Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Sedme sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, sednici prisustvuje 101 narodni poslanik. Molim vas da, radi utvrđivanja kvoruma potrebnog za rad Narodne skupštine, ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i možemo nastaviti rad.Obaveštavam vas da su javili da će odsustvovati sledeći narodni poslanici: Meho Omerović, Neda Arnerić, Pal Šandor, Miloš Radivojčević, Bojan Kostreš, pre podne Milena Andrić i Radomir Naumov, a zakasniće Zoran M. Nikolić. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O FINANSIJSKOM LIZINGU (pojedinosti) Izvolite, po Poslovniku, narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenica predsednika poslaničke grupe SRS.
Poštovane kolege, gospođo predsedavajuća, reklamiram povredu Poslovnika, članova 28, 41. i 73. Članom 28, stav 1. alineja 4, predviđene su obaveze i ovlašćenja predsednika Narodne skupštine koji se, između ostalog, stara o blagovremenom i usklađenom radu radnih tela Narodne skupštine. Članom 41. stav 4. predviđeno je da se sednice anketnih odbora i komisija održavaju, po pravilu, ponedeljkom i petkom, a mogu se održavati i drugim danima ukoliko predsednik Narodne skupštine to odobri. Članom 73. stav 2. predviđeno je da je predsednik odbora dužan da sazove sednicu odbora na zahtev najmanje trećine od ukupnog broja članova odbora, odnosno trećine punog sastava odbora, u smislu člana 25. i 43. ovog poslovnika, kao i na zahtev predsednika Narodne skupštine. Ako to ne učini u zahtevanom roku, sednicu odbora saziva zamenik predsednika odbora ili predsednik Narodne skupštine. Podsećam vas da ste juče na početku zasedanja odgovarajući na povredu Poslovnika Dejana Mihajlova između ostalog rekli da ste zakazali sastanak sa nadležnim odborom, misleći pri tom na Odbor za kulturu i informisanje, i predstavnicima RTS-a, "da postignemo dogovor u vezi sa tim pitanjem. Taj sastanak će biti održan sutra", čitam ovo iz stenografskih beležaka. Na moju reklamaciju povrede Poslovnika po istom pitanju, rekli ste, citiram: "Pozivam Administrativni odbor da odgovori narodnoj poslanici Gordani Pop-Lazić na primedbu koju je iznela", a saznala sam da je Odbor održan. "Drugo, pozivam narodnu poslanicu Gordanu Pop-Lazić da učestvuje u obezbeđivanju prenosa na sutrašnjem sastanku, da prisustvuje sastanku sa rukovodstvom RTS-a." Gospođo predsedavajuća, poslaničkoj grupi SRS nije stiglo obaveštenje o tome za koliko ste časova zakazali Odbor za kulturu i informisanje, niti smo na oglasnoj tabli to mogli da vidimo. Iz dnevne štampe smo obavešteni da će Odbor biti održan u 11,00 časova, iz drugog dnevnog lista da je Odbor zakazan za 12,00 sati i zbog toga vam stavljam primedbu da ne radite dobro posao koji treba da radite, pozivajući se na...
Vreme.
Molim vas, nemojte ono što sam ja citirala da mi uzimate u vreme, jer sam dosta toga pročitala iz samog Poslovnika...
I to što ste citirali isto ulazi u vreme.
To ne ulazi u vreme, to piše u Poslovniku.
Ne ulazi, nađite gde ulazi citiranje Poslovnika u vreme.
Hoćete vi mene da saslušate? Ja vas molim, pošto ste me lično imenom i prezimenom pozvali da vam pomognem u obezbeđivanju prenosa, da mi omogućite da prvo saznam kada će se održati sastanak. Drugo, ukoliko ste planirali da se održi u vreme zasedanja Skupštine, pošto ja još uvek nisam u situaciji da mogu da se kloniram, da obezbedite pauzu u radu Narodne skupštine, kako bih se odazvala vašem pozivu, jer jednostavno smatram da bi bilo neprimereno da se tom pozivu ne odazovem i da ne pružim svoj doprinos u radu tog odbora. Zahvaljujem se.
Kratak odgovor: sednica Odbora za kulturu i informisanje sa predstavnicima RTS-a, oni su upravo pred početak sednice to potvrdili, biće održana u 12,00 časova. Gde, gospođo Anđelka Dimitrijević, u kojoj sali, da li znate? U sali broj jedan u prizemlju. A, pauza, ne znam da li je praksa Narodne skupštine, već duže od dve godine odbori zasedaju i u vreme zasedanja, a to što vi ne prisustvujete radu odbora, meni je žao. (Gordana Pop-Lazić, sa mesta: Svaki poslanik ima pravo da prisustvuje iako nije član odbora.) Naravno, vi ste pozvani da prisustvujete i možete da prisustvujete, a kasnije da dođete na sednicu, sednica će trajati. Prelazimo na raspravu u pojedinostima. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Todorović i Dušan Cvetković. Vlada nije prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Primili smo izveštaj Odbora za finansije. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Dušan Cvetković.
Poštovano predsedništvo, kolege poslanici, uvaženi ministre, u ime poslaničke grupe SPS kolega Todorović i ja podneli smo amandman na član 2. zakona sa namerom da se u ovom članu, koji reguliše da davalac lizinga sa isporučiocem predmeta lizinga zaključuje ugovor na osnovu koga stiče pravo svojine i da sa primaocem lizinga zaključuje ugovor o finansijskom lizingu, doda i treća tačka - sa primaocem lizinga zaključuje ugovor o definitivnoj prodaji predmeta lizinga, po isteku ugovorenog roka o finansijskom lizingu ili u toku trajanja ugovora. Naše zalaganje za proširenje člana 2. ovog zakona temelji se na tome da je, ako želimo praktično da aktiviramo privredu, da uvećamo uvoz opreme i omogućimo da naša privreda počne efikasnije i brže da radi, da stvara nove proizvode i da omogućuje zapošljavanje što većeg broja ljudi, neophodno da oprema koja se daje u lizing može i da se otkupi posle završenog perioda lizinga. Činjenica je da niko ne zasniva proizvodnju na godinu ili dve, niko ne lansira nove proizvode na tržište za tako kratak period, jer mu je samo za afirmisanje proizvoda, za dobijanje imidža tog proizvoda na našem tržištu potrebno otprilike toliko vremena, tako da svako ko ulaže u novi proizvod očekuje da taj proizvod duži niz godina i trajno proizvodi. Radio sam u fabrici koja pravi "kolinos" čitavih 50 godina. To je pasta za zube koja je svetskog kvaliteta. Niko neće uzeti mašinu za pakovanje tog "kolinosa" u lizing na kratak period ako ne može trajno da proizvodi taj proizvod. Pored toga, upravo na primerima fabrika lekova, kozmetike i drugih prerađivačkih grana koje kupuju u lizing, uzimaju u zakup mašine za proizvodnju i pakovanje određenih proizvoda, jasno je da se stvaraju i novi proizvodi u toku korišćenja, recimo, mašine za pakovanje paste za zube, da se koriste mašine za proizvodnju lekova sa novim lekovima koji izlaze u određenom vremenskom periodu, tako da je opšti interes da se stvori i ta mogućnost. Mislimo da je vrlo celishodno proširiti definiciju posla finansijskog lizinga, pre svega radi preciziranja mogućnosti da primalac lizinga definitivno otkupi opremu ili postrojenje posle završetka lizinga. U obrazloženju Vlade, koje je veoma opširno, čini mi se da je na mnogo mesta na jedan nekonzistentan način opovrgnuto ovo o čemu se govori i za šta smo se mi zalagali. U obrazloženju koje nam je Vlada dala (imali smo prilike da ga pre par minuta dobijemo), kada je reč o opremi, Vlada kaže da često primalac lizinga nema interesa da trajno zadrži predmet lizinga. Mislim da to sigurno može da važi samo ako je neko uzeo opremu za nekakvu lon proizvodnju koju radi privremeno za nekoga, za neke proizvode koji su mu privremenog karaktera. Kada je u pitanju neko ko trajno radi proizvod za srpsko, svetsko i evropsko tržište, sigurno da ne stoji obrazloženje da primalac nema interesa da trajno zadrži predmet lizinga. Takođe je u obrazloženju da otkup koji je predviđen u stavu 3. člana 2. ovog zakona, da takvo rešenje nije povoljno za primaoca lizinga. Mislim da nije u pravu obrazlagač da to nije povoljno, jer svako ko uzme opremu u lizing želi da to bude trajno. (Predsednik: Vreme.) Nadam se da ćete imati razumevanja, pored obrazloženja koje ste dali, da prihvatite ovaj amandman.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Izvolite, narodni poslanik Jovan Todorović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Gospođo Mićić, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, nije bila namera poslanika SPS-a, kao predlagača ovog amandmana, da imperativno odrede obavezu niti davaocu niti primaocu lizinga da mora otkupiti opremu koja je predmet lizinga. Bila je namera da se prošireno definiše posao lizinga i da se, sa ovom tačkom 3) u okviru člana 2, odredi mogućnost da oprema koja je predmet lizinga može biti voljom ugovornih strana, davaoca i primaoca lizinga, predmet definitivne kupovine, odnosno prodaje. Dakle, to je bila namera. Moguće je da u okviru ovih formulacija nismo bili do kraja precizni, ali želim da u ovom dodatnom obrazloženju kažem šta je bila suština predloga. Zašto smo uopšte potencirali priču o tome? Zato što mislimo da je jedan od suštinskih elemenata ugovora o finansijskom lizingu upravo taj kraj poslova, a u vezi sa tim i ta mogućnost da se otkupi predmet lizinga od strane onoga ko ga je u jednom određenom vremenskom periodu uz odgovarajuću naknadu i koristio. U situaciji kad nemamo dovoljno sredstava da investiramo u nabavku opreme, kad nemamo dovoljno kreditnih linija niti od strane banaka, niti od strane državnih fondova da finansiramo sve to, finansijski lizing jeste jedna od mogućnosti da se na relativno lakši način dođe do odgovarajućih sredstava rada, odnosno opreme, tehnologije, licenci itd. Zato mi se čini da upravo težište ovog zakona treba da bude u forsiranju takve mogućnosti. Ne može primalac lizinga biti oštećen time što će na kraju ugovornog perioda od 36 meseci, od pet ili deset godina, po simboličnoj ceni otkupiti opremu, ali može biti oštećen ukoliko se takvo pravo ne da ovim zakonom i ukoliko se onaj koji daje lizing na neki način ne obaveže da mora takvu opremu, ukoliko je primalac lizinga zainteresovan, prodati upravo tom primaocu lizinga koji je izmirio 95%, u nekim varijantama čak i 99% vrednosti opreme koju je koristio, putem rata koje je plaćao. Dakle, to je bila suština. Nije bila suština imperativna obaveza prodaje, odnosno kupovine opreme, nego da se u definiciji posla lizinga upravo to tako i definiše, da u daljim odredbama ugovora imamo mogućnost da se dve ugovorne strane dogovore i da time definitivno kupe, odnosno prodaju opremu koja se ovde nalazi. Zato mi se čini da obrazloženje Vlade za odbijanje ovog amandmana može stajati samo u slučaju da smo mi to tako i rekli, da se mora prodati oprema. Ne, ne mora se. Mi smo samo proširili posao u kojem dajemo mogućnost obema ugovornim stranama da tu opremu tako realizuju na kraju čitavog posla. Zato mislim da ministar treba da razmisli i prihvati ovaj amandman SPS-a.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Po Poslovniku, izvolite.
Gospođo predsedavajuća, nerado polemišem sa vama, ali moram da vas ispravim, obzirom da ste nas ukorili da ne učestvujemo u radu odbora. To je naša odluka, u to ne možete da se mešate, kao što ne možete da nas naterate ni da prisustvujemo sednicama. Dakle, mi sami odlučujemo o tome da li ćemo u Skupštini da učestvujemo u radu sednica ili u radu odbora. Sednici odbora može da prisustvuje i učestvuje u njenom radu, bez prava odlučivanja, i narodni poslanik koji nije član odbora. To je stav 1. člana 74. Srpska radikalna stranka je, ulazeći u Vladu narodnog jedinstva, postavila uslov 1997. godine da se obezbede direktni prenosi skupštinskih zasedanja. Dakle, to je tekovina tog režima, autoritarnog, kako ga vi nazivate. Mi imamo puno pravo da zahtevamo da nam omogućite da učestvujemo u radu tog odbora i da pružimo svoj doprinos, da se izborimo da se očuvaju te naše tekovine. Dakle, ne radi se o vašim tekovinama, nego o našim, koje su sada ugrožene od strane ove vlasti. Prema tome, još jednom od vas zahtevam da date pauzu u radu Skupštine, s obzirom na značaj teme, s obzirom na brojne diskusije koje su se vodile i u toku jučerašnjeg dana povodom tog pitanja, kao i na prethodnoj sednici. Ova skupština sigurno ima interesa da odmah nakon donošenja odluke, nadam se pozitivne, Radio - televizija Srbije počne sa direktnim televizijskim prenosima. Pretpostavljam da znate da sam ja zamenik predsednika poslaničkog kluba Srpske radikalne stranke i da imam interesa da se uključim u raspravu u pojedinostima. Uskratićete mi jedno od ova dva prava koja mi kao narodnom poslaniku pripadaju.
Ne znam zašto polemišemo o ovome. Već sam rekla, pozvani ste da prisustvujete i ne vidim u čemu je problem. Drugo, ukoliko bude uslova za rad, ukoliko budemo imali kvorum, kao i do sada, radićemo, ukoliko ne, napravićemo pauzu. Ako bude toliko zainteresovanih koji žele da prisustvuju sednici i ne budemo imali kvorum, nećemo da radimo. Da li se još neko prijavljuje za reč? Da li vi želite reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na naslov iznad člana i član 3. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Janjić. Vlada nije prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Takođe, Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Slobodan Janjić.
Svi predlozi zakona koje ste donosili u ovoj skupštini (ovo se odnosi na vladajuću većinu) počeli su nekim skandalom, kao što je i predlagač ovog zakona došao ovde sa Predlogom zakona, a da nije položio zakletvu. To bi isto bilo kao da je nekog na smrt osudio sudija koji nije položio zakletvu, a obavlja sudijsku funkciju. (Predsednik: Molim vas, vratite se na temu.) Šta mislite, šta je tema? Predlog zakona o finansijskom lizingu nije dobar iz više razloga. U članu 3. predlagač ovog zakona propisuje da rok na koji se zaključuje ugovor ne može biti kraći od dve godine. Uzimajući u obzir u kakvim uslovima posluju naši privredni subjekti i eventualni uzimaoci lizinga, ili zakupci opreme, a zna se da su uslovi privređivanja veoma teški i neizvesni, predlažem da se izvrši korekcija u ovom članu, da ugovor ne bude kraći od šest meseci, da bi onaj koji je izvršio zakup opreme mogao u roku od šest meseci da vidi kakvi su efekti tog zakupa opreme. Pošto su naši ljudi ionako veoma siromašni, oni koji uđu u taj posao, koji hoće da rizikuju, nemaju neki ogroman kapital, ne mogu da dozvole da uzmu opremu u zakup na dve godine i da nakon šest meseci shvate da se to ne isplati, a moraju da plate lizing za cele dve godine. Slučajno sam se bavio privatnim poslom i znam kako to ide kad se oprema uzima u zakup. Imam iskustvo u tom delu i smatram da bibilo veoma pozitivno da se rok skrati na šest meseci. Ukoliko bude finansijskih efekata normalno je da će onaj koji uzima opremu u lizing produžiti taj ugovor, da mu to bude osnovno zanimanje i da od toga svi imaju koristi. Uzmimo primer gospodina Nebojše Čovića: on je uzeo mašine u lizing od gospodina Čumeta, kada je pravio asfaltne puteve Šiptarima na jugu Srbije, na dve godine, a posao mu je trajao samo šest meseci. Gospodin bi bankrotirao plaćajući, jer mašine su u međuvremenu odletele kod deda Pere gore u vazduh, mafija ih je digla u vazduh, a on treba da plati lizing na dve godine. Niste predvideli tu vanrednu okolnost da dođe do oštećenja opreme, što može da se desi. Dug je period od dve godine. Gospodin Nebojša Čović je vrlo zaboravan čovek. Setite se samo one fabrike čepova, kao ratni plen iz Hrvatske.
Upozoravam vas da se držite teme dnevnog reda.
Gospodin Čović nije mogao da uzme tu opremu u lizing. Pošto nije bilo adekvatnog zakonskog rešenja, tu opremu je izvezao u Bugarsku, a mogao je ovde da pravi čepove i da puši rupe tim čepovima. Novac je stavio u džep.
Izričem vam prvu opomenu zato što se ne držite teme dnevnog reda.
Verujem da ćete i ovaj zakon, kao i sve zakone do sada, retroaktivno primeniti, pa ćete onda moći da legalizujete neke fabrike koje su pojedinci iz vlasti uzeli. Sada će ih uzeti u lizing, a ovako su ih uzeli privatno. Ponovo apelujem na gospodina ministra da prihvati ovaj amandman, da zaštiti naše ljude koji će uzimati opremu u lizing; ne da štiti strance koji će biti davaoci lizinga, ili ljude sumnjivog kapitala, ovog puta iz vlasti, koji će davati opremu u lizing, nego da štiti običnog čoveka i onog ko ulazi u taj biznis, da bi taj posao mogao da mu bude isplativ i, eventualno, ako nije isplativ, da što pre izađe iz njega, da ne trpi velike gubitke. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Ima reč narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo poslanici, amandman gospodina Janjića je apsolutno prihvatljiv za predstavnika Vlade, odnosno za predlagača, jer bi predlagač trebalo da vodi računa ne samo zbog puke terminologije, s obzirom na to da u članu 2. zaboravlja da je finansijski lizing trojni ugovor, iako se radi o dva zasebna ugovora, ali imamo tri učesnika. Samo ono što je navedeno pod tačkom 2) u članu 2. naziva finansijskim lizingom, a on to nije bez tačke 1) i bez ovog učesnika. Niste nas ubedili juče, bili ste veoma siromašni u odgovoru. Po pitanju ovog amandmana trebalo bi da u naslovu iznad člana 3. stoji: "Ugovor o finansijskom lizingu". Takođe, termin "rok" je svojstven procesnom pravu i ovde bi trebalo umesto termina "rok" koristiti "vreme", jer se ugovor uvek zaključuje na određeno vreme, a ne na određeni rok. To vam je i u obligacionom pravu tako. Jednostavno, tako smo učili i od toga nećemo da odstupimo. Mislimo da celokupan pravni sistem treba da prožima jedna terminologija, zbog jasnoće i čistote pravnog stila i izgradnje jednog pravnog sistema. Predlažemo da vreme na koje se zaključuje ugovor o finansijskom lizingu bude najkraće šest meseci. Vi u obrazloženju za odbijanje amandmana navodite da je u uporednom pravu univerzalno prihvaćeno praviloprema kome se ovi ugovori zaključuju na duže vreme, koje se kreće između dve i pet godina, najduže 10, a vi ste ovim zakonom predložili da to bude 30 godina. Znači, odstupili ste od tog univerzalnog pravila koje važi u uporednom pravu, pa ne vidim razlog zašto sada ne možemo da smanjimo na šest meseci, pogotovo kada imamo situaciju da se ponekad... Izvinjavam se za ovih 30 godina, prebacila sam se na koncesije, jer ste nam dali mogućnost da i jednu i drugu materiju raspravljamo u 20 minuta, pa ponekad čovek dođe u situaciju da ne zna o kom zakonu priča. Sami ste krivi zbog toga, a nas dovodite u ovako neprijatnu situaciju da pravimo lapsuse. Dakle, moguće je da taj ugovor bude na onoliko vremena koliko to ugovarači odluče. Svako sam štiti svoj interes, i onaj koji daje lizing, i onaj koji prima lizing. Ako se oni međusobno dogovore, u pitanju je neki sezonski posao, neko hoće da kupi kombajn na lizing za šest meseci, kako će on da se završi, da li će da ga otkupi posle šest meseci ili lizing prestaje posle šest meseci, to je apsolutno pravo ugovarača. Ne možete u obrazloženju da nas ubeđujete da treba da glorifikujemo ugovor, a onda se predlagač, Vlada, upušta u određivanje vremena trajanja, ili u to kako se obračunava naknada koja treba da se isplaćuje po ugovoru o lizingu. Ne mešajte se u ugovorni odnos, rekli ste - trojni ugovor, tri učesnika, pustite njima da oni to regulišu, ali omogućite tih šest meseci. Ako oni odluče da to bude dve godine, tri godine i sl. niko nema ništa protiv, ali zbog čega bi se to spustilo na dve godine; jer, jednostavno, ne stoji obrazloženje da rok od šest meseci ne odgovara prirodi ovog ugovora i zbog činjenice da bi se usvajanjem takvog rešenja stvorio osnov za izigravanje zakona putem zaključivanja fiktivnih ugovora o lizingu, iza kojih se u suštini nalazi prodaja. Uvek je na kraju, praktično, u pitanju prodaja. Ako je onaj koji je primio lizing zainteresovan da postane vlasnik opreme koju je kupio u lizingu, na kraju je to ipak ugovor o kupoprodaji, s tim što je imao određeni vremenski period za otplatu na rate odnosno plaćajući nadoknadu za lizing. U tom smislu smo podneli amandman - niste nas svojim obrazloženjem ubedili da nismo u pravu, ali osnovno zbog čega tražimo da se smanji, mada mislimo da to uopšte ne treba da stoji, treba ostaviti ugovaračima da sami odrede rok polazeći od osnovnih ekonomskih interesa.
Hvala. Reč ima ministar za ekonomske odnose sa inostranstvom, gospodin Goran Pitić.
Dame i gospodo narodni poslanici, morao sam na samom početku da reagujem na neke komentare koji su do sada dati, pri čemu ne mislim na poslednjeg govornika, a i napominjem da podržavam neke komentare, uvažavam ih, dakle ipak je reč o nekim komentarima koje moram malo da prokomentarišem. Prvo, vredno je za razmišljanje ovo što smo čuli od gospodina Todorovića jer je na tu temu i ranije bilo dilema, naime na koji način definisati odnose između davaoca i primaoca lizinga i mogućnost te vrste obaveze da se definiše da primalac lizinga ima neku vrstu prioriteta. Ali opet, opredelili smo se za rešenje da se ne ubacuje ta vrsta imperativnog rešenja, pravila, već da se ugovorom daje mogućnost da se reši odnos između primaoca i davaoca na način da se tri moguće opcije daju na mogućnost u stvaranju ugovornih obaveza, poštujući autonomiju ugovaranja - da onaj ko koristi predmet lizinga, znači primalac lizinga, može da otkupi, može da nastavi da koristi, ili da vrati predmet lizinga. Ne zaboravite da ima puno situacija u kojima korisnik lizinga i te kako želi da se nakon korišćenja tog predmeta vrati na neku novu tehnologiju; dakle, nakon isteka tri godine, zašto bih ja koristio nešto što sam već koristio - želim da idem dalje, želim da koristim novu tehnologiju koja mi poboljšava produktivnost itd. Znači, ima razloga koji su nas rukovodili, ali kažem treba imati respekta prema ovakvim razmišljanjima jer smo ih i mi imali u razmatranju, ali smo se ipak opredelili da to ne budu imperativna pravila već da se ostavi volji ugovarača da se dogovore i da onda onaj ko se opredeli, onaj ko je primalac lizinga, ide na veću opciju prilikom sklapanja ugovora, pri čemu otkupljuje ono što je predmet lizinga. Međutim, postoje i neki drugi komentari; pozivajući se i na Zakon o obligacionim odnosima, definišući član 2., moram da kažem nekoliko stvari: prvo, što se tiče učesnika u poslu i subjekta prava, već smo imali prilike da pokušavamo da uvedemo neku terminologiju i menjamo nešto što postoji hiljadu godina u jurističkom pravu. Subjekt prava je termin koji je nastao u rimskom pravu i univerzalno je prihvaćen; koristi se već 2000 godina. "Učesnici u poslu" je termin koji je nastao sa terminologijom Zakona o udruženom radu, i ako smatrate da je to ono što treba da bude predmet ovog zakona mi se opredeljujemo za ono što je terminologija koja postoji od rimskog prava. Drugo, što se tiče Zakona o obligacionim odnosima, reagujem na vreme i, tačnosti radi, u glavi VIII članu 77. definiše se rok, i to je terminologija koja je u ovom zakonu prihvaćena.
Zahvaljujem. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Adam Urošević, Miloš Todorović i Miloš Lukić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, niti finansijski odbor, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Miloš Todorović.
Poštovana gospođo Mićić, narodni poslanici, poštovana gospodo ministri, poslanički klub Stranke srpskog jedinstva dao je amandman na član 3, u kojem se radi o roku za zaključivanje ugovora, da se reči "dve godine" zamenjuju rečima "12 meseci". Zna se da je reč o ugovoru sa trajnim izvršenjem obaveza, pa zbog ponavljanja dugovnih radnji u dužim periodima i plaćanjima tih rata. Međutim, jedan deo ulazi i u uporedno pravo i kaže se da je taj period zaključivanja ugovora od dve do pet godina, najduže do 10. Međutim, tu postoji i deo koji se odnosi na amortizaciju i, po pravilu, ne može biti manji od 60%, što sada može značiti da ako se nabavlja sredstvo kao predmet lizinga, sa nekom manjom vrednošću, rok može da bude i manji od ove dve godine, kako je tu navedeno, pa smo zbog toga ovo i predložili jer je to predmet finansijskog lizinga koji može da bude i apsolutno sezonskog karaktera. Znači, aktuelni poslovi koji se obavljaju mogu biti sezonskog karaktera i zato smo dali amandman da se rok smanji na 12 meseci. Hvala.
Hvala. Da li se još neko javio za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Hranislav Perić i Jovan Todorović. Ima li prijava za reč? Ima reč poslanik Hranislav Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneli smo amandman na član 4. u kome stoji šta je sve predmet lizinga, citiram navod: "Predmet finansijskog lizinga je pokretna nepotrošna stvar (oprema, postrojenja, vozila i slično)". Smatram da je trebalo nabrojati šta je to što još može da bude predmet lizinga, jer i sličan i širi pojam se može svrstati i tumačiti kako kome odgovara. Kada se radi o zakonu, on ne sme biti nedorečen, pa smo kolega i ja predložili da se proširi predmet lizinga - da ostane ono što stoji u članu 4. i da se doda da predmet lizinga budu i tehnologije ili licence. Ako primalac lizinga uzmeopremu bez tehnologije, pitanje je da li će ta tehnologija uopšte proraditi; ako se novom opremom ide sa starom tehnologijom, da li će moći da izdrži konkurenciju na tržištu. Može se desiti da primalac lizinga uzme na lizing opremu, a da ga onda u drugom delu tehnologija košta više od opreme i da u stvari jedno bez drugog ne mogu da funkcionišu. Kada se dobro pogleda član 4, realno je da se on proširi sa našim predlogom, ali sve što možemo jeste da vam predložimo da prilikom primene zakona u praksi ne dođe do određenih problema. Vi ste skupštinska većina i na vama je da li ćete ovaj dobronameran predlog prihvatiti. Hvala.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Odbor za finansije i Vlada nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, vidi se da je gospodin Pitić tek juče postao ministar, kada je mogao da napiše ovakvo obrazloženje kojim odbija moj amandman na član 4. Obrazloženje koje je gospodin Pitić napisao jeste da se amandman ne prihvata iz razloga što bi brisanjem reči "pokretna" proizilazilo da predmet finansijskog lizinga mogu biti i nepokretnosti. Da pročitamo član 4. na koji sam podneo amandman: "Predmet finansijskog lizinga je pokretna nepotrošna stvar (oprema, postrojenja, vozila i slično)". Ako bismo izbrisali reč "pokretna", kako se može tretirati nepokretna imovina kao stvar? Da li kuću ili fabričku halu možete tretirati kao stvar? Nemojte da mi se obraćate. Ovde mogu samo sa poslanicima da razgovaram i sa članovima Vlade. Sa druge strane, usvajanjem predloženog amandmana, u delu koji se odnosi na pravilo prema kome to mogu biti samo stvari sa rokom amortizacije dužim od pet godina, došlo bi do značajnog sužavanja kruga stvari koje mogu biti predmet lizinga. Na primer, računari, čiji je rok amortizacije znatno kraći. U suštini, svaki zakon treba da ima ograničavajući faktor, šta sve može biti predmet lizinga. Odbijanjem ovog dela mog amandmana dozvolili ste da predmet lizinga osim računara mogu da budu stolovi i stolice. Može da bude televizor, frižider, zamrzivač, sve što čoveku padne na pamet. Samo da vas podsetim: kada smo imali izmene i dopune Zakona o porezu na promet, kada je gospodin Đelić predvideo da računare i računarsku opremu oslobodi plaćanja poreza na promet, jedan moj kolega, ne znam tačno koji, podneo je amandman da Vlada to radi svojim podzakonskim aktom, uz obrazloženje da i stolovi i stolice mogu biti računarska oprema, deo hardvera, da to Vlada reguliše podzakonskim aktom. Ako je rok amortizacije na takvu opremu kraći od pet godina i kada knjigovodstveno ne bude vredeo ništa, korisnik lizinga jednostavno može takvu stvar da baci. Ne može niko da ga tuži, jer knjigovodstveno više ne vredi. Oslobođen je plaćanja poreza na tu stvar, oslobođen je plaćanja carine, a sa druge strane građanima uvodite carine i na šećerod šećerne trske koji je uvezao Miodrag Kostić - MK komerc, a da ne pričam i na meso i na ostale životne namirnice. Mislim da je ovo sramota i da ovaj amandman u svakom slučaju treba prihvatiti.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Odbor za finansije i Vlada nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić.
Ne znam kako da se obratim ministru ili kome da se obratim. Plašim se da ne dobijem opomenu, jer kada govorim o ministrima u negativnom kontekstu dobijem opomenu, a kada pohvalim nekog ministra opet dobijem opomenu, pa da se dogovorimo da ja najbolje, ako to nije kažnjivo, kažem da je izvršna vlast predlagač. Mogu i zakletvu položiti, da više neću nijedno ime ministra spominjati, sem kada budu ovde bili na dnevnom redu, da im se izglasa nepoverenje. Da se vratim na ovaj amandman koji sampodneo u ime Srpske radikalne stranke. Odnosi se na koncept izvršne vlasti koji nikako nije prihvatljiv za poslaničku grupu Srpske radikalne stranke. Radi se o članu 5. koji govori o obaveštenju isporučioca. Naime, ovaj član nije dovoljno precizan, jer se, kao i u ostalim članovima, namerno ili slučajno, zbog terminologije izostavljaju pojedine veoma važne reči. Dakle, vaš koncept, koncept izvršne vlasti, koji ništa ne valja, jeste trodimenzionalni, što mu je osnovna karakteristika po kojoj se finansijski lizing odvaja od drugih sličnih poslova, a pre svega operativnog lizinga. Dakle, na taj član se odnosi ovaj trodimenzionalni odnos. U članu 5. u stavu 1. kaže se da je davalac lizinga dužan da obavesti isporučioca predmeta lizinga da predmet lizinga pribavlja radi izvršenja ugovora o finansijskom lizingu. Onda tu nedostaje jedna rečenica, a mi smatramo da je veoma važno da posle finansijskog lizinga stoji "u ugovoru o isporuci". Zašto? Zbog toga što bi na taj način bila uspostavljena precizna veza i pravni odnos između isporučioca i primaoca lizinga, ali uvek preko davaoca lizinga. Naime, ovde se može dogoditi da bude po našoj narodnoj - niti se zna ko pije, niti ko plaća. Najgore je što se prilikom primene ovako nepreciznih zakona sa nedorečenim članovima dosta često dešava "Bermudski trougao" - nema, nestane, pojeo mrak. Ili, kao neki iz izvršne vlasti, opet neću ime da spominjem, ali vi ćete prepoznati te ljude - kada pronađe policija određene mafijaše i kriminalce, pa nestanu sredstva iz opštinskog budžeta, zna se gde su sredstva otišla, onda se kaže da su toneke fantomske firme i tu se onda naiđe na barijeru, naiđe se nazidi sudstvo, odnosno pravosuđe, koje je tobož nezavisno, dobije nalog od te izvršne vlasti da dalje ne istražuje, jer su pare otišle u džepove nekih iz izvršne vlasti. Prema tome, predlažem predstavniku izvršne vlasti da prihvati ovaj amandman, čime bi on bio veoma preciziran, i pravni odnos između isporučioca i primaoca lizinga bio bi daleko bolji.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop - Lazić.
Iz sadržine člana 5. može se zaključiti da davalac lizinga zaključuje jedan ugovor o kupoprodaji sa proizvođačem neke opreme da na osnovu tog ugovora pribavlja finansijska sredstva putem kredita, jer iz načelne rasprave, a nije nam ministar rekao da nismo u pravu, jasno je bilo da je Svetska banka zainteresovana da strancima daje kredite da bi kupovali opremu proizvedenu, takođe u inostranstvu, koja bi se davala na lizing nama. To je jasno. Prema tome, on zaključuje ugovor o kupoprodaji i tim ugovorom dovodi praktično u zabludu davaoca kredita, jer on ne zna, možda nije ni zainteresovan, možda ne bi trebalo da bude zainteresovan, da ta oprema ide na lizing. Onda kažete u stavu 2. da to obaveštenje kojim davalac lizinga obaveštava proizvođača opreme da se radi o robi, odnosno o opremi koja se daje na lizing mora biti učinjeno najkasnije do trenutka zaključenja ugovora o isporuci. Sada nama baš nije najjasnije zašto već u samom tom ugovoru koji se zaključuje između davaoca lizinga i isporučioca opreme ne stoji da se radi o lizingu, potreban je samo jedan član tog ugovora, kojim se kaže - tu i tu opremu ćete isporučiti tom i tom primaocu lizinga. Ovde je nešto očigledno mutno. Vi znate nešto više nego što mi znamo o tome kako će to ići i u čijem interesu se ovaj zakon donosi. Zbog toga u našem amandmanu smatramo da bi stav 1. trebalo da glasi: "Davalac lizinga dužan je da obavesti isporučioca predmeta lizinga da predmet lizinga pribavlja radi izvršenja ugovora o finansijskom lizingu i da u ugovoru o isporuci označi lice koje ima svojstvo primaoca lizinga". Šta će ovo u tom ugovoru? Ovim amandmanom se uspostavlja precizna veza, specifični pravni odnos između isporučioca i primaoca lizinga, a uvek preko davaoca lizinga. Onaj koji prima lizing i ima ugovorni odnos, ima pravni posao samo sa davaocem lizinga, a ne sa isporučiocem opreme. Mi smo pokušali amandmanom da malo popravimo sam ovaj član, ali smatramo pre svega da je on nesrećno napravljen i da je suvišan, obzirom da se nalazi u glavi 1. koja se tiče osnovnih odredaba, naslov iznad člana 5. je - obaveštenje isporučioca. Mislim da je zaista nepotreban i da osnovne odredbe treba da sadrže ono što je sadržina samog ugovora, a ne to kako će ko koga da obaveštava o isporuci robe.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na naslov iznad člana i na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Ljubojević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi insistiramo na tome da se ovaj član precizira i da se ispred reči "lizing" doda reč "finansijski"; u nadnaslovu iznad člana 6. i u prvom i u trećem stavu da se upotrebi taj termin - finansijski lizing. U obrazloženju kojim odbacuje ovaj amandman, odnosno ne prihvata ga, Vlada kaže da je u članu 2. tačka 2) ovog zakona rečeno da će se u daljem tekstu ugovor o finansijskom lizingu nazivati ugovorom o lizingu. Mogla je Vlada i u članu 1. ovog zakona da kaže da će se u daljem tekstu ovog zakona finansijski lizing nazivati samo lizingom. Pošto je jedno od obrazloženja za donošenje ovog zakona bilo da se ova materija precizira, i da se svi poslovi vezani za finansijski lizing definišu, konkretizuju i preciziraju, smatramo, i ostajemo pri tome, da bi u članu 2. trebalo izbaciti ovaj deo u zagradi, gde piše - u daljem tekstu: ugovor o lizingu, i da bi u članu 6. i dalje u tekstu zakona svuda ispred reči lizing trebalo koristiti termin finansijski. Takođe, smatramo da bi u stavu 2. ovog člana trebalo ovaj deo vezan za opciju kupovine ili produženja ugovora preformulisati tako da glasi - način i uslove pod kojima primalac lizinga može da kupi predmet lizinga ili da produži lizing. Činjenica jeste da je ovo značajan zakon i mislim da bi trebalo i na ovaj način da bude precizan, jer, kao što sam u načelnom delu rasprave rekao, na osnovu ovog zakona kroz poslove finansijskog lizinga mnogi koji su na nezakonit i nelegalan način došli do novca pokušaće da taj svoj kapital oplode. Ministre, trebalo je da uzmete časopis "Velika Srbija" koji sam vam davao u hodniku i da pročitate sve vezano za firmu "Energy financing team", koja će sigurno i u poslovima finansijskog lizinga raditi ono što je radila do sada.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Da.) Izvolite.
Ovaj amandman nas vraća na član 2. Predloga zakona, a i vi obrazlažući razlog za odbijanje ovog amandmana kažete da ćete u daljem tekstu umesto termina - finansijski lizing koristiti termin - lizing. Znači, običan onaj lizing. Kažete da je u tački 2) člana 2. Predloga zakona precizirano da će se za ugovor o finansijskom lizingu u daljem tekstu zakona upotrebljavati termin - ugovor o lizingu. Podsećam vas da iznad člana 2. stoji: Posao finansijskog lizinga. Kažete da je posao finansijskog lizinga, u smislu ovog zakona, posao u kome davalac lizinga: 1) sa isporučiocem predmeta lizinga određenim od strane primaoca lizinga zaključuje ugovor na osnovu koga stiče pravo svojine na predmetu lizinga, prema specifikaciji primaoca lizinga i pod uslovima koje, ukoliko se odnose na interese primaoca lizinga, odobrava primalac lizinga (u daljem tekstu, kažete, ugovor o isporuci). Ako je to ugovor o isporuci, onda to nije sve zajedno ugovor o finansijskom lizingu. Nesrećno ste ovo napisali. Ako ostane samo jedan, onda je to ugovor o isporuci. Ako gledamo zasebno tačku 2), onda je to ugovor o lizingu. Jedno bez drugog ne može da da ugovor o finansijskom lizingu, odnosno taj pravni posao. Ne može. Sve je to jedan pravni posao, koji zahteva dva ugovora. Prema tome, terminološki mora svuda da stoji - ugovor o finansijskom lizingu, ili će biti nekog izigravanja samog tog pravnog posla. Mislim da je amandman zaista na mestu, da ne dira mnogo u suštinu, ali popravlja sam tekst zakona. Ova opcija kupovine ili produženja ugovora trebalo bi da se zameni rečima "način i uslove pod kojima primalac lizinga može da kupi predmet lizinga ili da produži ugovor". Znači, samo zakon treba da obezbedi kakav će to način biti, pod kojim uslovima može da se kupi predmet lizinga ili da se produži ugovor, a nema nikakve opcije kupovine ili produženja ugovora. Opcija ima, vi odete u inostranstvo, pa dođete iz inostranstva, pa nam kažete u dve-tri rečenice, već napamet znamo kada nam se vi obraćate, kažete - Svetska banka odobriće nam kredit od 80 miliona evra za ovo i ono. Tu su dve-tri rečenice. To nam je terminologija. Vi kao profesor univerziteta morate malo da tu terminologiju obogatite, da to bude interesantnije i slikovitije. Nemojte da stalno jedno te isto pričate, jer, verujte, kako vas vidimo na televiziji, mi dobijemo ospice, jer se plašimo tih silnih kredita koje dobijamo, obzirom da znamo kako se troše, pa se pitamo kako će i ko će posle da ih vraća. Mi već sada vidimo da ne možemo da ih vraćamo. Evo, Đelić kaže - ne može, blokirali nam budžetski račun, a ne možemo ni kamate da isplatimo. Pazite, znate koliko i dan-danas kukamo zbog onih kredita koje nam je još Tito ostavio, još otplaćujemo, pa još sada vi ovolike kredite, a ja znam da su ovo sve titoisti oko vas, možda i zajedno sa vama. Ali, dosta je bilo toga, treba da krenemo jednim drugim putem i da se zadužujemo samo onoliko koliko možemo da vratimo. Sada ćemo dati resurse pod koncesije, ogromne resurse, privreda nam je uništena i ja ne znam kako ćemo te kredite da vraćamo.
Nema više prijava za reč o ovom amandmanu. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radič Joković i Miodrag Stamenković. Odbor za finansije i Vlada nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li ima prijava za reč? Izvolite. Reč ima narodni poslanik Radič Joković.
Poštovana gospođo predsednice, uvaženo predsedništvo, cenjeni gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, Nova Srbija je u članu 6. u stavu 3. želela da popravi tekst jer smo za tekst koji glasi - Ugovor o lizingu mora biti zaključen u pismenoj formi, smatrali da je to gramatička greška i da treba umesto - u pismenoj, da stoji - u pisanoj formi. Međutim, u odgovoru Vlade stoji da se amandman ne prihvata, s obzirom da Predlog ovog zakona sledi suštinska rešenja, formu i duh Zakona o obligacionim odnosima, kao naše nesporno najbolje kodifikacije u ovoj oblasti prava, gde se upotrebljava izraz - pismena forma, što je uostalom slučaj i sa ostalim zakonima iz materije ugovornog prava. Na sledeći način možemo dobiti ovaj odgovor, ali malo se kosi sa odlukom i objašnjenjem da je ovaj zakon - leks specijalis i da na neki način njegove forme treba da budu izraz u formi drugih zakona. Jedna stvar ovde zabrinjava: to što je 67 amandmana podneto od strane poslanika Narodne skupštine, a nijedan nije prihvaćen, i sugerišem gospodinu ministru da ipak razmotri u raspravi o amandmanima i da neke amandmane prihvati. Mislim da su neki ministri prihvatali ovde mnogo više amandmana i mislim da se nijednom nije desilo da se nijedan ne prihvati. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Nema prijave.) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Todorović i Joca Arsić. Da li ima prijava? Izvolite, reč ima narodni poslanik Jovan Todorović. Odbor za finansije i Vlada nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć.
Dame i gospodo kolege narodni poslanici, gospodine ministre, priznajem da ovaj amandman zadire u suštinu zakona o finansijskom lizingu, odnosno u suštinu koncepcije koja je predložena od strane Vlade. Mi smo ovim amandmanom predložili da, osim davaoca i primaoca lizinga, potpisnik tog ugovora bude i isporučilac predmeta lizinga. Vlada je odbila amandman, smatrajući da je bolje rešenje koje sada imamo u ovom konceptu, a to znači da se zaključuju dva ugovora: jedan između davaoca lizinga i isporučioca predmeta lizinga, a drugi ugovor između davaoca lizinga i primaoca lizinga. Postoje najmanje dve radnje, najmanje dva pisana ugovora i, meni se čini, malo pravne sigurnosti za primaoca lizinga. Zašto to kažem? Pre svega, imali smo na umu član 14. i član 16. Predloga zakona. U članu 14. se kaže da davalac lizinga mora poručiti opremu od isporučioca prema specifikaciji primaoca. U članu 16. se kaže da za materijalne nedostatke odgovara isporučilac predmeta lizinga, ukoliko to drugačije nije dogovoreno. Vi sada imate, po meni, nekoliko mogućih problema u primeni ovog zakona. Najpre, imate mogućnost da primalac lizinga i ne znam ko je proizvođač opreme, namerno potenciram reč - proizvođač, jer po pravilu, ne uvek, ali po pravilu proizvođač je i u statusu isporučioca opreme, što ne mora biti slučaj. Vidite sada, ako je neko proizvođač i u statusu isporučioca opreme ugovorio sa davaocem lizinga tu i tu opremu za poznatog primaoca ili prema specifikaciji primaoca, stvar bi mogla da bude jasna. Kada to nije slučaj, kada primalac lizinga u suštini, čak i formalno ne zna ko je proizvođač, niti isporučilac, onda imamo problem ko će u datoj situaciji kada ne postoji međusobna ugovorna obaveza između primaoca i isporučioca da odgovara za eventualne materijalne nedostatke na predmetu lizinga koji je došao do primaoca lizinga. Izgleda malo komplikovana materija i onda smo pokušali da predložimo, a Vlada to nije prihvatila jer zadire u koncept, da potpisnici ugovora budu tri strane - davalac lizinga, primalac lizinga i isporučilac i da međusobno urede ugovorom te odnose u kojima neće biti ovakvih nejasnoća, pogotovu sa opasnošću da idu na štetu primaoca lizinga. Zamislite sebe kao primaoca lizinga neke opreme, a imam na umu i to da nije prihvaćen amandman u kojem se kaže da i tehnologija, licenca, znanja itd. mogu biti predmet lizinga, zamislite primaoca koji je primio neku opremu, ne zna u startu ko je proizvođač, oprema ga zadovoljila prema referencama koje mu je pokazao davalac lizinga, koristi je i u toku korišćenja utvrdi materijalne nedostatke. On sada može da juri davaoca lizinga da otkloni te materijalne nedostatke, ali imate i ovakve situacije. Oprema vredi milion evra, a davalac lizinga ima osnivački kapital 100.000 evra. Kako će on da ostvari svoje pravo, odnosno da izbegne taj materijalni nedostatak, da bude obeštećen ukoliko je nedostatak čak i 200 ili 300.000 evra kada se posmatra u onom tehničkom, operativnom smislu i koje su posledice. Dakle, to su bili razlozi SPS-a da predloži ovaj amandman. Mislim da ne bi bilo suvišno da taj ugovor o finansijskom lizingu između ostalog potpiše i isporučilac lizinga, odnosno proizvođač.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Nema prijava.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Odbor za finansije i Vlada nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić.
Suština amandmana SRS je da se u takozvanoj lizing naknadi poštuje ugovor između primaoca i davaoca lizinga, za razliku od Vlade koja insistira da u toj lizing naknadi bude, u svakom slučaju, jedan od najbitnijih elemenata amortizacija. U objašnjenju Vlade koje je dala zbog neprihvatanja amandmana SRS ne može jasno da se izdefiniše šta je Vlada htela sa ovim odgovorom. Međutim, ono što proističe iz obrazloženja ministra Pitića, to je da se uvek poštuje sloboda tržišta i sloboda, na neki način, dogovora ili ugovora između dobavljača i korisnika. Ako mi uvedemo ovu kategoriju amortizacije, naravno, ta kategorija postoji i ona je svuda prisutna, različito je i na različite načine izdefinisana u svetu i Evropi, kod nas je ta amortizacija nešto što bi moglo biti predmet zloupotrebe. Naime, mi znamo da se uračunavanjem amortizacije smanjuje ukupna vrednost mašine ili opreme, u ovom konkretnom slučaju, a isto tako nam je poznato iz ne tako davnih iskustava da su mašine koje su nabavljene za asfaltiranje Srbije (sad se tek otkrilo na neki volšeban način, valjda zahvaljujući ovoj akciji "Sablja" ili kako se zove) uvezene na bazi falsifikovane dokumentacije. Naime, šta je suština? Radi objašnjenja ovog amandmana SRS, upravo je u onom delu gde se obračunava realna amortizacija napravljeno, zahvaljujući falsifikovanoj dokumentaciji, nešto što je na štetu države, a u korist onoga ko je uvozio, a to je uvaženi društveno korisni gospodin Čume, kako to obrazlaže DOS-ova vlast. Ostavimo sad Čumeta i ono što radite. Mi želimo ovim amandmanom da sprečimo manipulacije koje mogu da se dešavaju. O čemu se radi? Pretpostavljam, iz svih ovih obrazloženja i samog zakona, da je osnovni cilj predlagača zakona da zaštiti davaoca, a na neki način i primaoca. Da vidimo šta je to realnost kada se nabavlja oprema u inostranstvu. Za dodatnih nekoliko hiljada evra može se, prosto rečeno, falsifikovati dokumentacija o godini proizvodnje, o godini korišćenja te opreme. Sve to može da se uradi za dodatnih par hiljada evra. Nije ta Evropa takva kako vi to nama želite da prezentujete, sa Evropom se odranije radi, odranije imamo iskustva. Tako bi to, na bazi takve dokumentacije, bilo osnov za potpisivanje ugovora i osnov za obračunavanje amortizacije kada je u pitanju ova naknada ili lizing naknada, kako vi to kažete kratko. Faktički omogućavamo, dozvoljavamo, otvaramo prostor, koristeći amortizaciju koja se knjigovodstveno, kao što su to neke kolege privrednici primetili, kod nas različito vodi. Radi pojašnjenja onima koji nisu baš dovoljno verzirani - kada se uzme neka realna vrednost, a to je sad prisutno u privatizaciji, nekog objekta ili neke opreme, izračuna se godina upotrebe, amortizacija. Knjigovodstveno je taj objekat obezvređen;realno vredi nekoliko stotina ili miliona evra, ali knjigovodstveno vredi jedan evro ili ne vredi ništa, tako da bi došli u neprijatnu situaciju, ako bi institirali na ovoj kategoriji, mada mi srpski radikali iz najboljih namera predlažemo da dođe do poboljšanja. Rekao sam za ovom govornicom da ovaj predlog zakona kao ideja nije loš, ali insistiramo na tome da ugovor o finansijskom lizingu mora da sadrži odredbe o merilima i kriterijumima na osnovu kojih je utvrđena naknada koju je primalac lizinga dužan da plaća davaocu lizinga za držanje i korišćenje predmeta lizinga. Znači, lizing naknada je ona naknada koju ugovorom dogovore ili potvrde davalac ili primalac lizinga, a ne da uvodimo neku kategoriju...
Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena. Da li se još neko prijavljuje za reč? Izvolite, narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Gospodine ministre, članom 6. ste propisali sadržinu i formu ugovora o lizingu. Između ostalog ste naveli da je obaveza da u ugovoru o lizingu postoji regulisan iznos naknade koju plaća primalac lizinga. Po nama, to je bilo sasvim dovoljno. Sve ostalo bi trebalo da bude predmet ugovarača. Onda se novim članom vraćate na tu lizing naknadu i, po mom viđenju, ova odredba čak nije ni obavezujućeg karaktera, jer postoji termin "prvenstveno". Znači: "Naknada koju primalac lizinga plaća davaocu lizinga za korišćenje predmeta lizinga utvrđuje se prvenstveno na osnovu amortizacije celine ili najbitnijeg dela vrednosti predmeta lizinga". Znači, može i na drugi način. Zašto onda uopšte ovo postoji? Ovo je pravni posao koji za osnov ima ugovorni odnos. Oko toga smo se složili, čini mi se. Gde je ovde motivacija za davaoca lizinga? Valjda on treba nešto i da zaradi. On samo iz tog razloga i daje finansijski lizing. Jeste da na taj način plasira svoj slobodni kapital, jer je dobio neki povoljni kredit, ulaže u nešto, ali on od te lizing naknade očekuje i profit, a ne samo ono što je vrednost amortizacije. Zbog toga smo mi podneli amandman, ukoliko ostane ova vaša koncepcija da se uopšte mešamo u to, iako je sve članom 6. regulisano, da se utvrdi kako se dolazi do lizing naknade, šta ona predstavlja, s tim što, za razliku od vas, nudimo rešenje koje ništa ne prejudicira, koje sve ostavlja ugovaračima. Gospodine ministre, moram da vam kažem, kad sam ja bila ministar, ja sam branila jedan zakon, niko mi nije ništa šaputao, ali to je zbog toga što sam ja taj zakon sama pisala, nisam ga ni prevodila, ali bukvalno sama, i mogla sama da ga odbranim i niko od mojih saradnika nije sedeo pored mene. Prema tome, uzdajte se vi u ono što vi znate, nemojte da slušate šta vam sa strane šapuću.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Rajko Baralić i Nebojša Jović. Odbor za finansije i Vlada nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li ima prijava za reč? Izvolite, narodni poslanik Rajko Baralić.
Gospođo Mićić, gospodine ministre, uvažena gospođice ili gospođo, mi smo takođe želeli da se modifikacijom člana 7. neke stvari preciznije regulišu. Zbog ostalih kolega, dozvolite da pročitam šta smo predložili. U članu 7. vrši se dopuna tako što se na kraju briše tačka i upisuju sledeće reči: "računate po načinu vremenske amortizacije". Kao osnov za izračunavanje visine naknade koju primalac lizinga treba da plaća davaocu lizinga za korišćenje opreme, odnosno predmeta lizinga, ovim članom se predviđa da to prvenstveno bude na osnovu obračuna amortizacije. Mi ovde prednost dajemo ovom vremenskom tipu amortizacije u odnosu na funkcionalni, zato što mislimo da je primereniji uslovima u kojima egzistira u našem privrednom ambijentu. Mislim da bi gospodin ministar mogao da prihvati ovo obrazloženje i ovaj amandman, iz više razloga. Način obračuna amortizacije je bitan u odnosu na to da li je ona trošak za onog ko koristi lizing, da li i na koji način se obezbeđuje u odnosu na davaoca lizinga. Smatram da bi, kao i neki drugi amandmani koje su kolega Joca Todorović i neki drugi poslanici u vezi sa ovim zakonom podneli, ovaj amandman poboljšao predloženi zakon ili, u krajnjem, omogućio korisnicima lizinga, a to su pre svega naša preduzeća i naši građani, da na jedan bolji način i način koji je njima bliži kad je amortizacija u pitanju, funkcionišu.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na naslov iznad člana i član 9. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Milovan Radovanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milovan Radovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman Srpske radikalne stranke na član 9. Predloga zakona o finansijskom lizingu uglavnom se odnosi u najvećem i najznačajnijem delu na terminologiju u delu Glave II i člana 9. Predloga zakona. U Predlogu zakona naslov Glave II glasi: "Subjekti u poslu finansijskog lizinga". Amandmanom koji sam podneo na Predlog zakona predlažem da se promeni naslov Glave II, tako što bi stajalo: "Učesnici u poslu finansijskog lizinga". Dalje, naziv člana 9. Predloga zakona trebalo bi da bude promenjen. U Predlogu zakona stoji "Određenje subjekata", a po amandmanu trebalo bi da stoji "Određivanje učesnika". Nije samo pitanje promene "subjekti" u "učesnike" već i promene reči "određenje" u "određivanje". Određenje je neprikladan naziv, jer se radi o jednom procesu koji traje. Stalno se u svakom poslu finansijskog lizinga određuju subjekti, odnosno, po predlogu iz amandmana, učesnici finansijskog lizinga i taj proces traje onoliko koliko i zakon. Svaki zakon se donosi na neodređeno vreme, pa samim tim i terminologija i sve ono što je vezano za ovaj član traje koliko i zakon. To je jedan proces gde se stalno određuju učesnici u pravnom poslu, i davalac lizinga, i isporučilac predmeta lizinga, i primalac lizinga. Primerenije je i adekvatnije primeniti reč "određivanje", i umesto "subjekata" treba da stoji "određivanje učesnika". Amandmanom predlažemo da se u članu 9. reči "subjekti u poslu finansijskog lizinga" zamene rečima "učesnici u finansijskom lizingu". Primerenije je staviti reči "učesnici", s obzirom na to da dolazi do primene obligacionog prava, a obligaciono pravo poznaje ugovorne strane, ili strane ugovornice, i učesnike u određenom pravnom poslu. U mišljenju Vlade koje ste dostavili poslanicima Skupštine stoji da se ovaj amandman Srpske radikalne stranke ne prihvata iz suštinskih i formalnih razloga, pa ste naveli da iz suštinskih razloga ne može da se ustanovi, ako se prihvati reč "učesnici", o kojim učesnicima u pravnom poslu se radi. Član 9. Predloga zakona jasno kaže o kojim učesnicima se radi. Radi se o davaocu lizinga, primaocu lizinga i isporučiocu predmeta lizinga, tako da je određeniji i konkretniji u pravnoj terminologiji, adekvatniji, termin "učesnik" nego "subjekt". Naveli ste da, sa stanovišta forme, rimsko pravo ne poznaje učesnike, već subjekte. Subjekt se vezuje za statusno pravo. Kada se određuje bilo koji status u državi, u društvenoj zajednici, onda je primerenije uzeti u obzir i prihvatiti reč "subjekt", dok se "učesnici" više vezuju za konkretan pravni posao i za nosioca određenog prava i dužnosti, i obaveza. Zbog toga je primereno prihvatiti ovaj amandman, koji je adekvatniji, ne samo terminološki, nego i suštinski. Termin "subjekti" više je vezan za ZUR i Kardeljevo pravo, gde se prihvataju subjekti, bez obzira o čemu se radi, da li o konkretnom pravnom poslu ili o nosiocima statusnog ili nekog drugog prava. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Ima reč narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Vi ste se, gospodine ministre, ili onaj koji je pisao obrazloženje za odbijanje ovog amandmana, malo našalili sa nama. Nemam ništa protiv. I ja ću se našaliti sa vama na isti način, jer ste nam rekli da termin "učesnik" može da znači i učesnik nekog sportskog takmičenja. Podsetiću vas na član 28. gde u stavu 6. kažete: "U slučajevima iz stava 1. do 3. ovog člana primalac lizinga može održati ugovor ako da odgovarajuće obezbeđenje". Kakvo? Fizičko? "Sredstvo obezbeđenja plaćanja" - tako je to trebalo da stoji u članu 28. Znači, ako hoćemo da se šalimo, možemo tako. Ovde je bila namera da se koriste termini koji treba da se koriste. Malopre ste povodom jednog amandmana komentarisali "subjekt prava" i "učesnik". Subjekt prava je jedno, učesnik pravnog posla je nešto drugo. "Subjekt prava" se koristi u smislu da li je to fizičko lice, pravno lice, društvo kapitala ili tome slično, ali kada je ugovorni odnos u pitanju, onda su to "učesnici". S tom namerom je dat amandman. Pored toga, u obrazloženju kažete da učesnikom ovog posla može da se smatra širok krug lica, počev od ugovornih strana, znači, učesnika pravnog posla iz ugovora o lizingu i ugovora o isporuci, preko špeditera, prevoznika, skladištara, agenta i tome slično. Primalac lizinga nema nikakav ugovorni odnos sa ovim ljudima, ili ima ukoliko je preuzeo na sebe, u onom osnovnom ugovoru o lizingu, da će samostalno da preveze opremu ili tome slično. To ostaje kao obaveza samo jednog od učesnika pravnog posla, ili davaoca lizinga, ili primaoca lizinga, ali oni svi zajedno, od ovog špeditera, pa do kurira, kako vi ovde kažete u obrazloženju za odbijanje amandmana, nisu u pravnom poslu ugovora o finansijskom lizingu. Mislim da smo apsolutno u pravu. Ovo je radi poboljšanja zakona, pa kako odlučite.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podnela narodna poslanica Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć.
U obrazloženju koje je Vlada dala prilikom odbijanja mog amandmana očigledan je pokušaj da se omalovaži pravničko znanje podnosioca amandmana. Teško ćete u tome uspeti, s obzirom na to da sam član pravničke ekspertske grupe Srpske radikalne stranke i, verujte, u zemlji nam nema ravnih. Izveštili smo se u mnogim sudskim postupcima na svim nivoima. Do juče smo se borili samo sa sudovima, od juče se toj borbi pridružila i Vlada Srbije, koja je imunitetom zaštitila Nebojšu Čovića u predmetu gde je on bio tužen. (Predsednik: Upozoravam vas da se vratite na temu dnevnog reda.) A njemu je omogućeno da tuži. Govorim, gospođo Mićić, o pravničkom znanju onoga koji je pisao ovaj amandman. Kada smo već kod edukacije, ovlašćenje u pravnoj terminologiji podrazumeva i pravo i obavezu. Gospodine ministre, u tom smislu je i bio prvi deo ovog amandmana, zaista krajnje dobronamerno, da ovaj zakon, kada ga usvojite, liči u pravom i pravnom smislu na zakon u duhu našeg pravnog poretka. Kako mislite, gospodine ministre, da nekome ko ispunjava uslove, odnosno pravnom licu iz inostranstva koje želi da zaključi ugovor o finansijskom lizingu - a otvorio je firmu, ispunio uslov za otvaranje firme u svojoj zemlji, gde je možda uslov bio kapital od 80.000 evra, pa se pojavi ovde sa namerom da zaključi ugovor o finansijskom lizingu sa primaocem lizinga u Srbiji - vi ili neko drugi kažete: vi to ne možete, jer vaš osnivački kapitalnije 100.000 evra koliko smo mi predvideli, nego 80.000 evra koliko je predviđeno u vašoj zemlji. Mislim da je to zaista besmisleno. Mi nemamo ni prava ni mogućnosti da svoje pravničke i zakonske pretpostavke sugerišemo nekom drugom. Situacija je obrnuta - vi prepisujete zakone iz Evrope, a ne verujem da će iz Evrope prepisivati naše zakone, ako ni zbog čega drugog ono zbog lošeg prevoda, ono o čemu sam juče govorila, jer loš prevod je i doveo do toga da ovaj predlog zakona (da ne ulazim u njegovu suštinu) ima bezbroj pravnih nelogičnosti, i u tom pravcu su amandmani poslaničke grupe Srpske radikalne stranke. Hvala.
Hvala, da li se još neko prijavljuje za reč? Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Članom 10. regulisano je šta je to davalac lizinga, ko može da bude lizinga. Moja koleginica je dobro objasnila ovu potrebu za terminološkim izmenama stava 1, ali je potreban i stav 3, na kome insistiramo, kojim bi se propisali uslovi koje mora da ispuni davalac lizinga ako je domaće lice. To je jedino što možemo. A, kada je u pitanju strano lice kao davalac lizinga, mi ne samo da ne možemo nego nemamo ni instrumente, nismo vlasni. Zašto da pravimo selekciju? Domaća zakonodavstva svih tih eventualnih davalaca lizinga određuju ko to može da bude i pod kojim uslovima, pod kojim uslovima mogu da se bave poslovima finansijskog posredovanja, a u okviru toga finansijskim lizingom. Dakle, stav 2, ukoliko bi posle reči "Davalac lizinga" imao i umetnute reči "- strano lice u smisluovog zakona je i privredno društvo koje obavlja poslove finansijskog lizniga u skladu sa propisima države u kojoj je osnovano i čiji je minimalni uplaćeni novčani deo osnovnog kapitala 100.000 evra", mogao bi da opstane, a stav 3. bi trebalo da glasi: "Davalac lizinga - domaće lice, u smislu ovog zakona je društvo kapitala koje je registrovano kod nas, za delatnosti finansijskog lizinga i ima minimalni novčani deo osnovnog kapitala od 100.000 evra". Dakle, ovaj minimalni novčani uplaćeni deo osnovnog kapitala od 100.000 evra nikako ne može da se odnosi na strana lica koja bi eventualno bila davaoci lizinga, jer ne vidim instrument kako ćemo mi na to da utičemo i zašto, ako hoćemo to da gledamo i sa ciljnog aspekta, hoćemo da ih diskriminišemo. Ponekad nije potrebno, nije tolika vrednost celokupne opreme koja se daje na lizing, pa nema potrebe da ih teramo na to da imaju ovolika obezbeđena sredstva.
Ima reč ministar Goran Pitić.
Vidim da smo ušli u zonu šale, što nije loše, a ako je to vezano za zakon bilo bi još bolje da to bude usmereno ka unapređenju i na to koliko znamo o zakonu. Što se tiče primedaba, moram da priznam da smo tražili način kako da se ne pravi diskriminacija između stranih i domaćih pravnih lica, i u tom kontekstu malo je kontroverzno to što s jedne strane govorimo o tome ko će biti korisnik lizinga, kažemo da će to biti i strana lica, a onda pravimo diskriminaciju i kažemo da dođu u poziciju da mogu da budu davaoci lizinga. Tu ima nekonzistentnosti. Da bismo do kraja bili konzistentni, čak i strana lica koja nemaju osnivački kapital od 100.000 evra, već manje od toga, mogu normalno da budu davaoci lizinga, ali ne po ovom zakonu. Znači, da ne bi domaća pravna lica bila diskriminisana, uveli smo ovu odredbu u kojoj se govori da i strano lice, koje je osnovalo firmu, u delu finansijskog poslovanja može da posluje u smislu ovog zakona, ukoliko ima preko 100.000 evra osnivački kapital, ali ne zabranjujemo njihovo poslovanje van smisla ovog zakona. Drugo, razlog svemu ovome je vrlo jednostavan. Radi se o određenju prema iskustvima drugih zemalja, govorim o određivanju iznosa od 100.000 evra, jer su u amandmanima bila i tumačenja da to bude po 10.000 ili 500.000, ili različita prema opremi itd. Tačno je da je to vrsta arbitrarnosti kojom je procenjeno da je to neki minimum, na osnovu iskustava iz zemalja u kojima se upotrebljava lizing, na osnovu neke poslovne prakse kod nas, da neće doći do zaobilaženja i osnivanja mnogo firmi po nekim Kajmanskim ostrvima itd, sa jednim dolarom ili jednim evrom kao osnivačkim kapitalom i da se onda obavlja posao finansijskog lizinga kod nas. Dakle, procenjeno je da je 100.000 evra minimalna suma koja je potrebna da se te vrste aktivnosti ne bi dešavale. Što se tiče šale gospođe Pop-Lazić, šala nije upućena meni, šala je upućena Zakonu o obligacionim odnosima. Nisam imao nameru da se šalim s ovim zakonom, niti su ova objašnjenja ovde usmerena da bismo se šalili sa bilo kojim predlagačem amandmana. Naprotiv, naše pozivanje je primarno usmereno na ono što su temelji prava, dakle na Zakon o obligacionim odnosima, na rimsko pravo, na neke druge elemente, kao što je konačno i ovaj drugi član gde smo rekli da se u amandmanu na član 10. ne razlikuju elementarne kategorije građanskog prava, gde su termini "pravo", "ovlašćenja", i sl. jer se iz termina prava izvlače tri ovlašćenja i te stvari ne treba brkati. Zahvaljujem se posebno gospođi Pop-Lazić što ona nije koristila tu terminologiju, jer shvatam iz dosadašnje komunikacije da joj je to dobro poznato. Znači, ovaj član 28. koji ste pominjali je uzet iz Zakona o obligacionim odnosima, i to nije šala. Što se tiče pisanja zakona, moj princip je da se oslanjam na one koji imaju šta da doprinesu, da se oslanjamo na iskustva i rimskog prava i svega što može da doprinese da zakon bude utemeljen na građanskim vrednostima. Pokušavam da ne budem taj koji će biti samostalan, jer ja nisam pravnik, ali sam i te kako ušao i u ekonomsku logiku ovog zakona i pokušao da uđem u pravnu terminologiju iz razloga da bih mogao ovaj zakon da branim. To što ste vi sami pisali zakone znam da je veoma težak posao, znam da ste mnogo vremena na tome proveli; nisam imao prilike da pogledam taj zakon; verujem, imajući u vidu vaše kompetencije, da ste radili u duhu najboljih saznanja koja imate, ali, verujte mi, u ovim zakonskim regulativima potrebno je osloniti sei na one koji mogu da doprinesu da ne bude ovakvih amandmana koji ne razlikuju neke elemente građanskog prava.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Todorović i Rajko Baralić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, kao ni Odbor za finansije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić.
Gospođo Čomić, gospodine ministre, kada već pominjete Kajmanska ostrva, danas su aktuelnija Devičanska. Ima raznih firmi u raznim kontekstima. U ime Socijalističke partije Srbije sa narodnim poslanikom Jovanom Todorovićem podneo sam amandman koji se odnosi na glavu II, subjekte u poslu finansijskog lizinga, član 10. stav 2. da se briše. Smatramo da je nepotrebno ograničavati strana privredna društva, jer to komplikuje proceduru ugovaranja poslova lizinga. Isto tako, minimalni uplaćeni početni deo osnovnog kapitala iznad 100.000 evra. Ovde piše eura i zahvaljujem se narodnoj poslanici, kako vi kažete, gospođi Pop-Lazić. Čak se ni arhaičnim jezikom u Srbiji nikada nije govorilo Europa, već Jevropa, pa ako neko ne kaže evra, onda neka kaže jevra, a eura ne može nikako. Izvinjavam se zbog ove digresije. Predlažemo da se ovaj stav brišei mislimo da je na taj način član 10. dostupniji svim korisnicima i davaocima lizinga. Takođe hoću da izrazim jošjednom svoje neslaganje zbog toga što građani Srbije, potencijalni korisnici i davaoci lizinga, nisu u prilici da prate ono što govorimo, da prate ono što vi govorite, a na kraju krajeva mislim da je to najvažnije, za ovom govornicom o ovom i drugim zakonskim projektima. Nemoguće je na kompletan način obezbediti informisanje građana Srbije o onome što se u parlamentu dešava ako ne postoje direktni televizijski prenosi. Time je uskraćena Vlada da vrši promociju zakonskih projekata, time su uskraćeni i građani Srbije koji takođe nisu imali prilike da se informišu o onome šta je Vlada i šta smo mi ovde govorili o zakonima o izgradnji, o informisanju, o finansijskom lizingu, o koncesijama, o drugim zakonima. To ne služi na čast tzv. mladoj demokratiji. Učinite sve što je neophodno da se vrati kamera u ovu skupštinu i da građani Srbije dobiju priliku da čuju i vide ko se za šta ovde zalaže. U protivnom, pomislićemo da ste se nas uplašili, a možda i jeste zaista.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, iskoristio bih ovu priliku da još nekoliko dopunskih argumenata dam u prilog amandmana koji je podnela Socijalistička partija Srbije, da se briše stav 2. člana 10. Dakle, da ne postoji nikakvo ograničenje u pogledu osnivačkog kapitala za firme koje se bave davanjem predmeta lizinga primaocu lizinga, odnosno poslovima finansijskog lizinga. Prvo, nije potpuno jasnona koga se ova odredba odnosi. Da li samo na strana lica, da li i na domaća i na strana. Ovde se kaže - prema zakonima u zemlji iz koje je davalac lizinga. Zemlja iz koje je davalac lizinga može biti zemlja Srbija, odnosno državna zajednica Srbija i Crna Gora i može se tumačiti da se ta odredba od 100.000 evra odnosi i na domaća pravna i fizička lica koja se bave poslovima finansijskog lizinga. Drugo, zašto bismo mi uopšte ulazili u problem osnivačkog kapitala tih preduzeća ukoliko sve druge, za nas kao primaoce lizinga relevantne, uslove ispunjava taj davalac lizinga. Šta se nas tiče visina osnivačkog kapitala, ukoliko nam je oprema isporučena, ukoliko imamo validan ugovor, ukoliko imamo ugovor koji je registrovan kod nadležne organizacije i ukoliko se taj ugovor realizuje. Treće, predmet lizinga mogu biti sredstva koja su u značajnoj meri manje vredna od tih 100.000 evra. Smisao ovog zakona, bar ja tako razumem, jeste da se veliki broj malih i srednjih preduzeća stavi u poziciju da bez sopstvenog kapitala dođe do odgovarajuće opreme. Ta vrednost opreme može da bude 10.000 evra, 5.000 evra, 50.000 evra. Imate, recimo, partnera u inostranstvu koji ima osnivački kapital 99.000 evra, ne ispunjava uslove od 100.000 evra i može da vam obezbediodgovarajuću opremu, ispunjava sve druge uslove, dogovorili ste se, ali posao pada zato što nema dokaza o tome da mu je osnivački kapital najmanje 100.000 evra. Dakle, to je nešto što se može desiti u praksi. Sledeće što mislim da je važno - odgovornost davaoca lizinga nije u tome koliki mu je kapital, nego da li izvršava svoje obaveze. On ima odgovornost samo, u zakonu je rečeno, za pravne nedostatke. Ukoliko neko treće lice polaže neko pravo na predmetu lizinga, a da o tome nije hteo da obavesti primaoca lizinga. To bi se moglo možda u našem jeziku nazvati rečju prevara. To je neka druga priča, a za materijalne nedostatke, koji se po pravilu ozbiljnije uzimaju, ne odgovara samo davalac lizinga nego, u skladu sa članom 16. ovog zakona, isporučilac predmeta lizinga. Zato mi se čini da nije dobro licitirati iznose. Da li je 100.000 evra, da li je 50.000 evra, kakva su iskustva u uporednim pravima. Rečeno je u obrazloženju, između ostalog, da po članu 18. Zakona o finansijskim organizacijama da bi neko danas imao banku u našoj zemlji mora da ima osnivački kapital 10 miliona evra. Pitanje je da li je to dobro. Zašto ne bi mogle da funkcionišu banke sa milion, dva, tri ili pet miliona evra na domaćem finansijskom tržištu? Znamo da imamo problem finansijske podrške malim i srednjim preduzećima, znamo da ta preduzeća po pravilu nisu korisnici visokih kredita koji prelaze neke milionske i ne znam ni ja kolike iznose i ne bi ništa falilo da imamo i takvih banaka, pa i preduzeća koja se bave finansijskim lizingom bez ograničenja u pogledu kapitala. Valja razumeti da mi imamo i problem komunikacije sa inostranstvom, da je jako teško naći odgovarajućeg partnera koji ima sve to, da bismo se mi sada pokrili guberom na temperaturi od 40 stepeni. Postoji i neka normalna atmosfera u kojoj primalac lizinga mora da prihvati na sebe i deo rizika koji iz tog posla proističe, ali ovaj zakon treba da uredi ambijent u kojem će upravo biti zainteresovane te male ili srednje firme iz inostranstva da nam isporuče opremu, tehnologiju i mnogo toga što nam je u ovom momentu potrebno da bi pokrenuli te svoje male kapacitete. Dakle, to je suština amandmana koji smo podneli i mislimo da je razumno izbrisati tu odredbu i jednostavno staviti u isti položaj sve one koji taj posao mogu kvalitetno da obave.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radič Joković i Miodrag Stamenković. Vlada nije prihvatila amandman, kao ni Odbor za finansije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Radič Joković.
Poštovana gospođo Čomić, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, Nova Srbija je želela da popravi tekst zakona, pa predlaže da se u članu 10. tekst u stavu 2. promeni. Pročitaću originalni tekst. Tekst člana 10. u stavu 2. glasi: "Davalac lizinga u smislu ovog zakona je privredno društvo koje obavlja poslove finansijskog lizinga u skladu sa propisima države u kojoj je osnovano i čiji je minimalni uplaćeni novčani deo osnovnog kapitala 100.000 eura", a treba da piše evra. Predlažemo da se taj tekst menja i da glasi - davalac lizinga u smislu ovog zakona je privredno društvo koje obavlja poslove finansijskog lizinga čiji minimalni uplaćeni novčani deo osnovnog kapitala iznosi (pa smo onda napravili selekciju): a) za kućne aparate, televizore i belu tehniku 50.000 evra, b) za mehanizaciju u poljoprivredi 100.000 evra, v) za vozila 100.000 evra, g) za opremu 150.000 evra i d)za postrojenja 200.000 evra. Smatramo da uplaćeni novčani deo osnovnog kapitala treba da bude u funkciji vrednosti predmeta lizinga. Ne može biti isti iznos uplate za firme koje vrše finansijski lizing opreme za domaćinstva i opreme za industrijska postrojenja. Takođe, ovim našim stavom daje se šira mogućnost lizing kompanijama da se registruju prema svojim mogućnostima, odnosno prema nivou osnovnog kapitala kojim raspolažu. Ovako smo vezali ruke nekim kompanijama koje nemaju osnovni kapital za veći iznos, tako da ne bi mogli da vrše finansijski lizing za manje vrednosti. Očekujem da će ministar da prihvati ovaj amandman.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Adam Urošević, Miloš Todorović i Miloš Lukić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amanadman pravno moguć. Izvolite, reč ima narodni poslanik Miloš Todorović.
Poštovana gospođo Čomić, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, očigledno je da se stav 2. člana 10. našao ovde na meti svih poslaničkih grupa, jer dosta toga govori sama situacija u ovoj našoj zemlji. Malopre je neko pomenuo da je možda to i ograničavajući faktor interesovanja stranih davaoca lizinga u smislu ovog zakona sa cifrom od 100.000 evra. Znamo dobro u kakvoj se trenutno situaciji nalazimo, i političkoj, i privrednoj i finansijskoj. Možda je to jedna od stvari zbog kojih će interesovanje davaoca lizinga iz inostranstva biti manje. Plašimo se upravo toga. Predložili smo da se taj iznos smanji na 50.000 evra, mada svi ostali predlozi imaju nekog smisla. Iako praksa u drugim zemljama oko davaoca lizinga govori da osnivački osnovni kapital tih lizing kompanija mora biti mnogo veći, primerno datoj situaciji predlažemo da se taj iznos smanji sa 100.000 na 50.000 evra. Zahvaljujem se na pažnji.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Podnosilac amandmana gospodin Dragoljub Stamenković je na Odboru za kulturu i informisanje i iz tog razloga nije u mogućnosti da obrazlaže amandman, ali evo ja ću, u ime poslaničke grupe, pokušati da ubedim predlagača da je amandman smislen i da ne postoje razlozi za odbijanje amandmana. Član 11. govori o primaocu lizinga i, po predlagaču, primalac lizinga u smislu ovog zakona je pravno ili fizičko lice na koga davalac lizinga prenosi ovlašćenje držanja i korišćenja predmeta lizinga, na ugovoreno vreme i uz ugovorenu naknadu. Pa, da nastavimo raspravu koju smo započeli. Traje već duže vremena ubeđivanje, ali ovaj termin - ovlašćenje držanja, po nama bi trebalo da se ispravi i da tu stoji pravo držanja. Pravo je širi pojam i u sebi sadrži različita ovlašćenja, u zavisnosti od toga o kakvom se ugovoru radi, da li je to ugovor o kupoprodaji, o zakupu, o lizingu. Primalac lizinga ima pravo da stvar drži i da se njome koristi, a davalac lizinga ima pravo raspolaganja kao vlasnik predmeta lizinga, ali je i to pravo ograničeno, jer ako ga je dao u lizing na određeno vreme, kako vi kažete na određeni rok, neka bude i rok, on za to vreme ne može sa njim drugačije da raspolaže nego tek kada protekne to vreme, ukolikonije došlo do kupoprodaje, ukoliko se lizing nije tako završio, on dalje može sa tim predmetom da raspolaže. Ukoliko je primalac lizinga za polustečaj, pa vidimo iz duha zakona da se to izuzima iz stečajne mase, on više nema mogućnosti najčešće da ga ponovo da u lizing, imajući u vidu ovaj zakon. Može tu opremu da da pod zakup ili da je proda, delom amortizovanu, kao polovnu, ili da dalje bude zakupodavac. Kada davalac lizinga stupa u ugovorni odnos sa primaocem lizinga, on kupuje tačno određenu robu po specifikaciji naručioca. Teško da može nakon toga da nađe nekog drugog koji će želeti baš istu takvu robu po svim specifikacijama. Nisam htela malopre da vam repliciram, imajući u vidu da ima dosta amandmana i da ću imati mogućnost da izađem za govornicu. Što se tiče termina obezbeđenja, koji stoji u članu 28, opet da se našalimo, ako je to šala, ali nije šala, nego vaša obrazloženja su ponekad šala - palica može da bude sredstvo obezbeđenja, recimo; sredstvo obezbeđenja plaćanja, recimo, menica. Nisam drugačije učila, a niste ni vi, garantujem. Zato mora da stoji - odgovarajuće sredstvo obezbeđenja plaćanja. Ne može da stoji - odgovarajuće obezbeđenje. To mora da bude definisano tako kako jeste. Kada ste nam obrazlagali razloge za odbijanje ovog amandmana, pozivali ste se na obrazloženje koje je već dato u članu 10. i oko koga smo već polemisali. Rečeno je, između ostalog, pa i da državina nije pravo, već faktička vlast nad stvari i pretpostavka je za korišćenje stvari. To je jedno pravo. Pravo korišćenja stvari. Tako da nije baš obrazloženje onako stručno kao što bi na prvi pogled moglo da izgleda. Nisu amandmani, zaista, zlonamerni. Velikim iskustvom raspolažemo, što se tiče pravnog normiranja. Doduše, na Beogradskom univerzitetu na Pravnom fakultetu taj predmet, a trebalo bi ga uvesti, pravno normiranje veoma je značajno, ukoliko želimo da imamo prepoznatljiv pravni poredak. Pokušali smo da ga negujemo i da činimo do sada sve sa tim ciljem da odnegujemo jednu terminologiju koja je svojstvena i rimskom pravu i osnov je i za naše pravo. Mislim da u tome ne lutamo. Vi niste dosledni potpuno u normiranju zakona. Od jednog do drugog imamo različite termine, pa čak i u okviru jednog zakona različitim terminima hoćemo da objasnimo jednu te istu stvar.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Todorović i Ljubomir Mucić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Čomić, uvaženi gospodine ministre, mislim da su zaista i amandmani koje smo podneli, kao i diskusije koje su vođene i juče i danas, i na sednicama odbora, doprineli da se neke stvari oko ovog zakona iskristališu. I ovaj amandman koji smo podneli kolega Todorović i ja u ime poslaničke grupe SPS vezan je za član 2. i neke kasnije članove. Mi smo predvideli da glavna intencija ovog zakona treba da bude da omogući primaocu lizinga da dođe do sredstava i opreme, iako nema svog početnog kapitala. U članu 11. koji reguliše šta je i ko je primalac lizinga mi smo pored tih odredaba predvideli da primalac lizinga ima i mogućnost prečeg prava kupovine predmeta lizinga po ceni koja odgovara preostaloj vrednosti predmeta lizinga, nakon izmirenja svih ugovorenih obaveza. Mislim da treće lice mnogo lakše može postati vlasnik ove imovine i opreme koju je primalac lizinga naručio, nego što to može primalac lizinga. Takođe, član 33. je izričit i imperativan, iako mi nismo ovde imperativ predvideli, a član 33. glasi: "Primalac lizinga je dužan da, po prestanku ugovora, neoštećen predmet lizinga zajedno sa pripacima vrati davaocu lizinga ili licu koje je davalac lizinga odredio, osim ako ugovorom nije predviđeno pravo primaoca lizinga da otkupi predmet lizinga ili produži ugovor o lizingu". Zašto ja kao primalac lizinga nemam pravo nakon isteka ugovora da produžim ugovor, već samo imam pravo ako je to prethodnim ugovorom predviđeno i zašto nemam pravo ja da nastavim korišćenje ovih sredstava? Praktično, ja i kolega Todorović smo zasadili po tri hektara šljive. Moj program je da pravim suvu šljivu i izvozim na rusko tržište, ja se obraćam vama kao ministru ili davaocu lizinga, a vi omogućite meni kupovinu opreme i sredstava 500.000 evra, a kolega Todorović ima liniju za proizvodnju pekmeza, džemova, slatkog od šljiva itd. - 300.000 evra. Kada prođe tri godine, mi izmirimo svoje obaveze, vi kažete - gospodine Muciću, izvinite, ali ja mogu i ne moram da produžim ugovor o lizingu sa vama, dužni ste nakon isteka ugovora da tu opremu predate firmi gospodina Joce Todorovića. Mislim da sa te strane moramo zaštititi i primaoca lizinga na neki način, da ima sigurnost, imajući u vidu da se ovim zakonom većim delom štiti davalac lizinga, isporučilac opreme ili treće lice, u odnosu na primaoca lizinga koji je naručio tu opremu. Mnogo razloga za polemiku može ovde da bude i zato mislim da moramo štititi i davaoca lizinga zbog onoga što čini, i primaoca lizinga, imajući u vidu da, bez obzira na onaj deo sredstava šta će se kasnije javiti. Pojaviće se ta preduzeća gde sam ja vlasnik, mora da otpusti radnike, mora da uništi zasad, da rasproda ono štoima, a drugo preduzeće će na taj način kroz zaokruživanje ciklusa proizvodnje biti favorizovano i nastaviti sa proizvodnjom. Nadam se da će kolega Todorović nastaviti ovu priču, jer ističe vreme za obrazloženje ovog amandmana. Mislim da je naš cilj kao poslanika SPS-a da u ovom više deklarativnom nego imperativnom zakonu omogućimo zaista i priliv stranog kapitala i primenu stranih tehnologija u domaćoj proizvodnji. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Moramo i Skupštini da objasnimo zbog čega smo upravo ovakav amandman predložili. Moglo bi se reći da sada u članu 33. nešto piše na tu temu, pa piše u članu 42, a mi smo zapravo hteli da preciziramo pravo primaoca lizinga da po isteku ugovora i po urednom izmirenju svih obaveza prema davaocu lizinga ima pravo preče kupovine. Mislim da u tome ima mnogo logike, jer je onaj ko je uredno izmirio sve obaveze po osnovu naknade za opremu primljenu po osnovu finansijskog lizinga, de fakto tu opremu otplatio. Iskustva operativnog lizinga govore o tome da se ta cena po kojoj se definitivno moglo otkupiti sredstvo koje je bilo u lizingu u stvari samo simbolično utvrđivala, nekada u iznosu od 100 maraka, a sada bi to bio iznos od 100 evra, ma kolika da je bila vrednost predmeta lizinga koji je korišćen u prethodnom periodu. Upravo iz ovih razloga, zato što je onaj koji je koristio tu opremu zapravo tu opremu na ovaj način kupio. U članu 42. se kaže da može kupiti, a mi kažemo da ima pravo koje mu davalac lizinga ne može uskratiti, jer to da može jeste opcija i onaj ko raspolaže opremom kao davalac lizinga, može da kaže - ne, ja vama to ne želim da prodam. U tome može biti ekonomske logike, jer ima veći interes da istu tu opremu nekom drugom, po sličnim ili nešto nepovoljnijim uslovima, takođe izda na određeno vreme, po ovim odredbama zakona. Onda tu dolazi do nepravde - platio sam 99,9%, a davalac lizinga mi je uskratio pravo iz nekih razloga, pre svega ekonomskih, dato otkupim. Jer, ne postoji oprema koja će se baš 100% amortizovati za vreme trajanja aranžmana finansijskog lizinga, ma kako da se obračunavala amortizacija, bila ona vremenska ili funkcionalna. Jednostavno, svako sredstvo koje jeste u nekom ispravnom stanju, nakon isteka ovog aranžmana imaće sasvim sigurno veću upotrebnu vrednost od one koja je preostala kao cena po kojoj mi predlažemo da se izvrši definitivni otkup te opreme. Mislim da bi prihvatanje ovog amandmana bilo dobro, zaštitilo bi poverioca, odnosno primaoca lizinga, a ne bi, gospodine ministre, poremetilo koncepciju zakona, ne bi. Dakle, kao kada komšija prodaje njivu, vi kao njegov sused ili komšija imate na neki način pravo preče kupovine, jer je dužan da vas prevashodno ponudi tom njivom, pa ako vi nećete da je kupite, onda to može da kupi neko drugi. Znači, neće, ja kažem - neću to da kupim, ne mora da kupi ni ovaj predmet lizinga, ali moramo imati to pravo koje onaj ko mi je dao taj predmet na korišćenje ne može uskratiti, to je priča.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 12. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Goran Cvetanović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, kao ni Odbor za finansije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima podnosilac amandmana, narodni poslanik Goran Cvetanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, očigledno u Srbiji postoji dvojni moral i dupli aršini. Malopre me je inspirisao govor Rajka Baralića, poslanika SPS-a koji je tražio prenos u Skupštini. Zašto ne pita svog kolegu, poslanika DSS-a Peru Cvetkovića, zašto nema prenosa u SO Leskovac? Zna se, lokalna samouprava plaća Televiziju Leskovac. Juče šef poslaničke grupe DSS-a, Dejan Mihajlov, samo što nije zaplakao, a direktor Televizije Leskovac je iz DSS-a. Pera Cvetković je poslanik u ovom domu, on je iz DSS-a, pa vas pitam, molim vas, koji su to dvostruki aršini; to je poslanik Nove Srbije, gospodin Stamenković, njegovi odbornici takođe glasaju protiv prenosa u SO Leskovac. Dva Stamenkovića i dva Cvetkovića.
Narodni poslaniče, ili prenose u opštini Leskovac dovedite u vezu sa zakonom o finansijskom lizingu ili se vratite na temu.
Vi ste tačno osetili da treba da prozovem vašeg poslanika iz Demokratske stranke, gospodina Jakova Stamenkovića, pa ste prekinuli. Odbornici DOS-a, pošto su opozicija u Leskovcu, glasaju za...
Narodni poslaniče, upozorenje vam je izrečeno nakon prvog minuta koji se podrazumeva kao slobodna argumentacija. Ovo je sada upozorenje. Molim vas, o finansijskom lizingu.
Vrlo ste ljubazni. Taman sam završio svoje izlaganje i mogu da pređem na amandman. U članu 12. se definiše da je isporučilac predmeta lizinga, u smislu ovog zakona, pravno ili fizičko lice koje na davaoca lizinga prenosi pravo svojine na predmetu lizinga, radi njegove predaje primaocu lizinga na držanje i korišćenje, na ugovoreno vreme i uz ugovorenu naknadu. Sve u svemu, amandman SRS je upravo usklađivanje sa članom 2. Očigledno, ministar ima ispred sebe šta je posao finansijskog lizinga i odlično zna šta se radi u članu 2. Namera SRS je da se ovim amandmanom vrši intervencija na Predlog zakona, tako što se iz definicije i pojma isporučioca izbacuje sve ono što je nepotrebno i što ne znači ništa. Amandmanom SRS je definisano da se posle reči "koje" dodaju reči "na osnovu ugovora o isporuci". Na taj način se tačno definiše šta je predlagač zakona hteo da kaže; a reči "radi njegove predaje primaocu lizinga na držanje i korišćenje na ugovoreno vreme i uz ugovorenu naknadu" brišu se. Znači, očigledno je ovaj amandman potpuno smislen, mada u obrazloženju Vlade zbog čega ne prihvata ovaj amandman stoji ovako: "Amandman se ne prihvata s obzirom da se njegova sadržina ne odnosi na član 13. Predloga zakona". Tu je predstavnik Vlade u pravu, ali u dopisu od 12. maja 2003. godine pod brojem 400971/03 tačno postoji ispravka da umesto "u članu 13." treba da stoji "član 12", jer se amandman suštinski odnosi na član 12, tako da obrazloženje ministra aposolutno ne stoji, jer je definisano i tačno se zna da se kompletno obrazloženje odnosi upravo na član 12. Zamolio bih ministra, s obzirom da je ispravku shvatio, pretpostavljam da mu je šarmantna koleginica i obrazložila da se odnosi na član 12, i s obzirom da obrazloženje Vlade više ne stoji, da prihvati makar jedan amandman. Podsetiću ga da prošli njegov predlog zakona nije usvojen, da je to veliki udar na ličnost koja vodi to ministarstvo. Da mu se ponovo ne bi desilo isto iskustvo, neka se rukovodi argumentima SRS i neka podrži amandmane koji su smisleni i krajnje konstruktivni.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Članom 12, koji propisuje ko je isporučilac predmeta lizinga i kako on prenosi pravo svojine na predmetu lizinga, napravljena je jedna greška, jer ako nakon ovih reči: "Isporučilac predmeta lizinga u smislu ovog zakona je pravno ili fizičko lice koje na osnovu ugovora o isporuci", ako ga tamo u članu 2. predviđamo kao neophodno, "na davaoca lizinga prenosi pravo svojine na predmetu lizinga" stavimo tačku, apsolutno bismo zadovoljili sve obaveze isporučioca predmeta lizinga, jer šta, na kraju krajeva, briga proizvođača opreme zašto je ovaj kupio opremu. Ne razumem šta je bila svrha ovako formulisanog člana 12, jer onaj ko proda opremu uopšte se ne interesuje šta je razlog kupovine opreme. Ja mogu da kupim nešto i da to isto odmah uništim, mogu da dam pod zakup, mogu da ga koristim, da ga ne koristim, da ga prodam. To je moje pravo raspolaganja koje proističe iz prava svojine. Bez prava raspolaganja nema prava svojine, a mi sve vreme govorimo da je davalac lizinga vlasnik stvari. Prema tome, to je njegova stvar - polaže pravo svojine, može da raspolaže kako hoće i ne treba uopšte da uplićemo ovde isporučioca kao nekoga ko treba da se interesuje za to šta će se dalje sa njegovom opremom ili predmetom lizinga dešavati. Postavlja se pitanje šta ako ugovora o isporuci nema, da li postoji pravni posao koji se zove lizing? Znači, nema ugovora o isporuci, sve je regulisano ugovorom o kupoprodaji, davalac lizinga kupio neku opremu, naknadno je odlučio da je da u lizing, jer to odgovara nekome ko hoće da kupi tu opremu. To je situacija koju mi nismo ovde regulisali. Ja ću samo da postavim pitanje, a odgovore nemam. Dakle, može da se dogodi i ta situacija. Može li davalac lizinga da ponovo da u lizing opremu koja je već bila predmet lizinga, pa je iz bilo kog razloga on kao vlasnik ponovo došao u posed te opreme? Može li polovna oprema da bude predmet lizinga? To je ono što mi iz ovog zakona ne vidimo. Može. Onda isporučioca opreme nema u tom smislu, kao proizvođača. Onda je to onaj koji je davalac lizinga. Zbog toga je ovaj član mnogo bolji ovako kako smo ga mi formulisali, nego onako kako ste ga vi predložili. Možda se ne razumemo. Uglavnom, dobila sam odgovore na ova pitanja. Sve je ovo i te kako moguće. Pribojavam se da ćemo ovde biti smetlište stare tehnologije. Ko zna šta je cilj ovog zakona. U stvari, one naše strepnje da je zakon i predložen na insistiranje Svetske banke, da ona svoj slobodni kapital angažuje tako što će omogućiti strancima da oplode taj svoj kapital na najbolji mogući način, a mi u ovakvim uslovima u kakvim se nalazimo teško da ćemo moći baš neku savremenu tehnologiju da kupujemo. Ko zna šta ćemo kupovati i šta ćemo u zemlju dovoziti, ali to nam je situacija takva kakva jeste, u koju smo nesrećno dovedeni zbog celokupne politike koja se vodi prema ovoj državi već godinama, iz koje ne možemo da se iščupamo i sada snosimo te posledice.Izgleda da ćemo još dugi niz godina snositi te posledice, a one mogu da budu višestruko štetne, i po privredu, po zdravlje i ko zna šta još. Mislim da je amandman zaista prihvatljiv. Možda niste bili spremni da ga prihvatite, jer je on greškom bio naslovljen na član 13, pa se niste upuštali u njegovu sadržinu. Dakle, odbijen je samo zbog toga što se ne odnosi na član 13. Ispravka je stigla kasnije i vi niste imali mogućnost da se o tome izjasnite, ali ostaje vam sada vreme da malo o tome razmislite, pa prilikom glasanja da se, eventualno, ovaj amandman, koji je dat u cilju poboljšanja teksta zakona, usvoji.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Adam Urošević i Miloš Lukić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li podnosioci amandmana žele reč? Reč ima narodni poslanik Miloš Todorović.
Gospođo Čomić, poštovana gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, na član 15. poslanički klub Stranke srpskog jedinstva podneo je amandman. U stavu 2. kaže se: "Primalac lizinga i sud nadležan za sprovođenje stečajnog postupka dužni su da bez odlaganja obaveste davaoca lizinga o pokretanju stečajnog postupka", a mi kažemo: "a najkasnije u roku od 24 časa". Ovde se kaže: "bez odlaganja", i ovo je samo jedno pojašnjenje ovog stava, jer vrlo dobro znamo kako se sprovode stečajni postupci kod nas. Ukoliko dođe do takvih propusta kao što se sada događa, da se stečajni postupci vode po dve, tri i pet godina, nije ni bitno koliko, a strani investitor i davalac lizinga to sačeka i obaveste ga u nekom roku koji nije primeren datoj situaciji, ostaćemo i bez tih ljudi koji će se sa dosta problema suočiti i ovako, kada dođu kod nas da se bave ovim poslom. Hvala na pažnji.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na član 16. na koji su amandman, u istovetnom tekstu, zajedno podneli narodni poslanici: Petar Petrović, Adam Urošević, Miloš Todorović i Miloš Lukić i zajedno narodni poslanici: Dušan Cvetković i Joca Arsić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, kao ni Odbor za finansije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima, u ime podnosilaca amandmana, narodni poslanik Miloš Todorović.
Zahvaljujem. Član 16. glasi: "Za materijalne nedostatke predmeta lizinga primaocu lizinga odgovara isporučilac, ako drukčije nije ugovoreno". Ovo: "ako drukčije nije ugovoreno" nema potrebe da stoji. Malopre smo obratili pažnju na davaoca lizinga, sada obraćamo pažnju na primaoca lizinga. Zašto "ako drukčije nije ugovoreno"? Sticajem okolnosti imam obaveštenje oko nekih lizinga po Hrvatskoj, koji su rađeni za brodove, i tu se pravilo dosta mahinacija oko osiguravajućih društava. Isporuči se, recimo, neki objekat sa nekom greškom, koja nije prikazana u tom ugovoru; kasnije osiguravajuće društvo priznaje neke troškove koji faktički ne postoje i onda jedna i druga strana mogu da dođu do neke materijalne koristi. Uglavnom, ovo se odnosi na to da bi se zaštitio primalac lizinga. Ovo ostavlja prostor za neke manipulacije i predlažemo da se ovaj deo člana 16. briše. Zahvaljujem se na pažnji.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Dušan Cvetković.
Poštovane kolege poslanici, uvaženi ministre, u ime poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije kolega Joca Arsić i ja podneli smo amandman na član 16, s tim da u članu 16. stav 1. iza reči: "isporučilac" treba staviti tačku, a reči "ako drukčije nije ugovoreno" treba brisati. U članu 16. u prvom delu, koji reguliše odgovornost za materijalne nedostatke na predmetu lizinga, sasvim je dobro i argumentovano zapisano da primaocu lizinga za sve te nedostatke odgovara isporučilac predmeta lizinga. Međutim, drugim delom toga člana, onim krajem koji kaže: "ako drukčije nije ugovoreno", zakonski je data mogućnost da i neko drugi može da odgovara za materijalne nedostatke predmeta lizinga. Mi u poslaničkoj grupi Socijalističke partije Srbije mislimo da se ne smeju stvoriti ovim zakonom bilo kakve dileme, ko odgovara za materijalne nedostatke predmeta lizinga. Ovo tražimo zbog toga da bismo zaštitili primaoca lizinga i ubrzali i sam proces otklanjanja materijalnih nedostataka. Ovo utoliko pre što će u najvećem broju slučajeva isporučilac predmeta lizinga biti proizvođač toga predmeta. Naravno, ovde u prvom redu mislim na opremu. Ako ostane drugi deo, ondamogućnost ugovaranja odgovornosti primaocu lizinga može da iskomplikuje život. Jedino efikasno i sigurno rešenje je da isporučilac odgovara, a sve ostalo je ozbiljan problem. To bih mogao da ilustrujem ozbiljnim primerima, pošto sam dugo u proizvodnji. Ako se dobije lizing, recimo, za mašinu za punjenje tuba, bilo aluminijumskih, plastičnih, laminatnih itd, uz tu opremu se dobiju i tri glave koje rade sve te vrste punjenja tuba. Na rotacionom stolu postoje klešta i zatvarači tuba, koje savijaju dvostruko, trostruko, leme, lepe itd. - rotacioni sto sa tolikim brojem tuba se dozira, puni. Naručili ste rezervne delove, dizne i sve što ide uz to, onoliko koliko je to objektivno. U jednom trenutku ste sklopili ozbiljne poslove sa inostranim isporučiocem, sa robnim kućama negde na zapadu, koje vam traže da isporuka robe bude, vi to znate, gospodine ministre, u jedan sat. Ja sam imao iskustvo, stigne kamion u Nemačku i mora ispred robne kuće da kruži čitav sat, jer mora da se pojavi u 10,00. Vi ste krenuli u proizvodnju. Dođe do greške ili u materijalu na diznama, na kleštima, ili nekim propustom u proizvodnji tuba, pasti za zube, krema, prehrambenih proizvoda, upadne u toku proizvodnje neki predmet u tubu i stvori se problem; dođe do ozbiljnog loma. Vi ste u mogućnosti da na neki način intervenišete jedino pozivajući proizvođača opreme. Dok je direktni odnos između korisnika lizinga i proizvođača opreme, to ide jednostavno. Kad u tu situaciju treba da uključite i nekog trećeg, to je posao koji će veoma dugo trajati. Zato mislim da ovu odrednicu koju ste stavili: "ako drukčije nije ugovoreno" treba da brišemo, jer je jedina sigurnost da se pregovara praktično sa isporučiocem opreme, jer to neće promeniti ni karakter ovog zakona; i ako je isporučilac ovih delova neki kooperant koji radi za tog isporučioca opreme, najbrže će se to rešiti sa isporučiocem, a ne sa davaocem lizinga. U obrazloženju koje ste dali nije ništa specijalno važno, i ne ugrožava se pravo davaoca lizinga, ni primaoca lizinga. Njima će sve ono što je brže i efikasnije odgovarati, a odgovara im sigurno samo to da isporučilac bude onaj koji je najodgovorniji. Zato mislim da ovaj kraj rečenice u članu 16, koji ovde može stvarati probleme, treba obrisati. Zahvaljujem.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Ne. Na član 16. amandman su, u istovetnom tekstu, zajedno podneli narodni poslanici Radič Joković i Miodrag Stamenković, i narodni poslanik Vitomir Plužarević. Odbor za finansije i Vlada nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Radič Joković.
Poštovana gospođo Mićić, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, članom 16. definiše se odgovornost za materijalne nedostatke. Član 16. glasi: "Za materijalne nedostatke predmeta lizinga primaocu lizinga odgovara isporučilac, ako drugačije nije ugovoreno". Nova Srbija smatra da ovo treba preformulisati, pre svega zbog stava 1. u članu 10. Mi kažemo: "Za materijalne nedostatke predmeta lizinga primaocu lizinga odgovara davalac lizinga", a ne isporučilac predmeta lizinga. Mi smatramo da u članu 16. iza reči "odgovara", umesto reči "isporučilac" treba da stoji "davalac lizinga". Za materijalne nedostatke predmeta lizinga primaocu lizinga odgovara davalac lizinga, a ne isporučilac predmeta lizinga, jer davalac lizinga, prema stavu 1. člana 10, ima pravo svojine na predmetu lizinga, pa samim tim on snosi i odgovornost za eventualne materijalne nedostatke. Da nije stava 1. člana 10, formulacija bi bila sasvim u redu. Ovako je u koliziji, po nama. Hvala.
Zahvaljujem. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Ima reč narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka je podnela amandman na član 16. ovog zakona i predlaže da se u članu 16. reč "isporučilac" zamenjuje rečima "davalac lizinga". I sam ministar koji je obrazlagao ovaj zakon u načelu nije za ovaj zakon, ali šta se tumože mora i on kao čovek Vlade da da svoj doprinosradu Vlade, pa i u vezi sa ovim setom zakona. Metod i način izlaganja se svodi na sistem - dajte da usvojimo i ovu grupu zakona pa posle šta bude. To je vidno i tranparentno u trodimenzionalnom odnosu ovog ugovora koji se tiče ovog zakona. Ovaj član na koji smo mi srpski radikali stavili primedbu odnosi se na glavu - Obaveze davaoca lizinga, i uređuje njegovu obavezu pribavljanja predmeta lizinga, isključenje odgovornosti za materijalne nedostatke. Na osnovu ugovora o finansijskom lizingu primalac lizinga je u pravnom odnosu sa davaocem lizinga i za sve nedostatke predmeta lizingaprimaocu lizinga treba da odgovara davalac lizinga. Osim toga, primalac lizinga je samo posredno i pod određenim uslovima u specifičnom a retko i pravnom odnosu sa isporučiocem. Oni koji nemaju zaključen ugovor ne mogu ni biti u pravnom odnosu. Ne treba da se zaboravi da je nosilac prava svojine na predmetu lizinga samo davalac lizinga. Ovaj zakon tehnički nije dobro urađen i mi smo zbog toga podneli veći broj amandmana ne bi li makar malo poboljšali i tehnički uredili isti. Cilj ovog zakona je jasan, ali rezultat ovog zakona treba sa sumnjom komentarisati. Razlog donošenja zakona? On treba da privuče te čuvene investitore i ljude koji će ovim zakonom imati pravnu sigurnost. Kako možete govoriti o sigurnosti zakona o finansijskom lizingu kad vam ni budžet nije siguran; a vi ga "čuvate" i o njemu vodite računa, a gle čuda, on je prazan. Nemate više infuzije sa strane to vam se oseća i u finansijskom smislu i na lokalnom nivou. Kako će tek novi ulagači u Srbiji imati sigurnost u finansijski lizing i ovaj zakon? Generalno, ovaj zakon je u korist primalaca lizinga, a za to treba tek da se stvore uslovi. Ambijent za ovaj zakon je na dalekom štapu - tako kaže naš narod. Evropa želi da se otarasi zastarelih tehnologija, a mi ćemo putem lizinga usvojiti tu tehnologiju i eto nama starih krševa.
Da li se još neko prijavio za reč? Ima reč poslanica Gordana Pop-Lazić.
amandmanom na član 16. sam upravo hela da vas podsetim na tu neprincipijelnost kada je u pitanju rimsko pravo, jer vi u obrazloženju za odbijanje amandmana kažete da je iz tih razloga opšteprihvaćeno da posao finansijskog lizinga, kao trostrani pravni posao, predstavlja izuzetak u odnosu na pravilo o inter partes dejstvu ugovora. To je ostalo od rimskog prava. Dakle, samo oni koji su u ugovornom odnosu, a ovde nemamo ugovorni odnos između isporučioca i primaoca lizinga, nisu apsolutno ni u kakvom odnosu. Često se događa i dogodiće se opet, to smo malopre potvrdili jer ste odgovorili na moja pitanja - isporučilac i davalac lizinga biće isto lice. Zar onda nije logičnije da za materijalne nedostatke predmeta lizinga primaocu lizinga odgovara pre svega davalac lizinga, ako drukčije nije ugovoreno? Znači, može i drugačije, ali šta ako su i isporučilac i davalac isto lice? Kažete da se ovo odnosi i na to, ali logika nalaže da tu pre svega bude davalac lizinga. (Goran Pitić, sa mesta: Tu nema nikakve razlike.) Mislite da nema razlike? Malopre ste mi odgovorili na pitanje ako su isporučilac i davalac lizinga isto lice, ukoliko polovnu opremu može da da u lizing, a rekli smo da može, vi ste to potvrdili, onda je to jedno te isto lice. Zbog toga je amandman upravo takav da sledi ono što nam je ostalo od rimskog prava, bez obzira što sada međunarodne konvencije zaključuju upravo oni koji para imaju, mogu da zaštite sebe, ne odgovaraju nizašta; oni,po vama, samo celu operaciju prate finansijski, stiču pravo svojine, ali de fakto, kako kažete, nemaju nikakve veze sa proizvodnjom, isporukom, kvalitetom itd. To nije ono što bi trebalo da bude na osnovu ovog zakona, naravno, onako kako ga mi koncepcijski zamišljamo. Naša koncepcija bi bila sasvim drugačija da smo u prilici da ga donosimo. Ne mislimo da ne treba da postoji finansijski lizing, mada i ovaj obični lizing potpuno zadovoljava potrebe koje postoje u našem društvu, čak favorizuje proizvođače opreme i u zemlji i u inostranstvu da opremu daju na lizing svakome. Danas se pare mnogo lakše pronađu nego tržište. Zapad je ovde pronašao gladno tržište za mnogo štošta, pa mislim da neće biti problem pronaći novac. Molila bih predsedavajuću, pošto u sali nema više od 50 poslanika, da na osnovu člana 82. stav 2. utvrdi kvorum. Već dva sata od kada je počela sednica Odbora za informisanje mi nemamo kvorum za rad i mislim da to nije korektno od strane onih koji vode sednicu.
Molim narodne poslanike da ubace identifikacine kartice u poslaničke jedinice radi utvrđivanja kvoruma. Određujem pauzudo 15,00 časova.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad današnje sednice u popodnevnom delu. Molim vas da, radi utvrđivanja kvoruma potrebnog za rad, ubacite svoje kartice u identifikacione jedinice. Konstatujem da imamo kvorum za rad i nastavljamo raspravu u pojedinostima. Amandman na član 17. zajedno su podneli narodni poslanici Radič Joković i Miodrag Stamenković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, kao ni Odbor za finansije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Radič Joković.
Poštovana gospođo Čomić, uvaženi narodni poslanici, članom 17. definisano je ko je odgovoran za štetu prouzrokovanu predmetom lizinga. Smatramo da formulacija člana 17, koja je data u Predlogu zakona, nije dobra zato što je neprecizna, preopširna i samim tim podložna je zloupotrebi u primeni. Ja ću pročitati izvorni tekst člana 17. koji kaže: "Davalac lizinga ne odgovara primaocu lizinga za štetu prouzrokovanu predmetom lizinga, osim ako jeprimalac lizinga pretrpeo štetu usled toga što se oslonio na stručnost davaoca lizinga ili ako je davalac lizinga imao učešća u izboru isporučioca ili specifikaciji predmeta lizinga, ako drugačije nije ugovoreno". Smatramo da je ovaj član zaista mnogo komplikovan i predlažemo sasvim jednostavniji tekst, koji je lako primenjiv. On glasi: "Davalac lizinga ne odgovara primaocu lizinga za štetu prouzrokovanu predmetom lizinga, ukoliko je primalac lizinga koristio predmet lizinga suprotno instrukcijama isporučioca predmeta lizinga". Smatramo da se ovom formulacijom poboljšava član 17. ovog predloga zakona.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime Srpske radikalne stranke podneo sam amandman na član 18. ovog predloga zakona, gde sam predložio da se izvrši određena korekcija. Naime, u članu 18. se predlaže da davalac lizinga odgovara ako na predmetu lizinga postoji pravo trećeg lica koje isključuje, umanjuje ili ograničava neometanu državinu primaoca lizinga, a o čijem postojanju primalac lizinga nije obavešten, niti je pristao da uzme predmet lizinga opterećen tim pravom. Kada je u pitanju ovaj pravni posao mora se poći od fikcije apsolutne tačnosti. Zbog toga davalac lizinga odgovara primaocu lizinga za sve mane na stvari i predmetu, koje je ustupio i dao primaocu lizinga. Prema tome, mi predlažemo da se u članu 18. reči "neometanu državinu" zamene rečima "pravo držanja i korišćenja". Državina i držanje nije isto. Postoji savesna i nesavesna državina. U ovom konkretnom slučaju, obzirom da se radi o lizingu, primerenije i pravičnije je, pravednije i tačnije da se odredi i kaže da ima pravo držanja i korišćenja, a ne da se bukvalno stiče utisak da se radi o državini ili čak održaju i na pokretnoj i nepokretnoj stvari, s tim što su rokovi za održaj na pokretnim stvarima kraći, a na nepokretnim stvarima duži. Prema tome, davalac lizinga odgovara primaocu lizinga za sve mane i za sva opterećenja onih stvari i predmeta koje je dao primaocu lizinga. Zbog toga i predlažemo da se usvoji ovaj amandman.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničkog kluba Srpske radikalne stranke podneo sam amandman na član 19. Predloga zakona o finansijskom lizingu da se menja i glasi: "Ako treće lice tvrdi da polaže pravo iz člana 18. ovog zakona na predmetu lizinga, primalac lizinga je dužan da pismenim putem o tome obavesti davaoca lizinga i da ga pozove da u razumnom roku oslobodi predmet lizinga od polaganja prava, pretenzija i uznemiravanja od strane trećeg lica". Gospodo, već treću godinu otkako ste došli na vlast donosite krucijalne zakone, sa jednim jedinim ciljem pokretanja privrednih kapaciteta i povećanja ekonomske moći zemlje smanjenjem nezaposlenosti. Kao privrednik uvek sam ovde isticao, u ovom republičkom parlamentu, jer malo je onih koji dolaze iz privrede.Smatram ovaj zakon još jednim vašim plesom za kupovinu vremena i produženje vaše vladavine, a u stvari to je produžetak teškog stanja i agonije u privredi. Vi zatvoriste sve poslovne banke koje su privrednici stvorili, a njihov cilj je bio sličan ovome o kojem je ministar danas svojom prezentacijom pokušao da obavesti nas u Skupštini, vezano za ovaj zakon. Danas je naša zemlja puna stranih banaka sa uslovima koje ne može da koristi nijedan privredni subjekt, i ako ih koristi to je preduslov za vrlo brzo propadanje korisnika kredita. Otkako ste došli na vlast svi privredni kapaciteti u Mačvanskom okrugu su zamrli, a naročito hemijska industrija koja je nekada bila nosilac svih aktivnosti i pokretačka snaga privrede ovog kraja. I ovo smatram još jednim vašim obmanjivanjem javnosti, obećanjima u predizbornoj kampanji i posle izbora. Donacije od 6,5 milijardi dolara ili su se istopile u džepovima pojedinaca ili je to samo bilo obećanje; i,da li sute donacije uopšte i stigle u ovu zemlju. Ovim amandmanom se potencira pravni odnos između davaoca i primaoca lizinga u pogledu eventualnih prava trećih lica na predmetu lizinga. Amandmanom se predlaže brisanje stavova 2, 3. i 4. člana 19. Predloga zakona zato što se uređuje situacija u kojoj primalac lizinga ne bi smeo da se nađe obmanutim da je u ugovornom odnosu samo sa davaocem lizinga. Kao i uvek kada predlažete neki zakon, a naročito onaj koga vi nazivate da je krucijalan i vrlo značajan, odmah mu stavljate značaj da je to potrebno za odobravanje kredita Svetske banke ili MMF-a. Za šta će nam krediti, ako će strane firme i strane banke biti nosioci celokupnog kapitala u ovoj zemlji, odnosno oni će biti pravni nosioci lizinga. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Amandman na član 19. u suštini je posledica člana 18. koji reguliše odgovornost za pravne nedostatke. Članom 18. je jasno rečeno da davalac lizinga odgovara ako na predmetu lizinga postoji pravo trećeg lica koje isključuje, umanjuje ili ograničava neometanu državinu primaoca lizinga. Član 19. dalje razlaže obaveštavanje davaoca lizinga, pošto je on jedini i odgovoran, ako postoje neki pravni nedostaci. Po nama, stavovi 2, 3. i 4. potpuno su suvišni, obzirom da ovu materiju reguliše Zakon o obligacionim odnosima. Možda zbog toga što ste hteli potpuno da suspendujete praktično taj zakon ovim zakonom i zbog toga što ste već u stavu 2. člana 1. rekli da se na subjekte i pravne odnose iz posla finansijskog lizinga, nastalog u skladu sa ovim zakonom, odredbe drugih zakona primenjuju u slučajevima koje ovaj zakon ne uređuje, pa ste i ovo uzeli da uređujete. Ovo je trebalo prepustiti Zakonu o obligacionim odnosima, odnosno da se ovaj zakon supsidijarno primenjuje u odnosu na Zakon o obligacionim odnosima. Bilo bi sasvim moguće da član 19. ima samo jedan stav koji bi glasio ovako kako glasi amandman, sa obrzaloženjem koje je moj kolega gospodin Srboljub Živanović dao pre mene.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana i član 20. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Vakić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za finansije takođe, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, na član 20. Predloga zakona o finansijskom lizingu podneo sam amandman koji glasi: U naslovu iznad člana 20. reč "sankcije" zamenjuju se rečju "posledice". U članu 20. stav 1. posle broja "19." brišu se reči "stav 1.". Reč "neometane" zamenjuje se rečju "prava", a posle reči "državine" dodaju se reči "i korišćenja". U stavu 3. reč "pretrpljene" briše se. U stavu 4. posle predloga "o" dodaje se reč "finansijskom", a reči "njegova neometana državina" zamenjuju se rečima "njegovo pravo držanja i korišćenja". Ovim amandmanom slede se prethodni amandmani, a u obligacionim odnosima pravni nedostaci mogu da proizvedu samo posledice, a ne i sankcije. Srpska radikalna stranka pokušava da svojim amandmanima popravi zakon, da tekst zakona oslobodi suvišnih reči i stavova, da upotrebi prave izraze i termine kako bi zakon bio određen i jasan. I u ovom slučaju, amandmanom kojim sam podneo u ime poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, pokušavam da tekst člana 20. Predloga zakona postane jasniji i čitljiviji. Mislim da je neophodno, pre nego što tekst zakona dođe pred narodne poslanike, ozbiljno poraditi na jezičkom sređivanju. Zakon mora biti jasan, nedvosmislen, određen i čitljiv. Pozivam narodne poslanike da podrže ovaj moj amandman.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, Odbor za finansije takođe, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Podnosilac amandmana želi reč.
Gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 22, kako bi se razlikovao finansijski lizing od drugih lizinga. Naime, rekao sam da posle slova "o", gde piše lizing, treba da bude finansijski lizing. Naime, postoji i naturalni lizing. Po meni bi jednostavnije bilo da smo firme pustili da dođu u Srbiju i da oni daju lizing, "Volvo", "Skanija", "Man", "Gatapilar", veoma razrađen i dobar lizing imaju. Posrednik koji uzima lizing i onaj koji daje je bespotreban. "Volvo" ima najbolje razrađen lizing. Ima jedna kategorija građana koji ne mogu da dobiju lizing. To je kategorija poljoprivrednika. Vidite, kada bi poljoprivrednik trebalo da digne lizing, neku mašinu na ovaj lizing, on ne može da digne. Šta, da li treba da da hipoteku na zemlju? Šta ako bude suša jednu ili dve godine? Ne može da plati te dve godine zakup tih mašina. Mislim da bi trebalo da se primeni švedski metod lizinga, koji je daleko bolji i povoljniji nego ovaj što se nudi. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radič Joković i Miodrag Stamenković. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za finansije takođe, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac ne želi reč. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na isti član 24. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za finansije takođe, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred SRS podneo sam amandman na član 24. Predloga zakona koji reguliše raskid ugovora zbog neisporuke. To je član 24. predloženog zakona gde u stavu 1. stoji da ako isporučilac primaocu lizinga ne isporuči predmet lizinga ili ako ga isporuči sa docnjom ili ... Uopšte, umesto - ugovor o lizingu, treba da stoji - ugovor o finansijskom lizingu, da bi se konkretno odnosilo na ovaj predlog zakona. Dobio sam obrazloženje Vlade gde se kaže da u članu 2. ovog predloga zakona stoji da će se dalje upotrebljavati reči - ugovor o lizingu. To se sve dešavalo kada je ovaj zakon predat u proceduru, međutim u obrazloženju Vlade Republike Srbije na strani 2. isto tako stoji i: u daljem tekstu - ugovor o finansijskom lizingu. Znači, u jednom delu Vlada koristi reč - lizing, a u drugom delu koristi termin - finansijski lizing, tako da ni sam predlagač zakona nije jasan da li će koristiti termin lizing ili finansijski lizing. Mislim da je, ako se već zove zakon o finansijskom lizingu, onda neophodno precizirati da se dalje koriste reči - finansijski lizing, u svim članovima ovog zakona. Zatim, u sledećem stavu kaže se - u slučaju ako isporučilac ne može da isporuči ono što je ugovorom postavljeno, davalac lizinga može da održi ugovor ako bez odlaganja sam isporuči predmet lizinga primaocu lizinga, pod uslovima predviđenim u ugovoru o lizingu. Mi smo ovde u prethodnom članu govorili - ako dođe do kašnjenja, ako dođe do neisporuke, a onda drugim članom dajemo šansu davaocu lizinga da naknadno isporuči ono što je ugovoreno, a to je jedan član koji je suvišan. I, kako će on to da ostvari, meni to prosto nije jasno. Predložio sam da se stav 2. ovog člana briše. U trećem stavu stoji - do ispunjenja obaveze isporuke koja je u skladu sa ugovorom o lizingu, primalac lizinga ima pravo da obustavi isplatu nadoknade. Predložio sam da ovde stoji da nije dužan da plaća lizing, ne da obustavi, jer još nije ni počeo da plaća nadoknadu, jer još nije ni dobio, a to je stanje kada još nije primio ona sredstva koja su ugovorom o finansijskom lizingu predviđena. Zadnji stav 4. je suvišan u ovom predlogu zakona i potrebno je da se briše. Ono što još pravi nedoumicu ili neku pravnu zabludu kod ovog člana je što se pominju davalac, primalac i isporučilac. Ovde je konkretno zakonom predviđeno da se ugovor sklapa između davaoca i primaoca lizinga. Isporučilac je jedna posebna karika koja to omogućuje i nema potrebe da tako funkcioniše. Inače, da nije sve tako, da je ovaj predmet takav, ne bi se sada desilo Čoviću, kao davaocu lizinga, da traži Musliju Šefćeta kao primaoca lizinga, ovo je jedan političko - finansijski lizing, da nema Štajnera kao isporučioca. Zašto bi on to morao da radi, taj isti Čović je u više navrata imao sastanke, besede, sklapao više ugovora, dogovora, u zadnjih dve i po godine, sa istim tim Musliju Šefćetom, a sada mu je palo na pamet i traži ga da mu ga Štajner isporuči. Znači, pre dve i po godine mu je bio dobar i vredan, čak je i na televiziji sve to propraćeno glamurozno, kako će biti boljitka, naročito za Srbe na jugu Srbije, a sada se ispostavlja da je to jedan od zlikovaca, na šta je normalno bilo i ukazivano, pogotovu od strane srpskih radikala, u ono vreme, da sa đavolom tikve sadi, da će se te tikve obiti o glavu, kao što se dešava u ovom konkretnom slučaju. Nadam se da su ovi argumenti koje sam izneo dovoljni da poslanici prihvate ovaj predlog i da tako ovu pravnu zabludu koja postoji u članu 24. otklonimo ovim predlogom koji su podneli srpski radikali, i zakon će imati smisla. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo poslanici, pretpostavljam da nas je ministar napustio, jer je u toku sednica Vlade koja odlučuje hoće li ili neće biti televizijskih prenosa; očigledno je sve iz kuhinje Vlade Srbije oko obustave televizijskih prenosa, pa ćemo valjda po njegovom povratku znati šta su odlučili. Žao mi je što nije ovde zato što je ovaj član 24. vrlo nespretno napisan. U stavu 1. predviđene su situacije i posledice raskida ugovora zbog neisporuke, pa se kaže da ako isporučilac primaocu lizinga ne isporuči predmet lizinga ili ga isporuči sa docnjom, ili ako predmet lizinga ima materijalni nedostatak, primalac lizinga (koji trpi određene štetne posledice) može odbiti prijem isporuke ili raskinuti ugovor. Znači, došli smo u situaciju da on nije primio opremu, on nema druge. Odbio je prijem, a raskinuo je ugovor i sada nastupaju neke situacije koje prenebregavaju ovu činjenicu, pa je onda stav 2. potpuno suvišan, jer on predviđa da davalac lizinga može održati ugovor ako bez odlaganja sam isporuči predmet, a to više nije lizing, to je onda običan ugovor o lizingu, to prerasta u običan ugovor. Stav 3. potpuno gubi smisao,kako da obustavi isplatu, kao i četvrti, uostalom, kako kada nije ni primio robu. Njegovo plaćanje počinje tek kada robu primi. Prema članu 11. on nije bio dužan da plaća ono što već nije u njegovom posedu i što ne koristi, ako se vratimo na član 11. Ovaj član izazvaće velike zabune u slučaju sporova, bilo da se oni pred našim sudom odvijaju, bilo pred međunarodnom arbitražom. Zahteva svakako intervencije ako ne usvojite ovaj amandman, trebalo bi da se Vlada pozabavi samim sadržajem ovog člana da bi razjasnili situaciju koja može da nastane, a koju ja ne vidim da može da se protumači onako kako bi to trebalo, da bi eventualno ovakve situacije mogle pred bilo kojim sudom da se na neki način završe tako da bude zaštićen primalac lizinga.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Prelazimo na član 25. na koji je amandman podneo narodni poslanik Dragan Pavlović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za finansije takođe, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana želi reč. Reč ima narodni poslanik Dragan Pavlović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 25. stav 2. U Predlogu zakona stoji - primalac lizinga dužan je da koristi predmet lizinga u skladu sa ugovorom ili namenom predmeta lizinga. U mom amandmanu veznik "ili" zamenjuje se veznikom "i". Ovaj amandman je posledica lošeg prevoda zakona o finansijskom lizingu. Vaša formulacija da primalac lizinga koristi predmet lizinga u skladu sa ugovorom ili namenom predmeta lizinga je besmislena. Ne može se očekivati da će neko zaključiti ugovor o finansijskom lizingu i predvideti da se predmet lizinga koristi suprotno njegovoj nameni. Zamislite, primera radi, da jedno lice zaključi ugovor o finansijskom lizingu gde je predmet ugovora kamion i da se ugovori da taj kamion mora da se koristi za prepakivanje šećera od šećerne trske u ambalažu šećera od šećerne repe. Takav ugovor bi bio neizvršiv. Šećer se ne bi prepakovao i Srbija ne bi mogla da prevari Evropsku uniju i izveze sopstveni šećer. Prema tome, kamion koji bi bio predmet lizinga može da se koristi isključivo u skladu sa svojom isključivom namenom, recimo, prevoz šećera. Jedino takva namena može biti ugovorena ugovorom o finansijskom lizingu. U tom pravcu je ovaj amandman. Jednostavno, da bi se otklonila eventualna zabuna u primeni ove odredbe, jer bi ovako ugovoren način korišćenja predmeta lizinga mogao da dovede do smešnih i besmislenih sudskih sporova. Namena predmeta lizinga ne može da se postavi alternativno. Zato se ovim amandmanom otklanja moguća zabuna u primeni ove odredbe.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radič Joković i Miodrag Stamenković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Radič Joković.
Poštovana gospođo Čomić, uvažene kolege narodni poslanici, članom 26. definisano je održavanje predmeta lizinga. Predloženi tekst tog člana, po nama, nije dobar. Naime, tekst predloga glasi: "Primalac lizinga je dužan da održava predmet lizinga u ispravnom stanju i vrši potrebne popravke na predmetu lizinga", a ne kaže kako. Mi smatramo da treba da se doda deo teksta koji glasi: "prema instrukcijama isporučioca predmeta lizinga". Šta se može desiti - da primalac lizinga vrši održavanje prema nekom svom iskustvu i da predmet lizinga na taj način ošteti. Pitamo se ko će snositi odgovornost za štetu koja bude nastala na predmetu lizinga.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 27. amandman je podneo Dragan Čolić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na Predlog zakona o finansijskom lizingu, u kome tražim da se u članu 27. posle predloga "o" doda reč "finansijskom". Dakle: "Primalac lizinga dužan je da davaocu lizinga plaća lizing naknadu u iznosima, rokovima i na način koji su predviđeni ugovorom o finansijskom lizingu." SRS nastoji da amandmanima popravi stanje u ovoj sferi u zakonu koji ni teoretski ne obećava, a još manje ima nade da i u praksi nađe svoju primenu. Strani kapital ima imperativ traženja pogodnog tržišta za svoju oplodnju, pa bi ovaj predlog zakona o finansijskom lizingu trebalo da bude osnov za strana ulaganja i da stvori pravnu sigurnost za potencijalne investitore. Amandmani poslaničke grupe SRS pokazuju ko stiče korist iz odnosa davaoca i primaoca finansijskog lizinga. Mada je ovaj zakon generalno u korist primaoca, evidentno je da glavnu korist ima davalac. Davalac lizinga, što nije nimalo racionalno, kupuje robu od proizvođača kao posrednik i šalje je na određenu adresu. Racionalnije je da uslove plaćanja određuju oni koji ugovaraju. Zašto se uvodi treće lice? Valjda je osnovna intencija proizvođača da proda robu, valjda proizvođač za to ima elementarni interes. Sve prethodno navedeno nije toliko u ovom momentu bitno koliko konstatacija da je stanje privrede haotično, da zdrave privrede nema, da zbog krize u koju smo vašom pogubnom politikom dospeli predstavljamo pogodno tlo za svu surovost stranog kapitala u kome emocija nema, niti će biti. Razumevanja nema za sve poteškoće u kojima se Srbija nalazi. Zbog nedostatka kapitala i zastarele tehnologije mi smo pogodno tržište, a kredite koje dobijamo vi ne koristite za oživljavanje privrede, već za socijalna davanja. Zaduženja su sve veća, a servilnost dosmanlijske vlade postaje hronična i na štetu nacionalnih, a i svih drugih interesa građana Srbije. Vaša vladavina je pogubna, štetna, vaše improvizacije ne mogu da prikriju nesposobnost vlade da Srbiju povede putem prosperiteta. Nakon vanrednih izbora, koji su imperativ i od kojih bežite, donećemo nove zakone koji će biti kvalitetniji od prethodnih i od koristi građanima Srbije.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Joca Arsić, Dušan Cvetković i Golub Rajić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. U ime podnosilaca amandmana reč ima narodni poslanik Golub Rajić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, na Predlog zakona o finansijskom lizingu, koji je predložila Vlada Republike Srbije uz obrazloženje da bi trebalo da podstakne oživljavanje privrednih aktivnosti u Republici, razvoj privrede i njeno preuređenje ka modelu tržišne ekonomije, na član 28. sam sa kolegama poslanicima iz poslaničke grupe SPS podneo amandman, gde sam predložio sledeće dopune: na kraju stava 1. briše se tačka i upisuju se sledeće reči: "duže od 30 dana"; u stavu 2. iza reči "zadocni" dodaju se reči "duže od 30 dana". Inače, ovaj 28. član zakona je u četvrtoj glavi koja je posvećena pravima i obavezama primaoca lizinga, a sam član 28. obrađuje pravo davaoca lizinga na raskid ugovora zbog neplaćanja lizing naknade. Plaćanje lizing naknade reguliše prethodni član, po kome je primalac lizinga dužan da davaocu lizinga plaća lizing naknadu u iznosima, rokovima i na način koji su predviđeni ugovorom o lizingu. U stavovima 1. i 2. ovog člana Vlada je predložila da davalac lizinga može da raskine ugovor ako primalac lizinga zadocni sa isplatom prve, jedne ili više uzastopnih rata. Amandmanom se predlaže dopuna u smislu da se ugovor može raskinuti ako primalac lizinga zadocni sa isplatom rata duže od 30 dana. U stavu 4. ovog člana propisuje se obaveza za davaoca lizinga da, ako želi da raskine ugovor zbog kašnjenja isplata ugovorenih rata, primaocu lizinga ostavi primeren naknadni rok za ispunjenje obaveza. Amandmanom se obezbeđuje da taj naknadni primerni rok ne može biti kraći od 30 dana. Prihvatanjem ovog i ostalih amandmana poslaničke grupe SPS ovaj zakon bi bio prihvatljiv, a i opravdao bi razloge za njegovo donošenje i stvorio značajne osnove za ulaganja u privredu Republike Srbije, koja je danas u najtežem položaju do sada, i obezbedio njen razvoj i preuređenje ka modelu tržišne ekonomije. Nisam siguran da će donošenje ovog zakona obezbediti veliki ekonomski značaj za nabavku savremene opreme bez angažovanja sopstvenog kapitala ili sredstava dobijenih putem kredita. Možda je dobro što on omogućuje privremeno korišćenje opreme za čiju kupovinu ne postoji trajan interes, ali nije dobro kada je suprotno i kada se plaća naknada, a posle određenog vremena ne može se postati vlasnik, gde bi u učešće bila uračunata do tada uložena finansijska sredstva ili preče pravo kupovine. Predlažem da prihvatite ovaj amandman, bez obzira na to što ga je Vlada odbila, sa obrazloženjem da se ova pitanja regulišu ugovorom, a ne imperativnom odredbom zakona. Ovo neće smetati i poboljšaće zakon, a donošenje ovog zakona neće promeniti vrlo loše stanje u srpskoj privredi i državi u celini. Zahvaljujem.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na amandman na član 28, koji je podnela narodna poslanica Nataša Jovanović. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za finansije takođe. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, bar vi koji niste u toku prepodnevnih dešavanja, zapravo od 12 do 15 časova, mi s pravom očekujemo da će uskoro da se vrati ministar Pitić, ali i da će zajedno sa njim doći reportažna kola RTS-a, da se krene sa nastavkom direktnog prenosa skupštinskih sednica. Bilo bi besmisleno da mi dalje razgovaramo o ovom i o drugim zakonima, s obzirom na to da je ministar otišao. To je praksa pojedinih ministara u Vladi. Ostavio je neke svoje poletarce za koje ne znamo ni ko su, ni kakva je njihova uloga ovde. Pre nego što je došao zakon u proceduru, zaleteli su se, možda baš ova gospoda, kao vajni specijalni i drugi savetnici da promovišu u srpskoj javnosti značaj zakona o finansijskom lizingu. Tako je izvesna gospođa ili gospođica Jelena Perović (možda je to dotična dama ili neka druga) govoreći o važnosti da se usvoji zakon o finansijskom lizingu, rekla da mora da se stvori prepoznatljiv ambijent. Ove ostale gospođe, koje lupaju kao otvoren prozor, zamolila bih da ćute. Poslanicima je dosta što nema kamera, a njihova lupa i zveka je zaista nešto što je nepodnošljivo za pametne ljude. Što se tiče zakona, ona je kao prvi argument neophodnosti usvajanja rekla da mora da se stvore pravno prepoznatljivi uslovi, stabilnost u političkoj, privrednoj i ekonomskoj sferi, da bi naša zemlja mogla da nastavi da ide putem vaših započetih reformi itd. Dotičnu gospođu ili gospođicu, ujedno ministra i vlasti iz vladajuće koalicije, pitam - da li je moguće da se neko zalaže za pozitivni pravni ambijent u situaciji kada se na najgori mogući način šikaniraju poslanici, kad se ne poštuje odluka Skupštine o tome da ima direktnih televizijskih prenosa. Što se tiče gospođe koja landara, ona će da nastavi i dalje da radi svoj posao, landara ostaje landara. Što se tiče zakona i njegove važnosti, najvažnije je od svega da vas naučimo tome da nije u pitanju samo puko pravno normiranje od strane poslanika Srpske radikalne stranke, već zaista želja da se ono što ste vi nama predložili popravi. Predlagač tj. Vlada koja je odgovorila na amandman, koji nije prihvatila, mene je pomešala sa nekim. Nisam govorila o onome što su bili amandmani poslanika SRS, a odnosilo se na reči "finansijski lizing", jer smatramo, bez obzira na član 2. stav 2. vašeg zakona, gde ste rekli da će ubuduće da se govori o ugovoru o lizingu, da treba da stoji reč "finansijski". Ovde se radi o drugoj pravnoj stvari, odnosno o normiranju, gde se kaže da se ugovor raskida po samom zakonu. Znači, ovo poglavlje govori o raskidanju ugovora. Vi ste odlučili da to bude taj termin: "ugovor se raskida po samom zakonu". Mislimo da je ispravnije ovo što smo napisali: "ugovor se raskida po sili zakona", iako ste vi rekli da sledite član 125. stav 1. i član 510. stav 1. Zakona o obligacionim odnosima. Ovaj termin: "ugovor se raskida po samom zakonu" je primenjiv i odnosi se samo na Zakon o obligacionim odnosima. Ovde se govori o finansijskom lizingu i mislimo da bi ministar koji je toliki novac koji smo izdvojili, preko 30 miliona, potrošio za svoja putovanja ove godine, putujući u Svetsku i u druge banke, u međunarodne finansijske institucije, trebalo da se pojavi tamo i da promoviše ovaj zakon i druge sa ispravnom terminologijom. Opet ista gospođa ili gospođica je rekla da treba da se usaglase zakoni sa našim privrednim mogućnostima i sa pozitivnim pravnim propisima i našom tradicijom. Mi mislimo da je ovo primenjivije i da bi trebalo da usvojite ovakav amandman - ispravku termina koju je predložila Srpska radikalna stranka.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na član 29, na koji je amandman podneo narodni poslanik Branislav Vakić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za finansije takođe, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima podnosilac amandmana, narodni poslanik Branislav Vakić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe Srpske radikalne stranke podneo sam amandman kojim se, sa jedne strane, jasnije definiše predmet zakona, a sa druge, član 29. Predloga zakona oslobađa bezbroj nepotrebnih reči. U članu 29. posle predloga "o" dodaje se reč "finansijskom" a reč "pretrpljene" briše se. Posle ove intervencije član 29. bi glasio: "Davalac lizinga koji raskine ugovor zbog neplaćanja lizing naknade iz razloga utvrđenih članom 28. ovog zakona ili ugovorom o finansijskom lizingu, ima pravo na povraćaj predmeta lizinga, kao i pravo na naknadu štete." Jasno je da amandman pojašnjava da se radi o finansijskom lizingu, a brisanjem nepotrebne reči "pretrpljene" član 29. se oslobađa suvišnog teksta a da se suština ne menja. Kako se radi o tehničkim intervencijama kojima se sređuje član 29... Pošto gospoda poslanici iz DOS-a dosta galame, nisam mogao u potpunosti da kažem ono što sam mislio. Ovde je prisutan Boško Ristić, predsednik Administrativnog odbora, koji je odbio da zaposli četvoricu narodnih poslanika Srpske radikalne stranke. Naravno, mi Nišlije, a i vi, narodni poslanici, siguran sam da ne podržavate gospodina Boška Ristića, moga Nišliju.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Prelazimo na član 30. Na naslov iznad člana i član 30. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za finansije takođe, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, podnosilac amandmana.
Ovim amandmanom Srpska radikalna stranka pokušava da ispravi i da natera predlagača da bude dosledan u onome što predlaže. Član 30. je dokaz da već ono što je napisano u članu 29. ne važi i ne obavezuje predlagača. Predlagač u članu 29. koristi termin "povraćaj predmeta lizinga", a već u članu 30. kaže: "sticanje predmeta lizinga". Član 30. se odnosi na pojedina specifična pravila, kojima se obezbeđuje pravna zaštita davaocu lizinga za slučaj raskida ugovora o finansijskom lizingu, zato što primalac lizinga nije ispunio svoju obavezu plaćanja lizing naknade na način kako je to ugovoreno. Znači, zapao je u docnju. Verovatno je ovo najvažniji član kojim se garantuje ta tako potrebna pravna sigurnost, kako juče zakleti ministar reče: "stranim investitorima", ali ako se već pruža ta pravna sigurnost, onda mora da se u ovim pravilima, koja su sadržana u članu 30, poštuje ono što postoji u našem pravnom sistemu. U našem pravnom sistemu teško da može na zahtev da se pokrene izvršni postupak. Taj inicijalni akt se zove predlog za izvršenje. Ovde predlagač na tri - četiri mesta koristi taj termin. Kada se podnese predlog i traži prinudno izvršenje preko suda, ovaj postupak je relativno brz jer zapisnik koji je sačinjen pred sudijom, na posebnom ročištu, sadrži sporazum davaoca i primaoca lizinga, pa samom činjenicom što je zaključen pred sudom dobija pravnu snagu da predstavlja izvršnu ispravu, ispravu na osnovu koje može da se traži izvršenje. Naravno, treba imati u vidu i stav 8. koji vrlo lepo definiše da ta izvršna isprava ima primat, jačinu i pravnu snagu i ona može donekle da se ospori prigovorom odnosno prigovorom na izvršenje rešenja, ali primalac lizinga je dužan da podnese konkretni dokaz. Pokušali smo samo da terminološki to sredimo; znači, ako se podnosi predlog, podnosi se predlog za donošenje rešenja o izvršenju, a način na koji se sprovodi izvršenje bi morao da se usaglasi sa pojmovima koji se koriste u Predlogu zakona. Znači, ako kažete zahtev za donošenje rešenja o oduzimanju predmeta lizinga od primaoca lizinga, moram da kažem da to ništa ne znači i da će to da zbuni sve sudije koje rade izvršni postupak u Četvrtom opštinskom sudu, jer to čak ni terminološki ne odgovara našem pravnom poretku. Kada već u obrazloženjima odnosno u iznošenju stavova povodom amandmana Vlada Republike Srbije ne prihvata neki amandman, smognite malo snage da date korektno obrazloženje. Jer, ova obrazloženja ostaju, svi ovi dokumenti, sve ovo što se kaže za govornicom ostaje, ostaje i kao istorijski dokument, pa će tako i ovo ostati kao istorijski dokument da se po svaku cenu želi zadržati jedna formulacija za koju bi vam obični sudijski pripravnik, koji radi tri-četiri meseca u izvršnom delu Četvrtog opštinskog suda u Beogradu, koji je izvršni sud, rekao da ovako nešto ne postoji. Prema tome, nemojte da kvarite nešto što je dobra ideja i što treba da postoji. Treba da se kaže da primalac i davalac lizinga unapred zaključuju sporazum pred sudijom, kojim se obezbeđuje potraživanje odnosno povraćaj državine davaoca lizinga, a ne sticanje državine, jer državina se stiče originalno na jedan način, a ovde se vrši povraćaj. Deco, usaglasite termine da ne pravite greške i da ovo ne trpi istorijski sud.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na član 32. na koji je amandman podneo poslanik Branislav Blažić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za finansije takođe, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima podnosilac amandmana gospodin Branislav Blažić.
Dame i gospodo, ispred Srpske radikalne stranke podneo sam amandman na član 32. - radi se o jednom čisto tehničkom amandmanu. Naime, treba preciznije i jasnije da se odredi suština odredbe člana 32. Međutim, očigledno je da predlagač ovo nije ni pogledao, jer da se barem malo udubio u problematiku shvatio bi da je u jednom stavu objašnjeno sve što je dato u dva stava. Na taj način ovim tehničkim amandmanom smo hteli da damo neki svoj doprinos ovom zakonu, da ga popravimo koliko možemo, jer smo vrlo zainteresovani za svaki zakon koji može da dovede do povećanja proizvodnje ili do ulaska stranog kapitala i investiranja u našu zemlju. Ovaj zakon bi teoretski trebalo tome da služi. Ovde je dobro to što je Vlada najzad shvatila da njena strategija uništavanja proizvodnje, uništavanja poljoprivrede i rasprodaje svega u ovoj zemlji neće doneti ništa dobro ni državi ni građanima, pa je strategija okretanja proizvodnji nešto što možemo pohvaliti. Samo tri stvari mogu da izvuku ovu zemlju iz krize u kojoj se nalazi: prva stvar je rad i proizvodnja, druga stvar su proizvodnja i rad, a treća stvar je, očigledno, smenjivanje ove vlasti. Zbog toga, a i ministar nije prisutan, kažem da bi se ovim amandmanom koliko-toliko tehnički poboljšao ovaj tekst, ali je očigledno da ne ulazi u suštinu cele problematike.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić i Joca Arsić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za finansije takođe, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li od podnosilaca amandmana neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, u ime Socijalističke partije Srbije zajedno sa kolegom poslanikom Jocom Arsićem podneo sam amandman na član 33. Predloga zakona. Naime, u ovom članu Vlada je predložila da je primalac lizinga dužan da, po prestanku ugovora, predmet lizinga vrati davaocu lizinga, drugu mogućnost - da otkupi predmet lizinga, i treće - da produži ugovor o lizingu. Amandmanom se predlaže dopuna u smislu da se doda i četvrta mogućnost, da se može ugovoriti da po prestanku ugovora i pod uslovom da budu isplaćene sve rate (dakle, isplaćene sve obaveze po zaključenom ugovoru) predmet lizinga postaje svojina primaoca lizinga. Dakle, ovde se radi o unapred definisanoj mogućnosti. Prihvatanje amandmana podrazumeva i obavezu da se izvrši izmena stava 1. člana 42. zakona, obzirom da u tom stavu stoji - predmet lizinga ne prelazi u svojinu primaoca lizinga protekom roka na koji se ugovor zaključuje. Ne znam zbog čega nije predviđena takva mogućnost da se dogovori da po isplati svih rata automatski predmet lizinga postaje svojina primaoca lizinga. Zašto propisivati takvo ograničenje, ako su se stranke unapred dogovorile da predmet lizinga po isplati poslednje rate prelazi u svojinu primaoca lizinga? Izbegavanje i izigravanje zakona, ako se to htelo, obezbeđeno je kroz član 3, gde je propisan minimalni rok na koji se ugovor o lizingu zaključuje. Napominjem da su poslanici SPS-a podneli amandman i na član 42. kako bi se izvršilo usklađivanje između člana 43. i člana 42. Znači, potpuno je mogućno da postoje četiri mogućnosti postupanja sa predmetom lizinga po prestanku ugovora: prvo, da se neoštećen predmet lizinga vrati primaocu lizinga, kako je i Vlada predložila; drugo, da primalac lizinga, ako je to ugovorom predviđeno, može da otkupi predmet lizinga; treće, da produži ugovor o lizingu i četvrto, što se predlaže našim amandmanom, da se omogući, pod pretpostavkom da je ugovorom unapred predviđeno, da po isplati poslednje rate, dakle, po izmirenju svih obaveza, predmet lizinga postaje svojina primaoca lizinga. Ako se pominje smetnja u plaćanju poreza ili carina, to ne može da bude smetnja da se to reguliše drugim zakonom. Prema tome, smatramo da je ovo sasvim prihvatljivo i da ni u čemu ne menja koncept zakona. Na bazi svega što je rečeno, smatram da su se stekli uslovi da amandman bude prihvaćen. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na isti član 33. amandman je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za finansije takođe, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li od podnosilaca amandmana neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, obzirom da nisam govorio u načelnoj raspravi, kratko ću se osvrnuti na Predlog zakona u celini. Ovaj zakon po svojoj sadržini i suštini bi trebalo direktno da bude vezan za privredu Srbije, jer je i namenjen privredi Srbije. Međutim, zakon se mora posmatrati u sklopu konkretnih uslova ukojima egzistira privreda Srbije i ambijenta u kome se privreda nalazi. Od dolaska DOS-a na vlast, a pogotovo od privatizacije koja je usledila, privreda Srbije je u vrlo teškom stanju i većina firmi izuzetno teško posluje. Ono što je privatizovano ne može da se pokrene, a ono što nije već je u stečaju i uopšte ne radi. Predlagač je hteo ovde da nametne uverenje i ubeđenje da ovaj zakon ima cilj da pomogne privredi Srbije, da su cilj ovogzakona i njegova suština da privreda Srbije dođe brzo i jednostavno do opreme neophodne za pokretanje privrednih aktivnosti. Međutim, naša privreda nije u stanju ni da uzme kredite koji se nude, niti da uzme opremu koja se ovim zakonom nudi. Suština ovog zakona nije pomoć našoj privredi. Suština ovog zakona je pomoć privredama zapadnih zemalja koje žele da što pre uđu na naše tržište, pa i ovim putem. Suština zakona jeste da naša privreda, pod uslovima koje propisuje ovaj zakon, što pre uđe u dužničke odnose prema zapadnim kompanijama, da što pre uzme u lizing opremu zapadnih kompanija, da se što pre stacioniraju na našem tržištu i da naša privreda postane apsolutno zavisna od tih stranih kompanija. Prema tome, da budemo jasni i precizni: nije svrha ovog zakona da se pomogne srpskoj privredi, svrha je da se pomognu privrede zapadnih zemalja, strane kompanije, i to je verovatno nešto što ova vlada i ova vlast duguju Zapadu za sve ono što je Zapad učinio za njih prethodnih godina. Zakon će biti teško sprovodljiv u praksi. Zakon je nedefinisan i nejasan do kraja, a pogotovo su nejasni zadnji članovi ovog zakona koji se odnose na registar finansijskog lizinga, gde se navodi da će posebna organizacija voditi taj registar. Ništa više nije rečeno, ni ko će tu organizaciju da odredi, utvrdi, da je definiše, na koji način. Sve je ostalonedefinisano tako da ne znamo ko će kasnije, da li ministar, ministarstvo, Vlada ili već ko, odrediti organizaciju nadležnu za vođenje ovog registra finansijskog lizinga. Prema tome, mislim da ovakav zakon neće dugo egzistirati ili neće moći uopšte da egzistira u praksi i da je najbolje da se povuče iz rasprave. Što se tiče člana 33, moj amandman je čisto tehničke prirode, da se precizira - ugovor o finansijskom lizingu, a ovde stoji samo - ugovor o lizingu. Čuo sam da postoje i druge vrste lizinga, pa bi trebalo precizirati, da stoji eksplicitno - ugovor o finansijskom lizingu.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, odredbe člana 35. Predloga ovog zakona sadržane su i u Zakonu o obligacionim odnosima i ne vidim da je ovu odredbu trebalo uopšte unositi, ako je Zakon o obligacionim odnosima detaljno i precizno uredio ovu oblast. Srpska radikalna stranka smatra da u članu 35. stav 3. reč "sticanje" treba zameniti rečju "povraćaj". Sticanje svojine nema apsolutno osnova, niti ima pravne logike. Neko je bio vlasnik i dao je određeni predmet putem lizinga trećem licu i uz saglasnost davaoca lizinga. Međutim, u konkretnom slučaju nema logike da se traži državina, jer ovaj nije izgubio državinu, nije izgubio svojinu. On je samo ustupio stvar na određeno vreme. Zbog toga nema pravnog osnova da se traži sticanje državine. Kojim putem? Kojom pravnom logikom? Kojim je to zakonskim propisom i gde predviđeno, da čovek dva puta stiče na jednoj istoj stvari svojinu? Nema nigde i to nije propisano. Verujem da će se pravnici sa time složiti, oni koji su izučavali rimsko pravo, uporedno pravo, a i naše domaće pravo. Narodni poslanik Zoran Krasić je dao detaljno obrazloženje u odnosu na član 30. Ovde treba primeniti, i vidim da se predlagač koristio Zakonom o izvršnom postupku i rokovima, ali ne može se u konkretnom slučaju upotrebiti termin - zahtev. U Zakonu o izvršnom postupku poverilac ne podnosi zahtev. On podnosi predlog, on je kao poverilac protiv dužnika. U tom slučaju radi se o nekoj pravnoj terminologiji i zbog toga bi bilo dobro prihvatiti ovaj amandman, da se ne bi u pravnoj teoriji i u pravničkoj javnosti stvorila jedna loša slika, bar kod teoretičara i naučnika, eksperata pravnih nauka, da ne bi ovde imali nešto što ne priliči jednom zakonu. Inače, mnoge odredbe ovog predloga zakona sadržane su u Zakonu o obligacionim odnosima, ali nama je sasvim jasno i mi prepoznajemo koji su bili ciljevi predlagača i šta je želeo sa ovim predlogom zakona. Ovim zakonom želi da na jedan drugi način uređuje pravne odnose i da putem lizinga ostvaruje određena prava, koja su u konkretnom slučaju sadržana detaljno u Zakonu o obligacionim odnosima. Naš Zakon o obligacionim odnosima je izuzetno savršen zakon, zakon koji je u kontinentalnom pravu i te kako prihvaćen i cenjen.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo poslanici, tek kada smo došli do člana 35. nama je u potpunosti bilo jasno ko će i kako dobijati finansijski lizing, ko će uspeti da dođe do finansijera iz inostranstva, odnosno do kapitala iz inostranstva da bi mogao da kupi određenu opremu. Recimo, kada bih želela da se bavim nekom proizvodnom delatnošću, smislim neki program, treba mi neka oprema, ne bih znala gde i kod koga da zatržim sredstva, odnosno ne znam ko to ima para i ko bi mogao da kupi tu opremu, a da je meni onda putem finansijskog lizinga da na korišćenje, normalno, uz plaćanje naknade. Član 35. nagoveštava mogućnost palizinga, iako se on tako ovde ne zove, ali očigledno da primalac lizinga može dalje opremu da daje trećem licu na korišćenje. To su oni koji će znati odgovore na ova pitanja, na koja ja nisam mogla da dam odgovore i koji će onda stvarati taj ekstraprofit samom činjenicom da imaju veze sa finansijerima, da znaju kako da dođu do tog kapitala, da uvezu neku opremu. Možda su i nezainteresovani da se time bave, ali znaju kome treba, a nema mogućnosti da dođe do kapitala i onda će to biti praktično klasični zakup, ubiraće se sredstva, ekstraprofit od toga, a sve to uticaće na krajnju cenu tih proizvoda koji će biti produkt te opreme. Znači, sve to ćemo mi i te kako osetiti. Jasno mi je da je svrha ovde da se primaocu lizinga nešto omogući, ali ne verujem da je svrha celokupnog finansijskog lizinga da primalac lizinga dalje daje u zakup opremu, nego bi trebalo da bude svrha da svako ko želi da uveze neku opremu, odnosno kome je potrebna nova oprema, pronađe finansijera kome će ovako, u obrocima, na rate plaćati naknadu za korišćenje te opreme. Jasno nam je svima da je svrha da na kraju stekne pravo svojine, odnosno da se to na kraju završi kupoprodajnim ugovorom i sticanjem svojine, odnosno celokupan finansijski lizing jeste u stvari kupoprodaja na rate. Od toga ne treba da bežimo, pa da to pravim rečima nazovemo. Problem je samo gde su pare i čije su pare. Ovde znamo čije su, prljave su pare, a tamo sa strane nemamo pojma gde su. Ima ko zna i taj će moći ovo dobro da iskoristi i da dalje daje u zakup ono što je na finansijski lizing dobio.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 36. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radič Joković i Miodrag Stamenković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosioci amandmana žele reč? (Ne.) Na član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Hranislav Perić i Joca Arsić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosioci amandmana žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe SPS kolega poslanik Joca Arsić i ja predložili smo da se član 38. briše iz više razloga. Prema predlogu Vlade u ovom članu primalac lizinga je potpuno nezaštićen, a davalac lizinga potpuno povlašćen i prezaštićen. Faktički, on ni za šta ne odgovara. Razumem ja i Vladu zašto je dala ovakav predlog. Verovatno je ovaj zakon prepisan iz neke zemlje i verovatno vam ne bi dozvolili da menjate ovaj član, zbog toga što će davaoci lizinga biti stranci, koji moraju biti zaštićeni, a da nizašta ne odgovaraju. Primaoci će biti naši građani i preduzeća, bolje je da to bude na našu štetu. Šta predstavlja u ovom slučaju ugovor između davaoca i primaoca lizinga? Kakav je to ugovor ako davalac lizinga nema nikakvu odgovornost? Davalac lizinga ne odgovara ako isporuka kasni, ne odgovara ni za materijalne nedostatke predmeta lizinga. Bez obzira što davalac lizinga za to nije kriv, on mora da odgovara prema primaocu lizinga, s tim što se on za naknadu štete obezbeđuje ugovorom sa davaocem. Obaveze davaoca lizinga se svode na kredit, na naplatu kamate i naplatu provizije. Ovakvim predlogom teško ćemo podići i unaprediti privredu. Samo ćemo povećati broj sudskih sporova, obezbedićemo posao za sudove. Kada se u celosti pogleda dobro član 38, najbolji predlog je da se ovaj član briše. Hvala.
Hvala. Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 38. Predloga zakona o finansijskom lizingu, njegov prvi stav glasi - ako isporučilac predmet lizinga ne isporuči primaocu lizinga, ako ga isporuči sa docnjom ili ako predmet lizinga ima materijalni nedostatak, primalac lizinga ima prema isporučiocu prava koja bi, prema zakonu kojim se uređuju obligacioni odnosi, imao da je bio strana u ugovoru sa isporučiocem. Amandmanom koji sam podneo u ime poslaničke grupe SRS tražim da se reči "ima prema isporučiocu prava koja bi, prema zakonu kojim se uređuju obligacioni odnosi, imao da je bio strana u ugovoru sa isporučiocem" zamene rečima "dužan je da o tome pismeno obavesti davaoca lizinga". Ovo "pismeno" je greška u kucanju. Trebalo bi da stoji "dužan je da o tome pisanim putem obavesti davaoca lizinga". U Predlogu zakona o finansijskom lizingu navodite da je ovo trodimenzioni odnos, trostrani pravni posao između davaoca lizinga, primaoca lizinga, isporučioca predmeta lizinga. Međutim, pravnog odnosa, pravnog posla između ova tri, kako kažete u predlogu zakona, subjekta, a trebalo bi da stoji učesnika u pravnom poslu, nema. Sami u obrazloženju predloga zakona kažete da postoje dva ugovora. Jedan ugovor između davaoca i isporučioca predmeta lizinga, a drugi ugovor između davaoca i primaoca lizinga. Prema Zakonu o obligacionim odnosima pravni odnos, međusobna prava i obaveze između isporučioca predmeta lizinga i primaoca lizinga ne postoji. Svako upućivanje na Zakon o obligacionim odnosima bez pravnog osnova ne proizvodi pravno dejstvo. Sa druge strane, u ovoj istoj odredbi stava 1. člana 38. koji tražimo da se ovim amandmanom izmeni, upućuje se da primalac lizinga ima određeno pravo prema isporučiocu predmeta lizinga, kao da je bio strana u ugovoru sa isporučiocem. Kada bi nastao eventualno sudski spor, kako bi sudija sudio, prema kom pravnom osnovu? Prema Zakonu o obligacionim odnosima ne bi mogao, nema ugovora, nema pravnog osnova. Ova odredba - da je bio strana u ugovoru sa isporučiocem, a misli se na primaoca lizinga, ne obavezuje i ne može sudija i sud da koristi ovu odredbu kao dovoljan razlog za pravni osnov i da donese odgovarajuću odluku. Štaviše, kom državnom organu da se oštećena strana u ovom slučaju obrati? Da li će se nadležni državni organ proglasiti nenadležnim, kao u slučaju MUP-a kada kažu da nisu nadležni za registraciju komiteta za odbranu Vojislava Šešelja? Da li će možda neki sudija, poput Sonje Brkić ili Jovana Prijića, vašeg specijalnog javnog tužioca, da sudi bez pravnog osnova? Ili sudija koji nam je dao nalog, SRS-u, da se u roku od 15 dana iselimo iz prostorija stranke? Vi govorite o politici, a ne o pravu, ne o zakonu, ne o normativnim aktima i normativnim odredbama koje obavezuju sve nas, pa i sudije, pa i vas, gospodo iz DOS-a, koji ste na vlasti. Trebalo bi jednom da uzmete u obzir da ovde postoji vladavina prava, a politika samo da sprovodi i da menja zakone i pravo. Kada je već zakon i pravo u primeni, onda mora da se primenjuje na sve podjednako.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Hranislav Perić i Dušan Cvetković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosioci amandmana žele reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneli smo amandman na član 39. Predložili smo da se ovaj član briše zbog toga što nije nikakvo rešenje. Ovaj član može da bude kvalitetno predložen i kada se zakon primeni u praksi, pa razreši trojni odnos u poslovanju koji se ovde javlja. Ako se prilikom realizacije lizinga jasno definišu prava davaoca lizinga prema isporučiocu i odnos između isporučioca i primaoca lizinga, onda neće biti nikakvih problema. U rešenju ovog člana Vlada je dala rešenje da davalac lizinga bira isporučioca i da zajedno sa njim solidarno prihvata da odgovaraju primaocu lizinga. Nije mnogo poznato u praksi da hoće neko da prihvati solidarno da odgovara. U prevodu znači - ako naš građanin uzme opremu iz inostranstva, davalac lizinga je stranac, on bira isporučioca iz inostranstva i pošalju opremu sa zakašnjenjem, sa nekim nedostatkom ili oštećenjem, kada primalac to reklamira, oni će se solidarno dogovoriti ko je kriv od njih. Mora se obezbediti pravna sigurnost u ovim poslovima za sve učesnike u poslu. Davalac lizinga mora obezbediti zaključenje valjanog ugovora, a ne da se kasnije utvrđuje solidarna odgovornost.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Zlatan Jovanović nije prisutan. Da li se neko drugi prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Inače, ovaj amandman nije prihvatio ni Odbor za finansije, ni Vlada, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Na naslov iznad člana 40. i član 40. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Čolić. Odbor za finansije i Vlada nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li želite reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na Predlog zakona o finansijskom lizingu, kojim tražim sledeće: u naslovu iznad člana 40. reč "roka" zamenjuje se rečju "vremena". U članu 40. posle predloga "o" dodaje se reč "finansijskom", a reč "roka" zamenjuje se rečju "vremena". Poslanici SRS su neozbiljnošću predlagača prinuđeni da ukazuju na ovakve propuste. Rok je termin koji se koristi za utvrđivanje vremenskog perioda u materiji procesnog i javnog prava, a kada se vremenski period trajanja određenog ugovornog odnosa ugovara onda se koristi pojam vreme. Sve ovo što poslanička grupa SRS pokušava da ispravi ne može da otkloni sumnju da će Predlog zakona o finansijskom lizingu uspeti da zaživi u praksi i da će posledice primene ovog zakona biti pozitivne. Nakon vaše dosmanlijske buldožerske revolucije posejali ste haos u svim sferama društva, čega god ste se takli osušilo se. Privreda i ekonomija Srbije ne postoji. Vlada Republike Srbije podleže ucenama svetskih moćnika i previše lako ulazi u dugove koji su u ovom trenutku 12 milijardi dolara, što predstavlja... (Predsednik: Molim vas da se vratite na temu, lepo ste pročitali svoj amandman i sad ga obrazložite.) ... visoku zaduženost. Polako ali sigurno pod vašom vlašću ulazimo u dužničku krizu. Čime nas je Vlada u svom dosadašnjem radu i ponašanju uverila da radi u interesu građana, i koja je predizborna obećanja ispunila? Umesto da se racionalnom politikom i ponašanjem stvaraju uslovi za izlazak iz velike ekonomske krize i socijalne bede, da se eventualno popravi standard građana, sputavaju se demokratski procesi i umanjuju prava i građana, a i narodnih poslanika. Poslanička grupa Demokratske stranke u pauzi zasedanja odigrala je kozaračko kolo, proslavljajući ukidanje prenosa sednice srpskog parlamenta. Istinu o borbi srpskih radikala nećete suzbiti i predstoji vam radikalska lavina koja će vas vratiti na smetlište istorije.
Izričem vam opomenu na osnovu člana 101, pošto se i nakon mog upozorenja niste držali teme. (Dragan Čolić silazi sa govornice i odlazi na mesto, dobacujući predsednici Narodne skupštine Nataši Mićić: Znaš ti nešto drugo?) I drugu opomenu vam izričem na osnovu člana 101. Poslovnika Narodne skupštine. Da li se još neko od ovlašćenih učesnika prijavljuje za raspravu o ovom amandmanu? Izvolite, narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenica predsednika poslaničke grupe SRS.
Žao mi je zaista što ministar nije u sali da mu kažem sada istinu o razlozima za podnošenje ovih amandmana, a gospoda studenti će mu to preneti; pretpostavljam da ste vi njegovi studenti, je li tako? Drago mi je. Sada sam doznala ko ste i šta ste. Ovako, mi smo pokušali amandmanima da ih zaista uredimo tako da pravno-tehnički poprave zakon, u suštinu uopšte nismo dirali, jer je koncept sasvim drugačiji. Da je Vlada bila pametna, odnosno da je ministar to malo pronicljivije gledao, da nisu ovi studenti oko njega gledali, on bi usvojio sve amandmane i ne bi uopšte promenio suštinu predloga zakona, a mi ne bismo morali uopšte da izlazimo za govornicu, skratili biste raspravu za čitav jedan dan i ne bismo dovodili gospođu predsedavajuću u situaciju da, nervozna što snosi veliki deo odgovornosti zbog toga što su ovakve tenzije u parlamentu danas porasle, oko TV prenosa, izriče bezvezne kazne poslanicima opozicije.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Nema prijava.) Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Pavlović. Odbor za finansije i Vlada nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. (Iz sale, poslanici SRS: Da li ste malo manje nervozni?)Molim vas da poštujete Poslovnik, zabranjeno je dobacivanje, da ne bih izricala ponovo mere po Poslovniku za koje imam puno ovlašćenje. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 41. koji u tekstu Predloga zakona glasi ovako: "Ugovor o lizingu prestaje ako predmet lizinga bude uništen nekim slučajem više sile". U mom amandmanu u članu 41. posle predloga "o" dodaje se reč "finansijskom", a reči "nekim slučajem" zamenjuju se rečju "usled". Ovaj moj amandman ima sličan cilj kao i amandman koji sam podneo na član 25. Predloga zakona o finansijskom lizingu. I jednim i drugim amandmanom želim da zakon koji ćete usvojiti bude u duhu našeg pravnog poretka. Vlada je zaista dobila veoma loš predlog zakona, negde iz belog sveta, jer da je ovaj tekst pisao neko od pravnika iz Srbije ne verujem da bi umesto uobičajenih termina - usled više sile, upotrebio izraz - nekim slučajem više sile. U zakonu umesto pravne uvodite terminologiju sa pijace. Zato vam predlažem da ovaj amandman usvojite da bi vam zakon bio bar pravno-tehnički uređen. Što se tiče ovog prvog dela amandmana, zaista je neophodno da se u članu 41, na koji sam uložio amandman, kao i u jednom broju članova na koje su amandmane uložile moje kolege iz poslaničke grupe SRS, koristi reč iz naslova ovog zakona. Ako danas raspravljamo o zakonu o finansijskom lizingu, onda ovaj posao mora da se reguliše ugovorom o finansijskom lizingu, a ne ugovorom o lizingu koji je predviđen članom 41, na koji sam podneo amandman. Izostavljanje reči "finansijskom" govori o neozbiljnosti predlagača koji se očigledno nije udostojio da bar pravno-tehnički uredi ovaj zakonski predlog. Hvala lepo.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Nema prijava.) Na naslov iznad člana 42. i član 42. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Evo prilike sada da govorite. Odbor za finansije i Vlada nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite.
Dame i gospodo, poslanici SRS nemaju nameru da amandmanima koje su podneli menjaju suštinu zakona, s obzirom da to i nije onaj koncept koji bi zastupala SRS, ali smo, kao što je rekla Gordana Pop-Lazić, pokušali da neke reči koje su upotrebljene nekako drugačije kažemo, da zakon bude čitljiviji, jasniji i precizniji, tako da se često ponavlja da uvek tražimo da ispred reči "lizing" stoji reč "finansijski", da bi se znalo o čemu se radi, da se "rok" zameni rečju "vreme", da se "pravo otkupa" zameni rečima "da kupi" itd. Smatramo to mnogo jasnijim, preciznijim i prihvatljivijim.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Izvolite, narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Kolega Stamenković je u potpunosti objasnio razlog za podnošenje ovog amandmana, a ja ću samo da zamolim gospodu studente i vas (vi ste postdiplomac, pretpostavljam, imate već sede vlasi) da mi objasnite šta je to skica za zakonik o obligacijama i ugovorima, na koji se pozivate ovde u obrazloženju. Da li je to u pripremi neki novi zakon o obligacijama? Zaista ne znam o čemu se radi, ali sramota je da se Vlada poziva na nešto što je možda u tekstu nekog nacrta.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 42. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Hranislav Perić i Joca Arsić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li želite reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, predložili smo da se u članu 42. vrše sledeće izmene i dopune: stav 1. menja se i glasi "Predmet lizinga, ako je ugovorom predviđeno, prelazi u svojinu primaoca lizinga protekom roka na koji je ugovor o lizingu zaključen i po isplati poslednje rate lizinga, odnosno po isplati svih ugovorenih obaveza"; u stavu 3. posle reči "dužan da" dodaju se reči "shodno stavu 2. ovog člana". U stavu 1. ovog člana Vlada je predložila da predmet lizinga ne može preći u svojinu primaoca lizinga po isteku roka na koji je ugovor o lizingu zaključen. Amandmanom se predlaže izmena u smislu da se ostavi mogućnost da po isteku roka na koji je ugovor o lizingu zaključen predmet lizinga može preći u svojinu primaoca lizinga po isplati poslednje rate, odnosno po isplati svih ugovorenih obaveza. Ovu mogućnost ne treba sprečavati, već naprotiv, treba je podsticati. Zašto sprečavati primaoca lizinga da nakon isteka ugovorenog roka (najmanje dve godine - član 3. - da bi se izbegli fiktivni ugovori), ako ima interes i ekonomske mogućnosti, predmet lizinga pribavi u svojinu.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 43. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Veselinović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana nije prisutan. Da li se neko drugi prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 43. amandman je podnela narodna poslanica Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li želite reč? Izvolite.
Neozbiljno je od Vlade, kada obrazlaže zbog čega ne prihvata amandman narodnog poslanika, da obrazloženjem obuhvati samo deo amandmana. Pretpostavljala sam da se čita ceo amandman. Ovaj amandman se odnosi na registar finansijskog lizinga. To uopšte nije nešto čemu ne treba da se obrati posebna pažnja. Posebno pitanje registra koji je ovde uveden, a da se ne zna ko će voditi taj registar, takođe predstavlja kuriozitet ovog zakona. Zato smo mi u poslaničkoj grupi SRS predložili da registar finansijskog lizinga vodi Narodna banka, s obzirom da se radi o javnim ispravama. Narodna banka je državni organ dovoljno udaljen od Vlade. Nikako ne mislimo da je dobro ono što je predloženo nekim amandmanom, da registar finansijskog lizinga vode privredne komore. Možda će se nekome činiti da registru finansijskog lizinga ne treba pridavati toliki značaj. To vam govorim zato što imamo vrlo loše iskustvo sa već postojećim registrima kod nekih državnih organa. Konkretno, Ministarstvo unutrašnjih poslova vodi registar udruženja građana. Jedna grupa nas iz SRS formirala je udruženje - komitet za odbranu Vojislava Šešelja. Podneli smo valjanu dokumentaciju i pre neki dan dobili zaključak gde nam ministarstvo kaže da su oni nenadležni za taj posao, a u obrazloženju zakona stoji da udruženje građana i ne mora da se upisuje u takav registar. Ni do danas nisam uspela da povežem obrazloženje i dispozitiv tog rešenja. To mi je bio šlagvort za ovaj amandman, da se ne desi i kod upisivanja finansijskog lizinga u javni registar da se bira koji će se to ugovor o finansijskom lizingu upisati; ako nadležni organ bude privredna komora, kako predlažu poslanici DOS-a, da li će onda neko u toj privrednoj komori, kao u ovom slučaju Dušan Mihajlović, da ceni da li neki ugovor treba ili ne treba da se upiše i uopšte je nebitno da li ispunjava uslove za upisivanje u registar. To znači da je registar, govorim o registru udruženja građana koji vodi MUP, verovatno zakonski neprecizno regulisan, da ne kažem da je u pitanju nečija samovolja ili zloupotreba. Da se to ne bi dešavalo i sa upisivanjem finansijskih lizinga u jedinstven registar, potrebno je da se u ovom zakonu ovaj odeljak koji govori o registru finansijskog lizinga - Glava VII, uredi u skladu sa amandmanima koje je na ove članove podnela poslanička grupa SRS. Registar zaista ima svrhu samo ukoliko se u njemu evidentiraju i vode podaci o svim zaključenim ugovorima o finansijskom lizingu. Vi ste ovde predvideli da se radi samo o ugovorima o lizingu zaključenim između fizičkih i pravnih lica. Prvi put do člana 43. u ovom zakonu vidim da postoji razlika i da postoje mogućnosti da se zaključuju ugovori između fizičkih i pravnih lica. Shvatila sam, sve do člana 43, da se radi o ugovorima koje mogu da zaključuju lica, bilo fizička bilo pravna, ne pravi se razlika, osim u ovom članu 43. Sve mi se čini da je ovaj član 43. poprilično zbrkan. Zato predlažem ovoj skupštini, pošto predstavnika Vlade nema, da usvoji moj amandman, da bismo bar danas-sutra imali uredan registar ugovora o finansijskom lizingu, a i da mi možemo da vas kontrolišemo.
Da li se još neko javlja za reč? Ima reč Gordana Pop-Lazić.
Postoji samo jedna stvar iz Glave VII koja nije jasna. Koristim priliku da kod ovog amandmana - nažalost, nema ministra da da odgovor, ali pretpostavljam da će se do kraja rasprave vratiti - ukažem na to kakve su posledice neupisivanja u registar, pošto je to jedna javna isprava. Ako se ugovor ne upiše u registar, da li je on validan i šta ako organ... mada ne znamo koji je nadležan za registraciju, jer u članu 44, koji sledi, piše: "Registar vodi nadležna organizacija, određena u skladu sa zakonom". "Z" je malo, pa bi se reklo da se ne odnosi na ovaj zakon, tako da mogu da pretpostavim da je to opet Ministarstvo unutrašnjih poslova. Ako to jeste, znamo ko je drugostepeni organ, znamo da može da se vodi upravni spor. Ako je ovde slučajno "z" malo, pa se to odnosi na neki drugi zakon, u obrazloženju ne vidimo na koji se to zakon odnosi i ne možemo da procenjujemo da li postoji pravo žalbe i mogućnost vođenja upravnog spora. Mislim da je ovaj deo veoma važan i zahteva odgovor, kako bi poslanicima to bilo jasno. Mislim da nije nevažna činjenica ovog upisa u registar.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 43. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nebojša Jović i Sreten Mitrović. Vlada nije prihvatila amandman, ni Odbor za finansije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ima reč narodni poslanik Sreten Mitrović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije podneli smo amandman na član 43. Predloga zakona o finansijskom lizingu, kojim predlažemo da se u članu 43. stav 3. briše. U načelnoj raspravi je rečeno da je ovo jedan potpuno nov zakon iz oblasti ekonomije, koji predstavlja pokušaj da se na jednom mestu regulišu sva relevantna pitanja u vezi sa delatnošću lizinga. Razlog za donošenje ogleda se u obezbeđenju pravne sigurnosti u odnosima koji nastaju povodom posla finansijskog lizinga. Glava VII Predloga zakona o finansijskom lizingu reguliše pitanja iz oblasti registra finansijskog lizinga, a konkretno član 43. određuje pojam registra finansijskog lizinga i kaže: "registar finansijskog lizinga je javni registar u koji se, u skladu sa ovim zakonom, upisuju podaci o ugovorima o lizingu zaključenim između fizičkih i pravnih lica. Registar finansijskog lizinga je jedinstvena elektronska baza podataka, čija je osnova centralna baza podataka u kojoj se čuvaju svi podaci uneti u registar". Stav 3. kaže: "Lokalne jedinice registra formiraju se na teritoriji Republike Srbije". Predlažemo brisanje stava 3, jer amandmanom na član 44.Predloga zakona predlažemo konkretno rešenje za formiranje lokalnih jedinica registra i da se registar finansijskog lizinga iz člana 43. ovog zakona vodi u Privrednoj komori Srbije, a lokalne jedinice registra da se formiraju u regionalnim privrednim komorama. Privredna komora Srbije je asocijacija privrednih subjekata, pa smatramo opravdanim i logičnim da ona to obavlja, a da se lokalne jedinice registra formiraju u regionalnim privrednim komorama. Te institucije postoje, čime bismo uštedeli sredstva u formiranju novih agencija ili njima sličnih subjekata. Obrazloženje Vlade je da se amandman ne prihvata iz razloga što će se registar finansijskog lizinga, zajedno sa registrom založnog prava na pokretnim stvarima, registrom privrednih subjekata i drugim registrima određenim zakonom, voditi u okviru jedinstvenog tela za privredne registre, što je utvrđeno zakonom kojim se uređuje osnivanje i funkcionisanje tela za privredne registre, koji je, kaže se, pripremljen u formi nacrta i čije se upućivanje u Narodnu skupštinu očekuje u najkraćem roku. Mi ne znamo šta se predlaže, ali kako je svaki registar glomazan organizaciono-tehnički aparat, koji podrazumeva specijalizovane kadrove i odgovarajuće prostorije, smatramo da bi uz malu tehničku i kadrovsku pomoć Privredna komora Srbije bila ta institucija koja bi mogla da vodi registar finansijskog lizinga. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 44. amandman sa ispravkom je podneo narodni poslanik Radoslav Veselinović. Nije prisutan. Da li se neko drugi prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 44. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miomir Ilić i Ljubomir Mucić. Da li ima prijava za ovaj amandman? Ima reč narodni poslanik Miomir Ilić. Odbor za finansije i Vlada nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć.
Poštovani narodni poslanici, podneo sam, u ime Socijalističke partije, zajedno sa kolegom Mucićem, amandman na poglavlje 7, znači, registar finansijskog lizinga. U samom tekstu Predloga zakona u članu 44. kaže se: "Registar vodi nadležna organizacija, određena u skladu sa zakonom". Mislim da je ovo jedini predlog zakona u kome predlagač, odnosno Vlada nije dala konkretizaciju stvari. U svim dosadašnjim zakonskim predlozima koje ste dali ima i određene konkretizacije. Najvećim delom to su bile agencije. Mi smo ovde slušali more zakonskih predloga koje ste dali, da se formiraju agencije sa ovom i onom nadležnošću. Ovde toga nema. Da kažem, sa aspekta opozicije, prvi put da se agencija ne spominje. Nije u redu da jedan ovako važan zakonski projekat nema određene nadležnosti. Iz tog razloga smo predložili da se tekst ovog člana menja i glasi: "Registar finansijskog lizinga iz člana 43. ovog zakona vodi se u Privrednoj komori Srbije. Lokalne jedinice registra se formiraju u regionalnim privrednim komorama". Meni je kao privredniku žao što ovde nije prisutan gospodin Veselinović, predsednik Privredne komore Srbije, jer njegovi predlozi, koje je dao u svojim u prethodnim amandmanima govore da on kao predsednik Komore Srbije hoće da podigne na veći nivo ulogu Privredne komore Srbije. To je asocijacija koja objedinjuje sve vrste privrednih subjekata, koji su posle privatizacije većim delom prešli u privatni sektor, a i ono malo društvenog sektora sigurno želi i hoće da Privredna komora Srbije ima veći uticaj, a ne samo da se tamo okupljaju privrednici i da ispričaju priču, a da to nema nikakvog uticaja dalje. Iz tog razloga, uz argumentaciju koju je moj prethodnik naveo, da Privredna komora Srbije ima kadrove i kapacitete da može da bude taj organ koji u ovom zakonskom predlogu može da nađe mesto da vodi registar finansijskog lizinga, smatram da, na osnovu obrazloženja koje smo dali, Vlada Republike Srbije i Skupština Srbije treba da usvoje ovaj amandman. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Ima reč narodni poslanik Jovan Todorović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Socijalistička partija Srbije.
Gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, samo nekoliko rečenica u prilog rasprave koja se vodi na ovu temu. I meni je žao što nije prisutan predsednik Privredne komore, zato što smo mi ovim amandmanom hteli da podržimo amandman koji je podnela Demohrišćanska stranka, odnosno gospodin Veselinović u ime nje, mada smo predložili nešto drugačije rešenje, ali suština je ista. Sada imamo situaciju da ukidamo Privrednu komoru Jugoslavije odnosno Srbije i Crne Gore, i njene nadležnosti prenećemo u Privrednu komoru Srbije. Privredna komora Srbije ima svoje aktivnosti i na lokalnom nivou osniva odeljenja po opštinama. Postoji aparat, postoje stručni ljudi i postoje, po našem shvatanju stvari, svi uslovi da se registar finansijskog lizinga vodi upravo u privrednim komorama, pa makar i kao prelazno rešenje. U momentu podnošenja rešenja nismo znali da se priprema nacrt zakona o tzv. privrednom registru, pa smo čak svojevremeno razmišljali o tome da tu nadležnost privremeno može da preuzme i Trgovinski sud, koji po pravilu pokriva sve opštine, putem okružnih centara ili centara koji u svom sedištu imaju trgovinske sudove. Ali, činilo nam se da je Privredna komora bolje rešenje jer to jeste mesto gde se, između ostalog, moraju prikupiti sve informacije vezane za poslove finansijskog lizinga, počev od toga da privrednicima i privrednim subjektima kažemo koja su to pravna ili fizička lica spremna da učestvuju sa našim domaćim pravnim i fizičkim licima u poslovima finansijskog lizinga, kakva je ponuda na tu temu i da sve te poslove i registrujemo u okviru Privredne komore, uključujući i registracije na lokalnom nivou, putem regionalnih privrednih komora. Ovde se sada može postaviti pitanje da li fizička lica mogu učestvovati u tim poslovima obzirom da nisu članovi Privredne komore, ali, polazeći od toga da fizičko lice koje se uključuje u posao finansijskog lizinga u suštini postaje privredno lice i obavlja jedan posao koji je u funkciji privrednog subjekta koji daje ili prima lizing, sada se postavlja pitanje racionalnosti - da li je opravdano formirati poseban registar za ove poslove finansijskog lizinga, kao da nam je malo te državne administracije, registracije, službenika, birokratije itd, a već posedujemo, rekao bih, ključnu i potpuno dovoljnu strukturu u pogledu kadrova i ljudi, kao i opreme u Privrednoj komori Srbije, pa i u regionalnim privrednim komorama. Čini mi se da to jeste predlog koji treba ozbiljno razmotriti, pa makar kao privremeno rešenje, dok se ne donese zakon o privrednom registru u kojem ćemo da registrujemo ne samo to, već i mnoge druge privredne aktivnosti koje su predmet nekih drugih zakona. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 44. amandman je podneonarodni poslanik Srboljub Živanović. Da li želite reč? (Da.) Ima reč narodni poslanik Srboljub Živanović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za finansije takođe, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć.
Dame i gospodo, ispred poslaničkog kluba Srpske radikalne stranke podneo sam amandman na član 44. Predloga zakona o finansijskom lizingu, da se reči "nadležna organizacija određena u skladu sa zakonom" zamenjuju rečima "Narodna banka Srbije". Dosta pažljivo sam slušao ministra Pitića, žao mi je što ga nema, što su ovde dečica iz obdaništa,u želji da prezentira ovaj zakon....
Na osnovu člana 101. izričem vam opomenu jer ste uvredili prisutne predstavnike iz Ministarstva.
.... koji ne postoji u našoj pravnoj regulativi, sa jednom jedinom željom da se uvede pravna sigurnost, odnosno ekonomski značaj finansijskog lizinga, da firmama omogući nabavku opreme bez ulaganja kapitala ili kredita i da je lizing izuzetno povoljan za srednja i mala preduzeća koja nemaju početnog kapitala. Ovde vi opet pokušavate da uvodite nekakve institucije čiji bi zadatak bio zatvaranje ovog trilinga tj. da između kupca i prodavca postoji posrednik koji će pravno kontrolisati tu transakciju. I zato sam, podnošenjem ovog amandmana, želeo da ova institucija zbog sigurnosti obavljanja takve transakcije u stvari bude Narodna banka Srbije. Vlada nije prihvatila amandman uz obrazloženje da mora postojati institucija sa mogućnošću praćenja upisa u registar finansijskog lizinga, zajedno sa registrom založnog prava na pokretnim stvarima i registrom privrednih subjekata. I ovog puta pokušavate formirati takve institucije, kao i agencije koje ste formirali da bi Vlada preko pojedinaca mogla lakše manipulisati. U tom smislu, na osnovu uporedno-pravne analize pomenutog pitanja, utvrđeno je da vođenje posebnih registara u različitim institucijama podrazumeva nesrazmerno velike troškove i neophodnost upisa i pretraživanja podataka na više različitih mesta, zbog čega su se ovakvi sistemi pokazali neodgovarajućim, kako u finansijskom tako i u funkcionalnom smislu. Ako se ovim predlogom zakona ne odredi organ nadležan za vođenje registra onda nije jasno zašto se u Predlogu zakona nalaze odredbe o registru.Narodna banka Srbije je verovatno jedini organ koji je sposoban da vodi ovaj registar, imajući u vidu da je i kontrola platnog prometa kod tog organa. Vođenje registra istovremeno predstavlja vršenje javnih ovlašćenja, te bi njihovo poveravanje drugim organizacijama stvaralo i druge probleme, a pogotovo fizičkim licima koja ne obavljaju privrednu delatnost. Ovim zakonom, pošto su vam sve metode do sada iscrpljene, vi pokušavate da rasprodate još ovo malo zaostalih privrednih kapaciteta koji se mukotrpno bore za svoj opstanak i da sačuvaju svoje zaposlene. Ovakvim pravnim normama vi pokušavate da zaštitite posrednika, a ne korisnika i prodavca opreme. Takve institucije koje vi hoćete da formirate moraju biti stručno osposobljene, kako u praćenju finansijskih tokova, tako i u tehnološko-proizvodnom procesu, što bi se s tim pokazalo kao neracionalno i glomazno. Hoćete da obezbedite visok stepen pravne sigurnosti u poslovnom prometu, i sa tim se slažem, ali je ostao nezaštićen korisnik. Hvala.
Ima reč narodna poslanica Gordana Pop-Lazić - pravo na repliku.
Gospodo poslanici, gotovo da sam znala da će predsedavajuća izaći nakon izricanja opomene narodnom poslaniku, bez ikakvog razloga, pa ću, radi poštovanja Poslovnika, da podsetim na član 189. koji govori o tome ko predstavlja Vladu u Narodnoj skupštini. "Pravo i dužnost predstavljanja Vlade u Narodnoj skupštini, prilikom razmatranja svih pitanja iz njene nadležnosti, ima predsednik Vlade. Vlada određuje članove Vlade koji je predstavljaju po pojedinom pitanju koje je na dnevnom redu sednice Narodne skupštine, odnosno na sednici njenog odbora. Predstavnici Vlade na sednicama Narodne skupštine i njenih odbora mogu biti samo članovi Vlade". Radi ovoga je i bila ona moja opaska u toku prepodnevnog zasedanja gospodinu ministru, nisam imala nikavu zlu nameru; postojala je praksa, postoji još uvek, uređeno je i Poslovnikom ko može da prisustvuje sednicama Skupštine. "Predstavnici Vlade učestvuju u radu Narodne skupštine u skladu sa ovlašćenjima utvrđenim zakonom". Evo i člana 190, jer gospođa Čomić voli da pročita najmanje još dva člana posle ovoga što ja čitam: "Radi davanja stručnih i drugih objašnjenja, na sednici odbora Narodne skupštine, Vlada može odrediti svoje poverenike". U članu 191. se kaže: "Uz predlog zakona, drugog propisa ili opšteg akta, ili uz drugi materijal koji podnosi Narodnoj skupštini, Vlada obaveštava Narodnu skupštinu o svojim predstavnicima i poverenicima za sednice Narodne skupštine i njenih odbora". Molim vas, nismo obavešteni o tome i otuda ova moja opaska. Rekla sam jednom "studenti," možda i jeste, možda ste postdiplomci, možda ste pomoćnici, ne znam, jedino znam za jednog gospodina da je zamenik - pitala sam gospodina Šabića, ali predsedavajuća nas o tome nije obavestila. Da nas je obavestila verovatno ne bismo pitali, ali ako bi meni neko rekao "devojko", ne bih se uvredila, i ne vidim zašto je ovo ovde bila uvreda. Ne vidim zašto je to uvreda, zašto je to uvreda u smislu člana 102. Molim vas, da se izrekne opomena zbog toga što je gospodu oslovio, ne znajući ko su, sa - dečice?! Ne vidim zaista ništa loše u tome. Pošto me sigurno nećezadovoljiti vaše obrazloženje, molim da se Administrativni odbor o tome izjasni, jer je de fakto činjenica da predsedavajuća danas u toku sednice nije našla za shodno da nas upozna sa osobama koje su ovde prisutne. Nemam ništa protiv, ali sasvim imamo pravo da znamo o kome se radi.
Ne sporim tačnost citiranih odredbi i članova Poslovnika 189, 191. i 192. Izricanje opomena spada u diskreciona ovlašćenja predsednika Skupštine ili predsedavajućeg i kao takvo ne spada pod povredu Poslovnika. Kako bilo da bilo, u ime Narodne skupštine hoću da vas pozdravim, jer je ovoj Narodnoj skupštini drago da vidi mlade i uspešne ljude na mestima gde treba da se radi. Da li još ima prijava za reč? Narodni poslaniče, Velimire Simonoviću, formalno po Poslovniku ne mogu da vam dam reč u okviru rasprave u pojedinostima. Zaista bi to bilo kršenje Poslovnika. Postoji šansa u okviru drugih tačaka. Samo po amandmanu. Po članu 89. biste imali pravo samo u načelnoj raspravi. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 45. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Ljubojević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Dragan Ljubojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, Pitić, od kada je postao ministar, više ne navraća u Skupštinu. Što se tiče amandmana koji je poslanička grupa SRS podnela na član 45, on je u pravcu o kome je pričala Gordana Pop-Lazić pre izvesnog vremena, obrazlažući jedan drugi amandman, dakle, u funkciji pravno-tehničke redakcije ovog zakona i u funkciji konkretizacije i preciziranja nekih članova ovog zakona. Najveći broj amandmana koje je podnela poslanička grupa SRS zaista je u funkciji pravno - tehničke redakcije i preciziranja nekih termina ovogzakona, a jedan manji broj amandmana suštinski menja ovaj zakon, jer je SRS u principu protiv zakona, odnosno protiv finansijskog lizinga. Smatramo da zakon o lizingu treba da postoji, ali smatramo suvišnim i u principu smo protiv finansijskog lizinga. Dakle, što se tiče člana 45. zakona, odnosno amandmana koji smo podneli na ovaj član, takođe se ispred reči "lizing" dodaje reč "finansijski", dakle, precizira se o čemu se radi. Vlada je u svom odgovoru, odnosno u razlozima zbog kojih ne prihvata...Milka, Skupštinaje konstatovala za šta si ti kompetentna i nadležna, a ne za lizing, tako da te molim da poštuješ ovaj skupštinski dom. (Milka Marinković, sa mesta: Hoćeš šamar da ti lupim nasred sednice?)
Narodni poslaniče, podsećam vas na odredbe Poslovnika Narodne skupštine koji zabranjuje dobacivanje kako poslanicima koji su u poslaničkim klupama, tako i govorniku za govornicom, pa vam dajem upozorenje da se obrati pažnja na tekst amandmana o kojem govorite i da poštujemo odredbe Poslovnika.
Da ste opomenuli nju, ja verovatno ne bih reagovao. Dakle, Vlada je, obrazlažući zašto ne prihvata ovaj amandman, dala isti odgovor kao na amandman koji smo podneli na član 6, pozivajući se da je članom 2. ovog zakona precizirano da će se u daljem tekstu ugovor o finansijskom lizingu nazivati - ugovor o lizingu. Još jednom napominjem analogiju koju je Vlada mogla da primeni, da u prvom članu kada je definisala finansijski lizing kaže da će u daljem tekstu ovog zakona finansijski lizing biti nazivan lizingom, i onda bi dovela u istu ravan finansijski lizing i ugovor o finansijskom lizingu.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 46. amandman je podneo poslanik Veroljub Arsić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, podneo sam amandman na član 46. i to je u stvari nastavak amandmana 43. Zahtevao sam da Narodna banka vodi registar o upisu za lizing i tražio sam da se u registru podaci ne čuvaju nego da se evidentiraju. Vlada je ovaj amandman odbila uz obrazloženje da se amandman ne prihvata iz razloga što će se registar finansijskog lizinga, zajedno sa registrom založnog prava na pokretnim stvarima, registrom privrednih subjekata i drugim registrima određenimzakonom, voditi u okviru jedinstvenog tela za privredne registre, a što je utvrđeno zakonom kojim se uređuje osnivanje i funkcionisanje tela za privredne registre, koji je pripremljen u formi nacrta i čije se upućivanje u Narodnu skupštinu očekuje u najkraćem roku. Taj najkraći rok može da bude mnogo duži nego ova skupština i ova vlada. Svedoci smo da mnogi zakoni koje je donela ova skupština ni do dana današnjeg nisu stupili na snagu, iako su objavljeni u "Službenom glasniku", iako je trebalo da počnu da se sprovode, tako da u najmanju ruku čudi jedno ovakvo objašnjenje predstavnika Vlade. Poznato je da je ovo sada najmlađi ministar u Vladi, koga trenutno nema u Skupštini, koji dovodi svoju ekipu, svoje zamenike i pomoćnike. Sada kada on nije tu, ni ti zamenici ni pomoćnici nam nisu potrebni, a zamenici i pomoćnici dovode svoje zamenike i svoje pomoćnike. Još uvek mi niko nije rekao ko su ova gospoda ovde koja sede u Skupštini. Ako su gosti mesto im je na galeriji, a ako su članovi SKOJ-a ne treba od vas da se čudim.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Poštovane kolege, kada smo došli do člana 44. i obrazloženja koje je Vlada dala na amandman predsednika Privredne komore Srbije, odnosno poslanika DHSS-a, videli smo ko će voditi ovaj registar. Piše da će to, zajedno sa registrom založnog prava na pokretnim stvarima, registrom privrednih subjekata i drugim registrima određenim zakonom, biti vođeno u okviru jedinstvenog tela za privredne registre, a što je utvrđeno zakonom kojim se uređuje osnivanje i funkcionisanje tela za privredne registre, koji je pripremljen u formi nacrta i čije se upućivanje u Narodnu skupštinu Republike Srbije očekuje u najkraćem roku. Očekujemo ga već od nedelje. Čuli smo da ćemo imati po hitnom postupku očigledno taj zakon, iako se nalazimo u redovnom zasedanju. Sada nam je najbolje da po hitnom postupku odlučujemo o zakonima, da poslanici nemaju vremena da se njima podrobnije bave. Pitam, zašto ovaj zakon koji je upućen po hitnom postupku, sa obrazloženjem koje je za hitan postupak dato, stupa na snagu odmah, a ovi članovi koji se tiču registra, od člana 43. do 51. ovog zakona, primenjivaće se od 1. januara 2004. godine. Upis u registar, a to je jedna javna isprava, svi imaju pravo uvida u taj registar. To ima određena dejstva i prema trećim licima. Smatra se da su treća lica upoznata sa tim, ukoliko registar postoji. Pitam - kada ovaj zakon stupi na snagu, kada počnu da se zaključuju ovi ugovori o finansijskom lizingu, oni neće moći da budu uopšte registrovani do iduće godine, koliko sam shvatila, a možda sam i pogrešno shvatila? Nema ministra da mi to objasni. Član 49. (neću da se vraćam na svaki pojedinačno, jer čitavo poglavlje se odnosi na registar) - davalac lizinga dužan je da upis iz stava 1. ovog člana izvrši u roku od sedam dana od dana zaključenja ugovora o lizingu. Gde? Kad? Kome? To zaista ne znamo. Prema tome, nisu ovi amandmani tek tako dati da zbunjuju protivnika, što bismo rekli, nego zaista u dobroj nameri, da skrenu pažnju podnosiocu predloga koji i nije nepogrešiv, koji može neke stvari da previdi. Ili je trebalo u istom paketu donositi i taj drugi i treći zakon, sve one koji jedan drugi dopunjavaju, da ne bismo došli u praksi u situaciju da donesemo zakon, a on ne može da se primenjuje. Onda kao, sve će to moći, ali za godinu dana. Ne lipši magare do zelene trave.
Na član 47. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Amandman SRS na član 47. je povezan sa amandmanom koji je podnosila SRS na član 44. Naime, SRS, za razliku od nekih drugih predlagača, predlaže u članu 44. da centralnu evidenciju vodi Narodna banka Srbije, a u članu 47. isto tako predlažemo da pravo da naplati naknadu troškova ima Narodna banka Srbije. Pravo predlagača je da prihvati; ili ne prihvati, ako ne prihvati amandman, onda mora da da neko logično obrazloženje. Ovo obrazloženje koje je predlagač dao nema nikakvu logiku, a ni uporište u realnosti. Naime, predlagač u ovom slučaju Vlada, kaže - formiraće se novo telo koje će voditi centralnu evidenciju. Naravno, pretpostavljam da će to novo telo i naplaćivati svoje usluge, ali to novo telo treba da funkcioniše tek od 1. januara 2004. godine. Ovde se i u obrazloženju i iz izlaganja resornog ministra čulo kako ovaj zakon ima svoju opravdanost hitnog postupka, iz prostog razloga što će biti novi podsticaj za razvoj privrede, kao, kako to volite da kažete,novi zamajac reformskim strujama koje dolaze sa zapada. Šta je suština? Hajde da uzmemo da predlagač može da predloži formiranje novog tela. Neke političke partije su amandmanima predložile da to bude Privredna komora Srbije. Kakav je suštinski problem, gde je to smetnja da usluge ili naknadu za usluge, i to u novom telu, može da naplaćuje Narodna banka Srbije. Nema nikakvih razloga. Nema nijednog argumenta da jedna institucija koja se zove Narodna banka Srbije ne može da naplaćuje usluge. U obrazloženju se kaže - pozivamo se na obrazloženje u članu 44. Član 44. i član 47. nemaju ama baš nikakve veze. Pogotovo što u obrazloženju za član 44. kao razlog neprihvatanja amandmana navodite da taj posao ne može da obavlja Privredna komora Srbije. Mi u članu 47. kažemo - naplatu naknade za troškove može da obavlja Narodna banka Srbije. Hoćete da budete ljubazni i da mi objasnite kakve tu veze ima između Privredne komore i ovoga što je legalno, legitimno, što radi Narodna banka Srbije. Ako dajete obrazloženje ili ako ne želite da prihvatite amandman samo zato što ga je predložila SRS, onda se potrudite, gospodo, da pomognete ministru, onda to obrazloženje osmislite, navedite pravi i realni razlog da možemo da kažemo - nije to zato što to predlaže SRS, nego zato što ministarstvo ima neku novu viziju. Nemate vi, gospodo, nikakvu novu viziju, vi ste krenuli u ostvarenje jedne ideje. Tu ideju želite da ostvarite ili da zaživi 1. januara 2004. godine. A da nastavim ova dva minuta sutra? Da imate želju da to zaživi, vi biste prihvatili privremeno rešenje. Neće to biti na štetu Predloga zakona, neće ništa loše da donese, a omogućićete nakon stupanja na snagu ovog zakona i sklapanje ugovora o lizingu. Ako imate neki argument, mi srpski radikali ćemo prihvatiti taj argument. Nemate vi argumenata. Da ste ih imali od 2001, bar jedan argument biste izneli koji bi vam prihvatili ne mi radikali, nego čitava Srbija.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Ako ne, za danas završavamo rad i nastavljamo rad ove sednice sutra u 10,00 časova raspravom u pojedinostima, amandmanom na član 48. narodnog poslanika Stevana Kesejića. Hvala vam. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Sedme sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, sednici prisustvuje 108 narodnih poslanika. Molim vas da, radi utvrđivanja kvoruma potrebnog za rad Narodne skupštine, ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum za rad i obaveštavam Narodnu skupštinu o odsutnosti narodnih poslanika za današnji radni dan. Sprečeni su da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Meho Omerović, Neda Arnerić, Pal Šandor, Miloš Radivojčević, Branimir Trajković, Ratimir Svirčević, Išpanovič Ištvan, Živica Predojev, Juhas Atila i Miroslav Markićević, a poslanici Srđa Popović i Biači Anton biće odsutni samo u toku prepodnevnog dela sednice. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O FINANSIJSKOM LIZINGU (nastavak u pojedinostima) Na član 48. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić.