Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju124narodna poslanika. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 86 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Nenad Bogdanović, Miloš Jevtić, Dragoljub Mićunović, Miloš Aligrudić, Donka Banović, Branislav Nedimović, Nikola Lazić, Željko Tomić, Laslo Varga, Radovan Radovanović, Aleksandra Jerkov, Balint Pastor i Elvira Kovač. Po Poslovniku se javila narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite Nataša, a potom narodni poslanik Srđan Šajn.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Mrkonjiću, vi ste opet, po ko zna koji put, kolateralna šteta zato što ste častan čovek i zato što niste mogli da odbijete, jer to je vaš stav i princip, s vama sam razgovarao više puta o tome, da započnete ovu sednicu kao najstariji potpredsednik u radnom danu koji je osnovni uslov ispunio da ima 84 poslanika u sali. Ali, ono što se desilo sinoć, prilikom prekida rada Narodne skupštine i obaveštenja julovskog ministra Aleksandra Tijanića da od 18,55 časova nema više direktnog prenosa Skupštine Srbije, jeste skandalozno. To je samo uvod u gašenje demokratije i, rekla bih, probni balon vas iz vladajućeg režima uoči izrade novog Poslovnika, po kome želite da nam uskratite sva prava koja nam je narod dao. Za vas narodni poslanik očigledno ne znači ništa, za vas je Skupština jedna obična prćija ili otirač Vlade Republike Srbije. Morate da znate da tako ubuduće neće moći i da ćemo mi, i ako se skupite i bilo kada prihvatite od julovskog ministra Aleksandra Tijanića, od bilo koga, obaveštenja koja ne idu u prilog radu Narodnoj skupštini, mi, srpski radikali, pronaći ćemo načina da štitimo interese građana. Kakav je lažljivac taj julovski ministar informisanja i kakvi ste vi koji ga slepo slušate, dovoljno govori činjenica od sinoć. Naime, moram da podsetim građane da smo mi, srpski radikali, u 18,55 časova, za vreme dok je govorio naš kolega Momir Marković, napustili skupštinsku salu, jer nam je javljeno, po obaveštenju koje vam je julovac Tijanić poslao, da skupštinskog prenosa od 18,55 časova nema. To isto obaveštenje važi i za danas 14. septembar. Julovski ministar Aleksandar Tijanić je napisao da će odloženi prenos da ide na Drugom programu od 21,30 časova. Čista laž, jer se sednica Narodne skupštine, dame i gospodo, i vi koji niste bili u sali, nastavila i posle završetka govora gospodina Momira Markovića. Dakle, gospodin Momir Marković je otprilike minut jedan govorio, a da nije bio u direktnom prenosu. Posle toga, pametni Miloljub Albijanić je nastavio da predsedava sednicom, iako je bilo očigledno da svi prijavljeni na listi SRS napuštaju salu. Taj pametnjaković Albijanić, onako važan i onako smeo kako ga je bog dao, krene lepo da čita praznom delu sale, u kome nema ni jednog srpskog radikala, a šćućurili se ovi iz DS i ovih par iz DSS, samo ovo da prođe i da bežimo što pre kući, i kaže: ''Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.'' Prazna klupa – to je inače Mićićkin manir od ranijih godina, pa kako je radila, i ceo taj režim, tako su i završili – on kaže: ''Hvala, doviđenja.'' Ništa. ''Reč ima narodni poslanik Vlado Sekulić (čoveka nema u sali), izvolite. Radiša Ilić, hoćete li vi reč.'' To je čisto izigravanje sa voljom naroda i podsmevanje u lice građanima koji to nisu mogli da vide. Nastavio je taj pametnjaković Albijanić dalje, pa onda kaže: ''Reč ima Zdravko Topalović, ni vi Topaloviću niste u sali, doviđenja, prijatno.'' Tako do kraja. I onda je pametnjaković krenuo da čita to visokoumno pismo julovskog ministra Aleksandra Tijanića. Čita redom kako je ovaj nesrećnik obavestio Skupštinu, a inače sam saznala da je juče ujutru bio ovde, jer julovski ministar vama naređuje kako ćete da radite, izdaje vam naloge i piše vam nalog za radno vreme. Onda kada je sve to pročitao, on nesrećnik na kraju kaže: ''Rad nastavljamo sutra po sledećoj tački dnevnog reda u 10,00 sati.'' Kako je Narodna skupština Republike Srbije, dame i gospodo poslanici, obaveštena da će taj odloženi deo da se emituje u 21,30 časova, navrat-nanos sam žurila da stignem u svoj Kragujevac i da uključim televizijski prijemnik i sve vreme se fokusirala na Drugi kanal. Da li vi mislite da je toga bilo u 21,30 časova? Naravno da nije. Nije bilo ni u 21,30 časova, ni kasnije. Osim što je na drugom TV kanalu sa nacionalnom frekvencijom Aleksandar Vučić do nogu potukao one što su došli s njim da pričaju o najvažnijem pitanju za državu i narod, Kosovo i Metohiju, a onda sam, u tom patriotskom i nacionalnom duhu, nastavila da gledam na opet drugoj televiziji i da slušam pametnu ženu kao što je Olivera Miletović da govori o zlikovcima iz haškog kazamata. Sve sam propratila i ni na jednom kanalu, pa ni na dečijoj "Hepi" televiziji, nije bilo ovoga o čemu je Tijanić pričao. Ako je nekom ustupio prava, molim vas...
Vreme, gospođice Jovanović.
Gospodine bivši propali Otporašu Konstantinoviću, baš lepo što se vi vašim umilnim glasićem sada oglašavate, jer vi ste zagovornik upravo gašenja demokratije. To je verovatno u otporaškom maniru, jer sam evo usput, jutros, slušala na onoj kriminalnoj i mafijaškoj...
Vreme, Nataša, molim vas.
...stanici B92 i vašu izjavu o novom poslovniku. Kako ste to lepo sročili, ali to nema veze, završavam gospodine Mrkonjiću, ni sa demokratijom, ni sa pravima narodnih poslanika. Kako vi to da znate kada ste vi izdanak buldožer revolucije, kada ste vi tako na juriš upali u Skupštinu, pa vas ovi iz DS doveli na listu. Vi ništa ne znate ni o demokratiji, ni političkom životu. Prema tome, gospodine Mrkonjiću, upozorite ove vaše mlađane kolege, pošto vidim da danas nema ni Radojka Obradovića, ni tog pametnog Albijanića, ni Olivera Dulića, on skoro nikada i nije tu, bude sat vremena i ode... gospođo Kolundžija, kada vi budete uspeli da smislite nešto da govorite za šest minuta, tada ću da vam čestitam, ali vaš... (Predsedavajući: Hvala Nataša.) ...opseg je negde 2-3 minuta koliko možete da kažete, i ako kao šef poslaničke grupe niste naučili nešto novo, uzmite nešto od onih Čovićevih govora koje ste mu pisali, jer kada ste neslavno završili kod Čovića... (Predsedavajući: Hvala Nataša, dajte da poštujemo vreme.) ...a ovi vas preuzeli, ali vi očigledno, gospođo Kolundžija, ne znate ni šta je demokratija, ni šta je Skupština, ni kako treba da se vrednuje rad narodnog poslanika. Ovo nije za šest-sedam minuta, ovo je za celodnevnu raspravu, jer vi gušite parlament i prava poslanika. Hvala.
Hvala Nataša. Za reč se javio narodni poslanik Srđan Šajn, pa narodni poslanik Rajko Baralić, pa narodni poslanik Stefanović, pa gospođa Nada Kolundžija.
Poštovane dame i gospodo, zamislite jednu pravnu državu u kojoj vam jedan ministar kaže - ovaj zakon ne može da se sprovodi jer pripremam novi zakon i kada se bude taj novi zakon usvojio, onda će nešto da se uradi. Da li je to pravna država? Zamislite demokratsku državu u kojoj isti taj ministar kaže - znate, mi smo za demokratiju, mi smo za Evropu, mi smo za poštovanje prava nacionalnih manjina; ali, kada 30.000 građana podnese neku inicijativu, a po zakonu treba 18.000 građana, onda to ne mogu da poštujem, znate, jer to je dva puta više nego što treba i to nije u skladu sa demokratijom. Demokratija je kada kažu 18.000, onda može da se podnese 10.000, ali ako je 30.000 onda je to malo više nego demokratija, onda se toga plašim. Gospodo, danas se to dešava u Srbiji, danas se to dešava u Ministarstvu za lokalnu samoupravu. To su reči koje upućuje gospodin ministar Marković kada je u pitanju održavanje vanredne elektorske skupštine za izbor Romskog nacionalnog saveta. Da li on misli da su Romima potrebni tutori, da su Romi maloumni, da su Romi retardirani i da on treba da manipuliše ustavnim i zakonskim pravima, na taj način što će da drži u fioci već 90 i kusur dana jednu inicijativu, prema kojoj je bio obavezan da, po zakonu, posle 45 dana raspiše vanredne izbore za Romski nacionalni savet. Gospodo, zamolio bih naročito vas iz DS, verujem da je većina ljudi u DS čestita i poštena, verujem da je većina ljudi ovde u parlamentu čestita i poštena, ali objasnite vašem kolegi da ovo nije rasprava u kojoj treba on da se lakta da bude ministar unutar DS. Objasnite mu da je ovo ozbiljno pitanje i da smo mi danas o tome obavestili i Ombudsmana. Obećao sam vam na početku zasedanja da ćemo svakog dana iznositi nove stvari, nove argumente po tom pitanju i da su, nažalost, Romi spremni da izađu na ulice, ali uzdržavamo se do kraja ovog meseca, jer nećemo niko da nam stavi hipoteku, u situaciji kada Srbija pregovara o statusu Kosova, da neko kaže da su Romi izašli na ulice i hoće da zloupotrebe tu situaciju. Urazumite tog čoveka već jednom. Objasnite mu da treba da poštuje zakone, a ne sa dvoje-troje partijskih kolega, kojima je stalo da ostvare neki politički uticaj u Romskoj nacionalnoj zajednici, da zbog toga treba ovo da blokira. To što smo mi bili dobronamerni, to što smo ga 90 dana upozoravali, to što smo ga molili, to nije rezultat toga što mi ne možemo da ostvarimo naša prava na neki drugi legitiman način. Razlog je što smo hteli da budemo konstruktivni, što smo poštovali sve političke partije u parlamentu i vas, ali moramo da shvatimo da ne može niko nikoga više na takav način da "vuče za nos". Zaista vas molim da poštovanog ministra upozorite i zaista očekujem da će on napokon da realizuje zakone. Od njega ne očekujem ništa drugo, neka ispuni ono što mu nalaže zakon. Hvala.
Za reč se javio narodni poslanik Rajko Baralić.
Gospodine potpredsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, beše jutros u žaru borbe izrečeno kako je gospodin Mrkonjić kolateralna šteta. Kad god je gospodin Mrkonjić u pitanju, on je velika dobit, nema štete s njim nikada, ni kolateralne. Javio sam se po članu 225. Mi smo sinoć izrekli svoj stav u vezi sa radom parlamenta i direktnim TV prenosima. Hoću da ponovim, u ime SPS, naš stav ovde jutros. Za nas to nije pitanje odnosa Televizije Srbije prema Narodnoj skupštini. Oni mogu da naprave takvu programsku šemu da parlamenta uopšte nema u toj šemi. Za nas je to pitanje autoriteta predsednika Narodne skupštine, a to je ovaj gospodin koji povremeno dolazi ovde, koji, kad nema drugog posla, svrati u parlament da otvori poneku sednicu, a onda izigrava ministra spoljnih poslova Srbije. Pozivamo gospodina Olivera Dulića, predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, da, u skladu sa Poslovnikom, obavlja dužnost predsednika Narodne skupštine, da to čini na takav način da u Srbiji niko od toga nema štetu, a najmanje parlament i javnost rada ovog parlamenta; da ne započinje sastanke koje nije u stanju da završi, da te sastanke ne organizuje samo zbog toga da bi u medijima mogao da saopšti da jeste bio održan sastanak, već da ova pitanja rešava. Želim da kažem ovom prilikom, iako mi to nije bila namera, nikada se Predragu Markoviću ovako nešto ne bi moglo dogoditi. Nisam ga ni onda hvalio, samo on ovo pitanje nikada nije postavljao. Kad nema prenosa, nema zasedanja i tačka. To je predsednik Skupštine, a ne neko ko se "šlihta" direktoru Televizije, iz razloga koji nama nisu u ovom trenutku poznati. Očekujemo da predsednik Narodne skupštine, u skladu sa voljom većine narodnih poslanika i potrebom svih narodnih poslanika i javnosti Republike Srbije, svoj posao obavlja u skladu sa onim što se od njega očekuje, da se vrati u parlament i da to radi, a da usput obavlja druge poslove. Ili neka kaže: "Ja sam kostolomac, ortoped, studiram na ovom ili onom fakultetu, imam nekoliko raznih edukacija, ne mogu da stignem". Ne može to. Ili ste predsednik parlamenta ili niste. Nije sramota da neko kaže: "Izvinjavam se, nisam sposoban da to radim". Pozivamo ga da dođe u parlament i da obavlja svoje poslove onako kako se od njega očekuje. Drugo pitanje, još samo pola minuta, gospodine Mrkonjiću, da se ne javljam ponovo, gostujući u emisiji "Glasa Amerike" gospođa Sonja Biserko je sinoć izjavila sledeću stvar: "Zapad snizio svoje kriterijume kako bi Srbiju uvukao u integracije". Znači, Srbija neće u integracije, nego je Zapad prisiljava i pri tom je uvlači, a ona se tome protivi! Inače, Sonja Biserko je bila izvršni sekretar CK SKJ, kao hrvatski kadar, zadužena za analitiku i bila je šef kabineta ministra spoljnih poslova Budimira Lončara. Na pitanje: "Kako ocenjujete stanje prava manjina, posebno srpske, na Kosovu", uvažena gospođa Biserko kaže da parafraziram, da vam ne oduzimam vreme - mi tamo radimo, komunikacija između Srba i Albanaca na Kosovu je izvanredna; ovi incidenti koji se permanentno dešavaju posledica su delovanja tajnih službi koje je Srbija instalirala na Kosovu i provocira incidente, kako bi to mogla da koristi u dnevno-političke svrhe. Neka me tuži ova gospođa, ona nije normalna. Ova gospođa nije normalna. Dakle, ko je u stanju da ovo izjavi, nije normalan.
Reč ima narodni poslanik Nebojša Stefanović, pa narodna poslanica Nada Kolundžija.
Dame i gospodo, javio sam se zbog povrede člana 104. Poslovnika, jer ovo što se dešava danas u Srbiji gruba je povreda dostojanstva i svih narodnih poslanika, ali i građana Srbije koji se od 90. godine bore za istinsku demokratiju u Srbiji. Ovo što danas neko naziva odloženim prenosom, u stvari je brutalni početak ili uvod u istinsko ukidanje TV prenosa sednica Narodne skupštine, bez obzira ko to bio, makar i julovski ministar Aleksandar Tijanić. Ne može se dogoditi da bilo koji državni službenik odluči da ukine nešto što je Narodna skupština odlučila. (Predsedavajući: Molim narodne poslanike da slušaju gospodina Stefanovića.) Ne može niko da kaže da Parlament Republike Srbije ne može da diktira satnicu državnoj televiziji. Pa, čija je to televizija, ko je plaća? To je javni servis svih građana Srbije, koji je plaćaju TV pretplatom. Mi smo predstavnici tog naroda. Meni je žao što to kolege iz vlasti ne vide i što se oni istim ovim žarom ne bore za TV prenose. Mi ovde donosimo zakone koji će direktno uticati na život tih građana, i u ekonomskom i u političkom smislu, odlučujemo o najvažnijim državnim pitanjima i građani imaju pravo da znaju sve o tome. Ono što se dešava u Srbiji u ovom trenutku je sramota za svakog poslanika i sramota je da svi vi ne ustanete i ne podignete svoj glas. Pa, nismo mi potčinjeni državnoj televiziji ili ma kojem službeniku. Funkcija ovog parlamenta je da se bori za interese građana Srbije i oni imaju pravo da vide na koji način mi to radimo, kako iznosimo svoju argumentaciju i šta je ono što mislimo da neće biti dobro ili će biti dobro. Isto tako mi je žao što poslanici vladajuće većine ne izlaze da podrže zakone koje predlažu. Vrlo mali broj kolega se javlja uopšte da kaže nešto pozitivno o tim zakonima, što je isto sramota. Vi ste poslanici koje je narod birao da sedite, da ovde izlazite i da argumentovano branite ili napadate, osporavate, predlažete poboljšanje, ne samo da čekate nešto što će Vlada doneti. Ali, poslanicima SRS je jasno zbog čega se ovo dešava. Imali ste prilike u medijima da vidite da je, na neki način, u određenim političkim strankama otvoren izborni front, najavljeni su skori izbori i te političke stranke rade svaki dan u tom cilju. Ukidanje televizijskih prenosa upravo je jedan od zadataka koji se sada sprovodi perfidno, da se ne bi čule reči narodnih poslanika kojima imaju nešto protiv vladajuće koalicije ili nekih koji za sebe misle da su nedodirljivi i da treba 100 godina da vladaju Srbijom. Imam jednu vest za njih - neće uspeti u tome, a kada dođu svi ti izbori, pobediće ih Tomislav Nikolić ,i jednog Borisa, i sve Borise i sve ostale koji budu stali na crtu, jer Srbija hoće promene, hoće slobodu, hoće bolje ljude na svom čelu. Hvala.
Hvala, gospodinu Stefanoviću. Za reč se javila narodna poslanica gospođa Nada Kolundžija. Odustajete? Hvala Nado. Reč ima narodni poslanik dr Vladan Batić, izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, reklamiram povredu odredbe člana 225. i tražim od predsednika Skupštine da nam objasni da li rad ovog parlamenta uređuju narodni poslanici, da li ovom skupštinom rukovodi predsednik Narodne skupštine, Oliver Dulić, ili bliski prijatelj, onaj koji je nameštao cvet u kosi Mire Marković, JUL-ovski ministar, Marjanovićev izvršilac prljavih poslova, Aleksandar Tijanić. Danas čitamo da on nagoveštava kako će Skupština ubuduće raditi. S kojim pravom? Podsetiću vas da je to čovek koji je bio bliski prijatelj onih koji su ili po zatvorima ili na poternicama, bliski prijatelj Mirjane Marković, Marka Miloševića, Alije Delimustafića, Damira Fazlića, Hrvoja Petrača, Bogoljuba Karića, Bojane Bajrušević. To je čovek koji je bio na dočeku Legije u zgradi MUP-a. Obraćam se kolegama iz DS, to je čovek koji je izgovorio onu kobnu rečenicu - ako Đinđić preživi, Srbija neće. Vi, gospodo, ćutite. Dolazi ovde Tijanić da uređuje rad parlamenta, u okviru parlamentarne većine u kojoj DS ima najviše poslanika. Ne može se ćutati; ćutite za sve ono što ste ranije govorili da ćete tražiti da se promeni, i isti taj Aleksandar Tijanić, i Dejan Mihajlov, i Zoran Balinovac, i Jocić, i Šarančić, i Rade Bulatović, i Jočić, ćutite. Ne može se ćutati zarad fotelja, malo vlasti, mrvica sa trpeze vlasti onoga koji je glavni nalogodavac svega u Srbiji. Mora se ostati dosledan i veran svojim principima, svojoj ideologiji, uverenjima, načelima, stavovima, programima, jer sve je ovo prolazno. Treba pogledati u oči budućim generacijama, treba se setiti ko je tvorac, ideolog i stožer DS. E, taj čovek je najgore mislio o Tijaniću. Podsetiću vas na rečenicu Bogoljuba Karića da je Aleksandar Tijanić bio plaćen, on se ponudio da to javno kaže i tada je raspisana poternica za njim, bio je zadužen da diskredituje, satanizuje i anatemiše Zorana Đinđića. Vi na sve to ćutite, a taj čovek je počeo da uređuje i rad parlamenta, i to je tragedija. Hvala.
Hvala, gospodine Batiću. Reč ima narodni poslanik Slaviša Topalović, izvolite.
Gospodine predsedavajući, javljam se po Poslovniku, član 226. Izgleda da gospođa Kolundžija ipak ne može da sastavi tri rečenice, da izađe za ovu govornicu, jer ona je, ako se ne varam, vama šef poslaničke grupe, a inače ona pripada onom jednom delu restlova Nebojše Čovića. Znate, kod nas u srpskom narodu restlovima se naziva onaj materijal, otpadak, onaj koji ne može da se iskoristi. Vi, gospođo Kolundžija ... (Predsedavajući: Molim vas, Slaviša, nemojte vređati poslanicu. Nemojte vređati nikoga, molim vas.) Izvinjavam se, ne vređam, samo činjenično stanje iznosim. (Predsedavajući: Čuvajte dostojanstvo, i vaše, i Skupštine.) Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Vi, gospođo Kolundžija, ne znam čime ste sve to zaslužili, šta ste to uradili da vi dođete na čelo jedne poslaničke grupe kakva je DS. Znate, oličenje DS je da učestvuje u svim malverzacijama. I svuda gde nešto ne valja, ko je inicijator toga - neko iz DS. A vi ste stali na čelo, ne znam kojom zaslugom, ponavljam, i pored toga, ovde u parlamentu niste sastavili dve prosto proširene rečenice otkako ste izabrani kao poslanik. Znači, molim vas ili da porazgovarate sa vašim stranačkim kolegama o vašem učinku i radu ili da podnesete ostavku. Vi za ovo vreme niste proveli u sali tri i po minuta dnevno, za sve zasedanje Skupštine, a sada kada vas je gospođica Nataša Jovanović prozvala da nešto kažete, verovatno je to bila inicijalna kapisla, po Poslovniku, ali onda ste odustali. Dobro, to je na vama. Juče ste na skandalozan način prekinuli prenos Narodne skupštine. Šta to treba da se desi da predsednik parlamenta uradi i dozvoli tako nešto. Ko se pita za to? Verovatno se, po vama, pita za to direktor RTS, gospodin Tijanić, JUL-ovski ministar i saradnik. Gospodo, narod plaća tu pretplatu i narod plaća tu pretplatu da bi nas gledao, da bi gledao nas koje je izabrao na izborima, a vi ste tom narodu juče to uskratili. Pa, vama je u zgradu Skupštine juče ušao jedan JUL-ovski ministar, Tijanić, ponavljam, doneo papir na kome piše - danas od toliko i toliko nemate prenos. Potpisao se Tijanić, direktor državne televizije. Kakvo vi obrazloženje imate za to? Neko od vas je juče izašao, mislim da je čak i predsednik Dulić, koji sada nije tu, i moram da vam kažem, primetio sam u zadnje vreme sve više i više nije tu. Da li mi možda nismo obavešteni da su otpočeli radovi na onom tunelu što je obećao, pa on obilazi vredne radnike ili ne znam o čemu se radi. Mislim da je on rekao juče - pošto nema mogućnosti, država nema više kanala. Pa, gospodo, vi ste ti koji ste ukinuli i prodali državni kanal treći kanal RTS, vi ste tome kumovali, neko do vas je uzeo proviziju za to, a sada uskraćujete narodnu pravo da bude obavešten o svojoj sudbini, o sudbini šta sepriča, šta se razgovara, šta se raspravlja i kakvi se zakoni donose u ovom parlamentu. Vi ste ti koji ste to uradili, vladajuća većina.
Molim vas, vodite računa o vremenu.
Dobro gospodine predsedavajući. Ja zbog ovog gesta jučerašnjeg gospodina Tijanića i zajedno vas iz vladajuće koalicije sada nemam priliku da se direktno obratim ministru finansija. On je meni potreban da bi mi dao neka objašnjenja. Otprilike bi nešto možda o tome i znao, ali potrebno mi je da mi on objasni da bi i narod čuo, radi javnosti, zbog građana Srbije. Juče kada sam izlazio iz sale, pitao sam ga, gospodine ministre, sutra se vidimo u 10,00, nastavljamo, a on je klimnuo glavom, verovatno to znači da, pa onda levo, desno, da li to zavisi od njega. Žao mi je što nije sada tu, ali bez obzira na to imam pravo po Poslovniku 226. da tražim od ministra finansija da mi objasni šta se to desilo.
Ne mogu da umirim, Slaviša, pet i po minuta. Završite, pa ponovo.
Dobro, javiću se ponovo.
Reč ima poslanik Žarko Obradović:
Poštovane kolege narodni poslanici, javio sam se po odredbama Poslovnika, član 225. Najpre, želeo bih da ukažem na jednu svoju grešku, sinoć sam gostujući u jednoj televizijskoj emisiji rekao da su kolege iz G17 krive, odnosno njihovo kadrovsko rešenje, što nije došlo do utvrđivanja predloga sastava državne revizorske institucije. U međuvremenu sam saznao da to nije tako i ovim putem im se izvinjavam što sam javno rekao jednu netačnu informaciju. Tačno je da se koalicija nije mogla dogovoriti oko predloga kandidata. Znači, svi zajedno snose odgovornost što Narodna skupština Republike Srbije nije odmah posle godišnjih odmora počela sa radom, nego smo čekali do 10. septembra i nije red da nezasluženo samo oni nose teret neodržavanja sednica Narodne skupštine Republike Srbije. Inače, kada je reč o održavanju sednica Narodne skupštine, to je osnovni povod zbog kojeg sam se javio, da bi kolege poslanici znali, juče je na sastanku sa rukovodstvom televizije, gospodin Tijanić nije bio jedini, ja sam bio predstavnik SPS i mogu vam reći da se ništa nismo dogovorili, da će se naći rešenje za juče i za danas, a da ćemo narednih dana formirati jednu grupu od predstavnika parlamentarnih stranaka i u dogovoru sa rukovodstvom televizije pokušati da vidimo šta je od toga tačno. Dobili smo ovo pismo, navodi koje je koleginica Jovanović istakla su tačni, jer kao što televizija ima svoje utvrđene termine nekih sportskih prenosa godinu dana unapred, pa i mi ako poštujemo odredbe Poslovnika znamo kada počinje jedno, a kada drugo zasedanje, 1. oktobra i 1. marta. U međuvremenu, naravno, kada su vanredne sednice, ako postoji dobra volja, može se naći rešenje, ali niko me ne može ubediti da je snimak ili prenos utakmica stranih reprezentacija, primera radi, nešto važnije od sednica Narodne skupštine Republike Srbije, jer nije ovde reč o prenosu reprezentacije ili sportskim takmičenjima u kojima učestvuju reprezentativci Srbije, nego i o nečemu drugom. Tada smo mi socijalisti rekli, sticajem okolnosti ja kao predstavnik na tom sastanku, gospodinu Tijaniću, da smo mi za prenos sednica Narodne skupštine i to svih sednica, ali smo ukazali takođe da ovaj slogan koji oni vole da promovišu - "Vaše je pravo da znate sve" u praksi nije takav. I najbolja potvrda je jučerašnje izveštavanje sa sednice Narodne skupštine Republike Srbije, izveštaj o Predlogu zakona o duvanu. Javljeno je u javnom servisu, koji se reklamira pod pravom da znate sve, izveštava ono šta hoće, primera radi da su samo kolege iz SRS protiv izmena Predloga zakona o duvanu. SPS uopšte nije pomenuta. Mogu razumeti da je gospođa Jorgovanka govorila u 13,30, mi smo govorili u 17,00 sati. Možda novinari RTS nisu imali vremena da ostanu ovde, da sačekaju sednicu Skupštine do kraja, možda su imali neke druge probleme. Mogli su da nas pitaju kakav je naš stav, rekli bi im. Pošto znamo, naravno, da nas neće pustiti da preko medija to javno kažemo, ali su mogli da saopšte i naš stav. Dolazimo do suštine zašto su sednice Narodne skupštine Republike Srbije za parlamentarne ili opozicione stranke važne? Zato što je ovo jedina prilika da se nešto kaže i da građani Republike Srbije saznaju za to. Javni servis javlja samo ono što hoće, pretvorio se u javni servis Vlade Republike Srbije. Setite se, prilikom formiranja Vlade imali su direktan prenos toga kako pismo gospodina Tadića, ko je kandidat za predsednika Vlade, putuje od Kabineta do Skupštine. Svaki minut su izveštavali, stiglo pismo, nije stiglo, stigao je predlog itd. To je problem u ovoj državi, zato što se javni servis pretvorio u servis Vlade Republike Srbije. Očigledno je, rukovodstvo televizije je samo izvršilac nečijeg naloga da se planira ukidanje prenosa Narodne skupštine Republike Srbije. Niko nas ne može ubediti jer vidimo kako se to radi. Nije nepoznata praksa da parlamentarne stranke, mi socijalisti nismo mogli da budemo gosti u programu RTS. Na prste jedne ruke se mogu izbrojati informativne emisije ili one ozbiljne političke emisije u kojima smo bili gosti, ali su zato predstavnici stranaka koje nisu bile zastupljene u parlamentu i te kako bili prisutni i govorili o onome što oni misle da jeste. Niko me ne može ubediti da je to javni interes građana Republike Srbije da ne čuju jednu parlamentarnu stranku ili njihovog predstavnika, a da čuju neke marginalne političke stranke ili pojedince, koji po ko zna kom osnovu su učesnici u tim programima. Poslanici Narodne skupštine Republike Srbije treba da znaju da se nismo dogovorili ništa i za svaku je osudu postupak kolege Albijanića. Njegovo je pravo da pročita taj spisak do kraja, ali stvarno izrugivanje Skupštini i čitanje imena ljudi koji nisu tu, to stvarno nije korektno. Najmanje što kolega Albijanić treba da uradi jeste da se izvini poslanicima Narodne skupštine Republike Srbije, onima koje je prozvao, i građanima Republike Srbije zbog postupka koji je učinio, jer to nije korektno i to nije nešto što je lice ove Narodne skupštine Republike Srbije.
Za reč se javio narodni poslanik Veroljub Arsić, po Poslovniku. Posle toga, narodni poslanik Slobodan Maraš, pa narodni poslanik Radiša Ilić, pa Slobodan Živanović, pa narodna poslanica Milena Stanković.
Dame i gospodo poslanici, reklamiram povredu Poslovnika koja se odnosi na javnost rada Narodne skupštine Republike Srbije. Od 5. oktobra naovamo, otkad je tadašnji predsednik Narodne skupštine, Dragan Maršićanin, počeo da kroji nove poslovnike Narodne skupštine Republike Srbije dolazi do jednog konstantnog urušavanja ugleda Narodne skupštine u narodu. Prvo ste doneli odluku da je za rad dovoljno da prisustvuje jedna trećina narodnih poslanika, umesto do tada potrebnih 126, jer ste navodno tada imali neke reformske, važne poslove. Pa vam je i to bilo malo, kada je došla Koštuničina Vlada na red, doneli ste odluku da je dovoljno da samo jedna trećina bude na početku radnog dana, a posle može da sedi jedan poslanik i predsedavajući, i da Skupština teče svojim tokom. Naravno da čak i među političkim strankama postoje oni koji žele da uruše ugled Narodne skupštine Republike Srbije, pa su bile plasirane mnoge informacije preko sredstava javnog informisanja, pogotovo kada su u pitanju narodni poslanici, njihova primanja, njihov rad itd. Niko živi tu vladajuću većinu, onu prethodnu i ovu, ne može da opravda od ljutine građana, jer ste znali da sednica Skupštine Srbije teče samo kada sedi opozicija u sali zajedno sa predsedavajućim. Kada je u pitanju RTS, ovo ću sada najviše da kažem zbog poslanika DSS, sećam se i onog perioda kada prenosa uopšte nije bilo posle "Sablje" i da je jedan od razloga pada Vlade Zorana Živkovića bio baš taj, i da su i zbog toga tražili narodni poslanici iz DSS da ta vlada padne. Sad kad je njihov predsednik Vlade nema veze, malo ćemo da damo prenos Narodne skupštine, malo nećemo. Kada je u pitanju RTS i njen odnos prema Narodnoj skupštini, dame i gospodo narodni poslanici, doneli ste čak i poseban zakon da građani Srbije moraju da plaćaju pretplatu RTS-u, a razlog je navodno bio da ona bude nezavisna u svom radu, da ne zavisi od budžeta, od resornog ministra, već da ima obezbeđena primanja, pogotovo što je to javni servis građana Republike Srbije. Pošto je to javni servis i pošto želi nezavisnost, nema problema. Zato i imaju dva kanala: jedan kanal, onaj njihov Prvi program, neka ga uređuje Tijanić po svojoj volji, po svojoj želji, prema svojim potrebama, ali ovaj drugi kanal neće moći da vodi računa o komercijali drugog kanala, jer mu je ista ova Narodna skupština obezbedila siguran priliv sredstava za RTS. A jedan od uslova da se to obezbedi, sami ste pričali ovde, jeste prenos sednica Narodne skupštine Republike Srbije. Sa urušavanjem Narodne skupštine i njenog ugleda nastavlja se i sa dolaskom za predsednika Narodne skupštine Olivera Dulića. Gospodin predsednik kaže - nećemo mi prilagođavati naš rad programskoj šemi RTS-a. To su njegove reči. Čijoj programskoj šemi ovaj parlament treba da se prilagođava? Programskoj šemi Olivera Dulića? On je samo narodni poslanik, prvi među jednakima. A to ste dozvolili tako što se više Narodna skupština ne pitakada će da radi, nego je to diskreciono pravo predsednika Skupštine. Minut do šesnaest predsednik Skupštine ili neko od predsedavajućih koje on ovlasti kaže, produžićemo rad, suprotno odredbama Poslovnika, do okončanja tačke dnevnog reda koja se bude nalazila u 18,00 sati. Sada očekujete da taj predsednik Skupštine utvrđuje našu programsku šemu i vrati dostojanstvo Narodne skupštine. Pošto već pričate o izmenama Poslovnika, uvedite da ponovo 126 vas, gospodo iz vladajuće većine, bude u sali da podržavate Vladu Republike Srbije, da javno pokažete da je podržavate. Donosite vi odluke, i narodni poslanici, do koliko sati će da radi Narodna skupština, a ne da to bude predsedavajući. Onda je i RTS u obavezi da te odluke koje Narodna skupština donosi poštuje, bez obzira na svoju programsku šemu.
Za reč se javio narodni poslanik Slobodan Maraš, pa narodni poslanik Radiša Ilić.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, javljam se zbog povrede člana 226, odnosno tražim objašnjenje i odgovor od predsednika Skupštine Srbije, gospodina Olivera Dulića, da li će biti TV prenosa u budućnosti skupštinskih zasedanja. Moram da kažem da je moje mišljenje da gospodin Aleksandar Tijanić nije kriv za situaciju u kojoj smo se našli. Navikli smo na njegovo ponašanje, da je izuzetno bahato, jer drugačije ni ne zna da se ponaša. On je došao ovde kao direktor javnog sektora, odnosno direktor javnog komunalnog preduzeća ili bilo kako i pokušao je da drži predavanje šefovima poslaničkih grupa, što smatram da je potpuno nedopustivo. To je osoba koja je bila prijatelj i bliski saradnik s Mirom Marković, s Markom Miloševićem, s Bogoljubom Karićem, s Legijom, čovek koji je bio šef protokola kada se Legija predavao. Znamo i za njegova bahata ponašanjana svojoj televiziji, o kej, to je njegova kuća. Ali, kako vi, gospodo i dame iz DS-a, pre svega želim vama da se obratim, pošto u vašim redovima ima poslanika koje izuzetno cenim, poput gospođe koja se trenutno sprema da napusti ovu salu, zaista očekujem od vas da izađete za ovu skupštinsku govornicu i da kažete - nećemo dozvoliti da Aleksandar Tijanić, nesvršeni srednjoškolac, ukine prenose Republičke skupštine. Mislim da bi to bila za vas najveća sramota. On je izjavio da ne može da trpi, da toleriše da opozicija opstruiše parlament. Zaista mislim da nije njegovo da procenjujem da li opozicija radi svoj posao ili opozicija opstruiše rad parlamenta. Nama koji se nalazimo u opoziciji ovo je jedina prilika da kažemo ono što mislimo, iz prostog razloga što svaki prilog koji pravi RTS, odnosno javni servis, čiji je on direktor, skraćuje te priloge i montira ih onako kako želi. Zbog toga nikada neće moći da se čuje na televiziji ono što govorimo mi iz opozicije ili bar na pravi način. Moram da ispravim gospodina Baralića, nažalost on je sada izašao, on je rekao da gospodin Predrag Marković, koji je bio prethodni predsednik parlamenta, sigurno ne bi dozvolio tako nešto. Mislim da bi dozvolio, iz prostog razloga što je i Predrag Marković radio isto ono što radi gospodin Dulić, i ono što radi gospodin Tijanić, sluša premijera Koštunicu. A premijeru Koštunici ne odgovora da budu direktni prenosi zasedanja Narodne skupštine, ne Tijaniću, on je samo izvršilac. Zbog čega Koštunici ne odgovara? Zato što sa ove govornice može da se čuje istina, i možete da čujete, i građani Srbije mogu da čuju da je Mišković najveći kriminalac u ovoj državi, i ovo je jedini način da se to obznani. Gospodin Albijanić, potpredsednik Skupštine, juče se poneo zaista nekorektno, ali to ne čudi. I njegov šef,ministar Dinkić, pre neki dan se poneo veoma nekorektno i izjavio da su poslanici ti koji ne dozvoljavaju da Skupština radi. Nije smogao hrabrosti da kaže - da, član sam Vlade koja nije pripremila nijedan zakon. Potpuno ne iznenađuje, gospođice Jovanović, njegovo ponašanje i zaista moramo da tražimo da se i on izvini u ovoj skupštini.
Reč ima gospodin Radiša Ilić, pa potom gospodin Srboljub Živanović, pa potom gospođa Milena Stanković, pa potom gospodin Dragan Živadinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu člana 226. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije radi obaveštenja od predstavnika Vlade za nešto što predstavlja, po meni, a verovatno i po vama kada budete čuli, grubo kršenje suvereniteta Srbije. Neverovatna stvar, što ću vam pokazati na primeru ambalaže za voćni jogurt, verovali ili ne. Nije problem ambalaža za voćni jogurt, već je problem šta piše na toj ambalaži. Ovde vidimo da nešto što je uvezeno iz Nemačke, na njemu postoji oznaka za Kosovo kao da je nezavisna država. Sada pitam gospodina ministra, pre svega pitam ministra Bubala, dostaviću mu poslaničko pitanje, kako je moguće da se na ovakav podmukao način promoviše nepostojeća država na tlu Srbije, odnosno Kosovo? Nije ovde u pitanju CEFTA, ovo je nešto od pre mesec i nešto dana, i kako je tako nešto moglo da se nađe pred potrošačima u Srbiji, uvezeno iz Nemačke, kao što sam rekao? Mene ćerka pita, koja je ovo videla - tata, koja je ovo država KOS? Šta da kažem? Kostarika? Nije Kostarika. Jednostavno ćutim. Kako je uopšte moglo da dođe do ovako nečega? Moglo je na etiketi da piše i - pobijte Srbe, a da to niko ne primeti i da to uđe u Srbiju. Zato pozivam gospodina ministra trgovine, gospodina Bubala, da ovakve proizvode smesta povuče iz Srbije. Inače, čemu nama pregovarački tim, rezolucije Narodne skupštine i sve ostalo, kada smo pali na primeru jednog običnog voćnog jogurta. Kako bi se osećali Austrijanci kada bi videli oznaku za Tirol, Španci za Baskiju, Francuzi za Korziku - kao da je priznata međunarodna država. Zato koristim ovu priliku da, na osnovu svega iznesenog, postavim poslaničko pitanje ministru trgovine - da li je ovim činom prekršen zakon, pošto se na etiketi proizvoda iz uvoza pojavila lažna oznaka nepostojeće države Kosovo i da li će neko zbog ovoga snositi odgovornost? U protivnom, ako se ne reaguje na ovakvo atakovanje na suverenitet Srbije, otvoreno mogu da sumnjam u iskrenost Vlade u borbi za opstanak Kosova i Metohije u sastavu Srbije. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Iliću. Za reč se javio gospodin Srboljub Živanović, pa potom gospođa Milena Stanković, pa potom gospodin Dragan Vujadinović. Samo izvolite, jogurt može da ostane, nije bitno.
Dame i gospodo poslanici, građani Srbije verovatno su 99. godine mislili, kada je prestalo bombardovanje i razaranje Srbije, da je s tim završeno. Međutim, nisu se ipak nadali da će ti Natovski šegrti posle 2000. godine nastaviti sa razaranjem Srbije. To se desilo, kao što i sami znate, razaranjem srpske privrede. Ali, i taj podatak koji verovatno svi dobro znate - milioni nezaposlenih, nastavio se u jednoj grani, a to je u poljoprivredi, i zbog toga ste vi sinoć prekinuli prenos da bi mogli pokazati ili da bi se pokazalo tim velikim herojima rada, tim današnjim mučenicima, koji u stvari svojim herojskim radom pokušavaju da spasu ovu državu i da ove gladne, čija su usta svakodnevno, na ivici egzistencije, nemoći, nahrane. Ovaj zakon koji je bio o duvanu, to ste vi namerno zaustavili jer ste videli da je nekakav mali dobitak ulazio u džepove tih poljoprivrednih proizvođača seljaka. Nigde u ovom zakonu vi niste uvrstili njega kao glavnog nosioca ovog, da ga nazovemo projekta, jer od njega zavisi kako će ova industrijska proizvodnja ove industrijske biljke da teče. Kao što ste i u predizbornoj kampanji, pa i u svim svojim obećanjima, prevarili seljaka, kao što rekoste 70-80 evra po utovljenom grlu, a onda ste smanjili cenu sa evro i 75 ili evro i 80 na evro 35 i evro 40, pa ono što je on trebalo da dobije - on u stvari dobija svoj novac. Ništa tu država njemu nije određenim subvencijama pomogla. Takođe, ovde sam na početku setve pitao Ministarstvo i Vladu kolika će biti cena pšenice. Oni su mi rekli - pa, to je tržišna ekonomija, sve zavisi od mlinarske industrije, kako to bude bila potražnja. Šta se desilo? U tom periodu cena pšenice je trajala od 10 do 14 dinara. Kada je Vlada videla, odnosno i Ministarstvo, sa Slobodanom Milosavljevićem, čovekom koji je bio u Privrednoj komori Srbije, a vi znate kakav se kriminal dešava i šta se sve dešava u toj Privrednoj komori Srbije, onda on izlazi sa tom uredbom da se zaustavlja izvoz poljoprivrednih proizvoda, naročito pšenice - zato što je, eto, elementarna nepogoda bila, suša, koja je pogodila Srbiju. Sada nema više tržišne ekonomije – molim te, nemoj me prekidati – sada je u pitanju princip planske ekonomije. Znači, kada Vladi i Ministarstvu odgovara, ona će tada da zaustavi prodaju poljoprivrednih proizvoda, kao što i sada pokušavate da devalvirate ove vrednosti vezano za proizvodnju duvana. Ali, ponovo ću se javiti, zbog vremena, nastaviću tada tamo gde sam stao.
Zahvaljujem gospodinu Živanoviću. Molim gospodina Srđana da ne vodi sednicu umesto mene. Za reč se sada javila narodna poslanica gospođa Stanković Milena. Hvala, Srđane.
Dame i gospodo narodni poslanici, prvo da pohvalim gospodina Mrkonjića što me naziva narodnom poslanicom, to je lepo i poštujem. Javljam se po članu 225. i reagujem na grubo vređanje gospođe Nade Kolundžija. Mi smo narodni poslanici, ovo je parlament Republike Srbije i toliko puta smo o tome pričali, ali ne smeta da kažem to ponovo, mi zaista moramo da se ophodimo jedni prema drugima sa uvažavanjem i sa poštovanjem. Ono što je mene lično dosta pogodilo ovde jeste što sam osetila da je gospođa Kolundžija bila napadnuta kao žena. Ovde je vređano njeno ljudsko i žensko dostojanstvo. Sada moram malo da vas kritikujem, gospodine Mrkonjiću, jer je trebalo da reagujete, trebalo je da isključite mikrofon i da ne dopustite dalje vređanje. Međutim, mene takođe uznemirava i onespokojava što kolege iz Demokratske stranke nisu podržale svoju koleginicu, što nisu izašli ovde i protestovali zbog takvog ponašanja. Ne dopada mi se to ćutanje Demokratske stranke, kada se takve stvari dešavaju. Ne dopada mi se ni to ćutanje, što se eto govori o ukidanju tog prenosa, a vi ćutite i ne govorite ništa. Mislim, generalno mi se čini, da se u DS-u vodi jedna politika ćutanja i da vama negde možda odgovara da se ukinu ti TV prenosi, da se to ćutanje ne bi videlo. Hvala.
Hvala, gospođo Stanković. Reč ima narodni poslanik Dragan Vujadinović. Izvolite.
Poštovana gospodo poslanici i gospođe poslanice, hvala profesorko, evo ja ću najkraće moguće i po tačkama, da bih bio što jasniji. Pod jedan, mi nikada nismo i nećemo zaboraviti prizemni i prljavi jezik koji je gospodin Aleksandar Tijanić koristio protiv našeg premijera Zorana Đinđića. Nikada nismo i nećemo zaboraviti. U tački 1, ne samo to, već pored toga, tražićemo i istrajaćemo u zahtevima da se ispita politička pozadina ubistva premijera Zorana Đinđića. Pod dva, DS i mi kao poslanici smo apsolutno za to da ne postoje opravdani razlozi da se ukine direktan TV prenos i nikada to nije bila ni najmanje ozbiljna solucija - ukidanje direktnih TV prenosa. O tome je govorio gospodin Gavrilović. Zbog toga ne bi trebalo da treniramo strogoću na dva ekscesa koja su se dogodila, polusatna ekscesa. Zaista ne bih na osnovu ta dva ekscesa trebalo da govorimo o nekom namernom ukidanju prenosa i čak i tome da namerno ukidanje prenosa će biti sredstvo da se ta zavera ćutanja pokrije, odnosno ne pokrije TV kamerama. Dakle, mislim da će biti TV prenosa i mora biti i da ovo nikako nije pravilo, već je ovo izuzetak kome je kraj. Ova dva ekscesa su jedini izuzeci koji se tiču, po našem mišljenju, direktnih TV prenosa. Pod tri, zaista sugerišemo gospodinu Slaviši Topaloviću i ostalim radikalima da ne licitiraju priče o poštenju i da ne vređaju poslanike ni krive ni dužne. Svi smo mi iz svojih sredina, svi smo mi tamo ono što jesmo, i vi radikali i svi ostali poslanici. Gospodine Topaloviću, i ostala gospodo, koji licitirate o poštenju, ajmo da formiramo jedan anketni odbor, da on ispita, jednu komisiju, koliko ko ima, od ovih ljudi ovde, stanova, ko je šta radio, ko je šta po zanimanju i kakav je njegov ugled u svojoj matičnoj sredini, pa da onda kažemo ko je pošten, a ko nije. Generalno priča - lopovi, korupcija, ma izvolite, ne možete vi mene uprljati, ne možete uprljati ostale ljude, teško mi možemo stalno da prihvatamo to licitiranje, vi ste ovo, vi ste lopovi ... Odakle vam to? Ko je lopov? Evo, potpredsednik je tu, neka kaže ko je tu lopov, a pogotovo vređanje, u ovom slučaju, Nade Kolundžije i svih ostalih. Gospodo, urazumite se, budimo pre svega ljudi, pre svega, kako Kant kaže, ajmo savest da stavimo kao prvi naš imperativ, savest pa sve posle toga - i politika. Prvo savest pa onda politika. Možemo li to da uradimo? Nećemo se vređati. Pod četiri, koliko je ko prisutan u sali, gospodo, sugerišem vam, čitajte u dnevnom listu ''Danas'', gde pišem u vikend broju, prebrojavam, pošto sam stalno tu, koliko kojih ima, pa svaki sat, kad ima najmanje prebrojim i napišem, radikala toliko, demokrata toliko, videćete koliko kojih ima. Sve crno na belo, a ne da govorimo onako paušalno, ima ovoga, a svi otišli ili nisu otišli. Hvala vam.
Hvala vam, gospodine Vujadinoviću. Po Poslovniku, gospodin Sekulić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 225. i 226. Ovo što je kolega iz Demokratske stranke sada rekao, od dve tačke, pa je ispalo da ste rekli šest tačaka. Drugo, gospodin Topalović nije u sali, pa je malo i neumesno da pričate o njemu, ali ono što ste vi rekli da mi vidimo ko ima koju imovinu, koliko znam, mi smo svi u obavezi, prema zakonu, naročito poslanici i odbornici, koji su izabrani na javnu funkciju, da svake godine predaju, početkom godine, ne znam sada kako ćete vi, kako ste rekli, anketnu komisiju da formirate da bi neko proverio nečije nekretnine, novčana sredstva, hartije od vrednosti i to sve. Mislim da bi to trebalo, ali ste zaboravili nešto, kada smo mi pitali i dokazali da gospodin Đelić nije prijavio svoje akcije u Meridijan banci, tada ništa niko nije rekao. Konkretno sam postavio pitanje gospodinu Đeliću, na koji način je stekao akcije u Meridijan banci, da li je kupio, da li je kao stručni saradnik, kako je on tamo naveo da daje konsultantske usluge, po tom osnovu dobio. Po kojoj vrednosti je ostvario to? Koliko je dobio dividende u toku godinu dana, da li je prodao, ako je prodao da li je uplatio u opštini gde živi, pošto je po zakonu obaveza da se uplati porez na ostvarenu dobit, od nabavne cene akcija do prodajne cene akcija. Onda sam dobio odgovor od gospodina Đelića, koji je on potpisao, da nije ministarstvo nadležno da mi odgovori. Postavio sam pitanje gospodinu Đeliću konkretno i on meni odgovara da nije nadležan. Pa kome? Da li sam postavio nekome iz Amerike pitanje? To sam hteo da vam kažem. Sada ću vam još nešto reći. Vi sad pričate kada je TV prenos, zalažete se za taj prenos, zašto niste izašli sa nama i predstavnicima SPS juče kada je prekinut TV prenos? Znate zašto je prekinut taj TV prenos? Zato što smo mi ostali, srpski radikali, trebalo da izađemo i da pričamo o Zakonu o duvanu, a onda samo slede stvari, akcioni plan, CEFTA i Zakon o duvanu. Tu bi se dokazalo i tu bi mi, srpski radikali, pokazali, imaćemo prilike u amandmanima da se pokaže, da je ovo sve urađeno da bi se zaštitio monopol, na prvom mestu, hrvatskoj firmi Rovinj i, drugo, monopolističkih firmi. Onda ću vam reći, kada sam spomenuo taj zakon, Filip Moris je na sva usta rekao da će da izmesti proizvodnju iz Srbije, pa je posle nekih pregovora, razgovora prestalo to. Bat je isto rekao da je ovo ugrožavanje i diskriminacija firmi koje su kupile naše duvanske firme i koje su uložile neke pare. Duvanska industrija, neću da kažem duhanska, Rovinj hoće na velika vrata da uđe na srpsko tržište, a zna se da je zatvoreno hrvatsko tržište za sve ostale proizvođače cigara, od svih prodatih cigara 90% je uticaj hrvatskog Rovinja, 10% uđe sa strane. Drugo, znamo koja je priča bila ovde. Bila je uzbuna ovih firmi koje su kupile naše firme, odjedanput su se svi ućutali. Zna se i da je gospodin Polt, američki ambasador, koji je poznat kod mene na Novom Beogradu što je farbao stative dečijih škola u žuto, i to je najviše što je uradio, sve sam čuo ali da su žute stative, e to vam je gospodin Polt, koji je vršio pritisak na gospodina Parivodića da se zaštiti američki kapital koji je u firmama Filip Moris i BAT. Da vam kažem odmah, gospodin Parivodić, imam ovde, ne pričam napamet, rekao je da postoji hrvatski lobi koji lobira da se Rovinj ubaci na mala vrata tu. Znate na koga je apostrofirao, s kim je imao najviše problema. Sa gospođom Dulić Marković i sa gospodinom Živkovim. Rekao je da je on imao mnogo čvršći stav, da su oni bili mnogo blaži u tim pričama. Znate o čemu se radi? O akcizama i o porezu. Oni su hteli da uđe na mala vrata Rovinj ovde, da ne uloži ni dinar i da se bogati na našem tržištu. To je glavna priča, što ste vi hteli da nas skrenete i da nam ne dozvolite. Ono što je najdrastičnije, to je da će srpski, ne proizvođači cigareta nego proizvođači duvana, da ostanu bez posla, da će njihove porodice ostati bez egzistencije. To je glavna priča. Mi pričamo o nečemu što sve ide kao još jedna stepenica za EU. Proći ćemo još hiljadu i hiljadu stepenica, mi nećemo ni doživeti. Nadam se da će možda neko doživeti, ali naše generacije neće. Ali, sada će naši srpski proizvođači duvana da ostanu bez dinara, bez egzistencija jer po novom zakonu od 2008. godine ove velike firme nisu više u obavezi da otkupljuju duvan. To je najveća igranka, prebacila se sva priča pa su svi digli malo frku, i Filip Moris i BAT i Hrvati i na kraju je todošlo do te priče da oni treba da ćute i biće njima povlastice, ali zato srpski proizvođači duvana, oni stradaju u ovome. Ono što je glavno, to je to što piše, da je ovaj zakon donet kao nacionalni interes. Sad pitam i postavljam pitanje, gospodine predsedavajući, ko je to procenio da je ovaj zakon nacionalni interes? Da li je nacionalni interes da srpski proizvođači ostaju bez posla, da njihove porodice nemaju egzistenciju, nemaju perspektivu. Ako je nacionalni interes da se štiti hrvatski i uvoznički lobi, to nije interes SRS. SRS ima interes baš da zaštiti sve građane ove Srbije i na prvom mestu integritet i suverenitet Srbije, a ovde nije ni malo pokazano to. Hvala.
Hvala, gospodine Sekuliću. Da li drug Rajko Baralić odustaje? Izvolite.
Gospodine Mrkonjiću, kao što znate, socijalisti nikad ne odustaju, nikad se ne predaju. Borba mora biti do pobede. Po članu 225. Postoji legitiman način da Narodna skupština prevaziđe problem koji je nastao u vezi sa emitovanjem direktnog prenosa Narodne skupštine. Radna grupa, koju je formirao Pododbor Narodne skupštine, koji je formirao Administrativni odbor svojom odlukom, čiji sam imao čast da budem član, a kojim je predsedavao gospodin Radojko Obradović, potpredsednik Narodne skupštine, dao je Predlog zakona o Narodnoj skupštini. U članu 2. ovog predloga, predložio sam a kolege su prihvatile, pa ćete, nadam se, prihvatiti i vi, mogu da parafraziram član - Rad Narodne skupštine je javan. Javnost se obezbeđuje direktnim TV prenosom javnog servisa. Nema polemike. Direktor TV Srbije već je jednom izjavio, pokažite mi zakon na osnovu koga je javni servis dužan da vrši prenos. Evo ga predlog zakona. Procedura je sledeća - ovo treba da prihvati Administrativni odbor. Nakon toga da prihvate narodni poslanici kada budemo razgovarali o zakonu o Narodnoj skupštini, da stvorimo zakonsku obavezu Javnom servisu da sa nama ne polemiše po ovom pitanju i da sprovodi zakon. Sve je u rukama narodnih poslanika, s tim što ima narodnih poslanika koji se o ovom pitanju ne izjašnjavaju da ne bi naljutili televiziju. To onda treba da kažu. Evo ga uvaženi kolega koji je član takođe bio Pododbora, koji verujem da deli mišljenje sa mnom, u imeDemokratske stranke to je bila gospođa Gordana Čomić, u ime Demokratske stranke Srbije gospodin Radojko Obradović i gospodin Cvetković, radikali su nešto malo bojkotovali, ali verujem da će stvar doći tamo gde treba. Dakle, da se mi ne igramo gluvih telefona o pitanju koje smo u stanju sami da uredimo. I, smem li da kažem, da je po ovom pitanju u našim rukama i nož i pogača. Nemojmo mi da tuđim suzama oplakujemo svoje rođene probleme. Mi to možemo da rešimo na jednoj sednici za 15 minuta, samo je pitanje hoćemo li. Zašto je to važno? Govorio je gospodin dr Žarko Obradović malopre kako je sinoć izgledala vest na RTS-u, na Televiziji Srbije, dakle u vestima, u udarnom terminu, o angažmanu političkih stranaka po pitanju Zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu. Evo ovako. Ministar Cvetković je rekao to, to i to. Srpska radikalna stranka je protiv tog zakona i tačka. A šta je sa ostalima koji predstavljaju nekoliko miliona građana Srbije ovde? Da li je to kriterijum? Možemo li se na osnovu simpatija, na osnovu procena, na osnovu ne znam čega, kada ovde govorim ja, Rajko Baralić, onda vi treba da imate sposobnost da vidite 30.000 punoletnih građana u mom imenu i prezimenu, predstavljam njih ovde, ja sam njihova personifikacija u Narodnoj skupštini, ovde nisam privatno, kao što niste ni vi, uvažene koleginice i poštovane kolege. Dakle, u tom smislu ne treba narodni poslanici da pristanu da Radio televizija Srbije na ovaj način polemiše sa nama. Ona to ne može. Mi smo učinili dva velika ustupka. Prvo smo, na veliku muku, obezbedili ovu pretplatu koja je sada predmet spora i jeste veliki predmet spora u Srbiji. Drugo, kod Zakona o javnom oglašavanju dali smo značajne benefite Javnom servisu, koji i kod sečenja, i kod javnog oglašavanja, i kod načina oglašavanja i kod vrste oglašavanja ima prioritet u odnosu na komercijalne televizije. Dosta više omalovažavanja narodne volje. Gospodine Tijaniću, stojim ti na crti, ili ćeš to uraditi ili ćemo vam ukinuti televizijsku pretplatu. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Baraliću. Po Poslovniku, narodni poslanik Nebojša Ranđelović. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedavajući, poštovano predsedništvo, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, narodne poslanice, izlaganje kolege Baralića me je potaklo da i ja kažem koju vezano za ono što je pokušao da uradi direktor Javnog servisa, shodno činjenici da sam član istog tela u kome je član i kolega Baralić. Kolega Baralić je govorio o jednom institutu u pravu koji se može nazvati derogiranje budućih pravnih akata, shodno činjenici da smo radili zajedno Nacrta zakona o Narodnoj skupštini. No, dodao bih da ono što je pokušao da uradi gospodin Tijanić jeste grubo kršenje već postojećih najviših pravnih akata u državi Srbiji koji uređuju ustavni sistem. To je Ustav i to je Poslovnik, a shodno činjenici da je i Poslovnik ravnopravni izvor ustavnog prava, dakle grubo kršenje Poslovnika jeste i grubo narušavanje ustavno-pravnog sistema Srbije. Biću vrlo konkretan, član 105. Ustava, koji upućuje na član 173, 174, 175, 176, 177. Poslovnika o radu Narodne skupštine, ovakvim pokušajem grubo su narušeni. Razumljivo je kada nekad pripadnici opozicije pokušaju da izigraju neke propise, kako bi ostvarili ono za što opozicija treba da postoji u parlamentu, ali je vrlo nerazumljivo kada oni koji su doneli neke pravne akte, te iste pravne akte na najgrublji način ruše. Zahvaljujem.
Hvala najlepše, Nebojša. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU KJOTO PROTOKOLA UZ OKVIRNU KONVENCIJU UJEDINjENIH NACIJA O PROMENI KLIME Samo da damo reč ministru, odmah imate dva puta. Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada. Primili ste izveštaje Odbora za zaštitu životne sredine i Zakonodavnog odbora. Podsećam vas da, prema članu 149a stav 3, a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Srpska radikalna stranka - jedan sat, 37 minuta i 12 sekundi, Demokratska stranka - jedan sat, 16 minuta i 48 sekundi, Demokratska stranka Srbije - Nova Srbija - dr Vojislav Koštunica - 56 minuta i 24 sekunde, G17 plus - 22 minuta i 48 sekundi, Socijalistička partija Srbije - 19 minuta i 12 sekundi, Liberalno-demokratska partija - 13 minuta i 12 sekundi, Savez vojvođanskih Mađara, Lista za Sandžak, Unija Roma Srbije, Koalicija Albanaca Preševske doline - 7 minuta i 12 sekundi, Vojvođanski poslanici - LSV, SVM - 6 minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 149a stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu zakona. Da li predstavnik predlagača, dr Saša Dragin, ministar zaštite životne sredine, želi reč? (Da.) Ovlašćeni predstavnik Srpske radikalne stranke je Saša Valjarević, a SPS-a je Miletić Tića Mihajlović. Izvolite, gospodine ministre.
Uvažene poslanice i poslanici, dozvolite mi da u ime Republike Srbije iznesem razloge za usvajanje Predloga zakona o potvrđivanju Kjoto Protokola uz Konvenciju Ujedinjenih nacija o promeni klime. Razlozi za donošenje zakona o potvrđivanju Kjoto Protokola uz Okvirnu konvenciju Ujedinjenih nacija o promeni klime su političke, pravne i ekonomske prirode. Okvirna konvencija Ujedinjenih nacija o promeni klime je usvojena na konferenciji Ujedinjenih nacija za životnu sredinu i razvoj u Rio de Žaneiru, u Brazilu, juna 1992. godine, i danas broji 191 članicu, među kojima je i Republika Srbija, koja je ovu konvenciju ratifikovala 1997. godine. Problem uticaja čoveka na klimu postojao je krajem 20. veka jedno od ključnih ekoloških problema savremene civilizacije. Osnovni cilj ove konvencije odnosi se na obezbeđenje stabilizacije atmosferskih koncentracija gasova, sa efektom staklene bašte, na nivou koji bi sprečio uticaj na klimatski sistem, odnosno smanjenje brzine zagrevanja atmosfere uzrokovanog antropogenim uticajima ovih gasova, čime bi se sprečili nepovoljni uticaji na biodiverzitet, vodosnabdevanje, proizvodnju hrane i energije, kao i osnovne faktore održivog i ekonomskog razvoja i bezbednosti na međunarodnom nivou. Polazeći od principa jednakosti i zajedničke, ali i diferencirane, odgovornosti pojedinih država radi ostvarivanja cilja konvencije, tvrđene su posebne obaveze industrijski razvijenih zemalja i zemalja sa prelaznom ekonomijom centralne i istočne Evrope u pogledu smanjenja emisije gasova, sa efektom staklene bašte. Na trećoj konferenciji zemalja ugovornica Okvirne konvencije Ujedinjenih nacija o promeni klime održanoj u Kjotu, u Japanu, 1997. godine, usvojen je Kjoto Protokol uz ovu konvenciju. Kjoto Protokolom su kvantifikovane obaveze za 38 industrijskih razvijenih zemalja, uključujući 11 zemalja u tranziciji centralne i istočne Evrope, u pogledu smanjenja emisije gasova, sa efektom staklene bašte, u proseku za 5,2% u odnosu na referentnu 1990. godinu, i to u prvom obavezujućem periodu od 2008. do 2012. godine. Kvantifikacija smanjenja emisija gasova, sa efektom staklene bašte, odnosi se na šest osnovnih gasova sa efektom koji su navedeni u Aneksu a) Protokola, i to: ugljendioksid, metan, azotsuboksid, fluorougljovodonike, perfluorugljovodonike i sumporheksafluorid. Zemljama u razvoju, gde spada i Srbija, u smislu odredbi Okvirne konvencije UN o promeni klime, među kojima, naravno, spadaju tri mehanizma, Kjoto Protokolom nisu uvedene nikakve obaveze u odnosu na opšte obaveze utvrđene konvencijom. Razvijene zemlje mogu da koriste dva mehanizma, trgovinu emisijama, zajednička implementacija smanjenja emisije i treće CDM ili Mehanizam čistog razvoja. Nerazvijene zemlje i zemlje u razvoju ratifikacijom Kjoto Protokola preuzimaju samo obaveze iz člana 10. Kjoto Protokola. To, drugim rečima, znači da zemljama u razvoju, među kojima je i Srbija, Kjoto Protokolom nisu uvedene nikakve obaveze smanjenja emisija gasova staklene bašte, ali ostavljena je mogućnost da svaka od zemalja, u skladu sa svojim mogućnostima, u bilo kom trenutku može dobrovoljno preuzeti takvu obavezu uključivanjem u Aneks 1 Konvencije i Aneks b uz Kjoto protokol. U okviru Kjoto Protokola postavljen je i treći mehanizam upravljanja emisijama sa efektom staklene bašte. Republika Srbija, kao Ne-Aneks 1 ugovornica konvencije Kjoto Protokola, može koristiti samo Mehanizam čistog razvoja. Mehanizam čistog razvoja, u članu 12. Protokola, omogućava razvijenim zemljama da, ulažući u čiste tehnologije u našoj zemlji, dobiju umanjenje dela emisije gasova staklene bašte. Finansijska podrška zemljamau razvoju, u okviru Mehanizma čistog razvoja, treba da pomogne ovim zemljama u dostizanju niza ekonomskih, socijalnih, ekoloških i drugih ciljeva održivog razvoja, kao što su poboljšanje kvaliteta vazduha i voda, unapređenje načina korišćenja zemljišta, podsticaj pozitivnih socijalnih efekata u pogledu razvoja ruralnih oblasti, veće zaposlenosti i iskorenjenja siromaštva i smanjenja zavisnosti od uvoza fosilnih goriva u mnogim slučajevima. Pored uloge katalizatora povećanja zelenih investicija u zemljama u razvoju, Mehanizam čistog razvoja, takođe, doprinosi ekonomskom razvoju, implementaciji programa u oblasti klimatskih promena i efikasnijem rešavanju lokalnih ekoloških problema u ovim zemljama, što predstavlja ključnih podsticaj za dobrovoljno učešće zemalja u razvoju u projektima čistog razvoja. Kjoto Protokol je stupio na snagu 16. februara 2005. godine, a do sada je 171 država članica UN i jedna regionalna ekonomska organizacija, EU, deponovala instrumente ratifikacije pristupanja ili potvrda o prihvatanju Kjoto Protokola. Treba napomenuti da su sve zemlje jugoistočne Evrope, osim Srbije, takođe, ratifikovale Kjoto Protokol. Ratifikacija Kjoto Protokola stvara mogućnost Republici Srbiji da, u okviru svojih mogućnosti, doprinese globalnom smanjenje emisije sa efektom staklene bašte, kao i da doprinese smanjenju lokalnog zagađenja životne sredine, kao i obično u značajnoj vezi sa visokim nivoom emisije gasova sa efektom staklene bašte. Pored navedenih razloga za ratifikaciju Kjoto Protokola, treba istaći i važnost globalnog i lokalnog delovanja u pravcu sprečavanja promene klime. Ove aktivnosti postaju sve značajnije zbog negativnih uticaja klimatskih promena, što predstavlja gorući ekološki problem, koji utiče ne samo na male ostrvske zemlje i najrazvijenije zemlje, već i na nerazvijeni svet. Ekstremne klimatske pojave koje su se desile poslednjih godina u Evropi, kao što su poplave, toplotni talasi, suše, šumski požari, talasi hladnoće, pokazale su klimatske promene kao konkretan problem prisutan u našem regionu. Neki delovi Republike Srbije, takođe, sve su češće izložene poplavama, eroziji zemljišta, klizištima, suši i drugim nepogodama atmosferskog i hidrološkog porekla, koje uzrokuju velike ekonomske štete. S tim u vezi treba ukazati da Konvencija i Protokol posvećuju veliku pažnju merama adaptacije na nepovoljne uticaje klimatskih promena, u smislu pomoći zemljama koje su van Aneksa 1, gde spada i Srbija, tako i putem osnivanja novih namenskih fondova za pomoć u okviru Kjoto Protokola. Pomoć za obe namene obezbeđuju razvijene zemlje. Sa političke tačke gledišta ratifikacija Kjoto Protokola je takođe važna, imajući u vidu da koncept održivog razvoja postaje model društveno-ekonomskog razvoja, jačanje saradnje sa međunarodnom zajednicom u oblasti zaštite životne sredine nesumnjivo predstavlja veoma važan korak u pogledu međunarodne afirmacije Republike Srbije i jačanju uloge partnerskih odnosa naše zemlje u međunarodnim aktivnostima. S pravne tačke gledišta, a polazeći od činjenice da je pristupanje EU strateško opredeljenje Republike Srbije, ratifikacija Kjoto Protokola predstavljaju još jedan jasan signal da prihvatamo evropske vrednosti i u oblasti zaštite životne sredine, s obzirom da je ovaj međunarodni ugovor uključen u zajedničku evropsku politiku. Proces stabilizacije i pridruživanja nalaže potrebu da Republika Srbija nastavi sa implementacijom evropskih standarda u raznim oblastima, uključujući i oblast zaštite životne sredine, energetike, povećanja energetske efikasnosti i korišćenja obnovljivih izvora energije, poljoprivredi, šumarstva, kao i racionalno korišćenje poljoprivrednog zemljišta, revitalizaciju šume i pošumljavanje, zaštite biodiverziviteta, a naročito šumskih ekosistema, upravljanja otpadom, a koji, takođe, predstavlja okosnicu protokola. Ratifikacija Kjoto Protokola, uz donošenje paketa podzakonskih akata relevantnih za klimatske promene u postupku harmonizacije nacionalnog zakonodavstva sa zahtevima EU, prema tome je jedan od prioriteta za Republiku Srbiju na svom putu ka pristupanju EU. Treba, takođe, ukazati na vitalan interes Republike Srbije da se kao zemlja ugovornica Kjoto Protokola uključi u međunarodni pregovarački proces, započet 2005. godine na pitanju utvrđivanja novih kvantifikacija obaveza, smanjenja nacionalnih antropogenih emisija gasova sa efektom staklene bašte za period 2013-2017. godina, tzv. Postkjoto period. Sa ekonomske tačke gledišta značaj potvrđivanja Kjoto Protokola ogleda se, pre svega, u mogućnosti Republike Srbije da u svojstvu Ne-Aneks 1 države ugovornice ostvari svoja prava na finansijsku podršku fondova uspostavljenih u okviru Kjoto Protokola, kao i prava da učestvuju u realizaciji fleksibilnih mehanizama Kjoto Protokola, a posebno da postane zemlja domaćin projekta Mehanizma čistog razvoja. Predloženo je donošenje zakona po hitnom postupku, s obzirom da bi nedonošenje zakona moglo da prouzrokuje štetne posledice u pogledu ostvarenja strateških interesa Republike Srbije, kao i po rad državnih organa i organizacija, koje su u momentu pokretanja procesa ratifikacije Kjoto Protokola 2005. godine pokrenuli tzv. Beogradsku inicijativu za jačanje subregionalne saradnje u regionu jugoistočne Evrope u oblasti klimatskih promena, sa predlogom za uspostavljanje subregionalnog klimatskog centra u Beogradu u sastavu Hidrometeorološkog zavoda Republike Srbije. Ova inicijativa uvršćava i prioritete Šeste ministarske konferencije - Životna sredina za Evropu, Ekonomske komisije UN za Evropu, koja se održava u Beogradu od 10. do 13. oktobra 2007. godine. S obzirom da su sve ostale države iz regiona jugoistočne Evrope već ratifikovale Kjoto Protokol, donošenjem zakona o potvrđivanju Kjoto Protokola po hitnom postupku obezbeđuju se politički uslovi da Republika Srbija, kao ugovornica Okvirne konvencije UN o promeni klime i Kjoto Protokola uz ovu konvenciju, dobije punu podršku Ministarske konferencije za Beogradsku inicijativu u vezi sa jačanjem regionalne saradnje u oblasti klimatskih promena, koja je od izuzetnog kako političkog tako i ekonomskog značaja za našu zemlju. Poštovane narodne poslanice i poslanici, naša obaveza je da planetu ostavimo našoj deci čistiju i lepšu nego što smo je dobili od naših roditelja. Volite Srbiju i ne zagađujte životnu sredinu. Zahvaljujem se na vašoj pažnji.
Inženjer Mrkonjić je propustio da kaže da je ovlašćeni predstavnik DSS-NS Milica Vojić-Marković. Povredu Poslovnika reklamira narodni poslanik Zoran Krasić. Posle njega reč ima ovlašćeni predstavnik SRS Saša Valjarević. Izvolite, gospodine Krasiću.
Ne znam šta se dešava sa potpredsednicima od jutros, odavno sam reklamirao povredu Poslovnika. Pozivam se na član 27. i na one odredbe našeg Poslovnika koje govore o obaveznoj javnosti rada Narodne skupštine. Javnost rada Narodne skupštine nije samo to što niko ne zabranjuje u Narodnoj skupštini novinarima da uđu, da prate i da uzimaju materijale, već najvažniji segment javnosti rada Narodne skupštine jesu direktni TV prenosi. Kada neko ko greškom vodi RTS, čuveni julovski ministar Tijanić, pošalje pismo Narodnoj skupštini i kaže, zbog nekih komercijalnih obaveza mi nismo u stanju da direktno prenosimo sednicu Narodne skupštine, onda tog momenta treba da razrešite tog direktora RTS. Jer on na tako jasan način i vama i svima nama kaže, prioritet su moje ugovorne obaveze koje, u krajnjem efektu, imaju za cilj da se obezbede neke pare za RTS, verovatno i za njegovo veliko ovlašćenje da može da deli, da ugovara sa produkcijskim kućama svadbe itd. On kaže, mene uopšte ne interesuje demokratija, mene uopšte ne interesuje zakonodavni rad u Republici Srbiji, mene interesuju pare, a finansira se od svih građana Republike Srbije. Kada bih sa ovog mesta pozvao sve građane Republike Srbije, kao nekada neki što su to radili, pa rekao nemojte da plaćate TV pretplatu, kršio bih zakon. To neću da radim, neću da kršim zakon, ali želim da skrenem pažnju da su predsednik Narodne skupštine i svi oni koji prihvataju tu Tijanićevu torturu, praktično, pokazali da je Tijanić predsednik Narodne skupštine. On veći značaj daje nekom svom ugovoru nego državi, nego Narodnoj skupštini, nego bilo čemu drugom. Kažite gospodinu Tijaniću, preko vašeg Zakonodavnog odbora ili Sekretarijata za zakonodavstvo, da sve obaveze i akti koji potiču od državne vlasti predstavljaju višu silu sa gledišta ugovornih obaveza. Ali, ne, ni to ne interesuje Tijanića. On je zaključio ugovor, hoće pare, pare su njemu životni motiv, a ne ispunjavanje nekih obaveza. S obzirom da on uporno demonstrira to svoje samovlašće, praktično, on nas priprema za onaj udarac kada će sve sednice Narodne skupštine biti u odloženim TV dvominutnim izveštajima u Dnevniku. Ako predsednik Narodne skupštine nije sposoban da smiri Tijanića, onda neka podnese ostavku. Šta se onda dešava? Dešava se što neko prevari građane i kaže da postoji neka ugovorna obaveza, a zna se da opozicija neće biti u sali, a onda Albijanić pročita imena odsutnih poslanika i kaže: "Uspešno smo završili raspravu u načelu, možemo da pređemo na sledeću tačku dnevnog reda". Onda zaključujem da ste, u stvari, vi nagovorili Tijanića da se ovako ponaša. Ako niste bili sposobni da obezbedite parlamentarni kanal, onda sprovedite zakonsku obavezu da uvek na nekom od tih kanala bude u direktnom prenosu sednica Narodne skupštine. Dok tog parlamentarnog kanala nema, onda smirite Tijanića, jer ukoliko se još jedanput desi takva situacija, vi ste krivi, vi ste ga nagovorili da se tako ponaša, vi mu dajete za pravo i vi smatrate da su njegovi razlozi, koje on navodi u onim pismima, opravdani razlozi.
Reč ima ovlašćeni predstavnik SRS, gospodin Saša Valjarević. Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika javlja za reč? Posle gospodina Valjarevića, ovlašćeni predstavnik DS Nada Kolundžija, pa ovlašćeni predstavnik SPS, pa DSS-NS. Izvolite, gospodine Valjareviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, pažljivo sam slušao izlaganje gospodina ministra. Kada je na početku svog izlaganja naveo da je potpisnik Kjoto protokola 171 država, nije pomenuo da su među njima i 30 industrijskih giganata. Međutim, šta je ispustio? Jednu od važnih činjenica, a to je da SAD nisu potpisnici toga. Kasnije ću u mom izlaganju obrazložiti zašto one nisu potpisnici Kjoto protokola. Kjoto protokol je potpisan 16. februara 2005. godine. Protokolom je predviđeno da se do 2012. godine za 5,2 posto smanji misija ugljen-dioksida i ostalih opasnih gasova u zemljinoj atmosferi. Pod opasnim gasovima se podrazumevaju najpre ugljendioksid i ostali gasovi iz industrije, saobraćaja, termoelektrana, intenzivne poljoprivrede, koji, tvrde mnogi naučnici, zadržavaju sunčevu toplotu u atmosferi i time stvaraju tzv. efekat staklene bašte i dovode do globalnog zagrevanja planete. Rast ugljen-dioksida u atmosferi glavni je krivac za efekat staklene bašte i globalno zagrevanje Zemlje, što dovodi do uragana, suša, poplava i toplotnih udara, u kojima je tokom poslednjih nekoliko godina život izgubilo na milion ljudi. S obzirom na to da se većina ugljen-dioksida u atmosferi ispušta sagorevanjem fosilnih goriva (nafte i uglja), pitanje pronalaska alternativnih vidova energije izbilo je u prvi plan, tako da se sada radi na njihovom pronalaženju, kao što je biogorivo i biodizel, s obzirom da imaju mnogo manji procenat supora i ostalih štetnih materija koje izlaze u atmosferu. Trenutno od nafte zavisi 90 posto celokupnog transporta i proizvodnje hrane, lekova i hemikalija na Zemlji. Procene su da će nam 2030. godine biti potrebno 60 posto više energije, a zalihe nafte ima za još oko četiri decenije. Istovremeno, prema podacima UN, u narednih 30 godina proizvodnja hrane mora da se poveća za 60 posto na globalnom nivou da bi se pratio rast. Međutim, to neće biti moguće, jer efekat staklene bašte i globalno zagrevanje značajno će smanjiti površinu poljoprivredno obradivog zemljišta. Ukoliko se nastavi trend globalnog zagrevanja, prosečna temperatura na zemlji će do 2100. porasti za čak 5,8 stepeni. Primera radi, od 1900. do 1990. godine ta temperatura je porasla za svega 0,6 stepeni. Po nekim procenama, 2005. godina je bila najtoplija godina u svetskoj istoriji. Koliko je situacija ozbiljna, odnosno koliko čovek razvojem industrije tome doprinosi, svedoči podatak da su do sada najtoplije godine u istoriji: 1998, 2002, 2003, 2004. i 2005. Pravu cenu efekata staklene bašte nemoguće je izračunati i ona se meri hiljadama milijardi dolara. Od zagađenosti vazduha i vode i posledica kiselih kiša umiru milioni ljudi. Prirodni ekosistem Zemlje ne može da nadoknadi pričinjenu štetu. Esencijalno rešenje za začarani krug između globalnog zagrevanja, emisije štetnih gasova i rasta potrošnje energije, predstavlja okretanje ka jeftinijoj i obnovljivoj energiji iz prirodnih izvora, a to je od Sunca, mora i vetra. Što pre to dopre do svesti šefova kompanija i država, planeta će izbeći krizu u kojoj će stradati milioni nedužnih ljudi. Treba, ipak, naglasiti i to da je Evropska komisija procenila da će smanjivanjem emisije gasova staklenika u proseku za 1,5 procenata na godišnjem nivou dovesti da se posle 2012. godine smanji privredni rastza samo 0,5, eventualno do 1,5 procenata. Postavlja se pitanje koliko su onda opravdana obrazloženja SAD da ne prihvataju Kjoto protokol, što znači slabljenje njihove ekonomije. To je upravo ono što sam zamerio u govoru ministra, zbog toga što nije naveo da SAD, koja najviše zagovara globalizaciju, nije pristala da potpiše sporazum, zajedno sa Australijom. Ova vojno i ekonomski najmoćnija zemlja sveta odgovorna je za trećinu gasova štetnih po životnu okolinu. Svoj stav da ne potpišu sporazum branili su činjenicom da mnoge zemlje potpisnice nemaju ni znanja ni resursa da bi potpisale i sprovele u delo, tako da je sve manje-više besmisleno, jer je nešto sasvim drugo po sredi, a to je profit. Njima je profit važniji od budućnosti planete Zemlje. Još jedan od razloga je to što SAD i dalje imaju veoma prljavu tehnologiju. I njihova najnovija istraživanja procenjuju da više od 80 posto dioksina nastalog u SAD potiče od spaljivanja komunalnog i medicinskog otpada. Tone žive, olova i drugih teških metala emituju se u vazduh. Savremeni kontrolori zagađenja na ovim toksičnim fabrikama samo premeštaju otrov iz vazduha u pepeo, a njihove procene su da se iz tri tone otpada proizvodi jedna tona pepela. Spaljivanje je u stvari prava podvala, ono čak i ne eliminiše potrebu za deponijama. Deponije pepela nazvane ''monofilis'' mnogo su veća opasnost od običnih deponija, jer su prepune koncentrovanih ekstremno opasnih materija, kao što su deksini i teški metali. Ove deponije su leglo otrova i takve moraju da se zauvek kontrolišu. Evo jedan primer iz Evrope, na primer najsavremeniji insinerator u Amsterdamu, koji je projektovan na dve hiljade tona dnevno košta oko 600 miliona dolara, od čega je 300 miliona namenjeno kontroli zagađenja. Američka agencija za životnu sredinu proglasila je spaljivanje medicinskog i komunalnog otpada primarnim izvorom dioksina i najvećim izvorom žive i drugih toksičnih supstanci. Zašto sve ovo napominjem? Prošle godine je SRS, odnosno odbornici u Šapcu i građani opštine Šabac su se pobunili protiv izgradnje jednog insineratora koji je trebalo da bude izgrađen u Šapcu. Znači, pokušava se da u našoj državi, s obzirom da znaju da smo ekonomski slabi i da nismo u mogućnosti da sami rešimo problem i komunalnog, i medicinskog i ostalog otpada, da nam svoje prljave tehnologije ovde prodaju, i to dajući nam određene kredite, gde će nas posle, em što će nas ekonomski zadužiti da nećemo moći da vratimo te kredite, a drugo svoju prljavu tehnologiju preseliće kod nas. Slično radi i Japan, koji je jedan od inicijatora potpisivanja Kjoto protokola; 9 svojih insineratora, znači velikih spalionica, izmestio je na Tajland i u Indoneziju, zato što one nisu potpisnice i zato što su ekonomski slabe, dajući im kredite, odnosno čak i veoma povoljne uslove da kupe tu prljavu tehnologiju da bi se oslobodio te prljave tehnologije. Međutim, to uopšte nije tačno, zato što dioksin, odnosno i sav onaj sadržaj koji izađe kroz te insineratore, on se raznim vrstama vetrova prenosi na velika prostranstva, čak može da dođe i do Evrope. SAD koje do danas ne samo što nisu potpisale ovaj međunarodni dokument, nego su i poslednjih 10 godina povećale emisiju gasova. Zato oni i neće da potpišu, zato što bi trebalo da najviše od svih zemalja na svetu ulože u izmeštanje, odnosno da prerade sve njihove postojeće industrijske kapacitete. Evo primer, krajem 99. godine emisija gasova koje su stvarale efekat staklene bašte u SAD povećane su za 12%, a procenjeno je da će se do 2008. povećati još za 10%. Povećanje emisije ovih gasova važi i za druge razvijene zemlje, posebno za Japan i Kanadu. Međutim, Japan je potpisnik i zato on pokušava sa izmeštanjem svoje prljave tehnologije u slabo razvijene države ili države koje nisu potpisnice Protokola, koje nisu u obavezi da rade smanjivanje emisije gasova. Sada nešto o slabosti koje sam uočio u ovom Kjoto protokolu, a to je činjenica što je preuzimanje mera za smanjenje emisije tih gasova je vrlo skupo. Međutim, s druge strane, troškovi i saniranje posledica ekoloških katastrofa, koje su rezultat globalnog zagrevanja, mnogo su veći. Naša zemlja, koja bi trebala da bude potpisnik ovog Kjoto protokola, vi ste u ovom Predlogu zakona naveli da mi nemamo nikakvu obavezu da smanjimo emisiju gasova. Međutim, ne znam gospodine ministre da li ste uspeli za ovo vreme, za ova četiri meseca koliko ste na mestu ministra za ekologiju i zaštitu životne sredine, da obiđete sve gradove u kojima su izgrađene termoelektrane, s obzirom da znamo da u Srbiji kompletna elektroprivreda ima najviše termoelektrana. Što se tiče grada Kostolca, odnosno opštine Požarevac iz koje ja dolazim... (Predsedavajući: Gospodine Valjareviću, izvinite, da li koristite i drugih 10 minuta?) Da. S obzirom da dolazim iz opštine Požarevac, koju sačinjavaju dva grada Požarevac i Kostolac, 24 seoska naselja, jedan od najugroženijih gradova u Srbiji što se tiče emisije gasova je grad Kostolac. Zašto ovo pričam? Zato što je prošle godine pokrenuta inicijativa da se ugrade određeni filteri na elektranama da bi se smanjila emisija gasova. Međutim, s obzirom da znamo u kakvoj situacije je naša država, da smo veoma ekonomski slabi, mi smo jedino uspeli da to ugradimo na jednu od elektrana, pošto energetski sistem Kostolca poseduje tri elektrane - Kostolac A, B i Termoelektranu Drmno. Što se tiče Elektrane A, tamo je samo u jednoj elektrani od 220 megavata ugrađen elektrofilter. U ostale dve elektrane, koje su mnogo jače snage, koje proizvode jednu trećinu električne energije u Srbiji, a tu je i Termoelektrana Drmno, nisu ugrađeni ti elektrofilteri. Međutim, ti elektrofilteri ne doprinose da se kompletna emisija gasova pročisti, već samo smanjenje pepela u atmosferi, a ostali gasovi, sumpordioksid, ugljendioksid i ostalo, ne pročišćavaju se ovim elektrofilterima. Znam da se sada radi na nivou elektroprivrede i verovatno u dogovoru sa Ministarstvom radi se i novi zakon, a i spremaju se određena sredstva da se nešto po tom pitanju pokrene. Radeći u elektroprivredi preko 17 godina, znam da ta inicijativa traje već dugi niz godina i da nismo uspeli da je realizujemo. A ako budemo po ovom Kjoto protokolu prihvatili sve ove uslove, postoji još jedan problem: ako ne budemo uspeli sami da to realizujemo, što i ne možemo s obzirom da nismo mogli elektrofiltere da ugradimo, a kamoli ove mnogo savremenije sisteme, koji su sada tek u primeni u visoko razvijenim industrijskim zemljama, ako bi uzeli karbon kredite, to niste napomenuli gospodine ministre, mi bi onda bili u obavezi da u određenom roku sprovedemo sve ono što je predviđeno Kjoto protokolom. Ako sve to ne bi sproveli, onda bi došli u situaciju da država mora nadoknaditi, to je znači zvaničan podatak, manjak karbon kredita uvećan za 30% u sledećem periodu obaveza i bili bismo suspendovani po podobnosti za trgovinu emisionim kreditima. To je upravo ono o čemu ste vi pričali. S obzirom da znamo da je od 1990. godine pa sve do danas, do 2007, kompletno i EU i SAD, svi su iznurivali ovu zemlju, uništili su njenu privredu, tako da mi jedino po tome smo smanjili emisiju štetnih gasova, jer nam privreda nije funkcionisala. Prvo su nam bile 10 godina sankcije, onda nam je bilo bombardovanje, pa posle toga od 2000. do danas ništa nismo uspeli da poboljšamo što se tiče povećanja industrijske proizvodnje i pokretanja privrede. Znači, mi ćemo doći u tu situaciju da eventualno moramo da, pošto prihvatimo Kjoto protokol, uzmemo određena sredstva iz tih fondova koja obezbeđuje Kjoto protokoli onda upadamo u dužničko ropstvo, gde ćemo morati da ispunimo obaveze, a nećemo moći da ih sve ispunimo i onda ćemo biti u obavezi da 30% više vratimo nego što budemo dobili od tih fondova koji su namenjeni iz Kjoto protokola. Na kraju se ipak može zaključiti da je primena ovog protokola neophodna i pravno obavezujuća, izvršavanje međunarodnih obaveza i dalje ostaje sveopšti problem, posebno kada on podrazumeva velike ekonomske troškove za države potpisnice, to se misli i na nas. Jedno od rešenja tog problema je snažan politički pritisak, koji se upravo vrši, verovatno iz EU, jer znam da sve ove zakone koje nam sada predlažete vi ih slepo prihvatate, samo da bi ispunili sve uslove da bi mogli da uđemo u EU. Mislim da ipak treba sagledati situaciju kakva je u našoj državi, kakva je situacija u Srbiji, i ekonomska, i uopšte u kakvom su stanju svi ti naši industrijski resursi, tako da ne prihvatamo sve zdravo za gotovo, ipak treba ovde ove nedostatke na koje sam vam ukazao, odnosno na neke manjkavosti koje ima ovaj Kjoto protokol, dobro razmisliti o njima, pa onda pristupiti potpisivanju Kjoto protokola i ratifikovati ga u Skupštini Srbije. Hvala.
Povredu Poslovnika reklamira narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Obradoviću, za vas član 136. i član 161. Zamolio bih da predstavnik Vlade sasluša o čemu se radi, jer ovo nije povreda Poslovnika dostojanstvo i te stvari, nego zalazi u pitanje same suštine akta o kome mi danas raspravljamo. Meni uopšte nije jasno kako je neko zaključio da su ispunjeni uslovi da se ovaj zakon nađe na dnevnom redu. Pogledajte, molim vas, zaglavlje ovog Predloga zakona, on je 13. jula dostavljen Narodnoj skupštini i u obrazloženju se nalaze razlozi za hitan postupak. Ako je to toliko bilo hitno verovatno juli, avgust su bili meseci kada je ovaj zakon morao da se usvoji, jer hitan znači odmah, u nekom kratkom roku. Hitan ne znači kroz tri godine i svrha odredbe našeg Poslovnika o hitnom postupku nije samo formalne prirode, da neko stavi nešto kao navodno razlog, pa još citira ono što je navedeno u članu 161, nego da dokaže da to postoji kao razlog. Znači, ako uzmemo taj vremenski opseg, sam predlagač je dokazao da hitnost ne postoji. Postoji jedan drugi mentalni razlog. Ako je ovo potpisano 97. godine i tada već postalo podobno za usvajanje, čudi me zašto je tek sada došlo, zašto nije došlo nekog ranijeg datuma, možda 98, 99, 2000, 26. januara 2001. godine, dan kada je Srbija osvetljena demokratskom vladom, nije došo tada. Sada ću da vam kažem šta je razlog i zbog čega vi prihvatate da budete predmet manipulacije kada je u pitanju ova tačka dnevnog reda. Razlog se nalazi u tome što je neko rešio da se slika i to će da se slika između 10. i 12. oktobra ove godine. Čitam vaše šta ste napisali, ništa ne izmišljam. Kaže - ova inicijativa je uvršćena u prioritete Šeste ministarske konferencije ''Životna sredina za Evropu'', Ekonomske komisije Ujedinjenih nacija za Evropu, koja će se održati u Beogradu od 10. do 12. oktobra 2007. godine, i neko je zaključio da ne bi bilo dobro da mi budemo lideri, promoteri borbe za zaštitu životne sredine, a da neko kaže - vi niste ratifikovali Kjoto sporazum. Zato ide ova brza procedura da bi se neko slikao. Koja je politička korist?
Vreme, gospodine Krasiću.
Posle ću još jednom da se javim.
Nada Kolundžija, ovlašćeni predstavnik Demokratske stranke.
Poštovane dame i gospodo poslanici, gospodine predsedavajući, uvaženi gospodine ministre, što se DS tiče nema razloga uveravati nas za potrebu da se zakon o ratifikaciji Kjoto sporazuma usvoji. Dakle, ono što je možda naša jedina primedba ,koja se svakako ne odnosi na vas, i u tom smislu to je pohvala vama, jeste činjenica da to nije urađeno ranije. Sa stanovišta DS pitanje ratifikacije ovog zakona jeste pitanje, s jedne strane, interesa Srbije, dakle da li se na ovaj način čuvaju interesi Srbije, a, s druge strane, jeste pitanje odgovornosti za nešto što nije lokalno tema i za nešto što nije tema ovog trenutka, već je pitanje odgovornosti ove generacije za nasleđe koje ostavlja sledećim generacijama, i sa tog stanovišta mislim da Srbija ima interes da, bez obzira na činjenicu da nije članica Aneksa 1, čini napore da i sama smanjuje zagađenje. Dakle, Okvirna konvencija Ujedinjenih nacija, koja je 92. godine usvojena i kojoj je Republika Srbija pristupila 97. godine, zapravo je osnova koja se odnosi i na Republiku Srbiju. Utvrđivanjem principa jednakosti i zajedničke odgovornosti vezane za očuvanje životne sredine, za očuvanje planete i sprečavanje fenomena zagrevanja planete, ono što je važno takođe jesu diferencirane po kriterijumu ekonomskog razvoja, dakle utvrđene su posebne obaveze razvijenih zemalja, koje su naravno odgovorne ne samo činjenicom da su razvijenije, već činjenicom i da su veći zagađivači, ne samo u odnosu na obaveze smanjenja, već i u odnosu na nerazvijene zemlje, što je za Srbiju takođe važno. Dakle, one imaju obavezu da pomažu razvijenim zemljama da u svom tehnološkom razvoju, poštujući principe Kjoto sporazuma, ulažu u zemlje u razvoju tzv. čiste tehnologije. Smatram da je to ključni razlog što se države Srbije tiče i da je to najefikasnija odbrana Srbije od mogućih pokušaja uvoza prljavih tehnologija. Ono što je ključ jeste da 38 visokorazvijenih zemalja ima obavezu prema nerazvijenim zemljama, među koje spada i Srbija, da pomažu tehnološki razvoj, vodeći računa o tome da to nisu prljave tehnologije. Finansijska podrška zemljama u razvoju u okviru Mehanizma čistog razvoja treba da pomogne ovim zemljama, među kojima je i Srbija, u dostizanju nivoa ekonomskih, socijalnih i ekoloških ciljeva, ciljeva održivog razvoja, kao što su poboljšanje kvaliteta vazduha, vode, unapređenje načina korišćenja zemljišta, podsticaj pozitivnih socijalnih efekata u pogledu razvoja ruralnih oblasti, što je za Srbiju takođe jedna od ključnih tačaka, veće zaposlenosti, iskorenjivanja siromaštva i smanjenja zavisnosti od uvoza fosilnih goriva i mnogih drugih slučajeva. Dakle, ono što je vrlo konkretno, ono što građani Srbije imaju potrebu da vrlo konkretno saznaju jeste da ratifikacijom Kjoto protokola stvara se mogućnost Republici Srbiji da, u okviru svojih mogućnosti, s jedne strane bude učesnik jednog opšteg napora civilizacije da se smanji emisija gasova, ali istovremeno da ima vrlo konkretne koristi koje se tiču vrlo konkretnih sredina i života ljudi. Implementacijom Kjoto protokola pomoći će se u rešavanju problema o kojima smo ovde vrlo često govorili, a to je smanjenje zagađenja vazduha u industrijskim oblastima, kao što je Pančevo, Beograd, Bor, Obrenovac, Novi Sad, Vranje, Kikinda, Kragujevac, Čačak; smanjenje zagađenja vazduha uzrokovanog grejnim instalacijama u urbanim sredinama, dakle, Beograd je jedna od tih sredina; smanjenje zagađenja vazduha koje potiče od saobraćaja u velikim urbanim sredinama. Pored svih ovih navedenih razloga za ratifikaciju Kjoto protokola treba istaći i važnost globalnog i lokalnog delovanja u sprečavanju promena klime. Srbija, odnosno građani Srbije već žive posledice globalnog zagrejavanja i mi već osećamo klimatske promene koje za posledicu imaju ugrožavanje, ne samo ekonomsko, građana Srbije, već ugrožavanje njihovih života i opstajanja na određenim prostorima, pa imamo klizišta, imamo kiše koje su neuobičajene itd. U tom smislu Srbija ima vrlo jasan, nesporan interes da pristupi Kjoto sporazumu i time pokazuje istovremeno odgovornost kao deo zajednice ljudske koja živi na ovoj planeti i čiji zadatak nije da obezbedi samo bolji život za generaciju koja sada živi, već da obezbedi i omogući da generacije koje dolaze imaju bar toliko kvalitetan život.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, povreda Poslovnika, pa onda Miletić Mihajlović, ovlašćeni predstavnik SPS-a.
Gospodine Obradoviću, isti član. Pošto smo dokazali da neko iz Vlade treba da se slika u oktobru i da bi imao dobru facu prilikom slikanja, da ne bi trpeo neku neprijatnost, ako ga neko prozove, pa kako vi borci za ekologiju, a niste ovo ratifikovali, zato je neko osmislio da potegne celu Narodnu skupštinu i da sada pričamo o nekim stvarima koje stvarno ne stoje. Moram da skrenem pažnju, u tom vašem aktu, u Aneksu B, gde postoje dodatne obaveze, nezavisno od ovih čistog razvoja, koja je generalna, opšta, kao razvijene države koje posebno treba da budu obuhvaćene, navedene su Bugarska, Hrvatska, zatim Novi Zeland, Portugalija. Samo da vas podsetim, Portugalija koristi sredstva budžeta EU kao najnerazvijenija država EU. Uvek u EU postoji velika svađa oko pristupa tim sredstvima. Vrlo su čudni kriterijumi koje je odredio koju zemlju razvijenom ili ne. Ovo ne prigovaram zato što nas nema na tom spisku, da se razumemo, nego ukazujem samo na izuzetno prisutan politički momenat i u ovoj oblasti, koja bi morala da deluje da je i suviše stručna. Ona, nažalost, nije stručna. Mislim da za kvalitetnu raspravu treba da nam gospodin predstavnik Vlade po ovoj tački dnevnog reda objasni nešto što, verovatno je to Vlada napisala, valjda Vlada stoji iza svog teksta, proizilazi, dragi građani, da kada se u ovoj skupštini ratifikuje ovaj protokol, šta to znači, kaže - implementacija Kjoto protokola može pomoći u rešavanju brojnih problema kao što su, da ne bih citirao ono što je gospođa Nada Kolundžija rekla. Znači, vi u Pančevu treba da znate kada se za koji dan usvoji ovaj protokol, vi više nećete imati potrebe da zatvarate prozore. Vi u Požarevcu, svuda, na svakom mestu u Srbiji, imaćete ekološki zdravu sredinu. Zašto? Ratifikovali smo Kjoto protokol. To je poruka ove strane. Moja poruka ovoj strani jeste - a što ne primenjujete naše propise? Kažite koji propis domaći predstavlja smetnju, pa ne možete da rešite problem Pančeva. Odmah predložite promenu tog propisa, SRS vas podržava. Za pare se obratite Mlađanu Dinkiću i gledajte ako možete da koristite čarape, proizvodnja "Ključ" Sarajevo, one su pouzdanije. Znači, hitan postupak, da se hitno potpiše, kako vi u Pančevu ne biste više sedeli zatvoreni u kućama, to vam garantuje Vlada Vojislava Koštunice. To možete da tražite od njih, jer oni su to napisali ovde. Objasnite nam zašto se ne primenjuju naši propisi koji ovo regulišu.
Reč ima ovlašćeni predstavnik SPS-a Miletić Mihajlović, a posle njega ovlašćeni predstavnik DSS-NS Milica Vojić-Marković.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, poštovani narodni poslanici, svakako da je tema koju danas imamo na dnevnom redu veoma značajna, jer je reč zapravo o jednom velikom, svetskom problemu, koji je po svom obimu i svojim posledicama zapravo veliki ekološki problem, a to je globalno zagrevanje i razaranje ozonskog omotača koji ima vrlo teške posledice po ono što je život na zemlji. Savremena civilizacija, očigledno, u celini uzev manjka u ekološkoj svesti o onome što je značenje i očuvanje životne sredine, u kojoj se odvija život kao jedan od najvećih fenomena u onome što nazivamo univerzum. Elementarno je da se u svakom uređenom društvu poštuju određene norme i pravila, a isto tako elementarno je i neizostavno je da se poštuju zakoni prirode, čiji je ljudska vrsta deo. Ma koliko nauka napredovala, a ona će sve više napredovati, čovek ničim, pa ni njome, neće moći da nadjača prirodu, da bude iznad nje. On samo može, poštujući njene zakone i uz njenu saglasnost, da iskoristi njene ograničene mogućnosti. Posle svega čini se da je dosadašnji postignuti civilizacijski nivo u obrnutoj srazmeri sa uvažavanjem i odnosom prema prirodi, što vodi neslavnom epilogu - uništenju za ljudske pojmove i iskustvo najlepše oaze u univerzumu. U obrazloženju Predloga zakona o potvrđivanju Kjoto protokola uz Okvirnu konvenciju UN o promeni klime date su činjenice u prilog njenog usvajanja, sa kojima se SPS u principu saglašava. Zapravo, u programu SPS-a i te kako se zalažemo za zdravu životnu sredinu, što između ostalog podrazumeva i podsticanje čistih tehnologija i takozvanog mehanizma čistog razvoja koji je ovde dat u Kjoto protokolu, što podrazumeva naravno i korišćenje obnovljivih izvora energije, što treba da bude orijentacija i budućnost, kao i poboljšanje principa energetske efikasnosti. Svakako da je značajno, i to za našu zemlju, da ovim stičemo pravo na finansijsku podršku kao zemlja u razvoju, kojim će se ostvariti mnogi ekonomski, socijalni, ekološki i drugi ciljevi održivog razvoja o kome smo ovde mi čuli od gospodina ministra i drugih predstavnika stranka. Takođe, jasno je da ratifikacijom Kjoto Protokola se našoj zemlji daje mogućnost da, u okviru svojih mogućnosti, doprinese globalnom smanjenju emisije gasova sa efektom staklene bašte, a implementacijom ovog protokola sigurno će pomoći u smanjenju zagađenja vazduha u mnogim industrijskim zonama u mnogim gradovima i sredinama Srbije. Naravno, ovo ne znači da ne treba dobro razmisliti o onome o čemu se ovde čulo malopre od prethodnog diskutanta, gospodina Krasića, da mi zakone koje danas imamo u Srbiji, a koji regulišu ovu materiju ne primenjujemo; ili ako oni nisu precizni ili dovoljni, zašto nismo činili na usvajanju ili dopuni takvih zakona. Smatram da usvajanjem Kjoto protokola u celini uzev ima neku svoju deklarativnu funkciju, a da ćemo zapravo, uzimajući u obzir da mi nemamo neke obaveze prema ovome čemu ćemo pristupiti, i dalje ostati u istoj praksi, sa istim problemima što se tiče očuvanja životne sredine u Srbiji, sa mnogim problemima s kojima su suočeni građani i Pančeva, i Šapca i drugih gradova. Sa političke tačke gledišta ova ratifikacija značajna je u smislu međunarodne afirmacije. Mi se sa tim slažemo. Jer, time pokazujemo jedan kapacitet da možemo imati ravnopravne i one prave partnerske odnose sa međunarodnom zajednicom. Takođe, stajemo u red zemalja koje poštuju prave vrednosti i standarde, a što je pretpostavka budućim integracijama o kojima ovde često govorimo. Međutim, u obrazloženju ovog zakona nigde ni reči nema o problemu opstruiranja i protivljenja primeni Kjoto protokola i Okvirne konvencije Ujedinjenih nacija o promeni klime od strane nekih supersila. Ovo je veoma značajno pitanje kojim se treba baviti, jer u protivnom, kao nemi i nemoćni posmatrači, bićemo svedoci totalnog sunovrata ljudskog uma i propasti civilizacije. Reč je o jednoj politici koja jedno govori, a drugo radi i koju, nažalost, mi kao država u ovom trenutku vrlo često i sledimo. Reč je o politici Sjedinjenih Američkih Država prema pitanju globalnog zagrevanja. Novembra 2001. godine održani su pregovori Svetske trgovinske organizacije u Kataru. Uzgred budi rečeno, tamo je predsedavajući govorio, odnosno domaćin, da 80% stanovništva koristi 15% svetskih resursa, a da 20% stanovništva koristi 85% istih, što ima veze sa ovom temom o kojoj danas pričamo. U isto vreme, u Marakešu su u toku bili pregovori o najsvežijim temama vezanim za klimatske promene. Opšte je poznato da je cilj Kjoto protokola, bio i jeste, da se ograniče emisije šest gasova koji proizvode efekat staklene bašte. Ishod razgovora u Marakešu nije ni izbliza ispunio zahteve Pokreta za zaštitu životne sredine, kao i Međunarodne komisije za klimatske promene, koja je još 1990. godine predlagala da se do 2012. godine za 60% smanje emisije izazvane efektom staklene bašte. Čak da se Kjoto protokol i u potpunosti ispuni, ispoštuje, doprineće samo za 5,2% smanjenju emisije, odlažući zagrevanje za svega 6 godina. Od 39 zemalja učesnica Kjoto protokola iz 1997. godine, bilo je prisutno 38 zemalja. Zemlja koja je izašla iz sporazuma je SAD. Uprkos činjenici da SAD samo sa 5% od ukupne svetske populacije, proizvode na svetskom tržištu jednu četvrtinu gasova koji uzrokuju efekat staklene bašte, znači 11 puta više nego Kina, 20 puta više nego Indija, 300 puta više nego Mozambik, uprkos tome, SAD tvrde da Kjoto protokol nije fer, pošto izuzima zemlje u razvoju i deluje protivno američkim ekonomskim interesima. Umesto da stane razme uz rame sa ostalim zemljama, kao što su tražile nakon napada 11. septembra 2001. godine prilikom rušenja kula bliznakinja, Amerika se upustila... (Predsedavajući: Gospodine Mihajloviću, koristite i drugih 10 minuta. Hvala.) Da... u dalju pojačanu eksploataciju fosilnih goriva, što će povećati emisije gasova koji izazivaju efekat staklene bašte za procenjenih 35%. Nacionalna energetska politika Džordža Buša pretpostavlja između 1300 i 1900 termoelektrana, zakonske olakšice za lokacije termoelektrana i rafinerija, otvaranje delova nacionalnog arktičkog rezervata prirode za eksploataciju gasa i nafte, smanjenje izvora obnovljenih goriva za 27%, smanjenje federalnih investicija za sprovođenje mera energetske efikasnosti. Znači, suprotno intencijama savremene civilizacije koja brine o ovom pitanju. Otvoreno se govori da Džordž Buš ovakvom politikom vraća svoje usluge koje su činile kompanije koje su podržale njegovu kampanju kada je bio izabran; znači, mnogim kompanijama koje se bave naftom, ugljem, gasom i opremom. Ove veze i usluge sigurno imaju veze sa povlačenjem Amerike iz Kjoto protokola, ali one predstavljaju i način života koji je nemoguće voditi bez posledica na ljude u ostalim delovima planete. Objašnjavajući razloge za napuštanje Kjoto protokola, Džordž Buš je rekao da je rastućoj populaciji, znači, Amerikancima, potrebno više energije za grejanje, više energije za rashlađivanje kuća i više goriva za vožnju automobilom. Gospodin Buš je imao nameru da ovu izjavu predstavi kao činjenicu za Ameriku, ali ona je pre svega buduća predstava o načinu života, što znači - da zagrejemo svoje kuće, pre nego što obučemo jedan sloj odeće, da rashladimo svoje kuće pre nego da otvorimo prozor, jer ako se otvori prozor, džaba, već je velika vrućina - jer su oni doprineli toj stvari, da još više goriva proizvedemo i to pre svega fosilnih. Jer, to mi da iskoristimo, pre nego drugi, pre nego da smanjimo potrošnju ili da se prevezemo na drugi način. Znači, postoji jedna zemlja koja ima moć da nametne svoje lokalno viđenje dobrog načina života na ostatak sveta i u tom moći zasenjuje sve zemlje, pa naravno i našu zemlju. Amerika, kako kažu neki teoretičari, nije samo usamljena supersila. Ona je postala definišuća sila celog sveta. Amerika definiše šta je to demokratija, šta je to pravda, šta je sloboda, šta su ljudska prava, šta je multikultura, koji su teroristi, koji su to fundamentalisti, šta je zlo. Amerika definiše i to kako treba voditi JU es stil u Smederevu i pri tome činiti zagađenja koja doprinose povećanim oboljenjima karcinoma i astme kod dece, ne mareći za očuvanje životne sredine, namećući svoj način života i onoga što je način ostvarivanja profita - bez ikakve pomisli da treba čuvati životnu sredinu, čiji smo sastavni deo ne samo mi, nego i oni. Reč je zaista o jednoj svesti gde nije samo u pitanjuda manjka ekološka svest, već manjka razum. Jer, danas je samo važno dobro živeti, ostvariti samo što veći profit, a šta će biti sutra - može i propast sveta. Takođe, Amerika definiše, na primer, da u ratnim sukobima može da se koristi municija sa osiromašenim uranijumom. To je učinjeno i prilikom agresije na SRJ, naročito na Kosovu, 1999. godine. Ta upotreba uranijuma u municiji u to vreme može da se svede u ravan onoga što su dve bombe bačene na Hirošimu, znači, sa takvim mutagenim dejstvom, teratogenim dejstvom i drugim vrstama. Naravno, to ide na druži rok, jer posledice radioaktivnosti se ne ispoljavaju trenutno već u budućnosti, kroz generacije i generacije ostavljaće ono što ne valja i to će se tek videti. Ostatak sveta, uključujući Evropu, jednostavno mora da se povinuje ovim definicijama i da prati američko vođstvo. Šta još može bolje da ilustruje ovu imperatorsku moć nego ono što se trenutno dešava, figurativno rečeno, da lokalni jezik Amerikanaca postane globalna gramatika. Pokušaj definisanja globalizma, kao višeslojnog i složenog procesa i koordinirane multilateralne akcije, u interesu svih nacija i građana sveta, daleko je zaista od stvarnosti. Sada znamo da je jednostrana odluka Amerike da se povuče iz Kjoto protokola o emisiji gasova koji izazivajuefekat staklene bašte mnogo značajnija za globalnu klimu nego svi multilateralni dogovori koji su učinjeni od strane drugih zemalja. Međutim, životna sredina ne mora biti nužno žrtva globalizacije, kao što je to sada slučaj. Ona može biti oruđe globalizacije na način da se lokalne ideje zaštite životne sredine globalizuju i tako pretvore u opšte ideje. Za to treba imati snage, treba imati argumenata, treba poštovati zakone i treba ići tim pravcem. Tako da ono što je lokalno pozitivno u Srbiji, može da bude globalno kao ideja i kao cilj celog sveta, primera radi, ono što je Zlatibor, ono što su Divčibare, ono što je Kopaonik, ono što je Petrovac na Mlavi sa svojom okolinom, ono što je Srbija u najvećem delu. Međutim, pitanje je da li možemo ostvariti jednu takvu zamisao sa odnosom prema prirodi, koja danas nije ispoštovana i nije uvažavana u meri kako ona zaslužuje i kako je potrebno zarad života danas u Srbiji i zarad budućih generacija. Postavlja se pitanje zašto mi ovde govorimo, pored onoga što jeste i sa čim se saglašavamo da je dobro u Kjoto protokolu itd, i zbog čega je potrebno da pristupimo Kjoto protokolu, zašto se bavimo pitanjem Amerike itd. Ima zaista mnogo razloga, od činjenice da se globalizacijom čini dobro samo malom broju, pre svega američkih građana, do činjenice da uskim gledanjem u svim stvarima na ovoj planeti vide samo sebe, na svom putu ostvarivanja apsolutne moći i dominacije, a koristeći mnoge svoje pomoćnike i sluge koje plaćaju. Zašto je potrebno da se čuje glas ostalih, zašto o tome pričamo? Potrebno je da se o ovome razgovara na ovakav način. U svim parlamentima, u svim zemljama treba da svoj glas podignu i svi intelektualci, naravno oni koji nisu potkupljeni, potrebno je da akademije nauka, svet nauka, kaže svoju misao i na takav način jednom snagom argumenta sa najvišeg mesta, i intelektualnog i formalnog, učini se pritisak na takve supersile, koje gledaju jednostrano i koje idu stranputicom i krivim putem. Prema tome, o tom pitanju bi trebalo svakako više razgovarati jer je to zapravo suština problema. Najmanji je problem da Republika Srbija potpiše Kjoto protokol uz ovu okvirnu konvenciju i time smo mi formalno ili na papiru zadovoljili određene zahteve, ispunili smo određene zahteve međunarodne zajednice, a da se zapravo i ovim Kjoto protokolom dalje manipuliše i stiče ono što je samo u interesu drugih zemalja, a na štetu Srbije. Zahvaljujem.
Hvala vama. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Gospodine Duliću, to su članovi 225. i 226, a u vezi sa članom 136. Poslovnika Narodne skupštine. Mi smo praktično od 5. oktobra bili izloženi jednom pritisku da nam se za sve nebuloze u politici kaže, pa to je real politika. Između te dve reči, odnosno posle te dve reči, može da se stavi znak jednakosti i da se kaže SAD. Merilo za vrednost, merilo za volju, merilo za snagu, merilo za sve - SAD, USA. S obzirom da ste iz DS, pretpostavljam ste neki demokrata, Pošto je ta stranka prepoznatljiva po tome što sledi taj način razmišljanja real politike, pa mi se prosto čini kada neko u Beloj kući kine, odmah ovde vodećeg demokratu toliko zaboli da dobije zapaljenje pluća. Da li ste se vi konstatovali u vezi ovog Kjoto protokola, pa da nas ne bombarduju? Je l' ovo vi gurate prst u oči Americi? Znate, cenim to što je neko rešio da između 10. i 12. oktobra se slika u Sava centru, tamo će biti ova konferencija, pa moramo ovo da donesemo. Ali, čiju vi to politiku sledite. Ako sledite interese građana Republike Srbije, onda primenite naše propise, ne treba nam nikakav Kjoto protokol. Znate nemojte mi da bistrimo belosvetsku politiku. Sad ćemo mi da upozoravamo Amerikance, ekologija je globalni problem. Oni zagade tamo, mi osetimo ovamo. Oni se tamo nešto međusobno posvađaju ili imaju seksi aferu sa Levinski, ovaj nas bombarduje. Mali smo mi. Sa gledišta ovih hemijskih formula i jedinjenja koji su ovde navedeni, sa gledišta ovoga što stoji u Aneksu 1 i 2, pa mi smo ozon, ljudi. To deluje malo čudno ljudima iz Pančeva i iz mesta gde je jako izraženo zagađenje vazduha ili vode, ali sa gledišta planete, pa mi smo ozon, ljudi, u svakom pogledu smo ozon. Oni koji su pisali ovaj Kjoto protokol nisu ga pisali zbog Srbije, pisali su zbog onih koji na bazi tih crnih i prljavih tehnologija obezbeđuju svoj razvoj i verovatno prave lepe... (Predsednik: Gospodine Krasiću, vreme.) Samo je pet sekundi prošlo, mislim da se poremetilo, učinilo vam se da je šest, prošlo je samo pet sekundi. Nisu oni to zbog nas pravili, nego zbog njih. Zašto? Da bi sprečili neke da ne bi ostvarili onaj koncept zlatne milijarde. Verovatno oni u tom loncu za topljenje u Americi sve rade prema svom tom projektu zlatne milijarde, a to znači jedna milijarda lepo živi, a ovi drugi sve moraju rade da bi ovi lepo živeli. Naravno, Amerika radi dobrog života svojih grđana, na prvom mestu vodi računa o dobrom životu svojih građana, u stanju je čak da izmisli i nove profesije, izmisli čak i nove proizvode, sve da uradi samo da oni lepo jedu kikiriki, gledaju TV, goje se, budu mirni, nema nemira, nema potresa, a šta će Amerika raditi u svetu, to njih uopšte ne interesuje, jer vesti traju otprilike 15 minuta, koliko je potrebno da je CNN jedanput ili dvaput reprizira.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milica Vojić-Marković, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DSS-a - Nova Srbija - dr Vojislav Koštunica.
Uvaženi predsedniče, dame i gospodo poslanici, uvaženi gospodine ministre, zahvaljujem mom kolegi Krasiću, koji je ovako šarmantno uneo malo smeha u ove dosta mračne teme i prognoze danas. Hoću da kažem jednu stvar koja je prosto činjenica. U nekoliko zadnjih godina mislim da nema građanina naše Srbije koji se nije zapitao šta se dešava sa klimom. Još nam je u sećanju žarko leto koje smo imali, gde su temperature išle i preko 40 stepeni, a u gradovima iznad svega toga, pa posle toga smo imali ogromnu sušu, požare. Ako se setimo proleća 2006. godine, tada smo imali velike poplave i obilne kiše. Ako preko medija pogledamo klimatsku sliku u svetu, ne vidimo neku veliku razliku, isto vreli talasi, enormne hladnoće, poplave, požari. Dakle, slika sveta u klimatskom pogledu nije nimalo ružičasta. Mislim da je prošao onaj trenutak kada treba da se suočimo sa sobom i pitamo šta svako od nas ponaosob i svi mi zajedno možemo da uradimo, a da situaciju popravimo ili je bar delimično dovedemo pod kontrolu. Zbog toga sam vrlo srećna što sam, kao poslanik u prethodnom mandatu, bila deo većine koja je izglasala set ekoloških zakona, prvih zakona takvih u našoj zemlji, koja je pripremila još nekoliko izuzetno važnih ugovora, među kojima je i ovaj Kjoto, i da se zahvalim sadašnjem ministru koji je pokazao da je moguće nastaviti jednim normalnim putem. Dakle, ono gde je neko stao, nastavi se, jer je u interesu Srbije i u interesu budućnosti naše dece i ove zemlje. Šta je to Kjoto Protokol i kako se uopšte došlo do tog dokumenta? Antropogeni uticaji na klimu je nešto što je zaista činjenica već mnogo godina unazad i ako pogledamo malo istorije videćemo da su se dešavali kataklizme i u nekim vremenima koja su bila daleko - daleko ispred nas. No, ovaj problem jeste vrlo važan i Ujedinjene nacije su se tokom 1988, 1989, 1991. godine bavile ovim fenomenom i donele su četiri rezolucije Generalne skupštine Ujedinjenih nacija, a 1992. godine u Brazilu je usvojena Okvirna konvencija Ujedinjenih nacija o promeni klime. Ova konvencija je trebalo da obezbedi stabilizaciju atmosferskih koncentracija gasova sa efektom staklene bašte na onom nivou na kome on ne bi bio štetan za promene klime, zapravo ne bi dovodio do ubrzanog zagrevanja atmosfere, što bi sve zajedno moglo da doprinese da imamo jedan pozitivan bilans u vodosnabdevanju, u formiranju biodiverziteta, u proizvodnji hrane, energije i slično. Ova konvencija definiše principe na kojima su zasnovane aktivnosti globalnog nivoa u oblasti klimatskih promena. Postoje posebne obaveze koje ona definiše i koje se odnose na smanjenje emisija gasova sa efektom staklene bašte za visoko razvijene industrijske zemlje i posebno za zemlje u razvoju, kakva je Srbija. Visoko razvijene zemlje obuhvaćene su tzv. Aneksom1. ove konvencije i onetreba da pruže materijalnu pomoć i pomoć u ekonomskom razvoju, ekološkom razvoju zemljama u razvoju, na način formiranja specijalnih fondova ili posebnih fondova koje uspostavlja ova konvencija. S obzirom da ova konvencija ne nudi baš poseban način na koji se sve ovo može postići, odnosno smanjiti emisiju gasova sa efektom staklene bašte, u Japanu, u gradu Kjotu je 1997. godine usvojen Protokol koji je deo ove konvencije i koji zapravo sada precizira ove specifične stvari koje konvencija nije uspela da postigne. Zbog čega je važan? Važan je zbog toga što vrlo precizno kaže da će se u odnosu na referentnu 1990. godinu smanjiti koncentracija emisije gasova sa efektom staklene bašte za 5,2% u periodu od 2008. do 2012. godine. Ovaj protokol je stupio na snagu 2005. godine. Ratifikovala ga je 171 zemlja. Naravno, ovde je više govornika već istaklo da SAD nisu imale interes da ovo ratifikuju, što je potpuno u skladu sa onim kako su se razvijale od postanka ove države, jer su one koji su živeli u skladu sa prirodom i koji su o ekologiji otprilike sve znali, Indijance, na onaj način stavili u rezervate, a od njih nisu baš ništa naučili o ovom pravcu. Kada kažemo da Srbija treba ratifikuje Kjoto sporazum, mi kažemo da ona neće imati nikakve specifične nove obaveze, kao zemlja u razvoju, ali će naravno imati obaveze na koje je potpisala u onom delu koji od nje traži konvencija. Dakle, nikakve nove obaveze protokol ne nameće u odnosu na ono što konvencija traži, a to su neke potpuno normalne stvari koje svaka država mora da ima ako hoće da planira svoju budućnost u oblasti ekologije, kao što je izrada nacionalnog izveštaja o inventarima emisija gasova sa efektom staklene bašte – mi to naravno nemamo, a bila bi sva sreća da imamo; zatim, periodične izveštaje organima konvencije, zatim međunarodnu saradnju u oblasti klimatskih istraživanja, što svakako treba da se uključimo i što svakako može da doprinese nama. Još nekoliko govornika je reklo ovu činjenicu koju sad želim da pomenem, ali nije dovelo do kraja, a odnosi se na to da se zemlje u razvoju ovim protokolom ne obavezuju na smanjenje emisije ovih gasova, ali niko ne brani da ukoliko procene i kad procene da im je to potrebno, odnosno da je to u njihovom interesu jednostavno se uključe u nju i postupe po onim okolnostima koje Aneks 1. traži od visokorazvijenih zemalja. Dakle, ukoliko sva sreća budemo imali mogućnost da razmišljamo na taj način, bila bih jako srećna da budemo u situaciji da kažemo - da, mi hoćemo da smanjimo to, jer onda će ne sutra ili prekosutra, po ratifikaciji ove konvencije, ali i građani Pančeva mirnije disati i svi drugi građani u našoj zemlji jer u većim industrijskim centrima, a i u manjim gradovima, ima velikih problema u vezi sa ovim. Kjoto Protokol nudi tri vrste mehanizama za trgovinu emisijama gasova sa efektom staklene bašte i ne bih akcenat stavljala na prvi i drugi, jer oni nisu predmet naše pažnje, s obzirom da se odnose samo na zemlje iz Aneksa 1. Nama je najinteresantniji tzv. treći mehanizam, tzv. Mehanizam čistog razvoja, jer nam on omogućava da dođemo do fondova koji su napravljeni, upravo su ih razvijene zemlje napravile kao pomoć zemljama u razvoju, i to u obliku grinfild investicija, što mislim da je najznačajnije za zemlje u razvoju jer mi smo imali jedan period kad su zaista visokorazvijene zemlje htele da nam, da tako kažem, uvale svoju prljavu tehnologiju i da nas dovedu do toga da da imamo još veće probleme u oblasti ekologije. Šta mi dobijamo time? Mi stvaramo mogućnost da budemo zemlja domaćin projekata grinfild investicija i time dobijamo niz pozitivnih efekata. Pre svega stvaramo niz makroekonomskih efekata kroz prodaju sertifikovanih smanjenja emisija. Zatim, privlačimo strane investicije, poboljšavamo transfer znanja i čistih tehnologija u oblasti životne sredine, povećavamo zaposlenost svog stanovništva i efikasnije izgrađujemo svoje kapacitete. Da pojednostavim, zapravo, mi zapošljavamo svoje ljude, smanjujemo siromaštvo, doprinosimo zaista poboljšanju kvaliteta i voda i vazduha i zemljišta. Mislim da je to jako veliki kapital koji mi možemo da dobije kroz to. Kada govorimo o drugom aspektu ratifikacije Kjoto Protokola, on se odnosi na niz mogućnosti koje mi ponovo dobijamo, a to je smanjenje zagađenja vazduha u industrijskim centrima, što je više govornika ispred mene reklo, a mislim da treba potencirati, jer zapravo mi imamo generalno veliki problem i skoro da nema grada, bez obzira na veličinu, kada to kažem, recimo mislim na Lučane, Obrenovac, naravno Beograd, naravno Pančevo, koji zaista imaju veliki problem generalno sa ovim. Zatim, smanjenje zagađenja vazduha izazvano grejnim instalacijama. Dolazim iz Valjeva i kada dođe zima vi Valjevo ne možete da vidite kada ulazite u taj grad, on je potpuno u dimu, koncentracija gasova je izuzetno velika. Od 2000. godine prvi put se počelo meriti to i pokazalo se da praktično koncentracija izduvnih gasova i svih štetnih gasova je kao da je merena u Ulici 29. novembra u Beogradu. Treći problem koji je naš veliki problem, a možemo da doprinesemo smanjenju tog problema, jeste smanjenje zagađenja vazduha izazvano saobraćajem u velikim gradovima. Pomenula sam tu čuvenu ulicu. Treći aspekt ratifikacije Kjoto Protokola se odnosi na važnost, a rekla bih i neophodnost globalnog i lokalnog delovanja u pravcu sprečavanja promene klime. Skoro da nema nijednog elementa promene klime koji se dogodio u Evropi, a da se nije dogodio i u našoj zemlji. Kada to kažem mislim na prethodno žarko leto, sušu i požare sa kojima smo imali problema i koje smo uspeli nekako da eliminišemo. S druge strane, imamo specifične probleme koji su vezani za pojedine delove naše zemlje, kao što je, recimo, Banat, koji ima taj specifičan problem koji se zove suša, a Kjoto protokol nudi niz mera koje pomažu adaptaciji takvih sredina na negativne klimatske promene i to na različite načine, putem direktne pomoći, ali i putem materijalne pomoći, ekonomske pomoći iz raznih fondova koji se osnivaju upravo da bi se pomoglo u takvim situacijama. Četvrti aspekt potpisivanja i ratifikovanja Kjoto Protokola se odnosi na političku prirodu, na politiku, tiče se pre svega toga da mi pokažemo da smo mi ozbiljan partner, da smo zemlja koja želi da uvaži visoke evropske standarde u oblasti životne sredine. Jako bih volela da dođemo do nekog nivoa da zaista uvažimo standarde koji važe, a pre svega bih rekla u Skandinaviji, jer oni zaista vode računa o svojim zemljama i zaista vode računa o svojoj deci i budućnosti. Isto tako, pokazujemo da hoćemo da živimo kao deo porodice evropskih naroda i da možemo da budemo deo te porodice. Ako pogledamo s pravne tačke gledišta, ratifikacijom Kjoto Protokola mi se uključujemo u neku budućnost od 2013. do 2017. godine, kada još uvek možemo da uđemo u pregovore o smanjenju emisije gasova nad našom zemljom. Na taj način mi praktično ulazimo u priču gde EU traži od zemalja potpisnica da emisiju gasova tada vrlo radikalno smanji za čak 30 posto, a što je veliki san svih nas. Šta je još važno da kažemo? Ovde je više puta pominjana Ministarska konferencija, koja će se dogoditi u našoj zemlji sledećeg meseca, oktobra 2007. godine. Mislim da je imala jedan mali negativan prizvuk koji sam osetila, a čini mi se da nije zaslužila, jer to je velika čast za našu zemlju. Čini mi se da treba reći još jednu stvar koju smo mi pokrenuli pred ovu konferenciju i to treba da bude kvalitet na toj konferenciji, a odnosi se na inicijativu Srbije da uspostavi subregionalni centar za klimatske promene jugoistočne Evrope. Mislim da je to velika stvar koju mi možemo da dobijemo, treba da dobijemo i zaslužili smo da je dobijemo. Ovaj predlog je, kao prioritetan, uključen u okvire Šeste ministarske konferencije. Treba ovu stvar da dovedemo do kraja i da njom dobijemo samo kvalitet više u zaštiti naše životne sredine. Još jedna velika stvar, koja je meni velika, možda se nećete složitisa mnom, jeste tema konferencije, to je - Životna sredina za Evropu. S obzirom na mogućnost jačanja regionalne saradnje, pre svega u oblasti naučnihznanja, tehničkih znanja, čini mi se da je vrlo važno da pre ove konferencije mi budemo potpisnici Kjoto Protokola, zato što ne vidim ništa loše u tome da ova zemlja misli o svojoj budućnosti, da misli o tome šta će piti njena deca, šta će jesti njena deca i gde ćemo gajiti sve to, jer mislim da je to i ekonomski podsticaj za ovu zemlju. Mislim da se iz ovog što sam rekla podrazumeva, poslanička grupa DSS-NS će ovaj zakon podržati. Hvala.
Hvala puno. Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa prijave za reč, u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika podnele poslaničke grupe: DSS-NS dr Vojislav Koštunica, G17 plus, SPS, SRS, LDP i DS. Sve poslaničke grupe. Dajem reč narodnom poslaniku Vesni Pešić, a neka se pripremi narodni poslanik dr Ninoslav Dimitrijević. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, narodne poslanice, u ime LDP želela bih da istaknem da tri godine parlament u Srbiji nije doneo nijedan zakon koji se odnosi na ekologiju i da je ovo posle tri godine prvi zakon koji se na tu temu donosi. Drago nam je da je to Kjoto protokol na koji, kao što svi znamo, veoma dugo čekamo. Neću to da pripišem tome što je predsednik skupštinskog odbora Čedomir Jovanović, verovatno da to nije ta zasluga, ali evo ta koincidencija se pojavila da posle tri godine imamo jedan ovako važan protokol koji treba da ratifikuje naša skupština. Mislim da su i prethodnici govorili o značajnim prednostima koje će Srbija imati ratifikacijom ovog protokola, htela bih da istaknem veoma važan spoljno-politički značaj ovog protokola. Mi možemo da čujemo na različite načine kako imamo velike protivnike globalizacije u Srbiji, ali naravno kada nisi unutra onda si uvek protiv, a tek kada uđeš unutra onda u stvari dobiješ nekakvo pravo da kritikuješ taj nekakav razvijeni svet i onda ima mnogo većeg efekta nego kada si izvan njega. Htela bih da ukažem na taj značaj spoljno-politički. Neko je već pomenuo mehanizam ovog protokola koji se odnosi na Mehanizam čistog razvoja, a mislim da direktno se to odnosi na benefite, odnosno koristi koje će Srbija imati od ovakvog jednog globalnog zakona. Budući da nema ni razvijenih, ni nerazvijenih zemalja koje pate od promena klime, nego svi patimo zbog toga, zbog zagrevanja i zbog klimatskih promena, ne pogađa ovu ili onu zemlju, ovo je zaista, po mom mišljenju, u pravom smislu globalni zakon koji je u interesu svih i koji je vodio računa o interesu svih. Ako vidimo da razvijene zemlje imaju daleko veće finansijske obaveze kada je reč o zagrevanju, pa one moraju da dobijaju mnogo veće kvote da bi smanjivale emitovanje štetnih gasova u smislu staklene bašte, ugljen-dioksida, metana i drugih, a nerazvijene imaju manju obavezu da u tome učestvuju, pa čak i ne moraju da učestvuju. Šta je pravi benefit ili korist ovog mehanizma? Korist je ta što svoju kvotu razvijene zemlje mogu da prebace na zemlje u razvoju odnosno na nerazvijene zemlje. Mogu da svoju kvotu popune time što će pomoći, finansirati druge zemlje koje su manje razvijene da to urade. Tu Srbija ima veliku šansu da u tim spoljnopolitičkim odnosima dobije značajna finansijska sredstva. Mislim da više ne treba ubeđivati naše građane, mnogi pate od velikih zagađenja, kao što je Pančevo, Bor, Šabac, kao što su mnogi, kao što je pomenuto Valjevo, ljudi ne mogu da žive više od toga, obolevamo daleko više. Nema više razloga da bilo koga uveravamo koliko je Srbija pogođena zagađenjem i koliko će ovi finansijski fondovi doprineti da razvijene zemlje mogu preko toga da finansiraju nerazvijene ili manje razvijene koje nemaju dovoljno sredstava za borbu protiv zagađenja, a što je logično. To je prvo. Čini mi se da građani možda ne znaju o čemu mi ovde govorimo, ali ovim smo objasnili da ovakvim globalnim problemom, ali i globalnom primenom dobijamo ovaj efekat koji Srbija ne bi trebalo nikako da propusti. Naravno, usvajanjem ovog protokola u Skupštini Srbije, mi smo pokazali našu političku volju da hoćemo da se pridružujemo EU. Za studiju izvodljivosti, to je naša obaveza, a takođe za nacionalnu strategiju približavanja EU, to treba da se istakne. Možda građani ne znaju, ali od onih 40 zakona za pristupanje EU, najvažniji su zakoni iz ove oblasti. Ništa nema bez donošenja zakona o zaštiti okoline. Preko toga se pokazuje koliko smo mi zaista usvojili i usvajamo vrednosti EU. Znači, samo ističem značaj tog zakona. Sada ću da istaknem samo nekoliko problema i time ću da završim. Čini mi se da je glavni problem u tome što je predlagač ovog zakona Ministarstvo za zaštitu životne sredine, a o sprovođenju treba da se brine ministarstvo nadležno za rudarstvo i energetiku, a pominju se i drugi, kao otprilike svi državni organi treba da učestvuju u tome. Mislim da bi bilo bolje da smo mogli da kažemo koji državni organ učestvuje u primeni, jer za sve zakone koje mi donosimo u Skupštini, mi znamo da je primena zakona najveći problem. Mi možemo doneti najidealnije zakone, ali posle toga nema primene i ti zakoni padaju u vodu. Znači, i ovaj zakon pati od toga, što ne predviđa efikasnu implementaciju, tako da je to moja prva primedba koja se generalno odnosi na ovaj zakon, a onda moramo da kažemo još i to da tu postoje razni projekti koji će morati da se prave, da treba da se napravi nacionalna strategija u ovoj oblasti. Imamo već, odlično. U svakom slučaju, mora se znati tačno ko će imati koja zaduženja. Koliko znam, mi imamo obaveze prema Ugovoru o osnivanju energetske zajednice. Dobro je da je i Ministarstvo za energetiku tu, ali sigurno bi bilo dobro da znamo malo više o toj implementaciji. Znači, ova sredstva o kojima su govorili moji prethodnici i na kojima insistiram, gde Srbija može da profitira, ne stoje ta sredstva tako pa da mi možemo tek tako da ih dobijemo. Da bi dobili ta sredstva moraju da se urade relevantni projekti i ti projekti moraju da se nadziru. Znači, na to skrećem pažnju. Ukoliko implementacija nije dovoljno jasna, te pare o kojima govorimo, a zaista su za naše građane jako važne, neće doći ukoliko ti projekti ne budu bili izrađeni. Molim ministarstvo da odgovori na ova pitanja koja sam postavila, jer to su veoma važna pitanja za implementaciju ovako važnog protokola. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik dr Ninoslav Dimitrijević, a neka se pripremi narodni poslanik Ivan Živadinović.
Poštovano predsedništvo, poštovana gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, svakako smo dosta čuli o Kjoto protokolu i o nedoumicama da li treba potpisati ili ne potpisati ovaj protokol. Počeo bih svoje izlaganje jednom konstatacijom: da svako ko iole ima pozitivan stav prema sebi i prema svojoj prirodnoj okolini, zaista ne može da negira jedan ovakav akt kao što je Kjoto protokol. To je ono na šta često želim da podsetim, da je upravo odnos čoveka prema okolini na neki način i odnos prema sebi. Koliko poštuje svoju okolinu, toliko poštuje i samog sebe. To je onaj ljudski i iskreni aspekt sagledavanja ovog problema. Nažalost, danas moramo sagledavati i drugu stranu medalje, jer se ona ne sme prenebregnuti, a to je činjenica da jedan ovakav protokol, ovakav projekat se sačinjava u svetlu novog svetskog poretka, a u novom svetskom poretku, nažalost, veliki pišu dokumente i veliki pišu pravila za male, a kojih se u isto vreme ne moraju pridržavati. Uvek kada se načini jedan takav dokument, on dobije jedan milozvučni izraz, dobije jedan naziv iza koga se krije nešto lepo, a u suštini se sakriva jedna surova suština i jedna suština koja baš nije dobra za one koji su mali. Hajdemo sada da razložimo, da sagledamo šta u stvari nudi ovaj dokument. Pre svega, jedna je od činjenica da Srbija ne spada u države koje su obuhvaćene Aneksom prvim, što znači da joj je, praktično, u startu uskraćeno da ima pravo na trgovinu emisijama štetnih gasova sa efektom staklene bašte, a samim tim to znači da neće moći da učestvuje u Mehanizmu zajedničke implementacije, ali će zato imati pravo da učestvuje u Mehanizmu čistog razvoja. Zašto nema prava da trguje emisijom gasova, to niko nije tačno objasnio. Pretpostavljam da će možda i emisija trgovine biti isplativija nego nešto što se nama nudi. Sada ćemo analizirati drugi primer. Srbija, takođe, nema obavezu, po ovom protokolu, o smanjenju emisije koncentracije štetnih gasova sa efektom staklene bašte, naročito za obavezujući prvi period od 2008. do 2012. godine, pa se onda nameće pitanje da li će Srbija izgubiti ili dobiti. Pokušaćemo da nađemo neki logičan odgovor na sve to. Ono što je činjenica danas i od koje moramo da počnemo, jeste da je Srbija još uvek jedan nenarušen ekološki sistem, još uvek jedan čist ekološki sistem. Za razliku od takvog ekološkog sistema, sa druge strane, mi imamo ekološke sisteme koji su danas potpuno izrabljeni. Neki su istrošeni reverzibilno, neki ireverzibilno, a odnosi se upravo na one države sa razvijenom i najrazvijenijom privredom i tehnologijom. Upravo zato se i nameće pitanje zašto oni najjači, oni najveći nisu želeli da potpišu ovakav dokument, a, s druge strane, zašto oni koji su jaki, ali još uvek ne mogu da vode neke svetske procese, ipak su rešili da potpišu ovakav dokument? Zato što se, praktično, pojavljuju zemlje u razvoju, zemlje trećeg sveta, koje imaju nenarušene ekološke sisteme, a koji se mogu iskoristiti upravo u jednoj takvoj funkciji. Amerika je jasno rekla da je ona svetski lider, da nju više ne interesuje nikome da se pravda, ona to ne želi da potpiše. Ona ne želi da daje novčanu pomoć drugim nerazvijenim zemljama, jer joj se to ne isplati. Zna se da veliki za jedan uloženi dolar moraju da povrate bar pet. Takođe, nemaju nameru da smanjuju emisiju svojih štetnih gasova, jer će smanjivanje emisije tih štetnih gasova ići upravo na smanjenje njihovih radnih procesa, na smanjenje njihove industrije, a to će im umanjiti profit, trku u industriji i u svemu. Upravo su oni želeli da nametnu problem praćenja koncentracije ovima koji su negde intermedijarno, znači i razvijenim zemljama, koje su našle svoj interes da upravo u našim ekosistemima ostvare ono što ne bi mogli bez naših ekosistema, pa su obećali da će finansirati izgradnju industrije u nerazvijenim ekosistemima. Jeste, postoje fondovi, ali je pitanje da li će se ti fondovi ostvariti i kako će oni pomoći zemljama u razvoju. U stvari, smatram da se iza toga krije ono što se i danas radi u Srbiji, da će upravo potencijali ovih zemalja iskoristiti razvijene zemlje da sebi uvećaju profit i da na neki način steknu benefit. Zašto to kažem? Pre svega se već nazire jedan novi trend u svetu, koji se odnosi na te nerazvijene zemlje, na zemlje u razvoju, gde zemlje u razvoju mogu ponuditi jeftinu radnu snagu, mogu ponuditi veliko tržište, a šta dobijaju od razvijenih? Dobijaju, ali ne novčanu pomoć, ne pomoć u gotovom novcu, već u nekim tehnologijama koje su ili prljave tehnologije ili su manje ili više savremene, dok najsavremenije tehnologije ostaju u tim matičnim državama. To je ono na šta treba obratiti pažnju kada se razmatra potpisivanje ovakvog dokumenta. Pa i za Srbiju, u obrazloženju zašto se zakon treba prihvatiti, jasno stoji da su najvažniji politički razlozi, zašto će Srbija potpisati ovaj protokol i da je to, u stvari, neprikriveno još jedan uslov koji Srbija mora da ispuni u procesu svojih evroatlantskih integracija, a za to će dobiti svoju političku nagradu. Usput treba iskoristiti možda malo i predizbornu kampanju koja je već počela, pa će se građanima Srbije organizovati jedna međunarodna manifestacija, kako se zove Šesta ministarska konferencija, pod jednim lepršavim nazivom ''Životna sredina za Evropu''. I jeste životna sredina za Evropu, jer će praktično Evropa nastaviti da živi na račun naših neistrošenih i nezagađenih ekoloških sistema. Postavlja se jedno fundamentalno pitanje: šta čovečanstvo dobija potpisivanjem ovakvog protokola kada ga oni najveći i oni najjači ne žele da potpišu? Sve jedno što su Rusi potpisali, nisu ga potpisali oni koji su najveći zagađivači. Mi smo već imali priliku od ovih najjačih da ne poštuju ne samo ono što su davno potpisali, pa na primer oni ne poštuju ni Povelju UN, znamo kakav je njihov odnos prema statusu Kosova takođe, pa su potpisali da se neće ponoviti Hirošima i Nagasaki, pa su ponovili 1999. godine i Hirošimu i Nagasaki, izazivajući najveću ekološku katastrofu krajem 20. i početkom 21. veka, a kada se uranijumska prašina nije digla samo iz dva grada nego se digla iz ko zna koliko gradova i sela širom Srbije. Mi ne znamo koji su tačno ti podaci. Postavlja se drugo pitanje, da li će čovečanstvo preživeti svoj tehnološki razvoj ili će njegov tehnološki razvoj odvesti čovečanstvo u samoubistvo? To je jedno veliko pitanje, jer i uprkos tome ako se zna da ne postoje izolovani ekološki sistemi i da je svaka promena u njima globalnog karaktera, pa će na kraju ispasti da će čovečanstvo ubijati veliki, a da će za to biti krivci mali. Samo na kraju kao lekar, želim da podsetim i građana Srbije, a pre svega da apelujem na one koji mogu da utiču, slažem se da ovakav dokument treba potpisati, ali da to bude argumentacija i za one druge koji ne žele da potpišu. Mi znamo, statistički podaci postoje, da stopa malignih oboljenja raste iz godine u godinu. Nažalost, sve mlađi ljudi obolevaju. Šta je u suštini? U suštini jeste upravo mutacija ćelija, upravo ono za šta se može optužiti i ova ekološka savremena situacija danas. Dobijamo nove bolesti. Da li se neko setio da je i Sida nova bolest? Bila je nedoumica da li je Sida veštački sintetisana u laboratorijama ili je virus mutirao u prirodi. Sa ovakvim saznanjima i sa ovakvim stanjem u ekosistemu, lako je moguće da je virus, koji je napadao samo majmune, mutirao i prešao na čoveka. Takođe, nagle klimatske promene mogu da utiču i na kardiovaskularni sistem. Čovek, iako je najadaptibilniji organizam na planeti, ne može da prati više tempo razvoja ovakvih promena, pa se nemojmo pitati da li su češći i zašto infarkti, aritmije i druge bolesti. Nažalost, postavlja se pitanje da li se čovečanstvo može odreći i fosilnih goriva, i dezodoransa, i lekova, i frižidera, i klima uređaja, i sprejeva, iako NASA prati burno šta se dešava sa ozonskim rupama na Antarktiku i svim drugima, ali je pitanje da li će čovečanstvo smoći snage da prevaziđe svoje slabosti i svoja trenutna zadovoljstva.
Hvala, kolega. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Gospodine Duliću, to su oni isti članovi na koje se pozivam od jutros, znači 136, 225, 226, i naravno ova vlada u kontinuitetu ćuti. Pošto smo jutros dokazali da je hitan postupak zbog slikanja od 10. do 12. oktobra, mislim da posle svih ovih diskusija Vojislav Koštunica treba nama da objasni o čemu se ovde u stvari zapravo radi. Prosto se pribojavam da ovaj protokol nema neki tajni aneks. To bi bio verovatno, po nekoj nomenklaturi, aneks 3. i pretpostavljam da u tom aneksu 3. stoji - ko do 2008, 1. januara, ne potvrdi ovaj protokol, sve druge zemlje ima da naprave koaliciju i ima da ga bombarduju. Prosto se plašim da nas neko ne uvede u rat sa Amerikom. Mada, ovaj hitni postupak, da li slučajno ili namerno, podudara se i sa promenom američkog ambasadora u Srbiji. Pol Polt je otišao, došao je ovaj drugi Kameron, pa me interesuje ako postoji takav tajni sporazuma i tajni aneks, kakve su obaveze Srbije, s obzirom da mi nemamo nijedan avion koji bi mogao da preleti preko državne granice. Nemamo ni tenkove, to je sve Sartid pretopio. Amerikancisu nam uništili kompletno vojsku, znači uništili su vojsku zbog verovatno nekog tajnog sporazuma koji nas obavezuje kada pristupimo ovome. Mi to možda sada i ne znamo, jer u tim međunarodnim sporazumima, koji su imali svoj javni domen, postojao je i onaj tajni domen. Demonstriraću vam to na nekoliko primera. Sećate se Dejtonskog sporazuma i svega onoga što se dešavalo u Srbiji oko toga da li treba prihvatiti, da li ne treba prihvatiti itd. Logički su pobedili oni koji su se zalagali da se ne prihvati. Da li znate zbog čega? Zato što meni niko nikada iz međunarodne zajednice s kim sam razgovarao o Dejtonskom sporazumu nije pričao o međunarodnom aktu koji obavezuje, nego mi je pričao da je to jedan akt kojim je Bil Klinton trebalo da napravi dobru stratešku poziciju za nove izbore, jer je u to vreme bila velika afera koju mu je tamo neko drugi smestio. Kada se mi pozivamo na Dejtonski sporazum i na njegove anekse u kojima se nalazi Ustav itd, oni kažu - to ne važi. Drugi primer za to je Rezolucija 1244. Videli ste i sami, oni koji su se zaklinjali u nju, nametnuli nam je, kažu - ne važi više. Šta važi? Važi neka njihova volja. Zato sumnjam da i ovde postoji nešto što mi ne znamo, možda neko u Vladi zna. Ne želim da bombardujem američke građane, to da vam kažem pošteno, ne bih dao podršku, mada za vas nisam siguran, za vas mislim vlast i ove pučiste, jer vi ste ih pozivali da se nastavi sa NATO bombardovanjem - još sedam dana, pa će da padne režim. Možete i vi da se potrudite da se razjasni ovo pitanje da li postoji još neki tajni aneks za koji mi ne znamo. (Predsednik: Možemo da pitamo ministra. Hvala vam.) Ne verujem da ministar zna, znate. Više to zna onaj glavni koji treba da se slika između 10. i 12. na ovoj konferenciji ovde, a nadam se da niste vi.
Ne, ne. Hvala puno. Po Poslovniku dr Žarko Obradović, izvolite.
Gospodine predsedniče Narodne skupštine, niste bili pre podne ovde, pa nisam bio u situaciji da vam se obratim, a ne bih to hteo da radim a da vi niste prisutni. Ovo se odnosi na vas i na obaveze koje vi imate utvrđene odredbama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, a vi bi trebalo da budete prvi koji to primenjuje i da nam date dobar primer kako to treba da radimo. Jer ako vi ne primenjujete odredbe Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, onda nemojte se čuditi drugim poslanicima što na svoj način tumače odredbe Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije i pokušavaju sa ove govornice građanima Republike Srbije da saopšte stavove o pojedinim temama. Naime, reč je o članu 27. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, koji govori o obavezama predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, koje glase da predsednik Narodne skupštine Republike Srbije vrši druge poslove predviđene zakonom, pored ostalihi ovim poslovnikom, naravno. Član 113. Zakona o lokalnoj samoupravi je eksplicitan i kaže u stavu 3: "Predsednik Narodne skupštine raspisuje izbore za odbornike u roku od tri meseca od dana raspuštanja skupština jedinica lokalne samouprave". Nema da li hoće, da li neće, da li mu se dopada ili ne dopada, mora da raspiše izbore. Naravno, ima još jedan stav, ali on u ovom slučaju apsolutno nije bitan jer predsednik Narodne skupštine to može da uradi. Izbori za odbornike Skupštine opštine Leskovac, pošto je o Leskovcu reč, održani su krajem prošle godine. Gospodin Predrag Marković je, poštujući odredbe Poslovnika, raspisao izbore za skupštinu lokalne samouprave, iako je bilo očigledno da će biti ovi drugi, ali to je neka druga priča. Izbori su održani, skupština nije konstituisana i Vlada Republike Srbije je 12. aprila 2007. godine donela odluku o uvođenju privremenih mera u Skupštini opštine Leskovac i od tog dana u Leskovcu funkcioniše privremena uprava sa predsednikom opštine koji je izabran u novembru 2006. godine. SPS smatra da uvođenje prinudne uprave u Skupštinu opštine Leskovac 12. aprila je dovoljan razlog, s obzirom da su prošla tri meseca, da se uvede prinuda uprava. Kako izgleda prinudna uprava? Ovde imam određena dokumenta, napravljen je jedan spisak kako koalicija sastavljena u privremenom veću deli radna mesta po strankama, verovali ili ne. Tačno je navedena sistematizacija radnih mesta u Leskovcu, šta kome i koliko treba da pripadne. Ovo govorim zato što se pominju sve stranke koje su zastupljene u tome, to su naravno stranke vladajuće koalicije - DSS, DS, G17 PLUS i Nova Srbija, da ne bi neko pomislio da je reč o nekim trećim, četvrtim ili petim i tačno je predviđeno šta ko treba da dobije. Neka me neko ubedi da je ovo funkcionisanje lokalne samouprave na način koji predviđa Zakon o lokalnoj samoupravi. Definitivno se produžava vreme trajanja ovih skupština mimo zakona i dozvoljava se grupi ljudi da u ime skupštine, i privremeni organ zamenjuje rad skupštine, to zakon predviđa, ali samo tri meseca, posle toga se raspisuju izbori, da vedre i oblače i mimo građana i njihove izborne volje uređuju odnose u opštini Leskovac. Mislim da ima i drugih ljudi u ovoj skupštini koji mogu da potvrde ove moje reči, da je stanje u lokalnoj samoupravi jako loše, da Vlada nema nijedan razlog, odnosno da predsednik nema nijedan razlog da produži trajanje ove neregularne situacije i da bi trebalo, poštujući odredbe Poslovnika i odredbe zakona koje predviđaju i daju mu ovlašćenja, da raspiše izbore za jedinice lokalne samouprave, pa neka građani Leskovca odluče ko će posle toga uređivati lokalnu samoupravu.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Goran Cvetanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi kolega Obradoviću, ovo je očigledno kompleksno pitanje i treba kompleksan odgovor, vi ste delimično u pravu. Dva puta je predsednik opštine u Leskovcu bio iz redova DS i dva puta se uvodi privremeni organ u najvećoj opštini u Srbiji. Moram da kažem da u početku, kada je privremeni organ počeo da funkcioniše ove tekuće godine, prvo su bili samo predstavnici DSS i Nove Srbije, iako su na lokalnim izborima od 85 odbornika dobili samo četiri odbornika, recimo naspram SRS koja je imala 17 odbornika, naspram vas koji ste imali devet odbornika itd. Kasnije su očigledno videli da paritet nije adekvatan i onda je SPS, zajedno sa SPO, ušla da bude deo privremenog organa. Tako imamo stanje da Vlada Republike Srbije tri puta za nekoliko meseci menja sastav privremenog organa. Sada sastav čini predsednik koji je iz DSS, ponavljam da imaju samo četiri odbornika od 85,G17, DS i Nova Srbija. Ono što ste malopre hteli da prezentujete Narodnoj skupštini, to je trebovanje radnih mesta po političkim strankama i to bi bilo čudno da prethodno nije bio ministar lokalne samouprave, gospodin Marković, koji je konstatovao da leskovačka opština ima najveći broj službenika, preko 500. Ako su evropski standardi na 1.000 stanovnika jedan službenik, a ako leskovačka opština ima 160.000 stanovnika, to je oko 200 službenika. Kada je predsednik opštine, gospodin Marinković iz DS preuzeo dužnost, svim direktorima koji su uglavnom bili iz drugih političkih stranaka dao je izveštaj i naredbu da ne smeju nijednog da uposle. Posle toga je gospodin Marković konstatovao da 500 službenika imamo viška u opštinskim upravama, zatim postoji naređenje predsednika opštine iz DS da do 7. septembra tekuće godine svaka uprava da spisak uposlenika koji žele da dobrovoljno napuste radno mesto, a zatim sledi trebovanje radnih mesta po političkim strankama, 82 lica su na tom spisku, od toga preko 40 iz DS, a ovo ostalo su iz G17, DSS i Nove Srbije. Prosto je neverovatno da imate privremeni organ gde predsedava gospodin iz DSS, dva puta su lokalni izbori bili po novom sistemu i nijednom nisu imali kandidata za predsednika opštine. Toliko o njihovom autoritetu i o ljudima koji dolaze iz tog kraja. Očigledno da ranije, kada je predsednik Skupštine bio gospodin Marković iz G17, mogao je i kasnije da raspiše izbore, vi ste tu potpuno u pravu, ali pravo predsedavajućeg je da odabere pravi trenutak, najbolju klimu po tu političku opciju koju zastupa. S obzirom da je apsolutno sve vreme tolerancije prošlo, krajnje je vreme da predsednik Skupštine raspiše izbore, ne samo u Leskovcu nego u svim opštinama gde je privremeni organ u funkciji. Ako to ne uradi, siguran sam da će pre svega imati političke konsekvence.
Reč ima narodni poslanik Ivan Živadinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, evo kao neko ko dolazi iz Užica gde postoji privremeni organ od 16. novembra prošle godine, imao bih da kažem nešto na ovu temu, ali zakon o Kjoto protokolu je nešto što kao hemičar smatram da je trenutno važnije za našu zemlju. Ovaj tehnički zakon je izazvao i poziciju i opoziciju da iznese svoje stavove o njemu, ali smatram da Srbija od ovoga neće imati nikakvu štetu, već samo koristi. Pozivam i predstavnike opozicije, koji su i kritikovali taj loš odnos Amerike prema ovom protokolu, da glasaju za Kjoto protokol. Mislim da je ovaj zakon, tačnije Protokol, još 16. februara 2005. godine trebalo da bude donesen u parlamentu, ali nažalost imali smo intenzivnu zakonodavnu aktivnost i neke druge obaveze koje je trebalo da odradimo. Ali, podsetiću sve uvažene kolege narodne poslanike da je Zakon o zaštiti životne sredine, sa još četiri zakona iz te oblasti, donet 2004. godine, praktično pokrivao deo Kjoto protokola, i u njemu se kaže da sve postojeće industrije u Srbiji mogu do 2014. godine da ostanu u takvom stanju, sa takvom emisijom, a da posle 2014. godine moraju da pređu na čiste tehnologije, i naravno da sve nove investicije koje dođu u ovu zemlju moraju u potpunosti da budu u saglasnosti sa evropskim zakonodavstvom, a ono naravno podrazumeva i Kjoto protokol, pošto je Evropska unija potpisnica Kjoto protokola i naravno sve zemlje članice. Kjoto protokol ne definiše probleme ozonskog omotača, kako su neke kolege malopre komentarisale. Kjoto protokol je vezan samo za efekat staklene bašte i problem emisije gasova ugljendioksid, metan, azotsuboksid, znači fluorovodonična jedinjenja SF6 i perfluoride, koji izazivaju efekat staklene bašte. Nepravedno je što je samo efekat staklene bašte optuživan za globalno zagrevanje koje je trenutno u toku. Ako ste čitali radove Milutina Milankovića, a ovde među nama ima i kolega fizičara koji će to mnogo bolje od mene objasniti, on je ove stvari objašnjavao i nekim drugim pojavama, u odnosu i udaljenosti Sunca i putanje zemlje oko Sunca. Pojavljivala su se ledena doba i mini ledena doba u prošlosti. Suše su takođe nešto što nam se sada dešava sigurno kao posledica i takvog odnosa, ne samo efekta staklene bašte, ali kao neko ko se bavi zaštitom životne sredine smatram da taj uticaj treba minimizirati. Kjoto protokol podrazumeva obaveze za industrijske zemlje da finansijski pomažu one manje razvijene. Srbija se nažalost nalazi u drugoj kategoriji i osim te obaveze od 10.000 evra godišnje, koje ćemo morati da plaćamo konferenciji, mi nećemo imati nekih drugih troškova, ali ćemo verovatno imati neke koristi. Nešto što bi bilo interesantno za vas, a u javnosti nije dovoljno eksploatisano, pre dve godine Hrvatska je pokušala da deo naše emisije gasova, koja potiče iz Obrenovca, iz Termoelektrane Tent preuzme na svoju kvotu, ali zahvaljujući ažurnosti ljudi iz sadašnjeg Ministarstva za nauku i zaštitu životne sredine Srbija je uspela da se odbrani i ta kvota će ostati naša. To vam je još jedan dokaz da ako nemate Kjoto Protokol, ako niste potpisnici, onda mogu sa vama da rade šta hoće, a mi smatramo da je Srbija jedna odgovorna država. Imamo ambiciju da uđemo u E, ovde važe red i zakon, i onda moramo braniti ne samo naše nacionalne interese, već i interese koji proizilaze iz resursa koje mi eksploatišemo. Kjoto protokol u Srbiju će dovesti i nove investicije, ne samo zbog onih pomenutih razloga da smo mi ovde jeftina radna snaga, već i zbog toga što spadamo u grupu nerazvijenih zemalja i povoljniji smo za investiranje nego neke zemlje koje su razvijene. Naravno, Kjoto protokol ova zemlja i ovaj parlament će morati da se podupru još nekim zakonskim i podzakonskim aktima i mi očekujemo da će nam ovo Ministarstvo zaštite životne sredine intenzivnije dostavljati te akte i da će biti mnogo veće interesovanje za tu oblast, ne samo od vas narodnih poslanika, već i od medija, jer samo izmene zakonodavstva koje Srbija treba da uradi je verovatno jedna trećina ukupnog posla koji treba da uradimo da bi ušli u EU. G17 plus će glasati za ovaj zakon, jer ovaj zakon će sigurno pomoći će da Srbija lakše uđe u EU.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Valjarević Saša.
Član 226. Slušajući pažljivo izlaganje svojih kolega iz drugih poslaničkih grupa, vidim da iz vladajuće koalicije svi nekako u uvijenoj oblandi ne smeju ništa da kažu o SAD-u i najvećem zagađivaču svetskom. Zašto? Postavio bih pitanje ministru; Srbija potpiše Kjoto protokol i stupi na snagu, i sve ove odredbe koje smo do sada rekli stupe na snagu; kako ćete nateratiJu-es stil,odnosno SAD da poštuju Kjoto protokol kada one nisu potpisnice, a znamo da su oni najveći zagađivači u Podunavskom regionu, čak i do Braničevskog stiže emisija gasova, i znamo da je kompletno Poljoprivredni kombinat zbog toga i uništen. Na insistiranje građana iz Podunavskog regiona, gde su se iz sela Radinca i okolnih sela koja gravitiraju oko Ju-es stil pobunili i tada je Ministarstvo za ekologiju i zaštitu životne sredine, u dogovoru sa Ju-es stilom, postavilo dve monitoring stanice, međutim, i dalje se ne poštuju određena emisija gasova koja treba da bude dozvoljena, jer ona je mnogostruko viša u atmosferi nego što je to i dozvoljeno i po našem zakonu, a ne samo po Kjoto protokolu. Voleo bih da mi date odgovor na to pitanje kako ćete uspeti, jer oni decidiranom neće da potpišu to, jer znamo da Železara pre toga nije radila. Kada su kupili Železaru, koju su dobili budzašto, za 23 miliona dolara, a procena je bila mnogo veća, sada se pominju razne afere o tome, gde je ministar Vlahović tada učestvovao u prodaji Sartida, da su rekli da će najsavremeniju tehnologiju primeniti, da će uposliti ljude, i sa onom lepom njihovom pričom da ako budemo pristali na sve njihove uslove, da će Srbija ići napred ka Evropi, ka Svetu, ka razvijenim zemljama, a od toga se nije desilo ništa, nego smo dobili još jednog ogromnog zagađivača. A to mogu da vide i sami građani kada prođu pored samog Sartida, kada vide koja količina emisionih gasova izlazi u atmosferu u toku rada Sartida i same železare.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo, na osnovu člana 226. Poslovnika o radu Narodne skupštine imam moralnu obavezu, kao poslanik iz Smedereva, da povodom ove tačke dnevnog reda o Kjoto protokolu kažem koju reč o situaciji koja i te kako muči građane sela Radinac, Vranovo i Ralja, koja se nalaze u blizini Ju-es stila ili ranije Sartida. Činjenica je da Ju-es stil od samog preuzimanja Sartida ne vodi računa o zagađenju životne sredine. Tačno je i to da lokalna samouprava, a trenutno je aktuelna situacija u Smederevu da su uvedene privremene mere i Privremeno veće, onako blago, plišano upozorava rukovodstvo Ju-es stila. Tačno je i to da su građani zabrinuti, ogorčeni i da su često inicirali rešavanje ovog problema preko resornog ministarstva. Tačno je i to da deca zbog zagađenja vazduha, okoline, zemlje, reke Konjske, nije to velika reka, mala, lokalna, da, da, baš tako se zove, meni to nije smešno, srpska je to reka, vama žutima je sve smešno, znači, da deca obolevaju i teško je objasniti majci čije dete dobije astmu već od prve godine života. Emisija gasova o kojoj je govorio moj prethodnik, narodni poslanik SRS-a gospodin Valjarević Saša, to su neki gasovi koji svakodnevno se emituju, ali teško je utvrditi poreklo, ne verujemo da je to od proizvodnje Sartida, a prava je mistika odgonetnuti šta se to radi u firmi Sartid, šta se to pretače, pretapa, a kao proizvod ide to zagađenje. Pa na osnovu Poslovnika o radu Narodne skupštine, člana 226, zamolio bih resornog ministra da odgovori, da izađe i odgovori, ne meni, samo izvršavam kao poslanik SRS-a svoju moralnu obavezu i kao čovek koji potiče iz te sredine. Građani su više puta blokirali i put, građani su sad pre par dana napisali pismo predsedniku Republike Borisu Tadiću, ali građani verovatno nisu upoznati da kod gospodina Borisa Tadića ima i blage doze autizma. Malo je autističan i ne reaguje odmah na probleme građana. U predizbornim kampanja se sve to uklapa u neka obećanja, evo vodićemo mi brigu o ljudima. Ti ljudi su i te kako zabrinuti, zdravlje njihove dece je ugroženo, pa se nadam, gospodine ministre, da ćete vi reagovati bar do kraja svog mandata. Dobro, ja ću da vam verujem, ali pokažite to u praksi.
Po Poslovniku, narodni poslanik Jadranko Vuković, pa potom Zoran Krasić.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, vrlo kratko da postavim jedno pitanje za gospodina ministra. Koristim član 226. Ovaj sporazum, odnosno implementacija Kjoto protokola može pomoći, ovde piše, u rešavanju brojnih problema, kao što su smanjenje zagađenosti vazduha u industrijskim oblastima - Beograd, Bor, Vranje itd. Mene interesuje, gospodine ministre, ako ovaj sporazum i ovaj zakon usvojimo u ovoj skupštini, da li ćete vi, odnosno Vlada Srbije uporedo zatražiti izručenje svih odgovornih lica koja su u našoj zemlji koristila nuklearnu, odnosno radioaktivnu municiju na teritoriji Srbije. Podsećam vas da Pljačkovica kod Vranja ima 38 hiljada puta veću ozračenost od dozvoljene, kao posledicu upotrebe nuklearne, odnosno radioaktivne municije koju je koristila NATO alijansa kada je bombardovala našu zemlju. Ozračenost pojedinih delova naše teritorije je decidno utvrđena od strane stručnjaka Uprave ABHO, koju je potpisao general Petković. Znači, mogu da razumem raspravu o usvajanju ove implementacije Kjoto protokola da bi se smanjila zagađenost, ali vas pitam - da li ćete tražiti odgovornost onih država koje su nam zagadile teritoriju? Gospodine Duliću, zamolio bih vas, jer mislim da sam se do sada uvek javljao iz opravdanih razloga, da nisam izlazio ovde da pričam nešto što ne stoji, nemojte drugi put da se mrštite kada dižem ruku i kada se javljam po Poslovniku.
Hvala. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Duliću, to je opet član 225. i 226. Da prisutni ministar i javnost ne bi to pogrešno protumačili, ova tačka dnevnog reda je pre svega političko pitanje, a ne stručno pitanje, sa gledišta, ne znam, hemije, formula, zaštite životne sredine itd. Zato su naše diskusije pre svega političke. Mi nećemo da upadnemo u tu zamku da sada razmatramo o hemijskim sastavima, o supstancama itd, pošto je to opštepoznato, a i nismo kompetentni za hemiju. Za politiku smo, po definiciji, kompetentni, pa o tome moramo i da pričamo. Vidite u čemu se ogleda jedan problem. Postoji mogućnost čak i SAD da prihvate ovaj protokol. Zašto? Zato što u tom protokolu i Konvenciji postoji jedan deo za koji se može reći da je namerno ostavljen slobodan prostor ili prazna rupa. Neću da ulazim u to, to su mi skrenuli pažnju stručnjaci, da bi mi objasnili da i Konvencija i Protokol i mogućnost primene zavisi od slobodne volje svake države, da međunarodni instrumenti za poštovanje ne postoje. Kada bi međunarodni instrumenti postojali na nivou međunarodne zajednice, onda bi verovatno svi ovi problemi koje neke države stvaraju globalno sa gledišta ekologije, bilo u poglavlju 7. Povelje Ujedinjenih nacija, te mene ne bi iznenadilo da nedozvoljena emisija može da ugrozi mir i bezbednost u svetu. Jer, nije sasvim svejedno, malo ću da banalizujem da bi bilo svima jasno, da kada neki Amerikanac posle dobrog ručka podrigne, putem emisije dođe to do Bijafre i cela Bijafra sita. Jer, Amerikanci tako shvataju svoje interese i to zastupaju u međunarodnim odnosima. Tako da postoji mogućnost da svi globalno prihvate ovo i da ga niko ne primenjuje, jer nema instrumenata, nema sankcija. Sankcije u međunarodnim odnosima sprovode pre svega Savet bezbednosti i neke regionalne asocijacije, tako što izopšte neku državu zagađivača. To sada prevodim kako bi to moglo da izgleda, ali toga nema. Nad Srbijom se nadvila opasnost tako što neidentifikovani kapital u sferi globalizma može sa malo sredstava ovde da kupi i da zagađuje do kraja. Zato sam i na početku rekao, za mene je mnogo važnije da li postoji nešto u našim propisima koji regulišu ta ekološka pitanja, što nije dovoljno. (Predsednik: Vreme.) Treba te propise promeniti kako bi mi doprineli da naša životna sredina bude čista, na bazi naše odgovornosti na našoj teritoriji. Prosto se pribojavam da zbog neke male ekonomske koristi možemo doći u situaciju da zaključujemo bilateralne sporazume sa SAD, kao što je to slučaj sa Rimskim statutom Stalnog suda, gde su oni uspeli da sa velikim brojem država zaključe bilateralne sporazume tako da se uopšte međunarodno humanitarno pravo ne primenjuje na američke vojnike i na američke snage. Tako da se ovo neće primenjivati na njihove investitore u drugim zemljama, pošto se ne primenjuje ni u Americi, neće nigde da se primenjuje iz jednog prostog razloga što su Amerikanci u mogućnosti da to završe.
Možete li zapamtiti gde ste stali, pa da u sledećem krugu da govorite?
Mator sam čovek, brzo ću to da zaboravim, ali jedna rečenica neće da vam škodi. Kažite kada i odmah krećem.
Neće, izvolite.
Zato je interesantno za raspravu o ovom zakonu da dobijemo sve podatke - zašto je Maršalat prodat za američku ambasadu?
Po Poslovniku narodni poslanik Radovan Milovankić. Izvolite.
Član 226, narodni poslanik ima pravo da postavi pitanje ministru iz oblasti delokruga rada. Gospodine ministre, koristim priliku da vas pitam, vašem ministarstvu je upućen zahtev za vraćanje vodoprivrednog inspektora za Rasinski upravni okrug, prvo 19. jula, a zatim i 3. septembra ove godine. Reći ću vam zbog čega ovo upućujem vama, postoji problem, a nadam se da i oblast zaštite životne sredine upravo tretira ovu oblast, da veliki broj građana postavlja pitanje vama, gospodine ministre, zato što ste u zadnjih sedam dana izlazili više puta, govorili gde je došlo do problema i hemijskih akcidenata i ugrožavanja zaštite životne sredine. Dakle, utoliko ima smisla ovo moje pitanje, tiče se Rasinskog okruga, odakle dolazim, iz Kruševca, i reke Pepeljuše, koja povezuje dve opštine, Aleksandrovačku i Kruševačku. U vašim nastupima ste vrlo jasno govorili gde je došlo do trovanja reka, a ova reka nije napomenuta u vašim izlaganjima. Ovde postoje poslanici iz vladajuće strukture, tri poslanika iz Rasinskog okruga, koji su na sebe preuzeli obavezu da postave to pitanje i da obaveste predsednika Skupštine, do sada to nije urađeno. Mi nismo u vlasti u Kruševcu, a našli smo za shodno da to uradimo, da postavimo pitanje kada će se vratiti vodoprivredni inspektor za Rasinski okrug? Kažem iz razloga što Toplički okrug i Rasinski ima jednog koji se nalazi u Prokuplju. Ovo pitanje sam vam uputio radi reke Pepeljuše. Hvala.
Pitanje za ministra od strane potpredsednika Narodne skupštine, gospođice Nataše Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, pažljivo sam slušala vaše uvodno izlaganje i interesuje me, s obzirom da ste vi četiri meseca ministar, a da je to pitanje koje se tiče rada prethodnog ministarstva, gospodina Popovića, ako nisam taj deo propratila, ali mislim da sam vas veoma pažljivo slušala, da li je napravljen nacionalni, da tako kažem, inventar svih štetnih gasova, od pet pobrojanih, naročito količina ugljen-dioksida u našoj zemlji? Da li ste upoznati sa elaboratom Elektroprivrede Srbije, s obzirom na to da moram još nekoliko puta ili već po ko zna koji put kažem stav SRS da se u ovoj opštoj tajkunizaciji Srbije mi protivimo prodaji Elektroprivrede Srbije i naftne privrede Srbije, na način koji je to pokušala prethodna Koštuničina vlada, s obzirom na to da je i kolega Valjarević, a i neki drugi su pominjali taj ekonomski aspekt Kjoto protokola. Sad da izuzmemo sve ovo o čemu pričamo, da smo i mi mala zemlja, da nam je uništena proizvodnja od 1990. godine, da je ovo, što se tiče odnosa Amerike prema svim zemljama potpisnicama, o nama i ne razmišljaju, govorim o ovih 37 najrazvijenijih, potpuna farsa, i da nam kažete da li ste vi kao ministar i kao neko ko danas zagovara da mi potpišemo Kjoto protokol, upoznati sa tzv. Postkjoto procesom, u koji je pre svega uključena američka vlada. Jer sve to izgleda i liči na ovo o čemu je govorio gospodin Krasić, pa me i asocirao da vas sve ovo pitam, a da nam date precizne odgovore, da Amerikanci čekaju da 2012. godina bude godina u kojoj će oni da krenu sa nulte tačke. Dakle, uslovljene su sve ove zemlje, ne mi jer smo zemlja u razvoju, da od 2008. do 2012. godine, kako koja, smanje emitovanje gasova i onda da oni, sa sasvim novim protokolom, koji će da nazovu kao velika i globalna sila, čemu moramo mi da se suprotstavimo i sve druge zemlje, krenu od nulte tačke i oni diktiraju uslove, a da nema nikakve veze sa ovim šta piše u Kjoto protokolu. Zamolila bih vas da mi date odgovore na ta pitanja jer, bez obzira na to što je Srbija danas zemlja u kojoj nema, osim pojedinačnih slučajeva i gradova, velike i opšte opasnosti, kao što je to u drugim tehnološki razvijenim zemljama, ipak da bismo znali, i ako već zagovarate proces uključivanja i u ono što je očuvanje zemlje planete, čime ste lepo završili razgovor, da nam kažete šta će dalje da se dešava po vašem mišljenju i gde se mi uopšte kao država u svemu tome nalazimo, da li nas neko nešto pita i da li mi uopšte imamo uticaja na sve te događaje i na te tokove. Hvala.
Po Poslovniku, narodni poslanik Dragan Vujadinović. Izvolite.
Poštovani poslanici i poslanice, članovi 225. i 226. Izvinjavam se, uzeću samo minut vremena, pošto ne smem se vratiti u Kosjerić ako javno ne postavim ovo pitanje. Kosjerić je grad i opština poznata, pre svega, po cementnoj prašini, društveno preduzeće, a sada je Titan. Tu tvrdnje idu u dva potpuno ekstremna smera. Jedan je smer da aerozagađenje i petrolkoks, koji je uveden prošle godine, potpuno dovode do raznih oboljenja - bronhitisa, astme itd, uključujući i kancere, pre svega, pluća. To je jedan ekstrem. Drugi ekstrem je da je sve u regularnim tokovima. Zaista bi bilo dobro, evo molim gospodina Sašu Dragina, već sam mu to rekao usmeno, ali moram da ovo kažem javno, baš zbog te velike polemike koja se vodi u tom gradiću, da li petrolkoks, koji je izmenama i dopunama kupoprodajnog ugovora između Agencije za privatizaciju i kupca "Titana" iz Grčke, štetan za zdravlje i da li su uopšte podaci, parametri koji se tiču aerozagađenja u granicama normalnog. Ponavljam, postoje dva ekstrema. Više puta su održavani okrugli stolovi i do istine nije došlo, i jedna i druga strana sumnjaju da ona druga strana ne govori istinu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Paja Momčilov.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne mogu da otpočnem ovo svoje izlaganje ako se ne osvrnem na tok naše jučerašnje sednice. Koristim prisustvo našeg predsednika Skupštine da i sa svoje strane uložim protest zbog toga što smo svedoci da se ovde pokušava da uguši sloboda govora i javnosti upravo ponašanjem državne televizije. Ne spadam u one naivne koji se slažu sa ljudima koji su posuli vatru na generalnog direktora televizije. Jasno je meni da kad vas kuče ujede da ne treba da bijete kuče nego da tražite gazdu. Naravno, to se ne odnosi ako imate psa lutalicu, a u ovom slučaju situacija nije ta. Jasno je potpuno ko je odgovoran zbog ovoga što se nama događa. Mnogo žuči je izliveno takođe i na račun predsednika Skupštine. Mislim opet da se ovde pokazuje jedna stvar i slažem se delimično sa nekima koji su ovde izlivali tu žuč, vidimo mi da autoritet našeg predsednika sada ne može da nadvlada autoritet generalnog direktora jedne ustanove koja je javni servis za javno informisanje. To je problem na koji smo ukazivali. Nije kolega Dulić ništa kriv, krivi su oni koji su ga postavili u ovoj situaciji, da on nemoćno trpi teror jednog, eto ovde neko kaže, nedovoljno školovanog lica koje se nalazi na jednoj visokoj funkciji. Toliko o tome. Kritikovali su našeg predsednika što često nije ovde. Juče ga razumem potpuno što nije bio prisutan ovde i razumem zašto nije bilo baš juče prenosa na televiziji. Postoji jedan dodatni razlog jak da mi nemamo prenosa. Mi smo raspravljali o jednom prljavom zakonu koji štiti interese duvanske mafije. Duvanska mafija nisu samo oni ljudi koji švercuju duvan, nego su upravo oni koji šire i razvijaju duvansku industriju, jer je potpuno jasno da je trebalo blokirati tu raspravu, da građani ne čuju ono što će govoriti opozicija. Tako smo dopali u apsurdnu situaciju, da je samo jedan poslanik, gospodin Baralić iz SPS, pokazao paklu i rekao je šta zakon štiti. Hoću samo da iskoristim pravo, ovo ima veze i sa ovom ekološkom temom, sa ovim zakonom o kojem mi danas pričamo, koji treba da spreči i mnoge bolesti koje nastaju zbog emisije štetnih gasova, pa i duvan je bogami jedan od velikih otrova. Zna se da 73 miliona cigareta se dnevno popuši u zemlji Srbiji. To vam je otprilike ako uzmete trošak tri miliona i 400 hiljada evra dnevno se potroši, a na godišnjem nivou to je milijarda i recimo 400 miliona dolara. Žene popuše jedan most na Dunavu, a muškarci popuše dva mosta na Dunavu. Rekli bi odmah oni što se bave rodnom ravnopravnošću, da su žene manje štetočine, to je tačno. Znam da žene nisu ravnopravne, ali da su jači pol i one su razumnije na neki način. Elem, problem je što 10 hiljada svake godine umrlih imamo od direktnih posledica duvana. Duvan i cigarete emituju 4.000 štetnih materija, od kojih je 70 kancerogeno. Šta hoću da kažem? Hoću da kažem da smo mi potpisnici Konvencije o kontroli duvana i ovde će se održavati konferencija Svetske zdravstvene organizacije, za neki dan u Beogradu ,za evropski region i mi ne poštujemo ovu konvenciju. Jasno, rekli smo vam, CEFTA nama ne treba. CEFTA će da ukine i dinar od duvana, nalaže nam da se ukine i to će da bude. To je predviđeno Akcionim planom o duvanu, a tim dinarom dobili smo velika sredstva koja se ulažu u opremanje intenzivnih kardioloških jedinica, u rendgen dijagnostici, to je velika suma od milijardu i 300 hiljada evra koje smo mi dobijali od tih sredstava. To će CEFTA da omogući. No, da se vratim sad samom zakonu o kome mi danas raspravljamo, to je Kjoto Protokol. Poslanik Krasić vam je ukazivao u niz navrata, ovako sukcesivno i postupno, da vas ubedi da nismo ni protiv Kjoto Protokola, i vi to izgleda ne shvatate. Vi pišete u ovaj listing, kažete - SRS protiv. Ne, ali mi vam ukazujemo da smo mi protiv donošenja zakona uz uvrtanje ruku. Čuli smo elaborat gospodina ministra, dosta uopšten, akademski, kojem ne možete ništa zameriti, sve što je rečeno je tačno, ali ima dosta toga što nije rečeno. Pitao sam se da li jeto slaba informisanost, pa onda sam mislio pa možda čovek i namerno to izostavlja, neće da kasnije bude osuđivan da obećava nešto što nije u redu. Onda posle je izašla predsednica poslaničke grupe DS i ispeglala pomalo stvar. Kad smo čuli obrazloženje, zašto je to dobro, pa to su globalni razlozi, pa onda Evropska unija, mi dokazujemo nekome nešto. A polazište, a građani Srbije? Šta je sa građanima Srbije, koja je njihova direktna korist? Neće ministar da slaže, ko što su drugi pokušali nategnuto da kažu kako ćemo imati koristi. Imamo mi utilitarnu korist da koristimo i sredstva za sprečavanje zagađivanja, ali molim vas pitanje je tu drugo, ono što je pitala i gospođa Nataša Jovanović. Da li je urađen bilans štetne emisije? Šta je sa ispitivanjem iz 2001. godine, koje je finansirala grčka vlada? Šta je sa bilansom od 1990. godine, što smo dužni da napravimo. Niste kazali, vi meni pokazujete hartiju, ali niste pričali ovde. Gospodine ministre, znate šta, sada se pozivate na nešto što niste kazali, nemojte. Dođite kasnije pa kažite. Upravo kažem zašto vi to niste dali? Onda bi mi videli rak-rane, gde je najveće zagađenje, videli bi šta je u Pančevu, šta je u Boru. Vi ste to svesno prećutali. Zbog čega? Zbog toga što potpisivanjem Kjoto sporazuma, pa mi nismo ni dužni da smanjimo emisiju. To nije naša obaveza i to mi nećemo uraditi. Elem, da se vratim malo brojkama i istoriji. Obično se kaže ne treba istoriju spominjati, ja ću je spomenuti. Vrlo brzo ću te brojke ovde naneti. Jedanaesti decembar 97. godine, 141 država potpisuje, ne potpisuje Amerika, je li tako, ne potpisuje Australija. Što je bitno, Amerika - 20% tog zagađenja. Protokol ne živi i posle toga. On zaživljava praktično 2005. godine u februaru, nakon što je u 2004. Rusija pristupila protokolu i on počinje da bude efektivan. Evropska unija se zalaže za još strože kriterijume i to nije sporno. Šta se događa ovog leta u Beču 27. avgusta: 150 zemalja se sastaje ponovo i upućuje se preporuka da se ide na revije iz Kjota, da se ide na Kjoto 2. I sledi konferencija na Baliju u decembru, gde će ministri svih zemalja zaduženi za ekologiju raspravljati i otvaraju dvogodišnji period pregovora za donošenje Kjoto 2. Gospodo demokrate, Evropljani, duboko ste zakasnili. Sprema se novi Kjoto protokol, ratifikovali nismo. Zašto nismo ratifikovali? Kakva je situacija kod nas? Jeste, 97. nismo mogli, kaže, bili smo pod sankcijama. Ali, 2001. godinesmo počeli radnje. Niste hteli da pokažete bilans, da pokažete narodu gde se truje u najvećim količinama. Ministar vrti glavom, mršti se, a ja ću da vas uputim, gde se to može videti. Ne kažem to ja, sve što kažu srpski radikali imaju dokaz. Pročitajte razmenu mišljenja između Anđelke Mihajlov i Miroslava Nikčevića, direktora Uprave za životnu sredinu, gde pljuju jedni druge ko je kriv, zašto se nije nešto uradilo na polju ekologije. Daću vam izvor, vrlo poučno štivo, pa ćete videti kako jedni druge pljujete, zašto se nije pristupilo ni Kjoto Protokolu, zašto se nisu radile i gomila drugih stvari i gde se direktno optužujete za kriminalne radnje između sebe. Znači, to štivo ću vam dati da pročitate, vrlo je poučno. Elem, govorite o mehanizmima. Tako je mehanizam čistog razvoja, međunarodna trgovina emisijama takođe nama može pomoći. Imaju prava veliki da se odreknu nečega ako ulažu u nerazvijene, je li tako, tako da je to jedan poseban metod koji će nam takođe pomoći. Srpski radikali, nešto da vam kažem, nisu protiv ovoga. Mi samo kažemo da ovaj način, ovo je samo iz utilitarnih razloga donosite i ovaj zakon, kao što ste iz utilitarnih razloga doneli prljavi Zakon o kontroli duvana. Šta ste omogućili time kada su vam Amerikanci, kad vam je Polt u februaru rekao - morate da štite monopol koji ste uveli. Vi ste uveli monopol, vi koji hoćete u Evropu i hoćete u svetsku trgovinsku organizaciju. Vi ste dali njima monopol od 10 godina da ovde mogu da vršljaju na ovom tržištu i da rade šta hoće. Vi ste uveli u Srbiju četiri fabrike da imamo. Hrvati imaju jednu. Koji je od izvoza naš efekat ekonomski, 60 i nešto miliona dolara. Hrvati sa jednom fabrikom 125 miliona evra. To su vaši rezultati. Šta ste uradili? Izjednačili akcize. Dižemo carine, ukidamo kvotu kupovine od naših proizvođača. Štitite monopolistu. Ne štitite građane. Ako poštujete zdravlje i život ovog naroda, dužni ste da smanjujete, da ne otvarate ovde fabrike, da smanjujete promet i proizvodnju duvana. Vi to ne radite. Vi ste jedna štetočinska Vlada nažalost, a vaš glavni motiv je finansijski interes i to se videlo iz vašeg izlaganja: mi imamo kredite pozitivne, to je ono što je glavno i eto priključujemo se Evropi. Samo toliko.
Hvala puno. Određujem pauzu do 15,00 sati. [[Posle pauze – 15,05.]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad. Reč ima narodni poslanik Željko Vasiljević, a neka se pripremi narodni poslanik Dragan Šormaz. Po Poslovniku? Izvolite.
Hvala, gospodine predsedniče. Samo bih želeo da se pozovem na članove 225. i 226. Poslovnika o radu Skupštine Srbije i želeo bih da postavim pitanje resornom ministru za unutrašnje poslove gospodinu, Draganu Jočiću. Želim da se pitanje njemu prosledi. Naime, u nekoliko pisanih i nekoliko elektronskih medija danas smo imali priliku da čujemo od lidera neonacističke grupe "Nacionalni front" da skup, koji je zakazan u Novom Sadu za 7. oktobar, nije zabranjen. Postavljam pitanje ministru Draganu Jočiću, zašto nije zabranio ovaj skup, skup jedne klasične neonacističke organizacije, koja zagovara mržnju, koja zagovara sve one ideje koje su četrdesetih godina prošlog veka i devedesetih godina prošlog veka kod nas odnele nekoliko desetina miliona žrtava. Liga socijaldemokrata Vojvodine će reagovati, ako već država neće da reaguje. Ovom prilikom želim da pozovem sve članove i simpatizere Lige socijaldemokrata Vojvodine i sve ostale građane Vojvodine, Novog Sada i čitave Republike Srbije da pružimo otpor neonacizmu, da pokažemo da nas je više i da jednom zasvagda završimo sa nacistima. Na kraju bih završio samo rečima - neće proći. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Željko Vasiljević, a neka se pripremi narodni poslanik Dragan Šormaz.
Dame i gospodo narodni poslanici, u spremanju svog izlaganja imao sam koncept da postavim pitanje gospodinu ministru, ali nadam se da će on uskoro doći, pa iako nije, zamisliću da je on tu. Slušajući ove diskusije i gledajući ovaj predlog zakona ne mogu da se otmem utisku da je ovaj predlog zakona danas na dnevnom redu samo zato što je na vreme preveden sa engleskog jezika. Zaista ne vidim drugi razlog da baš u ovo vreme, kada imamo mnogo važnija pitanja, na dnevnom redu se pojavi ovaj zakon. Alio, neko drugi odlučuje o tome, šta ćemo, naše je da radimo po njemu. Odmah da kažem,iako su nas u ovoj listi za prijavljivanje, poslanike SPS i mene tamo svrstali da ću glasati protiv, otvoreno vam kažem, i vama i svim građanima, svi poslanici SPS i ja, kao poslanik Pokreta veterana, glasaćemo za ovaj predlog zakona, jer mislimo da ovaj zakon nema alternativu. S obzirom da je SPS socijaldemokratska stranka, kojoj su interesi građana uvek u prioritetu, i političkog delovanja i svakog drugog ophođenja, mislimo da je zaštita životne sredine zaista u interesu svakog građanina i zato ne postoji drugi način nego da glasamo za ovaj zakon. Mi mislimo da ima tu dosta primedbi na njega, na stil i tačnost prevođenja, i na koncept kako je pisan, ali uz sve te mane, on će dobiti podršku SPS. Usvajanje ovog zakona znači jednu stvar, budite uvereni u to, da ćemo dobiti još jedan zakon u nizu onih koje smo i dosad imali, a nismo primenjivali. Zaista ne verujem da svojim kapacitetima ova država može mnogo da doprinese globalnom popravljanju situacije sa zagađenjem životne sredine, pogotovo u materijalnoj situaciji u kojoj se nalazi naše društvo. To je još jedan od razloga zašto mislim da ovaj zakon nije baš bilo toliko hitno da se on donese. Imao bih jedno pitanje za gospodina ministra, odnosno za celu vladu, ali njega kao predstavnika Vlade Srbije, da li je iskrena odluka Vlade da se bori sa zagađivačima životne sredine i koliko je još moguće da će ovaj ministar, koji deluje kao usamljeni jahač u borbi za poboljšanje životne sredine, uspeti da se sa velikim zagađivačima izbori. Hteo bih da ga pitam da li on mislim da ima takvu podršku i takav politički kapacitet da će moći sutra, u slučaju zagađivanja, ekstremnog zagađivanja životne sredineu Smederevu, ne znam, od strane "Sartida", da uspe dazatvori "Sartid" ili da bar na neko vremespreči njihovu emisiju štetnih gasova. Budite sigurni da on, cela Vlada i bilo ko u ovoj zemlji to neće uspeti, zbog okolnosti u kojima živimo i okolnosti u kojima se naša zemlja i društvo nalaze. Imao bih još jedno pitanje za gospodina ministra, a to je, ako se odlučimo da ovaj usvojeni zakon primenjujemo, zaista dosledno, koliko će građane Srbije, koliko će državu Srbiju i privredne subjekte ove zemlje u periodu od 2008. do 2012. godine primena ovog zakona koštati, koliko će nas koštati u smislu uvođenja novih tehnologijau zaštiti životne sredine, koliko će nas koštati u obavezi uvođenja automobila sa, ne znam, euro 4 i euro 5 motorima, koliko će nas koštati u izostanku dolaženja kompanija na ovo područje koje bi želele da iskoriste mogućnost veće emisije štetnih gasova. Znam da je veliki značaj ovog zakona na zaštiti životne sredine na globalnom nivou, ali mislim da građani Srbije i mi kao Skupština moramo da vodimo računa, i mnogo pre i mnogo intenzivnije, o nekim lokalnim situacijama i nekim lokalnim zagađenjima koja u ovom trenutku mnogo više utiču na zdravlje naših ljudi i naših građana. Ovde u ruci imam jedan prospekt, jedan primerak revitalizacije velikog bačkog kanala kroz Vrbas. Verovatno vam je svima poznato da je to vodotok koji je verovatnonajzagađeniji u Evropi, a možda i u svetu. Mislim da bismo više doprineli našim građanima, a naročito onih 50 hiljada ljudi koji živi u neposrednom okruženju ovog kanala, da smo danas raspravljali o mogućnostima kako da rešimo i ublažimo posledice zagađenja ovog vodotoka. Ovu studiju, a moram da vam pročitam, pošto je dosta sitno, kaže - projekat finansiran od Norveške i urađen od strane NIV-a, to je norveški institut za istraživanje voda. Više bih voleo da je ovo uradio neki naš institut, da je to shvaćeno i da su iznađena sredstva za rešavanje ovog problema od domaćih izvora. Ali, u svakom slučaju, na našoj državi je sada u što kraćem roku da iznađe sredstva i da iznađe mogućnosti da se ovakvi vodotokovi i da se ovakvi primeri zagađenja životne sredine što pre revitalizuju i da se ta okolina privede nameni odnosno da se prilagodi zdravim uslovima življenja. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz, a neka se pripremi narodni poslanik dr Zoran Mašić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, kao što su već neki moji prethodnici iz poslaničke grupe DSS-NS dr Vojislav Koštunica izjavili, mi ćemo glasati za ovaj predlog zakona. Glasaćemo za ovaj predlog zakona zato što je za nešto slično glasala i Ruska Duma, zato što je i država Rusija, kao odgovorna država, globalno odgovorna država prema međunarodnom poretku i odgovorna država svima nama u svetu. Na ovaj način pozvao bih i sve poslanike Narodne skupštine Republike Srbije, a naročito one koji se još nisu odlučili da glasaju za ili protiv, odluče da glasaju za ovaj zakon, da glasamo jedinstveno, da svi budemo za i da pošaljemo međunarodnoj zajednici poruku da je država Srbija globalno odgovorna država, država koja misli na zdravlje ne samo svojih građana, na životnu sredinu države Srbije, nego i cele planete. Mi ne želimo da se država Srbija ponaša na neodgovoran način, na koji se ponaša administracija SAD. Ne znam da li znaju svi poslanici, ali druga zamerka na politiku koju vodi administracija predsednika SAD, pričam o unutarpolitičkim zamerkama, unutar SAD, upravo je to što SAD nisu potpisale Kjoto protokol. Znači, njihov predsednik je najviše kritikovan prvo zbog situacije u Iraku, a potom zbog toga što nije potpisao Kjoto protokol. Naravno da SAD, kao globalno neodgovornoj zemlji, za razliku od Rusije, Srbije i ostalih koji su potpisali ovaj sporazum... Gospodine Todoroviću, ne vredi vam sada, nemate argumente, izbio sam vam sve argumente i naravno da ste nervozni i dobacujete, ali znate da vam je džabe meni da dobacujete, nisam kao neki koji se zbunjuje. Prema tome, nastaviću, bez obzira na pominjanje imena ministra odbrane gospodina Šutanovca. Nije to meni upućeno, ne bi smeo meni to da uputi, to je nekom drugom uputio. ...znači, vraćamo se na SAD, koje su globalno neodgovorna država, koja se ponaša kao svetski policajac, navikla je to devedesetih, pa joj sada teško pada to što sve manje uspeva da se ponaša na međunarodnoj sceni kao svetski policajac, pa je prešla sa pozicije svetskog policajca na poziciju svetskog siledžije. Podsetiću vas da je ta zemlja svojim avionima, uz pomoć svojih saveznika iz NATO pakta, 99. godine bombardovala Srbiju nezakonito, bez odluka Saveta bezbednosti, bombama koje su obogaćene osiromašenim uranijumom. Država Srbija je uspela posle 2000. godine, tamo gde ima svoje ingerencije i nadležnosti, a to su tri opštine juga Srbije, da očisti našu teritoriju od ostataka tih bombi, tako da sada i gospodin Riza Halimi može slobodno da šeta Preševom, da diše vazduh i da bude siguran da neće biti ozračen. Nažalost, ostali građani albanske nacionalnosti, a i Srbi i ostali nealbanci koji žive na Kosovu i Metohiji, nisu u toj situaciji, jer međunarodna zajednica, koja je dužna, po Rezoluciji 1244, da vodi administraciju na toj teritoriji, dok se ne vrati država Srbija sa svojom administracijom i uspostavi ponovo ustavni poredak na teritoriji Kosova i Metohije, nije ništa učinila po tom pitanju, tako da su i oni koji su došli na Kosovo kao administracija i ljudi koji su zaduženi za bezbednost u KFOR-u, a i sami naši građani dole, i dalje ugroženi. Jer, naravno, svetski policajac koji je došao dole da kobajagi održava bezbednost ne želi da troši novac i da čisti našu teritoriju od ostataka bombi sa osiromašenim uranijumom. Pravilo koje su uveli Amerikanci u oblasti ekologije je izuzetno dobro pravilo. Oni su prvi uveli to pravilo, a ono glasi: plaća onaj koji zagađuje. U njihovoj zemlji je zaista tako. Oni koji zagađuju plaćaju posebne takse, posebne namete i više su poreski opterećeni nego one firme koje ne zagađuju. Nažalost, oni se tako ne ponašaju kada svoj kapital investiraju u neku drugu zemlju. Svi znate da dolazim iz grada koji je ovde pomenut nekoliko puta, iz Smedereva, gde je 2003. godine, na jedan potpuno nezakonit način, prodata Železara, na silu je otet Sartid od strane U.S. "Steel"-a. Jer su znali da se išlo na tender, da tamo danas ne bi pisalo U.S. "Steel" ,nego bi najverovatnije pisalo Mitel. Nisu smeli da idu na tendersku kupovinu te fabrike, na kupovinu fabrike po Zakonu o privatizaciji. Nažalost, do dana današnjeg nisu nađeni dokazi za sve one koji su učestvovali u toj malverzaciji, ali nadam se iskreno, kao Smederevac, da će jednog dana biti nađeni i da će svi oni koji su u tome učestvovali odgovarati pred zakonima naše zemlje. Često se spominje da je fabrika prodata džabe, za 23 miliona dolara. Danas, kada idete na sajt U.S. "Steel", možete da vidite da je procena vrednosti te fabrike oko 520 miliona dolara. Što se mene tiče, ta fabrika je mogla biti prodata i za jedan dolar, ali je onaj koji je kupio trebalo da preuzme na sebe dugove koje je imala ta fabrika, a ne da se ti dugovi prebace u javni dug i uništi nekoliko banaka u Srbiji, zbog toga što su Amerikanci hteli da kupe Sartid. I pored toga, oni nastavljaju jedno krajnje neodgovorno ponašanje. Više pritisaka smo u prethodne tri godine vršili na njih. Sada mogu reći, pošto je neko ovde pitao da lokalna samouprava nekim plišanim i mekim porukama poručuje U.S. "Steel"-u da će se tome stati na put, zaista nismo želeli da se ponašamo u Smederevu neodgovorno, mnogo porodica zavisi od te fabrike, mnogo porodica radi u toj fabrici, nismo želeli da vršimo opstrukciju rada te fabrike, upravo zbog naših sugrađana koji u njoj rade. Pokušali smo da probudimo savest kod rukovodstva U.S. "Steel"-a. Nažalost, to teško ide, tako da ćemo sigurno biti primorani da u nekom narednom periodu prema njima nastupimo oštrije, jer ovo što se sada dešava je zaista neprihvatljivo. Ne samo u tri sela: Radinac, Ralja i Vranovo, nego u celom Smederevu deca sve više i više obolevaju od astme i drugih bolesti, pa ne samo deca, naravno i stariji ljudi, tako da mi moramo po tom pitanju kao država nešto da učinimo. Dobio sam informaciju od ministra da je više od 10 ekoloških inspektora trenutno u U.S. "Steel"-u, ekoloških, koji proveravaju i pokušavaju da otkriju koji su sve emiteri zagađenja, kako bismo ih naterali da to isprave. Dogovorio sam se sa ministrom da mi, kao poslaniku iz Smedereva, pošalje obaveštenje o tome kakvi su rezultati tih ispitivanja, a potom ćemo sasvim sigurno zahtevati da se po tom pitanju oštrije nastupi. Inače ćemo biti primorani da primenimo, kao lokalna samouprava, neke druge mere protiv U.S. "Steel"-a. Ima tu nekoliko kapija posle čijeg zatvaranja više sigurno ne može da se radi. Kao lokalna samouprava nismo hteli da se ponašamo neodgovorno i zato se nije o tom zagađenju u Smederevu toliko čulo, kao na primer o zagađenju u Pančevu, gde je predsednik opštine palio sirene u toku predizborne kampanje svaki drugi dan, zbog ekološkog zagađenja u Pančevu, a kako prođoše izbori prestadoše te sirene da se pale po Pančevu, tako da sam sada u dilemi da li je Pančevo i dalje zagađeno na isti način ili nije. Voleo bih da mi predsednik opštine odgovori na pitanje šta je to u vreme predizborne kampanje bilo toliko alarmantno, a šta se to nabolje promenilo da sada ne pali više sirene i ne pravi uzbunu, ili je on svoju funkciju stavio u funkciju stranke kojoj pripada i kampanje protiv, recimo, DSS u to vreme. Nadam se da će takve stvari prestati da se dešavaju u Srbiji. Želeo bih da završim ovim, sve vas ponovo molim, dobro bi bilo da svi glasamo za ovaj zakon, još jednom ponavljam zbog čega: pokazujemo da je Srbija odgovorna država na međunarodnom planu, na globalnom planu, da koliko nam je interes da mi ne budemo zagađeni, toliko štitimo pravo svih ostalih na planeti da ne budu zagađeni. Nemojte da se ponašamo kao ovi koji se sadistički ponašaju, mislim na SAD, ne samo po pitanju Kjoto protokola, nego i po ovome što pokušavaju da nam otmu Kosovo i Metohiju, ali hvala bogu, ako mi ovde budemo jedinstveni, nikada to neće uspeti. Oni koji njima povlađuju se na neki način, mogu da razumem da je neko sadista, da voli da nanosi bol, ali oni koji prihvataju bol i još hvale sadiste, nazivaju se drugačije, oni se nazivaju mazohisti. Prema tome, ne znam, to nisam rekao, rekao sam da oni koji prihvataju bol, vole taj bol i hvale onoga koji nanosi bol, oni su mazohisti, to je dijagnoza. Za Kosovo ćemo još pričati, ali o Kjoto protokolu teško posle današnjeg dana. Molim vasjoš jednom da svi jednoglasno podržimo ovaj zakon. Hvala.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Zoran Krasić, pa potom narodni poslanik Riza Halimi. Hteo bih da obavestim narodne poslanike da ćemo, ukoliko rasprava po ovoj tački dnevnog reda bude i posle 18,00 sati, produžiti rad. Izvolite, gospodine Krasiću.
Gospodine Duliću, to su oni članovi koje sam stalno pominjao, ako treba ponovo ću da kažem - 225 i 226. Gospodin Šormaz je objasnio stav DSS i u tom smislu je gotovo prepolovio moju diskusiju. Meni je jasan stav DSS koja je u Vladi Republike Srbije, ali moram da kažem da mi nije jasan stav ove druge stanke koja je u Vladi Republike Srbije, nije mi jasan stav DS. Da li oni iskreno podržavaju ovaj predlog zakona ili opet je u pitanju neka medijska manipulacija? Imam puno osnovanih razloga da sumnjam kada tražim da mi se objasni. Za mene uopšte nije sporan onaj, ako mogu tako da kažem, izvorni deo DS, za mene su sporni ovi koji s vremena na vreme uleću u DS organizovano, samoinicijativno i po nalogu sa strane. Pošto ovih dana pripremam neku protivtužbu morao sam intenzivno da čitam materijale ko su sve strani plaćenici i vrlo lepo štivo mi je knjiga Dragana Bujoševića i ovog američkog novinara Tima Maršala. Pa se tamo kaže, između ostalog, neću da širim temu, ko je gde išao na obuku, šta je radio itd, ali su Amerikanci formirali jednu asocijaciju, neki svoj stroj zvani Otpor. Oni kažu koliko su para dali da oni to rade itd. Evo, mene niko ne može da ubedi da onaj Srđan Milivojević iskreno misli o ovom zakonu, ili gospođa Jorga, ili onaj Konstantinović, nema ga sad. Za gospođu Čomić sam apsolutno siguran da će da glasa za ovaj zakon, jasno, ali za ovo troje i još nešto što je ubačeno u DS meni nije jasno. Molim vas, ako usvajanjem ovog zakona želimo da, ako ništa drugo, operemo malo i savest, kao što je moj prethodnik 99% svog izlaganja usmerio na istinu, to mu ne osporavam, to je sve tačno što je rekao, onda sam apsolutno siguran da će Amerikanici da prihvate da je usvajanje ovog zakona atak na njih. Gospodin Šormaz, hvalim vas, valjda ste mogli da shvatite. Međutim, meni je DS nejasna. Da vas podsetim, ne znam da li je bilo 1999. ili 2000. godine, bio je neki TV duel između Zorana Đinđića i Vojislava Šešelja na TV Palma plus. Dva sata Vojislav Šešelj nije mogao da natera Đinđića da kaže da li je Bil Klinton ratni zločinac, ma nije smeo da pomisli o SAD. (Predsednik: Gospodine Krasiću, ajde da zapamtimo gde smo stali i da nastavimo kasnije.) Gospodine Duliću, vi stvarne mene diskriminišete. Kada bude peta sekunda posle trećeg minuta, vi odmah nešto skačete, ne znam šta je. Pa, javiću se ponovo, ako vam je baš toliko stalo da čujete do kraja ovo što sam hteo da kažem.
Hvala puno. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Riza Halimi, pa potom dr Paja Momčilov. Izvolite.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo, ne znam zašto gospodin Krasić insistira dalje na nove detalje kada nam je poslanik Šormaz sve moguće obilato informacije dao i stvarno ne vidim koji je razlog da se dalje nastavlja sa raspravom, pošto izgleda mora da se na osnovu ovakog obilatog obrazloženja ovaj zakon glasa i usvoji. Samo ova situacija već prelazi ono što sam prošli put govorio, trend koji aktuelna vlada ima u odnosu na Preševo, Bujanovac, Medveđe. Plastično nam je poslanik Šormaz izneo maločas da maltene ne moramo uopšte ni poslanika ovde imati, ne moramo baš ni o čemu razmišljati, jer o svemu se stara ova vlada, i kada treba da očisti teren, i kada treba da stvori ekologiju, i kada rešava sve probleme u Koordinacionom telu, pa ne moraju ništa da poslanik i ljudi u lokalnoj samoupravi da znaju, jer Vlada se stara o tome, ona o tome razmišlja. Mi jednostavno moramo biti zadovoljni i moramo biti zadovoljni ministrom Lončarom, jer on takođe za nas misli ovako kako je maločas gospodin Šormaz rekao, jer mi nemamo nikakvih problema u obrazovanju, mi nemamo nikakvih problema ni sa ministrom Veljom Ilićem. Rešio je probleme u ime nas, u ime Skupštine opštine Preševo, što se komercijalnog sadržaja tiče. On odlučuje kome treba dati, a ne mora biti lokalne samouprave. Pa ne znam, ako nastavimo ovim trendom stvarno ne znam čemu Albanci u Preševu, Bujanovcu, Medveđi, šta će im lokalne samouprave, šta će im poslanik, pošto ova Vlada o svemu razmišlja. Hvala vam.
Hvala. Po Poslovniku se javio dr Paja Momčilov, potom Zoran Krasić, potom Šormaz. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo javio sam se da reklamira dve tačke Poslovnika. Međutim, ovog momenta, pola sata nakon početka naše sednice, seanse, ukida se, i rekao bi čovek razlog, moje intervencije. Naime, evo imali smo čast da nam je došao gospodin ministar. No, naravno ne mislim i ni na kraj pameti mi nije da kritikujem njega. Citiraću, ovo mi nemojte uzeti u vreme, član 87. našeg Poslovnika kaže: ''Na sednicama Narodne skupštine, pored narodnih poslanika, učestvuju i članovi Vlade''. Da dalje ne čitam. U članu 104, opet vama je svima on dobro znan, lepo se kaže: ''Narodni poslanici su dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine''. Gospodine predsedniče, vi ste prvi među jednakima, vi imate posebna ovlašćenja, međutim, ovaj član se odnosi i na vas. Naime, šta hoću da kažem. Niste trebali da otvorite seansu i da je dozvolite bez ijednog ovlašćenog predstavnika Vlade, uvažena dama koja sedi pored gospodina ministra je došla 20 minuta posle naše rasprave. Na taj način vi sigurno omogućavate da mi i dalje sumnjamo da se možda sada, evo i neopravdano, izrazi sumnja da se gospodin ministar prema parlamentu odnosi na jedan nedoličan način, da ga ne uvažava. Možda to nije tačno. Mi razumemo da može doći do situacija kada ne može iz više sile neko da bude prisutan, a onda ste vi dužni da to saopštite, a mi opet, ukoliko su razlozi dovoljno jaki, bi sigurno to mogli i da uvažimo. No, ono što je suština opet, evo da iskoristim ovih tri minuta i da možda kažem gospodinu Halimiju, koji kaže da nije potrebno da izlazimo dalje da obrazlažemo, i te kako je potrebno. Mi smo vama jasno kazali da mi smatramo da ova vlada, čitavim nizom poteza svojih, ono što radi ne radi u interesu građana, radi u interesu, moglo bi se reći, društvenom, ali uvek taj društveni može da se prepozna kao lični. Čak evo i ova rasprava i obrazloženje koje je dato ovde od strane gospodina ministra, da ćemo imati koristi od Mehanizma čistog razvoja, a šta to znači, to su opet pare, to su opet tenderi. Vi znate kakvi su tenderi, kako sve to kod nas ide. Onda vam je jasno da je to opet nešto što je šićarenje i nije na korist naših građana. Na korist građana ove zemlje je da znaju koje su to tačke i žarišta gde je najviše zagađena životna sredina, kolika je emisija u Pančevu, kolika je emisija u Boru štetnih, da vidi kako će ovim zakonskim odredbama da se popravi ta situacija. A neće se popraviti, sasvim je sigurno, jer Kjoto protokol ne daje nam zadatak da smanjimo to. To smo očekivali da ćemo čuti i to očekujemo i dalje da čujemo, i zbog toga i dalje raspravljamo. To je osnovni razlog. Znam da je prošlo vreme, ali ako mi dozvoli gospodin predsednik još jednu rečenicu. Da nije priča prazna, ponovo vam ukazujem na odluku Vlade Srbije, koja je 2005. godine donela odluku da se uvede nova tarifna oznaka, neću da govorim jedan dugi broj koji dozvoljava uvoz medicinskog otpada na teritoriju naše zemlje. To je protivno našem zakonu, to je protivno konvencijama bazelskim, ali evo ovde u ''Službenom glasniku'' je dozvoljeno da se farmaceutski otpad uvozi u našu zemlju. To je briga o zdravlju građana Srbije i zbog toga ćemo pričati i dalje o Kjoto protokolu, nadajući se da ćemo probuditi uspavanu savest jednog dela poslanika u ovim klupama. Hvala i izvinite za prekoračenje.
Po Poslovniku Zoran Krasić, pa potom po Poslovniku Dragan Šormaz.
Javljam se zato što me gospodin Halimi nije dobro razumeo. Gospodine Halimi, protekla tri dana sam kritikovao Vladu Republike Srbije, a danas sam koristio priliku da hvalim sve one kod kojih je sazrelo uverenje da je prepoznat globalni neprijatelj, ne samo onaj ekološki, nego onaj za dušu i za sve drugo. Što se tiče vas lično, moram da vam skrenem pažnju, što se vas tiče u Preševu, Bujanovcu, kod vas postoji opasnost od zračenja, ali samo od mobilnih telefona. Republika Srbija, kakva da je, sa kakvim resursima raspolaže, pokušala je i očistila što je mogla ono što smeta građanima, a što su bacili oni koji žele da nam otmu Kosovo i Metohiju. To su zločinci protiv mira, što je utvrđeno u Haškom tribunalu od strane njihovog tužilaštva. Danas prosto, videli ste i sami, kiptim od sreće što sam našao veliki broj ljudi koji razmišljaju isto kao SRS. Jeste da kasne sedam-osam godina, ali bolje ikad nego nikad. Imamo mi i onu kategoriju nikad, malo su prisutni, rezultati izbora kažu da su marginalni. Vidite i sami da su se ove njihove nevladine malo uspavale, videli su da je opasno pošto je sazrelo uverenje. Možemo da upoređujemo, pa da kažemo, tamo gde Amerikanci imaju dominantnu kontrolu ekologija je loša, primer Kosovo i Metohija, ali moramo svi da se setimo da posle 99. godine je povećana smrtnost u Srbiji, a čak u nekim mestima, gde su padale i kasetne bombe, i ove druge bombe, da iskoristim priliku da pomenem grad Niš itd, to su trajne posledice koje su ti zločinci učinili ovom narodu. Današnja poruka naša treba da bude svim građanima i svetskoj javnosti, bez obzira na Kjoto protokol, Srbija je ekološki čista država, najčistija. Dođite u Srbiju da biste bili malo normalni. Sećate se pred novu godinu svi nešto polude pa zavole Srbiju. Šta je to što ih mami da dođu ovde? Očuvajmo, gospodine ministre, sa našim propisima našu ekologiju. Mante se Kjoto protokola. Napraviste sada diplomatski skandal ovoj vladi prema Amerikancima i to kada je došao novi ambasador. Što se mene tiče, potpuno sam zadovoljan jer je to velika evolucija jedne stranke čiji je nekadašnji predsednik pozivao - nastavite još sedam dana sa bombardovanjem, popustiće oni. Ovo je epohalni rezultat što se tiče DS. Ja vas ne kritikujem, ali samo sumnjam da postoji jedinstvo oko toga u Vladi Republike Srbije i prosto me je strah da zbog neke šačice dolara i ovo padne u vodu, kao što je otišao "Sartid", banke i da ne ređam sve drugo.
Po Poslovniku, narodni poslanik Dragan Šormaz.
Javljam se po Poslovniku jer sam pogrešno protumačen od strane gospodina Halimija ili me je pogrešno razumeo. Već jednom sam vas sa ove govornice upozorio da vodite računa i da ste dužni kao narodni poslanik u Narodnoj skupštini Republike Srbije da vodite računa o Ustavu. Ne znam šta ste našli da sam rekao drugačije u svom izlaganju. Lepo sam rekao, država Srbija je očistila tri opštine, Preševo, Bujanovac i Medveđu, je l' tako ministre, evo ministar klima glavom, potvrđuje to. Ne ova vlada. Vi ste rekli da ova vlada sve radi. U ranijem periodu država Srbija je u nekoliko godina velikih napora očistila od ostataka ili od bombi obogaćenih osiromašenim uranijumom jug Srbije. Zbog toga je sada vama dole situacija mnogo bolja za zdravlje, za sve one koji žive na toj teritoriji. Lokalna samouprava, koju vi ovde pominjete, sastavni je deo države Srbije u našem ustavnom ustrojstvu. Ako sam rekao da je država Srbija, naravno da to podrazumeva i lokalnu samoupravu te tri opštine. Zašto ste se javljali? Šta ste vi ovde sada rekli? To se podrazumeva. Prema tome, nemojte baš da istrčavate onako da reagujete. Vezano za to što ste rekli, a i za ono što je rekao malopre gospodin Krasić, ne slažem se da je Srbija ekološki čista zemlja, zato što na delu naše teritorije se još uvek nalazi velika količina bombi i ostataka bombi obogaćenih osiromašenim uranijumom. Taj se deo naše teritorije, gospodine Krasiću, zove Kosovo i Metohija. Dok se to ne očisti, mi nismo ekološki čista zemlja. Prema tome, moramo da se potrudimo i da to očistimo. Ako oni koji imaju administraciju tamo, trenutno vode taj deo naše teritorije po Rezoluciji 1244, nisu sposobni to da urade, mi ih molimo da kažu da nisu sposobni, da se povuku odatle. Država Srbija će, kao što je uradila u ove tri opštine, uraditi to i u onih 20 i nešto opština na Kosovu, i sigurno je da će svi oni koji žive na Kosovu i Metohiji moći da imaju veći, lepši i bolji kvalitet života. Još jednom pozivam sve poslanike i poslaničke grupe, ima vremena do dana za glasanje, da razmotre svoje stavove, da pokažu odgovornost države Srbije i pošalju poruku međunarodnoj zajednici da je država Srbija globalno odgovorna zemlja, ne samo prema zdravlju svojih građana, prema životnoj sredini i okruženju svojih građana, nego cele planete, i da se nećemo ponašati neodgovorno, kako se ponašaju siledžije i sadisti iz Američke administracije.
Po Poslovniku, poslanik Slobodan Maraš.
Poštovani predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, javio sam se po povredi Poslovnika, 226, odnosno tražim jedno objašnjenje. Juče u toku dana, dok je trajala ovde sednica i uglavnom dok su se građani Beograda vraćali sa svojih radnih mesta, svedoci su bili i građani Beograda, a bogami i mi koji smo na privremenom radu u Beogradu, da su avioni naše avijacije u niskom brišućem letu, izvodeći lupinge, nadletali usko jezgro grada, leteli su veoma nisko iznad zgrada u gradu Beogradu. Zbog toga je Predsedništvo LDP-a, koje je juče između ostalog imalo svoju sednicu, izdalo jedno saopštenje i ovom prilikom bih ga pročitao, uputio pitanje i tražio objašnjenje od ministra odbrane, gospodina Šutanovca. Dakle, saopštenje glasi: "Kome prete avioni? Predsedništvo LDP-a osuđuje jučerašnju demonstraciju ostatka vojne sile, koja je razorila Jugoslaviju. Brišući letovi vojnih aviona, koji su tehnološko i ideološko staro gvožđe, izazvali su uznemirenje i ugrozili bezbednosti građanki i građana, njihove dece i imovinu. Za ovaj incident Predsedništvo LDP-a zahteva od ministra odbrane Šutanovca i predsednika Tadića objašnjenje i izvinjenje zbog pretnji oružanim nasiljem glavnom gradu i političkim porukama koje je taj bahati i neodgovorni incident u sebi nosio. Predsedništvo LDP-a podseća predsednike i Vladu da je Srbija dovoljno hrabra da neće dozvoliti da je zastraše i na njenom demokratskom i evropskom putu zaustave one snage koje su, nakon neuspeha u ostalim bivšim jugoslovenskim republikama, pokušale da od Srbije naprave... (predsednik upozorava zvoncem) hvala, gospodine predsedniče, napokon... poslednju članicu propalog istočnog bloka i njegovog vojnog saveza. Srbija će se boriti za svoju slobodu, ako je potrebno i protiv onih koje teško zarađenim sredstvima izdržava, očekujući da se poštuju njeni građanski red i mir. Predsedništvo LDP-a ovim putem i ovim povodom zahteva od ministra odbrane da se odredi i u odnosu na misteriozna ubistva naših vojnika u kasarnama, koja su usledila nakon ubistva premijera Đinđića i pritisaka civilizovanog sveta da Srbija izruči sudu u Hagu preostale ratne zločince koji uživaju zaštitu vojske.''
Narodni poslanik Zoran Krasić, pa potom Riza Halimi.
Nisam se javio povodom ove najave da će Šutanovac da izvrši agresiju na Beograd. Pre sam shvatio da napokon avioni dobili gorivo, pa da mogu da vežbaju, ali dobro. Gospodine Šormaz, vi očigledno mene niste dobro shvatili. Kada sam pričao o ekološki čistoj Srbiji, napravio sam ogradu što se tiče Kosova i Metohije i rekao šta oni tamo rade. Ne čiste. Obično zlikovci uklanjaju svoje tragove, ovi čak ni to ne rade. Zločinci se uvek vraćaju na mesto zločina. Sada se vraćaju sa kamerama, snimaju, iščuđavaju se kako izgleda centar Beograda. Moram da vam kažem, pošto ste vi ipak poslanik vlasti, zar vam se ne čini da vizuelno, estetski i ekološki u Kneza Miloša postoji jedna zgrada koja se naziva da je ambasada, a to je tvrđava. SAD širom sveta svoje zgrade ambasada prave kao tvrđave i onda uzmu ceo blok. Siledžije. Da. Sada mi kažite ko je tim siledžijama prodao Maršalat? Nemojte da mi kažete da je to uradio Parivodić samoinicijativno, mada neki kažu da je prodata i cela kasarna Topčider. Ne znam ko je menjao Generalni urbanistički plan, ali meni se sviđa ovo što vi pričate, ali nekako uvek ima neka zadrška. Da li je to iskreno, da li čvrsto stojite na tim pozicijama? Voleo bih da je tako. Da vam kažem iskreno, voleo bih da je tako. Znači, skrećem vam pažnju, kada smo već kod ove ekologije, to ću malo šire da tumačim, pošto je ekologija globalni problem i zbog ovog održivog razvoja ona se ne svodi samo na biohemiju, hemiju, vazduh, vodu itd. Dajte malo da pogledamo i ovu duševnu stranu, kako nam menjaju razmišljanja o životu, način života, uspostavljaju novi sistem vrednosti. Znate, dajte malo i tu da damo onoliko makar doprinosa koliko se daje u ekologiji. Da iskoristim ovu priliku pre nego što me opomene, mi od Vlade tražimo da poštuje propise koji ovu oblast regulišu, da ako treba kažnjavaju, ako treba nešto da se promeni u našim propisima, dajte da promenimo, ako treba da idemo ispred svih mogućih međunarodnih standarda, dajte da idemo ispred. Zašto? Zato što moramo da budemo odgovorni ne samo prema svojoj deci, nego i njihovoj deci i pokolenjima koja dolaze. I to je bila svrha moje današnje rasprave da vam ukažem, mante hitan postupak zbog toga što je neko rešio da se između 10. i 12. oktobra slika. Inače mi je mnogo drago što ste ogradili od SAD-a.
Riza Halimi. Izvolite.
Samo sam hteo da ova upozorenja od strane gospodina Šormaza po drugi put dolaze. On dolazi iz strane koja je još oštrija i agresivnija u odbrani državnih interesa, čak i od radikala. Tako je otprilike ono prvi put bilo, pa sada se to dopunski potvrđuje. Ako dozvoljavaš, pored čistog vazduha, koji kažeš, da mi tamo dole u vašim Potemkinovim selima dišemo, da li uopšte misliš da poslanik ovde ima prava da iznosi mišljenje ili mora da se složi sa vama iz DSS-a ili sa Vladom. Mislim da, prvo, ako je bilo zloupotrebe, bilo je u vašem govoru, kada ste izneli Preševo, Bujanovac i Medveđu, a to zračenje je u Preševu, Bujanovcu, Vranju i u drugim opštinama. Manipulacija je bilo kada ste apostrofirali samo Preševo, Bujanovac i Medveđu. Na to sam reagovao. Što se apsolutno tiče prava o tome, sada ako sam poslanik sa verovatno u proseku većim brojem glasova, nego što ste vi ovde prisutni, uvek govorim o proseku. Imam 17.000 glasova. Izbroj tamo sa koliko broja glasova dolaziš. Zbog čega apriori blanko mora baš kao Šormaz, kao poslanik, da je zadužen da brani državni interes više nego drugi poslanici. Ova logika, ne nova, veoma stara, i doprinela je da se manjine u ovoj državi ne osećaju u svojem. Upravo zbog diskriminacije i takvog odnosa koga zastupaš na ovoj govornici i sada i ranije. Mislim da je nastao kontinuitet jedne kontraproduktivne politike, koja je nažalost dovela do katastrofalnog stanja koje mi niz godina ovde imamo. Što se tiče mobilnih telefona, gospodina Krasića, jeste da tamo funkcionišu, ali često duplo skuplje, jer upadamo u roming u Mobtelu, u makedonskom Mobtelu. Zato bi trebalo da se malo više, pored onog čistog vazduha, da ova država ima više angažovanja da ne samo Mobtel nego i druge stvari funkcionišu normalnije nego što je sada situacija na našem području. U niz drugih oblasti, ali nije sada tema o tome da razgovaramo.
Dragan Šormaz, replika.
Gospodine Halimi, prvo, ko je vama uopšte zabranio da govorite? Ali, kada govorite, treba da kažete nešto, a ne da pričate bezveze. Ti vaši komunistički pelceri iz Titovog vremena na mene ne mogu da utiču. Mene su moj deda i moj stric četnik davno pelcovali protiv takvih škola i vrlo lako sa vama mogu da izađem na kraj. Ta vaša demagogija je bez veze, vi pričate a ništa ne kažete. Znači, prvo, rekao sam da je država Srbija očistila jug Srbije, te tri opštine gde žive Albanci, a da Amerikanci, koji su to dužni na Kosovu da rade, nisu to uradili. Ko vam je veći prijatelj? To je tema - Kjoto protokol, zagađenje, nego šta. Vi ste napravili ovu drugu temu vašom reakcijom. Vi ste rekli - a lokalna samouprava. Pa država Srbija i lokalna samouprava, što to sada niste demantovali. Znači, šta ste vi sada ovde rekli? Drugo, kada biste vi sa tim glasovima bili poslanik da Vlada Vojislava Koštunice nije dala ovoj skupštini prvi predlog zakona, koji smo usvojili 2004. godine, sa izmenama zakona o izborima na republičkom nivou, gde se nacionalnim manjinama omogućilo da uđu u Skupštinu, za razliku od prethodnih zakona koji to nisu omogućavali. Znači, nemojte da ste nekorektni. Prethodni saziv Skupštine je jednoglasno to uradio, promenio i usvojio. Znači, nemojte da ste nekorektni, niko vam ne govori, niko vam ne zabranjuje da govorite. Ja ću se boriti za vaše pravo da ovde iznosite stavove uvek, kao pravi demokrata, ali kada govorite, izađite da kažete nešto konkretno, a ne da pričate neke priče koje ste učili u komunističko vreme, a da ne kažete ništa, samo reda radi.
Po Poslovniku, Tomislav Nikolić. Izvolite.
Molim vas da za ovom govornicom iznosite samo istinu. Dakle, gospodine Šormaz, nije Vojislav Koštunica svojim zakonom prvi omogućio da pripadnici manjina budu poslanici u Narodnoj skupštini. To je bilo čak i u vreme Slobodana Miloševića. Mislim baš iz stranke gospodina Halimija imali smo dva poslanika. Niste vi baš toliko dobri kao što se ovde predstavljate i niste za manjine učinili ništa, izuzev što ste tim zakonom načinili svojevrsni politički geto za manjine. Mnogo bi bolje bilo da je stranka gospodina Halimija išla u koaliciju sa nekom od velikih stranaka, u kojima su uglavnom zastupljeni Srbi, pa bismo se tako mešali i sarađivali, nego što ste ih oterali u svojevrsni politički geto time što ste rekli pripadnicima manjina - glasaćete isključivo za stranke nacionalnih manjina. Tako sada poslanik Srpske radikalne stranke, koji pripada nekoj manjini, trpi kritike od svog naroda, zato što mu birači kažu - što ti odvlačiš naše glasove prema SRS. To je jedan aspekt na koji ukazujem. Drugi - gruba je povrede Zakona o izboru narodnih poslanika, po kojem je lista, recimo, gospodina Halimija sa 3.000 potpisa mogla da bude prihvaćena. Odlukom vaše većine u RIK-u i vašeg Vrhovnog suda Srbije, koji je rekao: po našoj proceni, 3.000 potpisa je sasvim dovoljno za stranke manjina. Kada je dovoljno, što to niste ubacili u Zakon? Zbog toga, ne prepirite se, nego sarađujte. Gospodinu Halimiju preporučujem, on vrlo dobro zna srpski jezik, da se poslanicima obraća sa vi. Jer, nije prihvatljivo da govorite poslaniku ti. Ukoliko zaista ne znate dobro srpski jezik, zatražite da vam se prevodi. Govorite na maternjem. To uopšte neće biti problem u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Meni smeta kada se poslanicima drugih političkih stranaka obraćate sa ti, zato što znam da time želite da ih uvredite.
Reč ima narodni poslanik dr Zoran Mašić, a neka se pripremi narodni poslanik Radiša Ilić. Dobićete repliku, hajde da krenemo, pa ćete dobiti, pošto je već čovek izašao.
Poštovano predsedništvo, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, 2005. godine, a naročito ove godine, kao građani u našoj zemlji, a i šire u celoj Evropi, pa ako hoćete i u većem delu svetu, osetio se značajan uticaj upravo nekontrolisane emisije, pre svega, gasova koji izazivaju efekat staklene bašte. Primarna posledica toga upravo je globalno zagrevanje i povećanje ukupne temperature, tako da smo ove godine na našim prostorima i šire imali nenormalno visoke te spoljne temperature, koje su indirektno uticale na pojavu većeg broja požara, kako u našoj zemlji, tako i u nekim drugim evropskim državama, gde je dodatno kroz te požare opet došlo do emisije velikog broja štetnih gasova, pa i gasova u koje ubrajamo i gasove koji izazivaju efekat staklene bašte, a pre svega to je ugljendioksid. Pored ovih problema koji su globalno prisutni, svakako u našoj zemlji postoje u nekoliko gradova i te kritične tačke aerozagađenja. Pored emitovanja gasova sa efektom staklene bašte, emituju se i neki drugi tzv. industrijski gasovi koji štetno deluju na zdravlje ljudi. Upravo kao posledica tih štetnih efekata po zdravlje ljudi i životinja, a na kraju i zagađenja biosfere, hidrosfere i zemljišta, zemlje ovog sveta su i pristupile izradi jedne ovakve konvencije i povelje, sa ciljem da se spreče ti negativni uticaji na ove subjekte koje sam spomenuo. Zato je za nas iz SRS neprihvatljivo da kod obrazlaganja razloga za donošenje zakona o ratifikaciji Kjoto protokola i Okvirne konvencije Ujedinjenih nacija o promeni klime, stoji da su primarni razlozi političke, pravne i ekonomske prirode, i onda dalje, kao i značaj za zaštitu životne sredine. Ova konvencija i protokol u suštini, primarno, imaju efekat i potrebu zaštite životne sredine, a ondasekundarni značaji su ovi – politički, ekonomski i pravni. U tom smislu, određeni broj poslanika je i stavio primedbu. Znači, smatramo da težište i u obrazlaganju i u prezentaciji našoj javnosti ovog zakona treba da bude na zaštiti životne sredine. Takođe je za nas neprihvatljivo obrazloženje koje se daje zbog potrebe hitnosti postupka donošenja, gde takođe stoji - da potvrđivanjem Kjoto protokola po hitnom postupku obezbeđuju se politički uslovi, opet primarno politički, da Republika Srbija kao ugovornica Okvirne konvencije Ujedinjenih nacija o promeni klime i Kjoto protokol uz ovu konvenciju, dobije podršku Ministarske konferencije za Beogradsku inicijativu u vezi sa jačanjem regionalne saradnje u oblasti klimatskih promena, koja je od izuzetnog kako političkog, tako i ekonomskog značaja za našu zemlju. Svesni smo mi, poštovani poslanici i vi gospodine ministre, da je donošenje ovog zakona i iniciranje po hitnom postupku primarno zbog razloga održavanja ove šeste panevropske ministarske konferencije o zaštiti životne sredine, ali se moglo naći i ranije vremena. U situaciji kada se mi kao poslanici opozicije pozivamo na kršenje Ustavnog zakona i nedonošenje mnogo značajnijih, iako apsolutno ne sporim da je ovo jedan od značajnijih zakona, za nas je neprihvatljivo ovakvo obrazloženje sa primarno-političkim prizvukom. Niste imali hrabrosti reći da je primarno zbog toga da imamo verifikaciju da je naša zemlja usvojila ovo i da možemo ravnopravno i punopravno da učestvujemo u toj konferenciji. Kao predsednik Odbora za poljoprivredu dobio sam od Organizacije za evropsku bezbednost i saradnju (OEBS), i to od Misije u Srbiji i Sektora za ekonomska pitanja i politiku životne sredine, to je znači nekakav sektor, dopis u kojem me obaveštavaju i kažu - u prilogu vam dostavljamo Platformu srpskih nevladinih organizacija za učešće na 6. Panevropskoj ministarskoj konferenciji o životnoj sredini, sa željom da vas informišemo o njihovim stavovima i da podstaknemo i podržimo intenziviranje saradnje institucija države, te pokrajinske i lokalne uprave sa građanskim društvima. Ovo govori o onome, što takođe mi poslanici SRS ukazujemo vama u vladajućoj koaliciji, da dobar broj zakona donosite pod određenim međunarodnim pritiscima i sa njihovim zahtevima. Simptomatično je da u ključnim ciljevima koji oni definišu, stoji pod a) traže od nadležnih organa u Republici Srbiji, i to pod 1) hitno preduzimanje mera radi ratifikacije međunarodnih ugovora u oblasti životne sredine, kao i preduzimanje svih potrebnih mera radi stvaranja uslova za efektivno sprovođenje obaveza iz međunarodnih ugovora koji su već ratifikovani. To je potvrda da i ovaj zakon, kao i neke druge, donosimo u ovom parlamentu pod određenim političkim pritiscima stranih faktora. Ima puno osnova da je jedan ovakav zakon donet i zbog, da kažem, rešavanja određenih, značajnih ekoloških problema u našoj zemlji. Gospodine ministre, u jednim novinama sam našao da ste dali izjavu da oblast ekologije u Srbiji, ako se poredi na lestvici od jedan do deset, zaslužuje ocenu dvojku, znači da je na jako niskom nivou oblast ekologije regulisana u našoj zemlji. Možda je to upravo posledica toga da nismo imali jedan duži vremenski period ministarstvo za ekologiju i da su nagomilani određeni problemi, da u okviru Ministarstva za nauku ti problemi nisu mogli da se rešavaju i da je primarno iz tih razloga ovakva ocena. Ali, za rešavanje tih problema u određenoj oblasti kakva je zaštita životne sredine onda i te kako i ovaj zakon treba da doprinese da se to stanje reši, pa bi po meni bilo možda uputno da ste kod obrazlaganja upravo to apostrofirali i rekli javno i otvoreno, ne stideći se, jer smatram da niste vi primarno krivi što je takvo stanje, ali veću težinu bi imalo nego ovako kako nam je to prezentirano. Oblast zaštite životne sredine kod nas nije dovoljno zakonski rešena i regulisana. Mislim da bi u narednom periodu trebalo da se donesu značajniji zakoni koji će učiniti mnogo ozbiljniju i na većem nivou zaštitu životne sredine, kako vazduha, tako i vode i zemljišta, jer ne možemo zaboraviti da smo u poslednja dva meseca imali ozbiljne akcidente i velika trovanja faune, pre svega riba u nekoliko reka, i to u reci Toplici, zatim u Belom Timoku, i poslednje veliko trovanje u Tisi, gde je prema podacima uginulo negde oko 30 tona, možda i više, te ribe. Nažalost, nisam informisan, koristim ovu skupštinsku govornicu da u toku ove rasprave oko zakona informišete i nas narodne poslanike, a i javnost našu, da li je definisano, za ovo vreme od poslednjeg akcidenta koji se desio sa trovanjem reke Tise i uginućem tolike količine ribe, riblje faune, ko je zagađivač. Osumnjičene su dve firme. Jedna je Šećerana, ona je kupljena od strane Italijana. Druga je Fermin, Fabrika kvasca. Ona je kupljena od jedne američke firme, vlasnik je Alltech iz Amerike, pa bih vas molio da nas informišete. Imam nezvanične informacije da je veća sumnja na Fermin kao zagađivača, ali da ne licitiram, nadam se da ćete uvažiti ovo moje poslaničko pitanje, da ćete dati odgovor već u toku današnje rasprave. Ono što još na samom kraju želim da kažem, da bih ostavio vremena i mojim kolegama, jeste da se priklanjam iznetom mišljenju da mi u našoj zemlji imamo relativno dobro očuvanu životnu sredinu, da imamo određene oblasti, pre svega brdsko-planinske, sa vrlo zdravom životnom sredinom, i da to može biti vrlo značajan resurs za našu zemlju, pre svega u organsko-poljoprivrednoj proizvodnji. Nadam se da i ova vlada i naredne vlade će učiniti, pre svega, da se zaštiti životna sredina, voda, vazduh i zemlja, u tim prostorima i okrenemo se u većem obimu toj biološkoj proizvodnji. Da bi se to ostvarilo, mislim da je nužno da u ovom parlamentu u narednom periodu, od strane vašeg Ministarstva bude dostavljen na usvajanje zakon o upravljanju otpadom, jer mi nemamo rešeno na kvalitetan način upravljanje komunalnim otpadom. To je jedan veliki zagađivač životne sredine. Zatim, zakon o zaštiti vazduha takođe mi nemamo, nadam se da ćemo ga dobiti. Zatim, zakon o zaštiti vode. On postoji, ali da bude inoviran i da bude u skladu sa savremenim zahtevima. Ono što je bitno u smislu zaštite životne sredine je da se poveća edukacija građana i uvede u obrazovni proces zaštita životne sredine. Treće, što treba takođe promovisati, a što je u cilju zaštite životne sredine, to je smanjenje upotrebe fosilnih goriva, pre svega nafte i uglja, i opredeljenje ka upotrebi bioenergetskih goriva, znači biodizela, bioetanola i svakako tečnog gasa, prelazak na te manje zagađivače jer će to stvoriti preduslove da očuvamo životnu sredinu, iako imamo u okruženju industrijski mnogo razvijenije zemlje koje zagađuju i našu okolinu, ali da se mi sami potrudimo da očuvamo našu životnu okolinu. Hvala.
Po Poslovniku, Riza Halimi.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo, izvinjavam se što moram ponovo. I pored nedovoljnog poznavanja srpskog, mislim da sam bio jasan kad sam reagovao na cinizam gospodina Šormaza, kada je bespotrebno odvojio Preševo, Bujanovac, Medveđu od šireg jednog kompleksnijeg pitanja. Moje reagovanje je bilo opet mislim jasno na stvarno nerazuman pristup predstavnika koalicije koja ima aktuelnu vlast, kada umesto jedne stručne problematike ulazi u vode politizacije, opet kažem, jedne isključivo stručne problematike. Moja su reagovanja u odnosu na ova dva pristupa, jednostavno moj doprinos i reagovanje u tom pravcu. Zato opet mislim, ni one uvrede koje idu sa onog - hipoteka Titovog vremena, koje se ovde moglo čuti i u ranijim diskusijama od pojedinih poslanika SPS, a sad aktuelni poslanik verovatno opet ima direktan takav uticaj, iako kaže da je njegova prošlost drugačija. Opet, ova druga stvar oko jezika, mislim da je apsolutno nekorektno od strane poslanika gospodina Nikolića, kad sam se u toku diskusije i pored, priznajem, reduciranijeg rečnika srpskog, ispravio. Nije morao baš na tu temu da se javi i da me upozorava jer tu kulturu imam iz lokalne skupštine. Ne mora da me neko ovde podseća kako se drugome obraća. A što se pak sada prava korišćenja maternjeg jezika tiče, opet da vas podsetim, pored govornice i ovih dijaloga koje smo imali ovde u Skupštini, dosad ni s jednim stručnim nadležnim nisam razgovarao na tu temu, da mogu da koristim svoj maternji jezik pri obraćanju poslanicima u ovoj skupštini. Podsetio bih vas, poslanik sam koji zastupa Albance Preševa, Bujanovca, Medveđe. Po statistici, ima nas negde ispod 1%. Nažalost, taj broj se smanjuje, svakim popisom je sve manji, a po Zakonu o zaštiti prava nacionalnih manjina dopušteno je korišćenje maternjeg jezika manjinama koje imaju više od 2%. Mislim da ove stvari ako su raščišćene rado bih, uz adekvatnu tehničku pomoć, koristio svoj maternji jezik. Hvala vam.
Hvala puno. Žarko Obradović. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedniče. Samo bih, pošto je gospodin Halimi pomenuo Socijalističku partiju Srbije, želeo da gospodinu Halimiju kažem ... Gospodine Halimi, vama se obraćam, ako nemate ništa protiv da čujete šta bih imao da vam kažem, da se ne bi zbunjivali ni sada ni ubuduće. Čisto da znate kada čujete od predstavnika stranaka koje sebe kvalifikuju kao demokratske, promenio se način njihovog govora jer sada vrše vlast, i sad su problemi sa kojima se suočavaju mnogo ozbiljniji nego što su izgledali kada su bili opozicija, pa su mogli pričati šta god hoće. Nemojte se čuditi što ponavljaju stavove, državne stavove koji nisu daleko od SPS-a. Naprotiv, što bude vreme prolazilo, verujte mi, sve više i više će govoriti onako kako je govorio SPS 90-tih godina, jer država je iznad ideologije. Neki to shvataju sada, a neki su to shvatili ranije, i nemojte misliti da kada je država u pitanju da postoji velika razlika između poslanika Narodne skupštine Republike Srbije. A to što je Socijalistička partija Srbije o tome govorila ranije, a neko tek sad, e to je stvarnost nad kojom se oni moraju zamisliti. Hvala vam.
Reč ima Gordana Čomić, a neka se pripremi narodni poslanik Božidar Delić. Izvolite.
Dame i gospodo, sa zadovoljstvom učestvujem u raspravi o Predlogu zakona o ratifikaciji Kjoto Protokola i Okvirne konvencije Ujedinjenih nacija. Narodni poslanici, zajedno sa predsednikom Skupštine, imaju zanimljivijih tema nego što je slušati ono što imam da kažem. Nadam se da će biti dovoljno kratko i dovoljno zanimljivo da zaista zadobijem vašu pažnju. Na početku bih htela da uradim nešto što se u Srbiji inače retko radi, a to je da iz razloga što sam pratila oblast zaštite životne sredine dovoljno dugo godina, spomenem i ministre, dakle aktuelnog ministra, Sašu Dragina, za koga moram da spomenem da komentarišu da je postao omiljeni ministar zbog odlučnosti i kažnjavanja zagađivača. On je jednostavno uradio ono što ministar treba da radi, a to je da primeni Zakon, kao ministar u Vladi, koja postoji zato da primenjuje zakon. Ministar Aleksandar Popović, za čijeg je mandata donet Zakon o zaštiti životne sredine, takođe sam sa zadovoljstvom učestvovala u raspravi donošenja tog zakona. Ministarka Anđelka Mihajlov, sa kojom je započeta praktična standardizacija propisa i uvođenje standarda za buduće propise koje će ova skupština donositi. Ministar Branislav Blažić nije bio ovaj nivo vlasti, ali svejedno, koji je u jednom segmentu uradio značajne pomake u oblasti zaštite životne sredine. U mnogo sektora i na bivšem saveznom nivou i u Republici Srbiji je bilo ljudi koji se zaštitom životne sredine bave. Ne mogu da spomenem sva njihova imena. Želim da spomenem samo profesorku Ljiljanu Čonkić, koje nema više među nama, iz Sekretarijata za zaštitu životne sredine Autonomne pokrajine Vojvodine. Ali, mnogo ljudi u raznim segmentima u državnoj upravi, na nivou Republike, u Vojvodini, u lokalnim samoupravama, koji su u saradnji sa svim ministrima koji su ovoj oblasti bili zaduženi napravili pomake. Da li su ti pomaci dovoljni? Nisu, očigledno. To možemo svedočiti i ovde slušajući kakve sve primere mi poslanici imamo o onome što čujemo od ljudi čije interese želimo da zastupamo, šta je to što oni u svojim sredinama vide kao crne tačke, šta je to što ih plaši zbog sigurnosti zdravlja njih samih, njihove porodice i njihovog okruženja. Dakle, radi se o jednoj izuzetno važnoj temi i moja sugestija svima nama je da bi ministar Dragin, osim što će postati omiljen zato što primenjuje zakon i primenjuje ga tako da zagađivači počnu da vode računa o primeni zakona, da bi trebalo da bude i prve sednice Narodne skupštine, gde će ministar Dragin slušati, saslušati i odgovoriti na sve primere koje mi poslanici imamo u okviru onoga što je vreme za pitanja i odgovore između poslanika i Skupštine. Takva jedna sednica Skupštine po Poslovniku je moguća i moja sugestija svima nama je da je organizujemo, da bi zaista počeli da se bavimo onim što ljude zanima, što ih plaši ili o čemu žele da imaju više informacija. Kjoto Protokol, koji je pred nama, osim što je za mnoge države sveta od 1997, odnosno 2005. godine naovamo bio prosto rutinska tačka dnevnog reda na sednicama raznih parlamenata, važno je da građanke i građani u Srbiji znaju šta je on u stvari. Moj pokušaj u sledećih pet minuta je da osvetlim Kjoto Protokol, kao i ostale konvencije, sa druge tačke gledišta, smatrajući da smo dovoljno informacija podelili o tome šta čini sadržaj ovog protokola i Okvirne konvencije. Kjoto Protokol i konvencija su sredstvo, kao što su to i ostale direktive, uputstva ili konvencije Evropske unije. Oni su sredstvo koje pomažu pojedinim državama i društvima da razviju svoje sopstvene zakonske projekte, da naprave koncept u okviru zaštite životne sredine kada je reč o Kjoto Protokolu, u drugim sektorskim politikama kada je reč o drugim konvencijama, zato što je to način da pravite plan. I zato mi je drago da je na dnevnom redu danas u Srbiji, zato što je Srbija zemlja u kojoj malo ko planira, zato što je Srbija zemlja u kojoj se tzv. ozbiljne političke rasprave svode na opisivanje stanja, zato što je naše društvo takvo da se svaki problem svodi na koncept razgovora, gde su političke dosetke kojima se opisuje stanje važnije od toga da zajedno tražimo odgovor na pitanje kako će Srbija, primenom propisa koji prate Kjoto Protokol, izgledati 2011. godine. To je pitanje za ministra, bez obzira da li iz sve snage podržavam ovo što radi ministar Dragin i što ima nameru da radi, ili sam opozicija. Dakle, koliko i kako će biti smanjeno sve ono što Kjoto Protokol omogućava da se smanji kao šteta u našem okruženju lokalne zajednice ili države u celini. Kako će Srbija da izgleda 2011. godine? Narodni poslanici su očigledno zainteresovani, dakle, uspelo mi je, pitaju kako, činjenica je da se o tome ne razgovara. Zašto? Narodni poslanici ponovo pitaju zašto. Zato što smo navikli samo da opisujemo stanje i da tražimo nekog drugog da bude kriv za ono što vidimo kao opis stanja. Naš predlog je da zajedno počnemo da razgovaramo kako ćemo živeti i kako će Srbija izgledati u kontekstu pravila o očuvanju životne sredine, o čistim tehnologijama, o primeni svega onoga što prati Kjoto Protokol, kako će sve to da izgleda 2011. godine. Ta poruka Kjoto Protokola je ona poruka koja je dobra, zdrava za zemlje kao što je Srbija, zato što je prosto jedna poruka o principu kako razmišljaju uspešni. Narodni poslanici dobacuju - da li Amerikanci. Da, uspešni, ne kvalifikujem ih, ne diskvalifikujem, ali je činjenica da predstavljaju uspešne i da predstavljaju one koji vode u današnjem svetu. Da li su i najveći su zagađivači, o tome možemo da otvaramo raspravu, bićete možda iznenađeni ili nećete, znam kakva se tema vodi u američkom društvu, u Americi, o tome zašto se ne ratifikuje Kjoto protokol. Slično kao i u mnogim društvima gde je politika sklona više manipulaciji nego činjenicama, jedan deo u američkoj tzv. političkoj eliti ili, kako hoćete, upravljačkoj eliti imao je jako dugo teoriju "red alert" ili ''crvena uzbuna'', i za sve što ne valja optuživao je hladni rat i one koji su ih ugrožavali, pa je zato moralo da se ulaže u naoružanje, zato je morala da se koncipira politika. Sada imaju "green alert" ili ''zelenu uzbunu'' i tvrde, jedan deo, da je cela priča o globalnom zagrevanju ili priča o Kjotu samo način da neprijatelji američkog naroda, verovali ili ne, to su reči koje se upotrebljavaju u Kongresu, ako vas na nešto podseća, namerno je, dakle, da neprijatelji američkog naroda potkopaju tradicionalne vrednosti američke ekonomije. Dakle, oni su uspešni, da se vratim na poruku Kjota. Šta rade uspešni? Naprave plan. Godine 1997. oni jesu opisali stanje, videvši da je merljiv efekat staklene bašte, mereći zagađenja vazduha dovoljno dugo, da ima pojačane emisije, i seli su, kao što i mi imamo šansu da sednemo, da se dogovore šta da urade. Nije dao efekat Kjoto protokol jedan dobar niz godina, da bi 2005. godine bio aktuelizovan i zaista biće i nadograđivan, ili će biti menjan, ali zato što ljudi imaju plan o tome šta žele na planeti zemlji, po određenim kontinentima, da se dogodi do 2012. ili 2013. godine. Godine 1975, kada je u Helsinkiju završnim aktom doneta odluka o ljudskim pravima, to nije izgledao kao ozbiljan papir koji će biti primenjen i kasnije, 20 godina kasnije, ljudska prava su vam jedini instrument za reforme parlamenata, za reforme javne administracije, za promene odnosa ljudi na javnim poslovima prema građanima i građankama; neminovno su podstakle i ubrzale i reforme u EU. Dakle, to je kontekst Kjoto protokola koji vam nudim na razmišljanje. Planiranje i sposobnost da se razgovara o planu, tako da jedni drugima slikamo kako bi nešto moglo da izgleda za godinu-dve, koliko to košta, ko će to da plati, ko će to da radi, koliko će ljudi biti zaduženo, koće biti odgovoran. Bez toga da uđemo u proces planiranja bićemo potvrda one stare poslovice da ko ne planira taj planira sopstvene poraze. Nisam sklona da učestvujem u planiranju bilo kakvih poraza i smatram da ova skupština ima i kapacitete, i volje i snage, da uz podršku Ministarstva i kontrolom Ministarstva za zaštitu životne sredine, zajedno učestvujemo u planiranju svega onoga što treba da uradimo mi ili oni koji će doći posle nas, da bi set zakona vezan za Kjoto protokol, da bi set ugovora koji će se zaključivati na osnovu ratifikovanog Kjoto protokola proizveo posledice za koje mi danas kažemo, procenjivali su poslanici, procenjivali su stručnjaci, procenjivao je ministar, Srbija će 2011. izgledati ovako. To je, čini mi se, tema, to je ton i to je sadržaj onoga što građanke i građani u Srbiji žele da čuju od nas. Što se tiče crnih tačaka zagađenja u Srbiji i što se tiče industrijskog zagađenja, ponavljam sugestiju, hajde da napravimo poslovnik kojim je moguće imati jednu sednicu Skupštine gde ćemo zaista o tome razgovarati, a pred sobom imati ministra koji će odgovarati na pitanja. To je jedan od načina i da brže dođemo do registra i do katastra zagađivača, kao što je to i jedan od načina da podelimo informacije među sobom kako izgleda životna sredina u lokalitetu svakog od nas. Ljudima u Srbiji, kao i svuda na planeti, ta životna sredina je važna i žele da budu zdrava i spremni su i da nas podrže i da nas kritikuju, ako vide da nedovoljno radimo za to da u budućnosti žive uz zdraviju vodu, zdraviji vazduh i uz zdravo zemljište, naravno uz čiste tehnologije. Sa nadom da ćemo se okupiti oko prihvatanja ovog Kjoto protokola, a još sa većom nadom da ćemo razmisliti o tome šta narodni poslanici mogu da urade na poslovima zajedničkog planiranja i slikanja budućnosti Srbije, nezavisno od toga u kakvim krugovima izbornim bili i ko će biti na vlasti. Nije u pitanju suprotstavljanje političkih programa i političkih strategija, pogotovo ne političkih ličnosti, nego naših ideja o tome kako 2011. godine da oni koji se, recimo, danas rode, krenu u predškolsku ustanovu u mnogo boljim uslovima nego što to rade deca danas, da udišu čistiji vazduh nego što to rade deca danas i da imaju sa sobom tate i mame koji nešto lakše žive nego što danas žive tate i mame četvorogodišnjaka ili petogodišnjaka. Hvala vam.
Hvala najlepše. Reč ima narodni poslanik Božidar Delić. Izvolite, Božo.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, SRS se zalaže, kao i sve druge stranke u ovom parlamentu, i za globalno, a svakako daleko više za naše unutrašnje rešavanje svih ekoloških problema, odnosno da mi našim zakonodavstvom rešimo i rešavamo probleme, pa i one koji su predviđeni i kroz ovaj Kjoto protokol. Ono što želim da vam kažem, gospodine ministre, član 12. ovog protokola definisao je određene Mehanizme čistog razvoja. Smatram da ako već sledi taj Kjoto 2 u decembru, da svakako treba razmisliti kakvo je mesto i uloga Srbije i kakvi zahtevi Srbije i naše delegacije treba da budu, ako se ima u vidu onaj osnovni princip koji važi u Evropi, a to je princip da zagađivač plaća. Takođe, u članu 13, posebno u tački 8 govori se da su na tim sastancima prisutne UN i njihove specijalizovane agencije, i posebno Međunarodna agencija za atomsku energiju. Za razliku od ovih drugih zemalja koje govore o efektu staklene bašte, Srbija, zajedno sa Japanom, Avganistanom, Irakom i Republikom Srpskom, ima i jedan dodatni problem, o kome se ovde ne govori, verovatno zbog toga što ove zemlje koje su ratifikovale ovaj Kjoto sporazum nemaju te probleme. U Srbiji se danas umire daleko više nego u svim drugim zemljama od raka i leukemije. Srbija nema, ovo je više vezano za medicinu, adekvatnu medicinsku opremu, ni na VMA, gde se inače prate samo profesionalni pripadnici vojske koji su bili izloženi zračenju, a civilne ustanove ne poseduju opremu kako bi pratile civilna lica, građane sa teritorije Kosova i Metohije, juga Srbije i uopšte cele Srbije, niti rezervni sastav. Lekari, to možete da pratite preko sredstava javnog informisanja, samo govore o povećanom obolevanju od raka i od leukemije. U svetu postoji savremena oprema i to je neštošto vi ili Ministarstvo zdravlja treba da zahtevate, upravo u skladu sa članom 12, kako bi se tragovi koji ostaju u organizmu mogli sa tom savremenom opremom otkriti na vreme i kako bi se na vreme mogle preduzeti neke mere. Pojedina gospoda su danas ovde govorila da je jug Srbije očišćen od uranijuma. Istine radi, moram vam reći da ne postoji način i nikada jug Srbije niti bilo koja druga teritorija koja je jednom zagađena radioaktivnim zračenjem ne može biti očišćena. Radioaktivno zračenje ili projektili sa osiromašenim uranijumom, koji u sebi imaju uranijum 239, mislim da je upravo taj, ukoliko udare samo u zemlju, oni prodru do jedne određene dubine i to je rađeno na jugu Srbije, mogu zajedno sa tom zemljom da se izvade, budu pohranjeni i da ne predstavljaju opasnost. Svaki projektil koji je udario u čvrstu prepreku, raspao se u obliku aerosola, jezgro je prodrlo kroz prepreku, a ono ostalo je otišlo u vazduh, zatim je zagadilo zemljište, vodotokove i širi se bez ikakvih ograničenja, ne samo na Srbiju, ono će dopreti i do okolnih zemalja. Vreme poluraspada je 4,7 milijardi godina. Znači, za 4,7 milijardi godina će opasnost biti svedena samo na jednu polovinu. Vi to morate celom svetu da kažete. Dovoljno je da čovek udahne preko hrane, vode ili na drugi način unese jednu česticu od pet mikrona, taj čovek je sigurno mrtav. Nekoga će te posledice zadesiti za godinu dana, dve, pet godina, nekoga za deset godina, zavisno od organizma. Gospodo, ako se zna da je od rođenja Hrista do danas u svetu živelo 80 generacija, 10 hiljada godina, znači osam hiljada godina pre nove ere i ovih dve hiljade godina, samo 400 generacija, da bi ova opasnost bila svedena na polovinu treba da živi 188 miliona generacija. Zato vas molim da insistirate da oprema koja postoji u svetu, a koju mi ne posedujemo, za čišćenje zemljišta i pronalaženje fragmenata i projektila osiromašenog uranijuma, upravo kroz član 12. ili kroz član 13, da se traži, da se u tom smislu pruži Srbiji pomoć. Drugo, ovo sa stanovišta medicine, radi ranog otkrivanja raka. Čak i podaci vezani za profesionalna vojna lica sa VMA nisu dostupna javnosti. Samo je Italija, od zemalja koje imaju svoje vojnike na Kosovu i Metohiji, dala te podatke u javnost. Nemačka i sve druge zemlje te podatke ne objavljuju. Što se tiče Kosova i Metohije, tamo je zagađenost daleko veća. Dok je to u Srbiji bilo na šest ili sedam lokacija, na Kosovu i Metohiji je to nekoliko stotina lokacija. To je ono što sam hteo da kažem. To je po život i zdravlje građana Srbije daleko opasnije, mada apsolutno ne umanjujem značaj ni svih drugih hemijskih supstanci i elemenata koji su navedeni u ovom protokolu, a ovo vam govorim samo da imate jedan od elemenata gde treba da usmerite i svoje angažovanje ukoliko dođe do tog sastanka u decembru, kada se bude raspravljalo o Kjotu 2. A u svakom slučaju da to imate u vidu kada se govori o Evropi ili o celom svetu, i o tom osnovnom principu - da zagađivač treba da plati štetu koju je naneo drugoj strani. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević, a neka se pripremi narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, u okviru raspoloživog vremena koje je ostalo našoj poslaničkoj grupi svoju diskusiju ću da predstavim kroz tri pitanja. Prethodno, na ovom spisku ljudi koji su se prijavili za diskusiju, valjda po nekoj navici, stoji da ćemo mi glasati protiv. Želim da javno saopštim: SPS jeste opozicija ovoj vlasti, ovoj vladi, biće žestoka kako vreme odmiče, jer je vlada sve lošija, ali nikada neće biti opozicija državi, opozicija narodu i onim problemima koji tište građane zemlje. Dakle, SPS neće glasati protiv Kjoto protokola. Ono što želim da saopštim, SPS, kao partija levice, u svom središtu ima čoveka sa svim njegovim problemima, veoma poklanja pažnju baš ovom pitanju, pitanju zdrave okoline u kojoj čovek živi. To je jedan od najvećih problema Srbije. Ono što želim gospodinu ministru da kažem, mnogo bi bilo dobro da je uz ovaj Kjoto protokol išla jedna detaljna analiza stanja u Srbiji, u svim ovim oblastima koje ne samo tretira Kjoto protokol, nego uopšte u oblastima zaštite životne sredine. Videli biste da nije baš tako, da je Srbija dosta zatrovana, da su je mnogo zatrovali oni koji su već ratifikovali ovaj sporazum, da je to Srbija u kojoj svaki dan u nekoj novoj reci ribe uginu, da je to Srbija u kojoj svaki dan neki novi dimnjaci uguše stanovništvo i da ne nabrajam dalje. Zato mislim da je potrebno da Vlada, a postoji i obaveza Vlade u skladu sa Zakonom o zaštiti životne sredine, jednom godišnje podnese izveštaj i da otvorimo raspravu o tim pitanjima. Drugo, na čemu mi insistiramo kada o ovome razgovaramo, o tome su moje kolege govorile, da kada se ratifikuju neki sporazumi, da se tome ne prilazi na jedan brz tehnički način, znate, to je ratifikacija, sporazum je već potpisan, po sistemu "uzmi ili ostavi", biće to lepo, evropske vrednosti, implementacija itd. Imali smo iskustva evo skoro sa međunarodnim sporazumom o davanju koncesije za izgradnju autoputa Horgoš-Požega, pa se ispostavilo da ima i te kako posledica potpisivanje takve koncesije po ovu državu. Skoro smo imali iskustvo da je vlada poklonila SAD zelenu površinu u centru Beograda, 4,2 hektara kulturno-istorijski spomenik, naterala Skupštinu grada ili u dogovoru sa njima da promeni Generalni urbanistički plan Beograda, koji se menja jednom u 20 godina, da kažu da to više nije to, to će sada biti za gradnju. Očekujem i tražim da Vlada učini dostupnim javnosti ugovor o prodaji zgrade "Maršalata", sa svim uslovima koji tamo stoje i neka narod zna. Navodim to samo kao jedan primer, eto, ne treba nam Kjoto protokol, lako ćemo zelenu površinu, kulturno-istorijski spomenik u Beogradu da uništimo zarad nekih drugih interesa. Da ne dodajem još i to da su nas naterali i, nažalost, Vlada prihvatila, da još o svom trošku očistimo ono što su oni srušili. Dakle, insistiramo na tome da se javnosti učine dostupnim ne samo taj ugovor Horgoš-Požega, nego svi ugovori i neka javnost vidi pod kakvim uslovima je sve to urađeno, naravno i o Sartidu i o svim drugim. Treće na čemu insistiramo, kada se objašnjavaju prednosti potpisivanja Kjoto protokola, gospodine ministre, želim da vas uverim da 95 posto građana Srbije ne zna šta je to Kjoto protokol. Ako se još obraćamo tim rečnikom "evropske vrednosti", "implementacija", a narod zna da termoelektrane A i B u Obrenovcu dnevno potroše 90 hiljada tona uglja, a izbace 219 tona čestica na dimnjak, možda one nisu sve u okviru onih šest koje Kjoto protokol kaže, ali ugušiše ljude. Od toga se 17 hiljada tona pepela odlaže na pepelište, pa onda, kao u Velikim Crljenima, te deponije puknu, zagade i unište narod. Građani hoće da znaju šta će da im bude bolje potpisivanjem ovog protokola, hoće li se ta pitanja rešiti, kako, hoće li Beograd biti manje zagađen, kako, na koji način, ako imamo garažu u centru grada, ako imamo saobraćajni kolaps, preko 400 industrijskih firmi u centru Beograda koje zagađuju grad. Da ne pričam o okolini Pančevo, Smederevo, deponija Vinča itd. Njih to interesuje, šta god da potpisujemo: hoće li to njima da pomogne. Ili će, nažalost još uvek Beograđani da se više uzdaju u povoljan vetar i jaku košavu nego u bilo koji drugi protokol. Kada se pomene Kjoto protokol, uveravam vas, najviše građana Srbije, u okviru onih malo koji to poznaju, znaju da je to neki sporazum koji, eto, treba da smanji zagađenje, koji se odnosi na sve zemlje osim na najvećeg zagađivača na svetu, na Ameriku, ne znaju sve ovo drugo. Zbog toga tražimo, kada se obrazlažu ovakve stvari, da se na jedan konkretan, građanima razumljiv, način kaže šta će to biti bolje i kada za njih. Hvala lepo.
Hvala, gospodine Petronijeviću. Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić, neka se pripremi narodni poslanik Milan Dimitrijević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što počnem sa diskusijom o ovoj tački dnevnog reda, spomenuo bih vam dva momenta koja će nam možda jasno oslikati šta je u stvari Kjoto sporazum. Prvo bih citirao Žaka Širaka, bivšeg predsednika Francuske, inače čoveka koji je aktivno učestvovao u bombardovanju SRJ, koji je za Kjoto protokol svojevremeno izjavio da je to novi oblik tzv. globalnog upravljanja. Drugi momenat predstavlja činjenicu da SAD nisu potpisale ovaj sporazum iako učestvuju u zagađenju planete sa 25%. Ako se dalje analizira tekst protokola dolazimo do zaključka da se čak i ovde trguje kvotama na globalnom nivou i da su moćne svetske korporacije, čak i u jednoj nesreći za planetu Zemlju, videli mogućnost za zaradu miliona ili čak milijardi dolara. S obzirom da je većina poslanika SRS govorila o Kjoto protokolu, osvrnuću se na neke probleme u vezi merenja emisije u Srbiji, s obzirom da dolazim iz opštine Paraćin, gde se nalazi trenutno fabrika cementa Holcim. Znamo dobro kako je privatizovana i tako bih želeo da govorim o nekim stvarima koje sada javnost još ne zna. Mnogi su pomenuli problem merenja emisije i stanja širom Srbije. Zašto je to problem? Pre svega jer su mnogi podaci netačni, proizvoljni, čak i smešni. Razloga je više, od kojih ću pomenuti trenutno dva - zastarela oprema i pogrešno licenciranje ovlašćenih kuća za vršenje ovih merenja. Gospodine ministre, hitno se mora izvršiti ponovno licenciranje svih pravnih lica koja su do sada imala licencu za obavljanje ove vrste poslova i treba uvesti novi termin - namensko licenciranje. Nije dovoljno samo merenje emisije uopšteno, već i o kojoj se industriji radi, jer je svaka specifična za sebe. Neki se elementi i jedinjenja javljaju i detektuju u cementnoj industriji, neki u hemijskoj, petrohemiji, kod azotare itd. Dakle, svaka ovlašćena kuća mora imati svoju namensku granu industrije. Navešću vam jedan prost primer. U cementnoj industriji skoro uvek se javlja određena koncentracija sumpordioksida i to u većim vrednostima od dozvoljene granične vrednosti. To je zbog vrste energenata, kao i zbog karakteristike rude laporca, koja u sebi sadrži piritni sumpor, kao i organske sedimentne materije. Ovde navodim primer konkretno Popovače cementare. Dakle, jedna naša ovlašćena kuća, koja ima licencu za taj rad, vršeći merenje emisije došla je do smešnih rezultata za sumpordioksid. Rezultat tog merenja je bio nula, za ostale vrednosti da vam ne govorim. Kada se posumnjalo u to, izvršena su druga merenja druge ovlašćene kuće, nažalost iz inostranstva, i došlo se do rezultate gde se videlo da je vrednost sumpordioksida, čija je granična vrednost 400 miligrama po metru kubnom, išla i do 700. I šta sada treba da se uradi, obmanut je naručilac posla, obmanuti su građani, a neko za svoju neodgovornost neće nikome položiti račune. Pitam se samo šta ako je takav slučaj i kod ostalih potencijalnih zagađivača u Srbiji. Evo vam, na primer, Pančevo. Ljudi bukvalno padaju u nesvest, a silne ovlašćene laboratorije ne mogu da detektuju uzrok zagađenja. Dakle, licencirajte ponovo pravna lica koja se mogu baviti tim poslom, uz namenskunaznaku. Takođe, mnoge fabrike čiji su vlasnici iz inostranstva, znači putem privatizacije su došli u vlasništvo, instalirali su sopstvenu opremu za kontinuirano praćenje stepena zagađenja, odnosno uspostavili su 24-časovni monitoring. Ali, problem je što ih ministarstvo nije atestiralo, jer na taj način bi u svakom trenutku mogli da imaju validne podatke o stepenu zagađenja. Zbog problema sa sumpordioksidom tražio sam podatke iz Holcima i dobio sam sva merenja, i one periodične i ove koji se kontinuirano mere, i video sam da su razlike beznačajne. Radi ilustracije čime raspolažu naše kuće koje se bave ovim poslom, imam fotografije naše kuće koja meri određene vrste emisija i iz inostranstva. Evo, znači, ova je izmerila nula sumpordioksid, a ova 700. Bukvalno imamo mašineriju koja jednostavno ne može da detektuje, da se malo izrazim čudno, ni miris kiselog kupusa, kada već tako moram da kažem. Dalje, takođe ovde bih vas podsetio na problem određivanja granične vrednosti referentnog kiseonika, da se to jednom zasvagda utvrdi, pošto taj procenat varira od 20% pa naniže i predstavlja mogućnost za dobijanje lažnih rezultata. Koliko sam upoznat, ta granična vrednost se kreće u EU između 10 i 11%. Dalje, takođe bih želeo da vas, gospodine ministre, upoznam sa jednim elaboratom Mašinskog fakulteta u Beogradu, koji je u stvari stručni nalaz o emisijama čvrstih čestica i cementne peći u fabrici cementa Holcim, i piše na strani pet da se granične vrednosti zagađenja u cementnoj industriji, gde se spaljuje otpad kao vid alternativnog goriva, a da vas podsetim u fabrici cementa se već dve godine spaljuju otpadne gume, umanjuju. Na primer, sumpordioksid od 400 se smanjuje na 50 miligrama po metru kubnom. Ali, znate po kom to pravilniku i na osnovu čega? Po pravilniku iz zakonodavstva EU i na osnovu direktive broj 2076 EC. Pitam vas sada, pošto vaša stranka toliko hrli u Evropu i tražite evropsko zakonodavstvo, zašto i u Srbiji ne važe ti pravilnici koji graničnu vrednost ograničavaju na 50 miligrama po metru kubnom sumpor dioksida? Dalje, koristim priliku zbog vremena, znači skratiću ovo izlaganje, da vam postavim poslaničko pitanje. Gospodine ministre,kada ćete da uredite zakonski upotrebu opasnog otpada kao alternativnog goriva, jer to polako počinje da prerasta u problem broj jedan što se tiče zaštite životne sredine u Srbiji? Mnogo pravilnika koji prate ovu delatnost postoji u EU, ali ne i kod nas, ali s tom razlikom da se u Srbiji većsporadično kreće u upotrebnu alternativnih goriva, i to tamo gde postoje visoke peći kao što su cementare, železare itd. Nedovoljno odgovorno smatram da se ponašate prema ovom problemu i koristim ovu priliku da vas pitam da li već planirate da u visokim pećima uskoro odobrite spaljivanje i tzv. farmaceutskog otpada, a uz kakav vid zaštite i kontrole? Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević, a neka se pripremi narodni poslanik dr Mileta Poskurica.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što počnem da govorim o temi dužan sam da se osvrnem na prepodnevno izlaganje poslanice LDP. Dakle, tada je rečena jedna neistina koja se može lako demantovati. Rečeno je da prošla vlada za vreme svog mandata ili u zadnje tri godine nije donela nijedan sistemski zakon iz oblasti životne sredine. Dakle, radi se o gospođi Vesni Pešić. Podsetiću ovde, pošto sam skinuo sa sajta, postoje četiri sistemska zakona koje je prošla vlada donela. To je Zakon o proceni uticaja na životnu sredinu, Zakon o strateškoj proceni uticaja na životnu sredinu, Zakon o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine i Zakon o zaštiti životne sredine. Dakle, to su ti zakoni koji su doneti u mandatu prošle vlade. Radi se o dezinformisanju javnosti. Takva vrsta dezinformisanja javnosti zagađuje možda na opasniji način našu Drinu nego ova tema o kojoj govorimo. Zamolio bih poslanike pre nego što puste jednu informaciju da provere njenu tačnost i da se prema tome tako i odnose. Dakle, o Kjoto sporazumu, odnosno ratifikaciji Kjoto sporazuma... Izvolite, gospođo Radeta, hteli ste nešto da kažete? (Vjerica Radeta, sa mesta: Uopšte ne primećujem da ste za govornicom.) Počeo bih izlaganje jednom rečenicom koja važi unazad jedno 15 godina. Ona glasi - misli globalno, a deluj lokalno. Mislim da smo krenuli dobrim putem i ovo je, ratifikacija ovog sporazuma je kontinuitet i nastavak jedne dobre prakse bivšeg ministarstva i predlog ratifikacije svakako je dobar potez ministra za zaštitu životne sredine, i poslanici DSS su vrlo zahvalni na tom potezu, i svakako poslanici DSS će glasati za ovu ratifikaciju. Vratimo se nekim stvarima, šta su uzroci. Svedoci smo i svi mi ozbiljnih klimatskih promena. U svetu se dešavaju u poslednje vreme vrlo dramatične promene što se tiče klime. Nekoliko velikih klimatskih promena izazvalo je ogromna razaranja u svetu. Da vas podsetim na uragan koji je opustošio Nju Orleans, na silne požare i na još niz događaja koji su i te kako posledica ljudskog delovanja, odnosno nekontrolisane emisije i puštanja u atmosferu svih gasova, a koji su navedeni i mislim da nema potrebe da ponavljam o kojim se gasovima radi. Šta su razlozi za donošenje Kjoto sporazuma? Upravo to da se misli globalno, da se problem uoči, da se nađe način da se te pojave spreče i da se ta planeta ostavi u nasleđe onima koji dolaze iza nas u jednom boljem stanju. Čini mi se da je to ministar u svom izlaganju i rekao. Šta su rešenja? Rešenja su upravo sadržana u ovoj poruci, dakle misli se globalno, a deluje se lokalno. Neka mi bude dopušteno da se osvrnem na jednu pojavu koja je vezana za našu državu. Mislim da smo na jednom gostovanju gospodina ministra na poslaničkom klubu načeli tu temu. Radi se o tome da u Srbiji postoji na stotine, a možda i na hiljade lokalnih deponija, potpuno nekontrolisanih. Pored važnih vodotokova, a jedan od tih važnih vodotokova i nešto što je strateški važno za ovu državu to je sliv reke Drine. Dovoljno je prići slivu Drine u srednjem Podrinju i uveriti se u istinitost ovoga što govorim. Dakle, šta je rešenje tog problema? Pored važećih sistemskih zakona, možda doneti i neki podzakonski akt, omogućiti ljudima koji žive na tom prostoru da taj otpad sabiraju na jednom mestu, povezati ih sa javnim komunalnim preduzećima i taj otpad na jedan adekvatan i potpuno bezbedan način eliminisati. Nije dobro kada se u jednom vodotoku kakva je reka Drina pojavi gomila đubreta koja je prekrila jednu trećinu i čak i više prostora te reke. Pre izvesnog vremena sam boravio na Zvorničkom jezeru i obilazeći ga ono što me je zapanjilo da se u krajevima nalazilo na stotine i hiljade flaša, napuštenih i neupotrebljivih automobila, kućnih električnih aparata, automobilskih guma i svega ostalog što ozbiljno zagađuje taj vodotok. Dakle, Drina jeste strateška stvar Srbije. Jedini zdrav u ovom trenutku vodotok u Srbiji, koji može u budućnosti snabdevati ovu državu zdravom pijaćom vodom. Na samom kraju ponoviću, poslanici DSS podržaće ratifikaciju Kjoto sporazuma.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, po Poslovniku.
Gospodine potpredsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, samo bih se u najkraćem osvrnuo na prethodnu diskusiju, s obzirom da je na potpuno pogrešan način protumačeno prepodnevno izlaganje gospođe Vesne Pešić. Znate, gospodine poslaniče iz DSS, činjenica da je u periodu od tri i po godine Vlada parlamentu predložila tri zakona kojima se uređuje oblast zaštite životne sredine sama po sebi nije dovoljna za konstataciju da je postojao sistem koji se stara o rešavanju tako krupnog problema kakav je problem o kojem danas diskutujemo. To je jako malo. Vlada Vojislava Koštunice je prekinula neku vrstu političke tradicije koja je postojala u Srbiji, a koja se vezivala za uspostavljanje infrastrukture neophodne za rešavanje problema zaštite životne sredine. Nije bilo ministarstva u prethodnom sazivu. Podsetiću vas na ekspoze predsednika Vlade i predsednika vaše stranke. On je naveo pet prioriteta kojima će se njegova vlada baviti. Nije pomenuo pitanje zaštite životne sredine. Vaša Vlada u prethodnom mandatu nije bila sposobna za rešavanje tih problema, ne zbog toga što vi lično to ne želite ili što to ne žele glasači vaše stranke, nego zbog toga što nije učinila ono što Vlada mora učiniti da bi se uspostavila infrastruktura neophodna za rešavanje tih problema. Tu govorimo o sistemu i taj sistem treba sada razviti. Sada postoje preduslovi za tako nešto i nadamo se da će do toga doći. Dobro radimo u okviru odbora i među nama ne postoji ona vrsta podela koja je karakteristična za svako drugo polje našeg političkog delovanja. Nemojte u onome što je rekla Vesna Pešić tražiti prostor za političke konfrontacije, ona to nije uradila zbog toga što želi obračun LDP - DSS na tom nivou, nego zbog toga što želi od ove vlade, kao i od svake buduće, mnogo više odgovornosti u procesu rešavanja tih problema. Nije dovoljno pustiti sirene u Pančevu i na takav način građanima poslati poruku da se ne izlazi iz kuće dok ne prođe oblak. To nije sistem. Sistem treba zajedno da stvorimo.
Reč ima doktor Poskurica. Izvolite. Neka se pripremi poslanik Vlatko Ratković. Pustimo doktora, pa ćete vi.
Dame i gospodo, pred nama je nešto što ste pretočili u zakon. To bi moglo da se zove jednostavnije ratifikaciji Kjoto Protokola i Konvencije koji su usvojile UN. Dakle, neko ko se generalno stara o globalnom zagađenju atmosfere, neko je uspeo i da pokaže u statističkim podacima, koje nemamo naravno, skinute su sa sajta verodostojne informacije koliko se kroz ekvivalent emisije ugljen-dioksida pogoršalo stanje u atmosferi. Ali, za 10.000 godina unazad, od 80-te do ovih 15 godina, za 50% je veća koncentracija izražena u jedinicama koje meni nisu jasne, ali su uporedive, jer se svuda koriste. Predviđa se da će do sredine ovog veka zagađenje biti negde oko pet stotina jedinica, 750 smatra po proceni analitičara kritičnom merom. To što sa referentnih sajtova možete skinuti, jesu li oni značajni ili nisu, tek potpisana imena stoje i značajne stručne i naučne kvalifikacije ispod osoba koje su to pisale, govore o jednoj važnoj činjenici koja će proizaći iz onoga kada mi usvojimo deklaraciju koja je pred nama, obavezi koja će pred nama sledovati, da standardizujemo instrumente i metode kojima ćemo vršiti merenja, i prikazivanja i komunikacije sa javnošću koje će tim povodom biti za nas obavezna. Naravno, hteo bih da se i ovom prilikom osvrnem i na još jednu važnu činjenicu. Suočeni sa realnom opasnošću da će možda za stotinak godina ili kraće biti apsolutni deficit fosilnih goriva, ili pregrejana atmosfera i velike ekološke katastrofe, kompletan svet, ali evo sada čovek kada računa 171 prema koliko ima članica UN, oko 200, sedam osmina članica UN je potpisao jedan protokol i pristalo s tim da sarađuje, dok jedna, čuli smo i objašnjenje zašto, isfrustrirana, preplašena zemlja, čas crvenim, čas zelenim, a nikada dovoljno preplašena svojim delima, do kraja obezbožena, nastavlja da bude najveći zagađivač u svetu, nastavlja da pravi najveće lomove. Čuli smo da pravi najveće ozračenje, najveće kataklizme, da sprovodi diktaturu, da bude kosmički palikuća. Dakle, mi sa ove govornice ne možemo ništa drugo nego da to potenciramo, pojasnimo, iskažemo, da SRS je spremna da to uvek jasno i kaže. Mislimo, ne znam koliko bi to bilo u skladu sa opštim funkcionisanjem ove institucije, da i ovakav jedan zakon ili ratifikaciju sporazuma je pratila i deklaracija koja osuđuje američko ponašanje ili pratila makar, a to je bilo i logičnije i mogućnije, Bela knjiga koja bi trebalo da govori o onome šta se desilo na Kosovu posle humanitarnog Milosrdnog anđela, jer su nam prepune i ''Batut'', i druge relevantne institucije nižeg ranga, informacija o tome koliko bolesnih, koliko tragično obolelih osoba, koliko genskih mutacija postoji. Koliko god imamo lošu opremu koja ne može da registruje, čeka nas konačna klinička slika i konačna istina, koju možemo nažalost da registrujemo preko zaista najsigurnijih načina, a to su pogrebne liste koje ispisuju svakodnevno i mnogo, mnogo češće u našim bolnicama nego ranije. Dakle, makar je to moglo da prođe u paketu sa ovim zakonom, da proširi ovu diskusiju, da pokaže da može biti ona i drugačija. Ona se uistinu ne tiče emisije gasova, ona se tiče mnogo ozbiljnije, mnogo tvrdokornije i mnogo teže lokalnih, bar ovoga puta lokalno je samo nas ovog puta zadesilo u ovom mikroregionu, štetnih događaja. Kada je reč o Kjoto Protokolu, mi smo svesni, ovaj zakon ima četiri člana, od toga drugi sadrži ceo Kjoto Protokol, ova tri ostala po jednu ili dve rečenice, tek da bi ličilo na nekakvu zakonsku formu. Mi smo svesni da ne možemo ništa, niti je prilika da mi ovde menjamo sadržaj Kjoto Protokola i u takve diskusije se nećemo ni upuštati. Potpuno je jasno da ako se ono što se može pročitati iz ljudi koji su zainteresovani za ovu problematiku, dakle oni koji su nadajući se usvajanjem Kjoto Protokola videli za sebe šansu, pokušavali su da analiziraju i daju sugestije, gotovo poruku Vladi, postoje različite institucije koje se licitiraju u različitim komunikacijama, ali neka Vlada zna šta nam je najbolje činiti i koji od mehanizama implementacije protokola da koristimo, pa sam on takav nudi mogućnost o radu na čistoj tehnologiji. Dakle, nešto što bi značilo teorijski, imaćete evo novac, popravite vaše emitere gasova, ne možete da one potope povećate, one šume gore u požarima, nismo spremni to da sprečimo, ali emitere popravite, dovedite u red i smanjite emisiju gasova. To mogu da učine oni koji se nalaze u Aneksu jedan, tako što će pomoći nekoj drugoj zemlji članici Aneksa jedan, a ima ih i usred Evrope i centralne Evrope takvih koji prave manje. Takvi imaju verovatno i bolju tehnologiju i mogu da rade, ali postoje tumačenja po kojima mogu da se aktiviraju kroz karbonske kredite i da pomognu i zemljama koje su kao Srbija sada. Postoji druga mogućnost, Srbija može, ostavili ste mogućnost da će možda nekada akceptirati, prihvatiti Aneks jedan i Aneks b. Ako to uradi, onda će biti rame uz rame sa Nemačkom, Rusijom i ostalim zemljama. Tada će se nadležnosti, odnosno obaveze Srbije značajno povećati. Tada će ona morati da ima i dobre merne instrumente, i dobre statističke pokazatelje, ali i program kako se protiv emisije boriti. Šta ako se pokaže da ta čista tehnologija donosi nekakvu količinu novca, ali sumnjam da je to validno, pretpostavke, mi nemamo Vladino mišljenje, stav Vlade, referentnog tela, koliko to tona ugljendioksida ili ekvivalenta može da nam da para. Negde piše dva evra, možete naći na sajtu, da vam to sada ne pokazujem, može se naći grafikon, stoji, može biti 2,11 u junu prošle godine, do čak 25 evra po toni u junu ove godine. To je toliko varijabilno, toliko može da mami oči, toliko može da zavede, ako građanima kažete - ako prodamo i ovaj naš čist vazduh, uslovno, za nekakve karbonske kredite, imaćemo toliko i toliko po potencijalnoj toni proizvodnje ugljen-dioksida koristi. Međutim, vidite to tržište varira. Šta ako aneksima kojima vi ne možete, imate samo jedan glas da utičete, a tročetvrtinski je način usvajanja aneksa, neko poželi da uključi zemlje centralne Afrike, pa subsaharsku i tropsku Afriku koja obiluje ponorima koji mogu da prihvate i akceptiraju ugljen-dioksid, pa snize cenu karbonske jedinice, kako ćemo se ponašati. Dakle, nije stvar samo u tome usvojiti. Svakako da nešto što je civilizacijska tekovina, što je izazov, što prvi put jasnu distinkciju pravi između najveće štetočine ovog veka i država koje su male, nemoćne, ali svesne, sa visoko razvijenom svešću da najmanji doprinos zagađivanju čovekove sredine jeste štetan. Činjenica je da smo tu ostali u nekom defanzivnom odnosu i bar nam ostaje da verbalno prozivamo one koji se neće uklopiti ili ne žele da se uklope u savremene svetske trendove, a u svemu drugom što je necivilizacijsko one naravno prednjače. Ostaje nejasno, a uskoro ću i završiti, šta će biti ako bi neko ko bi želeo da bude potencijalni korisnik kredita, onda kada bi došle vreme posle 2008, mogućnost ako uđe u Aneks jedan, a šta ako država odluči da uđemo, da li će doći do parlamenta, e mi prihvatamo Aneks jedan, prihvatamo Aneks b, da li će to opet biti na parlamentu ili će odlučiti Vlada, ministarstvo, ko, ako odluči, onda će reći - čekajte, mi više nećemo kredite; uzećemo kredit, pa ćemo sami da pokrenemo svoju tehnologiju, pa ćemo zato imati veću vrednost i nikome nismo dužni te pare. Da li će neko ko nam da kredit za čiste tehnologije reći - evo ti toliko para, ali po vrednosti bodova, kreditnih bodova, karbonskih za ovu godinu, te pare ti vrede toliko bodova ili će naći neku uravnoteženu isponderisanu vrednost. Ne znamo tačno kakav bi tačno mehanizam bio. Možda su to one nejasnoće koje mi ne možemo iz ovog zakonskog predloga da izvučemo. Ako bi potencijalno bile bitne za funkcionisanje države i sistema, ne činjenica da treba se boriti protiv zagađenja, nego šta će biti dan posle nakon što ovo usvojimo.
Gospodin Dimitrijević po Poslovniku, neka se pripremi Vlatko Ratković.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče, član 226. Poslovnika, objašnjenje od predsednika Odbora za zaštitu životne sredine. Gospodine Jovanoviću, da li vi mislite da se sistem može napraviti bez zakona? Ili ste vi skloni prečicama? U prošlom vremenu svedoci smo da ste vi skloni tom putu. Kako mislite da se jedan sistem napravi ako nema zakona? Vi ste bili potpredsednik Vlade, gospodine Jovanoviću. Bili ste šef poslaničke grupe. Vi ste sad predsednik jednog odbora, pa zar je moguće da za tolike godine niste naučili osnovne stvari? Izgleda da je to tako, kad se malo duže studira teško se uči. Ili imate drugi pogled na svet? A o vašim pogledima na svet čitamo i u štampi, pa znamo.
Hvala, gospodine Dimitrijeviću. Gospodin Jovanović, po Poslovniku. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, samo bih rekao da su u prethodnom mandatu Vlade Vojislava Koštunice zaista parlamentu prosleđena tri zakona, da su ta tri zakona uradile vlade Zorana Đinđića i Zorana Živkovića, tj. ministarstvo koje je vodila žena iz Demokratske stranke, gospođa Anđelka Mihajlov. Ne znam uopšte kakve to veze ima sa prečicama. Da ne bi pretvorili raspravu o ovom pitanju u ono u šta ste vi pretvorili Srbiju, u kaljugu i crnu rupu, uzdržaću se od svakog komentara tih besmislica koje ste vi pomenuli. Razmislite koliko ima zakona o onome što radi Vlada koju vi podržavate pre nego što bilo kome drugom postavite pitanje. Toliko ste pitanja dobili u poslednjih nekoliko dana, da ste vi poslednji koji imaju pravo ovde da izađu da bilo kome nešto kaže pre nego što ponudite odgovore na tako nešto. Sačekaćemo one na čijem ste vi daljinskom upravljaču, da sa njima o tome porazgovaramo. Tri zakona nisu sistem, a mnogo toga vi možete da naučite od gospođe Pešić, kao i oni koji nemaju hrabrosti da dođu u ovu salu kada se raspravlja o zakonima koje su prosledili. Što se tiče školovanja, lekcije se daju na nekom drugom mestu.
Hvala, gospodine Jovanoviću. Reč ima narodni poslanik Vlatko Ratković.
Zahvaljujem, gospodine potpredsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre za zaštitu životne sredine, danas smo razgovarali i razgovaramo i dalje o jednom važnom dokumentu koji se naziva kolokvijalno Kjoto protokol. Opšte je poznata činjenica da je globalno zagrevanje, efekat staklene bašte, posledica jednog procesa koji traje od poslednjih decenija 20. veka i da taj proces globalne promene klime pogađa sve zemlje na svetu, sve regione u svetu u manjoj ili većoj meri, i on je u krajnjoj liniji posledica antropogenih uticaja na opštu klimu. S obzirom da postojeća nacionalna zakonodavstva do devedesetih godina nisu predstavljala dovoljan ni pravni, ni ekonomski, ni tehnološki okvir za sprečavanje efekta staklene bašte i svih negativnih posledica koje ona ima, UN su 1992. godine, da podsetim, u Rio de Žaneiru donele Okvirnu konvenciju uz koju inače ide i ovaj Kjoto protokol, i Srbija je, takođe, zemlja potpisnica Okvirne konvencije UN iz 92. godine, s tim da Republika Srbija pripada tzv. Aneksu No-aneks jedan, odnosno nije u obavezi da redukuje emisiju štetnih gasova u ovom obavezujućem periodu, niti je obavezna da iz svog budžeta izdvaja do određenog perioda finansijska sredstva. Zašto je Kjoto protokol važan za Republiku Srbiju? Važan je iz više razloga. Prvenstveno je važan sa aspekta zaštite životne sredine, kao jednog globalnog i nacionalnog problema Republike Srbije. Važan je zbog toga da mi usklađujemo naše zakonodavstvo sa zakonodavstvom zemalja EU i, da podsetim, da je Srbija jedina zemlja u regionu koja nije ratifikovala Kjoto protokol, mada nije to isključivi, niti jedini, niti primarni razlog za potrebu da se Kjoto protokol ratifikuje u ovom parlamentu. Razlozi su višestruki i konkretni. Koncentrisaću se u nekoliko rečenica koji su to pozitivni efekti koje ratifikacija Kjoto protokola ima na stanje ekologije životne sredine u Republici Srbiji, pored svih onih aspekata o kojima su pričale moje kolege i koleginice. Pre svega, sa ekonomskog aspekta Srbiji se otvara mogućnost, s obzirom da je ona u svojstvu Ne-aneksa jedan države ugovornice, ostvari svoja prava na finansijsku podršku iz pristupnih fondova koji su uspostavljeni u okviru Kjoto protokola. To je jedan od prvih efekata ratifikacije Kjoto protokola. Dalje, stvaranje pozitivnih makro-ekonomskih efekata kroz prodaju sertifikovanog smanjenja emisija, privlačenje stranih investitora, poboljšanje transfera znanja i čistih tehnologija u oblasti zaštite životne sredine, kao i povećanje zaposlenosti, efikasnija izgradnja kapaciteta. To su sve, da kažem, nuspojave, odnosno ekonomski efekti, jer uvek na pravom mestu imamo primarni zadatak i primarni efekat Kjoto protokola, a to je upravo zaštita životne okoline i zaštita zdravlja naših građana. Republika Srbija, podsetiću još jednom, nema obavezu smanjenja emisije gasova sa efektom staklene bašte od 2008. do 2012. godine. Iz toga implementacija Kjoto protokola ne zahteva posebna finansijska sredstva iz budžeta Republike Srbije, sem jednog malog dela koji naša država mora da uplaćuje u administraciju Okvirne konvencije. Ona iznosi nekih simboličnih 10 hiljada dolara na godišnjem nivou, a to je prema skali UN 0,1% od tog njihovog budžeta. Ono što je važno dalje reći vezano za Kjoto sporazum jeste da mi stičemo pravo da učestvujemo na međunarodnom tržištu emisije gasova koji izazivaju efekat staklene bašte. O tome su govorile i kolege iz poslaničke grupe DS, govorile su i kolege iz drugih poslaničkih grupa, to takođe smatramo jednim od izuzetno važnih efekata ratifikacije Kjoto sporazuma. Srbija pristupanjem tom međunarodnom tržištu emisije gasova stiče status neto prodavca emisionih kredita. Na taj način mogu da se finansiraju različiti projekti u oblasti zaštite životne sredine, energetske efikasnosti u zemlji, a to je opet u širem kontekstu ambijent za stvaranje investicionih projekata i otvaranja novih radnih mesta. To je sve ono što treba da znaju kako poslanici, tako i svi građani naše zemlje. Još jedno od konkretnih stvari koje želim da apostrofiram, i time ću završiti, prosečna cena, o tome je bilo reči, trenutna prosečna cena na evropskom tržištu je 20 evra po toni ugljen-dioksida i, prema ovoj sadašnjoj sferi, Srbija hipotetički, a i realno, može da ostvari zavidnu dobit od milijardu evra na godišnjem nivou. Srbija sigurno spada u one zemlje koje pretenduju da budu lideri u ovom regionu Evrope, u jugoistočnoj Evropi, i ratifikacija Kjoto sporazuma, njegova implementacija, kao i ministarska konferencija koja će se održati za nekoliko dana u Beogradu, a vezana je upravo za zaštitu životne sredine, potvrdiće našu nameru i našu čvrstu odlučnost da budemo lideri u regionu i u oblasti zaštite životne okoline. Sa tog razloga, Demokratska stranka će glasati za ovaj zakon, odnosno ratifikaciju Kjoto protokola. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Ratkoviću. Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, atmosferska koncentracija gasova, sa efektom staklene bašte, a naročito ugljendioksida, metana i azotsuboksida enormno su uvećane u odnosu na preindustrijski period, a njihove sadašnje vrednosti su najveće u proteklih 650.000 godina. Osetan porast koncentracija ugljen-dioksida, metana i azotsuboksida u toku poslednjih stoleća uzrokovan je pre svega sagorevanjem fosilnih goriva, promenom namene korišćenja zemljišta, kao i drugim ljudskim aktivnostima. Prema analizama stanja globalne klime za period 2006. godine, koju je objavila Svetska meteorološka organizacija, prethodna 2006. godina bila je šesta na listi najtoplijih godina u periodu od 1861. godine do današnjeg dana. Na globalnom nivou 20. vek, poslednja decenija 20. veka, kao i 1998. godina, bili su najtopliji u toku poslednjeg milenijuma. Trend rasta temperature vazduha u drugoj polovni 20. veka zabeležen je skoro na čitavoj teritoriji Republike Srbije. U regionu severne Evrope registrovan je trend rasta količine padavina u opsegu od 10 do 40%, dok je u regionu južne Evrope, kome i pripada naša zemlja, registrovano pretežno trend smanjenja padavina, i to iznosi otprilike 20%. Ako uzmemo samo tabelu, možemo recimo na primeru grada Niša da vidimo da u zadnjih 30 godina temperatura je bila negde oko 0,4, govorim za januar, dok je ove tekuće 2007. godine temperatura 5,3. Ili recimo ako gledamo procenat padavina u tom istom gradu, ako uzmemo mesec april, ranije je bila padavina 50 milimetara, a sada je ove godine bila samo šest, što dovoljno ukazuje na velike promene koje se dešavaju i u našoj zemlji. Zbog toga dobro osmišljena politika, pre svega zaštite životne sredine, može omogućiti ekonomski povoljne rezultate, pre svega privrede i naše zemlje u tranziciji, koje inače trpe velike probleme usled niskog nivoa energetske efikasnosti, kao i visokog intenziteta emisije štetnih gasova u proizvodnim procesima. Znamo da globalno zagrevanje nazivamo povećanje prosečne temperature atmosfere i okeana na zemlji, ali ako se nastave ovakva dešavanje imaćemo nivo mora koji će porasti, slatke vode će biti sve manje i manje, staništa će biti uništena, i ono što je evidentno, više temperature uticaće negativno na zdravlje naše populacije. Postavlja se pitanje, a to je da li je isplativije smanjivati emisije u zemljama čiji su proizvodni procesi zastareli i neefikasni, ili u razvijenim zemljama, gde bi za smanjenje emisija bila potrebna još razvijenija tehnologija od postojeće. Industrijske zemlje koje nisu potpisale Kjoto sporazum, pre svega SAD, ona učestvuje u trgovini emisijama posredstvom dobrovoljnih mehanizama trgovine, kao što je čikaška berza emisija, samoregulišuća berza sa sopstvenim pravilnikom, a njima upravljaju njihovi članovi. Treba napomenuti da Kina takođe nije potpisala jer je zemlja u ekspanziji, iako pored SAD ima najveću sferu zagađenja kao zemlja koja ima veliki privredni industrijski rast. Zemlje koje nisu potpisale ovaj Kjoto Protokol mogu da pristupe u svakom trenutku i to je nešto na šta moramo da obratimo pažnju, i ono što je evidentno, to je da u Srbiji Kjoto Protokolu nisu do sada posvetili predstavnici Vlade Srbije mnogo pažnje. Ono što je bitno, ni stručna javnost, osim što se spominje kao jedna od nažalost neophodnih međunarodnih sporazuma, koje Srbija mora da potpiše zarad budućeg razvoja i ekonomskog prosperiteta. U Srbiji postoje zvanični podaci, mada pitanje je koliko su verodostojni, ali oni ukazuju, ako posmatramo pre svega Međunarodnu agenciju za energiju, da je Srbija 2004. godine, kada imamo te podatke, ispustila oko 50 miliona tona ugljen-dioksida. Ministre, izvinjavam se, ali ako možete da obratite pažnju, s vašim kolegama možete i kasnije da razgovarate. Pre svega, tu su 50 miliona tona ugljen-dioksida, oko 30% emisije stvara upravo Elektroprivreda Srbije sagorevanjem fosilnih goriva, od čega 75% ugalj, 8% sirove nafte i gasa, a ostatak otpada na hidrocentrale i neke druge obnovljive izvore. Sadašnja energetska neefikasnost očigledno je najveći potencijalni izvor energije, pošto su samo četiri zemlje od ukupno 27 bogate naftom i gasom kao izvorom energije. Uzevši u obzir nestabilnost cene nafte i gasa, pre svega mislim na globalnom nivou, moramo da vodimo računa da Srbija samo jednu petinu proizvodi godišnje potrebe nafte, kao i jednu četvrtinu potrošnje gasa samostalno proizvodimo, i zbog toga je možda jedna od poruka da ovo ministarstvo mora da uradi, a to je da poveća ukupnu energetsku efikasnost u zemlji. Činjenica je da sporo odlučivanje, kao i birokratsko ponašanje Vlade Republike Srbije, sprečava da sektori energije industrije u Srbiji poboljšavaju svoju konkurentnost. Zamolio bih vas da zaustavite vreme i da postavim poslaničko pitanje. Gospodine ministre, vi ste već dobili 10. septembra tekuće godine pismo koje je poslato vašem kabinetu sa juga Srbije, gde pored svih mafija koje do sada imamo, pojavljuje se i šumska mafija, koja je i te kako ostavljena po strani i prethodni ministri nisu obratili pažnju, očigledno ni vi nemate nameru da vodite računa o tome. Ovo jekoliko vidim pismo upućeno vama. Pretpostavljam da ste kompetentan sagovornik i da trebate da odgovorite. Radi se pre svega o milionima kubika bukovine koji su do sada bez opravdanja posečeni, ne zna se ko je vlasnik i kojim tokovima novac odlazi. U pismu koje je vama poslato, na kraju se definiše da se očekuje vaše hitno angažovanje na definisanju ovog evidentnog problema, jer zbog toga su se i građani juga Srbije vama obratili, odnosno Vladi Republike Srbije, koja nažalost uporno ćuti. Želim da zaista kao poslanik u najskorijem vremenskom periodu dobijem odgovor na poslaničko pitanje, s obzirom da znam da znate da funkcija šuma je pre svega da budu veliki absorber ugljen-dioksida. Siguran sam da ste upoznati šta se dešava sa šumskim fondom i sa Javnim preduzeće "Srbijašume" i molim vas da preventivno delujete, i da sprečite još jednu mafiju da se širi i razvije, naročito na jugu Srbije. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik dr Vladan Batić, neka se pripremi narodni poslanik Petar Jojić.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ova tema nas asocira na dve maksime (sačekaću da se vi ispričate), dve maksime onih zelenih ili ekologa. Jedna je - razmišljajmo globalno, a delujmo lokalno, a druga je da bez ekologije nema demokratije, odnosno da bez demokratije nema ekologije. Ova poslednja maksima pokazuje da je u Srbiji upravo nažalost takva situacija. Nažalost, Srbija je poslednja zemlja koja potpisuje, to ste i sami u uvodnom izlaganju rekli, Kjoto protokol. Pre nekoliko dana videli smo da je ona poslednja zemlja koja potpisuje sporazum CEFTA. Toliko o intencijama, o nastojanjima, o željama da pristupimo evropskim i svetskim integracijama. Dakle, one su uglavnom deklarativne prirode, faktički malo toga se realizuje. Želeo bih da vas podsetim da je u Srbiji, pošto sam se time intenzivno bavio u vreme opasnosti koju je moglo da prouzrokuje postojanje TDI u baznoj hemiji u Bariču, prvi zabranjeni miting bio 29. maja 1990. godine. Ponavljam, prvi zabranjeni miting, jer su želje i ciljevi tog mitinga bili da se taj potencijalni Bopal skloni iz neposredne blizine Beograda. Gospodine ministre, želeo bih da pohvalim vaša reagovanja povodom zagađivanja pojedinih rečnih tokova, jer uvek želim da kažem istinu, bez obzira na političke i druge razlike. Reagovali ste promptno, brzo, podneli krivične prijave i zaista to je nešto što je novo i čini mi se da tako treba raditi. Mislim da je opasnost od globalnog zagađivanja vazduha i to tiho ubijanje građana Srbije mnogo veća od onog pojedinačnog pomora riba u pojedinim rekama u Srbiji. S tim u vezi želeo bih, pošto živim u toj sredini, da vas podsetim i da vas pitam, na koji način će Kjoto sporazum, kao nešto što pripada onome - razmišljajmo globalno - biti realizovan u onom segmentu koji kaže - delujmo lokalno. Evo jednog primera, pošto živim u Obrenovcu, a poznato vam je u kakvoj je poziciji Obrenovac, opterećen kružnim rasporedom postrojenja termoelektrana "Nikola Tesla" A i B, deponija pepela i šljake, industrijskih zona Barič i kolubarske elektrane i toplane. Dakle, kakve su perspektive Obrenovca? U procesu proizvodnje struje termoelektrane godišnje sagore u proseku 21 milion tona uglja lošeg kvaliteta, od čega ostaje četiri miliona tona pepela. Gospodine ministre, ne znam da li vam je poznato da je bio jedan akcident pre 20 ili više dana na pepelištu Termoelektrane A. Bio je mrak u po bela dana. Da li znate da ljudi u okolini, naselja Mladost, Breska, Krtinska, Urovci itd, da je njima u zamrzivačima pepeo. Svaka biljka koja se posadi u korenu, u onom jezgru svom ima pepela. Štetne posledice su tragične, jer to se reperkutuje u odnosu na oboljenja, oboljenja respiratornog trakta. Najugroženija populacija su, a to je najtragičnije, deca, zatim dolazi onaj deo populacije koji čine devojke između 15 i 25 godina života, a onda i svi drugi udišu taj crni Obrenovački vazduh. Broj obolelih je dramatičan, od oboljenja respiratornog trakta, bronhitis, bronhijalna astma, razni oblici bronhitisa i astme. Povećan je, i to dramatično, broj kancerogenih oboljenja ždrela, pluća, materice, dojki itd. Enormno neuporedivo više nego bilo gde. Molio bih vas da nam objasnite kakve će biti neposredne posledice ili direktni efekti, i ima li ih, potpisivanja i ratifikovanja Kjoto sporazuma, gde smo, ponavljam, ponovo nažalost, poslednji, kao i kada je u pitanju CEFTA, po te konkretne navode koje sam izneo, a u ovom slučaju se odnose na teritoriju opštine Obrenovac. Takvih primera ima sijaset, jer građani kada slušaju ove termine Kjoto protokol, ratifikacija itd, njima mnogo toga nije jasno. Oni hoće da znaju da li će biti obezbeđeno da nema više pepela - da elektrofilteri budu zamenjeni savremenim, modernim - koji će trovati građane Srbije, jer svakodnevno tone i tone, 219 tona dnevno izlazi pepela kroz dimnjake termoelektrana. Podaci su dramatični. Molio bih vas još jednom, na kraju ponavljam po treći put, da vidimo praktične efekte potpisivanja i ratifikacije Kjoto protokola za građane Srbije. Hvala.
Hvala, gospodine Batiću. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, neka se pripremi narodni poslanik Milan Stanimirović, a potom narodni poslanik Vlado Sekulić.
Dame i gospodo narodni poslanici, menjaju se ministri, menja se vlada, menja se tzv. demokratski blok, ali se na teritoriji južnog Banata, tj. u Pančevu, gde je od 1963. godine do danas skoncentrisana najprljavija tehnologija i industrija, počev od Azotare koja je otvorena 1963. godine, potom Rafinerija i Petrohemija. Dame i gospodo, Vlada je ministre postavljala, ali im nije davala zadatke. Građani južnog Banata, a posebno opštine Pančevo i grada koji broji 130.000 stanovnika, to je grad koji izumire. To je grad u kome samo Petrohemija proizvodi više nego što je čitav nacionalni dohodak cele Crne Gore. Sredstva iz opštine Pančevo se uglavnom koriste, koristi ihVlada, ali građani opštine Pančevo ne vide ništa bolje, samo vide gore. Građani opštine Pančevo su prinuđeni da zatvaraju prozore, da se evakuišu, a da Vlada i ministar, i ako čuju, i ako budu obavešteni i budu pozvani da je situacija katastrofalna i da je bolest od karcinoma i drugih plućnih oboljenja u Srbiji najveća, Vlada Republike Srbije samo zna za pare i da izvlači profit, ali ništa da ne ostavi građanima opštine Pančevo. Dame i gospodo, neki organi su intervenisali, ali nedovoljno efikasno. Kada god građani podnesu neki krivičnu prijavu protiv nepoznatog učinioca, uglavnom pravosudni organi, tužilaštvo i sud to odbacuje. Ministarstvo se ne oglašava. Više puta sam ovde ukazivao na probleme opštine Pančevo i zagađenja. Uzmite statističke podatke od Zavoda za zdravstvenu zaštitu, uverićete se da je to jedan od gradova, u stvari najzagađeniji grad u Srbiji. Napomenuo bih da se u sastavu južne industrijske zone nalazi Rafinerija, Azotara i Petrohemija. Azotara je privatizovana. Došlo je do enormnog zagađenja nedavno, ali je tu fabriku kupio, pod čudnim okolnostima, jedan stranac, Litvanac, koji je zabranio čak inspekciji da izvrši uviđaj i da utvrdi koji je stepen zagađenja u tom trenutku izvršila Azotara. Rafinerija nafte Pančevo je jedan od zagađivača, takođe, veliki i najvećih. Sada ću postaviti jedno pitanje, pa molim da mi se to računa u poslaničko pitanje, molim vas da zaustavite vreme. Postavljam pitanje Vladi i tražim da se javnost obavesti, i da se dostavi na uvid tender za uvoz nafte, ugovori o uvozu nafte sa aneksima, kompletan uvoz nafte, i to podatke za 2004. i 2005. godinu. Postavljam pitanje, da li je tačno da su uslužnu preradu nafte izvršili i tražili, i da im je izvršeno, i to, privatna firma "Trizon", "Delta grupa", i da li je njen vlasnik Trifunović Zoran ili nije? Drugo, AD "Nafta" Boban Atanacković i Dragan Đorđević, zatim "Petrobart", Obradović i Zatezalo, i koje su količine nafte danas na teritoriji Pančeva? A podsetiću vas da je ta nafta uvezena najlošijeg kvaliteta i da je ona danas skoncentrisana i lagerovala se na teritoriji opštine Pančevo. Nju više niko neće da kupi, a ona je najveći zagađivač. Neće da je kupi ni Bugarska ni Rumunija, jer Rumunija ima svoja ogromna izvorišta, posle ulaska u EU, oko Ploeštia i ta nafta danas uglavnom jeste na teritoriji opštine Pančevo, koja zagađuje ogromno naš grad i naše građane. Dame i gospodo, kada je u pitanju "Petrohemija", podsetiću da je "Petrohemija" sada u prilici da slavi 30 godina rada, da "Petrohemija" ima zaposlenih 2.400 radnika, da "Petrohemija" proizvodi 1.400 do 1.600 prirodnog benzina i prerade za određene industrijske proizvode. Šta se događa sada? Posle Železare Smederevo, to je jedan od najvećih izvoznika, tako da je "Petrohemija" u prošloj godini izvezla 210 miliona evra proizvoda, 140 miliona evra za domaće potrebe. Dame i gospodo, ono što bih želeo da kažem o "Petrohemiji", "Petrohemija" u svom sastavu ima 11 fabrika i svaka fabrika ima sopstvene proizvode, ali ona je u sastavu te kompanije. Šta se događa poslednje tri godine? Poslednje tri godine oko te fabrike se muvaju, motaju i na kapijama čekaju kriminalci, mafijaši, lopovi koji hoće da se privatizuje "Petrohemija". Ali, kako da se privatizuje? Da se privatizuje tako što će se prodavati jedna po jedna fabrika i njoj skinuti cena, da bi se na kraju cena smanjila i da bi kasnije profiteri, ljudi koji su došli do sredstava na različite načine, ljudi koji dolaze iz inostranstva, koji su povezani i sa određenim strukturama vlasti, žele da skinu cenu ovim fabrikama. Imaju dva sistema. Prvo, sadašnji menadžment, koji je sa radnicima uspeo da sanira 450 miliona štete posle bombardovanja NATO pakta i NATO zlikovaca, da u proizvodnju i u funkciju rekonstruiše svih 11 fabrika, i žele da ta fabrika sada kao kompanija opstane i da joj se podigne cena kroz privatizaciju. Iz Vlade Republike Srbije uglavnom pokušavaju da te fabrike rasprodaju i da im snize cenu, i da za male pare ogromna fabrika, ogroman gigant, evropskih standarda i evropskog kapaciteta, bude prodat u bescenje, kao što je prodat Sartid. Zašto sada državna bezbednost ne dođe do dokaza ko je taj ko je potpisao ugovor za prodaju Sartida? Kriju podatke i zbog toga se Jočić muči kako da dođe do podatka ko treba da sedne na optuženičku klupu za silne milione. Dame i gospodo, treba sprečiti da se "Petrohemija", kao najveći gigant posle U.S. "Steel" po izvozu, a to je jedina državna fabrika sada u Srbiji, da se spreči da se parceliše i da se pojedinačno fabrike prodaju, i da im se cena podigne, ni u kom slučaju da se cena skida. Pokušavaju sada da smene menadžment, hoće novi menadžment, kojima je stalo da na takav način, već sa onima koji čekaju na kapiji, sa telohraniteljima da uđu u fabriku, da je rasparčaju i da je prodaju u bescenje. Dame i gospodo, u Pančevu je uvedena ekološka taksa. Za poslednjih nekoliko godina naplaćeno je 850 miliona dinara ekološke takse. Pitam gospodina ministra da li zna da li Pančevo ima monitoring i da li funkcioniše ili ne funkcioniše, ako ne funkcioniše, od kada ne funkcioniše, zašto i ko je za to kriv? Postavljam vama pitanje, da mi date odgovor, gde je utrošeno 800 miliona dinara iz ekološke takse, je l' je ekološka taksa utrošena namenski ili nije, gde su sredstva otišla? Drugo, hoće li Vlada Republike Srbije preduzeti mere da zaštiti "Petrohemiju", da joj održi cenu i da joj poveća cenu, i nikako mafijašima, kriminalcima i novom menadžmentu koji se najavljuje, da smeni sadašnji menadžment, da bi došao na silu da ovo rasproda. Ima da se sačuva. To je jedina državna, narodna fabrika u Srbiji, najveća i najjača u pogledu proizvodnje. Ona je od strateškog interesa za celu Srbiju. Dakle, postavio sam pitanja koja se odnose na naftu. Ponavljam, ko je taj koji je tražio uslužnu preradu nafte i gde leže ogromne količine nafte na području opštine Pančevo, koje truju građane; drugo, ko je uvezao to, ko je dao dozvolu i kakav je bio kvalitet, jer je to najlošiji kvalitet, a prodaje se po najvećim cenama u Evropi. Prema tome, ministre, ako mislite da ostanete ministar, vi ćete doživeti pre svega smenu. Ukoliko ne budete preduzimali mere, vi treba da date ostavku. Ako ste u mogućnosti, izvolite, gospodine ministre, sedite u tu fotelju, ali moraćete da uradite svoj posao na koji vas obavezuju. Vi imate i pravo, ali imate i obaveze. Vi morate preduzimati mere, u prvom redu da se zaštite građani, a sa druge strane da se zaštiti državna imovina. Lopovi rasparčaše sve, lopovi odneše sve. Izvolite, pogledajte samo statistiku prodatih firmi, pošto su prodavane. Uzmite samo u Pančevu Luku "Dunav", koja je prodata u bescenje. Sada je taj profiter prodaje za 20 miliona evra više nego što je ona koštala pre dve godine. Zbog toga imajte u vidu da opština Pančevo i građani opštine Pančevo od vas očekuju mnogo. Ili podnesite ostavku ili zavodite mere. Molim vas da proverite koliko je krivičnih prijava podneto kod opštinskog i okružnog javnog tužioca u Pančevu i sudbinu tih krivičnih prijava, da li je vođena istraga, da li je neko odgovarao ili je samo rečeno "podnećemo prekršajnu prijavu"? Od te prekršajne prijave građani Pančeva nemaju ništa. Pančevo izumire, tu se stvaraju ogromna bogatstva, ali građani Pančeva od toga nemaju ništa i zbog toga su se srpski radikali u Pančevu više puta zalagali i tražili da se preduzmu određene mere. Da vas pitam još jedno pitanje, gospodine ministre. Otkako ste postali ministar, da li ste obišli južnu industrijsku zonu u Pančevu? Da li znate da za poslednje tri godine ni jedan ministar nije došao, jedino ako ste vi došli, da obiđe industriju južne zone, i da vidi kako žive oni u naselju Vojlovica, naselju Strelište, Mali rit, Topola, Sodara, Centar, Tesla itd? To je katastrofalno stanje. Interesantno je, vi ne živite u Pančevu i ne možete da osetite kakav je vazduh. Građani su toliko puta bili u situaciji da idu u evakuaciju. U predizbornoj kampanji DS je angažovala da čak i predsednik Republike dođe i da se uključi u predizbornu kampanju, jer predsednik opštine nije mogao sam da pritegne dugmence, pa mu je trebalo da ovaj dotrči iz Beograda, a Pajtić iz Novog Sada, a u isto vreme su došli iz jedne kafane iz Beograda za 15 minuta i dogovorili se kada će da uključe te sirene. Zašto ih ne uključuju posle svega toga, kad su prošli izbori? Ne može biti Pančevo predmet za potkusurivanje i da služi u predizborne kampanje i da se na takav način obmanjuju i prevare građani i da im se nanosi nenadoknadiva šteta. Srpski radikali će u Pančevu ubuduće pratiti da li imate monitoring, da li se uključujete u te akcije ili ne, da li nešto preduzimate. Nećemo više dozvoliti, niti ćemo ćutati, iznećemo na nivou lokala, ali iznećemo i na nivou Republike, da se mora znati ko treba da odgovara za stanje, jer mnogo je ljudskog faktora, ali pre svega je država obećala, sećam se, pre tri godine je potpredsednik vlade bio Labus i kada smo ga ovde prozvali da je u Pančevu došlo do evakuacije građana, dotrčao je u Pančevo odmah sutradan i rekao je: "Nama treba, Vlada će gledati, 360 miliona evra da bi se rekonstruisala industrija južne zone". Nema više priče, gospodine ministre. Vaš je posao odgovornost. Ne možete vi da filozofirate. Vi morate da dođete u Pančevo i u Pančevu da razrešite situaciju. Ne budete li je razrešili, vi treba da podnesete ostavku.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milan Stanimirović, neka se pripremi narodni poslanik Vlado Sekulić. Sačekaćemo da vidimo oko ovih poslaničkih pitanja matematičare, Miću Albijanića i Šamija, da sračunaju šta je u ovim pitanjima bilo. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedavajući gospodine Mrkonjiću, poštovane kolega narodni poslanici, ne sumnjam da će Ministarstvo za zaštitu životne sredine rešavati pitanja i u Pančevu, i u Vrbasu, i u Boru, jer su to sigurno prioriteti ovog ministarstva i o tome smo već čuli u javnosti. Pominjem ovde i Veliki Bački kanal u Vrbasu, ne iz želje da bih replicirao gospodine Vasiljeviću, nego samo da bih ga upoznao sa nekoliko činjenica, jer je ovde govorio o projektu revitalizacije velikog Bačkog kanala, gde je rekao da bi radije da su to uradili naši stručnjaci nego što su to uradili stručnjaci Norveške ''Nive''. Imao sam odgovornost bavljenja javnim poslovima u to vreme u Vrbasu, bio sam tada predsednik opštine, bio sam narodni poslanik i zamenik predsednika Odbora za zaštitu životne sredine, kada je uspostavljena saradnja sa Norveškom, koja je sa 1,3 miliona evra učestvovala u rešavanju revitalizacije Velikog Bačkog kanala. Norveška je jedna od zemalja koja ničim nije uslovljavala svoju pomoć. Njihov institut za vode ''Niva'' je angažovan iz prostog razloga, oni imaju svoj institut za vode, imaju rešene probleme ekološke unutar Norveške, oni im nađu posao negde u svetu i kažu - evo vam novac, idite i rešavajte taj ekološki problem. Naravno da su oni to prihvatili i radili, ali su bili angažovani naši stručnjaci i sa Tehnološkog fakulteta u Novom Sadu, profesor Božo Dalmacija, i mnogi drugi. Dakle, učestvovali su tada sa 1,3 miliona evra u projektu revitalizacije Velikog Bačkog kanala, koji je ogroman problem za opštine Vrbas, Kula, Srbobran i Bečej, a i sam za ceo taj sliv Dunava. Nekada kao novinar dao sam mu naziv - najveća otvorena septička jama Evrope. Dakle, tadašnji ambasador Hans Ula Urstad je želeo da pomogne da rešimo taj ekološki problem, jer zaista mi to sami nismo mogli da rešimo, kao što se kasnije uključila i češka ''Dekonte'' itd. Angažovani su i naši stručnjaci. Što se tiče i lokalnog ekološkog akcionog plana, tada je uveden. Moram da kažem ovde, istine radi, da su ovi projekti što se tiče norveškog instituta za vode ''Niva'' i norveške Vlade nastavljeni i kada je došlo do promene lokalne vlasti zato što je to problem koji nadilazi strančarenje, koji nadilazi naše stranačke međusobice, jer taj kanal truje i radikalsku decu, i decu onih čiji su roditelji u DS, SPS, i to daleko nadilazi. Kamo sreće da dođemo do te pozicije da, kao u Velikoj Britaniji, imamo planove razvoja lokalnih samouprava u sledećih 20 godina, pa bez obzira ko rukovodio trenutno lokalnom samoupravom, on zna kojim putem treba da ide i koje probleme građana traba da rešava. Dakle, sve je ovo nastavljeno i nakon promene vlasti lokalne, na naše zadovoljstvo ostali su i Norvežani, učestvovali su i u finansiranju druge faze kolektora. Nadamo se da ćemo uskoro i sa Evropskom agencijom za rekonstrukcije i sa fondom za kapitala ulaganja rešavati ove probleme. Ministar ima oštar kurs prema zagađivačima, to je već dokazao i zalažem se za taj kurs koji je i uveo ministar otkako je stupio na dužnost. Jednostavno je zatvorio, išao je čak i sa inspekcijom direktno na vrata zagađivača, koji nisu hteli da puste, jer smo mi imali isto probleme, nisu hteli da puste inspekcijske službe, jednostavno kažu - dođite za nedelju dana. Onda naravno puštaju čistu vodu i kada dođeš da izmeriš nema ništa. Ovoga puta je ministar otišao sa inspektorima, i morali su da puste, i bili su zatvoreni oni koji zagađuju. Očekujem da se tako rešavaju problemi i u Vrbasu, i u Pančevu, i u Boru i u mnogim drugim našim gradovima. Da se vratim samo osnovnoj temi, neću uzeti previše vremena. Dakle, tema je Predlog zakona o potvrđivanju Kjoto protokola uz Okvirnu konvenciju UN o promeni klime. Znači, zaštita životne sredine, zagađenje, to sve više postaje globalni problem, problem planete zemlje i vidim i ovaj Kjoto protokol i ovu okvirnu konvenciju kao napor čovečanstva da reši neke probleme. Da je potrebno da se svi zajedno udružimo na ovoj planeti, jer nam je ovo zajednička planeta, te nadilazi daleko državne i međudržavne granice, čak i granice kontinenata, i da je ovo u stvari taj napor kome se ratifikacijom ovog Kjoto protokola pridružujemo i mi ovde u Skupštini Srbije. Za 200 godina, ako budemo išli sa jednim razvojem koji neće voditi računa o zaštiti životne sredine, pa uništićemo sve, neće više biti živog sveta i onda će to biti potpuno besmisleno. Postavlja se pitanje - razvoj ili život? I jedno i drugo zove se održivi razvoj, kako da se razvijamo, a da zaštitimo životnu sredinu, i to je, verujem, zajednički cilj svih političkih stranaka ovde koje se nalaze u Skupštini Srbije i svih građana Srbije, jer je pre svega to problem svih građana, kao što sam i rekao. O osnovnom cilju ove konvencije, koji se odnosi na obezbeđivanje stabilizacije atmosferskih koncentracija gasova sa efektom staklene bašte na nivou koji bi sprečio štetne uticaje na klimatski sistem itd, ovde je govoreno. Govoreno je takođe i o efektima koje će ratifikacija Kjoto protokola stvoriti i mogućnosti Republike Srbije za ubrzan razvoj. Sa političke tačke gledišta takođe je naznačeno šta, mislim da su o tome i ministar i mnogi moji prethodnici, kolege poslanici, dobro govorili, da je i sa pravne tačke gledišta jedan signal da prihvatamo evropske vrednosti u oblasti zaštite životne sredine, i to je put kojim treba da idemo. Sa ekonomskog stanovišta takođe smo govorili o tome i ne bih s te strane uzimao vaše vreme. Ovde, radi pojašnjenja, govori se o prodaji emisije gasa. Mislim da je tu par poslanika pomenulo to, čak i kada nije bio prisutan, kratko na početku popodnevnog zasedanja, gospodin ministar. Znači, prodaja emisije gasa za one znači, Ne aneks 1 države, ne važi, znači otpada. Takođe, zajedničko ulaganje, ako se recimo napravi termoelektrana u Srbiji zajednički sa Rumunijom pa da delimo sada zajedničku emisiju gasa, to takođe ne važi za ove zemlje Ne aneksa 1. ovoga protokola. A šta važi? Ustupci državama koje kod nas grade pogone zasnovane na čistim tehnologijama; e to važi i to je jedna od povoljnosti koju mi dobijamo potpisivanjem, odnosno ratifikacijom ovog Kjoto protokola. To je jedan od koraka da uđemo u svetski sistem zaštite životne sredine i potpisivanja Kjoto protokola. Zaštita životne sredine i prirodnih bogatstava je jedan od tri ključna stuba održivog razvoja o kojem sam govorio, uz ekonomski i socijalni. Stoga je nedopustiva sporost u približavanju zakonodavstvu EU. Postoji oko 25-30% zakonskih propisa EU, oko 27 hiljada stranica, koje treba što pre preneti u nacionalno zakonodavstvo u procesu pridruživanja EU iz oblasti životne sredine. Stoga sve aktivnosti treba staviti u funkciju postavljanja stručnih, zakonskih i institucionalnih osnova za jačanje kapaciteta, kao i utvrđivanje ciljeva i prioriteta, pri čemu se, još jednom naglašavam, ciljevi Srbija u oblasti sistema zaštite životne sredine poklapaju sa onim što je postignuto u EU. Vizionarsko postavljanje sistema zaštite životne sredine, koje omogućava uključenje životne sredine u sve sektorske politike kroz uslove održivog korišćenje prirodnog resursa, odnosno dobara, i celovitu zaštitu životne sredine vazduh, voda, zemljište, biljni i životinjski svet, jeste osnovni cilj kome DS - Boris Tadić teži u ovoj oblasti. Dakle, DS - Boris Tadić glasaće za ratifikaciju Kjoto protokola, ne zbog toga što su ove Kjoto protokola ratifikovale 171 država ili ne zbog toga što neka država nije ratifikovala, nego zato što smo za ulazak u EU, zato što smo za nove investicije, za nova radna mesta, za politički uvažavanu, ekonomski snažnu, kulturno prestižnu i ekološki čistu Srbiju, sa izvesnom budućnošću. Zbog toga će DS - Boris Tadić podržati ratifikaciju Kjoto protokola. Zahvaljujem.
Hvala puno. Po Poslovniku se javio šef poslaničkog kluba SRS, Tomislav Nikolić. Izvolite.
Samo na osnovu člana 104, poslanička grupa SRS ima svog predstavnika po ovoj tački i naši poslanici su dobro pripremljeni za ovu tačku dnevnog reda, žive ovaj život svakodnevni već dugo godina. Nešto vama iz Demokratske stranke, a podstaklo me je izlaganje prethodnika, predstavnika Demokratske stranke. Znate, s jedne strane, lepo je govoriti o tome kako ćemo imati i kako nam treba zdrava životna sredina, voda, vazduh, zemlja, ali se postavlja pitanje da li vi iz Demokratske stranke znade gde živite i gde vršite vlast. Upali ste 2000. godine i 2001. upropastili bankarstvo, upropastili preduzeća i radnike posebno, zato što ste kalemili direktno na našu socijalističku biljku kapitalizam. Ono što se izgrađivalo na zapadu 50, 100, 200 godina, vi ste za godinu dana u Srbiji nakalemili i dobili ste šta ste dobili. Zato ste izgubili one izbore i ove sada, iako vladate, ali ste izgubili izbore. Pratim šta radi gospodin ministar u poslednjih mesec-dva, pri ovim sušama naročito je bilo bezmalo akcidenata i sada vi meni kažete da treba zatvoriti svaku fabriku koja ispusti vodu, gas ili nešto. To je najlakše. Najlakše je zatvoriti fabriku, doviđenja, kući, nema proizvodnje, imaćemo ekološki zdravu državu. Vi ste na vlasti u Srbiji, vi niste u Norveškoj na vlasti. Naše fabrike nisu pripremljene za vašu vlast. Najlakše je pozatvarati sve fabrike. Šta ste uradili ljudima koji tamo rade, šta ste uradili njihovim porodicama i njihovoj deci? Nije to tako lako, makaze, iseci, prekidaj proizvodnju, zato što je izašao neki otpad. Neka odgovara ko treba da odgovara zato što je došlo do pomora ribe ili do nečega, ali fabrike su zaustavljene, fabrike koje nisu znale da će doći neko ko ih zaustavlja, jer kada su puštane u pogon niko im nije rekao, ako u roku od godinu, dve, tri, pet, nešto ne uradite, ne ugradite, bićete zatvoreni. Odjednom se ponašate kao da ste pali s Marsa. Dao bih vas da vodite Englesku, vi ste super da vodite Englesku i to bi mogli odmah. Znate i sa procentima da radite, umete da se korumpirate, sve znate. I vi hoćete u Evropsku uniju. Ali, ovo je Srbija ljudi. Možda da kaznite i sve opštine koje nemaju asfaltirane sve ulice, da zabranite da postoje opštine koje nemaju asfaltirane ulice, pošto je evropski model da svaka ulica bude asfaltirana, ali nisu asfaltirane. Fabrike nam nisu spremne za ovako rigorozne mere koje sam video u toku leta. Još se hvalite na televiziji. Jeste li očistili na taj način životnu sredinu? Niste. Zaustavili ste fabriku, zaustavili ste tamo neku pilanu koja je zapošljavala 100, 200 ljudi i jedina radila u jednom gradu. Kada će da proradi? Kada bude imala dva, tri, četiri, pet miliona evra da ugradi filtere ili će doći parajlija da je uzme džabe i da ugradi ta dva-tri miliona evra. O tome morate da vodite računa. Mi smo zemlja siromašna i to malo posla što imamo hoćete rigoroznim merama da ukinete. Nismo spremni za te vaše rigorozne mere. Mi smo spremni za neki prelazni period. Potrudite se, ministre, da obezbedite povoljne kredite, da obezbedite donacije, da obezbedite na neki način da te fabrike budu prilagođene i prihvatljive. I uopšte nije tačno da je Srbija toliko zagađena da mora da joj stane industrija i da ona toliko zagađuje Evropu da mora da zaustavi svoju industriju. Dajte malo tim ljudima vazduha u pluća, dve, tri godine, dajte im neki rok u kojem će oni dovesti svoju tehnologiju na nivo po kome eto mogu da se predstavecelom svetu. Ovako, najlakše je, ponavljam, pošto i ne znate šta biste sa njima, jer niko od vas nema pojma šta je proizvodnja, niko me od vas nije fabrička kapija udarala po leđima. Vi ste za Evropsku uniju, tamo nema fabrika, to je bankarstvo i menadžment, tu su usluge, vi se svi školujete za usluge. Zato vas molim oprezno, niko se neće zalagati za to da nam neko truje decu, ali niko ne može ni da vam odobri kada zaustavite ono što je radilo godinama, vrlo dobro znate da mu niste pružili nikakvu šansu da se popravi. Ovo je sirotinjska zemlja, krediti su vam izuzetno skupi, skuplji nego u najbogatijim zemljama, jednostavno ih sprečavate da na bilo koji način poboljšaju tehnološko stanje u svojoj fabrici i spremate ih da ih neko uzme. Alarmirate sirene, zvonca, šetnje, u vreme dok niste na vlasti, čim preuzmete vlast ućutite se, nema više zagađenja, nema bilo čega. Pozivamo vas na opreznost kada zatvarate fabrike. Razmislite o tome koliko ljudi, koliko dece vi tako ostavljate bez hleba.
Izvolite, po Poslovniku.
Poštovani građani, uvažene kolege, problem Velikog bačkog kanala i ono što imaju kao posledice opštine Vrbas, Srbobran i Kula, takođe i Bečej, mnogo su veće nego što se ovde pominjalo. Mi imamo da je 70 godina zagađivan Veliki bački kanal od industrija Kule i Vrbasa. Ali, upravo ovo što je govorio zamenik predsednika SRS, gospodin Tomislav Nikolić, ne možemo se na takav način odnositi prema toj industriji. Mi smo upravo kada smo došli na javne funkcije u Vrbasu imali sastanke sa predstavnicima tih industrija i pokušali da nađemo zajednički jezik i našli smo ga. Znači, oni sada zajednici sa nama pokušavaju da reše problem Velikog bačkog kanala, da učestvuju u njegovom rešavanju. U ovom slučaju opština Vrbas je imala viziju na koji način rešiti problem Velikog bačkog kanala. To je izgradnja magistralnog kolektora, to je izgradnja fabrike otpadnih voda, to je da sve zagađivače stavimo u taj magistralni kolektor, na čijem kraju će biti fabrika otpadnih voda. Drago nam je što su u zadnje vreme i ostali, u ovom slučaju pokrajinski sekretarijati i republičko ministarstvu, tu našu viziju videli i ušli u taj voz kojim smo mi krenuli pre tri godine. Mi smo zatekli ovu priču oko norveške donacije, znali da je privedemo kraju. Takođe smo u Norveškoj, u njihovom Ministarstvu inostranih poslova znali da razgovaramo ravnopravno, da ih ubedimo da je mnogo potrebnije ne samo uložiti novac u projekte, nego u izgradnju tih projekata. Ne da ti projekti ostanu u fioci, kao što se ranije dešavalo, nego da idemo u izgradnju, da nam daju novac, i dali su 1.250.000 evra za izgradnju treće faze magistralnog kolektora, tu je i opština učestvovala sa 700.000 evra, izgradili treću fazu. Ostaje nam sada četvrta faza, koja bi takođe trebalo da dođe i prikupi otpadne vode iz Kule i time imamo, zajedno sa ovim što je opština Vrbas uradila u protekle tri godine, a to je da je izgradila kompletnu kanalizaciju u gradu Vrbasu, sada trenutno gradi kanalizaciju u svim selima opštine Vrbas, takođe gradi severni krak magistralnog kolektora, koji te otpadne vode iz sela dovodi u mesta gde će biti buduća fabrika otpadnih voda. Imala je takođe viziju da ne gradi više postrojenja nego da ulaže u to centralno postrojenje, koje takođe treba da bude izgrađeno na kraju tog magistralnog kolektora. Uspela da digne to na nacionalni nivo, da se svi udruže, jer smo govorili da to opština Vrbas ne može sama da isfinansira, jer samo prva faza fabrike otpadnih voda košta 13,5 miliona evra. Da se u to, pored opštine – koja je do sada uložila preko 7 miliona evra za ove tri godine u rešavanje pitanja zaštite životne sredine, izgradnje kanalizacije, kolektora i ostalih postrojenja da bi rešila taj problem oko zaštite životne sredine – uključila Republika, koja je obećala značajna sredstva, da su se međunarodni donatori takođe aktivno uključili kada su videli da vlast u opštini Vrbas iskreno želi da reši problem svojih građana, da poboljša kvalitet života svojih građana i time, kao što je rekao kolega malopre, zajednički oko tog problema moramo da se uključimo svi. Drago mi je da se u ovom slučaju u zadnje vreme uključuje, kada su videli da je voz krenuo i da se ne može zaustaviti, pokrajinska administracija, u ovom slučaju Fond za kapitalna ulaganja. Po zahtevu opštine Vrbas dodelio je sredstva od 350 miliona. Time i aktivnom podrškom ministra za zaštitu životne sredine, jer je i on shvatio problem opštine Vrbas, da se taj problem mora rešavati, mislim da će opština Vrbas u narednom periodu, sledeće dve godine, ovaj problem uspeti da reši. Na ovaj način se ovaj problem mora rešavati i ovo mora biti problem koji će, pored Pančeva, biti problem za Srbiju.
Vladan Batić, po Poslovniku.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, pripadnici svih parlamentarnih stranaka, danas sam saznao da postoji jedna nova, to je koalicija DS i Boris Tadić. Šala na stranu, reklamiram povredu člana 225. Gospodine ministre, malopre sam vam postavio neka pitanja. Na njih nisam dobio odgovor, pretpostavljam da možda čekate kraj rasprave, pa da svim poslanicima odgovorite na postavljena pitanja, ali biću slobodan da vam postavim još jedno pitanje. Pohvalio sam vas malopre za one promptne i urgentne reakcije povodom pomora ribe, a sada vas pitam, gospodine ministre, da li ste podneli krivične prijave, govorio sam o Obrenovcu, jer tamo živim i to me tišti i pogađa, protiv odgovornih na Termoelektrani "Nikola Tela" za akcidente koji se događaju godinama. Jer kada oblak pepela prekrije Obrenovac i okolinu, pa usred dana bude noć, kada se uništi godišnja proizvodnja voća, povrća, zaliha hrane i, što je još tragičnije, kada se tiho, polako, danima, nedeljama, mesecima, godinama ubijaju građani Obrenovca, deca koja žive u tim selima i u samom Obrenovcu, to se ne vidi, to nisu mrtve ribe, to se ne vidi odmah, ali to je tragedija ogromna i odgovornost tih ljudi je ogromna. Ti ljudi imaju svoje ime i prezime, primaju veoma visoke plate za posao koji obavljaju, ali na vama je da uspostavite sistem odgovornosti. Za taj deo zaštite životne sredine, pored ovoga koji je značajan i na koji ste reagovali, ali ovo je mnogo kapitalnije, mnogo značajnije, posledice su mnogo katastrofalnije, posledice po zdravlje i život ljudi. Ljudi tamo žive kao u krematorijumu i vi morate hitno da reagujete. Molim vas da reagujete, jer to je vaša nadležnost. Za neka druga zagađenja, za medijsko zagađenje Srbije niste krivi vi, za to je kriva Radio-televizija Srbije i Aleksandar Tijanić. On je kreator medijskog i mentalnog zagađenja Srbije, a sada vidimo da ima i podršku u RRA, kojom vladaju nekakvi alkoholičari i pijanci, i moji prijatelj, aforističar Ilija Marković, poslao mi je jedan divan aforizam. Kaže - Raj je bio Bog Sunca, RRA je i bog i batina; ali to već više nije u vašoj nadležnosti.
Slobodan Maraš po Poslovniku, a neka se pripremi Vlado Sekulić, pa potom Vesna Marjanović.
Poštovani predsedniče, gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, javljam se u vezi povrede člana 226, odnosno tražim odgovor od vas, gospodine predsedniče, objašnjenje i odgovor, da li će TV prenosi sednice Skupštine biti obustavljeni, redukovani ili odloženi u toku vašeg mandata, odnosno da li će večeras, kada u 19,00 časova krene košarkaška utakmica, da li će prenos ići preko TV-a. Juče sam govorio o medijskoj mafiji koju inače predvodi gospodin Miroslav Mišković, a koji je oformio zajedno sa premijerom Koštunicom ''Medija grup'' koju čine sledeće novine: Pres, Kurir, Novosti, Standard i, po svoj prilici, Javni servis. Zbog čega ovo govorim? Glavni urednik tog Javnog servisa je gospodin Aleksandar Tijanić, julovski ministar, koji se juče drznuo da dođe u Skupštinu, da postrojava šefove poslaničkih grupa i da drži predavanje poslanicima na koji način treba da se ponašaju u ovoj skupštini. Izjavio je da neće trpeti opstrukciju koju čini opozicija u Skupštini. Da, nesvršeni srednjoškolac, 20 godina unazad saradnik svih mogućih službi, došao je da održi predavanje poslanicima koje su izabrali građani. Njega su izabrali Koštunica, Tadić, Mišković i Jovica Stanišić. Zbog čega ti mediji žele da naprave sliku da su poslanici oni koji 45 dana opstruirali ovaj parlament i nisu želeli da rade? Zato što to tako odgovara i Koštunici i njegovom mentoru, šefu cele Srbije ,gospodinu Miškoviću. Moram zbog poslanika iz DS-a, a sreća da je tu i predsednik, odnosno ministar iz DS-a, a i vi gospodine predsedniče, sećam se da ste spominjali kako ste učestvovali 96. godine sa građanima u protestima. Tu je naravno i Srđan, gospodina Konstantinovića ne vidim, ali hteo bih da vas podsetim ko je gospodin Tijanić. Čovek koji je 28. maja izabran u Vladu Mirka Marjanovića, a već 15. 7. kao ministar podnosi zahtev za pokretanje prekršajnog postupka protiv SPO, DSS i DS. Tokom njegovog mandata ugašene su dve stanice, jedine tada slobodne u Beogradu, Radio indeks i Radio B92. Takođe 96. su počele demonstracije širom Srbije zbog izborne krađe i šta je izgovorio gospodin Tijanić na sednici Vlade. Gospodo iz DS-a, molim vas da ovo saslušate. Osim ostalih stvari je rekao ovako, to je bio peti dan, a datum je 3. decembar.
Gospodine Maraš, vama je vreme isteklo, pažljivo vas slušam, uopšte mi nije jasna svrha vašeg javljanja, vi ste pet tema otvorili, ajte u jednoj rečenici.
Samo jednu temu sam otvorio. Samo ako dozvolite da pročitam ovo. Tijanić: ''Kad se krenulo sa razbijanjem, dok su one bile samo razbijačke, trebalo je intervenisati petog dana, intervenisati politički, intervenisati, ako hoćete da upotrebim izraz, komunalno.'' A znate na šta je mislio: da smo đubrad.
Reč ima narodni poslanik Vlado Sekulić, a neka se pripremi narodni poslanik Vesna Marjanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, krenuću odmah od vas, gospodine Dragin. U obrazloženju pod tačkom 2 - razlozi za donošenje zakona se kaže - razlozi za donošenje zakona o ratifikaciji Kjoto Protokola uz Okvirnu konvenciju UN o promeni klime su na prvom mestu političke, pravne i ekonomske prirode, kao i od značaja za zaštitu životne sredine. Vi kao ministar ste trebali, pošto je ovo zakon koji razmatra klimu i klimatske promene, da ovo bude na prvom mestu. Ovako se stvara utisak da je prvo politika bitna, a da ste vi tu negde na zapećku i da je ovo nešto pro forme što treba da se uradi. A to se vidi iz ovog vašeg obrazloženja u zadnjem delu, gde se i lepo kaže - s obzirom da su sve ostale države iz regiona istočne Evrope već ratifikovale Kjoto. Ovo nije prvi sporazum, ovo se proteže od Akcionog plana preko Zakona o duvanu, koji smo videli, i uvek je ta priča. Svi su potpisali, još se čekamo mi i to je zadnja prepreka za EU. Tu je trebalo da, ako ste pravi resorni ministar, stavite na prvo mesto ono što vam je bitno. Ono što bi hteo da kažem još da se u celom svetu smatra da je protokol iz Kjota jedan od najkontroverznijih ugovora zadnjih decenija, a kontroverzan je u tom delu, zato što Amerika, SAD, kao najveći zagađivač ne želi da potpiše taj protokol i onda se postavlja pitanje zašto u principu sada svi vrše pritisak da se potpiše Protokol Kjoto, a on je i zamišljen bio u pravom obliku da bude stvaran proboj u borbi protiv opasnih klimatskih promena. A SAD su najveći zagađivač, jer se 36% gasova, koji proizvode efekat staklene bašte, proizvode u industriji SAD-a. Druga zemlja koja isto nije htela da potpiše to je Australija. Australija je velika zemlja, ali ako pogledamo s druge strane ona može da bude kao podružnica SAD-a, a ono što je stvarno kontroverzno i čudno, to je objašnjenje Amerike i Australije da, ako bi potpisali Kjoto sporazum, ugrozili bi životni standard svojih građana i privredni razvoj svojih država. Ovo je mnogo nelogično. Ako bi one to ugrozile i ako oni, kako je rekao Džordž Buš, neće iz finansijskih razloga da prihvate Kjoto protokol, sad mene interesuje kako to da oni nemaju novca da prihvate Kjoto protokol, a Srbija trči da ga prihvati. Po toj logici stvari, gospodine Dragin, jesmo mi bogatija zemlja od Amerike i Australije? Šta ćemo mi tu konkretno dobiti. Čitao sam objašnjenje kako ste dali i pratio sam vaše izjave i pre ove sednice, vi ste napisali da ćete pooštriti kaznene mere. Do sada je kazna bila tri miliona za proizvođače gasova koji proizvode efekat staklene bašte, dići ćete deset puta više i kazna će biti 30 miliona. Gospodine Dragin, da li će se to odnositi i na Sartid, i na Azotaru, koje su privatizovane pod čudnim okolnostima? Da li ćete smeti da uđete u ''Sartid'' i da izvršite sve te kontrole, a vidi se kako je zagađeno Smederevo, da ne pričam o Pančevu, naročito gde je Azotara. Kao što kaže gospodin Todorović, plašićemo se za vašu bezbednost. Ali vam zato kažem, vi znate kako Amerika čuva svoj kapital, da su hteli da potpišu Kjoto sporazum, prihvatili bi obavezu kada su kupili Sartid, pod čudnim okolnostima. Znali su da moraju da se pridržavaju zakona o očuvanju i zaštiti životne sredine. Očito da se ne pridržavaju, naročito Azotara Pančevo. Pančevo je izuzetno ugroženo, a Obrenovac je na prvom mestu. Sada ću vas vratiti, gospodine Dragin, na nešto. Kada je bilo usvajanje budžeta, videli smo da su, pored Ministarstva, osnovane komisije i sekretarijati, koji su imali mnogo para, po dvoje-troje su radili kada se govorilo o reciklaži otrovnih materija. I tada sam rekao, gospodin Cvetković je obrazlagao, da je bolje da Ministarstvo finansija i Ministarstvo za zaštitu životne sredine ulože u domaće firme koje još nisu privatizovane, koje su pod patronatom i vlasništvom države, da se tu uradi preventiva, jedna prava preventiva o smanjenju zagađenosti, o filtriranju, a da ove firme koje su privatizovane, u koje je ušao strani kapital, njih vi, gospodine Dragin, ako smete kaznite i pošaljite tamo inspekciju. Pročitao sam da ste pojačali inspekciju. Kada budemo videli da ste kaznili ''Sartid'', onda ćete dati primer i ostalima. Za naše firme koje su još uvek po vlasničkoj strukturi državne trebalo bi gledati neke preventivne mere, gde država treba da investira u te firme da one ne budu zagađivači. Što se tiče svih ovih, sem SAD, koje nisu potpisale ovo, neće se smanjiti veliki procenat povećanja temperature. Izračunato je da do 2100 godine, bez Amerike, za samo 0,1 celzijusa će se smanjiti temperatura. Naučnici predviđaju da će se od 1,4 do 5,8 stepeni celzijusa povećati temperatura. Vraćam se ponovo na priču o Americi. Želeo sam da kažem da imam strahovit osećaj da je sve ovo sada urađeno ovako na brzinu da bi se od 10. do 12. oktobra 2007. godine, gde će Vlada Srbije promovisati na Ministarskoj konferenciji životnu sredinu za Evropu, da je to samo jedan marketinški deo, gde će Vlada Srbije lepo da se slika i sve ostalo da uradi da bi se prikazalo da smo toliko zainteresovani. Videli ste da Rusija nije ušla u Kjoto sporazum. Pa bilo bi manje od 50% članica. Rusi su jednostavno doneli tu prevaguu procentu. Pošto ima još kolega da pričaju, biću kratak. Da budemo konkretni, da vidimo kakva je situacija u Evropi sa zemljama koje su potpisale Kjoto. Španija, Portugal i Irska imaju strahovite probleme da smanje te svoje kvote, ne mogu da postignu. Italija se žali na velike troškove Kjoto konvencije. Gospodine Dragin, gospodine ministre, 150 milijardi godišnje, treba svi da znaju o čemu pričam, košta Kjoto protokol za sve države članice. Vi ćete posle reći da mi nećemo ništa da platimo. Ova čista tehnologija kada dođe kod nas, vi znate da je u ovim uslovima teško prepoznati i utvrditi čistu tehnologiju. Rekao sam da zemlje koje su mnogo razvijenije od nas imaju problema. Gde smo mi u toj priči? Mi smo tu radi reda i da bi se opravdala ona priča, koju svako iz DS, sad čujem da ste stranka Borisa Tadića, govori da je to zadnja prepreka do ulaska u Evropu, Evropska unija čeka još ovo i još ovo. Za četiri dana smo čuli to, a gospodin iz DS je rekao da su to nacionalni interesi. Da li je to, što sam i jutros pričao povodom Zakona o duvanu,nacionalni interes da se ukida otkup duvana i da naši proizvođači duvana ostanu na ulici? Barem po SRS to nije nacionalni interes. Po vama, očito da jeste bio interes. Zahvaljujem.
Hvala puno. Reč ima narodna poslanica Vesna Marjanović, neka se pripremi poslanik Božidar Koprivica. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, gospodine ministre, na kraju ove rasprave, vrlo kratko, utisak je da je dosadašnja rasprava zapravo pokazala da Predlog zakona o potvrđivanju Kjoto protokola uz Okvirnu konvenciju Ujedinjenih nacija o promeni klime i celokupna oblast na koju se ovaj protokol odnosi za naš parlament i naše društvo nema samo ekonomski značaj, stručni i ekološki, već je to pre svega ozbiljna društvena tema i tema koja treba da podstakne novi talas razmišljanja o budućnosti i suštini načina našeg života. Ovo pitanje je i patriotsko pitanje zbog toga što patriotizam podrazumeva da zemlju čuvamo i tako što je ne zagađujemo, tako što ne trujemo vazduh koji dišemo, i tako što ne prljamo svoje reke. I u svetu su mnogi dugo zatvarali oči na pojave koje se upravo dogovorom, postignutim u okviru Kjoto protokola, pokušavaju sprečiti, pa su skeptici koji su svojevremeno odmahivali glavom na upozorenja o globalnom zagrevanju doživeli dramatični demanti koje nam pruža svakodnevni život i događaji sa kojima se mi i sve zemlje sveta suočavamo poslednjih godina - suše, vrućine, šumski požari. Dakle, sve smo to čuli i videli, i to samo pre mesec dana. Otrežnjenje nastaje upravo onda kada ljudi na svojoj koži osete da globalno postaje lokalno. Prema tome, mi u Parlamentu i na svim nivoima vlasti, i kao građani, treba da postavljamo sve češće i ozbiljnije sebi pitanje kako se pripremamo, kako se borimo protiv nepovoljnih klimatskih promena, da li dovoljno znamo o posledicama koje ove promene ostavljaju na našu privredu i život i zdravlje naših građana. Mi ne ostavljamo dovoljno prostora da se time bavimo sve dok se ne dogodi neka velika ekološka katastrofa. Zato bih ponovila osnovne razloge, koje su moje kolege ponavljale, zbog kojih Demokratska stranka daje svoj glas za ratifikaciju Kjoto protokola. Glasamo za ratifikaciju Kjoto protokola zato što omogućava finansijsku podršku zemljama u razvoju, u koje spada i Srbija, i poštuje njihovo pravo za dostizanje sopstvenog privrednog razvoja; zato što je za ugovornice industrijski razvijene zemlje predviđena posebna odgovornost i obaveza, dok za zemlje u razvoju nisu vezane nikakve nove obaveze, ali im se daje pravo na podršku fondova i mehanizama u okviru Kjoto protokola; zato što učešće u projektima Mehanizma čistog razvoja za nas može značiti privlačenje kapitala za projekte koji podstiču ekonomski razvoj, transfer čistih tehnologija i otvaranje novih radnih mesta i zato što je 30% onih zakona koje budemo donosili na našem putu ka Evropi upravo iz ove oblasti. Globalne emisije gasova sa efektom staklene bašte, po nekim istraživanjima, i dalje rastu. Svet se sve ozbiljnije priprema za budućnost i sve više pažnje obraća na životnu okolinu. Čak i neke velike korporacije počinju da shvataju efekte promene klime, i to ne samo zbog straha od regulative ili zbog imidža, već stoga što uviđaju da energija koja je čista znači nove tehnologije, a nove tehnologije znače nove mogućnosti za zaradu. Kjoto protokol ne može potpuno rešiti pitanje zaštite životne sredine, ali predstavlja izuzetno važan korak, i zbog toga njegova ratifikacija ne znači samo usvajanje jednog razumnog i za našu ekonomiju potencijalno korisnog zakona, već i podsticaj za jedan povišeni stepen svesti u pogledu zaštite prirodnih resursa, bez kojih nema zdravog i normalnog života. Zakon o zaštiti životne sredine, koji je doneo prethodni saziv ovog parlamenta, između ostalog definiše načelo informisanja i učešća javnosti na ostvarivanje prava na zdravu životnu sredinu. Naš je zadatak u Parlamentu i zadatak ove Vlade da građanima obezbedimo ispunjenje ovog prava, ali i da im pružimo potrebno obrazovanje, kako bi i sami mogli da učestvuju u razumevanju ovih problema i njihovoj prevenciji. Ministar Dragin je nedavno izjavio da nema kompromisa sa zagađivačima. Gospodine ministre, vaša odluka zaslužuje punu podršku i verujemo da ćete u tome istrajati.
Hvala puno. Reč ima narodni poslanik Božidar Koprivica, a neka se pripremi narodni poslanik dr Jagoda Jorga. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, svedoci smo posebne ugroženosti životnog sveta na planeti, kao i ugroženosti najvećeg broja zaštićenih prirodnih vrednosti kod nas u Srbiji. Kako obezbediti pravo čoveka na život u zdravoj sredini? Kako zaštiti životnu sredinu, kako smanjiti i sanirati sve oblike zagađenosti životne sredine? Kako zaštititi posebno ugrožene životne sredine, na primer Pančevo, Bor, Majdanpek, Beograd, Obrenovac? Kako zaustaviti dalju degradaciju životne sredine? Sve su to pitanja na koje nema odgovore ova nesposobna DOS-ovska i marionetska vlada. Građani Pančeva su izloženi, poštovani narodni poslanici, eko-teroru, u vidu tihog ubijanja, koje će naročito pogoditi naše potomstvo, one koji dolaze i koji tek treba da dođu. Pančevo, odakle dolazim, nazvano je, sa pravom, crnom ekološkom tačkom, što je uselilo strah u svaku kuću i svaku dušu mojih sugrađana. Protesti nemoćnih građana ne dopiru do države i zagađivača iz južne industrijske zone Pančeva, čiji su čelnici i glavni naši trovači dugo vremena Rafinerija i Azotara. Objašnjenja koja stižu od njih i države su besmislena i liče na pokvarenu gramofonsku ploču, koja jedno te isto vrti, a ništa se ne postiže i ne preduzima istinski. Naprotiv, procenat zagađenosti je sve veći i sve opasniji. Pitam se opravdano, da li će se građani Pančeva pred tim terorom i strahom od bolesti početi da pakuju kofere i da odlaze, a kuda i to se moramo zapitati. Krajnje je vreme da organi vlasti i zagađivači shvate da ništa nije preče od zdravlja ljudi. Državni organi moraju da sa istinitim i pravim podacima izađu pred građane o količini štetnih materija koje ispuštaju fabrike južne zone u Pančevu, a ne da stalno lažu i obmanjuju građane. Postrojenje koje je izvor zagađenja dužno je da obavlja monitoring emisije, dužno je da kontinualno prati stanje životne sredine, ali umesto praćenja oni ponavljaju priče koje nisu ni za malu decu, jer svaki put njihove laži, obmane, budu demantovane većim havarijama i trovanjima sredine i, nažalost, brojem obolelih i umrlih od raznih vrsta karcinoma. Svakodnevni stresovi od straha šta će nam doneti novi dan ili noći, koje provodimo blindirani i sa vlažnim krpama, višestruko uvećavaju mnoge druge bolesti, među kojima prednjače bolesti srca i krvnih sudova. Držani organi su dužni, počev od Republike do lokalne samouprave, da redovno, blagovremeno, potpuno i objektivno obaveštavaju javnost o stanju životne sredine. Dužni su da informišu građane o razvoju zagađivanja, koji predstavljaju opasnost po život i zdravlje ljudi. Umesto toga služe se lažima i prevarama, puštaju sirene kao što to radi Srđan Miljković u Pančevu, naravno on je "žuti", samo pred izbore. Priroda ne prašta nemar, pa je krajnje vreme da se zapitamo šta je preče: naši životi ili životi naših potomaka ili su nam preči zagađivači i njihove aktivnosti, pod pokroviteljstvom aktuelne DOS-ovske vlasti. Naravno, životi su preči i naši trovači su dužni da, ako već moraju da rade, pruže zaštitu građanima Pančeva i širom Srbije i da stvore uslove opstajanja u našoj sredini. Zato je za naše trovače uzaludno potvrđivati ovaj zakon o ratifikaciji konvencije UN o promeni klime, jer je topljenje leda za njih veoma vruća tema. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Jagoda Jorga.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dosta toga je rečeno ovde o životnoj sredini tzv. Životnu sredinu posmatram kao mesto gde žive ljudi. Mene životna sredina tako interesuje. Nisam tu da bih polemisala sa definicijama, već sam tu da bih vam iznela neke podatke, koje je 2005. godine iznela Svetska zdravstvena organizacija i koji kažu da direktno od posledica zagađenja životne sredine i radne sredine u svetu godišnje umre dva miliona ljudi. Svakoga dana, i ovih tri minuta dok budem govorila, šest hiljada ljudi umre, svakog minuta četiri čoveka umru kao posledica zagađenja životne sredine. Znači, 2005. godine, koja je više puta pominjana, po prvi put je zapravo taj tzv. rizik kvantifikovan i stavljen u određen okvir. Sve ovo govorim iz razloga što to može dobro da nam posluži, nama kao ljudima koji smo tu da bismo brinuli o tome da ljudi žive bolje, da žive duže, da žive kvalitetnije. To nam je merni instrument kojim sutra možemo da izmerimo efekte onih zakona koji će, nadam se, uslediti nakon ratifikacije Kjoto sporazuma, jer svakako da je i gospodinu ministru, i svima nama ovde potpuno jasno da Kjoto ne rešava sve u celini. Ali, Kjoto je jedna važna karika u tom lancu zaokruženog sistema očuvanja životne sredine, ali ne samo u tom smislu što je to neka zaloga za budućnost, to je sadašnjost. Na osnovu ovih i ovakvih merenja, predložene su i potpuno nove, niže granične emisione koncentracije, bilo je tu mnogo pitanja i diskusija da li i to treba da usledi nakon ovoga o čemu pričamo, da li je to posledica tog novog zakonodavstva. Nisu standardi Evrope, nisu svetski standardi tu da bismo se mi samo nekome priključili. Oni služe upravo tome da mi kvantifikujemo efekat ovoga što sedimo ovde devet sati i kažemo sutra, mi ćemo to tražiti od Vlade, da nam pokaže kakav je efekat tih mera koje je primenila. Drugi aspekt, osim samog zdravlja, jeste aspekt hrane. Ova država se strategijski opredelila za proizvodnju nečeg što se obično zove zdrava hrana, odnosno u našoj terminologiji zdravstveno bezbedna hrana. Da li ovde iko misli da će nam neko poverovati kad vidi tu sliku obrenovačke termoelektrane, da ispod toga rastu zdrave i dobre paprike? Neće. Jedan od elemenata da mi zaista pokažemo svetu da smo mi zemlja opredeljena za to o čemu govorimo i da u potpunosti sledimo to što smo započeli još pre pet godina. Znači, uvođenje kompletnog seta zakona kojim ćemo očuvati životnu sredinu. Na kraju, jedna mala sugestija ministru koji je ovde, a to je, bilo bi jako dobro da međusobno sarađuju Ministarstvo poljoprivrede, Ministarstvo ekologije i Ministarstvo zdravlja, i da iz toga proisteknu zaista dobri pokazatelji efekata ovoga što ćemo raditi. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kad god Vlada potpisuje neki međunarodni sporazum, oni to predstavljaju kao nešto veliko. Međutim, ne računa se ono što se potpiše, nego se računa šta se radilo u prošlosti, šta se radi u sadašnjosti i na osnovu toga se zaključuje kakva je budućnost. Gospodine ministre, hteo bih da vam postavim nekoliko pitanja. Prvo je - šta je do sada Vlada uradila uopšte u proteklom periodu da se smanji emisija štetnih gasova i čestica? Drugo pitanje - da li postoje subvencije i da li uopšte neko razmišlja u budućnosti da daje subvencije preduzećima koja su prilagodila svoju tehničko-tehnološku proizvodnju, koja ispunjavaju uslove koji su predviđene Kjoto sporazumom? Kako su se do sada sprovodili zakoni koji su dosta rigorozni na teritoriji Republike Srbije? Da postavim pitanje - gas, koji je trenutno najčistije fosilno gorivo i ekološki najispravnije, da li znate koja je cena kada se koristi za grejanje i zašto je on sad jedan od najskupljih energenata? Zašto ste, ukoliko se zalažete za očuvanje životne sredine, glasali na sednici Vlade Republike Srbije da se uvede akciza na motorni gas, gas koji se koristi za pokretanje motornih vozila? Šta je sa subvencijama preduzećima koja se bave daljinskim grejanjem da bi se smanjio broj individualnih malih kotlarnica, koje takođe zagađuju životnu sredinu? Do sada ste, koliko mi je poznato, samo uradili onaj sporazum sa nemačkom razvojnom bankom da se isporučuju brojila koja će da mere utrošenu toplotnu energiju? Šta je sa pepelištima koja ostavlja termoelektrana? Umesto da vršite ozbiljnu sanaciju postojećih pepelišta i da radite projekte gde ćete nova pepelišta da postavljate na delove teritorije koji neće da ugrožavaju životnu sredinu, vi im samo podižete kotu. Na primer, pepelište Termoelektrane Kostolac, kojoj ne samo da nije urađen ozbiljan projekat sanacije, nego se podiže, tako da taj pepeo, osim što ugrožava građane Kostolca i Požarevca, ide i po Vojvodini i po Banatu. Još jedna stvar me interesuje, gospodine ministre. Do sada su mnogi pričali kada je Sartid u pitanju, a niko nije postavio jedno pravo logično pitanje. Gospodine ministre, kako vi mislite da naterate Sartid i Ju-es stil da poštuje zakon i Kjoto sporazum; kako možete da ih naterate, kada su u privatizaciji Sartida učestvovali Aleksandar Vlahović, Božidar Đelić i Goran Pitić? Kada je odvojeno za tu privatizaciju 500 miliona dolara, privatizovano je za 25, kako ćete da me ubedite da ćete da ih naterate da rade po zakonu, kada ih ministri koji su uzimali proviziju od njih u toj istoj Vladi štite?
Hvala puno. Reč ima narodni poslanik Nikola Vukelić, i pošto na listi više nema prijavljenih, reč ima ministar. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka se naravno zalaže za zaštitu životne sredine. Oblast zaštite životne sredine kod nas nije dovoljno pokrivena i u poslednje vreme smo imali ekološke katastrofe. Naše reke su zatrovane. U Toplici, Tisi, Zapadnoj Moravi imali smo enormna trovanja ribe. Ovde ceo dan pričate hvalospeve o Kjoto Protokolu. Da li ćete usvajanjem ovog protokola pomoći građanima Pančeva, Smedereva, Šapca? Plašim se da nećete. Mi srpski radikali, kao ljudi koji vole svoju zemlju, želimo da Srbija bude bezbedna i zdravo mesto za život nas i generacija koje dolaze. Iz materijala vidimo da je Kjoto Protokol sačinjen 1997. godine, a stupio je na snagu u februaru 2005. godine. Vidimo da su potpisnice ovog protokola Kjoto i neke zemlje NATO pakta. Dakle, i oni se zalažu navodno za zaštitu i očuvanje životne sredine. Kako to da su, kao zemlje koje se zalažu za zaštitu životne sredine, stotine tona kasetnih, i što je najgore uranijumskih, bombi bacile na našu zemlju. Bio je to prvi rat koji je poveo NATO u svojoj pedesetogodišnjoj istoriji. Bile su to prve bombe bačene na evropsko tlo iz arsenala NATO-a. Reč je o događaju koji će nesumnjivo ući u tamnu stranu svetske istorije. U redosledu žrtava atomskog bombardovanja, iza Hirošime i Nagasakija, naći će se i Srbija. Mi smo, istini za volju, malo bolje prošli jer su bombe bile sa osiromašenim, tj. razblaženim uranijumom. Čime je naša zemlja zaslužila takvo varvarsko uništavanje od strane Amerike i ostalih zemalja NATO? Da li zato što smo branili deo svoje zemlje od terorista? Čak je i Amerika Oslobodilačku vojsku Kosova svojevremeno stavila na listu terorističkih organizacija. To što smo branili svoj suverenitet bio je izgleda osnovni greh da nam NATO u akciji "Milosrdni anđeo" uništava itruje zemlju sa osiromašenim uranijumom. Nije to bio prvi napad na naš narod od strane NATO pakta. Bombardovanju Srbije prethodilo je i bombardovanje našeg srpskog naroda u Republici Srpskoj, a poznato je i učešće Amerikanaca i njihova pomoć neoustaškoj vojsci u akciji "Oluja" i etničkom čišćenju Srba sa prostora Republike Srpske Krajine. I u bombardovanju Republike Srpske takođe je korišćen osiromašeni uranijum od strane navodnih boraca za očuvanje zdrave životne sredine. Pored toga što je NATO bombardovao našu zemlju sa osiromašenim uranijumom, a sada nam otima teritoriju, Demokratska stranka se zdušno zalaže za ulazak u taj isti NATO pakt. Istovremeno se navodno zalaže za opstanak Kosova i Metohije u sastavu Srbije. Takvim pričama o ulasku u NATO pakt direktno guramo prst u oko prijateljskoj Rusiji, koja nam je jedina nada da će Kosovo i Metohija ipak ostati u sastavu naše države. Danas raspravljamo o Protokolu Kjoto i zaštiti životne sredine. Predstavnici vlasti se trude da nas ubede kako ovaj protokol treba prihvatiti jer im je stalo do zaštite životne sredine. Bilo bi dobro da i ova priča predstavnika vlasti ne ostane samo isprazna demagogija i spisak lepih želja o zaštiti životne sredine, a da istovremeno u bescenje prodaju naše fabrike Amerikancima, najvećim zagađivačima, kojima ne pada na pamet ovaj Kjoto protokol potpišu. Hvala.
Izvolite. Ministar ima reč.
Poštovane narodne poslanice i poslanici, iskreno se zahvaljujem na konstruktivnoj diskusiji, isticanju važnosti rešavanja problema zaštite životne sredine u Srbiji, a i šire. Ministarstvo zaštite životne sredine će i dalje striktno sprovoditi postojeće zakone koji uređuju oblast ekologije, a u isto vreme trudiće se da donese nove koji će još strože sankcionisati zagađivače, a našu zemlju što brže u oblasti životne sredine približiti pozitivnim evropskim standardima koji važe u ovoj oblasti. Ponovio bih, ukoliko dozvolite, a u vezi pitanja pojedinih poslanika, za Ministarstvo zaštite životne sredine ne postoje privatne, društvene, državne, strane, domaće ili bilo koje druge firme, postoje zagađivači i oni će biti kažnjeni. Ne mogu da tolerišem kao čovek, ali ni na ovom položaju da vlasnik neke firme vozi automobil od 100.000 evra, a da njegova firma zagađuje neku reku, izaziva pomor ribe ili u atmosferu ispušta neke gasove kojim zaista nije mesto tamo. Kao razumnoj osobi mi apsolutno nije jasno da neko isti grad u kome žive njihova deca zagađuje i da u istu reku, iz koje njegova deca piju vodu, ispuštaju opasne materije. Apsolutno je nebitno da li je skupštinski prenos na televiziji ili nije, ovo je problem kojim se bavimo kao ljudi. Nažalost, jako mnogo ljudi u ovoj zemlji još uvek ne shvata veličinu problema zaštite životne sredine. Jako važna pitanja su ovde postavljena, jako dobra pitanja, jako dobre inicijative. Samo bih neke naveo. Preporuke vezane za licenciranje pravnih lica, namensko licenciranje, određivanje nekih referentnih vrednosti koje nisu utvrđene. Za sumpordioksid jedan od narodnih poslanika je postavio pitanje i rekao neki kriterijum. Samo bih vas podsetio da su kriterijumi još niži u razvijenim zemljama, 256 mikrograma po metru kubnom je dozvoljeno. Iz tog razloga smo u Boru postavili stanicu za automatsko merenje emisija, zato da bi mogli da kada se ta vrednost premaši da svaki put zatvorio Topionicu da ne zagađuje Bor. Neko je, u Boru su mi to rekao kada sam obilazio tamo opštinu, napisao sprejom na izlasku iz grada, kaže - ko poslednji izađe neka ugasi svetlo. Mislim da nigde u Srbiji ne sme to da se ponovi, to je strašno. Kazaću vam ono šta smo uradili. U Boru kreditom od Svetske banke će biti sanirano Jalovište. To je izuzetno povoljan kredit. Sve pare koje je naše ministarstvo dobilo od Nacionalnog investicionog programa smo usmerili ka sanaciji brane na Jalovištu, koje je pretilo da ugrozi Borsku reku. Kao što znate, u jednom trenutku smo zaustavili privatizaciju RTB Bor iz tog razloga što nismo bili zadovoljni sa planom zaštite životne sredine kupca. Ponovo je to urađeno, ponovo je napravljen novi plan zaštite životne sredine, da bi krenuli u pravu privatizaciju. Što se tiče Pančeva, ne znam da li znate, ono što je mislio veći deo ljudi iz Pančeva da ne može da se uradi, to je da ne mogu da se zaustave zagađivači u Pančevu. Mi smo zaustavili Azotaru u Pančevu i ne damo joj da radi dok ne ispuni Akcioni plan koji su još pre godinu dana potpisali da će ispuniti. Mnogo toga radimo sa lokalnim samoupravama u Vojvodini. Veliki problem je Veliki bački kanal. Bez obzira na partijsku pripadnost, lične interese ili bilo šta drugo, dobro sarađujemo sa lokalnim samoupravama i nemamo nameru da prestanemo tu saradnju, iz tog razloga što je to problem veći i od partije i od ljudi, to je bitan problem i rešićemo ga. Pomenuta su pitanja energetske efikasnosti, naravno, važno je i radimo sa gospodinom ministrom Popovićem, nadamo se da će on pokazati veliko razumevanje prema ovoj oblasti, jer je on u prethodnom mandatu uređivao ovu problematiku, koja je veliki problem. Inventar štetnih gasova, potpisivanjem sporazuma o saradnji sa Crnom Gorom, odmrzli smo sredstva koja su odobrena našoj zemlji za pravljenje ovog inventara i krenuli smo u taj rad. Šumska mafija; naš predlog je da po preporuci UNECE-a prestane da važi podela nadležnosti vezana za kontrolu prirodnih resursa. Integrisana kontrola prirodnih resursa će omogućiti da se to ne radi. Ono što je jako važno, u našem budžetu koji je izuzetno skroman odvojili smo značajna sredstva da se površine, koje su požarima opustošene u našoj zemlji, ponovo pošume. Kako se Kjoto odnosi na lokal? Vrlo jednostavan odgovor - deluj lokalno i misli globalno. Tako se odnosi. Termoelektrana Obrenovac, neko je pomenuo taj problem, podneta je krivična prijava protiv Termoelektrane Obrenovac zbog incidenta pri kome se urušio deo pepelišta u reku. Koliko krivičnih prijava u Pančevu? Ove godine 1.700 prijava vezanih za zaštitu životne sredine. Prvi put je neko priveden i prvi put je neko uhapšen ove godine u Srbiji zbog zagađenja životne sredine. Akcize na prirodni gas. Zašto akcize? Zato što je gas fosilno gorivo. Postoje bioobnovljivi izvori energije, kao što su biodizel, bioetanol, biogas. Kada oni dođu, oni će dobijati akcize. Mora da se napravi razlika u tome. Količina zagađenja i da li treba dozvoliti industriji još vremena za prilagođavanje. Godine 2004. je donet zakon po kome do 2015. godine sva industrijamora da ima IPPC dozvolu, integrisanu dozvolu za sprečavanje zagađenja. Prošlo je tri godine i mislim da je dovoljno vremena prošlo. Ko zagađuje sada biće kažnjen. Zahvaljujem se na vašoj pažnji.
Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu zakona. Nastavak je u ponedeljak u 10,00 sati.