. I točno je i to da nažalost taj oblik zadrugarstva, zadrugarstvo nije ukorijenjeno još uvijek kod nas ili je u vrlo maloj mjeri zastupljeno, a s obzirom na ovaj zakon mislim da bi se i zadrugarstvo potaknulo i da bi daleko više poljoprivrednih proizvođača ovaj oblik, dakle udruživanja, ne moramo zvati zadruga, možemo zvati poljoprivredna udruga, da ne bude zabune, dakle koji bi onda bili obuhvaćeni ovim jednim, da kažem korisnim zakonom. On je možda pionirski i možda će trebati kasnije i uredbe i male promjene i da kažem možda kozmetičke promjene samoga zakona, ali jednostavno mi u ovaj Prijedlog zakona o uskladištenju i skladišnici za žitarice i industrijsko bilje moramo krenuti. I zbog toga HDSSB, kao što je i prvi puta kada je bilo riječi o skladišnici i kada smo uzeli i sudjelovali u raspravi o tome i podržavao je i taj zakon, evo podržavamo i ovaj zakon o kojemu sam upravo izrekao. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Time smo završili raspravu po klubovima i prelazimo na raspravu pojedinačno. Prva je na radu uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Pa kad govorimo o poljoprivredi, onda treba uzeti u obzir njezine određene specifičnosti koje se bitno razlikuju od gotovo svih drugih gospodarskih djelatnosti. Prva takva specifičnost je da ona ima mali obrtaj sredstava i druga specifičnost da upravo zbog toga što ima nizak obrtaj sredstava zapravo treba visok iznos sredstava za financiranje. Po prvi puta uz obrazloženje ovoga zakona kaže se da smo mi devedesetih godina zapravo prekinuli jedan vid financiranja poljoprivrede, a to je bio način financiranja kroz primarnu emisiju, a da nismo nadomjestili sa drugim načinom ili drugim vidovima financiranja i mi smo zapravo poljoprivredne proizvođače pustili na zapravo čiste tržišne odnose, što gotovo ni u jednoj državi nije slučaj da bi poljoprivreda funkcionirala na čisto tržišnim uvjetima jer sve zemlje koje imaju poljoprivredu, koje imaju ozbiljnu poljoprivrednu proizvodnju zapravo različitim vrstama poticaja interveniraju u te tržišne mehanizme ili drugim riječima, poljoprivredu smatraju kao jednim strateškim i sigurnosnim pitanjem za opskrbu svoga stanovništva. Donošenjem ovog zakona koji se odnosi na žitarice i industrijsko bilje, zapravo zahvaćamo samo jedan segment i pokušavamo naći izvore financiranja samo za jedan segment proizvodnje, poljoprivredne proizvodnje i to onaj segment koji možda nije u financijskom smislu toliko isplativ. Sigurno će se većom proizvodnjom nekih drugih proizvoda javljati potreba da se na sličan način regulira npr. skladištenje voća ili skladištenje vina jer su i to zapravo potrebe, visoke potrebe za obrtnim sredstvima i one također nekoliko mjeseci, ili po čak nekoliko godina mogu završiti na skladištu. Kako se to nekada financiralo? Dakle, iz primarne emisije, što nije značilo štampanje novog novca jer je taj kredit zapravo, ili taj novac koji se plasirao u poljoprivredu zapravo pokrivao realni proizvod i on je zapravo imao realnu vrijednost. Na temelju skladišnice tadašnja društvena poduzeća su dobivale kredite uz određene povoljnije uvjete nego što su to bili inače krediti, za obrtna sredstva, za ostale potrebe, a otplaćivale su se mjesečno adekvatno tome koliko se smanjuju zalihe, odnosno morali su biti realizirani između dvije žetve, dakle u roku od jedne kalendarske godine. Ovim zakonom zapravo imamo drugačiji vid financiranja zaliha i mislim da sigurno onaj način kakav je bio je prevladan i da danas trebamo tražiti nove modele i vidove financiranja. Međutim, naša poljoprivreda kakva je danas i u današnjem stanju zapravo ne nekonkurentna, u njoj se gomilaju gubici i zapravo stvara se stalni pritisak da se povećaju sredstva za potpore tekućoj proizvodnji i da se povećavaju cijene i takvo stanje zapravo je u Hrvatskoj neodrživo. Mi moramo zapravo više ulagati u infrastrukturu, prvenstveno u okrupnjavanje posjeda jer posjed na kojem se danas u Hrvatskoj proizvodi zapravo povećava same troškove proizvodnje. Moraju se graditi adekvatna skladišta, možda ne toliko za žitarice, ali za voće, povrće, dakle hladnjače i slična skladišta, navodnjavanje, s obzirom na ove promjene, klimatske promjene koje su zahvatile Hrvatsku, nove tehnologije, komunalna infrastruktura na selu, udruživanje malih poljoprivrednih proizvođača itd. Dakle, nešto što bi trebalo sada ubrzano raditi i na kojem smo zapravo izgubili dosta vremena. Potpore tekućoj proizvodnji i njihova visina zapravo uvijek ovisi o tome kakvu jedna država ima industrijsku proizvodnju. Ako nemate jaku industrijsku proizvodnju, vi ne možete osigurati u proračunu sredstva koja biste mogli plasirati u poljoprivredu i ako ih plasirate, onda ona mora biti upravo u ovom smislu kako sam rekla, dakle u tu infrastrukturu, a ne samo u tekuće potpore jer one zapravo u našim uvjetima znače kompenzaciju one neefikasne proizvodnje koju imamo. Naravno da tu onda u ovakvim uvjetima otvorenog tržišta kakvo je hrvatsko zapravo pogoduje se u uvozu takvih proizvoda. Kad govorimo konkretno o ovom zakonu, onda bi trebalo odgovoriti na početku na 2 pitanja. Tko to u Hrvatskoj ima skladišta? Najvećim dijelom to su trgovačka društva koja su ili u poljoprivrednoj proizvodnji ili su to prerađivačke industrije. Dakle, oni koji su nekada gradili u bivšim društvenim poduzećima skladišne prostore, vrlo malo individualnih poljoprivrednika zapravo ima adekvatne skladišne prostore koji bi mogli biti licencirani i biti u skladu sa ovim zakonom. I druga stvar je tko bi trebao financirati zalihe. O tome zapravo jako dugo se vrše prijepori i ta nekakva normalna raspodjela od proizvođača, prerađivača do trgovca koji bi svaki u svom segmentu zapravo trebao financirati zalihe, u Hrvatskoj toga nema i najčešće se to svede ili na poljoprivrednog proizvođača koji, ako ne može prodati svoj proizvod, onda zapravo mora financirati tu zalihu ili pak na prerađivača koji je otkupio proizvod, a ne može plasirati svoj gotovi proizvod. I kada već govorimo o ovom zakonu svi smo nekako mišljenja da taj zakon trebamo donijeti. Međutim, ja nemam iluzija da će on u kratkom vremenu polučiti rezultate i da će banke odmah eto tako pohrliti da financiraju naše poljoprivredne proizvođače. Naravno da tu treba i određeni rok da se uopće zakon stavi u funkciju, a s druge strane u ovim uvjetima kada banke na nekim drugim proizvodima uglavnom u smislu potrošačkih kredita ostvaruju zapravo najviše profite, teško da će se one spustiti na ozbiljnije kreditiranje poljoprivredne proizvodnje. I nekoliko konkretnih primjedaba na sam zakon. O nekima je već bilo govora. Ja sam tu pokušala uobličiti u određene amandmane. U članku 4. govori se o tome kako se podnosi zahtjev i dobiva rješenje o ovlaštenju za skladištenje. I u točki 3. zapravo se to ovlaštenje svodi na jednu godinu. Mislim da bi trebalo reći da je to najmanje jednu godinu, a da bi ministarstvo trebalo zapravo procjenjivati ovisno o vrsti skladišta, ovisno o proizvodu koji se uskladištava, jeli to jedna godina ili je to više godina, da ne izlažemo skladištara da svaku godinu mora ponovno licencirati svoje skladište. Drugi dio se odnosi na to da s obzirom da se na tržnim uvjetima zapravo će vršiti skladištenje, da bi ipak trebalo na neki način ujednačavati cijene skladišnih usluga i to na način što će adekvatno, odnosno slično skladište za slični proizvod zapravo trebati imati približnu istu cijenu, već samim tim što i država kroz sigurnosni fond na neki način jamči da će proizvod koji je uskladišten biti zapravo i realiziran, odnosno da će on stvarno takav i ostati. Tako da mislim da bi bilo potrebno u članku 7. dodati i novu točku na način da se obveže ovlaštenog skladištara da uz rješenje o ovlaštenju mora obavezno dostaviti i cjenik svoje usluge i da on mora biti objavljen u samo rješenje kao što je to zakonom utvrđeno. I na kraju mislim da bi trebalo smanjiti rok u kojem će se donijeti provedbeni propisi sa 12 mjeseci na najmanje 6 mjeseci, jer ako ćemo godinu dana donositi provedbene propise onda će ovaj zakon i prvo licenciranje moći se izvršiti tek krajem 2010. godine.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Nema ga. Gubi pravo rasprave po ovoj točci. Dalje je na redu uvaženi zastupnik Branko Kutija. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. U Republici Hrvatskoj postoji mnoštvo skladišnih prostora za poljoprivredne proizvode koji se ni brojčano, a niti glede kapaciteta službeno ne prate, te se samo približno procjenjuju. Prema strukturi na skladišne prostore koji se isključivo rabe za poljoprivredne proizvode otpada oko 40% a na prehrambenu industriju oko 52, trgovinu 1 do 2 i na ostalo 6 do 7%. Obujam skladišnih prostora za žito i uljarice se procjenjuje na oko približno 2 milijuna tona u 65 silosa i skladišta. Posljednjih 10-ak godina se podižu manji silosi na obiteljskim poljoprivrednim gospodarstvima ustvari dodaredbeno skladišni objekti sa sušarama. Treba istaknuti da su i ti postojeći skladišni kapaciteti u većini istrošeni poglavito u istočnoj Slavoniji, a pridružena oprema tehnološki je zastarjela. Nedostaju isto tako važno je napomenuti i skladišta za druge zahtjevne proizvode poput voća i povrća. Sustav ovlaštenog skladištenja čine tri bitne sastavnice, a to su ovlašteni skladištar, skladišnica i nadzor. Od predloženog zakona očekuje se kvalitetnije povezivanje važnih tržišnih subjekata, poljoprivrednika prerađivača, financijskih institucija i poslovnih subjekata s priznatim skladišnim kapacitetima, odnosno ovlaštenim skladištarima. Funkcioniranje sustava osigurava se kroz sustav tržišnih redova koji će osiguravati i zakupljivati skladišni prostor kod odabranih skladištara, a koji će se dijelom koristiti za javne intervencije i u drugom dijelu za komercijalno skladištenje. Nadležne institucije koje bi vršile nadzor, prava i obveza i odgovornosti svih uključenih subjekata. Svrha je zakona ponuditi alternativno rješenje za kratkoročno financiranje svih aktivnosti koje obavljaju poljoprivrednici i prerađivači tijekom jedne sezone koristeći robni kolateral kao jamstvo korištenja i vraćanje kreditnih sredstava banci. Pred ovaj zakon stavljaju se osnovna pitanja. Uređenje jedinstvenog i pravnog reguliranja sustava skladištenja žitarica i industrijskog bilja, osigurati deponentima vlasnicima žitarica i industrijskog bilja zaštitu kvalitete i količinu deponiranih žitarica industrijskog bilja kod depozitara, odnosno skladištara i uvesti skladišnicu u javnu i praktičnu uporabu na domaće tržište kao jamstveni dokument vlasništva, a u funkciji kolaterala za kratkoročno financiranje. Osnovni ciljevi ovog zakona su stvoriti uvjete za održiv razvoj poljoprivrede i prerade žitarica u svim krajevima Republike Hrvatske, osigurati učinkovito i povoljno financiranje poljoprivredne proizvodnje na temelju skladišnice i uspostaviti stabilno tržište žitarica i industrijskog bilja u zemlji. Ideja uvođenja skladišnice u okviru sustava ovlaštenog skladištenja doprinosi postizanju navedenih ciljeva. Iako se skladišnica kod nas u formalno pravnom smislu mogla koristiti u praksi kao jamstveni dokument, upravo zbog nepostojanja institucije nadzora pologa robe u skladištu, njezina uloga jamstvenog dokumenta bila je rizična. Skladišnicu prema ovom prijedlogu zakona izdaje ovlašteni skladištar koji je ispunio propisane uvjete. Vlasnik skladišnice, skladišnicom dokazuje svoje vlasništvo nad položenom robom koja se čuva na propisan način kod ovlaštenog skladištara. Putem skladišnice vlasnik može zatražiti od banke kredit za financiranje proizvodnje pri čemu banka odnosi završno pravo na založnici skladišnice. Iznos kredita koji će vlasnik primiti ovisi o vrijednosti kolaterala i riziku koji je banka spremna nositi. Naravno da će se u sustav zbog interesa uključiti trgovci koji će kupovati skladišnice. U odnosu na prvo čitanje poboljšanje je svakako za pohvaliti je što se prihvatila sugestija da se predvidi i tzv. sigurnosni fond i to je regulirano člankom 17. Evo ja ću osobno prihvatiti ovaj prijedlog zakona. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. I na redu je uvaženi zastupnik Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče, predstavnici Vlade, gospođe i gospodo zastupnici. Ja bih rekao da je ovaj Zakon o skladištenju i skladišnici za žitarice i industrijsko bilje upravo poljoprivrednici u istočnoj Slavoniji očekuju s nestrpljenjem. Naravno, ne treba zanemariti niti činjenicu da zasigurno će proteći podosta vremena prije nego što on zaživi u praksi i u tom smislu podržavam i ranije iznesene prijedloge posebice kolegice gospođe Zgrebec o tome da se trebaju ubrzati svi elementi, da se trebaju promijeniti svi elementi u ovom zakonu koji utječu na brzinu njegove primjene. Ono što posebice opterećuje poljoprivrednike, posebice proizvođače žitarica je relativno visoka zaduženost s jedne strane, dakle ovisnost o sustavu financiranja i s druge strane relativno mali raspoloživi jamstveni prostor. Naime, svi su poljoprivrednici sa svojom relativno skromnom imovinom u nemogućnosti osiguravati jamstvo za svoju vlastitu modernizaciju. U tom smislu leži i velika odgovornost na Vladi Republike Hrvatske kako bi poljoprivrednike pripremila za procese modernizacije koji su s jedne strane nužni, govorimo puno svi skupa o potrebi povećanja posjeda koji se obrađuje, dakle okrupnjavanja zemljišta radi više ekonomske razine, dakle razine ekonomičnosti obrade samog zemljišta pa u tom smislu s jedne strane potreba modernizacije, s druge strane činjenica da imamo praktično svake godine prosvjede poljoprivrednika koji se događaju ne iz pukog hira nego iz činjenice da su sami poljoprivredni proizvođači izuzetno ovisni o sustavu poticaja i potpora u poljoprivredi koji osigurava ministarstvo, dakle Vlada. Onog trenutka kada se taj sustav poremeti dolazi se praktično do toga da se svi poljoprivredni proizvođači od reda visoko zaduženi praktično nalaze u situaciji da im prijeti pljenidba imovine od banaka obzirom da ne mogu servisirati svoje obveze. U tom smislu povećanje kreditnog potencijala samih poljoprivrednih proizvođača koji će se donijeti i kroz ovaj prijedlog zakona raduje i podržava. U tom smislu podržat ću i ovaj prijedlog zakona ali sa željom da on što prije zaživi i da se svi elementi vezani uz njegovu provedbu donesu što je moguće prije. Isto tako, moramo biti svjesni toga, neće on riješiti sve probleme i bit će potrebno još dosta i vremena kako bi i financijske institucije zatvorile interesni krug koji će dovesti u krajnjoj liniji do koristi za same poljoprivredne proizvođače. Hvala lijepo na pozornosti.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja Vlade Republike Hrvatske uvaženi Krešimir Kuterovac državni tajnik u Ministarstvu poljoprivrede. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine predsjedavajući, dame i gospodo saborski zastupnici. Prije svega, svima zahvala jer iz vašeg izlaganja vidljivo je da svi podržavamo ovaj prijedlog zakona, iz čega smo prepoznali da je taj zakon nama od iznimne važnosti i da ga treba donijeti što je moguće prije. Na početku jedna isprika. Iz uvodnog teksta zakona kad smo govorili o ocjeni stanja o osnovnim pitanjima koja se trebaju urediti zakonom govorili smo o trendu smanjivanja ukupne poljoprivredne proizvodnje ali isključivo u kontekstu trenda smanjenja proizvodnje kreditiranja na osnovi zaliha robe što znači da takvo jedno kreditiranje iz godine u godinu se smanjivalo i to je bila jedna od naših želja da donošenjem ovoga zakona mi doprinesemo da kreditiranje na osnovu zaliha robe, da se na taj način poveća likvidnost u poljoprivredi te da samim poljoprivrednim proizvođačima omogućimo izbor najpovoljnijeg trenutka prodaje žitarica, bilja i proizvoda. Također, iz rasprave je sigurno bilo i kvalitetnih prijedloga koje ćemo kroz amandmane bilo vas zastupnika ili klubova prihvatiti i time unaprijediti ovaj tekst zakona. Također smo i prihvatili određene nomotehničke ispravke u članku 2. u stavku 6. gdje smo dosadašnji stavak 7. trebali označiti brojem 8., u članku 9. stavak 2. dodati riječ: "statusa" tako da bi ovaj konačni tekst zakona bio što je moguće kvalitetniji i bolji. U raspravi je također bilo naglasaka na to što će to zainteresirati banke na sudjelovanje u ovom cjelokupnom sustavu a upravo banke će zainteresirati sigurnost koju imaju kad dobiju ovakav jedan jamstveni dokument jer on proizlazi iz cjelokupnog sustava skladišnice, proizlazi iz sigurnosnog fonda gdje banke u biti više i nemaju rizika kad prihvaćaju skladišnicu kao jedan založni dokument. A također treba još jedan put napomenuti da Europska banka za obnovu i razvoj 350 milijuna kuna koje je namijenjeno uspostavi ovoga sustava, dakle to je direktni novac koji dolazi do naših poljoprivrednika koje će naše poslovne banke dobiti ali isključivo za ovu namjenu, znači za kreditiranje putem skladišnice što će u ovim teškim vremenima za poljoprivredu sigurno poboljšati stanje i likvidnost u našoj poljoprivredi. Još jednom se u ime Vlade zahvaljujem svima vama na konstruktivnoj raspravi i podršci ovome prijedlogu zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu po ovoj točci. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Sada ćemo prekinuti i nastavit ćemo u 15 sati sa 8. točkom Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske banke za obnovu i razvoj za projekte skladištenja plina PLINACRO. Zahvaljujem.
Konačni prijedlog zakona o uskladištenju i skladišnici za žitarice i industrijsko bilje, hitni postupak, P.Z. br. 361, predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo, Klub zastupnika HDZ-a i zastupnica Dragica Zgrebec. Molim predstavnika predlagatelja gospodina Josipa Kraljičkovića državnog tajnika da se očituje na prvi amandman Odbora za zakonodavstvo na članak 4.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani saborski zastupnici. U ime predlagača hrvatske Vlade izjavljujem da se amandman prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 2. amandman gospođe zastupnice Dragice Zgrebec na članak 4., 1. amandman.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 2. amandman iste zastupnice na članak 7.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 3. amandman iste zastupnice na članak 22.
Prihvaća se.
Hvala. Svi postaju sastavni dio prijedloga. I 4. amandman na članak 25.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Klub zastupnika HDZ-a amandman 1. na članak 3.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 2. amandman na članak 4.
Prihvaćen je kroz amandman 1. gospođe saborske zastupnice Dragice Zgrebec. Prihvaćen je.
Prihvaća se. Postaje sastavni dio prijedloga. 3. amandman na članak 4. stavak 6.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 4. amandman na članak 4. stavak 7.
Već je prihvaćen.
Prihvaćen je već?
Da.
Dobro. Onda je prihvaćen u nekom drugom. Je li u istom obliku.
Istom.
Dobro. 5. amandman na članak 5.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 6. amandman na članak 15.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 7. amandman na članak 15.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 8. amandman na članak 16.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Amandman 9. na članak 17.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Amandman 10. na članak 17.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Amandman 11. na članak 22.
Prihvaćen je kroz amandman Dragice Zgrebec.
Konzumiran? Hvala. Prihvaća se. I amandman 12. na članak 24.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Hvala. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o skladištenju i skladišnici za žitarice i industrijsko bilje. Molim, uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon je prihvaćen većinom glasova sa 98 glasova za i 2 suzdržana zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Nastavljamo sa sjednicom, kao što sam i najavio sada je na redu 8. točka dnevnog reda: - Prijedlog zakona o potvrđivanju ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske banke za obnovu i razvoj za "Projekt skladištenja plina Plinacro", s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 370; Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske, prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo i Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Miljenko Pavlaković, državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo saborski zastupnici. Evo par riječi o Zakonu o potvrđivanju ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske banke za obnovu i razvoj vezano za "Projekt skladištenja plina Plinacro". Jasno tu se propisuje način podmirivanje financijskih obaveza koja mogu nastati za Republiku Hrvatsku kao jamac o ugovoru o jamstvu te je na sjednici Vlade od 7. svibnja 2009. prihvaćeno kao takvo izvješće te da se ovlasti ministra financija da potpiše takav ugovor o jamstvu. Ugovor o jamstvu i ugovor o zajmu za projekt skladištenja plina Plinacro potpisani bi bili 13. svibnja 2009. godine. Kratki opis samog tog zajma, jasno zajmoprimac je tvrtka Plinacro d.o.o. u 100%-tnom vlasništvu Republike Hrvatske i zajmodavac Europska banka za obnovu i razvoj. Jamac, jasno ono što je i rečeno, Repubika Hrvatska, iznos zajma 70 milijuna eura i to namijenjeno za kupnju 100%-tnog udjela u društvu podzemno skladištenje plina … [[Govornik se ne razumije.]] Tu kao što ste i vidjeli u vašim materijalima rok otplate je 6 godina sa počekom od 12 mjeseci. Kamatna stopa je promjenjiva stopa što bi iznosila danas nešto manje od 3% uz mogućnost konverzije na fiksnu kamatnu stopu. Dospijeća samih anuiteta su 15. svibnja i 15. studenoga svake godine, tako da dvokratno se plaćaju iznosi u toku svake godine s time da je 12 mjeseci što sam rekao grace period. Tu se traži od Hrvatskoga sabora da potvrdi ovakav ugovor s obzirom da Vlada Republike Hrvatske bi dala i svoje jamstvo na njega. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, dame i gospodo. Evo nekoliko riječi o ovom važnom projektu čiji je sastavni dio Potvrđivanje ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske banke za obnovu i razvoj. Povećanje i sigurnost i opskrbe domaćeg tržišta prirodnim plinom sigurno je jedan od važnih prioriteta hrvatske Vlade. Iz niza razloga, bili smo nedavno svjedoci ozbiljne plinske krize koja je imala utjecaja na hrvatsko gospodarstvo ali ne samo za hrvatsko gospodarstvo nego gotovo na čitavu Europu. Da bi se povećala sigurnost opskrbe domaćeg tržišta prirodnim plinom nekoliko aktivnosti imaju posebnu važnost, dugoročni ugovori, transportna mreža, nova skladišta. I jedna od važnih aktivnosti o kojoj danas upravo govorimo odnosi se na skladište prirodnog plima … [[Govornik se ne razumije.]] Republika Hrvatska raspolaže sa skladišnim prostorom, projektiranog kapaciteta 550 milijuna kubičnih metara s maksimalnim kapacitetom utiskivanja od 3,8 milijuna kubičnih metara na dan i maksimalnim kapacitetom crpljenja od 5 milijuna kubičnih metara na dan. S obzirom na velike oscilacije i na očekivani porast potrošnje prirodnog plina i velike sezonske neravnomjernosti u satnoj potrošnji prirodnog plina u sektoru opće potrošnje i nešto manje industrije nužno je izgraditi dodatne kapacitete podzemnih skladišta prirodnog plina koje djeluju kao filter kojim se te turbulencije u potrošnji na neki način peglaju i osigurava se potrebna količina plina bez obzira na varijacije i ograničenja transportnih koridora. Republika Hrvatska kao što je danas poznato pokrije oko 70% potreba iz domaće proizvodnje. Nažalost u budućnosti ti postoci će biti sve manji i manji s obzirom na ograničene kapacitete prirodnog plina u Republici Hrvatskoj i očekivani porast potrošnje. Procjenjuje se da su potrebni kapaciteti skladištenja na razini 5% godišnje potrošnje. Postojeći kapaciteti iznosa 0,5 bisiema predstavljaju itekako jedan važan energetski resurs kojim raspolaže Republika Hrvatska i u svakom slučaju za očekivati je da će se pametnom politikom ti resursi u budućnosti znati komercijalizirati kroz odgovarajuću tarifnu politiku i odgovarajućom visinom tarifnih stavki omogućuje se investitoru tj. Plinacru povrat ulaganja u izgradnju skladišta a ta realnost i ta procjena minimalnog rizika jedan je od razloga zbog kojih je Europska banka za obnovu i razvoj osigurala Plinacru uz jamstvo Republike Hrvatske, ja bih rekao vrlo povoljan zajam. Nekoliko riječi o karakteru zajma. Zajmoprimac, kao što je rečeno Plinacro, zajmodavac Europska banka za obnovu i razvoj, jamac Republika Hrvatska, zajam iznosa 70 milijuna eura namijenjen za financiranje, stjecanja stopostotnog udjela u društvu "Podzemno skladište plina d.o.o. Okoli". Rok otplate šest godina, uključujući poček od jedne godine. Kamatna stopa vrlo povoljna bih rekao, 6-mjesečni EURIBOR plus 1% marže. Dospijeća polugodišnja 15. svibanj i 15. studeni svake godine. Jednokratna naknada za odobrenje zajma od 1% iznosa glavnice, također čini mi se da je isto tako vrlo prihvatljiva. Rok korištenja 30. travanj 2010. godine. Dalje. Nekoliko riječi o samom ugovoru o jamstvu. Ugovor od 13. svibnja 2009. godine između Republike Hrvatske i Europske banke za obnovu i razvoj. Članak 2., odjeljak 201 jamstvo. Jamac tj. Republika Hrvatska, ovim bezuvjetno jamči kao prvenstveni dužnik, a ne samo kao jamac, valjano i pravodobno plaćanje svakog i svih iznosa dospjelih na temelju ugovora o zajmu, bilo po utvrđenom dospijeću, ubrzanom dospijeću ili na drugi način te pravodobnim ispunjavanjem svih drugih obveza zajmoprimca, a sve u skladu s ugovorom o zajmu. Dalje, u odjeljku 202 provedba projekta stoji kad god postoji razumna osnova za vjerovati da su sredstva raspoloživa zajmoprimcu tj. Plinacrou nedovoljna, a nadamo se da se to neće dogoditi, za plaćanja procijenjenih izdataka potrebnih za provedbu projekta jamac, tj. Republika Hrvatska, će bez odlaganja poduzeti sve potrebne mjere, kako ovdje piše zadovoljavajuće mjere za banku kako bi zajmoprimcu osigurala ili kako bi odredila da se zajmoprimcu osiguraju sredstva potrebna za plaćanje svih izdataka i obveza. To je iz ugovora o zajmu. Drugi ugovor koji je sastavni dio ovog prijedloga zakona o potvrđivanju je ugovor o zajmu. Ugovor o zajmu potpisan je isto tako 13. svibnja 2009. između Plinacro d.o.o. i Europske banke za obnovu i razvoj. Ovim ugovorom banka se suglasila odobriti zajmoprimcu zajam od 70 milijuna eura u skladu s uvjetima i klauzulama utvrđenim u ovom ugovoru. Nekoliko detalja koji su vezani uz provedbu ovog projekta i vezani su isto tako uz ugovorne obveze. To znači, rekao bih točka 1. ovih ugovornih obveza vezana je uz stjecanje stopostotnog temeljnog kapitala podzemnog skladišta s ciljem, kao što stoji u tekstu, doprinose energetskoj neovisnosti i sigurnosti Republike Hrvatske i opskrbljivanju korisnika u privatnom sektoru, kao i veće transparentnosti, poboljšanoj kvaliteti usluge, nediskriminiranom pristupu skladištu. Sastavni dio obveza odnosi se također i na program kapitalne investicije. Znači, dio Kapex programa odnosi se na izgradnju skladišta, njegovu modernizaciju, čiji iznos od 143 milijuna hrvatskih kuna pokazuje u cjelini da je cijeli projekt osiguranja ili preuzimanja temeljnog kapitala, preuzimanja vlasništva nad skladištem, modernizacija skladišta, osiguranje zaštite okoliša i odgovarajućih studija, negdje iznosa 100 milijuna eura. U Kapex programu se predviđaju tri dodatna izvora ubrizgavanja, dodatna kompresorska stanica, priključak opskrbnih vodova na glavni vod i izgradnja pomoćne infrastrukture te svi radovi koji se odnose na povećanje brzine, ubrizgavanje, izdvajanja plina s ciljem povećanja efikasnosti, jamčena konzistentnost skladišta, a koji zajmoprimac tj. Plinacro treba provesti u razdoblju do 31. prosinca 2015. Sastavni dio ovih obveza su isto tako i mjere zaštite okoliša i društveno odgovornog poslovanja. Plan mjera za ublažavanje mogućih štetnih utjecaja, poboljšanja zaštite okoliša i društveno odgovornog poslovanja također predstavlja značajnu financijsku stavku, a uobičajeni dio ili ja bih rekao početni dio ovako značajnih financijskih infrastrukturnih projekata odnosi se na izradu niza studija izvedivosti. Te studije izvodljivosti čiji je dijagram, dinamika i sadržaj sastavni dio priloga 1, uključuju izradu studiju o tehničkoj i gospodarskoj održivosti proširenja skladišta koju će izraditi tvrtke nezavisnih konzultanata najkasnije do 1. srpnja 2010., konzultanti koji su prihvatljivi za banku. Detalje ugovora o zajmu nije potrebno posebno isticati. Minimalni iznos tranše 10 milijuna eura, datumi plaćanja, to smo već istaknuli. Znači, provedba projekta u cjelini kojom se Plinacro obvezuje uključuje stjecanje i dostavljanje banci zadovoljavajućih dokaza da je zajmoprimac platio iznos od 70 milijuna eura INA-i, kao naknadu po ugovoru o kupovini udjela te da zajmoprimac posjeduje stopostotni temeljni kapital podzemnog skladišta plina, najkasnije 60 dana od prve isplate i u svakom slučaju najkasnije do 31. prosinca ove godine. Obveza iz ugovora, završenje Kapex programa najkasnije do 31. prosinca 2015., to znači uključuje modernizaciju i povećanje kapaciteta brzine upumpavanja i izvlačenja plina iz ovog skladišta, kao i izradu odgovarajućih studija. Njihovo završenje se očekuje i planira najkasnije dio 1. srpnja 2010. godine. U prilogu 2 detaljno je prikazana provedba dinamike Kapex programa od 2009. do 2015. godine i ako sam ovo sve skupa dobro zbrojio onda je to iznos oko 7 i pol milijuna kuna, tj. jedan milijun eura što je nekako prihvatljivo, s obzirom na karakter ovog projekta. Dalje. Akcijski plan zaštite okoliša prikazan je u prilogu 3, uključuje kontrole emisija NO2 novi sustav praćenja vibracija u kompresijskoj stanici itd. da ne govorimo sada detalje, ja bih rekao ovog važnog infrastrukturnog projekta za energetsku sigurnost Republike Hrvatske za pouzdanu i predvidivu opskrbu hrvatskih potrošača prirodnim plinom. Nadamo se da nakon završetka ovog projekta Hrvatska više neće doživljavati turbulencije u svom gospodarstvu i u kućanstvima kao što je to bilo početkom ove godine. Iz svega što je rečeno, klub HDZ-a podupire ovaj prijedlog zakona jer on osigurava financijske mehanizme za provedbu projekta skladištenja plina Okoli u Republici Hrvatskoj kojim se treba bitno povećati sigurnost opskrbe hrvatskog tržišta prirodnim plinom kao što sam rekao posebno u uvjetima sve većih poremećaja i mogućih turbulencija jer političke tenzije između Rusije i Ukrajine i dalje traju. Prema tome, puna potpora ovom važnom investicijskom i infrastrukturnom projektu Vlade Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a, uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani predstavnici ministarstva. Nama u klubu SDP-a čini se da je previše magle, plinske magle oko ovog ugovora jer ovdje se i u ime predlagatelja i u ime kluba HDZ-a govori o tome da ćemo ovim ugovorom osigurati i povećati sigurnost isporuke plina. Ja sam pažljivo pokušao pročitati ovaj ugovor pa onda vidim da kupujemo nešto što smo imali prošle zime. Ako kupujemo isto skladište koje smo imali i prošle zime i kad nismo imali plina, a bilo je puno, kako ćemo onda sa tim istim punim skladištem ove zime osigurati da bude veća sigurnost isporuke plina? Jedino ako predstavnici vladajuće većine već unaprijed znaju da neće biti tako jaka zima pa neće trebati toliko puno plina ove godine za potrošnju pa ćemo sa istom količinom plina istog skladišta, a i sada u vlasništvu Republike Hrvatske osigurati veću sigurnost. Jer dok je to skladište bilo 50% u vlasništvu Republike Hrvatske, onda je bila velika nesigurnost, a bilo je dakle u vlasništvu INA-e. Sada kada će biti 100% u vlasništvu poduzeća koji je u vlasništvu Republike Hrvatske, e sada ćemo ogromno povećati sigurnost isporuke plina. Dakle, ovo je otprilike kao pretakanje iz šupljeg u prazno. Ovo bi se moglo zvati saniranjem gubitaka INA-e. Ovo bi moglo imati još cijeli niz drugih naziva, ovaj ugovor. Ali ono što jest problem, da mi ovdje razgovaramo o ugovoru između EBRD-a i Plinacroa i jamstvu Vlade za taj isti ugovor, a da mi kao saborski zastupnici nemamo uvid u ugovor između INA-e i Plinacroa. Kaj to uopće Plinacro kupuje? To je pitanje. Drugo pitanje, zašto smo uopće prodali mi Okoli INA-i, odnosno MOL-u? Ako to doista povećava sigurnost isporuke pa smo sada toliko pametni 2009. da to činimo i da kupujemo Okolije po tržišnoj cijeni očito jer nam čak nije nitko dao niti pregled koliko su Okoliji koštali '90., '99. i 2003., 2007., nego očito kupujemo po tržišnoj cijeni, je li, ne znamo što je u tom paketu koji kupujemo. Ne znamo niti zašto nismo bili dovoljno pametni da taj rezervoar ili to skladište izdvojimo dovoljno rano. Kada smo možda mogli umanjiti temeljni kapital INA-e za vrijednost Okolija i Okoli su mogli biti nešto sasvim drugo, a ne da danas budu predmet tržišne prodaje između INA-e i Plinacroa. Nadalje, po kojoj cijeni uopće ili tko je odredio cijenu po kojoj će se Okoli kupiti? Zašto Okoli košta 70 milijuna eura? I zašto uopće kupujemo Okolije? Zašto nismo digli 70 milijuna eura povoljnog kredita kao što kolege iz HDZ-a kaže i napravili Okoli 2? Jer mi sa ovim ugovorom, odnosno sa ovim kreditom niti za jedan jedini kubik ne povećavamo kapacitet podzemnog skladišta plina. Mi sa ovim ugovorom ne povećavamo niti za jedan milimetar profil dobavnog pravca. Mi sa ovim ugovorom ne nalazimo novog dobavljača. Mi dakle imamo plina koliko smo imali, mi imamo skladišta kakvog smo imali, mi ćemo ga imati punog ili nećemo, ali eto odjedanput ćemo povećati sigurnost isporuke plina ove i sljedećih godina. Mi dakle skupo kupujemo nešto što imamo, ne gradimo nešto novo što nam treba i to što skupo kupujemo, a imamo ćemo puniti sa vlastitim novcem da bi mogli u zimi isporučivati taj plin. Jer danas Okolije puni INA, a sutra kada ćemo mi biti vlasnici, odnosno Plinacro vlasnik Okolija, onda će Plinacro, odnosno mi ćemo plaćati punjenje podzemnog skladišta. Pa umjesto da platimo plin kad ga isporučujemo, mi ćemo plaćati plin kad ga budemo kupovali. Mi ćemo kreditirati INA-u ili unaprijed plaćati INA-i punjenje toga skladišta. Ovo dakle, ako i kada se odgovori na ova pitanja moći ćemo vidjeti da li se dovoljno te plinske magle razišlo oko ovog ugovora da bismo mogli o njemu racionalno razgovarati. U ovom trenutku, ovaj ugovor jest štetan posao za građane Republike Hrvatske. Zato jer ovim novcem, radi se o kreditu, u prezaduženoj Hrvatskoj, u Hrvatskoj kada je pitanje kada će prestati sposobnost otplate kredita, mi dižemo kredit da bismo kupili nešto što jest u hrvatskoj zemlji. E sada, zašto sam postavio pitanje što uopće kupujemo? Dakle, Okoli su podzemno skladište, međutim Okoli su i plinsko i naftno polje koje se nalazi u eksploataciji. Da li postoji elaborat etažiranja tog prostora da mi točno znamo koji sloj tog Okolija kupujemo ili kupujemo samo kompresorsku stanicu koja se nalazi na zemlji i kupujemo usisno-isisne pumpe koje utiskuju i izvlače taj plin iz tog podzemnog skladišta? To je pitanje koje isto nemamo u ovom trenutku odgovor. Dakle, u Okolije se može smjestiti negdje oko 600 milijuna kubičnih metara plina godišnje. To je ukupni kapacitet koji može. Nama treba negdje oko 3 milijarde godišnje. Proizvodnja hrvatska je negdje oko 2 milijarde kubika od čega negdje nešto više od milijarde se dobije na kopnu, a nešto malo manje od milijarde se dobije u sjevernom Jadranu. I tijekom te godine, dakle kumulira se negdje oko tih 600 milijuna kubika u Okolima kako bi nam bila povećana i velika sigurnost ili veća sigurnost da imamo tijekom zime sigurniju isporuku. Ali usprkos svega toga, Hrvatskoj i dalje fali ta milijarda kubika plina godišnje. Dakle mi najmanje u ovom trenutku moramo milijardu kubika plina uvesti. I umjesto da smo pristupili novog skladišta, a to smo mogli učiniti ili u Okoliju što ovaj ugovor ne predviđa, jer kao što je kolega Ćosić rekao ovaj ugovor predviđa samo da se napravi studija izvedivosti proširenja kapaciteta podzemnog skladišta koje će biti gotovo do 1. srpnja 2010. godine, a koju će prihvatiti banka. Što znači da ta studija izvedivosti može naprosto pokazati da proširenje kapaciteta u Okoliju nije isplativo. Ili barem da banci nije isplativo. Pa što ćemo onda? Mi smo sa tih 70 milijuna eura kredita koje ovdje dižemo mogli ili proširiti sami kapacitet u Okolima pa imati dodatnih jedno 400 milijuna kubika kapaciteta koje nam je potrebno ili smo mogli pristupiti realizaciji projekta izgradnje podzemnog skladišta u Benićancima ili Bokšićima. Benićanci sami bi trebali stvoriti mogućnost za skladištenje negdje oko milijardu kubika plina godišnje, pa bi tada Hrvatska dalje realizirala ili da pristupi, ili kada će pristupiti realizaciji projekta Benićanci osigurati da ima doista potpunu sigurnost isporuke plina tijekom zime, jer će imati tu milijardu plus 600 milijuna koje će biti u Okolima. I ne samo to nego bi tada mogla hrvatska rentati svoja skladišta, jer očito taj kapacitet u ovom trenutku nije potreban Hrvatskoj da ima milijardu i 600 milijuna u skladištu, jer dnevna proizvodnja tijekom zime osigurava dakle preostali dio. Dakle, ne samo da bi imali apsolutnu sigurnost mi u Hrvatskoj, nego bi imali mogućnost da zarađujemo na takvom plinskom skladištu. Nažalost mi ovdje sklapamo štetan posao, zato jer saniramo gubitak INA-e u neracionalnom poslovanju kao nagradu za to što Hrvatski sabor i Vlada saniraju poslovanje INA-e. Imamo sječu direktora u INA-i i u zadnjih nekoliko dana navodno i više od 80 direktora je smijenjeno u INA-i, a mi ćemo evo sada očistiti bilancu novom menadžmentu koji će doći iz Mađarske pa će imati lijepo 500 milijuna će dobiti kapitalnog prihoda i počet će lijepo od nule i pokazati svu svoju raskoš menadžmentskog talenta, jer evo izvukli su INA-u iz gubitaka. Izvukli su INA-u iz gubitaka na način što će Hrvatski sabor dati suglasnost da Vlada da jamstvo da Plinacro digne kredit od 70 milijuna eura. Makar smo mogli u taj ugovor upisati da ostanu ti naši ljudi raditi na tim pozicijama u INA-i, a ne čak da smo i njih za to morali žrtvovati. Dakle, kupujemo nešto što postoji, ne stvaramo nove kapacitete, ne otvaramo nove dobavne pravce, ne pronalazimo nove dobavljače i ništa ne radimo u investiranju. Što bi bilo da smo ovih 70 milijuna eura odlučili uložiti u investiciju? Pa netko bi na toj investiciji radio. Možda građevinska industrija, možda naši fakulteti, možda naši stručnjaci. Dakle, ne samo da bi stvorili novi dodatni kapacitet, nego bi stvorili i novu dodatnu vrijednost. A taj novac bi ostao ovdje u Hrvatskoj. Gdje će završiti 70 milijuna eura koje ćemo mi dignuti od EBRD-a preći preko računa Plinacro-a? U MOL-u. Mi saniramo ne samo gubitak INA-e, nego saniramo i loše poslovanje MOL-a. Što će od toga imati hrvatsko gospodarstvo? Ništa. Imat će 6-sto mjesečni Euroribor plus 1%, plus 0,5% jednokratnog troška i plus ratu. Toliko manje će Plinacro imati za investiranje u razvijanje plinovoda, toliko manje će kapaciteta imati hrvatska Vlada da da jamstvo za zaduživanje nekog tako povoljnog kredita primjerice za izgradnju škola, bolnica ili razvijanje poduzetničkih zona ili dječjih vrtića. Mi s jedne strane dakle smanjujemo kapacitet zaduživanja, a s druge strane ne povećavamo kapacitet podzemnog skladišta. Pa što to mi onda radimo? Da li ćemo možda mi u te Okolije uspjeti utisnuti više kubika plina sada kada ga budemo mi imali? Ovdje se govori o tome dakle da se kupuje podzemno skladište, ali Plinacro nema ljudskih resursa u ovom trenutku da upravlja tim podzemnim skladište, što znači da će vjerojatno u INA-i ljudi koji su do sada radili u Okoliju morati biti otpušteni, a onda isti ti ljudi možda ili ne, biti zaposleni u Plinacro-u. Dakle, doista cijeli niz pitanja koji se postavlja ovdje pred Hrvatski sabor. I pozivamo Vladu da kada bude ubuduće dostavljala nam ovakve ugovore između EBRD-a i Vlade ili nekog od poduzeća u vlasništvu Republike Hrvatske, da nam dostavi i predmetni ugovor. Jer nije korektno da mi dajemo jamstvo na nešto što ne vidimo. Mi ne vidimo ugovor, mi ne vidimo podzemno skladište, mi ne vidimo razlog zašto se to radi, mi ne vidimo niti ono što Vlada vidi da će se time povećati sigurnost isporuke, a od nas se traži da još za 70 milijuna eura zadužimo građane Republike Hrvatske. Jer građani Republike Hrvatske će morati vraćati ovaj kredit. Građani Republike Hrvatske će vraćati taj kredit ili iz budžeta ili ono što je jednako strašno iz povećanja cijena plina. Jer nakon što se ovo dogodi, vrlo vjerojatno će doći do novog poskupljenja cijene plina za građane Republike Hrvatske ili tijekom ove godine, tijekom ljeta ili u kasnu zimu. Naravno da će nam se to ponovno objasniti time da su sada povećani troškovi poslovanja Plinacro-a. Pa naravno da jesu kada su kupili ono što ne trebaju, pa naravno da jesu kada su kupili kubik plina u ljetu, a ne u zimi, pa naravno da jesu kada moraju vraćati kredit, pa naravno da jesu kada moraju vraćati kamatu na taj isti kredit. Prema tome, pozivamo Vladu da revidira ovo, da se vrati onome što smatramo da je bitno za građane Hrvatske a to je da se grade novi kapaciteti i da se time povećava sigurnost isporuke a ne da saniramo sada kompaniju koja više nije u pretežito hrvatskom vlasništvu i da hrvatski građani od toga nemaju ama baš nikakve koristi.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Hvala. Poštovani gospodine predsjedniče. U interesantnoj raspravi a ja bih rekao ipak visoko ispolitiziranoj dozvolite mi za nekoliko manjih ispravaka navoda. Ništa ne radimo na investiranju. Ako ste pogledali ugovor o zajmu, Kapex program 143 milijuna kuna je dio investicije u modernizaciju skladišta okoliša. Investicija 20 milijuna eura. Rekao sam 70 milijuna za preuzimanje plus 20 milijuna Kapex program. To je jedna stvar. Druga stvar, kad govorimo o energetskoj sigurnosti ne smijemo zaboraviti koridor prema Mađarskoj itekako važna investicija koja treba osigurati skoro dva PCM-a u odnosu na pravac koji imamo prema Sloveniji. Drugo netočnost, mi ćemo plaćati INA-i punjenje skladišta. To je isto netočno. Treba naglasiti da od 1.7. državno poduzeće Prirodni plin d.o.o. je preuzelo ugovore o snabdijevanju od INA-e. Prema tome, plaćat ćemo hrvatskoj državnoj tvrtci Prirodni plin d.o.o. snabdijevanje ovog skladišta. I sad evo s obzirom na ograničenje vremena tu moram završiti.
I prelazimo na pojedinačnu raspravu. Imamo jednog prijavljenog. Uvaženi zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Na stranici 5 ovog dokumenta piše vrlo jasno. Problem Republike Hrvatske je da ima samo jedno skladište plina u Republici Hrvatskoj. Također piše da u nekoliko sezona unatrag to skladište je bilo nedovoljno a posebno je taj problem uočen u plinskoj godini ili ogrjevnoj godini 2008./2009. i također govori da je neophodna nova lokacija. To su vrlo jasno napisani stavovi koji govore da je pogrešan potez kupovina skladišta Okoli. Problem Republike Hrvatske je drugo skladište i Vlada Republike Hrvatske ako želi riješiti problem nedostajućih količina plina i sigurnosti opskrbe plinom trebala je ući u projekat novog skladišta. Da je to pogrešna investicija govore i uvjeti kredita. I tim uvjetima kredita mi smo načinili najveći štetan potez za Plinacro. Zašto uvjeti kredita? Pa kao što vidite, Europska banka za obnovu i razvoj većinom projekte prati sa iznad 20 godina kreditiranja. Koji je ovdje rok kreditiranja? 6 godina. Znate zašto 6 godina? Pa jednostavno zato što se kupuje gotov objekat i banka neda više od 6 godina, a nama je potreban kredit na 20 godina za izgradnju jednog takvog izuzetno važnog infrastrukturnog objekta. Da smo išli graditi skladište dobili bi od te iste banke kredit na 20 godina a mi smo ga dobili na 6 godina. Da li je netko od vas išao gledati bilancu Plinacra? Da li znate što za Plinacro znači otplata ne samo 70 milijuna nego još dodatne investicije od 140 milijuna kuna pa je to negdje blizu 90 milijuna eura u šest godina mora otplatiti. Da li znate što znači to za Plinacro? Na koga će on ovu investiciju prebaciti? On ovih šest godina mora prebaciti, znate na koga? Građane Hrvatske koji će kupovati plin, privredu Republike Hrvatske koja mora kupiti plin. 70 odnosno 90 milijuna dolara u šest godina mora se prenijeti na potrošače i mi se slažemo da je to dobar posao. Umjesto da smo tražili da imamo kredit na 20 godina i da tih 20 godina tada prenosimo na potrošače, i da smo to dobili sa novim skladištem i naravno ostaje nam ugovor sa INA-om oko isporuke i za ovo skladište. Tko će platiti u 6 godina trošak kupnje ovoga? Potrošači i privreda Hrvatske. Što to radimo ljudi moji? Gdje ekonomski mi možemo više imati konkurentnu privredu? Ma koja će to hrvatska privreda biti sada izvoznik kada mora platiti ovako skupi plin. Nama će energent plin postati preskup upravo zbog ovog kredita i onda se pitamo kome je došla takva ideja na pamet. Nama Plinacro je zadužen za sigurnog opskrbe hrvatskog tržišta i temeljem Zakona o tržištu plina i temeljem pravilnika koji su doneseni i temeljem općih uvjeta. A što je on to učinio? On je sada kupnjom ovog skladišta ugrozio uopće realizaciju tog zakona, provođenje pravilnika i sve ostalo. On je to ugrozio. Mi ćemo postati preskupa država zbog ovakvih kredita. Ali ono što dalje, ne samo što ćemo biti skupi sada jer ćemo trošak kupnje u šest godina prenijeti na potrošače nego Plinacro nije više u stanju ako pogledate njegove bilance sa ovim opterećenjima graditi novo skladište. E sad ja vas pitam tko će to graditi novo skladište. Nama treba novo skladište, tako piše u ovom materijalu. Tako je svima nama poznato. Tko to može graditi novo skladište? Prezadužena tvrtka sa ovako kratkim rokovima otplate? Pa to je nemoguće izgraditi. Znači, mi sada opet sebe stavljamo u ovisnost o drugima. Neće biti dovoljno plina, trebat ćemo novo skladište ... [[Govornik je isključen, ne čuje se.]] Ako netko zna čitati bilance to je preogromno opterećenje. I to je razlog gdje mi u SDP-u ocjenjujemo neshvatljivim potezom. U isto vrijeme gospodarski rast je problematičan, imamo pad. Imamo građevinare koji moraju ići van raditi, imamo opremače koji su sposobni proizvesti opremu. I umjesto da 90 milijuna dolara, izvinjavam se eura damo za novu investiciju, zaposlimo našu građevinsku operativu, zaposlimo naše proizvođače opreme oni nemaju što raditi. Zašto? Zato što 90 milijuna trošimo na postojeću instalaciju, postojeću infrastrukturu koju već imamo u Republici Hrvatskoj. Ne možemo prihvatiti da je to dobar potez i da ćemo time riješiti problem. Ne. Vidjeti ćete ono čega se najviše bojimo, novih cijena plina koje će morati nastati nakon ovakvog poteza Vlade Republike Hrvatske ili ako ne bude novih cijena plina, stvaranjem novih gubitaka netržnog poslovanja i ne provođenje Zakona o tržištu plina koji smo već donijeli pred dvije godine. Uvijek se pitamo da li je to odgovor na još uvijek svježu memoriju o štetama nastalih zbog nedostatka plina ili je to odgovor na mutne poslove oko gubitaka … [[Govornik se ne razumije.]] Neki razlog mora biti da se INA-i daje za skladište koje je u Hrvatskoj, koje je u funkciji jer to ne odlučuje INA. Ovaj Sabor je Zakonom tržištu plina, ministarstva pravilnicima i općim odredbama i u općim uvjetima definiralo ponašanje INA-e oko poslova uskladištenja. Ne može INA raditi što god hoće sa skladištenjem. To je posebno definirano područje i zakonskom regulativom i iz ovog Sabora to smo sve regulirali. Prema tome, oni mogu biti samo u funkciji sigurnosti opskrbe Hrvatske neovisno da li su to građani ili gospodarstvo. Neovisno o tome. I ne treba biti u vlasništvu 100%-tnom Plinacra da bi skladište u Okoli bilo u funkciji potreba Republike Hrvatske. To smo vidjeli i do sada, uvijek je bilo u funkciji Republike Hrvatske. Da li je moglo biti kvalitetnije u funkciji a to znači sa daleko većim količinama popunjeno i to, to je već problem gdje moramo govoriti o poslovanju Plinacra. Da li je Plinacro kao glavni transporter bio dovoljno odgovoran da svaku sezonu dočeka sa dovoljnim količinama plina u tom jednom jedinom skladištu, evidentno da je pokazala kriza početkom ove godine da nije bio odgovoran za obavljanje tih poslova i da je učinio niz propusta. Zato obrazloženja koja imamo da je jednostavno to dobar potez je nemoguće prihvatiti. To je štetan potez i za građane Hrvatske i za Hrvatsku industriju, naročito jer očito da plin više neće biti interesantan izvor energije u Republici Hrvatskoj. I evidentno je da će plin biti vrlo skup a naročito zbog ovakvog načina organiziranja transporta.
Zahvaljujem. Sada imamo jedan ispravak i imamo četiri replike. Prvo je ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Franjo Lucić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ja bih ispravio netočan navod gospodina Linića koji je rekao: "I onda ćete vidjeti da nakon toga dolazi poskupljenje plina i da će to biti opravdanje za sve ove promašaje koji su do sada učinjeni.". Gospodine Liniću ja znam da treba određene stvari mijenjati, ali da javnosti treba prikazivati kako su do sada napravljeni štetni ugovori, kako do sada ova Vlada nije vodila o tome računa, javnost ne treba obmanjivati. Ako i sami znamo da Hrvatska je zemlja koja svojim potrošačima još uvijek danas nudi podcijenjenu cijenu plina i nije stvarna cijena koja bi doista trebala koštati, ako znamo da je cijena plina na svjetskoj razini daleko drugačija nego što to danas INA nudi svojim potrošačima. Prema tome, ne treba obmanjivati javnost nego moramo biti svjesni da današnja cijena plina koju potrošači plaćaju je itekako umanjena i upravo je to ova hrvatska Vlada preko INE i oni koji su distributeri vodila računa da ne optereti svoje građane. Stoga nemojmo se čuditi ako sutra bude cijena veća, jer je na svjetskoj razini i danas ta cijena koja danas se ne primjenjuje u Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Zahvaljujem, vrijeme. Sada imamo četiri replike. Prvo je uvaženi zastupnik Luka Denona. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Kolega Liniću vi s pravom naravno tvrdite da je kupnja ovog skladišta na način kako se kupuje po ovom ugovoru loš posao za Republiku Hrvatsku i da u biti zaista nećemo imati više plina ili mogućnost da uskladištimo više plina i samim tim na taj način osiguramo da u Hrvatskoj imamo sigurnu opskrbu plina zimi kada nam je ono najpotrebnije. O cijeni plina ako se sva investicija prenese na Plinacro, naravno da nećemo govoriti, ona će biti sigurno veća bez obzira na to koliko se neki trudili objasniti da neće zbog toga biti. I naravno pitate se iako ovdje u cilju kojim se donosi zakon što se želi postići tko će to, ovakav Plinacro sigurno ne, tko će to moći graditi, nove infrastrukturne objekte, odnosno nova skladišta za tu količinu plina koja nam je potrebna. Pa kako stvari idu zasigurno ne više Plinacro ali ima tko će, tamo onaj kome dajemo sada ove novce. Možda MOL bude ponovno gradio nekakvo skladište opet u Hrvatskoj kojega će opet neka druga Vlada ili ova Vlada kupiti kada se za to steknu uvjeti. Interesantno je kako smo u ovoj zemlji izuzetno jaki kada kupujemo polovne stvari. Pa kupujemo polovne brodove koje treba obnoviti, kupujemo polovna skladišta. I pitanje je, evo gospodine Ćosiću vi ste rekli da košta 70 milijuna kuna, nećemo govoriti zašto nije 70 milijuna i 200 tisuća nego je 70 okruglo pa je 20 milijuna još obnova koja je potrebna, da sada ne iščitavam, to je 90. Da li znamo koliko košta novo skladište? 100. Da li znamo koliko košta … [[Govornik se ne razumije.]] ? Da li smo mogli sa tim kreditom napraviti novo skladište pa imati dva skladišta i na taj način onda sve učiniti kako ovdje stoji da cilj koji bi trebalo ostvariti da imamo sigurnu opskrbu plinom bude zaista takva kakva je?
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Slavko Linić.
Cijena je polazište mnogo čega. Kada govorimo o cijenama plina, nećemo govoriti o cijenama prirodnog plina nego govorimo o transportu jer je to posebna formula i posebno se izračunava cijena transporta plina u koju ulazi i transport i skladište, to je problem koji će biti izrazito velik jer će taj transport koštati veliko. Pa na cijenu prirodnog plina, neovisno dal' će bit po politici dogovorne ekonomije ili tržnog, ići će cijena transporta. Ta cijena će u sebi imat šestogodišnji kredit i povrat ovih novaca u šestogodišnjem periodu, jer jednostavno nadležno tijelo za regulaciju ili regulator morat će uvažiti takve troškove. Ali to onda znači poziv nekom drugom, uzmi kredit na 20 godina pa ćeš imat izvanredne profite. Izvanredne profite, jer ako na 20 godina ugovoriš imaš manje troškove, a priznat će ti se više pa ćeš moći zarađivat daleko više. To je nešto što je problem sutra i za regulatora i uopće ne shvaćamo koja je težina da vodimo brigu o cijeni transporta energetike, jer je to područje koje će regulator posebno nadzirati i to nema veze sa cijenom prirodnog plina i politikom Vlade oko cijene prirodnog plina. I naravno, tu se vidi politika Vlade. Politika Vlade koja je trebala razmišljati kako povećati gospodarsku aktivnost, kako našim društvima omogućit izgradnju infrastrukturnih objekata za potrebe trgovačkih društava u većinskom vlasništvu Republike Hrvatske.
Zahvaljujem. Sada je na redu replika. Uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Pa kolega Linić, vi ste opravdano upozorili na 143 milijuna Kapex programa. Ali da bi bili dovoljno jasni na što to ide, dakle treba pročitati iz terminologije iz ugovora. On ne ide na to da se poveća kapacitet, nego ide na izgradnju tri dodatna izvora ubrizgavanja, jedne kompresorske stanice, priključka vodovoda na glavni i pomoćni vod itd., itd. Dakle, mi očito kao što je i kolega Denona rekao, kupujemo nešto što je već jako, jako polovno i mi ćemo i s tih 143 milijuna kuna morati ustvari puno toga napraviti da ekološki prihvatljivo bude ovo podzemno skladište i da primjerice zamijenimo kompresorsku jedinicu u vrijednosti od 25 milijuna kuna. Mi kupujemo nešto što bi INA vjerojatno sama tih 143 milijuna kuna morala uložiti u sljedećih nekoliko godina da uopće bude u funkciji to novo skladište. To ćemo morat raditi očito iz prihoda Plinacroa, jer tih 143 milijuna nije dio ovog ugovora, a Plinacrou to očito neće biti problem jer je već i prošle godine, s početkom prošle godine povećao cijenu transporta za 10%, odnosno za 8 lipa po kubiku. Pa prema tome, sve što će mu trebati samo će graditi na cijenu transporta, uključujući i popravak za … [[Govornik se ne razumije.]] i povećanje sigurnosti i izdašnosti postojećeg podzemnog skladišta pri čemu se niti jedan jedini kubik više neće moći unutra utisnuti, jedino će brzina utiskivanja i isisavanja biti veća.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Slavko Linić.
Slažem se sa kolegom Mršićem da mi nemamo povećanja vrijednosti ili mogućnosti skladištenja prirodnog plina u Okoliju iz jednostavnog razloga što ni 70 milijuna eura kredita, ni dodatna ulaganja koja su neophodna ne idu u povećanje kapaciteta. Jednostavno, to je kvalitetnije korištenje postojećeg objekta i to je, ja bih rekao, zahtjev ekoloških standarda. Moramo također biti svjesno da bi INA to sigurno isto izvela, jer regulator koji obavlja nadležnost regulacije energetskih sirovina je taj koji bi također takve zahtjeve postavio pred INA-u. Prema tome, to su opterećenja koja će Plinacrou biti uzrok povećanja cijena, a s druge strane velika, velika nemogućnost Plinacroa da uđe u novu investiciju.
Zahvaljujem. I sada imamo repliku uvaženog zastupnika Dragutina Lesara. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani kolega Linić, dobro ste primijetili da kupnjom ovog skladišta Hrvatska neće imati veće kapacitete za skladištenje plina, ali ako se ja ne varam, postoji još jedan problem. Europska energetska politika predviđa države članice Europske unije moraju imati skladište za skladištenje plina koje odgovaraju najmanje 20% godišnje potrebe. Vjerojatno zato što Italija ima 80% skladištenih rezervi od godišnje potrošnje, Njemačka 24, a Hrvatska je sa tim jednim jedinim malim i nije 600 milijuna kapacitet nego 550 Okolija, možda 12, 13%. Ovaj novac bit će ulupan da ono što je jučer bilo naše ponovno bude naše i ništa više od toga. A čujem da naši pregovarači u Bruxellesu traže prijelazno razdoblje da Hrvatska ovaj uvjet 20% skladištenja, kapaciteta za skladištenje plina ostvaruje tek 2020., ne 2012. kada bi trebali nego '20. Jer će se ovih 70 milijuna potrošiti za to. E sad, ovo možda odgovara i na moju vječitu dilemu zašto Hrvatska nije bila više zainteresirana da južni tok plinovoda prolazi Hrvatskom. Naime, Slovenci i svi susjedi su se borili rukama i nogama da dobiju plinovod južni tok, Hrvatska niti be. Pa si odgovaram, nije li to možda zbog toga da slučajno recimo vlasnik INA-e, Gasprom, nije MOL više vlasnik INA-e, Gasprom je vlasnik INA-e, jer su oni vlasnici MOL-a, Rusija, ne. Slučajno da mu ne padne na pamet da recimo u Feričancima otvore skladište kapaciteta, koliko je rekao kolega Mršić, milijardu kubika? Nije li možda to, Feričanci i još jedno podzemno skladište, razlogom zašto kupujemo ono što imamo od svega 550 milijuna kapaciteta i ne gradimo nijedan kubni ili prostorni metar novih kapaciteta? Ja sam uvjeren da su kolege iz HDZ-a u pravu.
Vrijeme!
Ako ovog ugovora…
Vrijeme! Zahvaljujem. I odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Slavko Linić.
Kolega Lesar, teško je otvoriti o strategiji energetskoj u Republici Hrvatskoj, jer kao što znate čini mi se danas smo u dopuni imali prijedlog i to je tema koju ćemo vjerojatno zbrzati u naredna dva dana, eto ja bih rekao u drugom čitanju. Prema tome, tada ćemo otvoriti priču o tome što su plinski putevi, što su ja bih rekao energetski izvori u Republici Hrvatskoj, što je to i terminal u Omišlju. Prema tome, previše nedefiniranih stvari što je žalosno jer Europa se u zadnjih pet godina bavi samo energetikom, a kao što vidite o energetskoj politici mi ćemo kao Sabor raspraviti za koji dan, vjerojatno skriveni u noćno vrijeme. Jer što reći o dokumentu koji je trebao itekako prije 3-4 godine raspraviti da Hrvatska bude energetski štoviše neovisna jer ima izvora energije i u Republici Hrvatskoj. Dapače, ako se sjećate, prijedloga premijera o programu rada za 4 godine najslabiji je dio bio upravo energetika i izvori energije u Republici Hrvatskoj. Premijer je obećao da će to popraviti, ali kao što vidimo, druga godina mandata, tek sad ćemo raspravljati o energetskoj politici. A kad govorimo o drugom skladištu plina, to je trebao biti prioritet, drugo skladište plina i Plinacro je trebao se angažirati samo na drugom skladištu pa da ne bi bila 2020., vjerojatno bi bila daleko ranija godina.
Zahvaljujem. I 4. replika, uvaženi zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Pa evo, dozvolite replika, a mogla bi biti i ispravka, ali evo, svaka rasprava je dobrodošla na tu vrlo važnu temu. Gospodine Linić, vi ste rekli da Plinacro neće biti u stanju vraćati kredit. Ovo je bilanca prihoda, rashoda koja jasno pokazuje da je Plinacro u stanju vraćati taj kredit i da će Plinacro biti u stanju vraćati taj kredit jer na kraju stručnjaci i eksperti Europske banke za obnovu i razvoj su procjenjivali rizike tog kredita i s obzirom na bilancu, s obzirom na prihode, s obzirom na rashode, procijenili su da je rizik vraćanja kredita od strane Plinacroa minimalna. Prema tome, nemojmo pretjerivati u nekim tvrdnjama jer tek sada kroz ovaj projekt, kao i kroz niz drugih projekata izgradnja koridora prema Mađarskoj, LNG i mnogi drugi projekti koji jesu na dnevnom redu Hrvatske Vlade daju nam za pravo očekivati da će energetska plinska sigurnost Republike Hrvatske u budućnosti biti puno izvjesnija i bolja nego što je bila pred samo nekoliko mjeseci. Prema tome, bilanca Plinacroa pokazuje da je Plinacro još uvijek zdrava tvrtka servisirati ovakve kreditne obveze bez obzira da li se radi o zajmu na 6 ili 10 godina. Postoje određeni razlozi opravdani zbog kojih je upravo ovakav aranžman između Plinacroa i Europske banke za obnovu i razvoj napravljen. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Kolega Ćosiću, ja se slažem da … [[Govornik se ne razumije.]] ima izvanredne profesionalce. I oni su uvjereni da će moći povratiti kredit. Znate zašto? Jer regulatorno tijelo će morati priznati povrat kredita u 6 godina. Morati će priznati. To ćemo platiti mi umjesto u 20 godina, u 6 godina. Ali znate, oni su se ipak osigurali jer veli ako se država petlja pa štiti, štiti cijenu i ne dozvoli regulatornom tijelu da radi svoj posao, onda će država platiti po jamstvu. Pa vidite, uz svo povjerenje da će funkcionirati institucije tržišne zaštite i utakmice, oni su se ipak osigurali, pa zato mi danas raspravljamo jer moramo dati jamstvo ako naša Vlada slučajno ne bude puštala tržišne utakmice i ne budemo platili ovako skup projekat u samo 6 godina. I ono što također želim vrlo jasno reći, najveći problem Plinacroa je nova investicija, neće biti u mogućnosti ući u novu investiciju jer su sa 6 godina prezaduženi. Nova investicija, a nama za sigurnost opskrbe plina treba novo skladište.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti riječ? Da. Uvaženi Miljenko Pavlaković, državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo saborski zastupnici, evo ja ću pokušati kratko odgovoriti na vaša pitanja, ako sam uspio sve pohvatati, vidim da je bilo dosta. Prvo, mislim da bi trebalo napomenuti da upravo kupnjom skladišta od strane državne tvrtke Plinacro ćemo omogućiti da se upravo investicije u budućem razdoblju da se dogode i da se izgrade ti dodatni kapaciteti jer jedan od razloga zašto se ide u kupnju je upravo da INA upravo zbog dugotrajnosti roka povrata uloženog kapitala nije bila zainteresirana za ulaganje u obnovu infrastrukture u Okoli. Tvrtka u državnom vlasništvu Plinacro će ubuduće time se povećati i sigurnost opskrbe, rješavanje pitanja Okoli, a također prije svega će krenuti i u izgradnju Okoli 2. A kad se pitamo zašto Vlada Republike Hrvatske danas mora biti jamac i zašto se ide u kupnju, natrag 50% ili da dobijemo 100%-tno vlasništvo na Okoli. Ja moram se prisjetiti toga da upravo je Vlada Republike Hrvatske 2002. godine propustila izdvojiti iz INA-e u vrijeme kada se izdvajao Plinacro propustila je izdvojiti Okoli. Taj propust danas znači da ova Vlada 2009. godine ispravljamo grešku jedinim mogućim načinom da kupimo nazad ono što je trebalo biti u hrvatskom vlasništvu, što je u onom trenutku 2002. godine trebalo biti izdvojeno iz INA-e kako bi u skladu s europskom praksom imali sa većinom naših susjednih zemalja u vlasništvu, 100%-tnom vlasništvu države jednu takvu tvrtku. Sama cijena pod koju se danas otkupljuje je niža od tržišne i to više od 50% niža jer poznate su cijene u svim susjednim zemljama takvih objekata tako da kada govorimo o cijeni, ona ne da je tržišna, ona je u svakom slučaju još ispod. Što se tiče samih zaposlenika koji danas rade u skladištu Okoli, svi kod preuzimanja će biti preuzeti od strane Plinacroa, postati će zaposlenici ili postali su zaposlenici Plinacroa bez prekida u svojim ugovorima o radu, znači oko samih kapaciteta radne snage, mislim da svaka diskusija je suvišna s obzirom da će Plinacro preuzeti kompletno ljude koji su danas tamo i zaposleni u skladištu Okoli. Što se tiče same cijene i povrata kreditnih obaveza od strane Plinacroa, ono što se vidi je i u bilanci da Plinacro prema svim procjenama bez većih rizika može i u stanju je i servisirati ovaj kredit od 70 milijuna eura. To su pokazale i sama banka, njihovi stručnjaci jer ja sam siguran da ne treba nikoga uvjeravati da Europska banka za obnovu i razvoj ili bilo koja druga sigurno ne bi davala kreditna sredstva a da nije sigurna o mogućnosti povratka takvih u rokovima koji su tamo i predviđeni. Što se tiče time povratom i same cijene plina za naše građanstvo, za naše gospodarstvo. Vi ste svi svjesni da upravo Vlada Republike Hrvatske određuje same cijene tarifa, tako da će se zasigurno voditi brigu i o konkurentnosti našeg gospodarstva i na onaj efekt, eventualni efekt koje nešto kao ova kupnja može imati i na naša domaćinstva. Ja napominjem ponovno da kupnjom skladištem Okoli je s obzirom za sigurnost opskrbe plina Republike Hrvatske u budućem razdoblju je potrebno i jedino je moguće način u ovom trenutku da budemo sigurni da ćemo sami moći osigurati si određene količine plina na najsigurniji mogući način. Zato automatski idu i dodatne investicije uz samu obnovu infrastrukture u Okolima. I ponavljam de facto ispravljamo grešku iz Vlade iz 2002. godine koje je propustila izdvojiti samo skladište plina Okoli u vrijeme kada je izdvajan Plinacro. Također ne treba zaboraviti da je trenutak izdvajanja Plinacro iz INA-e započet upravo tada jedan snažan razvoj transportnog sustava plina. I zasigurno će izdvajanjem Okoli iz INA-e rezultirati dodatnim izgradnjama kapacitete, dodati mogućnost sigurne opskrbe plina za Republiku Hrvatsku i sigurnu opskrbu plina za svaki naš gospodarski subjekt i za svako naše domaćinstvo. Evo, ja se nadam da sam ukratko pokušao odgovoriti na vaša pitanja. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. I sada imamo opet 4 ispravka netočna navoda. Prvo je uvaženi zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Ispravljam tvrdnju da INA ne bi uložila u kvalitetan rad Okolija. Mi kao da zaboravljamo da imamo Zakon o tržištu, da imamo pravilnike i da imamo opće uvjete. U tom zakonu do jučer je jasno pisalo tko vodi skladištenje plina i pod kojim uvjetima, i pravilnicima i ostalim dokumentima INA-i je sve propisano. I istina je INA ne odlučuje, odlučuju naši regulatori. Ali vidite mi to zaboravljamo. INA ne ma nema ona što da li ne. Jer to je tržište koje je zakonom regulirano i to je odgovornost regulatora. ... [[Govornik se ne razumije.]] stalno traži ispriku u bivšoj koalicijskoj vladi. Gospodo izdvajanja Plinocro-a nije to bilo samo papirnato. Poreski obveznici Republike Hrvatske.
Uvaženi zastupniče, vrije, a i ispravak. Nije replika.
Ispravak.
Ne ovo je više replika.
Ispravljam. Poreski obveznici su platili izdvajanje Plinacro-a izdvajanja dionica ... [[Govornik se ne razumije.]] platili.
Vrijeme je. Zahvaljujem. Ja bih molio da se držimo vremena, jer sam primijetio da ste svi počeli malo po malo grickati. Drugi na redu je uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Pa ja bih ispravio dva netočna navoda. Dakle, nije Vlada 2002. godine propustila izdvojiti Okolije iz INA-e zato jer je bila namjera da se grade nove, a ne da se izdvajaju ove stare. Plinacro je trebao sagraditi novo skladište plina kako bi se povećala sigurnost isporuke plina u Republici Hrvatskoj. I Vlada Republike Hrvatske nije to propustila učiniti nego je Plinacro je propustio učiniti ili realizirati plan investiranja koji je Vlada napravila. I drugo. Niste ovo kupili za cijenu nižu od tržišne, jer za te novce ste mogli sagraditi ganc novo skladište puno većeg kapaciteta, a ne kaj smo kupili ovako raubano.
Uvaženi zastupnik Vladimir Ivković, ispravak netočnog navoda. Izvolite.
Ja ispravljam netočni navod koji glasi da je Vlada koalicijska propustila izdvojiti skladište na način da je koalicijska Vlada prodala skladište zajedno s INA-om. To je prava istina i sada prigovara zbog čega mi moramo ponovno ono što je ona prodala kupiti. Moramo kupiti zbog toga, jer se u ovoj zimskoj sezoni vidjelo dragocjenost upravljanja zalihama. INA se nije potrudila osigurati zalihe. Sve je preuzela država i država mora imati mehanizama. A jedan od mehanizama je i skladište da bi osigurala toplu zimu.
I zadnji ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Kažete Plinacro će sasvim sigurno moći servisirati kredit od 70 milijuna eura. Pa ne bi valjda banka za obnovu i razvoj davala toliki novac nekome tko ga nije u stanju vraćati. To ste rekli. Vas demantira prijedlog zakona. Jer u ovom prijedlogu zakona, kako će Plinacro moći vraćati, čemu jamstvo vlade, pa čemu onda potvrda Sabora da će Vlada vraćati taj novac.
Što je ispravak?
Iz državnog proračuna.
Uvaženi zastupniče, što je ispravak? Niste ispravili.
Da će moći vraćati. Nemojte me prekidati potpredsjedniče.
Moram vas, ako ne ispravljate netočan navod.
Ispravljam navod da će Plinacro moći vraćati. Ako će moći vraćati onda čemu jamstvo Vlade. Pa čemu ovaj zakon. Pa ovaj zakon se donosi baš zato što EBRD sumnja da će Plinacro.
Ne, uvaženi zastupniče. To nije ispravak netočnog navoda.
A što je to ako nije ispravak? Ali vama se očito potpredsjedniče ne sviđa ovdje slušati ispravke koji znače istinu, pa prekidate zastupnike i ne dozvoljavate ima ... [[Govornik se ne razumije.]]
Oprostite, meni to ne smeta što vi govorite ali morate samo govoriti prema poslovniku.
Upravo prema poslovniku sam i govorio.
Niste ispravili netočan navod. Hvala lijepa isteklo vam je vrijeme. Idemo dalje. Zaključujem raspravu. I glasovat ćemo kada se steknu uvjeti za glasovanje.
Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske banke za obnovu i razvoj za projekt skladištenja plina Plinacro, hitni postupak, P.Z. br. 370, predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske banke za obnovu i razvoj za projekt skladištenja plina Plinacro. Molim, uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog zakona o potvrđivanju ugovora je prihvaćen većinom glasova sa 72 glasa za, ništa suzdržanih i 28 protiv.
I prelazimo na 9. točku dnevnog reda, a to je - Prijedlog zakona o potvrđivanju ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za "Projekt obnove riječkog prometnog pravca" s Konačnim prijedlogom zakona hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. broj 368 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pomorstvo, promet i veze. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Branimir Jerneić državni tajnik u Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, uvažene zastupnice i zastupnici. Pred nama je zakon kojim se u najkraćim crtama mogu reći potvrđuje jamstvo po zajmu između Lučke uprave Rijeka i Međunarodne banke za obnovu i razvoj i to u cilju provođenja projekta obnove riječkog prometnog pravca 2 poznatog u javnosti, u medijima kao projekt Rijeka-Getaway 2. Projekt obnove riječkog prometnog pravca ima za cilj povećati konkurentnost Rijeke kao lučkog grada strateški smještenog na početku 5B koridora. Projektom će se modernizirati strateški lučki objekti, povećati učinkovitost privatnog sektora u luci, poboljšati financijsko poslovanje Luke Rijeka i Lučke uprave Rijeka te upravljati kvalitetom grada Rijeka. Oslobodit će se premještanjem i izgradnjom, dogradnjom postojećih i izgradnjom novih kontejnerskih terminala i urbani dio života grada Rijeke. Projekt ima u sebi tri komponente. To je razvijanje lučkih terminala, poboljšanje usluga luke i sama provedba projekta u ukupnom iznosu cijele ove investicije iznosi 88 milijuna eura, u hrvatskoj valuti to je 640 milijuna kuna od čega će se zajmom Međunarodne banke za obnovu i razvoj sufinancirati iznos od 610 milijuna kuna dok je komponenta proračuna Republike Hrvatske 30 milijuna kuna. Ugovor o zajmu između Lučke uprave Rijeka i Međunarodne banke za obnovu i razvoj kao i Ugovor o jamstvu između Međunarodne banke za obnovu i razvoj i Vlade Republike Hrvatske potpisani su 17. travnja ove godine. Ja ću u nastavku pokušati dati nekoliko kratkih argumenata u vidu brojeva količine prometa i prevezenih kontejnera koji su dodatni argument za prihvaćanje ovog zakona. Ukupni kapacitet sjeverno-jadranskih luka Koper, Trst i Rijeka je negdje oko 770 tisuća tona, to je njihova procijenjena količina teretnih jedinica kao njihov ukupni kapacitet gdje smo 2007. godine ukupno u sve tri luke znači ostvaren je promet od 720 tisuća TEUa. Sama luka Rijeka zabilježila je ovdje dobar rezultat gdje od 2002. godine sa 15 tisuća kontejnera promet u luci Rijeka porastao je gotovo do njezinog nazivnog kapaciteta od 150 tisuća kontejnera još 2007. godine. Moram napomenuti da je još 2006. godine u luci Rijeka prebačen promet koji je 2003. godine planiran kao promet luke Rijeka 2020. godine. Ovo je jedan od osnovnih argumenata zašto je potrebno krenuti u ovom smjeru i nastaviti sa Rijeka-Getaway projektom 2. Isto tako, moram spomenuti i nekoliko brojeva rada luke Rijeka u rasutim teretima gdje su se rasuti tereti od 2002. godine u petogodišnjem periodu povećali za iznos od 100% sa 2,8 na 5,6 milijuna tona. Putnički promet u luci Rijeka rastao je po stopi od 44% za 2007. godinu. Iz opisanog kretanja tereta vidljivo je da je potrebno u što kraćem roku pokrenuti projekt Rijeka-Getaway 2 kojim će se povećati kapacitet postojećeg terminala Brajdica za dodatnih 220 tisuća kontejnera do 2011. godine te u potpunosti izgraditi i osposobiti 100 metara zagrebačke obale od ukupno 400 metara zagrebačke obale u cijelom projektu što će značiti ukupni novi kapacitet od 225 tisuća kontejnera do 2014. godine. Dakle, sa ukupnih 150 tisuća kontejnera koje je luka Rijeka spremna prihvatiti i otpremiti danas mi bi 2014. godine došli do ukupnog kapaciteta od 575 tisuća kontejnera. Za kraj samo jedna kratka jednostavna ilustracija. Jedan euro ili jedan dolar vrijednosti robe u kontejneru za nacionalnu ekonomiju proizvede 7 eura ili 7 dolara efekta. Dakle, ukoliko povećamo kapacitet luke Rijeka sa današnjih 150 tisuća kontejnera kojih ostvarujemo na 575 tisuća kontejnera ovdje su financijski efekti vrlo jasni za očuvanje radnih mjesta u luci Rijeka ali isto tako za rast ekonomije, za očuvanje i za nova radna mjesta kod cestovnih prijevoznika i kod željezničkih prijevoznika. Hvala.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvo je u ime kluba HDZ-a uvažena zastupnica Vesna Buterin. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire Prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za Projekt obnove riječkog prometnog pravca 2 s konačnim prijedlogom zakona. Međunarodna banka za obnovu i razvoj je za Republiku Hrvatsku najvažnija međunarodna financijska institucija koja kontinuirano podupire ekonomsko-socijalni razvitak i reforme na putu prema tržišnoj ekonomiji. Financijska potpora i ukupna uloga Međunarodne banke za obnovu i razvoj prilagođava se potreba obnove, izgradnje infrastrukture, strukturni prilagodbi i razvitka Republike Hrvatske. Značajna financijska sredstva Međunarodne banke za obnovu i razvoj Republika Hrvatska koristi u vidu investicijskih i strukturnih zajmova po najpovoljnijim financijskim uvjetima koje ova banka postiže na međunarodnom financijskom tržištu. Suradnja Republike Hrvatske sa ovom bankom ima veliko ne samo financijsko nego i šire značenje za održavanje makro-ekonomske stabilnosti, postizanje održivog i ubrzanog gospodarskog rasta i ostvarivanje uvjeta za približavanje Europskoj uniji. Međunarodna banka za obnovu i razvoj je u Republici Hrvatskoj odobrila 44 zajma od kojih je 30 izravnih i 14 zajmova uz državno jamstvo a u ukupnom iznosu od 1,87 milijardi eura i 51 darovnicu u vrijednosti od 72 milijuna dolara. Riječka luka je najveća luka na Jadranu i najvažnija luka u Republici Hrvatskoj a riječki prometni pravac je najprometniji u cijeloj državi. To je tradicionalna luka koja povezuje središnje i središnje-istočno europsko kopno sa prekomorskim tržištem. Zajam za Projekt obnove riječkog prometnog pravca u ukupnom iznosu od 137,6 milijuna eura potpisan je 12. srpnja 2003. godine. Cilj projekta je doprinijeti povećanju konkurentnosti hrvatskog gospodarstva putem poboljšanja međunarodnog tijeka prometa kroz Rijeku. Sredstvima će se financirati modernizacija luke i revitalizacija toga dijela grada te cestovni prilaz luci. Projekt obnove Riječkog prometnog pravca obuhvaća tri zajma a to su zajam za lučku upravu Rijeka u iznosu nešto više od 55 milijuna dolara. Nadalje, zajam za hrvatske ceste u iznosu od 72 milijuna eura, to je zajam za Hrvatske autoceste u iznosu od 15,7 milijuna eura. Zajmom je osim modernizacije lučkog područja predviđena izgradnja cestovnih prometnica prema Riječkoj luci te nabavka potrebne lučke opreme. Obnova i modernizacija lučkog područja uključuje modernizaciju terminala za generalne terete, premještaj terminala za drvo sa prostora Delte i Portobaraša te razvoj nautičko-putničkog terminala. U skladu sa odlukom Vlade Republike Hrvatske o pokretanju postupka za sklapanje ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt obnove riječkog prometnog pravca 2 i sukladno odluci o davanju suglasnosti za sklapanje ugovora o zajmu između lučke uprave Rijeka i Međunarodne banke za obnovu i razvoj 17. travnja u Rijeci potpisani su ugovori o jamstvu i o zajmu za projekt obnove Riječkog prometnog pravca 2 koji se ujedno i potvrđuju ovim zakonom o kojemu raspravljamo. Projekt obnove riječkog prometnog pravca 2 je nastavak projekta iz 2003. godine čiji je cilj povećati konkurentnost Rijeke kao lučkog grada strateški smještenog na početku prometnog koridora 5b jednog koji je od najodvažnijih paneuropskih prometnih pravaca. Programom će se modernizirati strateški lučki objekti, povećati uključenost privatnog sektora u luci, poboljšati financijsko poslovanje lučke uprave Rijeka, te unaprijediti kvaliteta života grada luke a istodobno će se Rijeku bolje integrirati u međunarodne prometne koridore. Konkretnije dakle, projekt će omogućiti daljnji razvoj kapaciteta luke širenjem postojećeg kontejnerskog terminala Brajdica i izgradnjom novog kontejnerskog Zagrebačkog terminala kako bi se mogli primiti veliki moderni kontejnerski brodovi. Projekt će također dodatno poboljšati financijsko poslovanje i kvalitetu usluga u Riječkoj luci. Nadalje, projekt će omogućiti razvoj urbanog dijela grada premještanjem lučkih aktivnosti s područja Delte i Portobaruša koja će se razviti u urbana područja. Potpisivanjem ugovora o jamstvu sa Svjetskom bankom hrvatska Vlada nastavlja davati podršku gospodarskom razvoju Rijeke čija je luka proglašena lukom od strateškog značenja za Republiku Hrvatsku. Razlog za novi zajam i prioritetne investicije jest upravo porast prometa Riječke luke i financijska stabilnost. Stoga prioritetne komponente projekta kao što sam već naglasila čine izgradnja lučkih terminala Brajdice i Zagrebačke obale. Prioritet su dobili dakle, kapaciteti za prekrcaj kontejnera, prvenstveno kontejnerski terminal Brajdica koji uključuje produženje postojećeg kontejnerskog terminala a zatim i izgradnja Zagrebačke obale u punom profilu te se najveći dio zajma odnosi upravo na izgradnju ovih terminala u iznosu od 70 milijuna eura. Druga komponenta projekta odnosi se na unaprjeđenje razine pružanja lučkih usluga kao što su stručne usluge, pružanje podrške kod dodjeljivanja koncesija za odabrane terminale, integriranje, informacijskih tokova, zaštita okoliša te provedba master plana što će predstavljati krajnju razinu modernizacije sukladno majnovim trendovima na tržištu čime će se luka Rijeka svojim strateškim položajem funkcionalnom operativnošću još jače pozicionirati na svjetskim pomorskim kartama. Treća i posljednja komponenta projekta je provedba projekta. Ta komponenta uključuje nadzor nad građevinskim radovima, revizorske usluge i pružanje, podrška u procesu nabave te u upravljanju projektom. Projekt, program Rijeka Getaway nije isključivo namijenjen samo izgradnji i modernizaciji luke već je osmišljen i kako potpora hrvatskom gospodarstvu kako bi ono postalo dinamičnije i konkurentnije. Tim programom također će se povećati atraktivnost Rijeke, uravnoteženjem gradskog razvoja, povezivanjem sa koridorom te razvojem luka. Rijeka je strateški pozicionirana na jednom od važnih europskih prometnih koridora i kao luka i kao turističko te poslovno središte. Rijeka je najveća međunarodna morska luka u Hrvatskoj i u njoj se nalazi jedini kontejnerski terminal u zemlji a on upravo nudi najkraći kopneni prometni put do gradova kao što su Budimpešta i Beograd. Ukupni troškovi projekta povezani sa realizacijom ovih triju komponenti koje sam prethodno navela koji su dakle razvijanje lučkih terminala, poboljšanje usluge luke i provedba projekta uključujući i trošak naknada i kamate za vrijeme gradnje procijenjeni su na oko 88 milijuna eura. Od čega Međunarodna banka za obnovu i razvoj financira 84 milijuna eura dok udio proračuna Republike Hrvatske u ovom iznosu iznosi 4 milijuna eura. Zajam je odobren na 23 godine, gdje se uključuje poček od 10 godina. Ovaj projekt uz činjenicu da se očekuje otvaranje novih 2000 radnih mjesta doprinosi gospodarskom ali i svekolikom razvoju Rijeke, Primorsko-goranske županije a naravno u konačnici i Republike Hrvatske. Upravo zato još jednom naglašavam da Klub zastupnika Hrvatske Demokratske Zajednice daje punu podršku ovom prijedlogu zakona. Hvala.
Zahvaljujemo. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je uvaženi zastupnik Gari Cappelli izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče, predstavnici ministarstva. Dakle, ovim Zakonom o potvrđivanju ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt obnove Riječkog prometnog pravca 2 potvrđuje se zapravo ugovor o jamstvu dakle, između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj dakle, za projekt Riječkog prometnog pravca 2. Propisuje se način podmirivanja financijskih obaveza dakle koje mogu nastati za Republiku Hrvatsku kao jamca po ugovoru o jamstvu te nadležnost za provedbu ugovora. Dakle, o Riječkoj luci znamo dovoljno a da je najveća luka na Jadranu i najvažnija luka Republike Hrvatske a Riječki prometni pravac najvitalniji dakle kopneno-pomorski prometni pravac države. Zakonska regulativa Republike Hrvatske razvrstala je upravo Riječku luku u luku od osobito gospodarskog značaja i dodijelila joj status luke otvorene za međunarodni javni promet te planiranje investicija razvoja luke osnova za uspješan razvitak ne samo Riječke luke nego čitavog njezinog zaleđa. Nakon 10-ak godina kriznog razdoblja, prouzročenog raspadom bivše države luka Rijeka d.d. započela je proces modernizacije i revitalizacije svog poslovanja. Proces je potpomognut odlukama i investicijama Vlade Republike Hrvatske, lokalne zajednice, a osim domaćih investicija važnu ulogu u procesu oživljavanja lučkog poslovanja imale su i strane investicije koje imaju tendenciju dakle rasta u ovih par godina. Ulaganjem napora u realizaciji plana restrukturiranja i razvoja finalizira se projekt dakle kredita Svjetske banke, a ulaganjem u infrastrukturu i prometni sustav od strane Vlade Republike Hrvatske omogućit će se brži, povoljniji i efikasniji način transporta robe. S ciljem stvaranja konkurentne prednosti Riječka luka nudi konkurentni tarifni sustav, brzu i kvalitetnu uslugu, komparativnu logističnu prednost riječkog transportnog pravca razvijanjem multimodijalne mreže transporta te odlične pretovarne kapacitete. Uključivanje hrvatskih koridora u mrežu transeuropskih prometnica preduvjet je daljnjem razvoju i širenju poslovnih aktivnosti, budući da svojim geoprometnim položajem luka Rijeka predstavlja sjecište dakle svih prometnih i prekrcajnih aktivnosti regije, ali kao i najkraći i najekonomičniji put dakle povezivanja Europe sa Sredozemljem i cijelim svijetom. Projekt obnove riječko prometnog pravca 2. je nastavak projekta obnove riječkog prometnog pravca iz 2003. godine, čiji je cilj bio dakle povećanje konkurentnosti Rijeke kao lučkog grada, strateški smještenog na početku tog prometnog koridora 5B i jednog od važnijih paneuropskih prometnih pravaca. Projekt modernizacije riječke luke i cesta vrlo je složen projekt. Predviđeno je da se osim modernizacije i restrukturiranja luke tim projektom obuhvati i izgradnja istočnog dijela riječke obilaznice od Orehovice do Križišća, spojne ceste dakle Draga-Brajdica, spojne ceste Čavle-Križišće i rehabilitaciju ako možemo tako reći mosta kopno-otok Krk. Time Rijeka, ali i šira regija dobiva kvalitetan priključak na autocestu Rijeka-Zagreb-Budimpešta koja je dio europskih prometnih koridora. Tako zamišljen projekt trebao bi riješiti najveće probleme riječkog prometnog čvora. Ovim projektom na zapadnom dijelu riječkog bazena predviđena je izgradnja višenamjenskog terminala za kontejnere drvo-generalni teret. Rijeka Gateway projekt predviđa financiranje i izgradnju dakle prvih 250 metara od ukupno 600 metara nove obale. Izgradnjom dodatnih 600 metara obale u končanici obala će biti duga negdje cca oko 1200 metara i raspolagat će dakle negdje sa 300 tisuća kvadratnih metara novih površina. Dakle, kako bi se navedena novoizgrađena obala adekvatno povezala i na riječku zaobilaznicu, odnosno na glavne cestovne pravce prema Zagrebu, Ljubljani i Dalmaciji, predviđena je izgradnja nove priključne ceste D403 u dužini od negdje cca 2 kilometra. Izgradnjom ove nove ceste koja je praktički sad i pri kraju D404, preko prostora Brajdice kojom će se kontejnerski terminal i cijeli lučki dakle sušaški bazen direktno povezati na riječku zaobilaznicu, odnosno na glavne cestovne pravce, dakle za Ljubljanu, Zagreb i Dalmaciju. Ukupni troškovi ovog projekta, kao što vidimo u materijalima, procijenjeni su 88 milijuna eura s time da ovaj ugovor o jamstvu glasi na 84 milijuna eura, rok otplate je na 23 godina uz 10 godina počeka, a ostatak od 4 milijuna eura predstavlja udio Vlade Republike Hrvatske. Kako će sredstva zajma biti dakle na raspolaganju za korištenje odmah nakon ugovora i ovog zakona, kad stupi na snagu, smatramo opravdanim dakle da je ovaj prijedlog zakona u raspravi i prihvati po hitnom postupku, dakle objedinjavajući prvo i drugo čitanje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I uvaženi zastupnik Jerko Rošin. Izvolite.
Hvala, gospodine predsjedavajući. Kolege iz Vlade, kolegice i kolege. Javio sam se za raspravu sa željom da i sam podržim Prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt "Obnove riječkog prometnog pravca 2" iz razloga što smatram da je to jedan vrlo dobar ugovor i da se tim ugovorom potvrđuje nastojanje Vlade da se još bole afirmira ekonomija koja se može događati na samoj obali, ali isto tako da se skrene pozornost na činjenicu da određena ekonomija koja se već danas može imati, na neki način bježi ili bi mogla pobjeći preko granica Hrvatske u susjedne zemlje Slovenije i Italije i da je prava šteta da se određene koristi koje se mogu ostvariti i ne ostvare. Dolazeći i sam iz jednog velikog lučkog grada, iz Splita, problematika luka i stanja u lukama mi je vrlo poznata. Razvoj za koji nismo bili spremni, gotovo da nas je iznenadila količina prometa koja se tu može ostvarivat u Splitu što se tiče osobnog prometa, prometa putnika u Rijeci sa teretima. Važnost luka za hrvatsku ekonomiju pa čak i strateški je vrlo velika. Značaj ovoga projekta je već u nekoliko navrata maloprije izrečen pa ne bih isticao sve one vrijednosti Rijeka Gateway obnove, stvaranja novih gotovo 500 čini mi se metara ukupno na dvije lokacije prostora za vezivanje. Ono što bih htio istaknuti posebno to su samo dvije činjenice. Jedna je činjenica da je ovo financijski vrlo značajan projekt koji je najvećim dijelom financiran između banke za obnovu i razvoj, dakle od ukupne vrijednosti projekta 88 milijuna, 84 su financirane izvanka, 4 su na teret države, ali 84 su ipak sa jamstvom, zato takav ugovor postoji Hrvatske države. Nadam se da će poslovanje tih novih objekata opravdat ta ulaganja i da će ta ulaganja biti ekonomična, da će moći vratit sami sebe. Drugi motiv u svemu ovome skupa je istaknuti i nešto s čime ćemo se suočit nadam se, bože daj da to bude u tom … [[Govornik se ne razumije.]] svjetlu velikog prometa, da možda riječki akvatorij neće bit dostatan za promet koji će se moći u tom prostoru razvijat i da će vjerojatno trebat tražit neke nove lokacije poput Krka, na kojem bi se višak onog prometa kojega sama Rijeka neće moći savladat, trebat rješavat tamo. Dakle, u ovome trenutku pored realizacije ovoga vrijedno je sagledavati jedan širi prostor da se vidi kako on u budućnosti može prihvatiti. Ali istodobno, to dokazuje koliko je opravdanost u ovako nešto poput rješenja riječkih problema itekako opravdana. Slična situacija se tako isto događa u Splitu gdje je pomorski promet putnika kao luke treće na Mediteranu sagledavan u neposrednoj budućnosti u samoj luci neće moći biti konzumiran u cjelini pa se isto tako treba pristupiti analizi da se aktivira i sjeverna strana splitskog poluotoka, ali i cijeli Kaštelanski zaljev i isto tako novi vezovi izvan postojećeg današnjeg lukobrana za prijem kruzera, ali isto tako i za što brži promet sa otocima. Ovakav prijedlog zakona u svakom slučaju treba podržati jer mislim da predstavlja opće dobro za cijelu Hrvatsku, a ne samo za Rijeku. Hvala.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu i glasovati ćemo kad se steknu za to potrebni uvjeti.
Šesto, Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt obnove riječkog prometnog pravca 2, hitni postupak, P.Z. br. 368, predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt obnove riječkog prometnog pravca 2. Molim, uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova sa 96 glasova za, 1 suzdržan i 1 protiv.
Prelazimo na 10. točku dnevnog reda. To je - Prijedlog zakona o zaštiti tržišnog natjecanja, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 364 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Hitni postupak primjenjuje se u skladu s člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije i Odbor za gospodarstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena Tamara Obradović Mazal, državna tajnica u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo saborski zastupnici. Važeći Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja kakvog poznamo u zadnje desetljeće zaista je jedan od krucijalnih, važnih, bitnih zakona koji uređuju naše tržište i uvjete pod kojima poduzetnici djeluju na tržištu. Naravno, ovaj je zakon upravo zbog važnosti i slobode, ali naravno i pravila u kojima naši poduzetnici djeluju, ključna je okosnica i naših pregovora za članstvo u Europskoj uniji, konkretno u Poglavlju 8 – Tržišno natjecanje i državne potpore i tom segmentu i sam zakonodavni okvir kao i pravna praksa Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja prate i razvoj pravne stečevine u ovom dijelu. Dosadašnja praksa, dosadašnji sustav koji poznajemo možemo reći da je iznjedrio dosta dobre rezultate, međutim jedan manji dio povreda zakona koji je u svojoj dosadašnjoj praksi utvrdila Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja je tek sankcioniran što se tiče samog postupka od strane prekršajnih sudova. Konkretno, u samo jednogodišnjem razdoblju agencija je utvrdila povrede zakona u otprilike sto slučajeva, dok su izrečene, odnosno zapriječene kazne iznosile ukupno samo milijun kuna, iako zakon sam po sebi predviđa da za teške povrede zakona kada se radi o sklapanju zabranjenih sporazuma kada se radi o zlouporabi vladajućeg položaja na tržištu, zapriječena kazna može iznositi i do 10% ukupnog prihoda kažnjenog poduzetnika. Takav rezultat u samoj primjeni zakona naravno da dovodi u pitanje i opravdanost samog regulatora koji je osnovan sa ciljem kontrole ponašanja poduzetnika na tržištu, a čije se odluke spomenutim i odnosom i brojem izrečenih kazni, njihovom visinom naravno može relativizirati. U tom segmentu i polazeći i od pravne prakse država članica Europske unije kao i razvoja pravne stečevine kroz ove godine, predlaže se i u ovom nacrtu prijedloga zakona da i na tragu Europske komisije koja i sama ima mogućnost izricanja novčanih kazni za povrede propisa o tržišnom natjecanju da agencija za zaštitu tržišnog natjecanja dobije jednu ovakvu ovlast i da se u tom institucionalnom segmentu primjene Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja dalje približimo i pravnoj praksi država članica Europske unije. Primjerice, samo jedan regulator što se tiče izricanja kazni godišnje zapriječi kaznu u visini od 2 do 3 milijarde eura, što je onda izravno prihod i državnog proračuna. U tom segmentu, evo ovim zakonom predlažemo proširenje ovlasti agencije i u tom dijelu provedbe zakona. Također, dosadašnjom praksom i odluke i naravno odlučivanja po pitanju odluke Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja od odlučivanju po pitanju merituma i odlučivanju visine zapriječene kazne imali smo nekoliko putanja, pravnih putanja nadležnosti različitih, stvarno različitih, stvarno nadležnih sudova koji su u tom slučaju postupali od općinskog do Visokog prekršajnog suda i trgovačkog suda, kao i Upravnog suda naravno. U većini zemalja država članica, a iz razloga postojanja i pravne sigurnosti i slijedivosti postupka, ono što predlažemo ovim zakonom, ovim prijedlogom jest također nadležnost jednog suda koji će odlučivati kako o zakonitosti odluka tijela za zaštitu tržišnog natjecanja, odnosno odluka samoga AZTN-a i o visini zapriječene, odnosno izrečene kazne u prvom stupnju. Time, držimo, će se osigurati kao što sam rekla i slijedivost pravnog postupka, ali i učinkovitost pravnog sustava odlučivanja po odlukama AZTN-a i visini zapriječene kazne, a isto tako omogućiti će se i primjena instituta oslobođenja, odnosno umanjenja izrečene kazne kojim se sudionicima, primjerice kartelnih sporazuma daje mogućnost da u zamjenu za informaciju o postojanju kartela i dostavi dokaza dobiju puno ili djelomično oslobođenje od izrečene novčane kazne. Kako bi se u daljnjim fazama osigurala usklađenost hrvatskog sustava zaštite tržišnog natjecanja sa pravnom stečevinom, kako bi se omogućio i daljnji uspjeh nastavka pregovora u Poglavlju 8 – Tržišno natjecanje, pristupili smo izradi novog zakona sa fokusom na prezentirane okolnosti koje bismo promijenili, koje predlažemo da se promijene i u tom segmentu nadamo se da će se pospješiti učinkovitost postojećeg sustava, da će se na odgovarajući način kažnjavati oni poduzetnici koji svojim ponašanjem izravno krše slobodu tržišnog natjecanja i iskorištavaju svoj monopolni položaj na tržištu, sklapaju zabranjene sporazume i onemogućuju na taj način razvoj konkurencije, konkurentnosti gospodarstva na hrvatskom tržištu. Sumirajući sve novele koje predlažemo ovim prijedlogom zakona, ona se mogu na neki način podijeliti u 4 okosnice. S jedne strane je dakle proširena ovlast Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za izricanje upravno kaznene mjere, odnosno novčano kažnjavanje za prekršitelje zakona i to prema poduzetniku, ne prema fizičkoj osobi. Uvođenje instituta kojeg do sada nismo imali, tzv. … [[Govornica se ne razumije.]] program, odnosno pokajnički program za one sudionike … [[Govornica se ne razumije.]] sporazuma koji u zamjenu za oslobađanje ili smanjenje novčane kazne ponude dokaza o postojanju, odnosno organiziranju u kartel. Proširena je nadležnost Upravnog suda Republike Hrvatske za kontrolu odluka … [[Govornica se ne razumije.]] i također preispitivanje visina zapriječene kazne, kao i uvođenje niza rješenja iz postojeće važeće pravne stečevine Europske unije kako bi se osiguralo učinkovito i djelotvorno tržišno natjecanje među poduzetnicima, a samim time veća korist i za hrvatsko gospodarstvo u cjelini. Nacrt prijedloga zakona također je usuglašen i sa Europskom Komisijom u dijelu gdje se preuzima izravno i pravna stečevina, te u tom segmentu Europska Komisija pozdravila napor koji je napravljen na izradi ovog prijedloga zakona. Ujedno zahvaljujem odborima na provedenoj raspravi i amandmanima koje vjerujem da će pospješiti kvalitetu predloženog nacrta. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. I prvo su na redu klubovi. U ime kluba SDP-a, uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Evo na početku da kažem da će Klub zastupnika SDP-a podržati izmjene ovog zakona u smislu toga da zaštita tržišnog natjecanja u Hrvatskoj bude efikasnija. Kada gledamo situaciju koja je danas u Hrvatskoj. Danas u Hrvatskoj imate osjećaj kao da nema kršenja tržišnog natjecanja ili su ona neprimjetna. Veliki poduzetnici po praksi u Hrvatskoj, onome šta vidimo svaki dan, njima ne pada na pamet kršiti pravila tržišnog natjecanja. Ne koriste svoju vodeću poziciju na tržištu, nema horizontalnih kartelnih sporazuma, nema nedopuštenih koncentracija. To je ono iz čega možemo izvući zaključak kada vidimo svakodnevno šta se u Hrvatskoj dešava. Iz čega to zaključujemo? Pa iz toga da u zadnjih 5 godina u Hrvatskoj na osnovu kršenja tržišnog ponašanja i tržišnog natjecanja, pravila tržišnog natjecanja naplaćeno je svega 1 milijun kuna kazni od poduzetnika u Hrvatskoj. Naravno da situacija nije takva i naravno da u Hrvatskoj poduzetnici koriste svoje pozicije i naravno da u Hrvatskoj nemamo na žalost do sada adekvatno zakonodavstvo koje bi omogućilo da se dešavaju u Hrvatskoj situacije kao šta je primjerice kada Europska Komisija kazni Microsoft sa 200 milijona eura. U Hrvatskoj takvih kazni nema. U Hrvatskoj sada poduzetnici mogu raditi što ih je volja. I nadamo se da će ovim zakonom se ta situacija promijeniti. Kao što sam rekao, znači Agencija za zaštitu tržišnih natjecanja je samo u zadnjih 5 godina prijavila oko 100 slučajeva. Ja sam, mi smo analizirali te situacije i dosta često se radi o ponekad i bezznačajnim kršenjima tržišnog natjecanja, doduše koje se treba sankcionirati, ali veliki igrači, velike ribe redovito ostaju ono što se kaže … [[Loša snimka, govornik se ne razumije.]] Obično u toj mreži Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja se nađu mali sitni poduzetnici ili se nađu ponekad i oni ozbiljniji poduzetnici, ali prođu sa kaznom kao što je preporuka, uvjet, napravite nešto u dvije godine i nakon toga više ne znamo da li se išta po tom pitanju promijenilo. A da li, kažem u Hrvatskoj veliki poduzetnici krše pravila igre i da li ih Agencija na neki način pokušava u okviru dosadašnjih svojih ovlasti sankcionirati po tom pitanju? Sjetimo se primjera kada su iz jedno našeg velikog maloprodajnog lanca izbačeni proizvodi jedne mljekarske industrije samo zbog toga šta ta mljekarska industrija nije obavijestila taj maloprodajni lanac o tome da se prodala drugom poduzetniku. Znači preko noći su nestali njezini proizvodi sa polica tih dućana. Da li je to korištenje vladajućeg položaja na tržištu? Ja mislim da je. Sjetimo se ugovora iste te kuće maloprodajne, najveće u Hrvatskoj, gdje su dobavljači bili obavezni puniti police svojim proizvodima. Da li su to ugovori koji možda nisu dopušteni, koji nisu uobičajeni na tržištu i gdje se prelazi okvir onoga šta je tržišno dopušteno? Ja mislim da je. Oslušnimo malo prigovore proizvođača o neplaćanju tog vodećeg maloprodajnog lanca i traženje, gledajte ovo, čak dodatnih rabata ako želite da vam platimo ono šta je već u valuti. Evo, platit ćemo vam, ali dajte nam još i dodatni rabat. Da li je to kršenje vodećeg i vladajućeg položaja na tržištu? Mi mislimo da je. A da li imamo ikakve sankcije i prijave agencija za takve najveće poduzetnike u Hrvatskoj koji bi morali primjer ponašanja? Nemamo. I onda ne možemo biti zadovoljni sa situacijom koja se danas po pitanju zaštite tržišnog natjecanja, zaštite poduzetnika i na kraju krajeva potrošača dešava u Hrvatskoj. I zato smo pomalo i skeptični da li će i ove promjene i veće ovlasti agenciji biti adekvatne. Da li će one doprinijeti do toga da agencija zahvati i one malo veće poduzetnike, pa i one najveće, najmoćnije, najutjecajnije u Hrvatskoj i dovede ih u red i natjera da se ponašaju ono što je po pravilima koja su normalna svagdje u svijetu. Ako jedan Microsoft može plaćati takve kazne, u Hrvatskoj isto ne treba biti nedodirljivih, a na žalost vidimo da ih danas ima. I zato kažem da smo pomalo skeptični i glasati za njega da li će agencija u okviru svojih ovlasti kažnjavati one za koje procjeni da ih treba kažnjavati. I da li će ih uopće procesuirati da li će provoditi postupke koje bi trebala provoditi? Hoćemo li još malo koncentracije, malo mi je krivo ali moram izabrati najveći. Kada je agencija dozvolila spajanje dva maloprodajna lanca jedan najveći u Hrvatskoj, drugi onaj koji se bavi prodajom tiska, argumentirat ću kao nije to ista industrija. Ali onda odite na bilo koju prodavaonicu toga maloprodajnog lanca tiska i vidjet ćete da od 200 artikala ili 300 artikala, 150 je sa polica toga maloprodajnog lanca. I da li tu agencija ima autoritet i da li se tu agencija može uopće pozivati na to da je podnijela 100 prijava u zadnjih 5 godina, a samo evo milijun kazne su izrekao sud. Na žalost mi u Hrvatskoj moramo imati adekvatno zakonodavstvo, ali moramo imati agenciju koja će koristiti svoje ovlasti koja će na kraju krajeva zaštititi poduzetnike u Hrvatskoj kako bi oni mogli normalno poslovati i kako bi na kraju krajeva naše gospodarstvo imalo od toga zakonodavstva i te agencije koristi. Na kraju ću reći da naravno ne treba biti skeptičan, treba uvijek vjerovati da će to biti sve onako kako je zamišljeno i treba vjerovati da će agencija i ove najveće poduzetnike u Hrvatskoj dovesti u red. Ali u kaznenim odnosno u prekršajnim odredbama i kaznama što je državna tajnica isto spominjala, ove odredbe su dosta 'ajmo reći varijabilne. Znači vi kada kažete možete nekoga kazniti do 10%, to u nekim slučajevima može biti 300, 400, 500 milijuna kuna. Tu će biti enormno veliki pritisak na rad agencije jer nije svejedno nekoga kazniti za ovakve prekršaje koje sam ja rekao i za koje smatramo da su ozbiljni prekršaji kršenja tržišnih pravila ponašanja. Da li ćete nekoga kazniti sa 5 milijuna kuna, pa će taj onda svjesno to i dalje raditi ili ćete ga kazniti sa 10% njegovih prihoda što može biti 400, 500 milijuna kuna što je onda ozbiljno i što neće nikom više na pamet pasti da takve stvari radi. Smatramo da agencija još mora puno raditi kako bi dovela i svoj autoritet na onu razinu na koju mora imati da bi provodila ovakav zakon gdje može i direktno kažnjavati poduzetnika, ali to je priča za izvješće o radu agencije i o tome ćemo raspravljati onda. Na kraju evo podržavam ovaj zakon i nadamo će da će Hrvatska u tim standardima, ne samo po primjerima kako što sam rekao europskim biti u tim standardima, nego da će se zbilja situacija popraviti i da se neće moći određeni poduzetnici dopuštati stvari koje si dopuštaju danas u Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Sada je na redu u ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja kojim se nastavlja proces usklađivanja našeg zakonodavstva sa Europskom unijom. Proces koji smo započeli sa sporazumom o stabilizaciji pridruživanjem i za kojeg je sigurno da će se i u drugim zemljama Europske unije kontinuirano i nadopunjavati i poboljšavati. Naime, kapital će uvijek iznova tražiti nove načine za ostvarenje cilja, a to je prije svega profit i dominacija na tržištu koja nije uvijek pitanje samo konkurentnosti, nije uvije pitanje samo kvalitete već i ponekad i zlouporabe vladajućeg položaja i sudjelovanja u nedozvoljenoj koncentraciji. Zašto je ovaj zakon posebno važan za hrvatsko gospodarstvo? Naime u Hrvatskoj još uvijek nije završen proces privatizacije. I drugo, naš gospodarski sustav nema dovoljno iskustva sa različitim i vrlo sofisticiranim metodama krupnoga kapitala koji na različite načine pokušava preuzeti dominaciju na tržištu koristeći se i ekstremnim modelima ... i monopola. U svakom slučaju ovo je jedan od zakona koji itekako treba pratiti EU zakonodavstvo i trendove, jer se radi o propisima koji reguliraju područje zaštite tržišnog natjecanja u zemljama s puno većom tradicijom u tržišnom gospodarstvu, zemlje koje su puno prije nas prošle određene procese, pa i one tranzicijske i koje imaju značajna iskustva s tvrtkama i njihovim pokušajima izigravanja pravila lojalne tržišne utakmice. I do sada naša je Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja kao neovisno tijelo odradila značajan posao. No tu se slažemo, treba još puno napraviti i na jačanju autoriteta, na jačanju agencije, na tome da agencija dosita u budućnosti posebice zbog odredbi ovoga zakona i ovlasti koje se daju agenciji bude se spremna i u mogućnosti oduprijeti krupnom kapitalu, njihovim pritiscima, njihovoj dominaciji na tržištu, dominaciji u medijskom prostoru. Zašto je važno da ovaj zakon o agenciji daje neke nove mehanizme, ovlasti, instrumente? To bi trebalo prije svega poboljšati, olakšati rad agencije, ali osigurati i njenu veću samostalnost i neovisnost. Klub Hrvatske demokratske zajednice tu prije svega drži važnim propisivanje upravno kaznenih mjera u glavi 8 zakona, prema kojima će tijelo koje utvrđuje nepravilnosti i povredu tržišnog natjecanja imati pravo izricati i kazne i to novčane. Naime, agencija do sada nije imala mogućnost izricanja upravno kaznenih mjera i to je vrlo često vezalo ruke. Ali isto tako usporavalo je proces sankcioniranja prekršaja što je često u javnosti dovodilo u pitanje i vjerodostojnost samog sustava. Izricanje kazne nije samo nešto što smo detektirali u Hrvatskoj kao problem, uvođenje ovog instituta također je i obveza i preporuka koju smo dobili tijekom pregovora sa Europskom unijom. Izricanje kazne daje Agenciji za zaštitu tržišnog natjecanja učinkovit instrumentarij za sankcioniranje poduzetnika koji krše zakon. No ono što je još važnije i što je svrha i ovog zakona i postojanja agencije, to je efikasnije odvraćanje poduzetnika, efikasnija preventiva kako do kršenja zakona uopće ne bi ni dolazilo. Jer nije svrha kažnjavanje, već sprečavanje ali i edukacija poduzetnika. Jer zaštita tržišnog natjecanja je vrlo složena i kompleksna kategorija i nije rijetko da do kršenja zakona dolazi i iz neznanja i iz nerazumijevanja sustava ravnopravnog tržišnog natjecanja. Sve dosadašnje situacije kao što je sklapanje zabranjenih sporazuma i sudjelovanje u sporazumima kojima se narušava tržišno natjecanje, zlouporaba vladajućeg položaja, sudjelovanje u provedbi zabranjene koncentracije poduzetnika, sve ovo će po novom zakonu biti u mogućnosti sankcionirano i to izravno od strane agencije, znači u smislu izricanja upravno kaznenih mjera. Što se tiče propisanih kazni dobro je da su one struktuirane i mi u klubu Hrvatske demokratske zajednice držimo da su one propisane vrlo korektno, dakle sankcije idu i plaćanje kazne u vrijednosti od 30% prihoda ali koji se uprihoduju u području odnosno u tom segmentu poslovanja gdje je napravljen prekršaj, s time da ukupni iznos kazne ne može prijeći 10% ukupnog prihoda toga poduzetnika, tako da smatramo da je ovaj način propisivanja kazne korektan i da je segmentiran i da upravo gađa onaj segment poslovanja gdje je prekršaj napravljen ne dovodeći na neki način u pitanje druge segmente u poslovanju poduzetnika. Također procedura, postupak u kojem se utvrđuje povreda zakona i propisuje kazna je prilagođena i velikim djelom ide na ruku poduzetnika gdje se njemu u više faza omogućava da argumentirano dakle potkrjepljujući svoje situacije itd. da brani svoje pozicije. No neovisno o tome što zakon pokušava maksimalno korektno dakle prije svega prevenirati moguće kršenje ravnopravne tržišne utakmice treba imati u vidu i njegovu temeljnu ulogu a to je sprječavanje određenih postupanja na tržištu koja određene poduzetnike na tržištu stavlja u neopravdano povoljniji položaj u odnosu na njihove konkurente. A kao krajnja posljedica toga je kršenje prava i lošija pozicija potrošača, sprječavanje razvoja tržišnog natjecanja i smanjenje konkurentnosti nacionalne ekonomije općenito. Zbog svega navedenog klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje ovog zakona i uvjereni smo da će on unaprijediti rad agencije, osigurati njezinu veću samostalnost i neovisnost, da će doprinijeti razvoju tržišta, boljoj zaštiti potrošača i općenito doprinijeti konkurentnosti hrvatskog gospodarstva. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a uvaženi zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Odmah na početku, mi u klubu Hrvatske narodne stranke podržavamo donošenje ovog Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja prije svega iz razloga jer je u svim dosadašnjim raspravama i prije tri godine, i prije dvije godine, i prije godinu dana kad smo raspravljali o Izvješću o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja upravo smo naglašavali potrebu da se da mogućnost agenciji da ona izriče kazne, da ona upravlja čitavim postupkom jer činjenica je da u tom dijelu je bila prilično neučinkovita prije svega iz razloga jer joj nije data mogućnost a ostale institucije sustava koje su se nadovezale na njezin rad nisu odrađivale svoj posao. Samo područje tržišnog natjecanja iz čitavog niza razloga je vrlo važno a jedan od njih vrlo bitnih je pravovremena priprema hrvatskih poduzetnika na uvjete poslovanja koji vrijede na jedinstvenom europskom tržištu. Sama harmonizacija i stalno prilagođavanje hrvatskog zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije a posebno u ovom području koliko god je važna nije i ne može biti cilj sama po sebi. Naime, potrebno je osigurati istodobnu pravnu primjenu tog zakonodavstvom i to kao kontinuiranim institucionalnim jačanjem agencije kao institucije kojoj je u zadatak dano obavljanje tih poslova, također i podizanje svijesti i razine znanja te informiranosti svih Vladinih i ostalih državnih tijela, samih poduzetnika, potrošača, pravosuđa i ostale javnosti o važnosti i ulozi politike i prava tržišnog natjecanja za daljnji razvitak tržišnog gospodarstva u našoj državi kao i uloga u podizanju konkurentnosti hrvatskih poduzetnika od jednake je ili čak veće važnosti od same prilagodbe propisa s tog područja s pravnom stečevinom Europske unije. Osiguranje pune učinkovitosti provedbe propisa o zaštiti tržišnog natjecanja moguće je ostvariti jedino ako su ispunjena dva preduvjeta. Prvi je učinkovit rad agencije koji će nadalje biti moguć jedino ako im omogućimo, ako tom tijelu omogućimo institucionalno jačanje. A drugi preduvjet koji se rješava ovim zakonom a koji je do sada bio potpuno neučinkovit a to je da su o zakonitosti rada Agencije za tržišno natjecanje odlučivali sudovi, Upravni sud Republike Hrvatske o zakonitosti odluka agencije a prekršajni sudovi su izricali kazne za povrede odredaba Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja temeljem rješenja agencije. U samom uvodnom dijelu ovog zakona u ocjeni stanja navedeno je da od 2004. do 2008. da je agencija ustanovila povredu zakona u više stotina slučajeva, da je isto toliko podnijela i prijave ali isto tako i piše da su prekršajni sudovi izrekli kazne svega u visini od milijun kuna. I tu se postavlja jedno od vrlo važnih pitanja na koja sasvim sigurno nećemo danas dobiti odgovor ali moramo ga reći prvenstveno iz razloga jer smo svih ovih godina upozoravali na potrebu da se agenciji daju ovlasti upravo koje su sad predviđene ovim zakonom. Da li je to bilo slučajno? Da li je bilo to slučajno da je data ovlast sucima za prekršaje da izriču kazne o tako važnoj materiji, materiji koja je definitivno jedan od generatora i korupcije, jednog generatora onemogućavanja normalnog razvoja i poluga velikima i snažnima da svoj autoritet i na taj način i naplaćuju nauštrb i na štetu prije svega onim manjima i nemoćnima. U dosadašnjem Zakonu o zaštiti tržišnog natjecanja agencija nije imala ovlasti za izricanje kazni za povrede odredbi tog zakona. Dakle, unatoč velikom trudu tog tijela, izradi detaljnih ekonomskih i pravnih analiza u svakom konkretnom slučaju rješenja tog tijela su ostala na nivou deklaratorne prirode. Činjenica da za razliku od naše prakse, praksa Europske unije takva kakva je predviđena ovim izmjenama Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja a to je da Agencija ima ovlasti u izricanju kazni i samim time čitav sustav je učinkovitiji. I zaključno, učinkovitu provedbu propisa o zaštiti tržišnog natjecanja moguće je postići samo iskrenim, upotrijebiti ću namjerno tu riječ, iskrenim, drugačijim tretmanom ove jedine saborske agencije to je jedina saborska agencija, direktno odgovorna Saboru, odnosno njezinim daljnjim žurnim institucionalnim jačanjem i jačanjem njezine ovlasti a prije svega pravo na izricanje kazni što omogućava ovaj prijedlog zakona. I upravo iz tog razloga mi u klubu Hrvatske Narodne Stranke podržavamo ovaj prijedlog zakona i siguran sam i uvjeren sam da u prvoj sljedećoj raspravi koju ćemo imati o Izvješću o radu Agencije za tržišno natjecanje da ćemo imati prilike dati svi zajedno odgovore na dileme koje je rekao i kolega Mara i na koncu konca i praksu koja je bila prisutna do sada i da s ovim zakonom ćemo napraviti jedan značajni iskorak i u borbi protiv korupcije i u vođenju jednog tržišnog odnosa a nadam se i uvjeren sam i vjerujem da se i slažete sa mnom da je upravo ovaj zakon jedna i od vrlo kvalitetnih mogućih mjera, mogućih antirecesijskih mjera ali pod uvjetom da bude i primjenjiva na način kao što je to predviđeno i ovim zakonom.
Zahvaljujem. I prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je uvaženi zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Moram reći da je vrlo iskrena jedna rečenica u obrazloženju teksta ovoga zakona me ponukala da se bolje pozabavim prijedlogom zakona. Naime, predlagatelj je svjestan činjenice da pojedina rješenja ovoga prijedloga zakona predstavljaju kaže predlagatelj novost a ja to prevodim u neusklađenost sa važećim pravnim sustavom Republike Hrvatske. Ali imajući u vidu potrebu za učinkovitim sustavom zaštite tržišnog natjecanja kao i činjenicu da je pravo tržišnog natjecanja područje za koje se prioritetno, e sada je opet pitanje čiji je prioritet mora uskladiti sa pravnom stečevinom Europske unije. Izrađen je prijedlog zakona koji u ovom trenutku za Republiku Hrvatsku predstavlja optimum s aspekta svrhe. Koje svrhe? Na sva ta pitanja bi predlagatelj trebao odgovoriti. Svrha je po mojem sudu osigurati zaštitu europskih sudionika na hrvatskom tržištu bez obzira na neizgrađenost pravnog sustava Republike Hrvatske. Zašto mislim tako? Neću dugo. Ovim zakonom, zakonom povjeriti će se ovlasti izricanja sankcije za povrede tržišnog natjecanja na Agenciju za zaštitu tržišnog natjecanja. Sankcije su kazne i tu nema spora, to kaže i predlagatelj. Međutim, prema važećem Ustavu Republike Hrvatske, članak 28. kaže da se može smatrati krivim i može se donijeti pravomoćna presuda samo sudskom postupku. Naša Vlada ovdje koristi termin upravno kaznena sankcija. Dakle, dvospolac, dvospolac, upravno kaznena sankcija. A što je još gore, Vlada kaže da će pravnu zaštitu ovakvo dvospolnog odlučivanja rješavati Upravni sud Republike Hrvatske kao jedino mjesto gdje će sud odlučivati o remećenju tržišta a to sud nije pune jurizdikcije. To predlagatelj također zna. To je sud koji prati zakonitost rada upravnih tijela. Međutim, taj sud će odlučivati i o kazni, o visini kazne. Kako? Kako će odlučivati kada je u njegovom djelovanju samo zakonitost? Mislim da smo tražeći hibridno rješenje poprijeko napravili lošu uslugu hrvatsko pravnom sustavu ali mislim i tržišnoj nesigurnosti u Hrvatskoj na ovaj način. A zašto mislim da je to u interesu subjekata koji nastupaju na hrvatskom tržištu pa je … [[Govornik se ne razumije.]] naložila način rješavanja zaštite tržišnog natjecanja. Otprilike je situacija, ne otprilike, nego sasvim točno je situacija ovakva u Republici Hrvatskoj. "Hrvatske" banke, komercijalne, pod navodnim znacima ovo "Hrvatske", uzimaju kredite u inozemstvu i u Hrvatsku unose devize. Na taj način se pojavljuje svježi novac u Republici Hrvatskoj i on traži robe. Inače vrijednost eura bi znatno pala. Kada danas uvedemo u hrvatsko tržište recimo milijardu eura potražnja eura nije takva da može apsorbirati u vrlo kratkom roku milijardu eura. Šta onda rade? Onda da bi smanjili pritisak na pad eura, a osmišljena je takva politika idemo kupiti robe u inozemstvu. Idemo kupiti robe u inozemstvu, na taj način smanjujemo pritisak na pad eura i bilancom, trgovinskom bilancom reguliramo vrijednost i količinu novca na hrvatskom tržištu. E sada da bismo mi zaštitili trgovce iz zemalja Europske unije idemo poprijeko osigurati zaštitu na, O.K, idemo komisiji, agenciji, ali onda osigurajmo barem da to radi se u krajnjem slučaju na dva suda, na tri suda, na četiri suda, na pet sudova. Pa završimo pravni sustav kako je to Ustav predvidio. Trgovački sud u Zagrebu, u Osijeku, u Splitu, Rijeci i gotovo. A ne upravni sud koji sud nije pune jurizdikcije, rad, prati samo zakonitost a odlučivati će i o kaznama i to vrlo značajnim. I to vrlo značajnim. Naravno da sam ja za reguliranje i uređivanje tržišta, to nije sporno. Čak štoviše, ovdje mi se svidjelo da predlagatelj kaže da je uređivanje i radi toga kako bi se pojačala konkurentna sposobnost hrvatskih gospodarskih subjekata. Ali je li mi to radimo? Je li to radimo ako znamo da postoje u Hrvatskoj pritisci trgovaca na proizvođača? Mi to znamo. Jedino što se pravimo da ne znamo. Tko od vas nije razgovarao sa kojim proizvođačem kojemu je rečeno molim te, ako hoćeš da je tvoju robu prodajem na svojim policama, cijena će ili marža će bit takva i takva? Mi se pravimo da to ne znamo i takav put nama nije sigurnost u Europi i nije u interesu građana Republike Hrvatske. Možda jeste u interesu vrlo uskog sloja. Ali mi nismo ovdje dali zakletvu da bi čuvali uski sloj, nego da bi bili na korist svim građanima Republike Hrvatske ili najvećoj mjeri, što većem broju građana Republike Hrvatske. Da je ovo u pravu može se vidjet iz članka 10. ovoga zakona gdje se tvrdi skupna izuzeća. Ovdje je recimo sporazum o distribuciji i servisiranju motornih vozila izuzetak. Koja je to tvornica motornih vozila u Hrvatskoj? Tko proizvodi motorna vozila u Hrvatskoj? Šta šutimo, znamo tri, četiri, pet ih. Nema nijednog. Nema nijednoga. Pa naravno da je to u interesu onih koji proizvode motorna vozila i koji će prodati ovdje i to dajući nama kredit pa na dva načina će zaradit: putem plasmana novca, putem plasmana robe. I mi to radimo tako 20 godina i zato i imamo 250 tisuća radnika kroz cijelo vrijeme koji traže posao i ne mogu naći. I zato imamo milijun i pol ljudi koji žive od 2000 kuna plaće. I mi kažemo da je to naša uspješna ekonomska politika. Pa za koga je to uspješno? O tome moramo jedanput počet razgovarat u Saboru. Šta to znači uspješno? To znači uspješno za deset ljudi ili za 4 milijuna i 400 tisuća ljudi? Ona politika koja gradi za sebe sigurnost na temelju podilaženja, bilo da je riječ o ekonomskoj ili političkoj, ne zaslužuje potporu u ovom Saboru. Zbog toga je vrlo važno na ona početna tri pitanja da Vlada odgovori ne meni, nego Saboru i hrvatskim građanima. Ako uspješno odgovori, naravno da treba poduprijeti Zakon o reguliranju i zaštiti tržišnog natjecanja. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Pa ispravio bih jedan netočan navod kolege Leke, naime čisto radi razumijevanja. To ako trgovac uvjetuje proizvođača da bi prodavao i izlagao na njegovim policama visinom marže, to nije narušavanje tržišne utakmice. Narušavanje tržišne utakmice bi bilo u slučaju da dozvolimo takav trgovinski monopol da taj proizvođač nema više trgovačkih lanaca u kojima bi mogao ponuditi svoju robu pa se tu nadmetati maržama, konkurirati itd. Hvala.
Zahvaljujem. Replika… jeste vi vidjeli? Nije nitko vidio. Dobro, prihvaćamo. Replika, uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Leko, ovo ste dobro primjetili u članku 10. izuzeće koje je totalno nejasno zbog čega se uvodi. Radi se o sporazumima po distribuciji i servisiranju motornih vozila. Da je tome tako, vidi se iz jednog rješenja Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Dakle, ove godine evo prije svega dva mjeseca bio je jedan slučaj između Tomića koji uvozi BMW-a i Šimatića d.o.o. iz Osijeka koji je distributer BMW-a za Osijek gdje je raskinut ugovor između Tomića i te tvrtke iz Osijeka bez ikakvog razloga. I Agencija je naložila Tomiću da ponovo mora poslovati sa tom tvrtkom, distributerom u Osijeku. Po ovom prijedlogu zakona biti će moguće da svi strani uvoznici automobila favoriziraju svoje kuće i ne daju lokalnim distributerima, serviserima da rade posao na način na koji su to do sada radili. Ugroženi su deseci tisuća radnih mjesta. I totalno je nejasno zbog čega je to izuzeće uopće se našlo u ovom zakonu i smatramo da bi na neki način to trebalo vaditi van. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Kolega Maras, ima puno primjera koji nažalost diskreditiraju dobru namjeru. Primjera radi, država Hrvatska je zapravo najveći poduzetnik u Hrvatskoj. Ali znate, kolegice i kolege, ona je i najveći dužnik na tržištu Republike Hrvatske. I kome ona odluči platiti na vrijeme, toga stimulira. A budimo realni, je li se plaćanje vrši po redu poslovnog događaja u Republici Hrvatskoj ili po nekom drugom ključu? Kad Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja bude uredovala u Ministarstvu financija i provjerila kojim redoslijedom plaća, onda ću reći da je zaštita barem u tom dijelu uspjela. Nije nažalost.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice sa suradnicima. Cijenjeni kolegice i kolege. Rijetko koja struka unutar jedne znanstvene grane ima toliko oprečnih promišljanja, stavova i pristupa u rješavanju stručnih kao što je to u području ekonomije. Istodobno je interesantno da su čak i pojedini ekonomisti vrlo često oprečni sami sa sobom jer često mijenjaju mišljenja. I tu pojavu najslikovitije je opisao jedan američki predsjednik prije stotinjak godina kad je zatražio da mu budući ekonomski savjetnici budu svi samo sa jednom rukom da ne mora više slušati kad se govori o ekonomskim problemima da je u jednu ruku ovako, a u drugu onako. Međutim, nesporno je da je tržišna ekonomija jedina efikasna ekonomija. Nesporno je da je tržišna ekonomija jedina ekonomija koja nudi budućnost koja omogućava gospodarski rast. Jedina ekonomija koja ima doista smisla. To je jedino tržišna ekonomija. Zato je za osiguranje uvjeta tržišne ekonomije vrlo bitan ovaj Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja. Jer bez obzira na različitost ekonomskih promišljanja, ona može biti efikasna samo ako su osigurani uvjeti za tržišnu utakmicu. Međutim, nesporno je da tržišna ekonomija uvijek ne dovodi i do pravednosti. Vrlo često dolazi do visoke razine nejednakosti dohotka i potrošnje i tu je važna uloga i države i mnogo se još uvijek prijepori vrše oko uloge države i tržišta i traži se balans kako da tržište funkcionira a da se ne isključi potpuna uloga države. Ustavom Republike Hrvatske, člankom 49. je određen karakter gospodarskog ustroja, odnosno određen je tržišni karakter člankom 49. i kaže poduzetnička i tržišna sloboda temelj su gospodarskog ustroja Republike Hrvatske. Istodobno, ustavna obveza je svih nositelja vlasničkih prava i njihovih korisnika pridonositi općem dobru. Svjedoci smo da u hrvatskom gospodarstvu mnogi ne pridonose općem dobru. Mene veseli ovaj Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja jer nadam se da će pridonijeti razvoju konkurencije koja je osnovna pretpostavka za razvoj poduzetničkog duha, a taj poduzetnički duh je pretpostavka za razvoj tržišta. Evo, razvoj tržišta je pretpostavka za ekonomski rast i uopće društveni napredak. Kolega Leko je govorio i o novčanom dijelu potražnje za novcem, Zakon o kreditnim institucijama predviđa, osim ovog zakona predviđa kao specijalni zakon da regulatorno tijelo određeno je da Narodna banka Hrvatske bude regulatorno tijelo koje kontrolira i nadzire konkurenciju i tržišno natjecanje u bankarskom sektoru. I nesporno je da prirodna potražnja za novcem nije ni približno slična potražnji za sladoledom. A isto tako, nesporno je da se mnogi ponašaju kao da je to isto. Zato i jesmo vrlo često u problemima. Samo uz efikasnu zaštitu tržišnog natjecanja može se izbjeći karcinom gospodarske aktivnosti, a to su monopoli. Ima li ih ili nema u Hrvatskoj. Po mnogo čemu ispada da je prilično, posebice po izvješćima Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja sa ovih milijun kuna naplaćenih kazni, sa dopuštenom vrlo često koncentracijom, meni je i dan danas neshvatljivo kako se dopusti koncentracija dvije tvornice jedine … [[Govornik se ne razumije.]] postane jedna tvornica uz objašnjenje da to nije koncentracija monopola, ali valjda se ponaša tako agencija, imamo mišljenja, valjda će se negdje naći i činjenice koje će potkrijepiti to naše mišljenje. Mislim da tako nije dobro u hrvatskom gospodarstvu da dominiraju pojedinci, da dominiraju veliki i da ucjenjuju veliki ostale. Dočim nema pregovora oko uvjeta poslovanja, već tržišni odnosi nisu na zadovoljavajućoj razini, a vrlo često u hrvatskom gospodarstvu nema pregovaranja, nego se posluje po principu uzmi ili ostavi. Taj princip, to načelo poslovanja nije prihvatljiv tržišnom gospodarstvu. Ima i u tome dijelu, takvom ponašanju veliki uzrok unutarnje nelikvidnosti u Republici Hrvatskoj. Jer dočim može netko ne platiti dobavljaču u ugovorenom roku, tržište ne funkcionira savršeno. Dočim netko može ucjenjivati ne samo s kolikom će maržom poslovati, nego da mora i sudjelovati u izradi polica, u izgradnji objekta i sličnih stvari. Moramo biti nezadovoljni sa razinom, sa stupnjem tržišne konkurencije. Ali ja vjerujem da će ovaj zakon doista pripomoći da se poduzetnički duh u Republici Hrvatskoj razvija, da se konkurencija osnažuje i da neće dolaziti do tržišnih defekata, do tržišnih promašaja koji narušavaju učinkovitost gospodarstva i koji zapravo deprimirajuće djeluje na one stvarne poduzetnike. Pokojni profesor … [[Govornik se ne razumije.]] je često govorio o pseudo poduzetništvu na svojim predavanjima. Ja vjerujem da će ovaj zakon doista odstraniti pseudo poduzetništvo iz hrvatskog gospodarstva. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I sada je na redu uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, pa evo ja kad sam dobio prijedlog zakona uz sve bitne izmjene koje on nosi, moram priznati da sam na prvi trenutak pomislio da svaki zakon je dobar ukoliko na čelu provedbe tih zakona i ukoliko na čelu te regulative stoje pošteni i dobri ljudi, kvalitetni ljudi koji mogu pošteno i dobro obnašati svoj posao. I tako je to i ovdje i zato i svi klubovi podržavaju ovaj zakon i zato će taj zakon dobiti jednoglasnu podršku. No međutim, ja moram napomenuti na par stvari. Kažu ljudi da je put u pakao popločen najboljim namjerama, a u zemlji kao što je Hrvatska, u zemlji kojoj 49% GDP-a čini javna potrošnja na to ako se još dodaju lokalni proračuni jedinica lokalnih samouprava, javnih poduzeća u vlasništvu države, dolazimo do brojke od preko 65% ukupnog GDP-a koji se generira iz države. I nije nebitno tko je na čelu države, nije nebitno tko kontrolira provedbu zakona, nije nebitno tko je regulator. Zašto to govorim? To govori zbog toga jer smo mi sada i ovim zakonom dali ono u narodskom rječniku rečeno i škare i sukno Agenciji za zaštitu tržišnog natjecanja kada su posrijedi prekršaji koji su do sada isto bili prekršaji u tržišnom natjecanju. Do sad je ta agencija mogla gledati samo sukno, a sada ima i škare da direktno kazni one koji krše tržišno natjecanje. No međutim, kazne mogu biti do 10% ukupnih prihoda poslovanja. Tko će odlučiti da li će to biti 1% ili 10%? Da li će kazna biti 5 milijona ili 50 milijona? Ne bih htio da na taj način otvorimo prostor političkom reketu i ja sada u ovom trenutku izražavam zapravo svoju bojazan da ukoliko dođe do nekakvih velikih tektonskih promjena i poremećaja u samoj strukturi Agencije za tržišno natjecanje definitivno ćemo imati signal da ovaj zakon možda i nije na pragu svega onoga što je danas ovdje rečeno. Ja u to osobno ne bih htio vjerovati. No međutim nije svejedno da li je kazna 5 milijona ili je kazna 10 milijona. Budući da su apeli iz same Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja već duže vrijeme dolazili da se i ta mogućnost i ovlast upravo prenese na njih, svatko normalan i razuman treba podržati taj prijedlog i mi ćemo to definitivno učiniti. Druga stvar koja je, ja smatram izrazito bitna, a vezana je upravo za regulatora je naše iskustvo sa regulatorima. Mislim da neću pogriješiti kada kažem da osim HNB-a, Hrvatske narodne banke kao regulatora financijskog sektora nema zlatnog standarda u hrvatskim regulatorima. HANFA je napravila puno propusta, rezultati su vidljivi svakodnevno. Hrvatska energetska regulatorna agencija, nju smo isto tako kritizirali jer je napravila isto puno propusta, samo 2 milijarde kuna direktne štete u gospodarstvu ove godine, bilo je nešto riječi o tome maloprije. I čitav niz drugih regulatora koji možda i ne ispunjavaju svoju funkciju onako kako bi trebali, a iznimno su važni u procesu normalno i zdravog funkcioniranja gospodarstva. I to iskustvo nas sa regulatorima mi ne ulijeva povjerenje da bi se možda neke dobre stvari, tj. pozitivnije stvari mogle iznjedriti kao kontinuitet i zato moramo biti i oprezni i vjerujte mi da ćemo biti. I treća stvar koja je vezana upravo na ovaj zakon, a vezana je za nemogućnost kažnjavanja fizičkih osoba. Pa mi smo prije par mjeseci ovdje imali i raspravu i stupio na snagu početkom ove godine osobni identifikacijski broj kao način, kao poruka vlasti i građanima, poduzetnicima, svima koji plaćaju porez, ali i svima koji žele izbjeći plaćanje poreza da toga više nema, jer se pomoću osobnog identifikacijskog broja može pratiti sve. No naglasak je na može. Ali i ne mora. Kakva je reforma zemljišnih knjiga? Da li će ona biti završena u slijedećoj godini kakve su bile najave na početku? Vjerojatno ne budući da je teško u situaciji i globalnoj ekonomskoj krizi i krizi koja potresa našu zemlju, što nužno nisu dvije iste stvari, izdvojiti potreban novac za te reforme. I ono zapravo što želim reći je kad je osobni identifikacijski broj u igri. Iza svake tvrtke, iza lanca povezanih osoba, tvrtki uvijek stoji neki čovjek. Uvijek stoji netko. I ne možemo mi se ponašati prema toj činjenici kao da su tvrtke nastale kao ugovori u odvjetničkim kancelarijama. To je ono što a priori nije dobro jer iza svih tvrtki stoje ljudi i nema razloga da se onim koji kontroliraju velik dio, a ja ću reći i monopola unutar samih tvrtki, a time i monopola na tržištu ne nađu na oprezu, tj. kao oni koji će moći odgovarati u određenom trenutku za propuste. Jer oni su ljudi i oni stoje iza tih tvrtki. Evo uz sve navedeno ja samo moram reći da bih htio da ovaj zakon profunkcionira na najbolji mogući način i sukladno europskim praksama, no međutim moram izraziti mišljenje da ukoliko bude velikih promjena i ukoliko bude bilo kakvih prostora za bilo kakvu vrstu političkog reketa, jer nije svejedno da li će kazna biti kao što sam rekao 5 milijona ili 100 milijona, vjerujte mi da ćemo morati oštro reagirati. Hvala.
Zahvaljujem. Sada je na redu uvaženi zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Očito da malo tko od nas može prigovoriti tekstu zakona i usklađenju ovog zakona sa europskom stečevinom. I vjerujemo dapače po iskustvima u Europi da ovakvi zakoni doprinose da imamo uređenije tržište u pojedinim djelatnostima. Ali naravno kad donosimo ovakav zakon uvijek bi bilo dobro dati i ocjenu kako smo se do sada ponašali i da li zbog hrvatske prakse u ovom zakonu bi isto trebalo nešto malo drukčije riješiti. Osnovica promjene ovog zakona je veće ovlasti u kažnjavanju, ali onda si postavljamo pitanje, ako već moramo kažnjavati da li smo pravilno primjenjivali postojeći zakon i da li smo primjenom postojećeg Zakona o tržišnom natjecanju uspjeli postići takve tržišne odnose koji nas zadovoljavaju i počnimo od onog najvećeg. Odnos trgovaca i proizvođača, ja bih to posebno potegnuo na pitanju hrane i onda opet odgovor da li možemo kao potrošači biti zadovoljni sa regulacijom tog odnosa. Što pada polako izlazi na vidjelo da nema kvalitetnih tržišnih odnosa između trgovaca i potrošača. I onda ćemo se ovdje početi ponovo raspravljati da li je posao procjenjivanja da je monopol onoga tko ima iznad 50% tržišnog udjela ili je ugovorni odnos između trgovaca i proizvođača također posao agencije. I ako primjenjuje europsku praksu tada su i ti ugovori posao agencije. I ti su ugovori posao agencije. Ne postotak u udjelu, nego i ugovorni odnosi između proizvođača i trgovca. I što možemo zaključiti? Možemo zaključiti da pogotovo hrvatski proizvođači hrane nemaju korektan tržišni odnos u Republici Hrvatskoj, nemaju korektni odnos i da su trgovci zaštićeni neovisno o svom udjelu. Tada proširimo naše ispitivanje, pa ćemo doći do sljedećeg. Da li je hrana u Hrvatskoj skuplja nego u našim susjednim zemljama? Dobit ćemo odgovor da. Onda pokušajmo analizirati uzroke, pa ćete vidjeti. Da ima trgovaca, ima dovoljno i konkurencije ali svi imaju visoke marže. Usporedimo te marže sa našim susjedima, pa ćemo vidjeti da su uzročnici skuplje hrane u Republici Hrvatskoj trgovci. Što to insinuira? Pa i određeno kartelno dogovaranje. Trgovci u Hrvatskoj žele opstati sa 16% prosječne trgovačke marže i preko 16%. Naši susjedi sa 5, 6%. Da li je to opasno udruživanje, da li je to posao naše agencije da uđe u analize i pokuša vidjeti zašto imamo 16%, ako susjedi imaju 5%? I da li je posao Agencije za tržišne odnose i regulaciju toga područja da u tom dijelu također intervenira. Naravno tu se nikada nećemo složiti. U Europi se agencije bave time, dobro paze. Vidimo ovdje koliko je teško dokazivanje kartelnih odnosa, ali dozvolit ćete posao agencije da ulazi u bilance, pogotovo zbog ovakvih odnosa. Uopće nećemo govoriti da je nacionalni problem Republike Hrvatske neplaćanje, nacionalni problem. Najveće neplatiše trgovci. Što je agencija poduzela u tom? Ništa, ona još nije nadležna. Nije istina. Nije istina. Ne može biti ugovor sa plaćanjem preko 200 dana. Ne može biti. I tako možemo nabrajati, nabrajati i vidjet ćemo da nemamo sređene odnose u trgovini prema proizvodnji i da u biti proizvodnja neprekidno pokušava reći nema uređeno tržište. I odnosi su na tom tržištu su neprihvatljivi za proizvođače. I tada se nemojmo čuditi da u Hrvatskoj postoji vrlo jasna poruka, nemojte ulagati u proizvodnju, držite se dalje od proizvodnje. Jer jednostavno ako i imamo tržišne mehanizme, imamo zakone, sada ćemo ga još ja bih rekao i u tome dijelu sankcioniranja uskladiti sa europskom regulativom, ali nadalje praksa će pokazivati da imamo neuređena tržišta i da je proizvodnja nezaštićena u ovom dijelu. Ali ostavimo proizvodnju, jer je tom manje više svima jasno, svi to vide i svi plaćamo iz svog ja bih rekao potrošačke košarice za tako loše odnose koje imamo. 'Ajmo na pojedine uvoznike. Ovdje smo čuli slučajeve BMW-a to možemo nabrojiti za niz automobila. Imate monopolni položaj da se na hrvatskom tržištu svaki tip automobila ima jednog uvoznika, samo jednog uvoznika. I praksa u Republici Hrvatskoj koje pokazuje da prodavači u maloprodaji u Republici Hrvatskoj u svakom većem gradu dobivaju konkurenciju od tvrtki osnovane po tom uvozniku. I da analiziramo stanje odnosa uvoznika i prodajne mreže u Republici Hrvatskoj, vidjet ćete neprekidno uništavanje svih onih koji nisu osnovani od strane uvoznika. Imate i niz sudskih presuda u kojim sudovi štite upravo ja bih rekao poduzetnike u Republici Hrvatskoj od ovakvog ponašanja uvoznika. Da li to radi agencija? Ne, nemamo nijedno rješenje agencije o ovako monopolnom ponašanju i ja bih rekao ne tržnom ponašanju. A naš prijedlog zakona opet govori izuzeci od općih kriterija iz članka 8. je opći izuzeci su opet automobili i servisne mreže automobila. Znači znamo što se dešava na tržištu, imamo saznanja, možemo ući u analizu svega toga i za Hrvatsku ne primijeniti u ovakve odredbe iz jednostavnog razloga, jer se pokazuje da nemamo kvalitetne odnose na tržištu i da su nažalost hrvatski obrtnici, hrvatski poduzetnici posebno ugroženi sa ovakvim ponašanjem. Što reći o koncentracijama? U mnogo čemu se u provedbi ovog dokumenta malo tko od nas slaže sa dosadašnjim radom agencije. I očito da koncentracija je trebala biti nešto što smo morali i malo drugačije riješiti u ovom prijedlogu zakona. Zahvaljujući Vladi neradnoj nedjelji prebacili smo trgovinu prehrambenih namirnica na benzinske postaje u kioske za prodaju novina. Znači imamo sasvim drugačije ponašanje u trgovini, a u isto vrijeme ne razmišljamo da koncentracija pada znači i nešto drugačije. Za spajanje trgovina prehrambene industrije sa nekim drugim djelatnostima također znači koncentraciju. To su hrvatske realnosti koje bi također morali imati u ovoj analizi i pokušati zakonski onemogućiti ovakvo ponašanje. Onemogućiti ovakvo ponašanje. Nažalost, niti to zakonom radimo, a niti smo to u praksi doživjeli od regulatora da se pozabave ovakvim stvarima. I da u biti mi kao saborski zastupnici od njih dobijemo te podatke. Pa koliko se to u INA-i sada prodaje hrane, koje hrane, kojih trgovaca, da li se nešto u odnosima njihovih učešća i udjela na tržištima mijenja ili ne mijenja. Ne mi tih podataka nemamo. I naravno tada je nepovjerenje, strah kako u biti glasati i donositi ovakve zakone kada vidimo da rezultati kontrole ponašanja i stanja na tome tržištu nemamo. I možda da budem zločest kao moj kolega Leko, kada govorimo o državi, vidimo da država nekima dozvoljava i neplaćanje poreskih obveza. Pa da li znate što to znači? Poticaj, a poticaji su posebni predmet ovog zakona. A netko ima debele poticaje za neplaćanjem ovakvih obveza po poreznim obvezama.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Liniću, kad pričamo o koncentracijama niti jedan od poslova spajanja tvrtki u proteklom razdoblju agencija nije stopirala. To su obično bili pa čak i kada se radilo o, evo sad bio je malo prije i kolega Marić rekao jedan primjer o spajanju dvije tvrtke koje su jedine za to bile u Hrvatskoj nego su obično to bila neka uvjetna mišljenja odnosno uvjeti koji su se postavili u narednih godinu, dvije, tri dana pa se onda to tako nekako modificiralo. Primjer koji sam dao radi se o Konzumu i Tisku. Obrazloženje, Tisak se bavi distribucijom novina. Apsolutno krivo. Da, bavi se distribucijom novina ali velika većina proizvoda koji se tamo proizvode nema veze sa novinama nego je u biti maloprodaja. Ista stvar je i sa INA-om i sa sadašnjim spajanjem sa MOL-om odnosno u ovom slučaju sa Tifonom jedna kozmetička odluka da se mora prodati 14 pumpi Cropetrola a govorimo o tvrtki koja nije toliko značajna u poslovanju INA-e odnosno u poslovanju. Tifon je, to su puno veće tvrtke. Znači, nije se uvjetovalo prodavanje Tifona nego jedne manje tvrtke. Znači, agencija niti jednom se nije postavila na način da zabrani koncentraciju i da na neki način tu tržište postavi na zdravije odnose.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Slažem se sa svojim kolegom koji govori da je praksa u provedbi i postojećeg zakona loša i naravno kad govorimo o novom zakonu najgore je da se bavimo praksom koja je bila do sada. Klub SDP-a je iz tog razloga i prošle godine odbio Izvješće Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Znači, mi kod tih izvješća itekako važnost pridajemo što se to događa u provedbi zakona. I sve bi bilo drukčije da valjda i mi neki saborski zastupnici a i predstavnici Vlade imamo slična mišljenja o nedostacima u provedbi zakona i da je evidentno da ne možemo biti zadovoljni sa stanjem na tržištu i da ipak ocjenjujemo da najveći dio nedostatka u tržišnoj utakmici imaju potrošači jer oni plaćaju ceh nedovoljno kvalitetno razvijenih odnosa i da je to naš problem. Žurimo, imamo regulativu, uskladit ćemo ju sa europskom praksom ali nažalost stanje u regulaciji takvih odnosa daleko će i nadalje ostati iza Europe. I da takvih obrazloženja više imamo u prijedlogu ovog akta vjerujemo da bi tada i oni koji su dužni provesti ove zakone se ozbiljnije postavili u provedbi i novih rješenja.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja Vlade Republike Hrvatske uvažena Tamara Obradović Mazal državna tajnica u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Maras, Plinacro, Adris, Agrocor, Tisak, INA MOL, PZ Auto, Hrvatski Telekom, to su male ribe, to su slučajevi koji su se pojavili pred AZTN-om, to ste ocijenili kao male ribe. Ja se radujem velikim ribama ako veće od ovih u Hrvatskoj postoje da im pošaljem životopis za radno mjesto jer ovo su u našim tržišnim uvjetima i u našem gospodarstvu poprilično veliki predstavnici životinjskog roda. Što se tiče kazni kazne se određuju i to kroz niz ekonomskih kategorija člankom 64 do 10%. U uvjetima ekonomskog poslovanja na tržištima Europske unije primjerice regulatori rijetko prelaze postotak od 3%. Raspon do 10% od ukupnog profita za prekršitelje je zaista velik. On nije možda plastičan kao što je to kazna u Kaznenom zakonu. Nekome se da do pet godina ili se kazne novčanom kaznom po prekršajnom zakonu do 2 tisuće kuna ili do 10 ili 100 tisuća kuna i to je to. Tržišno natjecanje kao pravno ekonomska kategorija traži ekonomsko promišljanje odnosno traži ekonomsku formulu izricanja kazne i to je zaista ekonomska formula stavljena u pravni kontekst gdje na tih 10% osnovne kazne se onda odbija ili dodaje ovisno o tome da li se radi o otegotnim ili olakotnim okolnostima kompletno poslovanje prisutnosti jednog poduzetnika na tržištu, tako da kod izricanja kazni voditi računa o tome da li će doći do neke diskrecijske osnove zapravo diskrecijska osnova je i diskrecijska mogućnost izricanja kazne u ovoj ekonomskoj formuli kao ekonomskoj kategoriji što se sve treba staviti na papir da bi se došlo do visine od 10%. Manevarski prostor diskrecije je zaista limitiran. Kada govorimo o kazni onda je kazna, ovo je jedan od rijetkih zakona gdje kazna sama po sebi nije svrha nego je svrha uvođenje balansa među poduzetnicima na tržištu. Kazna je više kada, i sami ste spomenuli Microsoft i multimilijunsku kaznu koja je dva puta bila potvrđivana od strane Europske komisije. Više se radi o metodi jednog dubinskog zastrašivanja nego sankcioniranju samom po sebi. Svrha ovog zakona i svrha postojanja ekonomske kategorije kazne do 10% prihoda i načina kako se ona računa zapravo ide više u smjeru uspostavljanja ravnoteže na tržištu nego sankcioniranje perse. I u tom dijelu se mi isto tako nakon 13 godina postojanja regulatora na tržištu AZTN-a moramo privikavati i na nove metodologije i na novine načine razmišljanja što je uopće ekonomski prostor na kojem izričemo odnosno procjenjujemo primjerice koncentraciju da li je ona dopuštena ili nedopuštena, ekonomski sagledavati prostor, poduzetnički prostor na kojem djelujemo kada se pred nama pojavljuje slučaj. E sad ... [[Govornik se ne razumije.]] je u ovom trenutku možda lakše jer ima svoj AZTN od 1914. ili u Njemačkoj je možda lakše jer već zadnjih 60 godina postoji regulator za tržišno natjecanje. U Velikoj Britaniji je također više od pola stoljeća regulator prisutan. Mi ga imamo 13 godina sa svim prednostima i nedostacima ali i nizom pozitivnih ocjena koje sustav tržišnog natjecanja ima u Republici Hrvatskoj a koji nam se daje do znanja kroz pregovore sa Europskom unijom. Da smo zadovoljni sa sustavom kako je do sada funkcionirao u svojoj i ekonomskoj i pravnoj učinkovitosti nismo, zato smo danas tu sa prijedlogom novih momenata, sa prijedlogom novih instituta, sa piramidalno postavljenim sustavom odlučivanja i izricanja kazne, i naravno mogućnošću da se kroz Upravni sud intervenira u meritum. A kada govorimo o Upravnom sudu i nastojat ću odgovoriti na jedno od tri pitanja koje je bilo postavljeno. Ovaj zakon ćemo imati u primjeni od 1.10.2010. Sada je u fazi reforma upravnog sudovanja. Temeljem te reforme ono što se nastoji jest da upravni sud postane sud pune jurisdikcije. U ovom prijelaznom razdoblju, u interegnumu između sadašnjeg stanja i stanja kada će ovaj zakon da 1.10.2010. godine biti u primjeni, dopustit će se dakle i priprema i dovršetak reforme upravnog sudovanja. U tom slučaju upravni sud postaje sud pune jurisdikcije, odlučuje o visini zapriječene kazne i o meritumu, odnosno o samoj odluci kako ju je donijela Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja. Dužna sam također i odgovor na prioritete i svrhu. Prioritet je članak 70. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju koji kroz svoju normu izravno povlači sa sobom pravnu stečevinu. Mi već sada temeljem članka 70. i to je poanta primjerice objavljivanja odluka Europske komisije na web stranicama agencije, kao i objave pravila o tržišnom natjecanju i državnim potporama koje radi Ministarstvo financija, da se kroz članak 70. izravno primjenjuje pravna stečevina temeljem Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. To je prioritet. Svrha je naravno balans na tržištu, balans između poduzetnika. A zašto je to tada bio prekršaj temeljem pitanja zastupnika Koračevića, a danas je to kako ste ga nazvali dvospolac? Zato što u međuvremenu nakon ukidanja, ja se možda tog momenta toliko dobro ne sjećam, neki pripadnici zlatnije generacije će se sjetit Zakona o privrednom prijestupu, privrednom prekršaju. Tada je zapravo ta norma, taj institut prava je možda nešto što bi se evo 19, 20 godina kasnije moglo primijeniti na ovog našeg dvospolca odnosno upravno-kaznenu mjeru. Jer privredni prijestup tada koji je u međuvremenu ukinut i nema ga kao instituta prava je zapravo nešto što opisuje ovu upravno, nešto što bi se moglo podvesti pod tu upravno-kaznenu mjeru. Danas nemamo, ne možemo se koristit terminologijom privrednog prijestupa, ali recimo da bi ona u svom opisu norme bila idealna za ovu upravno-kaznenu mjeru. Tada je na raspolaganju, kada se radio prvi zakon, bio samo prekršaj i po toj logici su u stupnju iznad, Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja, po logici prekršaja odlučivali prekršajni sudovi. Razlog je dakle možda nešto više plastičan i nešto više jasan nego što se to možda činilo kada se to pitanje postavljalo. Što se tiče marži, po našim saznanjima, koliko mi barem u Vladi imamo saznanja, … [[Govornica se ne razumije.]] nitko nije došao sa ugovorom kojeg bi dao na uvid AZTN-u i rekao ovdje je nedopušteni dogovor između trgovaca koji su oni saželi u svoj sporazum gdje svi trgovci u maloprodaji dogovaraju identičnu maržu za iste proizvode. AZTN bi u tom slučaju dakle da netko od, nazovimo ih vrlo, vrlo uvjetno pokajnika, a to je ono što također sada ovim prijedlogom po prvi put reguliramo u zakonu, da je netko došao sa tim ugovorom AZTN-u i rekao ovim ugovorom kojeg vam ja anonimno i u tajnosti dajem na uvid i očekujem da me oslobodite ili da mi snizite kaznu jer sam i sam u tome sudjelovao, mi smo među sobom dogovorili nedopušteno jedinstvenu maržu za cijelu Hrvatsku za taj proizvod. Tada bi AZTN mogao postupiti. Do AZTN-a, koliko je nama u Vladi poznato, takav ugovor, takav sporazum na temelju kojeg bi AZTN mogao djelovati kada je u pitanju marža, nije došao. Zašto nije došao? Zato što bi naravno bio prekršajno gonjen i taj koji je donio takav sporazum u AZTN. Sutra, odnosno točnije od 1.10. sljedeće godine, po pokajničkom programu odnosno po amnestiranju, po liniancyu, će ta osoba moći anonimno donijet sporazum u AZTN i ta osoba će moći biti oslobođena primjerice od upravno-kaznene mjere, odnosno ukoliko se uspostavi da ima veću zastupljenost od pravne odgovornosti u tom sporazumu, kazna će mu moći po liniancyu biti i smanjena. Kad govorimo o kažnjavanju, sama pravna stečevina koju crpimo u ovaj zakon ne kažnjava fizičku osobu iako se neke države članice odlučuju i na kažnjavanje fizičke osobe, kao što smo se i mi na to odlučili dosadašnjim i još uvijek važećim zakonom koji nije zapravo dao neke učinkovite, konkretno učinkovite rezultate. Ovim prijedlogom kažnjava se pravna osoba uz podsjećanje na članak 282. Kaznenog zakona koja u ovakvim situacijama otvara i dalje prostor mogućnosti kažnjavanja fizičke osobe temeljem kaznenog zakona. Što se tiče block exemptiona na koji smo dobili amandman, odnosno skupnog izuzeća. Block exemption, skupno izuzeće je standardni institut tržišnog natjecanja. Nadam se da me predlagatelji amandmana slušaju. Dakle, block exemption, skupno izuzeće, temeljni institut tržišnog natjecanja. Ukoliko bismo ga uklonili, rušimo kompletno dopušteno izuzeće, skupno izuzeće i za vaš predloženi amandman kakav je prisutan na razini apsolutno cijele Europske unije. Block exemption je star koliko i sam pojam tržišnog natjecanja još prije 1900. godine. Koja je svrha? Svrha je zaštititi potrošača od proizvođača, ali isto tako i od distributera, gdje se daje mogućnost istodobne pojave različitih, ako govorimo o vozilima, različite vrste vozila, tipu vozila u jednom salonu. I skupno izuzeće koje je pretočeno i u Uredbu o distribuciji i servisiranju motornih vozila i koja još postoji i postojat će i neće se mijenjati, propisuje odredbe ugovora koje moraju postojati, koje se moraju nalaziti u tom ugovoru i one odredbe koje ne smiju postojati u tom ugovoru. Primjera radi, zabrana prodavanja različitih tipova vozila u jednom salonu ne smije biti u tom ugovoru. To je zabranjeno. Ali isto tako, u tom ugovoru se ne smije pojaviti odredba koja će tjerati distributera da taj prostor uredi na način da mora postojati cigleni zid između tipa vozila A i tipa vozila B, ili zabraniti neovisnom serviseru za različite tipove vozila pristup tehnologiji unutar distributivnog centra. Kada govorimo već o vozilima, onda samo napominjem da je AZTN pred sobom imao ocjenu slučaja Adria Lade, Tomića, a u tijeku je koliko nam je poznato i Hyundai. Dakle, auto distributeri nisu, ako dopustite da se tako izrazim, sve te krajeve u koje se ne smije dirati. Što se tiče koncentracija, koncentraciju Europska komisija ocjenjuje od 1989. godine. Pred Europskom komisijom se pojavilo do sada 4 tisuće koncentracija. Od tih 4 tisuće koncentracija njih što mislite koliko je zaista zabranjeno? 19. Što to znači? U postupku ocjene koncentracije, regulator poziva strane da sjednu, da saslušaju argumentaciju regulatora, daje im instrukciju da nastave li tim putem će njihova koncentracija biti zabranjena i najčešće, dakle ne znam napamet koji je ovo postotak 19 od 4 tisuće, najčešće se događa da stranke same odustanu od onoga što bi regulator proglasio nedopuštenom koncentracijom. Nota bene, Hrvatska je zabranila koncentraciju Zagrebačke banke i Splitske banke, dakle imali smo jedan slučaj zabranjene koncentracije. Naša susjedna Slovenija i od ulaska u Europsku uniju ili prije toga nije do sada ocijenila nedopuštenom niti jednu koncentraciju. Dakle, u tom segmentu evo, imamo iskustva i u ocjenu nedopuštenih koncentracija. Ono što ste točno sumirali, a činjenica da ovaj zakon predlažemo da stupi na snagu s 1.10. sljedeće godine jest provedba u praksi, uz naravno dužno i poštovanje prema dobrom radu AZTN-a i uz poštovanje prema činjenici da ovaj sustav treba saživjeti u praksi, dati mu prostora, on će se pretpostavljam sagledati u izvješću o radu agencije 2011. godine i naravno vidjeti ćemo da li je, kao što ste i sami rekli, treba pustiti zakonu i vremena. Vidjet ćemo koliko smo dalje doprinijeli učinkovitosti ovog sustava, sustava tržišnog natjecanja. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo kolegice Obradović Mazal. Vi me niste pozorno slušali. Ja nisam rekao da se velike ribe nisu našle, nego su velike ribe ostale nekažnjene ispred agencije i prekršajnog suda. Obično su kazne rezervirane za one male ribice, a velike ribe, kao što je jedna velika tuna Konzum završava sa rješenjima uvjetno o dopuštenoj koncentraciji i obično to tako ide. Nikada nije bila spriječena koncentracija kada je neka velika tvrtka išla u angažman neke druge tvrtke, tako da sam o tome govorio, a da je tome tako i vi ste u prijedlogu zakona napisali. Ako je milijun kuna kazna, to je do 10%, 10 milijuna kuna u 5 godina, pa nisu to velike ribice koje imaju promet od 10 milijuna kuna u pet godina. Tako da, evo ga toliko o ribama.
Zahvaljujem. Toliko o malim ribama, velikim ribama. Ja zaključujem raspravu i glasovati ćemo kad se steknu uvjeti za ovaj zakon.
Konačni prijedlog zakona o zaštiti tržišnog natjecanja, hitni postupak, P.Z.E. br. 364, predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandman je podnio Klub zastupnika SPD-a. Molim predstavnika predlagatelja državnu tajnicu Tamaru Obradović Mazal da se izjasni o amandmanu na članak 10.
Hvala. Gospodine predsjedniče. Vlada ne prihvaća. Razloge smo iznijeli u raspravi. Podsjećam, skupno izuzeće uključuje i distribuciju i servisiranje motornih vozila propisano je što se u ugovoru obavezno mora sadržavati, što se ne smije pojavljivati u ugovoru u smislu ograničavanja. Stoga Vlada ne prihvaća ovaj amandman.
Hvala. Klub? Izvolite.
Gospodine predsjedniče Sabora. Znači, kad je riječ o ovom amandmanu ne znam koliko je svima poznato ali Hrvatska nema autoindustriju i ne vidimo razloga da se uopće ta priča nalazi u izuzeću. A ako ste se već odlučili imati to izuzeće, onda bi bilo dobro da su njima obuhvaćeni svi a ne samo veliki, dakle ne samo neki. Mi smo dakle protiv da se favoriziraju strani i veliki a da se ne favoriziraju mali, u konačnici trpe radna mjesta i zato tražimo glasovanje o amandmanu.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o zaštiti od tržišnog natjecanja. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 95 glasova za, 3 suzdržana i 1 protiv.
Prelazimo na 11. točku dnevnog reda - Prijedlog zakona o tehničkim zahtjevima za proizvode i ocjenjivanju sukladnosti, prvo čitanje, P.Z.E. br. 362 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona, članak 144. do 150. Materijale ste primili poštom. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije i Odbor za gospodarstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena Tamara Obradović Mazal, državna tajnica u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo saborski zastupnici. Vlada je u dva čitanja, redovitu proceduru, uputila Nacrt prijedloga zakona o tehničkim zahtjevima za proizvode i ocjenu sukladnosti temeljem naših obveza iz pregovaračkog poglavlja 1 – Sloboda kretanja roba, kao i članka 73. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Životnim rječnikom govoreći, ovaj Zakon o tehničkim zahtjevima za proizvode zapravo propisuje skup tehničkih pravila, tehničkih kriterija koje moraju udovoljavati pojedini proizvodi koji nas okružuju u svakodnevnom životu, kao što su dizala, kao što su strojevi, igračke, rekreacijska plovila, kao što su kristalno staklo, motorna vozila, niskonaponska oprema, odnosno oprema pod tlakom itd. Dakle, imamo jedan pravni temelj, pravni osnov za preuzimanje direktiva novog i općeg pristupa, kako ga definiramo na razini Europske unije, kao i starog pristupa kojem pripada tekstil, obuća, kristalno staklo i slično. Ono što tražimo, ono što propisujemo ovim prijedlogom zakona je da čelnici središnjih tijela državne uprave sukladno svojim nadležnostima i sukladno nadležnostima za pojedine proizvode koje sam primjerično navela, donesu tehničke propise kojima se određuju tehnički zahtjevi za te proizvode i da propisuju postupke ocjenjivanja sukladnosti tih proizvoda ranije navedenim zahtjevima kako se prilikom stavljanja tih proizvoda na tržište ne bi narušila sigurnost života i zdravlja ljudi, zaštite okoliša, prirode te kako bi se zaštitili potrošači, kako bi imali naravno i povjerenje u cijeli postupak ocjene sukladnosti tih proizvoda i naravno njihova imovina. Ono što zakonom razrađujemo su obveze gospodarskih subjekata koji sudjeluju u cijelom procesu, znači cijeli lanac od proizvođača preko uvoznika, ovlaštenog zastupnika, distributera do onih nadležnih tijela koje se bave samim nadzorom na tržištu, a to su naši gospodarski inspektori u Državnom inspektoratu. Propisujemo detaljno obveze samog proizvođača koji je, primjerice obvezan izraditi tehničku dokumentaciju za pojedini proizvod, ovlaštenog zastupnika koji mora kod sebe imati izjavu o sukladnosti i tehničku dokumentaciju i dati je kao takvu na uvid nadležnom inspektoru na njegov zahtjev, obveze uvoznika koji mora osigurati da proizvod bude praćen sa uputama i podacima o sigurnosti na hrvatskom jeziku i latiničnom pismu, obveza distributera koji mora provjeriti da proizvod označen znakom sukladnosti je praćen propisanim dokumentima, da osigura uvjete skladištenja, uvjete prijevoza tog proizvoda i osigurava sve ostale potrebne dokumente i podatke. Ovim također zakonom propisujemo uvjete koje moraju zadovoljiti tijela koja se bave postupkom ocjene sukladnosti da imaju stručnu osposobljenost osoblja koje je zaposleno u tijelu koje provodi ocjenu sukladnosti, potrebnu opremu, potreban prostor, nepristranost u postupku ocjenjivanja sukladnosti i osiguranje od odgovornosti. Isto tako, ovim zakonom s obzirom na naše međunarodne, na članstvo u međunarodnim organizacijama, kao i na buduće članstvo u Europskoj uniji, propisuje da poslove ocjenjivanja sukladnosti vrši ovlašteno tijelo za ocjenjivanje sukladnosti do ovlašćivanja istog u Republici Hrvatskoj, da se priznaje izvještaj o ispitivanju, potvrda o sukladnosti i izvještaj, odnosno potvrda o pregledu koji je obavljen u inozemstvu. Ukoliko, ako se to pojavi kao pitanje, nema ovlaštenog tijela za pojedini proizvod u samoj Hrvatskoj, priznaje se izvještaj o ispitivanju, odnosno potvrda o sukladnosti koji su napravljeni u inozemstvu, a sukladno uvjetima koje predlažemo u ovom prijedlogu zakona. Također kao što sam napomenula bitan segment u cijelom lancu od proizvodnje do stavljanja na tržište jest i nadzor. Tu proširujemo ovlasti i detaljno uređujemo ovlasti državnog inspektora, kao i troškove inspekcijskog postupka koji su povezani sa uzimanjem uzoraka, odnosno testiranjem u posebnim laboratorijima, a i naglašenu suradnju između državnog inspektorata, inspekcijskih tijela i carinske službe koja ukoliko posumnja prilikom uvoza da dokumentacija koja prati proizvod koji se uvozi u Republiku Hrvatsku nije točna, nije ispravna, imamo rok od 3 dana u kojem carinsko tijelo obavještava inspekcijsko tijelo i carinsko tijelo mora dobiti povratnu informaciju. Ako do toga ne dođe carinarnica će pustiti takvu robu u promet. Isto tako s obzirom na naše buduće članstvo u Europskoj uniji stvaramo i pravni temelj za donošenje pravilnika kojim ćemo urediti postupak izvješćivanja Europske Komisije o svim tijelima za ocjenu sukladnosti koje ćemo, ili imamo u Republici Hrvatskoj i naravno taj dio će se primjenjivati danom ulaska u Europsku Uniju. Ujedno koristim prigodu reći da smo u tijeku pregovora za sporazum aka, sporazum koji se bavi kretanjem industrijskih proizvoda. Ono što želimo ostvariti jest dogovor, odnosno rezultat pregovora će biti dogovor s Europskom Komisijom da pojedini industrijski proizvodi, primjerice rekreacijska plovila toliko u ovom trenutku zadovoljavaju norme Europske unije, odnosno standarde i cijelu putanju sukladnosti da već i prije članstva u Europskoj uniji ti naši proizvodi će kao EU proizvodi biti prisutni na europskom tržištu. Ukoliko uspijemo uspješno završiti te pregovore evo to će biti i temeljem ovog zakona jedna velika stvar za Republiku Hrvatsku da naši proizvodi u nizu segmenata budu punopravni članovi Europske unije i prije nas samih. Zahvaljujem svim odborima na provedenoj raspravi kao i na vašoj pažnji.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Dobro. Onda otvaram raspravu. I prvi su klubovi. Uvaženi zastupnik Davor Huška, u ime kluba HDZ-a. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Iako smo čuli gotovo sve najbitnije o Prijedlog Zakona o tehničkim zahtjevima za proizvode i ocjenjivanje o sukladnosti evo nekoliko stvari zbog kojih će zastupnici kluba Hrvatske demokratske zajednice prihvatiti ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju. Ovim zakonskim prijedlogom nastavlja se usklađivanje zakonodavstva Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije. Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju između Republike Hrvatske i Europske unije u članku 73. koji se odnosi na tehničke propise, normizaciju, mjeriteljstvo, akreditaciju i ocjenjivanje sukladnosti obvezuje Republiku Hrvatsku na poduzimanje mjera potrebnih za postupno usklađivanje s tehničkim propisima Europske unije. Prateći promjene na tržištu te potrebu daljeg usklađivanja hrvatskog i europskog zakonodavstva pristupilo se izradi novog Zakona o tehničkim zahtjevima za proizvode i ocjenjivanje sukladnosti. Ovaj zakon predstavlja usklađenje zakona sa uredbom 765/2008 Europskog Parlamenta i vijeća od 9. srpnja 2008. godine i odlukom istih tijela od 9. srpnja 2008. godine kojom se određuje zajednički okvir za stavljanje proizvoda na tržište. Cilj ovog usklađivanja je razvoj i povećanje konkurentnosti hrvatskog gospodarstva na međunarodnom i europskom tržištu, a ja bih rekao i na našem domaćem hrvatskom tržištu. Isto tako poboljšanje sigurnosti proizvoda, zaštita zdravlja i sigurnost na radu, zaštita okoliša, prirode i posebna pažnja polaže se zaštiti potrošača. Bitan je i razvoj zakonodavstva i tehničke infrastrukture što će omogućiti slobodu kretanja roba na jedinstvenom tržištu Europske unije. Ovim zakonom propisuje se nekoliko obveza. Prva je obveza gospodarskih subjekata, znači proizvođača ovlaštenih zastupnika, uvoznika, distributera koji stavljaju proizvod na tržište ili na raspolaganje, a propisuju se i slučajevi u kojima se obveze proizvođača primjenjuju na uvoznike i distributere te identifikacija gospodarskih subjekata. Također zakonom se propisuje da se tehničkim propisima propisuju posebni zahtjevi koji moraju zadovoljiti tijela za ocjenjivanje sukladnosti i postupka nadzora nad radom tijela za ocjenjivanje sukladnosti, te pod kojim uvjetima u Republici Hrvatskoj vrijede isprave o sukladnosti, oznake sukladnosti izdane u inozemstvu. Nadalje ovim zakonom propisuju se ovlasti inspektora te troškovi inspekcijskog postupka. Primjena novog Zakona o tehničkim zahtjevima za proizvode i ocjenjivanje sukladnosti omogućit će dalje jačanje konkurentnosti hrvatskog gospodarstva i to na način da će se na tržište plasirati proizvodi koji će biti sigurni, koji će ispunjavati kriterije europske normizacije što će omogućiti još bolju zaštitu sigurnosti zdravlja, života kako ljudi, tako i domaćih životinja, biljaka, okoliša, prirode i imovine. Zakon će se pozitivno odraziti i na budući razvoj zakonodavstva i tehničke infrastrukture što će ujedno doprinijeti daljnjem razvoju i jačanju konkurentnosti hrvatskog gospodarstva. U raspravi na odborima došli smo i do saznanja da ovaj zakon sadrži i određene antirecesijske mjere. Kao primjerice podizanje opće svijesti poduzetnika i potrošača, nadalje bolja koordinacija nadležnih inspektora i svakako bitno smanjenje uvoza roba koje ne odgovaraju propisanim standardima i kvalitetama. Vidite da jedan za drugim dolaze nam izuzetno bitni zakoni za tržište, za gospodarstvo, prije ovog je bio Zakon o tržišnom natjecanju, nadalje Zakon o tehničkim zahtjevima za proizvode, ocjenjivanje sukladnosti što bi trebalo dodatno napraviti reda na tržištu i gospodarstvenika, naravno i potrošača, odnosno proizvoda u Republici Hrvatskoj. Još kvalitetniju pripremu hrvatskih gospodarstvenika, proizvođača, trgovaca, posrednika u pripremama za ulazak u Europsku uniju i u konačnici jačanje konkurentnosti sveukupnog hrvatskog gospodarstva. Na temelju svega iznesenog i sadržanog u novom Zakonu o tehničkim zahtjevima za proizvod i ocjenjivanje sukladnosti klub Hrvatske demokratske zajednice prihvatit će prijedlog zakona u prvom čitanju. Zahvaljujem.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, gospođa zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvažena državna tajnice sa suradnicima. Eto ja ću pokušati biti vrlo kratka, jer su vrlo iscrpna izvješća prethodila. Tako ću eto spomenuti da se krajem 2003. godine donio Zakon o tehničkim zahtjevima za proizvode i ocjenu sukladnosti. 2007. godine donesen je Zakon o izmjenama i dopunama istog zakona, 2008. donesena su dva podzakonska akta uredba i pravilnik. U 2009. godini temeljem Zakona o tehničkim zahtjevima za proizvode i ocjeni suglasnosti a u cilju daljnjeg usklađivanja hrvatskog zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije, donesena je nova uredba o postupcima službenog obavješćivanja u području norma, tehničkih propisa, te propisa o uslugama informacijskog društva kojom se propisuje postupak službenog obavješćivanja u području norma, tehničkih propisa, te propisa o uslugama informacijskog društva prema Europskoj uniji. Ovaj zakon kao što je bilo spomenuto predstavlja pravnu osnovu za transponiranje direktiva novog i direktiva starog pristupa Temeljem Zakona o tehničkim zahtjevima za proizvode i ocjeni sukladnosti doneseni su pravilnici u kojima su transponirane direktive starog pristupa i direktive novog i općeg pristupa. I sada ne bih govorila što se dešava i dopunjuje i ozakonjuje novim zakonom, jer je to naša državna tajnica vrlo iscrpno izvijestila. Samo bih na kraju rekla da ćemo primjenom novog Zakona o tehničkim zahtjevima za proizvode i ocjenjivanju sukladnosti omogućiti će se daljnje jačanje konkurentnosti hrvatskog gospodarstva i to na način da će se na tržište plasirati proizvodi koji će biti sigurni i koji će ispunjavati kriterije europske normizacije što će omogućiti bolju zaštitu sigurnosti života i zdravlja ljudi, domaćih životinja i biljaka, okoliša, prirode kao i imovine. Zakon će se pozitivno odraziti i na budući razvoj zakonodavstva i tehničke infrastrukture što će ujedno doprinijeti daljnjem razvoju i jačanju konkurentnosti hrvatskog gospodarstva. Eto zato će zastupnici kluba Hrvatske narodne stranke podržati ovaj zakon. Zahvaljujem.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Zvonimir Puljić. Izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana državna tajnice, gospođe i gospodo zastupnici. Usklađenje zakonodavstva Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske nije i pravnim aktima Vijeća Europe odnose se i na tehničke propise, normizaciju, mjeriteljstvo, akreditaciju i ocjenjivanje sukladnosti. Zakon o tehničkih zahtjevima za proizvode i ocjenjivanje sukladnosti ovaj koji je pred nama, upravo je zakon koji pokriva to područje. Njegovim donošenjem osim realizacije Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju omogućit ćemo daljnje jačanje konkurentnosti hrvatskog gospodarstva i to zadovoljavanjem tehničkih uvjeta za slobodno kretanje hrvatskom proizvoda na jedinstvenom tržištu Europske unije. Isto tako primjena ovog zakona jačat će zaštitu potrošača i korisnika u pogledu sigurnosti života, zdravlja ljudi, domaćih životinja, biljaka, zaštitu okoliša, prirode i imovine. Zakon o tehničkim zahtjevima za proizvode o ocjenjivanju sukladnosti pozitivno će se odraziti i na budući razvoj zakonodavstva i tehničke infrastrukture. Ovim zakonom se uređuje donošenje tehničkih propisa i primjena normi u vezi sa tehničkim propisima, normi u vezi sa tehničkim propisima, prava i obveze pravnih i fizičkih osoba, koje proizvode, uvoze ili stavljaju proizvode na tržište i u uporabu. Također se ovim zakonom uređuju postupci ocjenjivanja sukladnosti i oznake sukladnosti kao i prava i obveze onih koji sudjeluju u postupku ocjenjivanja sukladnosti, a uređuje se i pitanje valjanosti dokumenata o sukladnosti izdanih u inozemstvu. Zakon također donosi odredbe o nadzoru nad provedbom propisa. Ovaj Sabor je već 2003. donio prvi Zakon o tehničkim zahtjevima za proizvode i ocjenjivanju sukladnosti, a 2007. njegove izmjene i dopune. Na temelju toga zakona 2008. su donesena dva podzakonska akta, pravilnik o obliku, sadržaju i izgledu oznake sukladnosti proizvoda sa propisanim tehničkim zahtjevima. I pod dva, uredba o postupcima službenog obavješćivanja u području norma, tehničkih propisa i postupaka ocjenjivanja sukladnosti, te propisa o uslugama informacijskog društva. S tim da je ova druga uredba sa novim ažuriranim sadržajem donesena ponovno 2009. Na temelju dosadašnjih verzija ovog zakona iz 2003. i izmjena 2007. donesena su 22 pravilnika. O opremi i zaštitnim sredstvima za prostore ugrožene eksplozivnom atmosferom, o sigurnosti dizala, o sigurnosti strojeva, o tlačnoj opremi, o tlačnim posudama, o plinskim aparatima, o električnoj opremi, o zahtjevima za energetsku učinkovitost, o elektromagnetskoj kompatibilnosti, o radijacijskoj i telekomunikacijskoj opremi itd. Prateći promjene na tržištu i promjene uredbi Europskog parlamenta i Europskog vijeća npr. Uredba 765/2008 Europskog parlamenta i vijeća od 9. srpnja 2008. koja se odnosi na određivanje zahtjeva za akreditaciju i nadzor na tržištu prilikom stavljanja proizvoda na tržište ili odluka 768/2008 EC Europskog parlamenta i vijeća koja se odnosi na zajednički okvir za stavljanje proizvoda na tržište. Pristupilo se izradi ovog novog Zakona o tehničkim zahtjevima za proizvode i ocjenjivanje sukladnosti, prijedlog koji je sada pred nama zajedno sa izjavom o njegovoj usklađenosti sa pravnom stečevinom Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe. Iz svega što sa izrekao i komentirao mislim da je razvidno da ovaj zakon treba podržati, jer ćemo tako zaštiti naše potrošače na našem tržištu i omogućiti našim proizvođačima da poštujući norme europskog tržišta budu prisutni ravnopravno na tom tržištu.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prijedlog zakona o tehničkim zahtjevima za proizvode i ocjenjivanju sukladnosti. Ovo je bilo prvo čitanje, P.Z.E. br. 362. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. 1. Prihvaća se Prijedlog zakona o tehničkim zahtjevima za proizvode i ocjenjivanju sukladnosti. 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesene u raspravi uputiti će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo za ove zaključke. Rezultat? Ovi zaključci prihvaćeni su jednoglasno sa 99 glasova.
Točku 12. ćemo preskočiti, jer Prijedlog Zakona o medicinskoj oplodnji jer mjerodavni odbor nije dostavio još svoje izvješće. I još ćemo danas apsolvirati onda točku 13. - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o komunalnom gospodarstvu, s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 359 Predlagatelj je Vlada. Raspravu su proveli odbori za zakonodavstvo, prostorno uređenje i graditeljstvo, lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Amandman je podnio zastupnik Zvonimir Mršić. Izvješća ste primili na sjednici. Državni tajnik u Ministarstvu zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva Davor Mrduljaš će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici i zastupnice. Pred vama je izmjena i dopuna Zakona o komunalnom gospodarstvu. Vrlo kratko. Radi se o jednoj tehničkoj izmjeni i dopuni zakona zbog usklađivanja sa Zakonom o koncesijama. Kao što znate, 1. siječnja mislim 2009. stupio je na snagu Zakon o koncesijama. Vlada je 7. svibnja donijela zaključak po kojem se svi posebni propisi moraju uskladiti sa Zakonom o koncesijama i kako ne bi bilo pravne praznine u primjeni instituta koncesije u Republici Hrvatskoj i ovaj zakon kao jedan od posebnih zakona koji uređuje koncesiju znate da se između ostalog komunalne djelatnosti mogu obavljati na temelju koncesije se usklađuje sa tim zakonom. Ovo je već ne znam koja izmjena zakona. Inače, samo vama radi informacije. Ministarstvo priprema novi zakon za jesen jer zakon će biti potrebno uskladiti sa novim Zakonom o vodama. Trebat će, mi već radimo na tome sagledati suštinu općenito i stanje u komunalnom gospodarstvu i činjenica da ovaj zakon danas kakav je zahtijeva jedno temeljito revidiranje. Međutim, kako ne bi postojala rekao sam pravna praznina i da bi sustav dalje mogao nesmetano funkcionirati predlažem ovu kratku izmjenu i dopunu zakona. Hvala.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo? Odbor za lokalnu i područnu samoupravu? Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a gospodin zastupnik Krešimir Gulić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o komunalnom gospodarstvu. Važećim Zakonom o komunalnom gospodarstvu određuju se načela, način obavljanja i financiranja komunalnog gospodarstva te ostala pitanja glede svrsishodnog obavljanja komunalnih djelatnosti. Zakonom o komunalnom gospodarstvu je propisano da se određene komunalne djelatnosti mogu obavljati na temelju ugovora o koncesiji. Stupanjem na snagu Zakona o koncesijama iz 1. siječnja 2009. godine kojim se uređuju postupci davanja koncesije, prestanak koncesije, prava, zaštita, postupci davanja koncesije i druga pitanja u vezi sa koncesijama potrebno je uskladiti sa Zakonom o komunalnom gospodarstvu i sa Zakonom o koncesijama na način da se uredi postupak davanja koncesija i ostala pitanja u svezi koncesija. Bitna pitanja koja se usklađuju sa Zakonom o koncesijama odnose se na komunalne djelatnosti za koje se može dati koncesija a to su opskrba pitkom vodom, odvodnja pročišćavanja otpadnih voda, crpljenje, odvoz i zbrinjavanje fekalija iz septičkih i crnih jama, prijevoz putnika u javnom prometu, skupljanje i odvoz komunalnog otpada, odlaganje komunalnog otpada, prijevoz pokojnika i tržnice na malo te u vezi s tim određuje se davatelju koncesije rokovi na koje se koncesija može dati, kriteriji za odabir najpovoljnijeg ponuditelja, sadržaj odluke o ... [[Govornik se ne razumije.]] nepovoljnog ponuditelja i sadržaj ugovora o koncesiji. Unošenjem izmjena i dopuna ovog zakona zakon će se uskladiti sa odredbama Zakona o koncesiji, tako će se osigurati jedinstvena prva dva postupka davanja koncesije u svim jedinicama lokalne samouprave na području Republike Hrvatske. Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o komunalnom gospodarstvu kojim se usklađuje Zakon o komunalnom gospodarstvu sa Zakonom o koncesijama predlaže se donijeti po hitnom postupku u cilju sprječavanja većih poremećaja u gospodarstvu. Donošenjem ovog zakona po hitnom postupku osigurat će se njihovo žurno usklađivanje sa Zakonom o koncesijama što se cijeni osobito važnim da bi jedinice lokalne samouprave u vezi davanja koncesije obavljale komunalnu djelatnost. Zbog svega prethodno navedenog klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o komunalnom gospodarstvu.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a gospođa zastupnica Danica Hursa. Izvolite. Nema je. Klub gubi pravo na riječ. Pojedinačna rasprava. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. ... [[Upadica se ne čuje.]] Hoćete u ime kluba? Onda u ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Zvonimir Mršić.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Klub zastupnika SDP-a izražava svoje nezadovoljstvo što još uvijek nismo dobili cjeloviti Zakon o komunalnom gospodarstvu u raspravu. On je trebao doći prije dvije godine gotovo u saborsku proceduru a ono što nas dodatno brine to je što smo čuli danas, dakle da će se čak Zakon o komunalnom gospodarstvu kao mali ustav lokalne samouprave uskladiti sa Zakonom o vodama i vodnom gospodarstvu što mislimo da je potpuno suprotno. Dakle, smatramo da je prvo trebalo donijeti novi Zakon o komunalnom gospodarstvu a onda neke druge specifične zakone usklađivati s time a ne da se vrši pomalo nasilje nad lokalnom samoupravom sa Zakonom o vodama i vodnom gospodarstvu kao što se to čini. Drugo, Zakon o koncesijama stupio je na snagu 1.1. ove godine i neke jedinice lokalne samouprave su dodijelile koncesiju temeljem Zakona o koncesijama odnosno Zakona o komunalnom gospodarstvu i moram reći da su one lokalne samouprave koje su to učinile bile pitane od strane Ministarstva gospodarstva da li su to učinile u skladu sa Zakonom o koncesijama? Dakle, kod nas je već praksa dodjeljivanja koncesija tijekom ove godine bila takva kao da jest Zakon o komunalnom gospodarstvu usklađen. No ok, ovo jest nomotehnička izmjena, ali malo se žurilo u toj nomotehničkoj izmjeni pa malo me brine kod Kluba zastupnika HDZ-a koji kaže da podupire ovaj zakon jer u zakonu piše da se mijenja članak 14., a ustvari bi se trebao promijeniti članak 13. jer u članku 14. ne piše to što bi trebalo se promijeniti. Dakle, bilo bi dobro kada bi predlagatelj uvažio amandman koji sam osobno podnio jer se radi o tome dakle da u članku 13. se definira ono što se ovdje govori, a to je tko sklapa ugovor o koncesiji. To je jedno. I drugo, ono što je suštinski dakle, ovaj zakon u potpunosti zanemaruje ili ova izmjena zakona zanemaruje Zakon o lokalnoj samoupravi i cijeli niz drugih zakona koji definiraju tko je ovlašten predstavljati, zastupati i sklapati ugovore u ime jedinica lokalne samouprave. Pa tako ovaj zakon predviđa u nepostojećem članku, dakle 14., u izmjeni nepostojećeg članka 14. da to radi ovlašteni predstavnik predstavničkog tijela što je nešto što ne postoji u lokalnoj samoupravi. Dakle, jedina osoba koja je ovlaštena zastupati i predstavljati lokalnu samoupravu i sklapati ugovore jeste u ovom trenutku neposredno izabrani načelnik, gradonačelnik i župan. Tako predlažemo dakle da članak 4. se promijeni i glasi da se dakle mijenja članak 13., a ne članak 14., na način da ugovor o koncesiji na temelju odluke o koncesiji s odabranim najpovoljnijim ponuditeljem sklapa izvršno tijelo jedinice lokalne samouprave. Dakle, to bi bilo onda suštinski i ispravno. Ukoliko se uvaži ovakav amandman i predlagatelj to korigira u skladu sa postojećim prijedlogom zakona i u skladu sa Zakonom o lokalnoj samoupravi, onda će Klub zastupnika poduprijeti. Ukoliko ne, ne možemo dakle poduprijeti donošenje zakona koji mijenja nešto što u ovom trenutku ne postoji s jedne strane i s druge strane, koje uvodi u praksu da bi u ovom slučaju dakle prema našem tumačenju predsjednik predstavničkog tijela, dakle predsjednik općinskog, gradskog vijeća ili županijske skupštine sklapao ugovor što nema ovlasti. Dakle, predsjednik predstavničkog tijela nema takve ovlasti i te ovlasti ima jedino neposredno izabrani načelnik, gradonačelnik ili župan. Stoga molimo dakle da predlagatelj uvaži ove razloge i molimo ga da čim prije u saborsku proceduru uputi Zakon o komunalnom gospodarstvu. Molimo ga da to učini prije nego što bude Zakon o vodama i vodnom gospodarstvu donesen da bismo prvo uredili komunalno gospodarstvo, a onda da neka druga ministarstva uređuju neka druga pitanja koja neće biti na takav način uređena. Jer ja mislim da bi dakle u Zakonu o komunalnom gospodarstvu trebalo biti uređeno pitanje vodoopskrbe i javnog vodoopskrbnog sustava u smislu komunalne djelatnosti, a nakon toga da to bude uređeno u nekom posebnom zakonu kao što je Zakon o vodama. U ovom slučaju to je nešto potpuno obrnuto i neće ili nije dobro za razvoj lokalne samouprave, jer Zakon o komunalnom gospodarstvu nije taj koji bi trebao uvažavati neke druge zakone, nego bi neki drugi zakoni trebali uvažavati taj jedan temeljni akt uz Zakon o lokalnoj samoupravi i financiranju jedinica lokalne samouprave. Dakle, Zakon o komunalnom gospodarstvu je nešto temeljno za funkcioniranje jedinica lokalne samouprave. Evo dakle, pod uvjetom da predlagatelj uvaži ovu prvo nomotehničku stvar, a to je da se mijenja stvarni članak i drugo da se u zakonu definira da će ugovore sklapati onaj koji je to jedino ovlašten i Klub zastupnika će poduprijeti donošenje ovog zakona.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Gospodin zastupnik Jerko Rošin. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Samo trenutak. Govoreći o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o komunalnom gospodarstvu, s konačnim prijedlogom zakona, treba konstatirati da se praktički taj zakon donosi zato da bi se uskladilo sa Zakonom o koncesijama. U ovome zakonu nema nekih bitnih stvari za istaknut, osim onih koji kažu da se drugačije raspoređuje pitanje davanja koncesije, da sad davanje koncesije ide više, odnosno ide isključivo sa stajališta predstavničkog tijela, da izvršno tijelo samo obavlja obavijesti o namjeri davanja koncesije kojom započinje postupak davanja koncesije, a da zapravo sve preostalo donosi predstavničko tijelo odnosno ovlaštena osoba predstavničkog tijela. U odnosu na ostali dio teksta, nema ništa bitno što bi se posebno istaknulo, osim želje da se neke rečenice nomotehnički bolje srede da bi izričaj tih rečenica bio što bolji i što jasniji. U svakom slučaju, mislim da ovaj zakon treba podržati jer praktički se s njime regulira nešto što mora biti što prije riješeno. Zahvaljujem.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9,30 sa raspravom o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mjerenju, Konačnom prijedlogu Zakona o državnom odvjetništvu, Konačnom prijedlogu Zakona o Uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta i Konačnom prijedlogu Zakona o policijskim poslovima i ovlastima, drugo čitanje. To će najvjerojatnije biti dovoljno da apsolviramo negdje do pola dva, dva, nakon čega bi bilo glasovanje o danas raspravljenim točkama i sutra onima koji bi bili raspravljeni tako da bi negdje iza 15 već bili zastupnici slobodni, preksutra je blagdan državni, Dan državnosti pa bi onda nešto ranije i počeli sa radom, a predložiti ću predsjedniku Sabora da 30. nastavimo zasjedanje. U utorak 30. kako bi mogli 30., 1., 2. i 3. imati dovoljno vremena da se sve one točke koje su do sada ušle u dnevni redi i one koje će još doći nakon sjednice Vlade da ih do 10. apsolviramo. Hvala lijepa. Nastavak sutra u 9,30.
Konačni prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o komunalnom gospodarstvu. Bio je hitni postupak, P.Z. br. 359. Predlagatelj zakona Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandman je podnio zastupnik Zvonimir Mršić. Molim gospodina Davora Mrduljaša, državnog tajnika da se izjasni o prijedlogu amandmana na članak 4.
Amandman se djelomično prihvaća i to na način da se u članku 14. stavak 1. mijenja i glasi: "Ugovor o koncesiji na temelju odluke o koncesiji s odabranim najpovoljnijim ponuditeljem sklapa izvršno tijelo jedinice lokalne samouprave.".
Hvala. Gospodin Mršić? Gospodin Mršić nema ga. Glasujemo o onom dijelu koji je neprihvatljiv a ono što je prihvaćeno je prihvaćeno [[Upadica: Ne treba!]] Ne treba. Dobro onda je prihvaćeno u izričaju kako ga je ovdje iznio državni tajnik. Hvala lijepa. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o komunalnom gospodarstvu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog zakona je prihvaćen jednoglasno sa 98 glasova za. Dobro jutro gospodo zastupnice i zastupnici. Nastavljamo s radom s time da je najavljeno nekoliko točaka dnevnog reda koje danas treba završiti. Bit će glasovanje. Kako bi neki zakoni, 4 točke najmanje. Ako bude vremena onda i više, jer imamo dosta toga uraditi, kako bi ti zakoni mogli stupiti na snagu 1. 7. To sam jučer najavio. Pa vas molim klubove da osiguraju kvorum za izglasavanje ovih zakona i onih zakona koje smo raspravili jučer. Glasovanje bi bilo negdje oko 14,00 sati. A procjeni koliko bi moglo trajati za ove točke, ali to ne može biti sigurno. Ali u svakom slučaju pozvati klubove da budu tu u 13,30 recimo, pa ćemo onda vidjeti. Prelazimo na - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirenju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. broj 371 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Hitni postupak primjenjuje se u skladu s člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za pravosuđe i Odbor za rad i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za pravosuđe. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa gospođa Marina Dujmović Vuković. Izvolite.