Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Petnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 87 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 90 narodnih poslanika, odnosno prisutno je najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima o 2. tački dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POSEBNIM USLOVIMA ZA REALIZACIJU PROJEKTA IZGRADNjE STANOVA ZA PRIPADNIKE SNAGA BEZBEDNOSTI Primili ste amandmane, koje su na Predlog zakona, podneli narodni poslanici, kao i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj i infrastrukturu i telekomunikacije. Primili ste izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naslov Predloga zakona, amandman je podneo narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Da li neko želi reč? Koleginice Jovanović, izvolite.
Gospodine Đorđeviću, vi znate da mi imamo pozitivno mišljenje što se tiče vašeg zastupanja Vlade zato što vi kao predstavnik vladajuće koalicije se zaista nikada ne ustručavate, a to i jeste posao svakog ministra u Vladi, da govorite i odgovarate na pitanja poslanika i učestvujete, kako u raspravi u načelu, kada nisu zakoni iz vašeg resora, tako i u pojedinostima. Možda, vi ste u prošlom mandatu, bili vojni ministar i sada vodite resor koji obuhvata i invalide otadžbinskih ratova, decu palih boraca i sve one ljude koji možda jednog dana i dođu u situaciju da dobiju krov nad glavom, ali je svakako ovde trebalo da sedi i da odgovara na amandmane gospođa Zorana Mihajlović, čije je Predlog zakona upravo ovaj o kojem raspravljamo. Neverovatno je da, osim što sa sat vremena odlaganja počinje sednica, taman smo mislili da ona ima neki mini susret, razgovor danas, eto, kraj nedelje, sa Kajlom Skotom, ili da vidi kako to sa predstavnicima „Behtela“ će da krene ova operacija otimačine 300 miliona evra iz budžeta, pa kažem – ma, hajde da sačekamo i tih 11,00 sati, međutim – nema je. Što se tiče ovog zakona, gospodine ministre, verovatno ste bili u prilici da pratite, znam da to sigurno, kad imate mogućnosti radite, kada i nisu zakoni iz vaše oblasti. Ovaj zakon nije dobar. Nije dobar iz razloga što je on obuhvatio samo jednu kategoriju zaposlenih, a to su ljudi koji rade u Sektoru bezbednosti. Mi najpre, kada je zakon donet prošle godine rekli da izražavamo sumnju da će u gradovima gde su određene lokacije za pravljenje ovih stanova to da ide tako glatko. Govoriću sad samo o Kragujevcu iz kojeg dolazim. Određena je lokacija koju je grad ustupio za izgradnju ovih stanova, treba da se izgradi 1029 stanova, u prvoj fazi 216 ili 226, na lokaciji Denino brdo. To je zaista katastrofa. Katastrofa iz razloga što vas je Radomir Nikolić još uvek aktuelni gradonačelnik Kragujevca obmanuo. Vladu Srbije koja treba da uloži toliki novac, a samim tim i sve one zainteresovane pripadnike snaga bezbednosti koji će da konkurišu za ove stanove, pod ovim povlašćenim uslovima. Ta lokacija je potpuno urbanistički neuređena. Znate šta znači jedna livada? Livada na kojoj je potrebno taman toliko, gospodine Đorđeviću da se uloži novca za kolektor, za kanalizacioni sistem, za vodovod i za se ono, i za gasne stanice, za nove trafoe. Sad vi kad sve saberete, ta prateća infrastruktura je još sigurno toliko ili nadmašuje iznos cene gradnje svih tih kvadrata koje imamo u obzir. To grad Kragujevac ne može da finansira zato što je grad u dugu od preko sto miliona evra, poslednji kredit koji je Radomir Nikolić uzeo je deve i po miliona evra, to znaju i poslanici koji su iz vladajuće koalicije. Grad će doći u situaciju da će nastati potpuni kolaps. Jednostavno ne možete tako tek a da ne sagledate sve okolnosti da ulazite u neke projekte sa neizvesnošću njihovog završetka.
Po amandmanu, narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, pre samog prelaska na amandman želim da istaknem nešto što je jako važno, a to je da pripadnici za Saveza za Srbiju, Dragan Đilas, Vuk Jeremić, Boško Obradović i niko od ostalih tih kolovođa tog Saveza za Srbiju još uvek, iako je ceo dan prošao, nisu našli za shodno da se ni na jedan način odrede, ograde i osude jedan od najmonstruoznijih tvitova koji poziva na progon, linč i silovanje predsednika Republike Srbije, njegove porodice i njegove dece. Predsedavajući, dajte mi minuta da vam pročitam o čemu se radi. Aleksandar Vučić kao predsednik Republike nakon uspešno završenog projekta vezano za Železaru Smederevo, projekta koji će obezbediti stotine i stotine radnika, radnih mesta, projekta koji vredi stotine i stotine miliona evra objavljuje tvit u kome se kaže – ovo je jako važan dan za nas, za Srbiju, za Smederevo, radnike koji ovde rade, jer su Kinezi ovom novom investicijom potvrdili da žele da ostanu ovde, da žele da ulažu jer veruju u uspeh Železare. Na njegov tvit jedan od pripadnika tog Saveza za Srbiju je napisao „Dokle bre više žvalonja? Dokle, J ti Danila mrtvog. Nabijem ti na K, kljakavu Milicu, šmokljo.“ Mislim da je ovo nezabeleženo u novijoj istoriji Srbije. Ovako monstruozne pretnje, ovako skandalozno vređanje dece i maloletne dece predsednika Republike je do sada nezabeleženo. Mislim da svaka institucija u Srbiji mora da reaguje po hitnom postupku. Mislim da svaki relevantan faktor u Srbiji i politički i svaki drugi mora da nađe način da osudi ovako monstruozno vređanje predsednika Republike i dece maloletne. Predstavnici Saveza za Srbiju, zašto njih spominjem? Zato što osoba koja je pisala ovo nije psihički rastrojena, nije reč ni o kakvom ludaku, pa da mu se oprosti na mentalno rastrojstvo ili ludilo. Osoba koja je ovo pisala je aktivista tog Saveza za Srbiju, neprestano piše takve i slične komentare, a na društvenim mrežama Savez za Srbiju prati njih, odnosno njihove naloge na društvenim mrežama. Dakle, ovde je reč o političkoj mržnji, ovde nije reč o ludilu. Ovo je direktna posledica atmosfere linča, straha, nasilja i govora mržnje koju mesecima sprovodi Savez za Srbiju predvođen Draganom Đilasom, Vukom Jeremićem, Boškom Obradovićem i ostalima. Mislim da MUP, Tužilaštvo mora pod hitno da procesuira ovakve i slične pojave. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević [[Vjerica Radeta: Ja sam imala repliku.]] Vi hoćete repliku? Izvinite, koleginice. Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Kao što reče kolega malopre, nema neke velike veze sa ovim što je danas na dnevnom redu, ali zaista ovo što se desilo sa ovim tvitom vezano za decu Aleksandra Vučića je nešto što je apsolutno nedopustivo, pogotovo kada je u pitanju njegova ćerka koja je maloletna. Kada neko na ovaj način napada maloletno dete onda je to reč o pedofiliji. To što je napao na Tviteru jer je bio u prilici da to uradi na Tviteru taj neko to bi uradio i ne daj Bože da je sreo negde uživo. Nemamo mi ništa od toga, evo, i mi to napadamo i osuđujemo i vi i svako zdravorazumski valjda to osuđuje, ali mi tražimo od nadležnih organa da se najhitnije nađe taj autor tog zaista strašnog teksta, malo je reći sramotnog, to je nešto zaista što je veoma opasno i da se najhitnije procesuira i da se javnost obavesti da je neko konačno za takve monstruozne stvari i ozbiljno kažnjen. Zakonske okvire imamo, samo to treba da se koristi. To što ćemo mi ceo dan pričati na ovu temu, slaba vajda. Dakle, moraju se zaštiti ne samo deca Aleksandra Vučića, moraju se zaštiti sva deca, a ovo je povod, dakle, da svako normalan osudi to što je neko napisao. Znate, sad će neko da kaže neko bolestan, neko ovakav um, onakav um, izvinite Tviter je sredstvo, na izvestan način, javnog informisanja, svi mi manje-više se pojavljujemo na toj društvenoj mreži i na ostalim društvenim mrežama i svašta doživljavamo i svašta nam pišu, ali sve dok je to u nekim granicama gde se ne ugrožava život, hajde može i da se istrpi i trpimo, šta ćemo, ali ovakva poruka maloletnom ženskom detetu Aleksandra Vučića je nešto što zaista mora najhitnije da doživi sudski epilog. Taj neko mora biti kažnjen, evo zbog pedofilije, ne samo što je to napisao javno, nego zato što je pokazao očigledne sklonosti pedofila. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, ja se pridružujem mojim kolegama. Posle Đilasove prljave kampanje usledila je direktna pretnja deci našeg predsednika gospodina Vučića. Posle višenedeljne kampanje najgore mržnje, posle NIN-a u kome na 92 strane samo jedino pljuju gospodina Vučića predsednika Republike, desio se najstrašniji, najužasniji, najmonstruozniji napad na decu predsednika Vučića. Pristalice Dragana Đilasa, Vuka Jeremića i Boška Obradovića, njihove rušilačke i mrziteljske kampanje koju već godinama vode protiv predsednika Republike Srbije i njegove porodice, još jednom su napale decu Aleksandra Vučića i to na monstruozan način. Naime, na tvit, na zvaničnom nalogu predsednika Srbije u kojem je Vučić juče poručio koliko je važno bilo privući kineske investicije u Srbiju, jer mi radimo, mi smo odgovorni ljudi, odgovorio je korisnik pod pseudonimom „aleksandrizam“ i uputio gnusne pretnje Vučićevoj deci. Ja vas molim da se ovaj čovek nađe i da se procesuira. Mi, žene, ispred SNS imamo nultu toleranciju prema nasilju. Ovo je prevršilo svaku meru. Hvala na pažnji i javiću se po amandmanu.
Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević.
Hvala vam, gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre Đorđeviću, juče smo osudili i danas osuđujemo najstrašnija vređanja porodice Aleksandra Vučića, dece Aleksandra Vučića. To nam samo govori to kako se oni ponašaju, to nam samo govori sa kakvim ljudima imamo posla, ali to nam daje i odgovor na pitanje – zašto. Zato što je Aleksandar Vučić u ovoj zemlji uradio nešto što nije niko, zato što je otvorio mnogo radnih mesta, zato što je unapredio apsolutno svaki segment države i društva, a ja sve njegove uspehe sada neću zbog vremena nabrajati. Sada ću vam pokazati koliko bili njegova pobeda na izborima i kako se napadaju svi koji o tome govore. Tako su razna udruženja preplavila društvene mreže mojim ocenjivanjem kao osobe koja je zloupotrebila činjenice, Istinomer, Nacionalna koalicija za decentralizaciju, ne znam koliko se ovo dobro vidi, „Biram kako biram“ i slična udruženja, razne nevladine organizacije, razni i takozvani i samo prozvani instituti sa velikim stručnjacima, su zapravo, zloupotrebili društvene mreže i izneli neistine. I, to onda ide dalje. Kada se posle toga jave svi oni nevaspitani ljudi, pa nas časte raznim uvredam. I evo, imamo jedan tvit Slavka Tatića, koji iznosi da sam rekla laži budalaštine, falsifikate, razne uvrede itd. Znate ko je Slavko Tatić? Slavko Tatić je otac Bogdana Tatića, predsednika opštinskog odbora DS na Vračaru. Bogdan Tatić je poznat po mnogobrojnim aferama, po mnogobrojnim malverzacijama dok su vršili vlast u toj opštini. Tu su sve informacije koje možete pronaći na internetu, da ne bude sad da ponovo zloupotrebljavam činjenice i da pričam nešto napamet ili da iznosim neistine, izvolite na internet, pa proverite ko je Bogdan Tatić. Od kazne za parkiranje do ozbiljnog kriminala, sve zajedno sa fizičkim napadima na aktiviste SNS koji su razgovarali sa građanima. Prema tome, ja bih rekla gospodinu da kada bude vaspitao svog sina da bude kulturan i da bude pošten, pa onda neka sudi o tuđim izjavama. Do tada, meni ostaje da ih pozdravim sa više od dva miliona glasova koje je dobio Aleksandar Vučić, što su oni u ovim tvitoma i u ovim objavama i priznali da je dobio, neka pogledaju zvaničnu statistiku RIK, što je jedini relevantan faktor u Srbiji kada se govori o izvornom procesu. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Srbislav Filipović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Želim da se priključim osudama mojih kolega koje su uputile ka napadima na predsednika Republike Aleksandra Vučića, njegovu porodicu, a pre svega, monstruoznim, strašnim, užasnim, gnusnim pretnjama koje su upućene njegovoj ćerci, Milici i sinu Danilu i Vukanu. To je jezivo. Ali hoću da pitam onaj deo javnosti u Srbiji koji ćuti, taj manji deo javnosti koji ćuti. Zar ga nije sramota, zar se ne stide da ćute dok se nečijoj ćerci predsednika Republike preti silovanjem, dok se sinu preti ubistvom. Pozivam te nevladine organizacije i razne druge organizacije koje se oglašavaju svakog dana u pojedinim medijima, napadajući SNS, napadajući investicije, predsednika Vučića, poslanike SNS, sve dobronamerne ljude u ovoj zemlji, dali su se setili da i u jednoj sekundi osude napade na predsednikovu porodicu. Da li ih je sramota, u jednoj sekundi što ćute, što mesecima, ne juče samo, nego mesecima i godinama trpe Aleksandar Vučić i njegova porodica najgore moguće pretnje upućivane ka njegovoj porodici, ocu, majci, deci. To je odgovornost ne samo nas koji se bavimo politikom da ovde izađemo i to osudimo, već svakog čoveka u Srbiji koji se bavi javnim poslom, koji ima pristupa bilo kojoj vrsti medija, ne samo „Tviteru“, elektronskim, nekim drugim, novinskim, da izađe i kaže da je vreme da se zaustavi nasilje u Srbiji, da se zaustave ti pozivi, a to ćemo da zaustavimo ne samo tako što ćemo sankcionisati tog idiota koji je iskoristio „Tviter“, ne da promoviše neku politiku, jer oni politiku nemaju. Nego moramo da sankcionišemo i one ljudi koji su inspiratori toga, oni koji motivišu takve kretene da svakog dana im padne na pamet da sednu za tastaturu i da pišu takve tvitove. Inspiratori toga moraju da budu procesuirani i osuđeni, kako nasilja u Srbiji ne bi bilo, inače se bojim da ćemo doći u neku mnogo opasniju situaciju nego što su same pretnje sa „Tvitera“. Poruka moja njima i Draganu Đilasu i ostalim ludacima iz tog saveza za silovanje Srbije, dalje prste od dece. Hvala vam.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sa ovog mesta, kao predsedavajući u ovom trenutku potpuno pridružujem zahtevima narodnih poslanika Aleksandra Markovića, Vjerice Radete, Ljiljane Malušić, Jelene Žarić Kovačević, Srbislava Filipovića, u njihovom pozivu da reaguju nadležni državni organi. Svakako da jedan ovakav način komunikacije preko društveni mreža i pretnje deci predsednika Republike za mene je jedan najobičniji kukavički čin i ništa drugo. Ne može to da se ni na koji način ni opravda i ne može da ostane nekažnjeno, te pozivam državne organe da u skladu sa zakonom otkriju ko stoji iza tog profila, privedu pravdi i kazne na način predviđen zakonima koje mi donosimo ovde u Narodnoj skupštini. Pravo na repliku narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Ovo je, ajde da kažem nastavak ovoga kako smo započeli današnju sednicu i zaista treba svi mi, treba da se fokusiramo pre svega na činjenicu da je ćerka Aleksandra Vučića maloletno dete, da niko od nje i od njenih vršnjaka, njenih školskih drugara ne može sakriti ovo što se pojavilo na „Tviteru“. Treba da se razmišlja o tome kako jedno maloletno dete psihički ovo doživljava? Da li će imati traume? Koliko će to kroz život da je prati, jer nju je napao pedofil. Ovde se ne radi samo o tome šta je neko napisao na „Tviteru“. Radi se o tome da je maloletnu ćerku predsednika države napao pedofil, da ona zbog toga što, neverovatno je i zamisliti šta ona sada kao dete trpi kada je za ovo čula i kada ovo sluša, ali je pitanje kako će reagovati njeni drugari u školi, kakve će posledice imati zbog toga? Znate ovo je mnogo širi problem od onoga što pokušava na neki način da se predstavi. I zato je ovde najbitnije, mnogo bitnije od naše osude je to da ministar policije angažuje sve snage i da najhitnije ministar policije izađe sa u javnost sa informacijom da je taj pedofil pronađen, uhapšen i predat nadležnim organima. I taj neko može biti suđen samo kao pedofil, ne kao neko piskaralo na „Tviteru“, nego kao pedofil opasan, ne samo za Vučićevu ćerku nego za svaku maloletnu devojčicu koja mu se nađe u blizini. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mijatović. Izvolite kolega.
Hvala potpredsedniče. Ja u ime Socijaldemokratske partije u ime poslaničke grupe Socijaldemokratske partije isto osuđujem. Ja nemam neku težu reč da kažem, jer zaista što smo ovih dana doživeli prevazilazi sve granice normalnosti. Ja se pridružujem svim narodnim poslanicima koji insistiraju da država reaguje. Moram da naglasim i sledeće. Građani Srbije su na izborima 2016. godine ovoj vladajućoj većini dali podršku od skoro 70%. Mi smo dali podršku Vladi, od Vlade, nadležnih ministarstava tražim da rade svoj posao. Tražim da se poštuju zakoni i da oni koji remete, koji čine ove monstruozne stvari zaista imaju posledice. Želim još nešto da kažem. Znate, mi smo političari, mi smo javne ličnosti, građani Srbije, naš rad, naše postupke ocenjuju na izborima, samo na izborima. Mi čekamo izbore 2020. godine. Budite uvereni da rezultate koje smo postigli da ćemo ih i ovoga puta veoma velikom razlikom pobediti. Zbog toga tražim i insistiram da radimo svoj posao, jer građani Srbije to od nas očekuju. Zato su nam dali poverenje. Političari zaista treba da jedino odgovaraju pred građanima Srbije koji ih biraju, a da se prestanu crtati mete na svima, a posebno nama iz vladajuće pozicije. Zalažem se da politički prostor bude normalan prostor, da se on više ne zagađuje iz prostog razloga da bi smo mogli imati rezultate i državu Srbiju voditi i ići ovim putem, kao što to čini vladajuća većina, kao što to čini predsednik Aleksandar Vučić. Mi moramo postati normalna evropska država. Za to se zalažemo i borimo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Maja Gojković. Izvolite, koleginice.
Hvala puno svim poslanicima i svim poslaničkim grupama koje su danas osudile onaj bezuman čin mržnje i nasilja nad detetom predsednika Republike Srbije. Ovo govorim i kao poslanicima, govorim kao predsednik parlamenta, ali govorim kao predsednik Odbora za prava deteta. Ono što je zastrašujuće pored onog morbidnog, monstruoznog jezika koji je juče izrečen i onih pretnji koje su izrečene na račun ćerke predsednika Republike Srbije je još gora stvar da je deo našeg društva nastavio da ćuti. Deo našeg društva nije smogao snage juče da osudi ono što se desilo ćerci predsednika države. Slažem se sa tim da kada mržnja nadvlada razum, onda imamo situacije da uvrede na račun dece, političara, postanu nešto uobičajeno. Mi se nalazimo u situaciji da se naše društvo polako zbog svih morbidnih poruka koje se u poslednje vreme upućuju na račun predsednika države, nekako navikava na to da je normalno ako kritikuješ, mrziš predsednika države i političare iz političkih stranaka vladajuće većine, da je nekako normalno da onda pretiš i njihovoj rodbini ili da pretiš njihovoj deci. U ovoj državi je pre 30 godina usvojena Deklaracija UN o pravima deteta. Ova država treba da bude ponosna što je jedna od prvih u svetu koja je ratifikovala ovu konvenciju. Ono sigurno što smo uradili prvi u svetu, to je da smo štampali kao država na srpskom, u ono vreme, i na hrvatskom, u ono vreme, odnosno ćirilicom i latiničnim pismom, tu Deklaraciju UN o pravima deteta. Znači, prvi u svetu u ono vreme. Od tada je prošlo samo 30 godina, da bi se mi danas suočavali sa mržnjom usmerenom ka deci, koja su kriva i koja su meta napada i najmonstruoznijih pretnji silovanjima, ubistvima, mučenjima, maltretiranjima, samo zato što su im mama ili tata političari i samo zato što je maloj Milici otac predsednik Republike Srbije. Treba da bude sramota svakog ko ne oseća nelagodu, u najmanju ruku nelagodu, kada je bio u situaciji juče da pročita ono što je nekakav monstrum uputio ćerci Aleksandra Vučića. Ako danas mogu da ćute, onda to mnogo govori o njima, a ne o nama i ne o Aleksandru Vučiću i ne o njegovoj deci. Zaista moramo jednom da podvučemo crtu i da kažemo – dosta je bilo. Ovo nema nikakve veze sa politikom. Ovo više nema nikakve veze sa našim političkim različitostima. Ovo je rat između normalne, zdravorazumske Srbije sa monstrumima. U pravu je šef jedne od poslaničkih grupa, koji je govorio pre mene, kada kaže - sve što ima da se kaže o predsedniku države i o svima nama kao političarima, reći će se na izborima. To je do sada bilo jedino merilo, jedino merilo da li neki političar dobro radi svoj posao ili ga ne radi. Drugi načini ne znače demokratiju, drugi načini znače nasilje, nasilje i izraz nemoći onih koji ne mogu da dobiju poverenje građana Srbije da vode državu Srbiju. Naravno da treba svi da podržimo i MUP i sve druge i bezbednosne organizacije, agencije, i pravosuđe, i svi da iznađu ko stoji iza te poruke, znači, da nađemo ko je pojedinac koji stoji iza te poruke koju je napisao, ali i da malo dublje analiziramo šta iza toga stoji. Svaki drugi, treći dan mi nešto osuđujemo i idemo u drugi dan gde se još nešto gore pojavi. Onda idemo u treći dan i ne znam šta dalje da se čeka. Zaista, ako neko nije osudio, a ne mislim samo na političare, nego čitavo društvo, ono što se desilo juče maloletnom detetu predsednika Republike Srbije, onda mi treba da osudimo takve i te, i organizacije i one kojima je to posao da urade, pa, ne plašim se da kažem, i određene političare. Jer, šta dalje sa njima treba da razgovaramo ako ne mogu da stanu iza osude nad bljutavštinama, nad morbidarijama koje smo juče pročitali i čuli, a koje su upućene maloletnoj devojčici? Ubeđena sam da, ministar unutrašnjih poslova je juče i rekao da su na tragu i da znaju ko je počinilac, pa ćemo razgovarati i o tome kada budemo videli ko je to, sa kojim namerama upućuje ovakve poruke jednom detetu, ali spremni smo da razgovaramo o tome na nekim od zasedanja, dakle, kako danas izgleda javna slika Srbije u pojedinim medijima. Društvene mrežu su postale mediji i to jako uticajni, i kako mi kao parlament, a svi parlamenti sveta se bore protiv negativnosti koje društvene mreže nose sa sobom. Nije to nikakva cenzura boriti se protiv kriminala, protiv manijaka, protiv siledžija, protiv prostaka, nije nikakva cenzura. Znači, moramo kao parlament da nađemo odgovor kako zajednički da se suprotstavimo onome što se dešava iz dana u dan. Završiću svoj govor. Politička borba u Srbiji nikada do sada nije bila maltretiranje nečije dece. Znamo da se to dešavalo 2000. godine, ali 2019. godine na udaru predsednik Republike Srbije i njegova deca, svakodnevno, svakodnevno, sa sve gorim i gorim porukama, pretnjama i ne znam šta sve sledi iza toga. Mi kao društvo moramo da nađemo odgovor na to kako danas izgleda deo našeg društva. A, na izborima ne sumnjam da će građani Srbije prepoznati i ponovo glasati i za Aleksandra Vučića kao predsednika Republike Srbije i za SNS i za sve naše koalicione partnere, kao i za sve normalne i razumne političke opcije, a da će svojim ne glasanjem, ne glasanjem za… Nažalost, stigla je još jedna preteća poruka, što znači da u pravo vreme ovde govorimo o tome da su Aleksandru Vučiću stigle od istog tviteraša za kojim se vrši potraga i da mu je on uputio rečenicu pretnje i psovke i kletve, da želi da mu se seme i pleme zatre. Znači, ovo što se dešava danas u našem društvu je višestruko opasno. Mi se više ne bavimo zakonima, mi se više ne bavimo pozitivnim stvarima, mi se više ne bavimo dobrom decom koja donose u ovu državu medalje iz različitih oblasti, mi se više ne bavimo umetnicima koji daju doprinos našoj kulturi. Mi se samo bavimo kao društvo lažnim vestima, uvredama i pretnjama na račun jednog čoveka i, što je još gore, on svaki dan govori da je on spreman na to zato što je predsednik države, iako ja smatram da on ne treba nikada da bude spreman na uvrede, na pretnje, na psovke, nego samo na politički dijalog. Naježila sam se, da neko smatra da je normalna komunikacija sa predsednikom države i sa bilo kojim političarem u našoj državi tako što će vršiti pritisak na njega svakodnevno, zato što će pretiti njegovoj deci. Znači, vreme je da zajednički, bez obzira na političke različitosti, to se danas i desilo u parlamentu, vašim diskusijama, kažemo – dosta je bilo i stop nasilju nad decom političara, posebno na deci predsednika Republike Srbije, jer je u poslednje vreme samo njegova porodica meta ovih groznih, morbidnih pretnji i poruka. Hvala puno.
Reč ima narodni poslanik Studenka Kovačević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, pre svega, poštovani građani Srbije, politika Saveza za Srbiju se sastoji od vređanja i nasilja. Ničeg drugog u njihovoj politici nema. Najstrašnije je kad vređaju građane Srbije. I insistiramo da se i Živković i Đilas i Jeremić i Obradović izvine svim građanima Srbije koji imaju drugačije mišljenje od njihovog za sve uvrede koje im konstantno upućuju. Pitam se da li igde u Evropi postoji zemlja u kojoj opozicija, osim što vodi kampanju uvreda i nasilja, vređa građane zato što ne glasaju za njih i ne da im da ponovo pljačkaju državne resurse? Ovim činom vređanja dece predsednika Republike dotakli su dno i mi to više ne možemo tolerisati. Pozivamo institucije da reaguju, jer ove stvari su odmakle predaleko. Ovakve stvari su monstruozne. Maloletnoj devojčici nametnuti takav teret samo zato što je ćerka predsednika Republike je najsuroviji čin koji je Savez za Srbiju do sada pokazao. Ako ovako vode politiku, preteći maloletnoj deci, treba da se povuku iz političkog života i posvete sopstvenom preispitivanju. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Uvaženi ministre, uvaženi narodni poslanici, najsvirepiji, najbrutalniji, najmonstruozniji način iživljavanja je iživljavanje nad decom, nad onim najnedužnijim. Ovaj put su nedužni oni koji to nisu zaslužili, a to su deca predsednika Republike Aleksandra Vučića. To više nije politička borba. To je izašlo iz političke borbe. To je nešto što je za javnu osudu i dobro je što ta osuda kreće odavde iz ovog parlamenta, kako bi se javnost probudila. Svi poslanici SPS, naša cela poslanička grupa najoštrije osuđuje jedan takav gnusan, besomučan, kriminalan akt, gde su žrtve oni koji ne smeju da budu žrtve. Uvažene kolege, mi smo prevashodno roditelji, većina nas ima decu. Nedostatak empatije u ovoj situaciji, nedostatak svesti da se deca zaštite je vrlo opasno. Oni koji to zaboravljaju iz političkih razloga su zalutali, ne samo na političkoj sceni, već i u političkom životu i u životu uopšte. Oni ne zaslužuju da budu tu gde jesu. Naš predsednik Ivica Dačić je juče jasno, glasno i nedvosmisleno izrazio stav SPS najoštrijom osudom protiv nečega o čemu nema smisla čak ni govoriti, a kamoli pomisliti da se tako nešto može i sme desiti. Mi nećemo prozivati ministra unutrašnjih poslova da preduzme nadležnosti, mere, aktivnosti koje po zakonu on, svakako, sprovodi, i on je to juče jasno, glasno rekao. Imamo puno pravo da zajedno svi, ali bukvalno svi koji sede ovde, tražimo od institucija pravosudnog sistema i tužilaštva i sudova, odnosno suda da najoštrije, bez obzira na zaprećenu kaznu, bez obzira na vreme do koga može biti izrečena ta kazna, bude kazna najoštrija koja postoji u granicama zakonskih, naravno, ovlašćenja. Ukoliko tako nešto ne bude, doći ćemo u situaciju da otvaramo vrata anarhiji i ugrožavamo pravni poredak Republike Srbije. Nećemo dozvoliti onima koji tu nameru imaju, a koji su tu nameru, očigledno, pokušali da iskažu na ovaj način. Dalje, kao i do sada, smatramo da maksimalno treba nastojati da se suzbiju svi ovakvi najgnusniji, najkriminalniji akti. Ovo nije bez razloga. Ovo je u trenutku kada Republika Srbija ostvaruje najbolje moguće rezultate, rezultate koji do sada nisu zabeleženi i te rezultate je na najbolji mogući način verifikovao upravo predsednik Aleksandar Vučić. Nažalost, njegova deca su postala meta upravo zbog tih rezultata. Još jednom podvlačim, svi poslanici SPS najoštrije osuđuju ovakav gnusan čini. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski. Izvolite.
Drugarice i drugovi, dame i gospodo, uvaženi građani Republike Srbije, ne sumnjajući u to da će MUP i javno tužilaštvo obaviti svoj deo posla i utvrditi ko je, rizikujući da ove narikače iz nevladinog sektora osude ovo što ću reći, ali jednostavno ne mogu da ne podsetim sve da je ovo ipak zemlja seljaka, zemlja domaćina na Balkanu. Svako ko drži do sebe zna na šta je spreman onaj ko vam opsuje ili uvredi žensko dete, a onaj ko vam uvredi žensko dete apsolutno zna šta treba da očekuje od onoga čije dete je uvredio. Uz svo divljenje Aleksandru Vučiću i njegove spremnosti da ovo trpi, pozivam pravosudne organe kada ovaj kreten dođe njima na meru, da ne smeju imati nikakve milosti. Ako pokažu zrnce milosti za ovako nešto, bojim se da će drugi u Srbiji morati da uzmu pravdu u svoje ruke kad se nađu u sličnoj situaciji. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite, kolega Atlagiću.
Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, poštovane dame i gospodo, kao jedan od narodnih poslanika koji je na vreme ukazivao na ovakve pojave, i to više puta u ovom visokom domu, dozvolite da još jedanput kažem, kao čovek koji prati društvene odnose, pogotovo napade na predsednika Republike zadnjih sedam, osam godina, svedoci smo stalnih, ali zaista stalnih, svakodnevnih, neviđenih, zlonamernih, medijskih i svakih drugih napada na predsednika Republike, njegovu porodicu, njegovog brata, njegovog oca, njegovu majku u vreme, i to je vrlo bitno da kažemo, kada on čini nadljudske napore za pronalaženje trajnog, pravednog, kompromisnog rešenja za našu južnu srpsku pokrajinu, a posebno ovih dana usmerili su se, pored njega i njegove porodice, i na najbliže saradnice dr Nebojšu Stefanovića i, moram da kažem, najviše na narodnog poslanika dr Aleksandra Martinovića. Poštovane dame i gospodo, zamislite kada je to izrečeno upravo u momentu kada se ogromni uspesi dešavaju. Nikada mu opozicija neće oprostiti uspehe, ne samo njegove, nego uspehe države i uspehe svih onih koji ga sledimo. Zamislite kada jedan od opozicionara ovih dana kaže – nećemo ih više silom terati, citiram, a profesor je univerziteta, nego oružanom silom i pašće krv, ali gledajmo da manje pada krvi. Završen citat. Zamislite kada prekjuče jedan od lidera iz Saveza za Srbiju sa mora poručuje. To je onaj koji je rekao, citiram, da će pišati po predsednikovom grobu. Završen citat. Ja za sebe, citiram, rekao je, reći ću jednu istinu, kaže taj Sergej Trifunović, zvani „pišoje“, ja sam budala, kaže on za sebe, i još ću sakupiti nekoliko budala da bi ih razjebali. Završen citat. Dovodite, gospodo narodni poslanici, ovu izjavu i izjavu profesora univerziteta sa jučerašnjem tviterašem. To je iz dana u dana, iz sata u sat. Nekoliko puta sam ovde prozivao Javno tužilaštvo Srbije. Šta čeka to tužilaštvo? Vrši li svoju funkciju u skladu sa članom 305, 321. Krivičnog zakonika Srbije? Podnesite ostavku, gospodo, ako imate bar malo morala. Progovorite, odgovorite nam više, a ne niko nije podneo krivičnu prijavu. Izvolite vršite svoj zadatak. Evo, ovde iz Narodne skupštine govorimo. Dovoljno je da čujete na ulici, a ne samo da govore narodni poslanici. Ovo je došlo, kako bi naš narod rekao, sa dna kace. Ovo je pretnja svoj deci, ne narodnih poslanika, nego svih građana Republike Srbije. Još jednom, gospodo iz Javnog tužilaštva Srbije, podnesite ostavku ako niste u stanju da radite svoj posao. Budite zaista dostojni posla koji obavljate. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite kolega.
Zahvaljujem kolega Arsiću. Kolega Jovanović je rekao dosta toga. Samo u nekoliko rečenica, jer smatram to pre svega svojom moralnom obavezom, a kroz diskusiju ćete shvatiti i zašto. Dakle, ovo je nastavak kreiranja i fabrikovanja navodnih afera i izmišljotina kojima se crta meta na čelu članovima porodica legitimno izabranog predsednika države, koji ima i ogromno poverenje i podršku građana, je pre svega rekao bih oličenje najprizemnije i najbizarnije negativne kampanje, koja najviše govori o karakteru onih koji ovakvu vrstu kampanje i sprovode. Znate, manjak političkog uticaja i moći, nedostatak ideja i programa, nemogućnost da svoju snagu pokažu u demokratskoj, argumentovanoj raspravi, uzroci su pre svega i sve više prisutnijeg primitivizma, sramnih govora, nasilja i mržnje. Što je čovek bušniji, kaže naš narod, to je i primitivniji. Nasilje i mržnja nisu dobri za građane, ne grade, ne doprinose, naprotiv - sasvim suprotno. Jasno je da u Srbiji ima onih koji se rukovode i dalje sloganom, što gore po Srbiju, to bolje po njih, odnosno, ali to neće i ne može baciti senku na pozitivne vesti i rezultate koji su interes građana i do kojih se došlo predanim, posvećenim, ozbiljnim radom i predsednika Republike Srbije i Vlade Republike Srbije. Te i takve političke gromade su neprepoznatljive u biračkom telu i lično verujem da će to potvrditi i naredni izborni ciklus. Međutim, u svemu ovome, dame i gospodo narodni poslanici, ključna reč je pristojnost i o tome smo govorili više puta. Pristojnost znači da iz javnog diskursa izbacimo sve ono negativno, ali pristojnost znači i odgovorno i ozbiljno obavljati posao za koji ste preuzeli odgovornost, ali snositi i konsekvence za ono što je rečeno, učinjeno ili urađeno i tu treba svakako da odreaguju nadležni organi. Porodica je, gospodo, jezgro civilizacije i snaga počiva u integritetu porodice. Ja ću sada biti, možda i ličan, ali to je moja moralna obaveza. Aleksandar Vučić je, to jako dobro zna - delimo vrednosti i odgovornosti u trasiranju puta u budućnosti Srbije, budućnosti koja se tiče svake porodice i budućnosti koja se tiče svakog građanina Srbije. Izvinite što ću biti ličan, još jednom ponavljam, ali za mene u jednom sigurno najtežem periodu, Aleksandar Vučić, kao i većina od vas, ali i Aleksandar Vučić, je bio podrška mojoj porodici, jer takođe znam da porodica nije samo jedna važna stvar, već da je porodica sve, ali to je pre svega i poštovanje. To je nešto i to je reč koju ne razumeju i ne dopire do svesti onih koji su uvek za mržnju, a protiv svega onoga što čini i radi vladajuća koalicija i tek onako, bez alternative i predloga, već samo da bi se čula kritika zarad kritike. Zato danas, pre svega kao čovek, kao roditelj ne mogu da ostanem nem i samo posmatram, na šta su sve kvazi političari spremni, zarad vlasti i privilegija i to ako je moguće bez izbora. Izvinjavam se još jednom što sam bio ličan i zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Poštovani ministri, dame i gospodo narodni poslanici, iako je SDPS i šef poslaničkog kluba i stranka naravno osudila ovakav brutalni čin koji se dogodio, a usmeren protiv porodice i protiv dece predsednika Aleksandra Vučića osećam potrebu da kao potpredsednik parlamenta i naravno kao čovek i kao njegov saradnik, kažem nekoliko reči i napravim jedan rezime, odnosno malo se vratim u blisku prošlost i da kažem da sve ovo što se događa, sve ovo što je kulminiralo proteklih dana, nije slučajno i nije novost na našoj političkoj sceni. Ono što je suštinski važno da kažem je da svi ti koji su izabrali ovaj put da vređaju, da napadaju porodicu predsednika Aleksandra Vučića, da napadaju njegovu decu, da je to samo vrh ledenog brega, da je to započeto kada je on postao prvi potpredsednik Vlade Republike Srbije 2012. godine. Samo ću zarad javnosti podsetiti - jedan veliki broj tabloida, magazina, portala, nevladinih organizacija koje su govorile i govore najmonstruoznije stvari o njemu, o njegovoj porodici, o njegovom bratu, o njegovim roditeljima, pa i pre nekoliko nedelja o Kseniji Vučić, strašni napadi od strane Saveza sa Srbiju, konkretno od Mlađana Đorđevića koji je podneo čak i neku prekršajnu prijavu protiv nje, sve u smislu i u cilju njegovog rušenja i dolaska na jedan nasilan način, brutalan način na vlast i dolazak do svih onih beneficija i privilegija koje su izgubili 2012. godine. U stvari na ovaj način pokazuju sav nedostatak politike, sav nedostatak ideja, inicijativa, marljivosti, posvećenosti i slobodno mogu da kažem kao kolega, kao narodni poslanik, patriotizma, svega onoga što je predsednik Vučić radio u prethodnih sedam godina, što radi i što će raditi s obzirom na sva istraživanja javnog mnjenja i ono šta oni nemaju, niti će u bliskoj budućnosti imati, a to je podrška građana Republike Srbije. Trenutno Vučića podržava između 60 i 65% građana Republike Srbije. Razumem frustraciju i ja razumem nemoć. To je ljudski. Ne mogu da razumem ovu Sodomu i Gomoru koja je opisana i u Bibliji, u Novom zavetu. Tako su se ljudi ponašali pre dve hiljade godina, pa su bili kažnjeni. Posle dve hiljade godina imamo slično ponašanje. Napad na decu, na maloletno dete predsednika Republike pod firmom političke borbe. U novijoj istoriji i u novijoj političkoj teoriji mi ne možemo da pronađemo ovakav primer, ne mogu da kažem, to nije ni politička borba, ovo je jedno potpuno ludilo koje je zahvatilo određene ljude i deo srpske opozicije koji na svaki način žele da se obračunaju sa predsednikom Republike ne birajući nikakva sredstva. Kakve su reakcije na to? Kakvi su to ljudi koji nijednog trenutka u protekla dva dana, kakve su to organizacije, kakvi su to slobodni mediji da nijednog jedinog trenutka ne kažu – ljudi ovo nije pitanje politike, ovo nije pitanje Aleksandra Vučića, SNS, ovo je pitanje Srbije, ovo je pitanje zdravog razuma. Ne mogu ovako da se ponašaju ljudi, ne mogu ovo da podržavaju političke stranke, ne mogu ovo da podržavaju nevladine organizacije. Moj kolega Atlagić lepo reče – gde je tužilaštvo? U šta se ovo mi ljudi pretvaramo ovde? Pozivamo mesecima, godinama na politički dijalog. Čovek sedam godina radi na izgradnji ove države i ne valja. Ok, u redu je. Ne valja 100 kilometara autoputeva godišnje, ne valja Beograd na vodi, ne valjaju investicije iz Nemačke, Amerike, Ruske Federacije, Kine. Ne valja pruga. U redu je. Zato što ne valja vi imate 3% ili 2% ili 1,5%, Vučić ima 60%. Ali, podržavati i ćutati na ovako brutalno i necivilizovano ponašanje, meni je žao Srbije, uvažene moje kolege. Meni je žao, što ovde ima političkih subjekata koji ćute na ovo u 2019. godini i možda negde seire, i možda negde se smeju i slave što je neko, eto uspeo da to kaže i napadne tako njegovu porodicu, pored tabloida, pored magazina i na društvenim mrežama. Možemo li ljudi sesti i napraviti neki konsenzus, možemo li doneti neki zakon, mi smo zakonodavno telo, protiv ovih lažnih vesti, lažnih informacija, protiv ovog sajber kriminala koji se događa trenutno u našoj zemlji. Ja znam da to jeste problem ne samo Srbije, problem je regiona, problem je Evrope, problem je celog sveta, ali hajde mi da nešto uradimo za svoju državu, hajde da podržimo, kao što su to mnoge moje kolege danas uradile, integritet ne jednog čoveka, nego prvo mi nemamo tu kulturu poštovanja institucija ove države, mi ne poštujemo. Ti ljudi, ti lideri, ne poštuju zastavu ove države, ne poštuju organe ove države, ne poštuju institucije, nigde u svetu nemate to da ljudi odu u inostranstvo ili kada neko dođe iz inostranstva pljuju po svojoj zemlji. Nigde to ne postoji. Hoće li se jednom uzeti u pamet, poštovati ovu zastavu, ne smejati se tom jarbolu koji će se izgraditi gde će biti ponosno postavljena srpska zastava koja će moći da se vidi iz svih delova Beograda. Hoće li se više uzeti u pamet i početi da poštuju ovu zemlju, naš politički sistem, naše legitimne interese. Neko je pre pomenuo, pa jel mislite da je slučajno da se ovo događa u onom trenutku kada Srbija bije odlučnu bitku za svoje legitimne interese na Kosovu i Metohiji. Pa prođe i taj Vidovdan, pa prođoše mnogi datumi kada su govorili da će Vučić da preda Kosovo i Metohiju. Kada su govorili da je ostao sam, da nema nikakvu podršku pa predsednik Francuske dođe ovde i bude dva dana, ukazujući najveću počast Srbiji od vremena posle Prvog svetskog rata, od vremena kada su nam tu počast davali i Franš D' Epare i francuski generali i general Fuše, koji je tadašnjem Kralju Aleksandru ponudio da jedna od okupiranih zona bude pod kontrolom Srbije. Zato što je Srbija imala ugled, zato što je Srbija imala lidera kao što ga i sada ima, koja ima nešto što ti ljudi nemaju, a to je ovo drage kolege, obraz. Obraz i želja i volja da brani Srbiju svakoga dana, svakoga trenutka, da je jača ekonomski, da je jača vojno i da nas nije sramota da obeležimo bilo koji datum i da poštujemo naše žrtve, da poštujemo našu zemlju i da ne dozvolimo nikada da se loše stvari u budućnosti ne dogode. I sigurna sam da to nije slučajno, i siguran sam da žele da oslabe Vučića i našu zemlju u borbi za Kosovo i Metohiju, jer nemaju više tlo pod nogama i da je slaba Srbija u interesu mnogih i da rade u interesu tih mnogih i nije u interesu svih naravno što Srbija ima 3,5 milijardi dolara stranih, direktnih investicija, koliko svi zajedno u regionu nemaju toliko kada se sakupe. Nije svima pravo što Srbija nabavlja oružje, unapređuje svoju armiju, unapređuje svoju policiju, pa imamo napade i na koga, i na drugog čoveka države. I na Nebojšu Stefanovića. Pa ne treba biti preterano politički iskusan i biti upućen u političku teoriju da bi se videlo da je to orkestrirano, da je to instrumentalizovano i ono što je najgore, da je van i da je protivno interesu Republike Srbije. Zato, sve kolege svi politički subjekti moraju da stoje danas jedan uz drugoga, protiv ovog zla, protiv udara na porodicu, protiv fundamenta srpskog društva, a to su srpski patriotizam, srpska crkva, srpska vojska i ekonomski jaka Srbija iz svega onoga što radi Aleksandar Vučić. Hvala uvažene kolege.
Reč ima narodni poslanik Petar Petrović. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, poštovano predsedništvo, svi poslanici JS se pridružuju svim kolegama i koleginicama koje su u svojim izjavama osudili i sa gnušanjem konstatovali da ovo što se neposredno pre par dana i danas sam pročitao, pojavilo u štampi u napadima na porodicu Aleksandra Vučića, predsednika države. To je dokaz onome što je i juče predsednik JS gospodin Dragan Marković Palma tražio od ministra policije, da konačno počne u Srbiji da se primenjuje zakon prema svima podjednako. Ovde ne treba samo policija da ima posao, ovde bi posao morale da imaju i drugi pravosudni i tužilački organi, kao i neke lekarske ustanove. Naime, ako je neko bolestan treba ga lečiti, ako je neko umno poremećen, za to u Srbiji postoje ustanove gde se takvi ljudi smeštaju na duži vremenski period. Sticajem okolnosti znam za dve, jedan je u Pčelicama kod Kragujevca, jedna je u Topolnici kod Niša i ovakve koji pišu ovakve gnusne stvari treba smestiti tamo na jedan duži vremenski period od 15, 20, 30 godina, možda nikad neće da izađu i ne treba da izađu, jer to ne mogu nikad da budu korisni članovi društva. Onaj ko je smogao snage i pameti, ako je uopšte ima, da napadne nečiju porodicu, da napadne maloletnu decu, žensku posebno, a još ako je to porodica i deca predsednika republike, šta komentarisati o takvom čoveku, o takvim licima, o takvim ljudima? Treba komentarisati i videti ko su im nalogodavci, gde su te nevladine organizacije, udruženja raznorazna da se sada čuju, da osude? Nema ih nigde, osim pojedinih časnih izuzetaka. Nažalost, izgleda da u Srbiji, u jednom manjem delu Srbije i to je na našu radost, a kad kažem nažalost, postoji jedna izreka da u Srbiji sve mogu da ti oproste, ali uspeh nikako. Aleksandar Vučić, Vlada Republike Srbije i sve političke snage u ovoj državi koje podržavaju ovakvu politiku predsednika republike i politiku Vlade, znaju svoj put, znaju da Srbija ide pravim putem, znaju da se u Srbiji iz dana u dan živi bolje, da je u Srbiji sve više zaposlenih, a sve manje nezaposlenih, znaju da će plata u Srbiji vrlo brzo dostići prosek preko 500 evra, znaju mladi da treba da ostanu u ovoj zemlji i da svoju budućnost i formiranje svoje porodice traže ovde. Istovremeno pozivam prvenstveno sve mlade ljude i sve druge u ovoj državi da stanu na put ovakvim bolesnim umovima koji nalaze za shodno da leče neke svoje frustracije time što će preko društvenih mreža objavljivati ovakve gadosti i slično. Još jednom kažem, svi poslanici i svi članovi JS sa gnušanjem osuđuju sve ovo što se moglo pročitati, a verovatno i mnoge stvari koje ne mogu da se pročitaju i tražimo još jednom od svih nadležnih institucija, ne samo od ministra policije i tužilaštva i pravosudnih organa da odlučno krenu i svi skupa krenemo u borbu protiv ovakvih pojava, protiv ovakvih pojedinaca i da ih smestimo tamo gde im je mesto, a u svom izlaganju sam rekao gde je takvim ljudima mesto, pa neka uživaju tamo sa svojim istomišljenicima i nek pišu šta hoće. Još jednom, poslanička grupa JS se pridružuje osudama i učinićemo sve koliko je u našoj moći da pomognemo da Srbija više ne doživljava ovakve stvari. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Borisav Kovačević.
Hvala, gospodine Arsiću. Poštovane koleginice i kolege poslanici, pretpostavljam i verujem da svi koji sedimo u ovoj sali, bar iz većinskog dela vladajućeg i oni koji nisu u sali, da smo jedinstveni u osudi ovakve jedne gnusne stvari. Verujem da su sve kolege, koje su dosad govorile, u pravu kada su u pitanju institucije kojima je u nadležnosti borba protiv ovakvih stvari, apostrofiraju u MUP. Jako mi je drago i mislim da smo u tome složni, da je u borbi protiv ovakve, rekao bih pošasti, jako bitno da mi svi, odnosno javnost celokupna osudi i pokrene se protiv ovakve pojave i trenda, koji je narastajući. Ali, ja bih hteo da ukažem na nešto što ovde nije pomenuto kada su ovakve stvari, i to ću početi podsećanjem svih vas na incidentne dve situacije koje smo imali pre četiri, pet godina, ne znam tačno kad je, ali u to vreme je predsednik države bio gospodin Tomislav Nikolić, a predsednik Vlade je tada bio gospodin Aleksandar Vučić. Imali smo situaciju da je prvi put, prvo gospodin predsednik tadašnji, obavestio javnost da je tajno prisluškivan, a nakon nekoliko meseci to isto je javnost čula i od tadašnjeg predsednika Vlade, gospodina Aleksandra Vučića. Tada je kompletna javnost, pogotovo mediji su urlali par nedelja na to ko je to uradio. Ključno pitanje nije bilo ko je to uradio, ključno pitanje je bilo kao i danas što je to, i ja ću o tome nešto malo reći, ključno pitanje je kako je to moglo i smelo da se desi? A znate zašto? Mi pominjemo ovde danas i apostrofiramo u ovoj stvari ulogu MUP-a, i ono ima ulogu u tome, makar kao neko, kao institucija koja treba takve stvari da tera bez obzira da li je u pitanju napad na porodicu, građanina ili predsednika države. Ali, mi imamo instituciju, Ustavom postavljenu u državni sistem, a to je kontraobaveštajna zaštita funkcionera i institucija. Prema tome, postoji kontraobaveštajna služba, koja je konstantno prvi zadatak ima i najznačajniji da štiti predsednika države, a kad štiti predsednika države ili bilo kog funkcionera, podrazumeva se i zaštita porodice. Mi nismo, posle četiri, pet godina, dobili nikakav odgovor ni sa jedne strane, da li je tada pronađen akter i otkriven način kako su uspeli da prisluškuju predsednika države i predsednika Vlade, i u ovom slučaju me ne interesuje ko je. Ali, mi nismo obavešteni ni u Skupštini, ni kao građani da je to služba završila i uradila. Zato imamo dalju eskalaciju i imaćemo je u takvoj situaciji i nadalje, to vam sad potpisujem, bez obzira koliko se mi i javnost protiv toga borila, i to ima svoj značaj i ulogu, ali struka, služba koja se tim bavi, mora da se bavi i da zaštiti predsednika. To sam hteo da kažem i reći ću vam na kraju nešto. Vi znate otkad sam u Skupštini, da ja uvek govorim sedeći, jer mislim inače, usput da kažem, da bi svi poslanici trebalo da govore sedeći zato što ova tehnika nije napravljena za govor stojeći, jer se gubi i često ne čujemo ljude. Ali, bez obzira što uvek sedim, ja ću iz poštovanja ustati i u ime grupe poslanika PUPS-a zamoliti predsednika države gospodina Vučića, da ne bude više tako tolerantan u smislu - ja ću da trpim sve i da sa time izlazi u javnost. Nema pravo zbog nas koji mu dajemo, koji stojimo, ogromne većine, iza njega, da miri sa tim i da dozvoljava da trpi takve stvari. Time što neće iskazivati, ja znam da on to iz najpozitivnijih namera radi, iskazivati tolerantnost, on će pomoći nama svima u borbi protiv toga, jer neće takvim nastupanjem kao što je do sada, ohrabrivati ovakve lopuže, gadove, monstrume, ne znam kako da ih nazovem, vi ste ih dosta izdevali imena. Toliko od nas. Poslanička grupa PUPS-a, da to kažem i decidno, apsolutno na najoštriji način, jedinstveno osuđuje sve ovo o čemu ste vi govorili, da ne ponavljam. Hvala vam lepo.
Reč ima narodni poslanik, Igor Bečić. Izvolite.
Poštovane kolege, ja sam 22 godine u ovom visokom domu i nisam mogao da pretpostavim, a siguran sam ni mnoge moje kolege, da će doći vreme kada će predstavnici bivšeg režima toliko nisko pasti da im je jedini politički program nasilje i mržnja, da jedino misle da mržnjom mogu da pobede predsednika Vučića, koji je zaustavio pljačku i propadanje Srbije. Pitao bih Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Boška Obradovića i mnoge druge iz bivšeg režima, kako se oni osećaju u trenucima kada se preti deci silovanjem, kada ih proglašavaju mrtvima? Kako bi se osećali da se to dešava njihovoj deci? Da li bi to mogli mirno da gledaju i dalje daju naloge svojim jurišnicima da to rade? Da li imaju bar malo ljudskosti u sebi? Da li mogu da znaju da to građani Srbije ne zaslužuju, da zaslužuju upravo ono što se radi, što sadašnja Vlada, što predsednik Republike radi trasirajući put boljem kvalitetu života građana. Jedan od kolega je rekao da oni to podržavaju i ćute. Ne, oni to ne podržavaju i ćute, oni daju naloge da se to radi. Oni svakodnevno svojim jurišnicima govore i kreiraju politiku u Srbiji, da politika bude samo mržnja, mržnja prema predsedniku Vučiću, prema SNS. Da li ovi razni, nezavisni mediji, koji takođe svakodnevno propagiraju to, „N1“, „Danas“, koji svojim tekstovima, crtanjem mete na čelu predsednika Republike i porodicama njegovih saradnika? Kako smo se svi osećali kada smo videli da jednu ženu, bebu u kolicima prate nepoznati ljudi i ulaze za njom u haustor? Da li ta žena može i dan-danas da izađe na ulicu, posle te traume koju je doživela? Da li ćemo u Srbiji da dozvolimo da na ovakav način bude predstavljanje političkog programa i priprema za ono što misle da zaslužuju, a to je da vrše javne funkcije? Ja sam već to govorio u svojim izjavama i pre mesec dana, o planovima koji su napravljeni, o nalozima koji su dati i o svemu onome što će se dešavati i što se dešava ovih dana. I zato sada dajem pravo sebi, kao predsedniku Odbora za kontrolu službi bezbednosti, da tražim od Ministarstva unutrašnjih poslova, od Odeljenja za visokotehnološki kriminal, od bezbednosnih službi, da ne samo otkriju, jer to je već urađeno, počinioce koji na ovakav način monstruozno čine da jedno dete ne može da izađe na ulicu. I već smo govorili ovde, ne samo zato što se to radi o detetu, o deci, o maloj Milici i Danilu predsednika Republike, nego to možemo da očekujemo svi ovde mi i svi ljudi koji pokušavaju danas da nešto promene u Srbiji, jer neki drugi koji misle da nisu dovoljno opljačkali i uništili Srbiju misle da mogu ponovo da dobiju poverenje da to rade. Jednostavno tražim od njih da ne samo sankcionišu i da više nikome ne padne na pamet da ovako nešto čini prema deci, prema političkim neistomišljenicima, prema ženama, i u ovom parlamentu, i to smo doživljavali, da se jednoj premijerki preti silovanjem, da se predsednici parlamenta upada u kabinet, da je napadaju, da joj prete, i svim ovde ženama, koji pokušavaju da kažu i da izreknu kroz ono što se zaslužuje, na koji način je bivši režim uništavao Srbiju. Da oni moraju i bezbednosne službe i Ministarstvo unutrašnjih poslova da pokažu da to nije nešto što se može raditi u Srbiji, i da ne samo oni koji to čine, nego oni koji im daju naloge, oni koji dobijaju novac za ono što govore svojim jurišnicima, oni mediji, nazovi nezavisni mediji, i oni lažni predstavnici elita koji svakodnevno pokazuju, jer misle da je mržnja jedini način da pobede SNS i predsednika Vučića. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite, kolega Miletiću.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Ja bih, kao i moje kolege prethodnici, kao predsednik Ujedinjene seljačke stranke, kao čovek, kao sin, kao otac, kao brat, osudio sve ono što se radi protiv dece, osudio sve ono što se piše o toj deci, pa bilo čija da su, a posebno deci našeg predsednika Srbije gospodina Vučića, zato što on kao čovek vodi Srbiju, zalaže se za Srbiju i kao čovek je dobio najveću podršku građana na izborima. Govorim ovo sada na ovaj sveti dan, na crveno slovo, na slavu Sveti arhangel Gavrilo, gde veliki broj Srba danas slavi, danas slavi i crkva u selu Pirkovac koja se zove Sveti arhangel Gavrilo, gde dolazi veliki broj vernika. Ja pozivam sve ljude, sve Srbe, sve pravoslavne vernike, sve one koji žive u Srbiji, u bilo kom delu Srbije, da svi zajedno osudimo ovakve ljude koji na ovakav način govore za decu, za ćerke, posebno za ćerke, sve ono što ne priliči, ono što je ružno, ja o tome neću govoriti, zato što su rekli moji prethodnici. Još jednom, kao predsednik Ujedinjene seljačke stranke, kao čovek, na ovaj sveti dan, na Svetog arhangela Gavrila, pozivam sve da govorimo jezikom dobrote, poštenja, verovanja u dobro, verovanja u ono za šta radi i naša Vlada i naš predsednik Srbije. Još jednom osuđujem, kao čovek, jezik mržnje, ono što pišu i ono što govore ljudi koji stvarno ne treba da budu tu gde jesu, nego treba da budu, kao što je malopre rekao kolega iz Jagodine, ima institucija i u Nišu koje takve ljude mogu da prime, a ima i u Beogradu još na više mesta. Još jednom, drage kolege, danas je sveti dan, Sveti arhangel Gavrilo, budimo ljudi, poštujmo sve i osudimo sve one koji govore ovakve stvari koje ne treba pomenuti više nikad.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite, koleginice. (Aleksandra Tomić: Ja sam se javila pre.) Sada ću da pročitam redosled, Milanka Jevtović Vukojičić, Aleksandra Tomić, Ljubiša Stojmirović, Ivan Bauer, Ognjen Pantović, Olivera Pešić i Zoran Bojanić. Zatražite reč, koleginice Vukojičić.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, kolege poslanici i poslanice, oštro osuđujem ljudsku nakazu oličenu u liku nekog tviteraša koji je na najgrublji mogući način vređao decu našeg predsednika Aleksandra Vučića. Vređajući decu Aleksandra Vučića on je udario na ono što je najsvetije svakom roditelju. Aleksandar Vučić, sem što je predsednik Republike Srbije, svakako je i roditelj sina Danila i dvoje maloletne dece. Oni su udarili, ovaj tviteraš, ova ljudska nakaza, ovo ljudsko dno udarilo je na ono što je najsvetije jednom roditelju, a to su njegova deca. Pozivati na smrt sina, pozivati na silovanje maloletnog deteta je nešto što može jednom rečju da se iskaže, a to je nečovečnost, ljudska kreatura i ljudska nakaza, to je ono što promoviše Savez za Srbiju, odnosno savez protiv Srbije, oličen u likovima tajkuna, likovima onih koji su donosili bedu, jad i čemer našim porodicama i našoj deci, a to su Dragan Đilas, Vuk Jeremić, Boško Obradović i njihovi pajtaši, oličeni u liku i nekog glumca koji bi da urinira po grobu predsednika Aleksandra Vučića. Međutim, Srbija i građani Srbije znaju da vrednosti koje promoviše Aleksandar Vučić će pobediti, da će dobro uvek pobediti zlo, da će normalno uvek pobediti ono što je nenormalno, da će pristojno uvek pobediti nepristojno, da će ljubav uvek pobediti mržnju i da će život uvek pobediti smrt. Ono što ovoj ljudskoj nakazi ili nakazici, ne znam da li je muškog ili ženskog roda, svejedno kojeg je roda, ali zajedničko je da je ljudska nakaza, ono što joj smeta to je uspeh koji naš predsednik Aleksandar Vučić pokazuje na svim poljima, kao u zemlji, tako i u inostranstvu. Uspeh je izgleda ono što se ne prašta Aleksandru Vučiću, ali narod zna i narod će na izborima dati podršku onom ko Srbiju vodi u prosperitet, a to je Aleksandar Vučić, a ne u bedu i zlo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ljubiša Stojmirović. Izvolite.
Poštovane koleginice i kolege, dobro je da se svi slažemo u jednom da osuđujemo ovakve pojave. Verujem da svako normalan u Srbiji osuđuju ovako nešto. Ja, kao pojedinac, osuđujem ovo i nadam se da se takve pojave neće više dešavati ni u Srbiji ni bilo gde na drugom mestu. Istovremeno, očekujem od nadležnih organa da rade svoj posao i brzo i efikasno i da ovo sankcionišu onako kako treba. Iznad svega, moramo imati jedan cilj, a to je da vodimo računa o maloj Milici, to je da sačuvamo to divno mlado stvorenje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ivan Bauer. Izvolite kolega.
Zahvaljujem. Poštovane koleginice i kolege, politička osuda ovog čina je vrlo jasna i nju je izneo naš predsednik poslaničke grupe i mislim da tu nema šta da se doda. Vi znate, evo, ovde sedim u Narodnoj skupštini sedam godina, ovo mi je treći mandat, nikada za ova tri mandata nisam izgovorio nijedan svoj lični stav i ne smatram da treba u Skupštini da se iznose lični stavovi, ali danas moram da iznesem lični stav. Danas neću da govorim kao narodni poslanik, danas ću da govorim kao običan građanin, kao čovek i na prvom mestu kao roditelj. Hoću da postavim nekoliko pitanja svima nama - šta se to s nama dešava? U šta mi to tonemo? Zar smo zaboravili na naše moralne vrednosti? Zar smo zaboravili na naše tradicionalne vrednosti? Zar smo zaboravili šta je najveća svetinja? Ko može da udari na decu? Kako može da se udari na nečije dete? Ne morate da volite Aleksandra Vučića, ako ga ne volite, nemojte da glasate za njega, ali njegovo dete ili njegova deca nisu kriva za to što ih vi ne volite, ili što njega ne volite ili što vam on nije simpatičan, ona nemaju nikakvu odgovornost. Nijedno dete na ovom svetu ne snosi nikakvu odgovornost za to što njegov roditelj nekome nije simpatičan. Moramo da se naučimo da poštujemo svetinje. Ministar Stefanović i naša policija, odnosno MUP, će ovo razrešiti, ali će i dalje nakon toga ostati gorčina u ustima, zbog toga što smo zaboravili da poštujemo decu. Ja nemam više ništa da kažem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ognjen Pantović. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, Srpska narodna partija najoštrije osuđuje užasne pretnje upućene predsedniku države i njegovoj porodici. Mržnja koja se širi putem medija i putem društvenih mreža od strane pojedinih opozicionih političara dostigla je ovom pretnjom vrhunac i prešla sve granice pristojnosti u političkoj borbi u jednom demokratskom društvu. Sada kada je Srbiji potrebno nacionalno okupljanje da odbranimo naše Kosovo, da odbranimo našu Republike Srpsku i u uslovima ogromnih pritisaka kojima smo izloženi kao država pojedini predstavnici opozicije svojim delovanjem doveli su do toga da je stvorena atmosfera u kojoj se otvoreno preti nasiljem i ubistvom članova porodice izabranih predstavnika građana. Srpska narodna partija poziva i danas, kao i juče, nadležne organe da hitno reaguju u smislu zaštite porodice predsednika Republike Srbije. Odgovor mora biti snažan, brz i zakonit. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Olivera Pešić. Izvolite koleginice.
Zahvaljujem predsedavajući. Danas smo svi u ovoj sali jedinstveni i poslanici SNS i svi naši koalicioni partneri i poslanici Srpske radikalne stranke, da ono što se danas u Srbiji dešava nije primereno ni za jedno civilizovano društvo. Krajnje je vreme da se stane na put ovakvoj vrsti internet nasilja koja se sprovodi nad predsednikom Republike Srbije Aleksandrom Vučićem, a pre svega nad njegovom porodicom i nad njegovom maloletnom decom. Prostakluk, primitivizam, agresija, poziv na silovanje i poziv na smrt je nešto što kao društvo mi nikako ne smemo da dozvolimo i s tim u vezi pozivam nadležne organe da što pre nađu, privedu pravdi i najstrože kazne osobu koja je na najprimitivniji način vređala predsednika Republike Srbije i pretila njegovoj porodici. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Zoran Bojanić. Izvolite.
Zahvaljujem. Da ovom zlu koje je zavladalo u Srbiji treba stati na put treba, politička borba je politička borba, a zlo je zlo i zlo treba uništiti. Ja ću ovde završiti kao poslanik i biću ličan, kao što su bili lični i Đorđe i Ivan Bauer. Želim da dam podršku ne predsedniku Republike, nego jednom čoveku Aleksandru Vučiću i njegovoj porodici, jednom velikom čoveku. Jer je taj čovek, nekad davno, kada smo bili stranka u osnivanju dao je podršku meni i mojoj porodici. Kad sam bio na granici između života i smrti to je bio čovek koji je došao u moju kuću u moj dom, koji je bio sa mnom i sa mojom porodicom i podelio sve što je trebao da podeli i dao mi volju i meni i mojoj deci i mojoj porodici da idemo dalje. Zato i ja njemu dajem podršku. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Mirko Krlić. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Još jednom vam se zahvaljujem što imate strpljenja i pružate mogućnost svim narodnim poslanicima da izraze svoja osećanja povodom ovakvog gnusnog čina. Mislim da u srpskom jezik nije izmišljena reč, ne postoji ta reč da opišemo svoj odnos prema onima koji su spremni da ovako nešto kažu, da ovako nešto štampaju, da se na ovaj način izjasne, posebno kada su u pitanju deca, kada su u pitanju ženska deca. Kao narodni poslanik i kao predsednik Odbora za kulturu, informisanje i kao otac četiri ćerke, osećam posebno nezadovoljstvo što u narodu postoji jedan deo ovakve nekulture. Naravno, ne možete ga politički pobediti, ne možete ga intelektualno doseći, ne možete mu stati na crtu, ne možete osporiti njegove uspehe, pa onda udarite tamo gde svako ko oseća porodicu, ko oseća ljubav, sopstvenog doma, gde najviše boli. Ovo nema veze sa kulturom, ovo nema veze sa moralom. Ovo je gubljenje svakog ljudskog oblika i samo se tako može karakterisati.
Reč ima narodni poslanik, Dragana Barišić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Ovom prilikom bih se obratila pre svega svim građanima Srbije, kao žena, kao majka ali i kao lekar psihijatar. Smatram da ovo nije ništa novo što se desilo na društvenim mrežama i gde su upućene najmonstruoznije, najvulgarnije reči pre svega predsedniku Republike i njegovoj maloletnoj ćerki. Kao majka ćerke koja je sličnog uzrasta kao i predsednikova ćerka mogu najoštrije da osudim to i ako je neko spreman da tako nešto uputi 15-godišnjem detetu, možemo samo da zamislimo kakvu bi politiku vodio prema ostalim građanima i građankama Srbije, pre svega prema deci Srbije, a svi ćemo se složiti da su deca naša budućnost. Moram samo da podsetim naše građane, pre svega kada budu raspisani neki naredni izbori, da se podsete toga šta su ti pripadnici Saveza za Srbiju radili u ovoj skupštinskoj sali. Počeli su od toga da čupaju mikrofone, pozivaju na silovanje predsednice Vlade, uvrću ruku predsednici parlamenta Republike Srbije, a o nama narodnim poslanicima i da ne govorim. Nazivani smo svakakvim imenima, najpogrdnijim vređane, pljuvane i šta god ali mi smo spremne da izdržimo sve za rad bolje budućnosti pre svega naše dece. Verujem u politiku predsednika Republike, i samo mogu da poručim sa ovog mesta da će našu podršku i podršku pristojnih građana Srbije uvek imati i samo neka nastavi da se bori za Srbiju i za narod. A oni, oni idu tamo gde su već duboko krenuli, a to je na političko smetlište.
Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski. Izvolite, koleginice.
Poštovane kolege i koleginice, narodni poslanici i narodne poslanice, upravo je objavljena vest da su naši nadležni organi uhapsili osobu koja je na najmonstruozniji način pretila maloletnoj ćerki predsednika Srbije, Aleksandra Vučića. Nažalost, reč je o ženskoj osobi iz okoline Šapca, prema prvim informacija, koja se krila iza lažnog Tviter naloga. Iako je relativno brzo privedena pravdi osoba koja je uputila ovakve gnusne pretnje, ostaje gorak ukus u ustima. Govor mržnje i svakodnevno nasilje Saveza za Srbiju i njihovih sledbenika, nažalost, učinili su svoje. Granica je pređena i mi tonemo kao društvo i rekla bih, plaćamo danak svega ovog što nam se događa. Maloletno dete je postalo meta najmonstruoznijih napada, zbog nedostatka nečijeg programa, sujete, činjenice da regularnim izborom ne može da se vrati na vlast i to je zaista strašno. Još je strašnije što je, nažalost, svako naše dete postalo meta. Nesumnjivo je, i to su kolege rekle, da je cilj da se udarom na ono najsvetije, a to su porodica i deca predsednika države, Aleksandra Vučića, skrene pažnja sa rešavanje ključnih i krupnih ekonomskih i političkih pitanja i napretka Srbije, koji je evidentan. Postavila bih pitanje, koje je za mene razočaravajuće – zašto ćute borci za ljudska prava, za slobodu, za demokratiju, za ravnopravnost polova? To je nešto što je veliki problem i što, ukoliko se ovako nastavi, bojim se da će stvarati još veće probleme u našoj zemlji. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Preduhitrila me je koleginica Dubravka, ali pre jedno pola sata sam ja to pustio na Tviter, saznao sam da je u Šapcu uhapšena ženska osoba koja se krije, znači nije tviteraš, kao što si ti rekla, koleginice, nego se radi o tviterašici. Znači, još jednu stvar možemo reći – da je predsednik Aleksandar Vučić jutros, kada je gostovao u „Jutarnjem programu“ „Prve“ televizije i kada je rekao da se radi o političkom napadu i o stvarnoj pretnji njegovoj porodici, a ne o bolesnoj osobi. Juče kada smo svi pročitali taj tvit, moramo priznati sebi da smo pomislili da se radi o bolesnoj osobi. Lično sam napisao da tu osobu treba pronaći i staviti joj košulju koja se zakopčava na leđima, na nju, jer mi je tako to delovalo. Međutim, sada se jasno vidi, a i po ostalim tvitovima na tom profilu, jasno se vidi da se radio o osobi koja, u najmanju ruku, podržava Savez za Srbiju, ako već nije aktivni član, itd, a to će, naravno, sad kada se zna identitet i to će se utvrditi, znači, u najmanju ruku za ovakve izlive mržnje, divljaštva i užasnih izraza. Trideset godina sam u politici, 20 godina sam poslanik, podržavao sam većinu Vlade Vojislava Koštunice i Aleksandra Vučića, da kažemo SNS danas, i bio sam opozicija Slobodanu Miloševiću, Đinđiću i Borisu Tadiću. Hvala Bogu, uvek sam bio na pravoj strani. (Narodni poslanik dobacuje.) To vi mislite, ali ja kažem, i dalje– hvala Bogu, uvek sam bio na pravoj strani. (Narodni poslanik dobacuje.) Koleginice, koleginice. Znači, sa te strane gledajući, ovako se ništa, nikada nije dogodilo. Ja ne pamtim da je ovako neko, između političkih rivala, protivnika, konkurenata na političkoj sceni Srbije, učinio i uradio. Po meni, iza ovoga, zato što se nisu ogradili od tvita i ništa nisu rekli, a sada da kažu je kasno, to su trebali juče da rade, iza ovoga stoji i Savez za Srbiju i odgovorni su, tj. savez za sebe, oni ne mogu da budu Savez za Srbiju. Svi oni koji su odgovorni i koji osećaju bar malo griže savesti u toj koaliciji bi trebali da napuste tu koaliciju i da je rasture, jer je ona najobičnije zlo. Ovo ne kažem zato što ih smatram kao alternativu, oni nisu alternativa i da izađu na izbore, 7%, 8% je za njih maksimum, apsolutni maksimum. Oni su ništa, iako pokušavaju da se predstave kao budućnost Srbije. Oni sigurno nisu budućnost Srbije. Nije potreban takav narativ Srbiji, nije potrebno takvo zlo u Srbiji i građani Srbije svi koji ne podržavaju politiku Aleksandra Vučića, politiku Vlade Republike Srbije ne treba da traže alternativu u njima i treba da se ograde od njih, jer su to najobičniji zluradi ljudi, što je dokaz i ovaj slučaj, koji ne mogu nikad ništa dobro doneti Srbiji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ljubica Mrdaković Todorović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Kao i moje kolege narodni poslanici, ja se jako loše osećam zbog svega što se u poslednje vreme dešava u našem društvu i najoštrije osuđujem napad na decu predsednika države, gospodina Aleksandra Vučića, na njegovu porodicu i na njega lično. Mi svi zajedno, celokupno društvo, moramo se energično, svakodnevno i beskompromisno boriti proti ovakvih monstruoznih, prostačkih i primitivnih pojava u društvu, moramo da se borimo protiv ovog ljudskog dna i želim ovom prilikom da dam punu podršku porodici predsednika Aleksandra Vučića i njemu samom da izdrže i da smo mi svi zajedno uz njega. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vileta Lutovac Đorđević. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Prosto, ne mogu da ne iskoristim priliku da se pridružim vama, poštovani predsedavajući, kao i ostalim kolegama narodnim poslanicima i osudim ovaj govor mržnje koji se dešava i koji je upućen porodici predsednika Republike, gospodina Aleksandra Vučića i mogu vam reći samo jedno, da je juče i danas opozicija pobedila. Pobedila je u nasilju, to je jedino što oni mogu, da pobede u mržnji, u nasilju, u pretnjama koje su upućeni, a sada čak i deci. Oni su od mržnje zaboravili da se bave politikom, izgubili su skup ideja, izgubili su razvojni program politike, jedino što znaju jeste da prete ženama, deci i porodicama. Danas, odnosno, juče je na tapeti bila porodica predsednika Republike, sutra će biti porodica njegovih najbližih saradnika, možda i naša. Ja samo želim da vam kažem da je ova zemlja moja zemlja, naša zemlja, zemlja budućnosti i želim da takva i ostane, zemlja u kojoj naša deca mogu da žive zdravo i da se ne brinu za svoju budućnost. A, kao majka jedne devojčice mogu samo da vam kažem da apsolutno razumem osećaja roditelja kojima je upućena ovakva pretnja. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik koleginica Stanija Kompirović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Kao i sve moje kolege poslanici, želim da osudim govor mržnje i da kažem da danas uz Aleksandra Vučića i njegovu porodicu stoji cela Srbija, zemlja pristojnih ljudi koji osuđuju govor mržnje, stoji celo KiM, čime uvek dokazujemo da smo uz našeg predsednika jer se borimo protiv takve nepravde. U trenucima kada on vodi jednu veoma tešku borbu za KiM, kada se bori za opstanak i opstanak našeg naroda na tim prostorima, pojavljuje se neki iz Saveza koji žele samo mržnju, žele ubistvo i žele izdaju KiM. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Blaža Knežević.
Zahvaljujem, predsedavajući. Pridružujem se mojim kolegama i želim da najoštrije osudim napad na porodicu predsednika Aleksandra Vučića. Teško je razumeti ovaj govor mržnje koji je na sceni u Srbiji i, pre svega, napad na samog predsednika, ali posebno na njegovu decu. Kao otac četvoro dece ne mogu da razumem način i ljude koji sprovode na ovaj način politiku, pre svega, prema deci i prema maloletnoj deci. Zato puna podrška predsedniku Aleksandru Vučiću, pre svega kao ocu i kao porodičnom čoveku, a onda i kao predsedniku. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Zvonimir Đokić.
Naravno, pridružujem se osudi jednog nenormalnog ponašanja na Tviteru i ostalim društvenim mrežama. Osuđujem svakako pretnje koje su upućene bilo kome, u ovom slučaju deci predsednika Republike SrbijeAleksandra Vučića. Osuđujem i zahtevam od nadležnih organa da odgovorne i inspiratore privedu pravdi. Inspiratore ne treba tražiti daleko. Pogledajte samo kako se ponašaju tzv. lideri jednog dela opozicije. Pogledajte ponašanje Sergeja Trifunovića, njegove javne istupe, pogledajte ponašanje Boška Obradovića, pa ćete odmah videti ko inspiriše ovakve anonimuse, bolesne ljude da se ovako ponašaju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, uz snažnu osudu, ja moram reći da smo i sami doprineli ovome nečinjenjem. Nadležni organi treba da rade svoj posao. Mi smo takođe nadležni organ. Ako treba da menjamo Zagorku Dolovac, daj da je menjamo, nemoj samo da kukamo. Nije ovo od juče. Porodici predsednika Republike i njemu lično su pretili i ranije. Đukanovića su oražnjili. Ispostavilo se da je to, navodno, novinar, izvesni Daško iz Novog Sada. Kolege iz SNS, vaše pristalice drugi novinar je trpao u logore nekažnjeno. Rekao je jednostavno - sve ovo treba, što je krenulo na miting, strpati u logore. To je nekažnjeno rekao. Pretio je Sergej Trifunović, pretio je Željko Veselinović. Nosili su motorne testere, nosili su vešala. Pretili su svima redom. Ja više i ne pišem tužiocu zato što više puta nije ništa učinio. Pretili su mi da će me zadaviti vučićevim crevima. Pretnja je stigla 10.500 puta. Druga pretnja je bila da će me zajedno sa njim obesiti na bandere. To je bilo 5.000 puta. Za tih 15.000 pretnji tužilac je rekao da su upućene iz Brazila i sa Devičanskih ostrva i nikada ništa nije učinio. Sami smo krivi jer nismo kažnjavali prethodne situacije. Hajde da to privedemo kraju. Neko mora da plati za ovu eskalaciju zbog moralne odgovornosti. Hajde da vidimo šta ćemo sa Milojevićem, predsednikom Vrhovnog kasacionog suda. To je neki vrh u pravosuđu. Hajde da vidimo šta ćemo sa predsednikom Ustavnog suda, šta ćemo sa republičkim javnim tužiocem Zagorkom Dolovac. Kada je njen reizbor ovde bio, ja sam rekao da ću pre odseći ruku nego glasati za Zagorku Dolovac. Dame i gospodo tužioci, ima jedna izreka – ko zlo ne kažnjava, a može to da čini, taj sam u njemu učestvuje. Hvala.
Reč ima ministar gospodin Đorđević. Izvolite.
Zahvaljujem. Najmanje što možemo danas to je da osudimo verbalno sve ovo, ali mislim da to nije dovoljno. Ja pričam kao otac koji ima sina i ćerku i koji sve to može da okarakteriše kao jednu veliku katastrofu. Ja sam duboko uveren da velika većina naših građana ne želi Srbiju u kojoj je nasilje nad decom i nasilje nad ženama ili globalno nasilje nešto što je politička borba. Ja ću da vas podsetim na jednu stvar. Malo ko je pričao o tome. Nije ovo prvi put. Godine 2012. u predizbornoj kampanji setite se šta je sve pisalo o našem predsedniku, šta je pisalo sve o njegovom detetu i šta je pisalo o onome šta je njih povezivali i šta su radili. Te gadosti koje su bile tada teško su sada moguće da se izgovore, što znači da nije prvi put, što znači da je to slika i prilika njihove nemoći, nemogućnosti, nesposobnosti da vode nekako drugačiju politiku i da predlože našim građanima nešto drugo, neka rešenja i neke rezultate koje oni nemaju, koje nisu imali ni kada su bili na vlasti te 2012. godine, nego su ponudili nasilje nad decom, nasilje nad ženama, a to se dešavalo i ne tako davno, kad se setite, i sa našom predsednicom Vlade, potpuno isto. Šta smo mi uradili? Ništa. Jedno velika ništa, ali možda smo se pokolebali i mislili da će nekog protok vremena, tih 500 miliona eva, ta skupa putovanja, skupa odela da promene, ali ima Vuk Karadžić jednu izreku za odlazak u Beč i vraćanje iz Beča, ali ja neću se spuštati na taj nivo, a građani Srbije znaju. To što je rekao Vuk Karadžić, nažalost, je činjenica i to se upravo i pokazuje danas na ovim ljudima. Ja sam duboko uveren da će svi nadležni organi i MUP da uradi svoj posao i da će naći sve ono koji su ovo činili, ali apelujem dve stvari. Prva stvar, apelujem na sud i sudstvo da odrade, da budu brzi i efikasni, da osude onoga ko je uradio na pravi način, ali apelujem i na medije, pošto ovde dosta pričamo i o medijima. Apelujem na medije da više ne krijemo inicijale, već da radimo i da kažemo punim imenom i prezimenom, sa slikom ko su ti građani koji upravo sebi uzimaju za pravo da ovako nešto govore, da se kriju iza nekih Tvitera, iza nekih sitnih sličica i iza inicijala. Mi imamo dužnost i obavezu prema našim građanima, prema našoj deci da kažemo puno ime i prezime, da pokažemo sliku i da kažemo ko su ti ljudi, a oni ukoliko imaju obraza, oni treba da nose na sebi to breme, da šetaju ulicom i da ljudi znaju kako oni izgledaju, ko su oni, ko su te njihove do juče dobre komšije koje upravo rade te stvari. Mi ovakve stvari ne želimo nikome, pa ni svojim političkim protivnicima, jer mi smo većina u Srbiji. Srbija zbog ovakve većine je dobra Srbija koja će se izboriti protiv svega ovoga i ovo će biti samo jedna ružna prošlost iza nas. Svakako da ćemo na najbolji i najefikasniji način da suzbijemo ovo kako se ovo više nikada ne bi dogodilo. Hvala.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 sati zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese zakone iz dnevnog reda ove sednice. Sada određujem redovnu pauzu u trajanju od jednog sata. Sa radom nastavljamo u 14.00 sati. [[Posle pauze.]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa daljim radom. Reč ima narodni poslanik Snežana Paunović. Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem se predsedavajući. Ja sam se, istina, javila za reč i pre pauze, ali očigledno je sistem zakazao, pa tu prijavu niste videli. Naime, SPS je već osudila taj gnusni čin, te strašne uvrede koje su se desile na račun predsednika Srbije i njegove dece. Ono što je za mene lični poraz jeste da u istom tom danu, kada smo kao narodni poslanici, čini mi se, postigli konsenzus oko nečega što ne sme da se događa u Srbiji, u skupštinskoj sali, od strane kolege Šormaza, dobijam uvredu koja je na malte ne istom ili sličnom nivou. Ja zaista želim da verujem da smo kao živa bića u stanju da se izdignemo iznad političkih razlika i da smo u stanju da jedni drugima kažemo „izvini“ za izgovorenu reč koja nije primerena ni Skupštini, ni nama kao ljudima, bez razlike na kojim se funkcijama nalazimo ili smo samo obični građani. Ovakvim činjenjem postajemo loš primer, da ne kažem delimično i opravdanje za neke ružne stvari koje onda kolektivno preživljavamo. Hvala.
Poštovana koleginice Paunović, ja molim sve kolege narodne poslanike da se uzdrže od davanja bilo kakvih izjava koje bi umanjile značaj svega onoga što se desilo u prepodnevnom zasedanju Narodne skupštine. Od svih poslanika koji učestvuju u radu Narodne skupštine, čuli smo osude na pozive ugrožavanja bezbednosti, pre svega dece predsednika Republike Srbije, Aleksandra Vučića, ali takođe i sve dece koja imaju pravo da bez obzira šta njihovi roditelji rade, kojim se poslom bave, da normalno odrastaju, bez straha da će neko zbog njihovih roditelja da im naudi. Tako da, još jednom apelujem na kolege poslanike, da se uzdrže od bilo koje izjave ili stvari koja može da umanji značaj svega onoga što se desilo u prepodnevnom zasedanju. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Momo Čolaković. Da li neko želi reč? (Da) Kolega Čolakoviću, izvolite.
Poštovani potpredsedniče, poštovani ministre Đorđeviću, poštovana gospođo Damjanović, uvaženi narodni poslanici, ja ću vrlo kratko da obrazložim svoj amandman koji sam podneo u vezi sa Predlogom ovog zakona, a pre toga da kažem da je uvaženi poslanik i zamenik predsednika poslaničke grupe PUPS, gospodin Kovačević, vrlo precizno i jasno izrazio stav i ukazao na određene stvari u vezi sa Predlogom zakona i izrazio uverenje da će naša poslanička grupa dati podršku predlogu ovog zakona. U tom smislu, i ja izražavam taj stav, ali ono što sam hteo da kažem, to je da sam pokušao da pronađem mesta za rešavanje problema jednog broja građana, koji nije veliki, kako je to u amandmanu, u obrazloženju amandmana rečeno, ljudi koji su ceo svoj radni vek radili i uplaćivali deo svog novca, kako je to u ranijem periodu bio slučaj za rešavanje svojih stambenih potreba. U tom smislu mislim da bi jako dobro bilo, kao što smo to rešavali, problem kredita u švajcarcima, kao što to rešavamo i ovim zakonom uspešno i dobro, da i za te građane nađemo neko rešenje. Ja sam svestan toga da baš ta populacija o kojoj ja govorim nije striktno vezana za predlog ovog zakona, ali isto tako mogu da kažem da su oni dali veliki doprinos, pošto su oni starija generacija mojih godina, da su dali veliki doprinos u izgradnji ove naše države. U tom smislu mislim da treba da damo određenu inicijativu i to je moj povod za amandman, da se sagleda u okviru Vlade i odgovarajućeg ministarstva kako i na koji način zadovoljiti i obezbediti da pod stare dane nađu svoj spokoj i mir. Pored toga, ponavljam, naša poslanička grupa će dati podršku ovom zakonu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Ljubić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, poštovani narodni poslanici, ovim zakonom se uređuju uslovi, kriterijumi, način i postupak za realizaciju projekta izgradnje stanova. Donošenjem zakona obezbeđuje se sveobuhvatni razvoj Republike Srbije. Pravo na kupovinu stana po povoljnim uslovima imaju pripadnici snaga bezbednosti, koji ispunjavaju uslove iz ovog zakona, odnosno koji nemaju rešenu stambenu potrebu ili na odgovarajući stan. Srbija je uvek bila na strani slobode, istine i pobednika. Malo je naroda koji kao srpski znaju koliko je užasan i skup, ali još manje naroda koji kao srpski narod znaju koliko je užasno i skupo živeti u ropstvu. Sve ima svoju cenu, samo sloboda nema cenu. Što vam bude snažnija vojska, to će mir biti trajniji i stabilniji. Što budemo bili spremni za rat, to će nam rat biti dalji, a mir bliži. Stanje u vojsci do 2012. godine bilo je katastrofalno. Država je bila pred bankrotom. Tadašnja vlast za vojsku nije mogla da obezbedi osnovna sredstva za odeću, obuću i hranu. Imali smo oko 30 hiljada vojnika, a sredstva za plate su bila pod znakom pitanja. Nije bilo nikakve izgradnje stanova za pripadnike službe. Naša vojna lica su se sa porodicama selila od grada do grada bez svojih stanova. Mnogi su dočekali penziju sa nerešenim stambenim pitanjem. U to vreme rasprodavana je vojna oprema. Prodato je milion komada municije svih kalibara, topovi, pušaka, haubica i hiljade prenosnih PVO sistema. Tenkovi su pretopljeni u železari, a u državnom fondu, gde je trebalo da se slivaju ta sredstva, za takvu reformu vojske novca nije bilo. Tada su se u armiji vraćala korišćena sredstva, dok se nova sredstva nisu nabavljala. Vojska je tradicija koja je u srpskom narodu, u srpskom duhu. Bilo je čast biti vojnik i braniti otadžbinu. Oni koji su pokušali da uruše i prekinu tu vojnu tradiciju koja se negovala i održala vekovima, bila je vlast do 2012. godine. Bio je to udar na državu i na narod. Srbija je danas drugačija zemlja, zahvaljujući politici Vlade Republike Srbije, sa predsednikom Aleksandrom Vučićem, danas imamo odlične rezultate, posebno kada je reč o makroekonomskoj stabilnosti i javnim finansijama, sa razvijenom ekonomijom koja je srž svakog društva. Uspeli smo da poslednjih nekoliko godina imamo suficit u budžetu. Iz svega navedenog, danas imamo više mogućnosti. Danas je naša vojska ponovo dobro opremljena. Kupljeno je bolje naoružanje. Danas imamo 14 Migova 29, nove helikoptere, složena artiljerijska i raketna sredstva, sisteme. To je najnovija i najsavremenija tehnologija kojom možemo biti ponosni. Oporavljena je i namenska vojna industrija, čiji izvoz iz godine u godinu beleži rast, tako da je povraćeno poverenje u našeg vojnika i našu vojsku. Zahvaljujući suficitu imamo i poboljšanje stanja vojske u društvu. Ovim rešenjima su izdvojena sredstva za gradnju stanova. U prvoj fazi država će izgraditi 8.022 stana u Srbiji, gde će prvih 2.400 biti u Nišu. Izgradnjom ovih stanova svima će dobro doći koji imaju nameru da sebi obezbede krov nad glavom. Suština je u omogućavanju rešavanja stambenog pitanja za pripadnike službi pod povoljnijim uslovima. Pripadnici snaga bezbednosti su ti koji čuvaju bezbednost zemlje, daju sigurnost narodu. Politika SNS je politika izgradnje i dugoročnog razvoja zemlje i društva. To su vrednosti za koje se zalažemo. Na kraju bih hteo da kažem da najoštrije osuđujem uvrede upućene porodici predsednika Aleksandra Vučića. To da se preti deci predsednika, kao i bilo kojoj drugoj deci, je nedopustivo. Od onih koje nemaju sopstvenu politiku, koju vode besomučnu kampanju mesecima unazad i koji su ostavili iza sebe Srbiju u teškom stanju, ovakvi izlivi i mržnje i agresije do sada nisu zabeleženi, a govore o njihovoj nesposobnosti i politici koju su građani odbacili. Građani Srbije dobro razumeju stvari. Građani Srbije žele politiku investicija, jačanje privrede i jake Srbije, a ne politiku pretnji i vraćanja u prošlost. Zato pozivam državne organe da u skladu sa tim reaguju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? Koleginice Radeta, izvolite.
Pošto danas razgovaramo o Predlogu zakona o realizaciji projekta izgradnje stanova za pripadnike snaga bezbednosti, ovde je trebalo da sedi, uz uvažavanje gospodina Đorđevića, Zorana Mihajlović. Sada će opet da napiše kako je radikali napadaju kada nije tu, pa jadna ne može da se brani. Jedino opravdanje zbog čega Zorana Mihajlović danas nije tu koje bi mi prihvatili, bilo bi to ako je otišla opet da kampuje u Grdelicu. S obzirom, da posle onih skandala sa potpornim zidom, sa tri puta rušenjem potpornog zida, opet se desio skandal u Grdelici. Bila je ona ovde kada se pojavila vest da su se kod tunela „Manojle“ pojavile naprsline dubine četiri centimetra na autoputu, onda je ona rekla da to nije ništa strašno, da je autoput u garantnom roku i da je to samo četiri centimetra. Dakle, vrlo onako stručno, ozbiljno, ministarski i državnički izjavljeno. E, sad, mi želimo da znamo, prvo, nije nam niko odgovorio, nije ni ona, pre svega, šta je sa tim potpornim zidom i sa svim onim troškovima koje smo imali zato što se taj zid tri puta radio? E, sada šta će se desiti i ko će imati troškove, ne samo za krpljenje tih rupa? Znate, to se desilo u vreme, u jeku turističke sezone, u vreme kada mnogi ljudi žele da prođu tim Koridorom, da bi stigli tamo gde su krenuli, a u tom periodu ona je, odnosno morala je da se jedna traka, zato što je ošljarski urađeno to što se ona ovde hvalila da je urađeno najbolje na svetu. Onda smo čuli komentar nekog od zaposlenih u Koridorima da se to desilo, zamislite, zato što je bio gust saobraćaj na Koridoru i zato je popucao asfalt. Pa, nije valjda pravila stazu kroz park, valjda je i pravila autoput kojim se očekivalo i mnogo više i mnogo gušći saobraćaj, nego što je sada. Dakle, ta žena zaista, mislim na Zoranu Mihajlović, srlja iz afere u aferu i prosto je neverovatno da ona i dalje može biti ravnopravan član Vlade sa vama, recimo, gospodine Đorđeviću. Kada je u pitanju ovaj amandman, mi smo predložili da se zaista država pobrine da se pod povoljnim uslovima i istim ovim koje su predviđene za službe bezbednosti, sada za borce i njihove porodice, invalide, ratne i mirnodopske, da se to obezbedi i za druge kategorije, pre svega za mlade lekare, zato što je u Srbiji zaista problem sa tim da se lekari zadrže u Srbiji. Videli ste pre neki dan vest da u Nemačkoj više ne traže čak ni jezik od naših lekara i sestara, samo da dođu da rade tamo. A, s obzirom na uslove u kojima ovde žive i ako ne mogu da pod povoljnim uslovima reše stambeno pitanje, bojim se da će toga sve više biti. Zato mislimo da je ovaj amandman, i svi naši amandmani, u ovom smislu da su zaista i vrlo korektni i korisni za državu i da bi trebalo država da preuzme odgovornosti da preuzme i ovaj deo da se zaista što je moguće više ljudi obuhvati ovim predlogom zakona. U tom smislu je i naš amandman. Pa, ako se vrati Zorana sa kampovanja, čim skine onaj roze šlem, ovo joj prenesite, gospodine Đorđeviću. A, mi sad, pošto je ona pozivala Zagorku Dolovac da ispita njene mahinacije, mi sad pozivamo Zagorku Dolovac da stvarno više ispita mahinacije Zorane Mihajlović.
Reč ima ministar Đorđević.
Što se tiče prvog vašeg pitanja, ja mogu da kažem kao ministar u Vladi da svakako Vlada Republike Srbije kad su u pitanju infrastrukturni projekti vodi računa o tome da oni budu najkvalitetniji, s obzirom da su to novci koje daju naši građani. U svakom slučaju, kad se radi, dolazi do grešaka. Ja sam duboko uveren da će ministarstvo videti čija je to greška. Sigurno je greška i samog izvođača radova, koji je napravio takvu manjkavost i koji i u garantnom roku ima obavezu da ispravi, ali mislim da to nije dovoljno. Mislim da bi trebalo i da se ispita ko je vršio kontrolu i ko je pustio da prođe tako nešto. Ja sam duboko uveren da će to biti ispravljeno ubuduće i da će najbolje kažnjavanjem onoga ko je bio krivac za sve to, takve stvari u budućnosti biti ispravljene. Što se tiče drugog vašeg pitanja, tu mogu da kažem i dok sam bio ministar odbrane, vrlo osetljivo pitanje je bilo smeštaj naših ljudi koji su radnici u službama bezbednosti, kako zbog njihovih porodica, kako zbog prirode posla, tako i zbog same činjenice da je njihov posao takav kakav jeste, da oni dosta često, kada su u pitanju, recimo, Ministarstvo odbrane, u toku svoje karijere menjaju mesto boravišta i da na kraju ne mogu ni da pretpostave na početku svoje karijere gde će da završe i gde otprilike treba da bude njihovo, da kažem, konačno izbor mesta u kome će njihova porodica da živi. U takvim okolnostima država treba da izađe njima u susret. I ranije je postojao način, s obzirom da je Vlada u nekom ranijem periodu odredila da kasarne koje nisu u funkciji budu date za izgradnju stanova. Međutim, kako je pokazalo odmicanje vremena da više nemamo atraktivnih lokacija koje su interesantne za gradnju, Vlada je došla na ideju da se upravo na ovaj način službama bezbednosti omogući da se izgrade adekvatni stanovi koji će biti pod povoljnijim uslovima, jer smatramo da ljudi koji rade ovaj posao, prvenstveno, moraju da budu sigurni za svoju porodicu, da ih imamo u dovoljnom broju, da se školuju i da imaju perspektivu. Naravno, slažem se sa vama i mislim da i sam naš predsednik je u više navrata rekao da ćemo ovo, kada je u pitanju ovo pravo, sigurno u budućnosti, u skladu sa mogućnostima i mislim primerom dobre prakse, kako i na koji način mogu naši građani da dođu do kvadrata, odnosno stana za svoju porodicu, svakako da proširimo i na druge delatnosti. Prvu stvar koju smo uradili jeste da se na inicijativu naše predsednice Vlade, nakon sastanka sa invalidima rata, sa borcima veteranima, došlo do ideje da se u prvoj izmeni zakona ovo proširi na njih. Mislim da je to dobra stvar, jer dosta njih je očekivalo i zbog svega onoga što su dali, kao našoj državi, i koji nemaju krov nad glavom da im se na neki način izađe u susret. Nisu bili toliko zahtevni i za njih je bilo dovoljno i ovo. U svakom slučaju, ono što je poruka jeste da sigurno i medicinske sestre, sigurno i neke druge kategorije će u sledećim izmenama i dopunama zakona biti obuhvaćene, što ja mislim da je dobra poruka za sve one koji se zalažu za to da naša zemlja, kako ekonomski, tako i kada su u pitanju migracije, to promeni u jednom pozitivnom pravcu i sigurno će takve mere doprineti tome. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, pravo na repliku. Izvolite.
Samo je nedostajalo, gospodine Đorđeviću, na kraju prihvatamo amandman, jer ta obećanja traju već više godina i mi hoćemo da se to ugradi u ovaj zakon, pa čim Vlada bude spremna da realizuje tu svoju ideju da odmah ima to rešeno i u zakonu. Nije tačno da nema atraktivnih lokacija, atraktivne lokacije se prodaju investitorima za ozbiljan novac, a uvek tamo, gde oni grade po četiri, pet zgrada, može se odvojiti da bar jedna zgrada bude za ove kategorije lica službi bezbednosti za koje sada planirate te stanove da mogu da kupe pod povoljnim uslovima. Sada je dobro što ste predvideli u ovim izmenama borce i porodice palih boraca, ratne i mirnodopske invalide, ali verujte, ministre, oni su morali biti na prvom mestu, a ne tek kada su intervenisali, kada su preko raznih svojih organizacija tražili da budu u ovoj kategoriji, u ovom zakonu. Oni su zaslužili, vi sada, ne vi lično danas, nego smo to slušali od kolega iz vlasti kada smo govorili o ovom predlogu zakona, onda su svi pričali kako su ti borci dali najviše za Srbiju. Sve je to tačno, ali upravo zbog toga što su neki dali živote, neki delove tela, u svakom slučaju svi branili srpstvo, oni su morali biti prvi, a ne da ih setite tek u izmenama zakona. Što se tiče koridora, kažete dešavaju se greške. Greške moraju da se svedu na minimum. Znate, greškom lekara može da umre čovek, greškom sudije može sada neko da dobije doživotnu robiju, a greškom nadzornog organa dešava se ovo što se desilo na koridoru. Dakle, nadzorni organ je taj koji je odgovoran, a za nadzorni organ odgovara ministarstvo. Nećemo da pričamo o izvođaču, nego o nadzornom organu za koji je direktno nadležna ministar Zorana Mihajlović.
Reč ima ministar Zoran Đorđević, pravo na repliku.
Da ne bi širili raspravu oko teme koja nije danas na sednici, svakako su svi odgovorni kada se desi propust – investitor, izvođač radova i onaj ko kontroliše. Neću ulaziti u suštinu ko je kriv, ali svakako sam uveren da će onaj ko je kriv odgovarati, da će to biti predstavljeno javnosti i biti najbolja poruka da se tako nešto ne dešava u budućnosti. Što se tiče pitanja i teme koju danas obrađujemo, svakako ima dobrih lokacija. Rekao sam da je Vojska nudila godinama svoje lokacije, a sada, nažalost, nema onih koji traže takve lokacije za izgradnju. I sami znate, u nekom ranijem periodu bivše vlasti imali smo par lokacija koje je Vojska dala i ti stanovi nikada nisu izgrađeni ili su izgrađeni tako što su mahinacijom te firme odlazile u stečaj i Vojska nije ništa dobijala kao stanove. Najbolji primer vam je pozicija oko Vojne akademije, gde je određena kompanija izgradila stanove, Vojska se sudi i dan danas sa njima, a stanova nema, jer je ta kompanija prodala sve i otišla u stečaj. Druga lokacija jeste Niš. Cela kasarna koja je data u Nišu, grad Niš je dao za izgradnju stanova i ti stanovi do dan danas nisu izgrađeni. Lokacija postoji, stanova nema. Takve stvari su bile stvar prošlosti i vi kažete – setili smo se sada i obećavali. Samo nemojte da smetnete sa uma da je 2014. godine stanje u Srbiji bilo katastrofalno, da je ekonomska situacija bila katastrofalna, da smo bili pred bankrotstvom i da o ovakvim stvarima jesmo razmišljali, ali nismo bili u mogućnosti da ih uradimo. Ovo je treća godina za redom gde država i Vlada Republike Srbije postižu uspehe. Onog trenutka kada je bilo dobro državi, država se okrenula ka svojim građanima i počela da pruža njima mogućnost da imaju neku korist od toga što je svima nama dobro. Jedna od tih koristi jesu upravo ovi stanovi. Onog trenutka kada smo se na toj lestvici podigli još više, proširili smo onu grupu građana koja ima pravo na ove stanove. Duboko sam uveren da na nekoj sledećoj sednici Skupštine, sledeće godine možda, kada bude bilo još bolje stanje, onda ćemo pričati i nemojte samo da kažete – trebali smo tada da usvojimo to. Jednostavno, sada, u ovom trenutku ne možemo da istrpimo to. Ova kategorija koju smo sada izabrali, kojoj želimo da pomognemo, ona je bitna za našu bezbednost. Zbog svega toga mi moramo da imamo vojsku, policiju, snage bezbednosti, zbog svega toga što se nama dešava u okruženju i zbog svega onoga što Srbija trpi kao pretnju i bitno je da ti ljudi budu sigurni, da znaju kada obavljaju svoju dužnost da imaju krov nad glavom, da neće niko da ih izbaci na ulicu. Mislim da je to najbitnije. U ovom trenutku mislim da smo uradili pravu stvar, a duboko sam uveren da ćemo vrlo brzo da raspravljamo o tome kako da proširimo na druge kategorije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, pravo na repliku.
Opet replika u dva dela. Najpre vezano za ovo što pokušavate da odbranite Zoranu Mihajlović. Kažete, vi ste uvereni da će se utvrditi odgovornost, da će se znati ko je odgovoran vezano za ovo pucanje autoputa na koridoru kod Grdelice. Mi više od godinu dana tražimo da se utvrdi ko je odgovoran za rušenje potpornog zida i nikada nismo dobili odgovor. Vi možda verujete da treba da se utvrdi odgovornost i da ste vi ministar, evo, mi smo spremni da verujemo da biste se vi potrudili da se to utvrdi, ali Zorana Mihajlović nema nameru, jer ona radi sa tim ljudima koji rade sumnjive poslove. Mi smo vam pričali o tome koja je to firma i koliko nema referenci. Čućete još u toku današnje rasprave o tome sve detalje. Što se tiče kasarni i ovih lokacija, vi pričate o neodgovornosti nekih pre vas, ali postavljamo pitanje – šta se desilo tim ljudima koji su se tako ratosiljali kasarni, da li je neko od njih krivično gonjen, da li je krivično odgovarao, ako je bilo uslova za to? Kako se desilo to da na mestu velike kasarne u Novogradskoj ulici u Zemunu bude izgrađeno jedno naselje od nekoliko zgrada, gde su iseljavali, tu su bile privremeno useljene porodice boraca i palih boraca, ratnih vojnih invalida? Oni su svi raseljeni po obodima Beograda, dobili su manje stanove od onih u kojima su bili, a u Novogradskoj ulici je niklo to naselje. Neko je to dao, prodao, poklonio, šta god uradio sa tom kasarnom i tim građevinskim parcelama. Ko? Da li je bilo zakonito? Ako nije, da li postoji neki postupak vezano za to?
Pravo na repliku, ministar Đorđević. Izvolite.
Kada je u pitanju potporni zid podnete su krivične prijave odmah i predloženo je Inženjerskoj komori za oduzimanje licenci. Očekujemo da, kada se završi sudski proces i Inženjerska komora reaguje, svakako tu jeste, sad s obzirom da je sud nezavisan, postoji molba ka sudu da se takve stvari uzmu kao prioritet, jer da smo to rešili na vreme, da smo imali nekog ko je okrivljen za tako nešto ili osuđen, ukoliko postoje dokazi, svakako bi bila dobra poruka svima ostalima koji rade da takve stvari nećemo da aboliramo i da prođu nekažnjeno. Što se tiče Novogradske, moram da kažem, ja sam bio u Ministarstvu odbrane kad je to rađeno. Naravno, urađeno je sve u skladu sa zakonom. Izvođač radova je Građevinska direkcija Srbije. Dodeljeno je, sad ja ne mogu da vam kažem tačno, ali postoji tačno određen projekat po kome koliko treba da bude izgrađeno stanova i koliko tih stanova dobija Vojska Srbije. Mislim da je neki procenat oko 21. Ono što je bitno to je da svakako u tom procentu uvek su obuhvaćeni oni koji nisu sada pripadnici Vojske, koji su penzioneri, koji su raseljena vojna lica iz bivših jugoslovenskih republika u određenom procentu. Svakako oni nisu imali adekvatne uslove ni tu kada su živeli, jer ja znam u kakvim uslovima su živeli u tim kasarnama i mi smo gledali da kad su oni raseljavani da dobiju adekvatan, bar koliko toliko uslovno, opet privremeni smeštaj, do okončanja njihovog stambenog problema, a jedan od načina kako možete njima da rešite stambeni problem je upravo ovo što danas i raspravljamo. To je način kako možemo da im damo mogućnost da kupe ove stanove. Sad ćete vi da se pitate i da me pitate - kako i na koji način će oni da plaćaju tako nešto, ali da znate da Vojska daje, Ministarstvo odbrane daje i tim licima određenu naknadu za to što žive bez krova nad glavom i koji će, ja mislim, njima delimično u velikoj meri ili možda i u potpunosti pokriti ratu koja će biti za ovakav stan. Tako da se o svemu tome razmišljalo i mislim da ćemo sa ovakvom izgradnjom stanova početi da menjamo to, jer kad smo gradili ovako kao što vi kažete kao Građevinska direkcija Srbije, to je bila u poslednjem nizu atraktivnih lokacija, tu se opet reši deo toga. Ali, verujte mi ja sam bio ministar odbrane i dobijao sam iz nedelje u nedelju, iz meseca u mesec tu jednu listu onih kojima je trebalo da se dodele stanovi. Često sam njih pitao, ja sam imao osećaj mi delimo stanove, i čak smo imali i mogućnost da ih kreditiramo pod nekim specifičnim uslovima što smo ispregovarali sa onim bankama koje su to želele, ja sam imao osećaj da smo mi non-stop u mestu. Mi tolike stanove smo delili, a non-stop su se pojavljivali novi, zato što u vojsci imate generacije koje stasaju, generacije koje u određenom trenutku imaju mogućnost kad se zaposle pravo na stan, meni je to kao ministru delovalo kao da se vrtimo u krug. Da ne bi bilo toga ja mislim da će ovakva mera Vlade i to što smo uradili sa ovim stanovima, prontna izgradnja stanova koja će biti odjednom, bar koliko toliko ublažiti, ili možda i u većini slučajeva i rešiti ovo pitanje. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Ipak mislimo da je u tom naselju trebalo više stanova dodeliti vojnim licima, ali dobro. To je završena stvar i tu više ne može ništa da se promeni, osim što može tim ljudima da se, koji su i dalje u privremenom, sami ste rekli, smeštaju da im se obezbedi neki zaista pristojan stambeni prostor. Što se tiče potpornog zida i te neke krivične prijave, ne znamo da li postoji krivična prijava, ali ono što se svi sećamo kad je to bilo aktuelno tada je Zorana Mihajlović htela da svu krivicu svali na inženjere CIP-a, pa onda kad su, tad je nekoliko inženjera izašlo u javnost, pa kad su onako stručno objasnili, onda se Zorana povukla, shvatila je da se uhvatila u koštac sa onima sa kojima ne može. Ona nije žena stručna za tako nešto. Ali, što nije stručna, ona očigledno ne želi ni oko sebe stručne saradnike. Ministar ne mora biti stručan konkretno za ovaj posao, niti za bilo koji. Ministar je politička figura, politička ličnost i on vodi politiku koju zastupa Vlada, koju zastupa aktuelni režim i tu nema ničeg spornog. Ako se neko stalno busa da je najstručniji na svetu, kao što to radi Zorana Mihajlović i onda napadne inženjere CIP-a … Mi nikako ne znamo ko je taj nadzorni organ. Taj nadzorni organ nas jako interesuje. Nadzorni organ je neko koga ona bira, ona i njeni saradnici. Mi imamo aferu sa „Behtelom“ ona kaže – pitajte… Zove Zagorku Dolovac da ispita, pa mi i zovemo. Šta je bilo, mislite da smo zaboravili kad je ona ukrala pare sa kreditne kartice, pa onda posle izašli kažu – vratila je. Pa, šta znači, neko opljačka banku, ukrade milion evra i kad ga uhvate vrati i kažu – nije on lopov, vratio je? Bogami jeste. Hvala.
Pravo na repliku, ministar Đorđević.
Kada je u pitanju Novogradska i Građevinska direkcija Srbije, mi smo kada smo pregovarali sa njima, s obzirom da se radi o državnoj firmi, naravno tu ličnog interesa nema i intencija jeste bila da dobije posao tako neko gde ne bi bilo sumnje da postoji bilo kakav dogovor ili bilo kakva korist jedne ili druge strane, već je to morala da bude obostrana korist, gledali smo koji je procenat toga koliko bi bilo isplativo da Građevinska direkcija Srbije, koja treba da uradi taj projekat, bude isplativo, ne budu u minusu, a sa druge strane ni da budu preskupi, a da Vojska dobije ono što joj pripada. Mislim da je taj odnos bio 21% od ukupno izgrađenih kvadrata i svakako smo gledali da to bude maksimum koliko je u urbanističkom planu i predviđeno da se zida na takvoj jednoj površini sa svim pratećim stvarima koje treba da budu tamo sagrađene, uključujući i prodavnice, šoping molove i sve ostalo gde, moram da vam kažem, da bez obzira šta god da se zida i ako se zida šoping mol Vojsci se računa i takav kvadrat u ceni, tako da je dobijala kvadrate i za šoping mol. Cenu kvadrata je dobijala u stambenom, ali smo vodili računa u svemu i nismo imali taj nespokoj kada smo doneli odluku o tome da se da iz razloga što je to bila državna firma. Verovatno bi bilo kojekakvih priča da je to bila bilo kakva privatna, ali za nas kao državu je to bilo najbolje. Mi smo našli zakonsku mogućnost da to damo Građevinskoj direkciji Srbije. Građevinska direkcija Srbije je sazidala te objekte ili zida te objekte. Ono što je bitno, suštinski se razlikuje tamo - cena kvadrata je daleko veća, atraktivnija i mislim da je dobijanje stana, kada su u pitanju pripadnici Vojske na toj lokaciji, na neki način i potvrda i nagrada za ono što oni rade za našu zemlju, a to je da oni služe našoj zemlji i našim građanima. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Kada je reč o toj očigledno najvažnijoj temi, očigledno najvažnijem problemu u Srbiji, tri naprsline na delu autoputa Caričina dolina-tunel Manajle, pri tom predsedavajući, tu ne mislim na podnosioca amandmana, tako da iz ovog mog amandmana neće biti replike, nema potrebe za replikom, neki ljudi, neki mediji, N1 na primer, i još neki mediji jedva čekaju da se nešto takvo desi, prosto jedva čekaju da se nešto nemilo desi u Srbiji da bi imali o čemu da pišu, da bi imali o čemu da pričaju, da bi imali čemu da se raduju, jer oni se raduju kada se nešto loše desi. Ako se, ne daj Bože, desi neka rupa na autoputu, to je za njih tema, a kada se nešto uradi u Srbiji, kada se nešto izgradi u Srbiji, kada imamo podatak da je 450 kilometara autoputa izgrađeno, to onda za njih nije tema, nije ni vest. Nema potrebe o tome da se priča, nema potrebe o tome da se piše. Želeo bih zbog građana, predsedavajući, da kažem kada je reč o celom projektu koji je u garantnom roku. Znate, čovek kupi televizor u garantnom roku. Televizor se iz nekog razloga pokvari. On pozove o trošku izvođača ili proizvođača ili ovlašćenog servisera, otkloni se kvar i sve bude u redu – o trošku proizvođača ili onoga ko je dao garanciju. Ceo projekat je u garantnom roku. Troškovi sanacije su na izvođaču. Utvrđena je odgovornost momentalno. Odmah se pristupilo sanaciji. Tokom današnjeg dana, ako već nije, izvršena je kompletna sanacija te tri naprsline. I ono što je najvažnije za građane, nijednog trenutka nije bila ugrožena bezbednost putnika, nijednog trenutka nije bio obustavljen saobraćaj u tom delu. Tako da, ovo sam želeo da iznesem zbog građana prosto da se ne bi pisalo i pričalo o temi koja ne postoji. Zahvaljujem.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Da, ovo kaže kolega najvažnije pitanje, naravno i vi ste ti koji određuje ko ima pravo na repliku i dobro je da sam dobila repliku. Gotovo ništa od ovoga nije tačno. Nije bio obustavljen saobraćaj - jeste bio obustavljen saobraćaj na jednoj traci. Znači, automatski je došlo do toga da su neki ljudi izbegavali, ko god je mogao da zaobiđe da ne bi upao u gužvu nije išao tim Koridorom. Pa je onda tu došlo automatski do izgubljene dobiti. To je, znate, kolega kaže kupi frižider, televizor, šta je rekao, u garantnom roku, a znate kad kupite zamrzivač i napunite ga mesom i povrćem i on se u garantnom roku pokvari, vi morate da bacite sve to što je bilo u tom zamrzivaču i onda imate izgubljenu dobit. Imate troškove koji nisu samo taj zamrzivač. Tako je i kada je u pitanju Koridor, bez obzira što je u garantnom roku, ne može se, kaže kolega postoje neki tamo, a to nismo mi, svakako nismo, koji jedva čekaju da se nešto loše desi u državi. Pa ako već znate da imate takve onda gledajte da radite da se tako nešto nikada ne desi. Znate, pitanje je kada se vide one rupe na Koridoru ta četiri centimetra, Boga mi, na onim slikama se vidi da nema nešto asfalta dalje od ta četiri centimetra, nešto dole nije boja asfalta ispod onih rupa. Ljudi su prolazili, slikali, gledali uživo, tako da to mora ozbiljno da se ispita zašto se to desilo, da li je to uopšte rađeno po standardima, da li je debljina asfalta u skladu sa standardima, da li je u skladu sa onim koliko je sve to plaćeno i zato što sumnjamo u sve to, Zorana Mihajlović danas nije ovde.
Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Čulo se malopre kako nisam govorio istinu, ja bih vas zamolio predsedavajući da vam pročitam nešto, a vi prenesite prethodnom govorniku, da ne bude da se lično obraćam i da izazivam neke nepostojeće replike. Dakle, u pitanju je RTS, vest od 11 sati i tri minuta jutros, a izvor je Fonet, složićete se da Agencija Fonet nije neko ko je naklonjen SNS, „Sanirane naprsline na autoputu kroz Grdelicu“. U 11 jutros. Koridori Srbije saopštili su da je u roku od 72 sata u potpunosti završena sanacija naprslina na deonici Caričina Dolina – tunel Manajle. U preduzeću Koridori Srbije navode da je deonica autoputa kroz Grdeličku klisuru u potpunosti bezbedna i sigurna za saobraćaj. U saopštenju se navodi da je izvođač „Integral Inženjering“ završio sanaciju o svom trošku, jer je autoput u garantnom periodu. Koridori Srbije će zajedno sa nadzornim organom pratiti kvalitet izvedenih razloga na kompletnoj deonici i u slučaju pojave nedostataka u toku garantnog perioda, izdavaće hitne instrukcije izvođaču za njihovo otklanjanje, dodaje se u saopštenju. Prema tome, zaista ne znam ko ovde ne govori istinu.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Ala je odbrani, svaka čast. Pa, naravno, krajnje je vreme bilo da se to sanira. Kakva je vest - naprsline sanirane? Ne, nego je trebalo da ostave da se još šire. To zaista nije odgovor na naše pitanje. Pitanje je kako je smelo to da se desi? Zašto se to desilo? Da li je to garantni rok, da li nije, nije bilo davno, sećamo se otvorenog autobusa, sećamo se kamera, sećamo se šetnje, sećamo se izjava rađeno po najvišim standardima itd. Pa, nisam baš sigurna tamo gde se radi po najvišim standardima da se za manje od mesec dana naprave te pukotine, kako kaže kolega rupe, pukotine, kako god. Dakle, mi želimo da o ovome dobijemo preciznu informaciju od toga kako se desilo to, koliki su troškovi ne samo na saniranju, koliko je automobila, kamiona, autobusa zaobišlo Srbiju zato što nisu hteli da se voze Koridorom, auto-putem gde jedna traka nije radila? Nije tačno da nije bilo nikakvih posledica u materijalnom smislu, a na kraju krajeva ako radite nešto tako za ogled i za ugled onda stvarno ovako nešto nije smelo da se desi. Ponavljam, posle potpornog zida i sad ovih naprslina kod tog tunela Manajle zaista izgleda kao da se neko igrao gradnjom Koridora, da nije ozbiljno shvaćen, Zorana Mihajlović ima primedbe na mnoge koji su razmišljali o Koridorima, koji su pričali o koridorima, spremna je svakog da tuži, a da vidimo da li će neko da se seti da pokrene postupak i protiv nje više.
Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Marković.
Dobro, kao i pre nekoliko dana kada smo vodili jednu debatu pa ste tokom diskusije dokazali da tvrdnje kako mi iznosimo neistine zapravo nisu neistinite nego suprotno, a to je istina, tako i sada imamo jednu sličnu situaciju. Imali smo tvrdnju kako je Aleksandar Vučić prilikom obilaska jednog zemunskog naselja izjavio nešto, a onda smo mi posle dokazali da nije bilo tako i da je iz svega toga istina samo da je Aleksandar Vučić prisutan tog trenutka. To me podseti na jedan vic iz sovjetske epohe koji otprilike glasi ovako: da li je istina da se u Moskvi na Crvenom trgu dele građanima automobili besplatno? Odgovor na to je bio: pa vest je u osnovi tačna, samo nije u pitanju Moskva, već je u pitanju Tbilisi i nisu automobili, već su u pitanju bicikle i nije da dele, nego kradu, ali vest je u osnovi tačna. E, to me podseća na tu situaciju prethodne govornice. Kada je reč o sanaciji, ja sam malopre pročitao zvanični izveštaj medijski RTS, koja je to dobila od Agencije Fonet, da su naprsline postojale, cela Srbija zna da su se naprsline pojavile. U najkraćem mogućem roku, otklonjene, sanirane, na teret izvođača i niko nije ni na koji način oštećen, jer je sve vreme put bio u funkciji i ni na koji način nije dovedena bezbednost putnika. To je ovde jedina istina, koliko god neko pokušavao da se vodi ona krilaticom sto puta ponovljena neistina postaje istina. U ovom slučaju to nije tako. Hvala.
Pravo na repliku narodni poslanik Vjerica Radeta.
Znači, nesporno je, pukotine su se desile na Koridoru, na auto-putu kod Grdelice. Evo, sada čujemo i da su sanirane, hvala Bogu, trebalo vam je pet dana da to uradite. Ne znam ko je to dokazivao i ko je dokazivao ko je taj sudija u ovoj sali, ko dokazuje da neko govori istinu ili ne govori istinu. Sudije narodnim poslanicima, drage kolege, ne sede u ovoj sali, već gledaju šta se radi u ovoj sali i šta se priča u ovoj sali. Kada smo već kod dokazivanja, onda da vidimo da li će ti eksperti koji su dokazali šta je Vučić govorio u naselju Zemunske kapije, a ja tvrdim ono što sam ja rekla, zašto se ti eksperti nisu drznuli da komentarišu Vučićevu izjavi od 15. oktobra 2018. godine, da će za vojsku i policiju stanovi da se grade po ceni od 300 do 350 evra po metru kvadratnom? Zorana je pre neki dan rekla da će to biti od 400 do 500 evra. Zašto ne demantujete da je Vučić 4. juna 2018. godine najavio izgradnju jeftinih stanova za medicinske sestre, lekare i mlade bračne parove? Mi smo upravo na osnovu toga predložili ove amandmane, da kasnije ne gubite vreme, kad budete realizovali ova Vučićeva obećanja, da ne gubite vreme na donošenju zakona.
Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Mi smo i pre dva dana, kad smo vodili raspravu u načelu, na sličnu konstataciju rekli – nije 500 evra, nego do 500 evra, i da je velika razlika i dokazali, i to se zna, da će postojati stanovi čija će vrednost biti i 400 i 430 evra i 450 evra. Razlika je od grada do grada. Nije ista cena u Beogradu, i ne može biti ista cena u Beogradu, kao u Sremskoj Mitrovici, kao u Vranju, kao u Kraljevu i u svim ostalim gradovima gde se grade ovi stanovi. Dakle, negde će biti 400, negde 430, negde 450, najviše do 500 evra i nigde neće biti više od 500 evra i to je jedina istina. Još jedna stvar, predsedavajući, ja se više neću javljati. Ako su najveći problem države Srbije tri naprsline, tri pukotine na autoputu, onda to govori da smo mi zemlja na jako dobrom putu ako je najveći problem našeg društva, naše države tri pukotine koje su odmah, momentalno sanirane. Ako je to najveći problem u državi, ja sam srećan čovek. Srbija je svakako na dobrom putu, idemo napred, ako nemamo većih problema nego što su to tri pukotine. Zahvaljujem se.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Kaže kolega, stalno koristi izraz „dokazali“. Kaže – dokazali smo da će cena biti do 500 evra. Kako ste dokazali? Koliko ste stanova izgradili, pa prodali pod ovim uslovima? Onda bi to bilo dokazano. Ja sam i rekla do 500 evra. Dakle, Zorana Mihajlović je rekla – 400, 430, 450 do 500 evra, u zavisnosti od mesta, ali je to bez PDV-a, a Aleksandar Vučić je rekao 300 do 350 evra, PDV nije pominjao. Znači da je ova njegova cena, čak i sa PDV-om, trebalo bi da je znatno manja od ove koju je rekla Zorana Mihajlović. Eto, to je problem. Nisu problem tri pukotine, problem je ošljarski rad, problem je što se čerupa budžet, problem je što je ministar Zorana Mihajlović i nestručna i nedostojna funkcije koju obavlja. Branite vi nju koliko god hoćete, ali ne možete odbraniti neodbranjivo. Problem je bio i taj potporni zid, problem je i „Behtel“, problem je i ta kreditna kartica Vlade Republike Srbije, problem je i torbica od više hiljada evra zbog koje ju je Vučić prozivao, problem su i broševi od nekoliko hiljada evra koje ne znam kako može zaraditi neko ko radi u državnom poslu i predaje na fakultetu, kao što ona to radi. Mnogo je problema vezano baš za Zoranu Mihajlović i za poslove koje ona radi, a vi uporno okrećete priču na tri pukotine. Zar vas nije sramota da se krajem jula, u sred turističke sezone desi to da autoput koji je pušten uz onoliku pompu pre mesec dana, da se dese bilo kakve pukotine i da mora da se zatvori jedna traka zbog toga?
Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Marković.
Predsedavajući, znate i sami, ja se sve vreme vama obraćam i ne znam odakle vam potreba da dajete konstantno mogućnost za replike prethodnom govorniku. Znate i sami, da je najlakše kritikovati nešto. Najlakše je sedeti u hladovini i kritikovati nešto što se dešava, nešto što se događa, nešto što se gradi, itd. Lično mislim da je mnogo teže izgraditi nešto, mnogo teže uraditi nešto nego kritikovati ako se slučajno desi neka sitna ili krupnija greška u tom smislu. I dalje tvrdim da je ovo sitna greška. Zašto ovo kažem? Zato što decenijama pre dolaska na vlast SNS, vlast nije izgradila ništa, apsolutno ništa, dakle, ni jedan kilometar puta. Onda SNS preuzme odgovornost za vršenje vlasti, izgradi stotine i stotine kilometara auto puteva kroz Srbiju, obnovi stotine i stotine kilometara pruga i ostalog onoga što pripada putnoj i železničkoj infrastrukturi. Onda se neko nađe, ko posmatra sa strane, iz hladovine i kaže – e, ovo nije dobro, pojavila se ovde naprslina, pojavila se ovde pukotina, a niko ne kaže koliko je potrebno bilo napora i umeća sve to izgraditi što se decenijama nije gradilo. Ovde postavlja pitanje neko o nekakvoj sramoti. Pa, bila bi me sramota, naravno, da ovo nije izgrađeno. Naravno da bi me bila sramota da, ne daj Bože, pripadam strankama bivšeg režima koje decenijama ništa nisu gradili. Tada bi me bilo sramota, sada me nije sramota. Sada se ponosim što sam član stranke koja vodi Vladu Srbije koja je omogućila da imamo stotine i stotine kilometara autoputeva. Da li se potkrala greška? Potkrala se greška, naravno. Još jedna stvar, kada je reč o porezu, da razjasnimo to. Osobe koje prvi put stiču mogućnost da kupe nekretninu, oslobođene su plaćanja poreza. Dakle, molim vas, toliko o temi da će tu biti neki porez koji će da utiče na cenu, koji će da poskupi sve to, itd. Zahvaljujem.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dakle, pravo na repliku proističe iz Poslovnika. Čisto da kažem kolegi odakle pravo meni na repliku. Pominjanje da neko sedi u hladovini i iz hladovine nešto komentariše, ako misli na Narodnu skupštinu, u istoj smo hladovini, ako je ovo hladovina. Ovo je zaista ne primereno na ovaj način se obraćati kolegama poslanicima. Što se tiče komentara šta je radila prethodna vlast. Ljudi moji, stvarno dosta je više te prethodne vlasti. Vi ste već tri puta prethodna vlast. Sedam godina ste na vlasti i niko sad ne brani nekoga ko je bio pre, pre, pre vas, niti govorimo o tome šta je neko trebalo da radi, a šta nije uradio, a šta jeste uradio, niti je iko ikada od nas rekao da nije dobro što se grade autoputevi, što se rade koridori. Naravno da jeste dobro što će se graditi, ako Bog da, ovi stanovi i to će biti dobro kada se bude desilo. Ali, ne možete vi da zamagljujete istinu tako što ćete da kažete - kome smeta što su izgrađeni autoputevi? Ne smeta nikome, ali nam smeta da se na autoputu, koji je tek izgrađen, pojavljuju rupe i da se vidi ispod ta četiri centimetra nešto belo, ispod te pukotine vidi se belo, vidi se da više nije asfalt. To nam smeta. Pitamo se, ko je tu u nekom korupcionaškom poslu, ko je došao do nekih para, koliko je tu para realno potrošeno, a koliko stvarno košta taj asfalt koji je debeo samo četiri centimetra koji se, ponavljam, stavlja jedino na stazama u parkovima? Što se tiče povraćaja PDV-a. Molim vas, gospodine Arsiću, vi to bolje svakako razumete od kolege koji je malopre rekao, je li tako, kada kupuje neko prvi put stan, on mora da ima sve pare i da plati stan, a onda mu uprava prihoda, kroz postupak, rešenjem utvrđuje koliko mu vratiti i tek mu vraća. Dakle, on mora, onaj ko kupuje stan, mora u momentu kupovine i ove povlašćene cene, imati sve pare koliko to košta.
Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem, predsedavajući. Izuzetno mi je drago što smo čuli priznanje onoga što sam malopre rekao, a to je da se onome ko kupuje stan, je li tako, prvi put, vrši povraćaj sredstava i praktično to ne spada u njegov trošak i to ne utiče na cenu stana koji će on kupiti. Dakle, izuzetno mi je drago što smo čuli priznanje u tom smislu. Želeo bih da čujem samo još jedno priznanje i nadam se da ću ga čuti, a ono se tiče šta je konkretno Vlada Srbije uradila kada je reč o stanovima za te ostale kategorije koje ne pripadaju kategoriji pripadnika snaga bezbednosti. Dakle, ja ću pokušati najkraći da budem, koliko god da je to moguće. Pre nekoliko dana, 13. jula 2019. godine, u Vršcu su danas svečano uručeni ključevi 20 stanova za izbegličke porodice iz Bih i Hrvatske, dakle Vlada je odlučila 20 stanova u Vršcu, 13. jula ove godine. Ključeve stanova je dobilo 20 izbegličkih porodica u Ubu, 6. jula, znači, nešto malo ranije, pre 13. jula, još 20 izbegličkih porodica je dobilo stan u Ubu. Idemo još malo ranije, 20. jun 2019. godine, dakle, pre oko mesec dana, krov nad glavom u zemunskom naselju Kamendin, ključeve su dobile izbeglice iz Bosne i Hercegovine i Hrvatske, 270 stanova u zemunskom naselju Kamendin uručeno je izbegličkim porodicama iz Bosne i Hercegovine i Hrvatske. Idemo još malo dalje, 4. maj ove godine, Ministarstvo odbrane dodelilo je 20 stanova aktivnim i penzionisanim vojnicima. Ministar odbrane Aleksandar Vulin i načelnik Generalštaba uručili su danas u Beogradu ključeve od 20 stanova aktivnim i penzionisanim pripadnicima Ministarstva odbrane. Idemo još koji dan ranije, 21. april, 30 stanova u Loznici. Idemo još malo ranije, 26. mart, dakle, sve ova godina, 80 stanova je predsednica Vlade Srbije Ana Brnabić dodelila u Kragujevcu za mlade naučnike i istraživače. Možemo tako redom, mislim da bih do večeras mogao da listam i da čitam, svake nedelje, svakog meseca po neki stan Vlada dodeli. Zahvaljujem se.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Svakako da niko normalan neće reći da je dobro da se na bilo koji način reše stambena pitanja izbeglih i raseljenih lica koji su ostali, koje su uglavnom ustaše proterale i ostali bez svojih domova. To nikome nije sporno, ali je sporno da se to dešava tek 2019. godine, s jedne strane. S druge strane, nije mnogo država Srbija ulagala u izgradnju ovih stanova, ovo su stanovi finansirani iz kojekakvih fondova raznih država u svetu i dobro da ste i to obezbedili, nemamo ništa ni protiv toga. Ali je takođe sporno to što na ovaj način se ne rešavaju stambena pitanja porodica, u smislu nasleđivanja, zato što ovi stanovi se ne daju kao trajno rešenje, ni sa mogućnošću otkupa, već se daju sa jedinom mogućnošću plaćanja zakupa. Puno puta smo ovde pominjali, celo naselje u Čačku ovako dobijenih stanova, preko neke fondacije, italijanske, ja mislim, i danas dan ti ljudi žive tu, ali formalno ne mogu da reše svoj status. Iskrena pomoć ljudima koji su izbegli onda kad su izbegli pružena je u naseljima Grmovac, Busije, Plavi horizont, Batajnica, Ugrinovci, u svim delovima Zemuna, kada je SRS bila na vlasti, kada je dr Vojislav Šešelj vodio tu opštinu i akciju gde smo 5.000 placeva prodali tim ljudima, kad kažem prodali, cena po jednom placu je bila oko 1.000 maraka, i napravili tamo naselja koja mogu da služe za primer savremenih modernih naselja u celoj Srbiji.
Reč ima narodni poslanik Ljubiša Stojmirović.
Ja sam prosto iznenađen da sam došao do reči. Govoriću po amandmanu. Ovo je zakon koji je dugo i željno očekivan i verujem da će se ta praksa nastaviti i podržavam predlog koleginice Radete koja je predložila da se i druge kategorije građana uključe u ovakav vid rešavanja stambenog pitanja. Zašto to kažem? Zato što smatram da ima dosta kategorija koje su u nemogućnosti da kupe stanove na atraktivnim lokacijama i skupe stanove, a ovo su ipak stanovi koji će se raditi na lokacijama koje su jeftinije i čiji kvalitet gradnje neće biti toliko ekskluzivan kao recimo „Beograd na vodi“. E sad, moj predlog za razmišljanje, a mislim da ministar mene sluša, kao i obično, evo, klima glavom, sluša, moj predlog je da se ovakvi stanovi grade i na rubnim područjima, odnosno pograničnim mestima koja se nažalost danas prazne i sve je manje stanovnika u tim područjima. Jedno od takvih mesta je i Crna Trava. Crna Trava je spremna da državi pokloni odgovarajuće lokacije, da učini mnogo toga što je u njenoj moći, a s druge strane Crnotravci su poznati kao vredni, izuzetno dobri građevinari i, na kraju krajeva, njihova cena izvođenja tih radova je dosta jeftinija nego cene izvođača koje sada moramo da angažujemo. Često prolazim i sa pažnjom gledam gradilišta po celoj Srbiji. Retko je videti gradilište gde nemate nalepnicu, oglas, molbu ili kako god hoćete da nazovete to gde kaže – traže se radnici, pa onda zidari, tesari, ovi i oni. Mi smo sada u situaciji da ćemo veoma brzo ostati bez te stručne radne snage. Jedan od primera koji bi mogao da pomogne koleginici Radeti da reši svoju dilemu kako da dođemo do toga da se ne dešavaju greške kao što su bile ove pukotine na auto-putu je da se ljudi iz crnotravskog kraja i okoline, koji su genetski predodređeni da budu dobri građevinci, dobri izvođači građevinskih radova, da se napravi tamo jedna akademija majstorska koja bi obučavala i pripremala buduće naraštaje za taj posao. Građevinsko-tehnička škola u Crnoj Travi je svojevremeno bila najjača građevinska tehnička škola u Jugoslaviji. Tamo su se upisivali sve sami vukovci, i to vukovci koji su završavali te škole regularno sa prosekom 5,00. To je jedna od mogućnosti. Recimo, Crnoj Travi je dosta 100 stanova. Izgradnjom tih stanova omogućilo bi se da se određeni broj ljudi, određene kategorije vrate i da žive tamo. Evo, mi smo podneli zahtev Ministarstvu unutrašnjih poslova pre dve godine i ja se nadam da će kolega Miličko, koji je državni sekretar i nadležan za to, uskoro dozvoliti da se otvori vatrogasna jedinica u Crnoj Travi. Crna Trava kao lokalna samouprava je spremna da obezbedi i garaže i da obezbedi sve drugo prateće, da snosi jedan deo troškova za zaposlene koji bi tu radili. Ali, šta je tu iznad svega dobro? Kada se desi, pogotovo u ovim vremenima kada su velike vrućine, da dođe do požara, dok sačekamo da iz Leskovca dođe vatrogasno vozilo i vatrogasna jedinica iz Leskovca da reaguje, izgore cela Crna Trava i sva sela okolo. Zato se nadam da ćemo biti mudri i da ćemo i dalje nastaviti sa ovom praksom. Ja neću da kažem da je ovaj moj predlog najvažniji i da prvo treba obezbediti stanove za ljude koji će živeti u tim graničnim i prigraničnim oblastima. Teško je pogoditi i naći meru da svi budu zadovoljni. Koleginica Radeta kaže – trebali su da budu prvo invalidi, bivši vojnici, ratnici itd. Tu je teško pogoditi meru, a neka svaka od tih kategorija bude zadovoljena, biće i njima dobro i Srbiji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem, predsedavajući. Moramo jednu stvar da raščistimo. Naravno da visoko cenimo ono što je opštinska vlast u Zemunu u mandatu od 1996. do 2000. godine uradila za te ljude, dakle za izbeglice sa prostora nekadašnje Republike Srpske Krajine, takođe i izbeglice iz Bosne, to niko ne spori, zaista to mislim i to kažem, ali prosto to ne može da se poredi sa ovom današnjom situacijom. Dakle, ono je bilo ustupanje zemljišta na korišćenje fizičkim licima, gde bi posle sam čovek morao da izida kuća, da izgradi celokupnu posle infrastrukturu i to je velika stvar. Dakle, niko ovde ne želi da omalovaži taj postupak i taj trud. Da je ekonomska situacija tada bila bolja, verovatno da biste i vi više u tom smislu uradili. Dakle, zaista ponavljam, niko ovde ne želi to da omalovaži. Ali, to ne može da se poredi sa ovim. Vi dajemo gotove stanove. Sistem „ključ u ruke“, i to u vlasništvo, momentalno, i to zato što danas 2019. godine država Srbija to može da uradi. Ozdravili smo stanje javnih finansija, popravili smo privrednu i ekonomsku sliku, danas smo ekonomiju našu stavili na zdrave noge i možemo da radimo ovakve stvari. Bio je potreban jedan mukotrpan period da to sve i učinimo, i taj period je, zahvaljujući prvenstveno Aleksandru Vučiću i Vladi Srbije iza nas, i danas smo u situaciji da možemo da dodeljujemo stanove različitim kategorijama. Dakle, i izbeglicama, ali i ostalim kategorijama, i socijalne stanove i između ostalog ove stanove koji su predmet ovog zakona, a to su stanovi za pripadnike snaga bezbednosti. Zahvaljujem.
Pravo na repliku narodni poslanik Vjerica Radeta.
Samo da ne bude zabune, ovi stanovi u službama bezbednosti, ovi o kojima danas govorimo i koji su predmet ovih izmena zakona, se ne daju ključ u ruke, već se prodaju ključ u ruke. Dakle, prodaju se pod povoljnim uslovima, i to nije isto, znate? Pitanje i dalje ostaje, da ne bude zabune, nemamo mi ništa protiv ovoga, kao što vidite, čak želimo da se proširi krug lica koji mogu pod ovim povoljnijim uslovima doći do stanova. Pitanje je koliko će ljudi koji nemaju rešeno stambeno pitanje dobiti kredit od banke, još uvek ne znamo ni koje su to banke, vi ste pominjali Poštansku štedionicu, ali još uvek to nije zvanično da će to biti Poštanska štedionica. Inače, mi mislimo da bi upravo trebala da bude, jer je to jedina državna banka danas u Srbiji. Pitanje je, koliko će tih lica i tih porodica imati dovoljno novca za učešće, koliko god to bilo malo. Znate, neko ko je ratni-vojni invalid, neko ko je pripadnik vojske, policije, morao je godinama da plaća kiriju, jer je bio podstanar, nije bio baš u prilici da uštedi neke pare, koliko god to bilo, pa je pitanje da li će imati novca i koliko njih će imati novca da plate učešće za te kredite i koliko njih će moći, s obzirom na visinu plate ili penzije, moći da otplaćuje te kredite. Ovo nije loš korak, ovo jeste dobar korak, ali nemojte da pravite od ovoga nešto, pitaće vas ljudi, posle tražiće, reći će, a zašto ja ne mogu, jer ste vi rekli dobijate ključ u ruke. Samo treba da budemo realni, ovo je dobar početak, mi tražimo da se i proširi, ali da se realno ljudima kaže o čemu se radi.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Nataša Jovanović. Da li neko želi reč? (Da.) Koleginice Jovanović, izvolite.
U ovom zakonu, hteli smo da ovim amandmanom obuhvatite i samohrane roditelje. Dakle, da i samohrani roditelji mogu pod ovim povlašćenim uslovima da kupe stanove, jer oni su zaista heroji današnjice. Ne zna se ni tačan broj, možda vi gospodine ministre znate, i ako centri za socijalni rada ne vode evidenciju po tom statusu, ali je ta cifra zaista velika, oko 300 hiljada samohranih roditelja, većinom su to majke, ali ima i očeva koji žive u Srbiji. Mnogi od njih su bez posla, dve trećine njih radi za minimalac, uglavnom, i to je zaista veliki problem za ovo društvo. Zakon o finansijskoj podršci porodici sa decom je u izmenama i dopunama prepoznao mogućnost da oni ostvare pravo na socijalni dodatak, ali samo ako ispune sve one druge uslove, kao što ispunjavaju i porodice gde žive oba roditelja. I to čak nije dobro rešenje, mnogi od njih su zbog te mamutske birokratije, zaista odustali da traže svoja prava, mnogi jedva plaćaju neku sobicu, garsonjericu, jedva žive, znate u kako ne uslovnim uslovima pojedine majke, koje traže bilo šta da rade, a kada nađu taj posao, rade na crno, jer poslodavac neće da ih prijavi. Pa, čak jedna četvrtina poslodavaca u Srbiji, ne prepoznaje u legalnim tokovima ovu kategoriju. Zato smo smatrali, gospodine ministre, jer sredstava ima i mora da se nađe ta mogućnost, ako želite da vodite neku ozbiljnu populacionu politiku, a imamo za to i ministarstva. Ako želite da budete odgovorni prema svakom detetu u Srbiji, onda prihvatite ovaj amandman, jer to će stvoriti mogućnost da svaki samohrani roditelj može da dobije tračak nade, da će uz ovakve uslove dobiti i neku šansu da uđe u taj projekat i da kupi stan za svoje dete. Volela bih da mi replicirate, jer ne bih trošila više, a i nemam puno vremena, kako bismo se osvrnuli na priču, a tu imate i samohrane roditelje, vojnih beskućnika, gde su oficiri bivše JNA, nažalost preminuli, a njihova deca i te udovice nisu sačekali, i oni se sada zovu, nažalost, vojni beskućnici. Izdvajali su godinama po 4,5% bruto dohotka za stambeni fond, a nisu dobili stanove. U Kragujevcu još imate mogućnost, ali naravno čim smenite ovog nesposobnog Radomira, meni je o tome čak rekao i bivši gradonačelnik Stevanović, da je lično o tome obavestio i predsednika republike i pisao o tome, jer smo mi doneli odluku da se Radomir Putnik, kao odbornička tada grupa učestvovali smo u tome, odredi za lokaciju od osam hektara gde će se izgrađivati takvi stanovi.
Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pa stanovi za pripadnike snaga bezbednosti, odnos sada će biti i prošireni krug lica, nisu socijalni stanovi, ali ja kao laik u ovoj oblasti rekla bih da zaista imaju jednu zajedničku komponentu, a to je kupovina pod povoljnijim uslovima. Uvek kada govorimo o predlozima zakona za koje je nadležno Ministarstvo saobraćaja građevinarstva i infrastrukture pomenem dobru saradnju između ovog ministarstva i lokalnih samouprava gde se grade stanovi, koliko je Vlada zapravo spremna da lokalnim samoupravama pomogne. Kada smo kod samohranih roditelja, kod porodica sa minimalnim primanjima koji nemaju dovoljno sredstava, želim da neko vreme posvetim najvećoj investiciji za izgradnju socijalnih stanova u Srbiji, naravno ne računajući Beograd, od osnivanja gradskih stambenih preduzeća 2004. godine pa da do danas, a radi se o izgradnji velikog broja stambenih jedinica istovremeno. Dakle, bez fazne gradnje i to u Nišu. Naravno, želim da istaknem i ulogu i resurse grada Niša i Gradske stambene agencije. Dakle, u Lamele L5 i L6 koje su završene i koje su useljene u periodu decembar 2017. godine mart 2018. godine sa 70 stanova, Vlada Republike Srbije je preko Ministarstva građevinarstva saobraćaja i infrastrukture finansirala sa 46 miliona dinara izgradnju 18 stanova za davanje u zakup pod neprofitnim uslovima, a koji ostaju u vlasništvu Gradske stambene agencije u Nišu. Sredstva od zakupa ostaju kao prihod Gradskoj stambenoj agenciji u Nišu. Grad Niš je finansirao izgradnju 14 stanova za porodice čije su kuće srušene na klizištu u selima Mramor i Krušce, bilo je i takvih porodica koje su imale takve probleme. Vredi reći da je interesovanje za ovaj konkurs za dodelu stanova bilo veliko, dakle, za zakup jednog stana konkurisalo je čak pet porodica, a za kupovinu jednog stana konkurisale su čak tri porodice. Treba reći da i dalje postoji potreba za tim, pa koristim priliku da Vladu Srbije pozovem da se i dalje radi na ovakvim projektima. Javno preduzeće Gradska stambena agencija i grad Niš sa ovim nisu stali, sa sprovođenjem programa tzv. održivog stanovanja već nastavljaju aktivnosti i već postoji nova lokacija koja je opredeljena u Nišu, Petra Aranđelovića na Ledenoj steni u Nišu gde je predviđena gradnja četiri stambena objekta sa oko 250 stambenih jedinica. Dakle, samo sam želela da na konkretnom primeru kažem da saradnja između ovog ministarstva, Ministarstva građevinarstva saobraćaja i infrastrukture i lokalne jedinice i jedinice lokalnih samouprava može da postoji i za porodice koje imaju minimalna primanja i za samohrane roditelje koji su većinom uzeli ove stanove u Nišu. Zahvaljujem. (Nataša Sp. Jovanović: Replika.)
Replika? Po kom osnovu, koleginice? (Nataša Sp. Jovanović: Govorila je o mom amandmanu.) Govorila je o vašem amandmanu? Vi niste znali da ste vi iz Niša?
Jao, baš ste duhoviti, gospodine Arsiću. Sada pričamo ko je odakle… Ja znam odakle su i vaši roditelji, pa nećemo da idemo sada u detalje. Ništa što bi naškodilo ovom izlaganju koleginice, jer ona je htela da afirmiše grad Niš i njihove postupke, a ja sam, nažalost, htela da vam kažem, gospođo Žarić Kovačević, da dolazim iz grada gde to uopšte nije slučaj. Mi imamo Gradsku stambenu agenciju, odnosno direktora gde su rodbinske veze takve da je novi direktor svastika Radomira Nikolića. To je stvarno neverovatno. Kako mi da očekujemo u Kragujevcu, nije ni bitno što je gospođa došla iz Kraljeva, ona uopšte ne poznaje ni našu socijalnu strukturu, ni probleme samohranih roditelja, nego, zamislite to, šurak u poreskoj upravi, svastika ovde i šta mi da očekujemo? Nije problem u tome da to radimo tako, vi ste razumna žena i pravnik po obrazovanju i to razumete, sistemski to treba da se uradi. To je intencija ovog mog amandmana, da se da mogućnost Vladi da u ovom zakonu, a opet sam pominjala još dva prateća zakona, a to su Zakon o stanovanju, Zakon o finansijskoj podršci porodice sa decom, stvore uslovi kako bi samohrani roditelji ostvarili sebi pravo, što im na kraju i Ustav garantuje, da budu izjednačeni sa svima drugima i da mogu pod tim povoljnim uslovima da uzimaju te stanove. Verujem da ste vi u Nišu do sada uspeli da napravite neki popis i evidenciju toga koliko imate stanova pri Gradskoj stambenoj agenciji, jel se tako i kod vas zove? Kod nas takođe, koji su…
Hvala. Vreme ste prekoračili. Idemo dalje. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite. Nije tu. Na član 1. amandman je podnela, narodni poslanik Ružica Nikolić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Ružica Nikolić. Izvolite, Ružice.
Zahvaljujem, gospođo Gojković. Dame i gospodo, narodni poslanici, kao što ste prepoznali značaj rešavanja stambenih potreba pripadnika snaga bezbednosti i proširili krug lica na borce, ratne vojne invalide i mirnodopske invalide, na šta smo vam mi ukazivali i složićemo se da je to dobro, taj krug ljudi, svakako, mora da se još proširi i to je ono što mi amandmanima tražimo. Iako se ovaj zakon odnosi samo na pripadnike snaga bezbednosti, nekim drugim zakonom, ako već ne može ovim, morate uvrstiti i druge kategorije stanovništva na koje vam mi kroz amandmane ukazujemo. Kao diplomirani defektolog, surdolog, ne mogu, a da ne ukažem na potrebe osoba sa invaliditetom i na njihovo rešavanje stambenih potreba, bez obzira na vrstu invaliditeta bilo da se radi o fizičkim ili senzornim oštećenjima, ova lica zahtevaju posebne uslove stanovanja. Ako bi za primer uzeli slepu ili slabovidu osobu znamo da enterijeri tih stanova moraju da budu usklađeni sa potrebama, odnosno sa navikama takve osobe. Zatim, osobe koje imaju neko telesno, odnosno fizičko oštećenje bez obzira da li se radi o paraplegičarima, kvadriplegičarima, tim osobama mora da se omogući nesmetani prilaz i pristup stanovima, naravno, i struktura samog stana mora da bude usklađena sa potrebama takve osobe. Mi srpski radikali ne mislimo da treba da se zidaju posebne zgrade za osobe sa posebnim potrebama i invaliditetom jer bi oni na taj način bili diskriminisani, bili bi potpuno izolovani, što, naravno nije dobro, nego u sklopu zgrada, pa evo sad konkretno u sklopu ovih zgrada, odnosno stanova za pripadnike snaga bezbednosti da li postoje stanovi koji su prilagođeni osobama sa posebnim potrebama i invaliditetom? Da li se o tome vodilo računa prilikom sastavljanja upitnika, da li je bilo pitanja da li u porodici ima takvih osoba? Ne zaboravite, s obzirom da ste ovim zakonom proširili krug lica za kupovinu stana pod povoljnim uslovima i na vojne invalide, da upravo oni možda imaju potrebe za ovakvim stanovima da se oni kreću uz pomoć ortopedskih pomagala ili su možda u invalidskim kolicima. Znate, mora se voditi računa da se ovim osobama omogući kupovina stanova na nekim nižim spratovima, kako bi mogli normalno da žive. Znači, pitanje je - da li je u okviru ovog projekta, da li ste predvideli stambene jedinice za one osobe koje imaju posebne potrebe ili neku vrstu invaliditeta? Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Žarko Bogatinović.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, Centar Ministarstva Odbrane za lokalnu samoupravu grada Leskovca ima odlučnu saradnju sa kabinetom gradonačelnika grada Leskovca i kabinetima svih predsednika opština Jablaničkog upravnog okruga. To se, između ostalog, vidi u broju kandidata za dobrovoljno služenje vojnog roka sa oružjem. Slobodno mogu reći da je taj broj u gradu Leskovcu najveći u Srbiji. Centar Ministarstva odbrana za lokalnu samoupravu u Leskovcu u periodu od poslednje četiri godine uputio je 527 kandidata na dobrovoljno služenje vojnog roka sa oružjem, dok je u Centru za obuku, koja se takođe nalazi u Leskovcu, ukupno bilo 2.500 vojnika, veliki broj kandidata za dobrovoljno služenje vojnog roka sa oružjem, Centar Ministarstva odbrane za lokalnu samoupravu Leskovac ima zahvaljujući popularnosti vojske Srbije na jugu Srbije, ali i svojim neprekidnim afirmativnim porukama, informisanjem, gostovanjem na lokalnim medijima i u samim školama neprekidnim isticanjem reklamnog materijala. Ovim sam hteo da istaknem da grad Leskovac ima potrebu za izgradnjom stanova za pripadnike snaga bezbednosti koji bi se kupovali pod povoljnijim uslovima. Ministarstvo građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture je dalo informaciju na osnovu sprovedenih anketa u Ministarstvu odbrane, Ministarstvu unutrašnjih poslova na teritoriji grada Leskovca. Informacija ima sledeći karakter - među pripadnicima Ministarstva odbrane i vojske Srbije na teritoriji grada Leskovca, 128 pripadnika je bez ikakvog stambenog objekta, a 53 sa neodgovarajućim stambenim objektima, što je ukupno 181 pripadnik snaga bezbednosti sa nerešenim stambenim uslovima. Kod pripadnika MUP, 373 pripadnika je saglasno kupovini stana po povoljnim uslovima, a među njima je 149 bez rešenog stambenog pitanja. Grad Leskovac je spreman da uđe u projekat izgradnje stanova i poseduje ovog momenta dve lokacije spremne za izgradnju, od kojih je jedna komunalno opremljena. Za obe lokacije postoji planska dokumentacija, tako da je moguće izdati lokacijske uslove i građevinsku dozvolu. Takođe, predsednice, želeo bih, obzirom da u prvom delu sednice nisam dobio reč, najoštrije osudim gnusni čin napada na decu našeg predsednika Aleksandra Vučića. Želeo bih da sa ovog mesta, narodnog poslanika, dam najveću podršku Aleksandru Vučiću, koji vodi srpski narod i srpsku državu u istorijski najtežim trenucima novije istorije.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević.
Hvala vam, predsednice. Zapravo, ja sam čekala repliku, ali pošto ste mi sada dali reč, ja želim da kažem i nešto o izgradnji stanova za pripadnike snaga bezbednosti. Ukupan broj stanova koji je predviđen za Niš je 2.400, a trenutno u okviru prve faze projekta radovi su započeti i to za 190 stanova u Nišu. Želim da napomenem da se radi o parceli u okviru Kasarne "Stevan Sinđelić", koja je na dva do tri kilometara od centra grada, ali čitav taj kraj bio je bombardovan 1999. godine, i potrebno je bilo sprovesti postupak provere da li se možda tu nalaze neki ne eksplodirani projektili, čak se desila i eksplozija, kojom prilikom su povređeni radnici i meni je jako žao zbog toga. U svakom slučaju, dalja izgradnja je dozvoljena i to je dobra vest, ali u stalni pirotehnički nadzor i uz kontrolisano kopanje zemlje samo do određenih dubina, znači, postepeno. Ovo sam sve ispričala da bih, pre svega, građanima Srbije, koji prate ovu raspravu, ukazala na izazove sa kojima se sreće Ministarstvo građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture prilikom izgradnje jednog objekta, a na šta oni mogu naići pri realizaciji još većih projekta. S druge strane, želim da potvrdim ove navode, jer to je deo grada koji je mnogo puta bombardovan. Ja živim u komšiluku i moja kuća je 1999. godine, bila je srušena 82% i neuslovna za život. Međutim, tada smo imali jednu situaciju o kojoj ovde često pričamo u parlamentu. Tada su oni koji su bili u dosovskoj vlasti dobili spratove, renovirale su im se kuće, nove stanove, a oni koji nisu bili članovi DS, kao na primer ja, nisu dobili ništa, nijednu ciglu. Zoran Živković je bio gradonačelnik od 1997. do 2000. godine, Goran Ćirić od 2000. do 2004. godine. Eto, dame i gospodo narodni poslanici, u tome je razlika, između DS i SNS. Ministri iz SNS prave stanove za sve građane Srbije, a oni koji su bili DS pravili su stanove i kuće samo za članove DS. Moram da kažem i da građani čije su kuće srušene u bombardovanju su zatražili, odnosno bili kod mene kada sam imala prijem građana, tvrde da imaju dokumentaciju koja potvrđuje da neki koji su dobili stanove na protivzakonit način, kako oni kažu, sada te stanove izdaju, svoje kuće su popravili, tako da neki sada imaju po dve nekretnine, a ovi drugi nisu mogli svoje kuće i svoje domove koji su bombardovani do dan danas da poprave. Jedni izdaju stanove 20 godina, a drugi i dalje se muče sa popravkom svojih kuća. Smatram da ovakve navode treba ispitati, upravo zbog toga i govorim ovde na sednici Narodne skupštine, utvrditi da li postoje malverzacije i zbog čega je bila dozvoljena takva diskriminacija prema građanima, na koji način sada to može da se ispravi, odnosno da se ispravi situacija prema onima koji nisu dobili ništa u odnosu na one koji su se neosnovano obogatili ukoliko se utvrdi da te malverzacije postoje. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Gospodine ministre Đorđeviću, pa vi ste vrlo ekspeditivan čovek. Nakon što je profesor Stojmirović podržao amandmane SRS i dao dobar predlog za otvaranje zidarske akademije negde u Crnoj Travi, samo bi on i ja trebalo da se dogovorimo da li akademija da se otvori u Crnoj Travi ili u Ljuboviji. Nego, da malo pričamo o ovom amandmanu. Gospodine ministre, pa takozvane povlašćene cene za rešavanje stambenih pitanja radnika bezbednosnih struktura su u stvari realne, samo do njih zbog sistemskih grešaka i propusta ne može da se dođe bez intervencije države. Oni koji se bave građevinarstvom… Evo, nije ovde kolega Tončev, a da je tu, on bi mogao da objasni da cene zapravo i jesu na tom nivou za koji vi kažete da će biti povoljne cene. Mi smo predložili i podržali u potpunosti imena, odnosno spisak lica koje vi predlažete da treba rešavati po nekoj ubrzanoj ili skraćenoj proceduri, s tim što smo dodali još određen broj lica koja bi mogla i imala pravo da rešavaju stambeno pitanje na taj način. Konkretno, ovim amandmanom koji je SRS podnela. Odnosi se na rešavanje stambenih pitanja za mlade naučne radnike. Ja ovde malo rizikujem, veliki broj takvih ljudi kod nas, hvala Bogu, ima, ali da bih napravio jednu dobru ilustraciju, moram pomenuti nekoliko imena. Jedno ime je Đorđe Ogrizović, koji je proglašen za najboljeg mladog naučnika inovatora na svetu od strane Svetske organizacije za zaštitu intelektualne svojine, koji je pre dve godine pobedio, pa je i u toku 2018. godine pobedio u oblasti prečišćavanja voda i zaštite životne sredine u konkurenciji od 220 naučnih radova iz 27 zemalja. Svakako, uspeh koji je postigla ekipa Tehničkog fakulteta iz Novog Sada, to je negde oko sedam imena, Želimir Trišić, Slađan Plavšić, Milan Beldar, Petar Knežević, Andrej Jusupović, Danilo Lazić, Đorđe Dostanić i Branko Jekić. To su studenti Tehničkog fakulteta iz Niša, smer mehatronika, koji su na evropskom prvenstvu osvojili prvo mesto. Da li znate kako su skupljali sredstva za odlazak na to takmičenje evropsko? Tako što je ovaj Želimir Trišić, koji je inače iz Bratunca, mogao bih da kažem moj sugrađanin, on je na jednoj strani obale reke Drine, a ja na drugoj, skupljao novac tako što je kod ljudi dobrih namera i kod nekih uspešnih ili manje uspešnih privrednih subjekata prikupio za odlazak na takvo takmičenje. Mi o tim ljudima moramo da vodimo računa da nam se ne bi desilo kad osvoje tako značajne nagrade da pričamo nekoliko dana, možda nekad i preteramo u tome, a onda ih brzo zaboravimo, iako su mladi, stručni kadrovi koji se bave naučno-istraživačkim radom neki čak i od osnovne škole, profesore Atlagiću. Morali bi da vodimo računa o njima, a ne tako brzo da zaboravimo. Oni su naši najbolji ambasadori u svetu. Dešava se kada završe ne osnovne studije, nego kada završe srednju školu da imaju velike i dobre i prihvatljive iz vani ponude. Odlaze u inostranstvo i onda se ne vraćaju i Srbija ostaje bez izuzetno dobrih ljudi. Koliko su nam bitni i veoma važni ovi ljudi koji su polagali živote na oltar otadžbine, toliko su nam bitni mladi stručni radnici. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Danica Bukvić. Izvolite.
Poštovani ministre sa saradnicima, poštovana predsednice Skupštine, koleginice i kolege narodni poslanici, smatram da ne treba prihvatiti ovaj amandman samo iz jednog razloga, a to je jer ovaj Predlog zakona precizira ciljnu grupu na koju se odnosi. Inače, slažem se da ova ideja treba da zaživi i da dodatno treba uvažiti problem rešavanja stambenih pitanja mladih, a pogotovo mladih naučnika, ali to bi možda mogli pokušati kroz neki drugi poseban zakon. Slažem se da bi na taj način, rešavanjem stambenih pitanja po posebnim uslovima za mlade naučnike, podstakli naše mlade i pametne sugrađane da svoje naučno istraživanje i delovanje fokusiraju u Republici Srbiji, čime bi se država ponovo našla u svetskom naučnom vrhu. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Tanja Tomašević Damnjanović. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsednice, poštovani gospodine ministre sa saradnicom, kolege i koleginice narodni poslanici, podržavam stav Vlade da ovaj amandman bude odbijen, jer bi se prihvatanjem amandmana značajno proširio krug lica koja mogu ostvariti pravo na kupovinu stana pod povoljnijim uslovima. Zakon se odnosni isključivo na određenu kategoriju lica koja su dala svoj doprinos odbrani zemlje i očuvanju suvereniteta i teritorijalnog integriteta Republike Srbije. Nama predlagač amandmana traži da se u članu 1. Predloga zakona posle reči: „invalide“ dodaju reči: „kao i za mlade naučnike“. Pitanje je koliko je sada realno krenuti sa izgradnjom stanova i za ostale kategorije lica, ali svakako o tome treba razmišljati u budućnosti. Država Srbija brine o mladim istraživačima. U prilog tome govori i činjenica da su prošle godine, posle osam godina pauze, državni naučni redovi obogaćeni sa više od 820 mladih studenata doktorskih studija i 20 naučnika iz inostranstva. Vlada Republike Srbije i resorno ministarstvo pokazuju da za najbolje mlade istraživače ima mesta u našoj naučnoj zajednici, da žele da ih podstaknu da ostanu u zemlji i da ovde postižu zapažene rezultate. Takođe, Fond za nauku Republike Srbije ove godine je pokrenuo povodom sto dana rada prvi program za finansiranje istraživačkih projekata mladih naučnika u vrednosti od šest miliona evra, čiji je cilj da pruži podršku idejama iz svih oblasti nauke i uključivanje mladih naučnika u naučno-istraživački rad. Država Srbija na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem i Vlada Republike Srbije će svakako nastaviti da ulažu u obrazovanje i nauku i Srbija danas ima hrabrosti da postane pobednik u novom svetu u kojem se znanje i ideje cene više nego ikada ranije. Na kraju, danas, kada Srbija napreduje u svim segmentima, kada se otvaraju nove fabrike, nova radna mesta i to sve zahvaljujući predsedniku Aleksandru Vučiću, koji je ovoj zemlji vratio nadu svojim radom, predanošću i odgovornošću, on i njegova porodica dobijaju najgore pretnje i uvrede koje su juče prevazišle sve granice zdravog razuma. Te pretnje i uvrede dolaze od pristalica onih koji su godinama ovu zemlju uništavali i doveli je na ivicu propasti. Zato ja kao majka, kao narodna poslanica i kao građanka Republike Srbije najoštrije osuđujem monstruozne napade na predsednika Aleksandra Vučića i njegovu decu i dajem mu punu podršku u njegovoj borbi za normalnu i pristojnu Srbiju. Hvala.
Ako želite po amandmanu, uslova za repliku nije bilo. Vi odlučite da li želite po amandmanu. Hvala. Odustali ste. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Despotović. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li želite reč? Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite.
Dame i gospodo, ideja je izuzetno dobra i SRS to ne krije. Ova ideja ima za cilj ne samo da animira, kako to ministar Mihajlović kaže, građevinsku operativu, da podigne na neki način BDP, nego ima za cilj da stambeno zbrine u ovom slučaju ljude koji su iz oblasti bezbednosti. Srpska radikalna stranka na ovu dobru ideju samo proširuje, pošto koristimo priliku jer je ovo dopuna izmene i dopune osnovnog zakona sa razlogom da ne bi za svaku kategoriju stanovnika, jer oni kojima je potrebno, donosili nove izmene i dopune zakona, a šta je bila osnovna ideja osim programskog opredeljenja SRS? Ideja se potvrdila kada je predsednik države Aleksandar Vučić obilazeći Zemunsku kapiju, rekao je nešto što je potpuno logično, bio je u društvu, ili bolje reći u pratnji predsednika Vlade, rekao je: „Da li premeri izgradnje stanova za radnike službe bezbednosti i ovako proširen, da li ovo može da se primeni i na one koji su zaposleni u zdravstvu, medicinskim sestrama, lekarima, bračnim parovima koji ostaju u zemlji?“ To je citat iz izjave Aleksandra Vučića. Obrazložio je, ne možemo da dopustimo da kada uložimo u nekoga mnogo, taj neko ode van zemlje i SRS je na bazi i svog programa i ove ideje koja je utemeljena na realnosti, kada se već prave stanovi, niko ne kaže da to mora da bude oročeno sa nekim datumom, ali ostaje kao zakonska odredba i SRS je proširila sa svojim amandmanima, ako pogledate, da bi to moglo da budu obuhvaćeni mladi bračni parovi, umetnici, mladi istraživači, zdravstveni radnici, porodice sa više dece, porodice sa decom sa posebnim potrebama, mladi lekari, prosvetni radnici, radnici državne uprave, samohrane roditelje i mlade naučnike. Sve su ovo kategorije ili slojevi građana ili stanovništva Srbije koji su preko potrebni Srbiji. Ako gledate na porodice sa mnogo dece onda je to u pitanju demografija, preko potrebna politika, koja treba da se izdefiniše. Ako obezbedite porodice za puno dece to će biti i te kako motiv, stimulans mnogim porodicama da ne brinući o svom stanu, o svom krovu nad glavom, da se odluče na takav jedan korak. Što se tiče porodica sa decom sa posebnim potrebama, pa humanost jednog društva ili stepen humanosti jednog društva se pokazuje upravo na onima kojima treba pomoći da se osposobe da funkcionišu sami, da se uključe u društvo i onima koji to ne mogu u svakom slučaju i jednima i drugima treba obezbediti, elementarno, to je krov nad glavom. Kada već govorimo o ovome, onda gospodo, ne gubimo iz vida ovaj projekat u prvoj fazi finansira Poštanska štedionica i to su krediti koji se ostvaruju preko Poštanske štedionice. Sam zakon kaže u ovom investiranju, odnosno finansiranju tačnije rečeno mogu da učestvuju još neki, kao što su privredne organizacije, kao što su još neke poslovne banke, tako da tu mogućnost oko finansiranja nije samo skoncentrisana i nije samo vezana za raspoloživa budžetska sredstva Republike Srbije.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milimir Vujadinović.
Hvala, predsednice. Uvažene kolege, poštovani ministre, pomoći bilo kom čoveku u rešavanju nekog životnog pitanja je sigurno dobra stvar i svaka politika i svaka politička struktura koja radi takve stvari sigurno zaslužuje podršku. Nije drugačije ni kada je u pitanju rešavanje stambenih problema i svakako da ovaj zakon, činjenica je da i osnovni zakon i izmene koje su iznete danas pred nama doprinose rešavanju stambenih pitanja mnogih kategorija i imaju mnogo pozitivnih efekata. Jedan od njih, evo tu je prisutan ministar Đorđević, pored onoga činjenica da je formalno ispravno to što je prisutno danas tu, mislim da je i simbolički važno, jer je ovo jedan od efekata ovih izmena zakona i rešavanje socijalnog statusa dosta velikog, dosta širokog sloja društva i to je jedan zaista važan efekat, jer ovim rešavamo socijalni status širokog broja ljudi u našoj zemlji. Drugi važan efekat je sigurno uticaj na pokretanje građevinske industrije, samim tim i na druge grane privrede jer generalno, razvoj građevinske industrije neminovno doprinosi i razvoju privrede u celini. Kao treće, sigurno je da je ovo krucijalno važno za bezbednost, jer samo dobro obezbeđen, materijalno obezbeđen pripadnik vojske, policije, obaveštajac, može spokojno i mirno da bude posvećen svom poslu, a to u konačnici doprinosi bezbednosti čitave države, nas i naše dece. Međutim, ako već govorimo o ovim izmenama koje su danas pred nama ima tu jedan važan, četvrti simbolički efekat, a tiče se pre svega odavanja počasti i priznanja onima koji su devedesetih godina uložili ono najvažnije, sebe, svoje živote, svoje porodice u odbranu i ove zemlje i našeg naroda na Balkanu, u celini. Ovo je simbolički priznanje društva, priznanje Srbije u celini za sve ono što su uradili za Srbiju i naš narod na Balkanu. Za razliku od toga, imali smo period DOS vlasti kada su ti ljudi bili proganjani kao divlje zveri i donekle su morali da se stide svog učešća u odbrani sopstvene zemlje. Ti događaji do 2012. godine treba da nam posluže kao opomena, ali i kao nauk da se tako nešto u budućnosti nikada više ne ponovi. S tim u vezi, predsednice i predsedavajući, ja vam čestitam što ste danas pustili i dopustili da svako od nas izrazi svoj protest i ukaže na sve ono što se dešavalo u poslednjim danima i u poslednjim mesecima, a tiče se uvreda predsednika države. Ako malo dalje pogledate, sigurni smo da je začetnik ove i ovakve politike o kojoj danas pričamo predsednik Aleksandar Vučić. Pomalo razmišljamo i o uzrocima, ali i o posledicama onoga što se dešava. Uzrok možda može biti sve ono što se dešava u Šapcu i moguće je da mržnja koja danas proizilazi i izlazi iz Gradske uprave u Šapcu, možda i utiče na pojedine ljude koji tamo žive. Posledice možda i negde u teoriji mogu biti prekid ove politike, jer činjenica je da nastaviti odgovornu politiku prema državi i narodu danas je zaista jedan težak i trnovit put, pre svega, očigledno za predsednika države i njegovu porodicu. S tim u vezi, ja molim i predsednika države, ali i sve odgovorne ljude koji rade sa njim da nastave ovu i ovakvu politiku podizanja Srbije na noge, a mi ćemo, narodni poslanici, pre svega iz SNS biti sigurno i produžena ruka i potpora predsedniku Aleksandru Vučiću i njegovoj porodici, ali i svim onim porodicama u Srbiji koje žele dobro ovom narodu i ovoj zemlji. Hvala.
Reč ima Vesna Ivković. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, ja sam se javila povodom amandmana uvaženog kolege, Zorana Despotovića, pa ću o njemu pričati, ali niste mi odmah dali reč. Zahvaljujem. Poštovani ministre sa saradnicom, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, podržavam politiku naše Vlade da se izmenama ovog zakona obuhvate i prošire prava na kategorije boraca, ratnih vojnih invalida i ratnih mirnodopskih invalida, kao i porodice palih boraca. Na taj način se potvrđuje briga za one koji su se borili ili svoje živote dali za slobodu svoje zemlje. Javljam se povodom ovog amandmana uvaženog kolege koji traži da se dejstvo zakona proširi na izgradnju stanova za zdravstvene radnike. Ja sam u svojoj diskusiji, podržavajući ovaj zakon, takođe izrazila želju da Vlada donese poseban zakon u kome bi se pod povoljnim uslovima obezbeđivali stanovi i za zdravstvene radnike, za prosvetne radnike, ali i za druge socijalno ugrožene i osetljive kategorije stanovništva, kao i za mlade naučnike i ostale kategorije. Ali, ovaj problem se ipak mora rešavati drugim zakonom, posebnim zakonom, a ne ovim koji se odnosi na stanove za snage bezbednosti, kao što je i ministar Đorđević to rekao. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo Gojković. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, podneo sam amandman na član 1. Zakona koji se odnosi na izgradnju stanova za pripadnike snaga bezbednosti. Svojim amandmanom sam tražio da se posle reči „invalide“ dodaju reči „kao i za zaposlene u državnoj upravi“. Poznat vam je stav SRS da mi principijelno nemamo ništa protiv da se stvari u ovoj oblasti urade na način kako to najviše odgovara našim građanima. Međutim, mi smatramo da su se mnoge stvari ovim zakonom mogle rešiti na drugačiji način i efikasniji način. Naime, ovaj amandman govori o tome da se mladi ljudi sve ređe odlučuju za rad u državnoj upravi zbog loših materijalnih i socijalnih uslova. Zbog toga nam je državna uprava sve više nestručna i nesposobna za poslove koji su joj povereni. Postoji opravdana bojazan da će ovo u bliskoj budućnosti stvoriti ogromne probleme našim građanima. Iskustva iz nekih drugih država nam govore da je moj strah opravdan. Zato sam mojim amandmanom tražio da se u zakon unese odrednica koja će omogućiti da se u državnoj upravi zapošljavaju mladi, sposobni kadrovi. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Zvonimir Stević.
Poštovana predsednice parlamenta, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, kolega Stojanović svojim amandmanom predlaže da se stanovi po ovom zakonu obezbeđuju i za zaposlene u državnoj upravi. Nije sporno da stanove treba obezbediti za sve zaposlene u kom god sektoru da rade, naravno, i za zaposlene u državnoj i lokalnoj samoupravi. Međutim, država, polazeći od ekonomske snage, utvrđuje prioritete. Tako je, na primer, donet Zakon o socijalnom stanovanju, u kojem su obuhvaćene mnoge socijalne kategorije. Ovo državno rukovodstvo stvara ekonomske i razvojne pretpostavke i uslove da i u narednom periodu, nadam se, omogući izgradnju stanova za sve kategorije zaposlenih. Dakle, za gradnju stanova pod povoljnim uslovima za druge kategorije zaposlenih očekujemo donošenje posebnog zakona. Ovaj zakon se odnosi na jedan od tih prioriteta, a to su snage bezbednosti, vojska, policija, BIA, Uprava za zavodske sankcije, a ovim izmenama taj krug se proširuje na borce, ratne-vojne invalide, mirnodopske vojne invalide i na porodice palih boraca. Usvajanje ovog zakona, a imajući u vidu veliki značaj i odgovornost posla koji pripadnici snaga bezbednosti obavljaju, kao i njihovu ulogu za nacionalnu i državnu bezbednost Srbije, kao i za lica koja su u ranijim ratnim dejstvima iz svega onoga što se dešavalo na prostorima bivše Jugoslavije dali značajan doprinos bezbednosti, odbrani suvereniteta, nezavisnosti i teritorijalnoj celokupnosti države. Ovaj zakon se odnosi upravo polazeći od toga da je najveći broj nerešenih stambenih potreba zaposlenih u državnim organima upravo među pripadnicima snaga bezbednosti, koji nažalost decenijama nisu uspeli da trajno reše svoje stambeno pitanje. Dakle, ovakvim zakonskim projektima državno rukovodstvo, Vlada Republike Srbije na sistemski način rešava brojne nagomilane životne probleme. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić.
Zahvaljujem. Ovim predlogom zakona Vlada i naš predsednik Aleksandar Vučić, zahvaljujući pre svega merama fiskalne konsolidacije i ekonomske stabilnosti zemlje, stvoreni su preduslovi da se zakon koji se odnosio na kupovinu stana pripadnika snaga bezbednosti pod povoljnijim uslovima prošire na veći broj lica. U pitanju je izgradnja 8.022 stana za pripadnike snaga bezbednosti. Moramo sigurno da se saglasimo u jednom, mir, bezbednost, sigurnost svakog građanina Republike Srbije jesu prioritet broj jedan i našeg predsednika Aleksandra Vučića i ove Vlade i to jeste politike SNS. Mir, bezbednost i sigurnost čuvaju vojnici, čuvaju policajci, čuvaju ostale snage bezbednosti. Vojnici, policajci, druge snage bezbednosti, kao i oni koji su pretrpeli veliki bol zbog gubitka svojih članova porodice u ratovima koji su nas pratili krajem devedesetih godina prošlog veka, sigurno da zaslužuju posebnu pažnju i zaslužuju da država izađe u susret i omogući da pod povoljnijim uslovima dođu do rešavanja stambenog pitanja. Napominjem, ovde nisu u pitanju pojedinci. Ovde su u pitanju porodice, porodice onih koji su nekada radili i čuvali našu bezbednost i sigurnost, ali i porodice onih koji i danas rade i čuvaju bezbednost, sigurnost i mir svakog građanina Republike Srbije. Naravno da Republika Srbija, kako bude ekonomski jačala, da će na adekvatan način voditi računa i o mladim naučnicima, i o lekarima i o drugim zaposlenima u drugim državnim institucijama, ali moramo da se složimo da je najveći broj nerešenih stambenih pitanja upravo među ovom kategorijom koja u ratovima od devedesetih godina povlačila se sa prostora bivše SFRJ, dugo godina živeli su kao podstanari, dugo godina nisu imali adekvatno rešeno pitanje i krajnje je vreme da se država na neki način oduži onima koji nas svakog dana čuvaju, a i onima koji su svoje živote dali za današnji mir i našu sigurnost. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 1. amandman je podneo poslanik Nikola Savić. Nije tu. Na član 2. amandman je podneo poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Kenedi je rekao da je suludo reći ali samo spremni za rat možemo sačuvati mir. Svakako da pripadnicima bezbednosti treba obezbediti da, između ostalog, budu i stambeno zbrinuti. Ali, takođe, moramo povesti računa. Moj predlog je da od rasta BDP-a, a i ovo stambeno zbrinjavanje će uticati da poraste BDP, porašće proizvodnja građevinskog materijala, cigle, crepa, parketa itd. Od toga će biti koristi za građevinsku industriju, to je nesumnjivo. Moramo voditi računa i da snage bezbednosti budu bezbedne. Moramo ih opremati vrhunskom opremom, vrhunskim oružjem. Srbija stari. Srbija ima sve manje stanovništva, a samim time, sve manje će biti vojno sposobnih. Zato je moj apel da od rasta BDP-a, ako treba od tog rasta jednu trećinu da izdvajamo za nabavku najsavremenije tehnike i oružja, jer samo tako, a mala smo zemlja, okružena našim vekovnim prijateljima, pod znacima navoda, ja bih želeo da sa tim susedima imamo najbolje odnose, ali s obzirom da neki od njih imaju pretenzije na našu teritoriju, da takve pretenzije mi ne gajimo, nije isključeno da se neki sukobi, nažalost, zanove. Zato je potrebno, sem stambenog zbrinjavanja, da naš vojnik, da naš policajac, da naš budući vojnik, da naš rezervista bude siguran da bude dobro ne samo stambeno obezbeđen, nego da bude siguran i da će imati vrhunsku opremu i vrhunsko oružje i da će imati najveću moguću šansu da sa mogućim protivnicima na bojnom polju po opremi i po oružju bude egal i da sve u budućem, ne daj Bože, sukobu zavisi od njegove hrabrosti. Ja verujem da je naš vojnik hrabriji i umešniji od mnogih drugih, ali ga treba opremiti na način da on može da dokaže tu svoju sposobnost. Ne želim više da naša avijacija samo uzleti u mogućem sukobu, ne želim da imamo jedan pokvareni avion, ne želim da na megdan NATO paktu izađemo sa pokvarenim radarima, avionima, itd, da žrtvujemo pilote, da žrtvujemo na ratištu vojnike, želim da oni budu opremljeni, da imaju podjednake šanse u, ne daj Bože, eventualnom sukobu za koji nikad nismo sigurni da ga možemo izbeći. Samo mrtvi su videli kraj rata. To je jedna izreka i zato treba voditi računa da oni koji nas čuvaju imaju sa čim da nas čuvaju. Treba imati dovoljno plugova, zaraditi novac, ali takođe moramo imati dovoljno mačeva da što plug zaradi, mač može da odbrani. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Ovde je predviđeno da je zemljište za redovnu upotrebu objekta građevinsko zemljište ispod objekta i zemljište širine jedan metar oko objekta, odnosno zemljište ispod objekta sa najviše pet metara oko objekta, u slučaju da nema tehničkih uslova za formiranje parcele sa jednim metrom oko objekta. Ovakav opis zaista, mislim, niko živ nije mogao pre da pročita. Mi smo rekli, precizno, da treba da se kaže da je zemljište za redovnu upotrebu objekta građevinsko zemljište ispod objekta, kao i zemljište za redovnu upotrebu zgrade u veličini formirane parcele u skladu sa građevinskim propisima i ovako je jedino moguće. To da li će građevinska parcela, odnosno da li će to zemljište za upotrebu oko zgrade biti jedan metar ili do pet metara, to jednostavno nema veze ni sa strukom, ni sa naukom. Da li znači ako ne može jedan, može dva, može dva i po, a pet zapeta jedan, ne može. Ceo ovaj koncept zakona, kada je u pitanju formiranje građevinskih parcela, nije dobro postavljen. To ćemo govoriti i kada se bude govorilo o članu 7, gde je predviđeno da se može graditi faktički bez građevinske dozvole, odnosno građevinska dozvola se može izdavati bez građevinske parcele. Onaj kome je to struka i ko se razume u taj posao verovatno sad ne može da zamisli da on zida zgradu, a da ne zna kolika će mu biti, kolika je ta građevinska parcela, odnosno koliko je to zemljište za redovnu upotrebu zgrade, pa mi je rekla Zorana Mihajlović, kad je bila, da se tako ne kaže, nije rekla kako se kaže. Naravno, ja tvrdim da je to jedini ispravni termin. Zamislite, kažete vi u Vladi da ne možete da prihvatite ove naše izmene zato što je intencija predlagača, Vlade da se propiše minimalna površina zemljišta ispod objekta. Minimalna površina zemljišta ispod objekta ne može biti manja od objekta, ne znam kako može minimalnija od objekta, neće biti, valjda, čardak ni na nebu ni na zemlji, zbog različitih svojinsko-pravnih odnosa na zemljištu i mogućnosti sticanja prava susvojine na zemljištu od strane vlasnika posebnog delova tog objekta. Ako postoje problemi različitih svojinsko-pravnih odnosa, kako kaže, valjda se zgrada ne gradi dok se ne reše svi imovinsko-pravni odnosi? Valjda se zgrada ne gradi dok se ne izda građevinska dozvola? Valjda se građevinska dozvola ne izdaje dok se ne formira građevinska parcela? Zamislite vi jedan objekat, zgradu, privatnu, stambenu, kakvu god, koja ima samo jedan metar zemljišta oko zgrade za redovnu upotrebu zgrade i zamislite sad sliku da neko hoće da postavi skele da farba fasadu. Kako će postaviti skele i koristiti ih na samo jednom metru površine oko zgrade? Jedino da se postave skele na jedan metar i da onda radnici se ne penju na skele spolja, nego da se uvlače između skele i zgrade i da se iznutra popnu na skelu. Dakle, prosto je neverovatno, ne znam na čemu vi ovde želite da uštedite? Prodajete ove stanove, pod povoljnim uslovima, istina, napravite onda to kako Bog zapoveda, formirajte građevinske parcele koje će zaista biti u skladu sa propisima koji to regulišu, a pogotovo je neverovatna ova neka fleksibilnost. Jedan metar je obavezno, a ako ne znam šta propisuje da ne može jedan metar, onda može i do pet metara. Opet, nemamo odgovor na pitanje – šta ako je ta građevinska linija na pet zapeta nula pet metara? Znači, tu ne može da se zida. Vi ste ovde, odnosno resorni ministar, ne vi, gospodine Đorđeviću, nego Zorana Mihajlović, njene službe su ovde ovo sve naopako postavili. Uopšte ne znam što je ovo trebalo da se menja? Ovaj zakon suštinski se menja samo da još jedna kategorija lica bude obuhvaćena ovim stanovima koji će se kupovati pod povoljnim uslovima, i to je jedino u ovom predlogu zakona dobro. Jedino je dobro, dakle, da će pod povoljnim uslovima stanove moći kupovati i članovi porodica palih boraca, borci, invalidi, ratni, mirnodopski. Naravno, ovim zakonom nije rešen problem, govorili smo to i danas i prethodnog dana kad smo govorili u načelnoj raspravi, ko će zaista moći, veliki je broj lica koja su obuhvaćena ovim zakonom, a koja nemaju rešeno stambeno pitanje. Nažalost, većina neće moći rešiti ni kada ovaj zakon bude usvojen, zato što za kupovinu ovih stanova treba obezbediti određen iznos novca koji će se uplaćivati banci, ne kao depozit, nego kao deo, uslov, da bi mogao dobiti kredit, a kredit mora da se otplaćuje. Znate, to su ljudi koji ne mogu, kad su u pitanju, na primer, ratni vojni invalidi, to su ljudi koji žive od invalidnine i koji ne mogu raditi još neki posao da bi mogli da reše i pitanje eventualne rate za kredit, ako bi kupili neki od ovih stanova. Mnogo će biti problema u samoj primeni, a ovo o čemu govorimo konkretno u ovom članu 2. su problemi vezano za formiranje građevinske parcele za gradnju i zaista morate prihvatiti ovaj amandman ako hoćete da vam te parcele na kojima će se te buduće zgrade graditi da zaista budu građevinske parcele u smislu građevinskih propisa.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zvonimir Đokić. Izvolite.
Zahvaljujem. Predsednice, poštovani gospodine ministre, poštovani narodni poslanici, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o posebnim uslovima za realizaciju projekta izgradnje stanova za pripadnike snaga bezbednosti je odavno dostupan javnosti na sajtu Narodne skupštine Republike Srbije. On se odavno nalazi kao predlog i mogao je svako da ga vidi. Dakle, taj zakon koji se odnosi na projekat izgradnje stanova pripadnika snaga bezbednosti donosi dve veoma značajne novine. Veoma značajne posebno za onaj deo javnosti koji je direktno ili indirektno zainteresovan za taj projekat tj. za izgradnju i za kupovinu stanova. Dve stvari su izazvale posebno interesovanje, a to je sledeće. Pored dosadašnjih pripadnika snaga bezbednosti, a to su bili pripadnici Ministarstva odbrane, Vojske Srbije, MUP, BIA i Ministarstva pravde – Uprave za izvršenje krivičnih sankcija, ovim predlogom zakona krug onih koji imaju pravo da kupe stan iz ovog projekta proširen je na borce, porodice palih boraca, ratne vojne invalide i mirnodopske vojne invalide. Ovo proširenje je prihvaćeno u javnosti kao veoma dobro i na taj deo gotovo da niko nema nikakvih primedbi. Druga značajna stvar, koju je doneo ovaj Predlog zakona, je prioritet za kupovinu stana na teritoriji grada Beograda. U Predlogu zakona u članu 3. Predloga zakona koji se odnosi na član 5. Unet je jedan novi treći stav koji kaže – prioritet za kupovinu stana pod povoljnijim uslovima na teritoriji grada Beograda ima zaposleni pripadnik snaga bezbednosti kome je mesto zaposlenja na teritoriji grada Beograda. Ovaj stav je izazvao veliko interesovanje, posebno kod onih pripadnika snaga bezbednosti koji su penziju stekli u organima snaga bezbednosti i jednu nedoumicu zato što tek u članu 9. ovog Predloga zakona stoji sledeće – drugi pripadnici snaga bezbednosti u smislu ovog zakona prioritet za kupovinu stana pod povoljnijim uslovima ostvaruju ukoliko imaju prebivalište na teritoriji grada Beograda na dan stupanja na snagu ovog zakona. Mnogima od njih, a neku su me pozvali lično telefonom, razgovarali smo o ovome, nije bilo potpuno jasno, nisu bili potpuno sigurni da li se prioritet, koji je naveden u stavu 3. trećeg člana Predloga ovog zakona, a odnosi se na član 5. zakona, dakle, prioritet za kupovinu stana pod povoljnijim uslovima na teritoriji grada Beograda, ima zaposleni pripadnik snaga bezbednosti kome je mesto zaposlenja na teritoriji grada Beograda. Pitali su me - u odnosu na koga je taj prioritet? Nije im bilo jasno da li se prioritet odnosi na nekoga posebno, npr. prioritet zaposlenih u odnosu na penzionisane ili nešto drugo. Zbog toga sam ja, da bi razjasnili ovu situaciju, podneo amandman gde sam u amandmanu napisao sledeće i predložio – u članu 3. Predloga zakona stav 3. menja se i glasi, ja sam faktički spojio ovo što stoji u stavu 3. i ono što stoji u članu 9. Predloga zakona, pa sam napisao – prioritet za kupovinu stana pod povoljnijim uslovima na teritoriji grada Beograda ima zaposleni pripadnik snaga bezbednosti kome je mesto zaposlenja na teritoriji grada Beograda, kao i drugi pripadnik snaga bezbednosti u smislu ovog zakona, to je ovaj deo koji dođe u članu 9, koji ima prebivalište na teritoriji grada Beograda na dan stupanja na snagu ovog zakona. Cilj ovog mog amandmana je bio da se omogući jednak tretman ili bar da se razjasni, potpuno jednak tretman svih pripadnika snaga bezbednosti u smislu ovog zakona, bez obzira da li su zaposleni ili penzioneri, čime bi se izbeglo da penzionisani pripadnici snaga bezbednosti sa višegodišnjim, pa i višedecenijskim stažom čekanja na trajno rešenje stambene potrebe budu u podređenom položaju u odnosu na zaposlene pripadnike snaga bezbednosti koji imaju minimalni radni staž i minimalni staž čekanja na rešavanje stambene potrebe. Sve je ovo, normalno, kako ne bismo došli u situaciju da lice koje je tek zaposleno kao pripadnik snaga bezbednosti sa minimalnim radnim stažom, pa čak i odmah nakon zaposlenja bude u prednosti, u prioritetu u odnosu na sve koji su u penziju otišli bez trajno rešene stambene potrebe iako su na to čekali više godina, pa čak i nekoliko decenija. Ne bi bilo u redu da svaki novozaposleni pripadnik snaga bezbednosti bude u prednosti u odnosu na one koji su čitav radni vek proveli čekajući da reše stambene potrebe. Odgovor na ovaj moj amandman me je, mogu reći, zadovoljio. Od Vlade sam dobio sledeći odgovor – amandman se ne prihvata budući da je članom 9. Predloga zakona već propisano da drugi pripadnik snaga bezbednosti, u smislu ovog zakona, prioritet za kupovinu stana pod povoljnim uslovima ostvaruje ukoliko ima prebivalište na teritoriji grada Beograda na dan stupanja na snagu ovog zakona. Evo objašnjenja - zbog potrebe poštovanja metodoloških pravila za izradu zakona i podzakonskih akata ova odredba je normirana kao prelazna odredba. Znači, to je stavljeno u posebno u članu 9. Ovo je meni, a i ostalim pripadnicima snaga bezbednosti, penzionisanim pre svega, bilo važno zbog, eventualnog, budućeg zahteva da se izvrši autentično tumačenje koje će, možda, biti potrebno sutra, ako dođe do nekog spora. Sada je i meni potpuno jasno da ne postoji prioritet zaposlenih u odnosu na penzionisane pripadnike snaga bezbednosti, već zaposlih u odnosu na mesto zaposlenja. Pošto se radi o stanovima ne teritoriji grada Beograda, normalno je i u redu je da prioritet imaju oni koji rade u Beogradu. Ako se radi o stanovima koji su u Nišu, prioritet će imati oni koji rade u Nišu. U Kraljevu itd. Znači, tamo gde pripadnik snaga bezbednosti radi, tu treba i da kupuje stan i to je sasvim u redu. Što se tiče penzionisanih, za njih je bitno da im je mesto prebivališta na dan donošenja ovog zakona u Beogradu, tj. u gradu gde će konkurisati za stanove. Ovo je, na kraju ću reći, veoma bitno i ovakvo objašnjenje otklanja sve nedoumice i meni je u suštini to i bio cilj kada sam podneo amandman. Hvala vam na pažnji.
Hvala. Na član 5. amandman, sa ispravkom, podnela je poslanica Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Hvala gospođo Gojković. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, smatrali smo da ovaj zakon treba da obuhvati i sve zaposlene u državnoj upravi. I sami ste govorili više puta o tome od izbora do izbora da zaposleni u državnoj upravi treba da imaju plate koje će biti usklađene sa novim zakonom, gde će se odrediti platni razredi i gde će svako znati apsolutno kada dolazi i kada završi određenu školu da radi u državnoj upravi, kakav će biti njegov status, a mi nažalost, i to je problem naše Skupštine, gde ne može ništa ni predsednik Skupštine, gde ne može ništa ni Administrativni odbor, mi možemo samo da izađemo sa predlogom našeg budžeta, jel tako, koji svake godine na vreme dostavljamo, ali sistematizacija koju mi radimo, takođe, ovde, kao što se radi u Vladi, je ono što je u tom moguće. Znate, mi moramo da podstaknemo mlade ljudi koji rade u državnoj upravi, da ih motivišemo ako rade odgovoran posao za državu da pored plata, koje svakako treba da budu više za njih, imaju i mogućnosti, ima tu dosta koji rade kao mladi bračni parovi, upoznaju se, pa tu se rodi neka ljubav, dobiju i potomke, a nemaju svoje stambeno obezbeđen prostor. Nije to samo slučaj u Beogradu, ovde u ovoj instituciji, u Vladi, već širom Srbije, gde zaista postoje i drugi načini, gospodine ministre. Vi verovatno u vašem ministarstvu znate kada je u pitanju to ministarstvo šta vi imate i čime raspolažete od stanova, ali vi imate gradove u Srbiji gde još nije na pravi način izvršen popis tih stanova. I oni bi takođe mogli da se iskoriste. Čak, što se tiče Inspektorata, što se tiče određenih drugih instituta, svi oni naravno da potražuju tu mogućnost, ali imaju stanove koje je možda neko i uzurpirao. Konkretno, znam za grad iz kojeg dolazim, jer je i prethodni direktor, pre nekoliko godina, pokušao da reši to pitanje, ali uvek nešto nedostaje, jer u međuvremenu se promenio i načelnik Uprave za imovinu grada Kragujevca, verovatno te smene učine svoje. Tako da je sigurno da u svakom gradu, i u Beogradu, i u Kragujevcu, Nišu, Novom Sadu postoje stanovi gde je neko uzurpirao to pravo. Pa, vi znate da ne može ni poslovni prostor koji se dobije na korišćenje od jednog grada ili neka parcela da se ustupa trećem licu. Ko zna čega sve tu ima, ali to treba sistematski da se uradi. Dakle, ne samo da se gradi, već i da se iskoristi ova mogućnost gde postoje takvi stanovi i da to bude po povoljnim cenama i da oni mogu da kupe i da reše svoje stambeno pitanje.
Zahvaljujem, koleginice Jovanović. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik prof. dr Ljubiša Stojmirović. Izvolite.
Poštovane koleginice i kolege, ja ću po ovom amandmanu iskoristiti priliku da odgovorim i na amandman kolege Filipa Stojanovića. Iako sam se javio za reč po tom amandmanu, nisam dobio pravo da govorim, pa sad koristim tu priliku. Ovde se pokazuje, kroz ovu molbu, odnosno amandman, pokazuje se ono što sam ja i malopre govorio, da ima mnogo različitih kategorija koje žele da konkurišu za ovakve stanove i da ima mnogo ljudi kod nas koji žele da reše taj problem. Ovaj drugi deo, vezan za zaposlene u organima uprave, na koji je ukazao kolega Filip Stojanović, je da ćemo se mi u budućnosti suočiti sa time da nećemo imati kvalitetne ljude, odnosno da nećemo imati dovoljno kadrova u državnim organima, odnosno upravi. To je tačno, ali ko treba da reši taj problem? Treba da reše oni koji rukovode tim organima, odnosno da imaju ispravnu kadrovsku politiku, a u okviru te kadrovske politike postoji jedna oblast koja se zove planiranje karijere. E, tu moramo da naučimo i zaposlene, a i ljude koji rade u toj kadrovskoj službi, ili kako danas to vole da zovu, ljudski resursi ili tako nešto slično, da moraju da vode računa o planiranju karijere od onog trenutka kada završe škole, fakultete ili kurseve neke i dođu na radno mesto, pa sve do penzije. Kod nas se to sad radi stihijski i tu je veliki problem. Mi moramo da pripremimo one ljude koji dođu posle završene škole ili fakulteta, da se upoznaju sa tehnologijom rada i da postepeno ovladavaju svim znanjima, da napreduju kako bi zbilja imali kvalitetnu službu u organima državne uprave. Ukoliko se nastavi sa praksom, da ljudi koji su završili neke škole ili fakultete, direktno dolaze na bitna, odnosno rukovodeća mesta, napravićemo tu veliku zbrku i tu će nam biti problem, jer nećemo imati kvalitetne kadrove koji trebaju da obave te poslove. Hvala.
Reč ima Danijela Stojadinović.
Hvala predsedavajuća. Javljam se po amandmanu na član 5. Predloga zakona kojom se traži da se kupovinom stana pod posebnim uslovima, kojim bi trajno bila rešena stambena potreba pripadnika snaga bezbednosti, budu obuhvaćene i porodice sa više dece. Problem stambenog zbrinjavanja porodica sa više dece ne sme biti zaboravljen, niti na bilo koji način zanemaren. Shodno težini ovog problema, država je ovo pitanje već regulisala posebnim Zakonom o socijalnom stanovanju. Imajući u vidu da se izmene i dopune Zakona o posebnim uslovima za realizaciju projekta izgradnje stanova za pripadnike snaga bezbednosti odnose na određenu kategoriju lica, odnosno pripadnike snaga bezbednosti, uz izuzetak članova porodice palog borca, smatram da pitanje stambenog zbrinjavanja porodica sa više dece nema potrebe da bude obuhvaćeno i regulisano ovim predlogom zakona. Zahvaljujem se.
Na član 5. amandman je podneo Marijan Rističević. Da li želi reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, ja i dalje apelujem da sem stambenog zbrinjavanja za snage bezbednosti za borce, za rodbinu palih boraca, i dalje apelujem da što je moguće bolje opremimo i naoružamo našu vojsku. Srpski običaj je opisan sledećim rečima - kada nevolja dođe, Bog i vojnik se priziva u pomoć. Kad nevolja prođe, Bog se zaboravlja, vojnik ne poštuje. Mi nemamo pravo na takvu grešku. Iz poštovanja prema vojnicima koji su iskazali svoju hrabrost protiv jačeg, bolje naoružanog protivnika, naša je obaveza da za eventualne buduće borce u nekim što, ne dao Bog, budućim sukobima, šansu našim vojnicima izjednačimo sa onima, najmanje sa onima protiv kojih se možda budu borili. Ali, ja bih želeo da oni budu bolje opremljeni od mogućih napadača. Moja je želja da mi, koji u ovom trenutku uređujemo državu, pokušamo da dignemo privrednu aktivnost i iz te privrede izvučemo novac, ne samo za egzistenciju naših zaposlenih, naših vojnika, već i za opremu i naoružanje i na takav način sebe dovedemo u položaj da nas u buduće niko ne može napasti, što je bio slučaj pre samo dvadesetak godina. Hvala.
Na član 5. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Da li želi reč? (Ne) Na član 5. amandman sa ispravkom je podnela Vjerica Radeta. Izvolite.
Članom 5. je propisano da kupovinom stana pod povoljnim uslovima, bez obzira na površinu i strukturu stana se smatra trajno rešena stambena potreba pripadnika snaga bezbednosti u smislu ovog zakona. Ovom članu nedostaje i ovaj dodatak vezan za borce i porodice palih boraca, ali mi nismo tu intervenisali u tom smislu, ali ovo je takođe očigledan propust onoga ko je pisao ovaj predlog zakona, jer se ovo mora odnositi na sve. Ali, smo mi pošto je ovaj član zakona u vezi sa članom 1. zakona, mi smo onda tako i predložili za sve one kategorije za koje mislimo da treba da se pod povoljnim uslovima reši stambeno pitanje, da onda budu naravno i u sklopu ovog člana 5. Konkretno, moj amandman se odnosi na mlade lekare, jer SRS zastupa stav da Srbija mora da uradi sve što je u moći države da se mladi lekari zadrže u Srbiji. Važi to naravno i za medicinske sestre i za ne tako mlade lekare, za lekare sa iskustvom. Važi i za naučnike, inženjere, sve one struke koje odlaze iz Srbije zato što se u Srbiji teško živi. Lekari, mladi lekari se teško zapošljavaju. Nedopustivo je s obzirom na stanje u zdravstvu, da postoji i jedan jedini mladi lekar koji je nezaposlen, nedopustivo je to apsolutno. Istina je da su bile ove akcije kada je ministarstvo zapošljavalo, odnosno zapošljavanje su zdravstvene ustanove, ali je posredovalo ministarstvo, lekare sa najboljim uspehom, lekare koji su bili odlični studenti, ali i oni koji nisu bili odlični studenti, moraju da rade i čak i da nemamo takav problem sa zdravstvenim radnicima, sa bežanjem zdravstvenih radnika iz Srbije, jer bukvalno, mi bismo morali da vodimo računa da takav kadar nema šta da traži na birou rada. Mi i danas imamo lekare koji godinama volontiraju, da bi čekali radno mesto odlaze na posao, rade, pomažu koliko mogu, da bi sačekali radno mesto. Mi danas imamo mlade lekare koji sami plaćaju specijalizacije, pa čak ako se u međuvremenu zaposle, ako su platili dve, tri rate za specijalizaciju i zaposle se i ostaće specijalisti tu gde su se zaposlili, niko im ne vraća ono što su već uplatili. Mi danas imamo mlade lekare koji plaćaju svoje doktorske studije, dakle, puno toga imamo nerešenog u tom delu, pre svega mladih lekara, a hvalimo se da je stanje drugačije. Nije, ovo je pravo i realno stanje. Mi smo onda mislili da bi zaista bilo za državu pre svega dobro da kada se obezbeđuju neki povoljniji uslovi za obezbeđivanje stambenog prostora, da tu svakako treba obuhvatiti i mlade lekare. Vi ste rekli, ministre, da se o tome razmišlja, da će to biti jednog dana, a mi samo kažemo da to treba da bude deo ovoga zakona, da se ne desi da kada se odlučite, kažete – nema sada dovoljno sredstava. Sve možemo da razumemo, ali kada se odlučite, nadamo se da će to biti vrlo brzo, da ne mora da se čeka da zakon ponovo prolazi kroz Vladu, Skupštinu itd, nego da to imate u zakonu. Znate, vi donosite zakon. Juče kad smo pričali o zakonu gde u dva člana tog zakona piše da će se primenjivati kada Srbija uđe u EU, to znači nikada. I vi ste takav zakon doneli. Pa što ne biste mogli doneti ovaj zakon da se prihvata naš amandman, ali da će se primenjivati za godinu dana? Evo, da imate godinu dana prostora da obezbedite sredstva, da i sve ove kategorije, a ja konkretno govorim o mladim lekarima, da svim tim ljudima obezbedite da reše svoje stambeno pitanje, dakle, ne da dobiju stan, nego da pod povoljnim uslovima mogu da kupe stan. Nešto je povećana plata lekarima i medicinskim sestrama, najavljuje se još neko povećanje, to bi možda bio, eto, razlog da oni mogu da se odluče na taj neki kredit da kupe ove stanove. I samo, molim vas, ministre, pitanje koje je bilo za Zoranu Mihajlović, ali pošto ona valjda kampuje na Koridoru, onda pitanje vama, pa joj prenesite. Pitala sam juče Nelu Kuburović, ministarku, da li ona ima informaciju, jer dok smo pričali o Predlogu zakona o izvršenju i obezbeđenju, mnogo ljudi nam se javljalo, između ostalog, javila se grupa porodica, deo porodica koje žive u „Diposovim“ stanovima. Oni pitaju, mislili su da možda ministar pravde to zna, oni su bili u razgovoru i sa ministrom pravde, a i sa Zoranom Mihajlović, pitaju zašto oni ne mogu da kupe te stanove, zašto se ponovo ne raspiše oglas, navodno je jednom bio raspisan, pa se niko nije javio, zašto se to ponovo ne uradi. Oni žive u tim stanovima već decenijama. Oni plaćaju kiriju, narodski rečeno, zakupninu, za te stanove. Ima tamo i nekih ljudi koji vode sporove, koji su dužni, ne plaćaju to redovno itd, ali ovde govorim pre svega, pošto se ovde neko hvalio kako se pomaže izbeglim i raseljenim ljudima, ovo pitanje su postavili ljudi koji su došli u toku ovih poslednjih ratova, koji su takođe izbegli ili prognani i tu živi i nekoliko porodica bivših funkcionera, čak i ministara bivših Republike Srpske. Dakle, ne traže ništa da im se pokloni, ali traže i pitaju da li je moguće da se ponovi oglasi prodaja tih stanova i da ih oni otkupe po nekim nešto valjda povoljnijim uslovima nego što je tržišna cena tih stanova. Znate, ne može država baš da gleda da iz svega izvuče apsolutnu korist, a da negde ne pokaže i malo humanosti kada su u pitanju njeni državljani. Hvala.
Hvala. Reč ima Dragana Barišić.
Zahvaljujem, uvažena predsednice. Poštovane koleginice i kolege, poštovani ministre, ja bih se složila sa stavom Vlade da se ovaj amandman odbije, jer svakako Vlada Republike Srbije i predsednik Republike gospodin Aleksandar Vučić pokazali su u prethodnom periodu da aktivno rade na stvaranju boljih uslova za sve građane Srbije, bilo da su to penzioneri, lekari, zdravstveni radnici uopšte ili bilo koja druga kategorija stanovništva. Ono što smo u prethodnom periodu pokazali jeste da smo upravo mi radili na donošenju dobrih zakona što se tiče mladih lekara i zdravstvenih radnika uopšte, pa smo baš mi doneli dobre zakone iz oblasti zdravstva gde smo dodelili specijalizacije lekarima, iako je pretilo da ostanemo bez zdravstvenih radnika, odnosno lekara određenih specijalnosti. Samo u mislim da je u pitanju bila 2018. godina zaposleno je preko 2.000 zdravstvenih radnika, što znači da je jedna odgovorna politika na svim nivoima, znači, i za sve kategorije stanovništva. Ono što bih ovom prilikom dodala kada je ovaj zakon u pitanju i kada je u pitanju rešavanje stambenog pitanja lica koja rade u bezbednosnim službama jeste i to da ste upravo vi kao ministar odbrane dodelili ključeve 33 stanova u Kruševcu, tako da radite ne samo za određena područja, već cela Srbija napreduje. Upravo zbog toga je ogromna podrška građana na svim prethodnim izborima, tako da ne samo ovo ministarstvo, već i sva ostala ministarstva i naravno naš predsednik Republike brinu o svim kategorijama stanovništva. Ne sumnjam da će u nekom narednom periodu upravo biti rasprave o zakonima koji će rešiti probleme stambenog pitanja i ostalih kategorija stanovništva. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 5. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Zoran Despotović. Na član 5. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite.
Dame i gospodo, problem koji se pojavljuje u diskusijama nekih kolega poslanika kada je u pitanju proširenje ove liste za kupovinu stanova sadrži se u finansijskim sredstvima, ograničenosti finansijskih sredstava. Treba javnost da zna, ovo nisu stanovi koji se poklanjaju, ovo nisu stanovi gde država investira, odnosno ulaže sredstva, a pri tome ta sredstva da se ne vraćaju. Ovo je hipotekarna prodaja stanova, s tim što je ovde najpovoljnija cena kvadratnog metra stana i tu je uloga države što na neki način subvencijama koje se ogledaju u infrastrukturi, u zemljištu itd, ona doprinosi da ta cena bude prihvatljiva. Kada je u pitanju obezbeđivanje sredstava, gospodo, nemojte zaboraviti, malopre smo vodili polemiku oko Grdeličke klisure. Grdelička klisura je sama projektovana na maksimalno oko 50 miliona evra. Došlo je do iznosa koji se ogleda u 83 miliona, to je 30 miliona. Treba tražiti uzrok. Uzrok se nalazi, između ostalog, zbog neodgovornog ponašanja resorne ministarke. Resorna ministarka je na svoju ruku odustala, prisilila da se odustane od projekta koji je uradio CIP. Projektna kuća koja je proverena uradila je projekat kako treba, kako uslovi terena zahtevaju, sa mnogo većim faktorom sigurnosti. Međutim, to je bila odluka očigledna na koju je uticala ministarka. Sada tih 30 miliona mi treba da pravdamo. Tih 30 miliona, ne zaboravite, samo vas podsećam, u materijalu imate, prva faza – 1.578 stanova, to vam je 65 miliona evra, polovinu je ministarka potrošila na Grdeličkoj klisuri. Drugo, gde vam je Elektroprivreda? Gde vam je „Telekom“? Gde vam je „Dunav osiguranje“? To su radne organizacije, odnosno sistemi koji su i dalje pod vlasništvom države. Zakon predviđa da mogu da učestvuju. Vi ne dirate Elektroprivredu. Zašto? Stavili ste čoveka, sve što dođe, sve što je višak to se podeli u plate. Da se nije Vučić dosetio pa da mu uzima to i stavlja u budžet bog te pita, kuda bi te pare završile? Šta je logika stvari? Elektroprivredi Srbije trebaju elektroinženjeri, trebaju mašinski inženjeri, trebaju građevinski inženjeri, svih profila inženjeri trebaju, trebaju pravnici, trebaju ekonomisti. To je hipotekarna prodaja i Elektroprivreda može da plasira jedan deo svog kapitala u izgradnju ovih stanova, nije to bespovratno, višestruko se njima vraća. Telekom Srbija isto tako, Dunav-osiguranje, to su kompanije, da ne nabrajam sve ostale. To su kompanije, ali nema vladajuća koalicija, nema očigledno taj osećaj da bi trebali malo da pritisnu te ljude koji su na čelnim funkcijama. Neuporedivo je, ali koristimo priliku, evo desio se nemili događaj koje smo komentarisali u toku ovog zasedanja, gde je bukvalno izmaltretirano maloletno žensko dete, gde se pojavljuje pedofil. Ko reaguje? Reaguju poslanici, što je i normalno, što je i shvatljivo, insistirajući na tome da MUP-a što pre izađe sa svim podacima o tome ko je počinio ovo delo, koje je objavio ovaj tekst. A, gde je Brankica Janković? Poverenik za zaštitu ravnopravnosti, gde je sad? Je li se oglasila negde u javnosti, jel osudila to, a zna da stane u odbranu novinarke koja ocrnjuje Srbiju i srpski narod u Srebrenici i kaže da je počinjen genocid i da je Srbija u stvari, genocidna i da je nju sramota da živi u toj Srbiji, koja konačno neće da prizna da je učestvovala u genocidu u Srebrenici. I vi ćutite, ne reagujete. Pustite je, Bog te pita zbog čega. To nas ne interesuje, ali ovde je konkretno, možete da utičete na direktora Elektroprivrede, na direktora Telekoma, odnosno na Telekom, Dunav- osiguranje i sve one firme koje imaju realne potencijale da se uključe u ovakve projekte i to se njima višestruko vraća, više nego što se vraća, eventualno poslovnoj banci kao što je Poštanska štedionica.
Reč ima narodni poslanik Ljubica Mrdaković Todorović. Izvolite.
Hvala predsednice. Ja sam se javila da govorim po prethodnom amandmanu, a vama hvala što ste mi dali reč, pa ću iskoristiti da o tome kažem jednostavno imam potrebu da kažem i da predsednik države gospodin Vučić i Vlada, kao i resorno Ministarstvo za zdravlje, rade intenzivno na politici kadrovskog osnaživanja zdravstvenog sistema zapošljavanja mladih zdravstvenih radnika, kao i odobravanjem usavršavanja, odnosno specijalizacija, tako da u prethodne četiri godine zaposleno je više od deset hiljada zdravstvenih radnika i odobreno je više od šest hiljada specijalizacija. Takođe, najbolji diplomci Medicinskih fakulteta u Srbiji, njih 100 dobili su pre mesec dana posao širom Srbije u zdravstvenim ustanovama, takođe i doktorske studije i specijalizacije, naravno taj trend i takve aktivnosti će se nastaviti i u budućnosti. Naime, stvaraju se i preduslovi da zdravstveni radnici imaju najbolje moguće radne uslove i okruženje, a uz to je najavljeno i novo povećanje plata u zdravstvenom sektoru tako da sve to podstiče ostanak i rad u svojoj zemlji takođe. Statistički podaci pokazuju da zdravstveni radnici odlaze iz bogatih država. Jednostavno je u pitanju zakon tržišta. Odlaze lekari iz Nemačke u bogatije zemlje Bliskog istoka, tako da ništa to ne treba da čudi. Takođe, predsednik Aleksandar Vučić je rekao da će se ispitati mogućnost i sličan način da se pod sličnim uslovima izgrade stanovi i za lekare, i za medicinske sestre, i za mlade bračne parove, i za mlade naučnike, i za prosvetne radnike i ostale kategorije, tako da iskreno verujem da će to tako i biti. Hvala.
Hvala. Na član 5. amandman sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Petar Jojić. Na član 5. amandman sa ispravkom, podnela je narodna poslanica Ružica Nikolić. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo Gojković. Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo ovim, ali i svim ostalim amandmanima što na član 1. što na član 5. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o posebnim uslovima za realizaciju projekta izgradnje stanova za pripadnike bezbednosti, hteli da vam skrenemo pažnju da pored pripadnika snaga bezbednosti kojim treba rešiti stambeno pitanje, da stambeno pitanje treba rešiti i drugim kategorijama stanovništva koji predstavljaju, odnosno doprinose napretku društva. S obzirom da ste ove amandmane odbacili, jer kažete da se zakon, odnosi isključivo na određenu kategoriju lica, konkretno na pripadnike snaga bezbednosti, nadamo se da ćete u nekom narednom, ne tako dugom periodu proširiti krug lica koji će moći da ostvare kupovinu stana i reše svoja egzistencionalna pitanja pod povoljnim uslovima jer država mora da brine jednako o svakom svom građaninu. Slažemo se da pripadnici snaga bezbednosti doprinose očuvanju suvereniteta i teritorijalnog integriteta Republike Srbije i naše bezbednosti uopšte, ali doprinos ostalih kategorija lica koje smo mi predložili u ovim amandmanima poput lekara, medicinskih sestara, radnika i tako dalje, nije zanemarljiv. Mi rešavanjem stambenog pitanja ovim licima koje smo u našim amandmanima pominjali sprečavamo doliv kadrova iz Republike Srbije. Na taj način sprečićemo da građani Srbije bolju budućnost potraže u inostranstvu i pored povećanja plata treba i mora da im se omogući da reše i ova egzistencijalno pitanje i da kupovina stanova pod povoljnim uslovima ne bude samo deo neke predizborne kampanje nego i da se realizuje. Zahvaljujem.
Reč ima narodna poslanica Andrijana Avramov. Izvolite.
Hvala vam. Poštovana predsednice Skupštine, poštovani ministre, poštovani građani, kolege poslanici, važni amandmani su danas pred ali prosto moram da prokomentarišem i da malo skrenem sa teme važećih amandmana vezano za današnji incident napada i mržnje pre svega na našu decu, nažalost današnje pretnje našem predsedniku gospodinu Aleksandru Vučiću i njegovoj deci. Ukoliko napadate decu, vi napadate i našu decu, odnosno i moje dete. Zaista ne mogu, a da ne postavim pitanje opoziciji koja gubi sve moguće parametre i najveću osobinu a to je ljudskost pre svega. Šta se postiže ovolikom mržnjom prema tuđoj deci, ženama, svim našim članovima i našem predsedniku? Nećete nikada uspeti da ugrozite nijedno pravo na slobodno mišljenje. Sigurna sam da nakon jutrošnjeg incidenta cela javnost i svi mi članovi SNS vapimo za tim da se u krivične zakone ponovo uvede verbalni delikt. Nažalost, živimo u društvu koje mržnju toleriše, ali ta mržnja razara naš društveni potencijal. Moj odgovor svima koji mrze jeste da će SNS na čelu sa našim predsednikom, gospodinom Aleksandrom Vučićem doslovno raditi još više i bolje na daljoj realizaciji ostvarenju uspeha koji donose pozitivne promene za našu državu Republike Srbije i naše građane, jer dragi građani mržnja ne stvara ništa dobro, nego stvara probleme. Za opoziciju imam ponovno pitanje - šta zapravo građani imaju od mržnje? Da li navedena mržnja čini nekakvo dobro našim građanima? Da li to vama donosi sreću i uspeh? Srpskoj naprednoj stranci je stalo do svih građana koje mrzite i do članova naše zajednice, odnosno društva. Mrzite one koje i ne poznajete, oni koji vam ništa lično nisu skrivili. Za kraj, mržnja se nikada ne smiruje mržnjom već jedinom njenim odsustvom. Ne damo na našu decu, borbu je stvorila priroda koju mi sledimo, to je zakon večan i ne promenljiv. Uspeh, rezultat, argumentovana politika i ovom vašom mržnjom vi ste nas zapravo podstakli da ostanemo dosledni u našoj politici koja se strpljivo i temeljno gradi, da se nikada nećemo bojati da iznesemo i javno svoje političko opredeljenje, da ćemo se još više boriti da odbranimo naš status, status našeg naroda, predsednika, i najviše naravno naše dece i njihovih porodica. Hvala na pažnji.
Na član 5. amandman sa ispravkom je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Poštovane kolege narodni poslanici, pa mi smo kroz ovu raspravu propustili da donesemo jedan integralni zakon vezano za rešavanje stambenih potreba radnika, službi bezbednosti. Ove ispravke su za nas prihvatljive. Naravno, mi smo ukazivali prilikom donošenja zakona prošle godine, da to treba uključiti i sada se opredelili da predložimo amandmane, da se u rešavanje ovog pitanja uključi još određen broj lica. Ovi koji su obuhvaćeni ovim predlogom zakona i osnovnim zakonom oni su to već zaslužili ili većina od njih je već zaslužila. Imamo jednu grupu osoba, možda oni i ne traže rešenje tog problema u ovom trenutku ali bi država kao odgovorna, kao socijalno odgovorna, kao država koja želi da razvija perspektivu ne samo za generacije koje trenutno doprinose, nego i za one koji će se pojaviti u budućnosti, morali da vodimo o njima računa. Mene raduje jedna činjenica da uglavnom svi poslanici kada se jave da govore po našim amandmanima, suštinski te amandmane prihvataju, ali valjda zbog te harmonije koju vi želite da imate i dalje, vi onda niste za takve amandmane. Još jednom da ponovim, ovo je realna cena stanova o kojima vi pričate. Naravno da ona u Srbiji na komercijalnom tržištu nije pod ovim uslovima jer ima sistemski propust, to ima da vam kažem i ne treba to da se krije, to se zna da investitori plaćaju pored svih obaveza koje su evidentne i određen iznos onom ko im omogući da grade, da investiraju, kako u Beogradu, tako i u drugim mestima, s tim što su te cene možda različite. Na osnovu toga, na osnovu ukrupnjava biznisa, gospodine ministre, nije isto kada se gradi, ne znam ni ja 100 stanova, ili kad se gradi 1000 stanova, na osnovu toga može da se dođe do cene koja je znatno povoljnija. Ovo što smo konkretno predložili u ovom članu, to se odnosi na pomoć porodicama koje imaju decu sa posebnim potrebama. Ne mogu da kažem, tu neke kolege kojima je to izvorno profesija, bolje znaju od mene i prate to detaljnije, država interveniše ali vrlo često sa zakašnjenjem, vrlo često neefikasno i onda računamo da tim porodicama treba da se pomogne. Nije lako s jedne strane, a sa druge strane, nema veće sreće, nema većeg zadovoljstva biti roditelj, ali to nije lako, a posebno to nije lako roditeljima koji imaju decu sa posebnim potrebama, mislim da ne samo ovu kategoriju, nego i mnoge druge je trebalo rešiti i to bi bio zaista integralno jedan dobar tekst. Ja sam nedavno govorio o matematičkom geniju iz Čačka, to je Jovan Stević, koji je kao dete koje je izbegao zajedno sa svojom majkom, sa KiM, za godinu dana promenio sedam stanova u Čačku. Iako država nema sluha za takvoga, već su se neke države pojavljivale i tražile, nudile pomoć, nudile mu odlazak u Norvešku, u Švedsku i još neke da ne nabrajam, ovo je sigurno ovako. Ja sam imao priliku da budem u stanu koji on koristi sa svojom majkom i ne smem ni da vam kažem kakvi su to uslovi. Nikad ta porodica nije ni tražila, nije ni zahtevala, ali bi država morala, pre svega, predsednik Vlade, pa eto i predsednik države i ministar prosvete, nije to daleko ni od potrebe ministra za rad boračka i socijalna pitanja, da i on razmišlja o tome, da na taj način pokažemo dobru volju. Ovo su kategorije stanovništva koje smo mi predložili da treba rešavati u sklopu ovog, ne zadirem u to da prioriteti ostanu oni koji su bili do sada zajedno sa predlogom Vlade Republike Srbije, pa makar ove kategorije o kojima smo mi, poslanici SRS pričale, neka oni budu i na nekom sistemu čekanja, ali da pokažemo, da postoji dobra volja od strane države da se to reši. Čini mi se da ponekad prenaglašavate, ja neću da se bavim sa tim, da vam to osporavam, da prenaglašavate ulogu predsednika države u rešavanju nekih problema. Građani Srbije su pokazali, takođe, dobru volju da se mnogi finansijski problemi rešavaju na taj način, što su vrlo dostojanstveno, možda stežući zube podneli smanjenje svojih zarada za 10%. Zarada se može, na neki način i korigovati da oni ne primete da su oštećeni, ali smanjenje penzije 10%, to je bilo stečeno pravo, pa takvo im ponašanje građana Srbije, oni su želeli da učestvuju u rešavanju tih ekonomskih, finansijskih problema. I, sećate se ranije, za vreme vlasti onog režima da su mnogi građani rekli - spremni smo da radimo određen broj meseci, neki i godina i bez plate, čak, ali da vidimo perspektivu, da vidimo budućnost i za nas i za našu decu. Mislim da ste trebali ove amandmane prihvatiti, jer oni su zaista imali nameru da na najbolji način pomognu građanima Srbije, do kojih je nama stalo. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Branim Rančić. Povreda Poslovnika.
Zahvaljujem. Ukazujem na povredu Poslovnika člana 107. Poslovnika. Ovde u ovom visokom Domu se upotrebljavaju neke reči, gde ja kao lekar, neuropsihijatar, moram da reagujem. Ovde se oslovljavaju ljudi sa invaliditetom, odnosno sa hendikepom po dijagnozi. Nije poželjno upotrebljavati, odnosno treba izbegavati oslovljavanje ljudi sa hendikepom, odnosno sa invaliditetom kao paraplegičar, kao tretraplegičar, jer to smo čuli u izlaganju jedne koleginice, i zato treba govoriti - osoba sa paraplegijom, odnosno osoba sa tetraplegijom ili osoba sa celebralnom paralizom. Znači, to su pravi termini koje treba upotrebljavati. Takođe, prethodni govornik je upotrebio reč - osobe sa posebnim potrebama. Znači, važno je razjasniti terminologiju koja se koristi o osobama sa invaliditetom, odnosno sa hendikepom. Ljudi, gospodine, imaju iste potrebe ima li invaliditeta ili ne [[Predsednik: Nemate pravo na repliku i neposredno obraćanje.]] Znači, ljudi imaju iste potrebe, odnosno posebne potrebe, bili oni invalidi ili. Na primer, posebna potreba je i potreba za pušenjem i potreba za alkoholom, ali to je negativna posebna potreba. Pozitivna posebna potreba je potreba ljudi da se stalno kreću. Evo, to je samo jedna moja dobro namerna diskusija.
Ne smatram da sam povredila Poslovnik, niste nas ubedili u to. Najvažnije je da niko nije imao nikakvu zlu nameru da napravi diskriminaciju među ljudima i kategorijama invaliditeta. Reč ima narodni poslanik Olivera Ognjenović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Ja ću po amandmanu. Nadam se da ćemo u narednom periodu pred nama usvajati predloge zakona koji se odnose na projekte nekih novih stanova, jeftinih, po povoljnim uslovima za sve ostale kategorije stanovništva, ali ovo je dopuna zakona koja predstavlja projekat od značaja za nacionalnu bezbednost Republike Srbije. Član 5. obrazlaže pravo kupovine. Predlog zakona dodatno uređuje uslove i postupak realizacije projekta izgradnje za sve koji su svojim učešćem dali doprinos odbrani zemlje. Tako će svi pod jednakim uslovima moći da trajno reše svoju stambenu potrebu uz ispunjenje propisanih uslova, polazeći od toga da je najveći broj nerešenih stambenih potreba upravo među pripadnicima snaga bezbednosti, koji decenijama nisu uspeli da reše stambeno pitanje. Neophodno je bilo pronaći adekvatno sistemsko rešenje, a zahvaljujući Vladi koja ulaže ogromne napore i planira, država je sada glavni investitor velikih projekata koji su od javnog interesa u cilju obezbeđivanja privrednog rasta, povećanja standarda građana, finansijske stabilnosti i naravno, omogućavanju jačanja sektora bezbednosti, koje je garant mira i političke stabilnosti. Hvala.
Na član 5. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Nikola Savić. Na član 5. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Filip Stojanović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Filip Stojanović. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, podneo sam amandman na član 5. Predloga zakona koji se odnosi na izgradnju stanova za pripadnike snaga bezbednosti. Ja sam svojim amandmanom tražio da se posle reči „bezbednosti“ doda reč „odnosno mladog umetnika“. Slično je kao i kod mog prethodnog amandmana, gde sam izrazio bojazan da će se državna uprava ovakvom politikom dovesti u ćorsokak. Ovde izražavam jednu drugu vrstu bojazni. Ovde su u pitanju umetničke ustanove i mladi umetnici. Nijedno dosadašnje zakonsko rešenje nije predviđalo, čak nije ni pominjalo ovu kategoriju naših građana. I to su građani naše zemlje koji u velikom broju slučajeva doprinose afirmaciji naše zemlje širom sveta. Zašto i njima ne pružiti priliku da dođu do rešenja svog stambenog pitanja pod povoljnim uslovima. S obzirom da se radi o specifičnoj delatnosti, to je i način da se ovi mladi ljudi zadrže u svojoj otadžbini. Ovde ima mnogih otvorenih pitanja koja mogu negativno uticati na jednu ideju koja sama po sebi nije loša i zbog čega takvu jednu ideju ne proširiti na veći delokrug mladih ljudi koji, nažalost, sve manje ostaju da žive u Srbiji? Dakle, apelujem na vas da prihvatite ovaj moj amandman, jer je to u interesu mnogih kojima je potrebna pomoć. Zahvaljujem.
Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Ja moram da kažem da mi je sad malo lakše. Kolega Rančić je tako intervenisao, rekoh ode imunitet, ovde zatvor ne gine, ali, dobro je, u redu je, iako sam se ja prilikom pripremanja za ovaj amandman dugo vremena bavio i tražio adekvatan izraz, jer suština je da se tim osobama pomogne i ostalo je i u teoriji i u literaturi upravo ovako kako sam ja govorio, ali sad to nije toliko ni bitno. Vi ste predlogom rekli da osoba koja reši stambeno pitanje na ovaj način, ne sme da otuđi taj stan u daljem roku od 10 godina. Mi smatramo da je to dug period, da mogu da nastupe neke promenjene okolnosti na koje ne može korisnik stambenog prostora da utiče, pa smo smatrali da je adekvatno predložiti da se ovaj rok smanji sa deset na pet godina. Ima ovde jedan problem kojem se vi niste uopšte posvetili. Juče smo govorili i prethodnih nekoliko dana, vezano za postupanje javnih izvršitelja, šta će se desiti ako ovakve osobe pre nego što se čak i usele u te stanove ili kad usele dođu pod udar javnih izvršitelja? Šta će se onda desiti ukoliko oni se onako obruše na izvršenje tog rešenja? Da li će neko njima da pomogne i da stane u njihovu zaštitu? Mogli ste, poštovane kolege, da vidite da od ukupno 32 amandmana na ovaj Predlog zakona, SRS je podnela 27. Dvadeset i šest amandmana se odnosilo na konkretne predloge koji su da ne kažem bolji, ali bi na jedan potpuniji, da ste prihvatili amandmane, i na jedan neuporedivo bolji način rešili problem građana Srbije koji očekuju, koji zaslužuju posebnu pažnju od države. Kad kažemo države, mislim na sistem koji je trenutno na vlasti i sistem koji čini državu. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Studenka Kovačević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena gospođo Gojković. Pa, mene je podstakla ona diskusija o prosveti i želela sam da neka svoja razmišljanja podelim kako sa kolegama, tako i sa građanima. Znate, prosveta je, pored zdravstva, još jedan vrlo važan segment suštinski značajan za društvo. Ako uzmemo u obzir da prosveta ima vaspitno-obrazovni karakter i da je zadužena za proces usmeravanja ličnosti u željenom pravcu od ranog detinjstva, pa do stizanja psihofizičke zrelosti i da se kroz taj proces obrazovanja formiramo kao ljudi, odnosno kao nacija i da u tom procesu dobijemo znanje, veštine i vrednosti, jasno je da u tom procesu učestvuju ljudi, odnosno prosvetni radnici koji sami poseduju dovoljno i znanja i veština i vrednosti kako bi na đake preneli ono najbolje. To je vrlo odgovoran posao i za njegovo obavljanje svakako je važno da postoje određeni uslovi među kojima spada i zadovoljenje nekih potreba prosvetnog kadra. Ali, pre svega, mi moramo težiti tome da otklonimo jednu pojavu u društvu na koju ja želim da skrenem pažnju, a koja je počela da se širi. Tiče se sledećeg. Postoji ona emisija na televiziji, verovatno ste gledali, u kojoj anketiraju mlade ljude na ulici, a nastala je zbog one teze koju Savez za Srbiju propagira, kojom građane Srbije dele na elitu pod kojom podrazumevaju sebe i svoje pristalice, a ove druge na glupe, krezube sendvičare. E sad, valjda je to navelo autora emisije da proveri da li je to u stvari baš tako i onima koji se izjasne da su protiv aktuelne vlasti postavljaju pitanja tipa – da li znate da je Vučić odlučio da ukine stomatologe, da ostanu samo zubari? Da, inače na to odgovaraju uvredama na Vučićev račun. Ili na pitanje da li ste čuli da je Vučić sa savetnika uzeo Vinstona Čerčila, koji se bavio kriminalom, odgovori su – da, znamo, sramota, pročitali smo tu vest, pa poručuju Čerčilu da nema šta da traži u Srbiji itd. Naime, to su izmišljena šaljiva pitanja, a Čerčil nije već dugo među živima i u svemu ovome ja samo jedno ne razumem – zašto ne kažu ne, ne znam? Prosto, nemati saznanja o nečemu nije sramota, ali lagati svakako jeste. Nemati znanje nije nenadoknadiv gubitak. Ljudi uče tokom celog svog života. Prosveta i zdravstvo su u fokusu Vlade Republike Srbije i dosta toga se postiglo u ovim oblastima. Sada su izdvajanja za prosvetu mnogo veća, pa će se, nadam se, taj napredak u prosveti odraziti i na ovu pojavu o kojoj sam govorila, jer na mladima svet ostaje. Zahvaljujem.
Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Kada smo pre neki dan ovde sa Zoranom Mihajlović raspravljali o ovom Predlogu zakona, pitali smo je da li je tačno, a pojavila se informacija, da neke od zgrada u Nišu koje se grade u okviru projekta vezano za ovaj zakon, o stanovima koji će pod povoljnim uslovima kupovati predstavnici službi bezbednosti, a posle ovih današnjih izmena i članovi palih boraca, vojni i mirnodopski invalidi, pojavila se informacija da za neke od tih zgrada nisu obezbeđene sve dozvole. Tada je to Zorana Mihajlović kategorički odbila. Rekla je da to nije tačno. Ali, gledajući ovaj član 7. Predloga zakona, rekla bih da će biti uobičajeno da se bez određenih dozvola grade svi ovi objekti ili većina ovih objekata. O čemu se ovde radi? Ovde je predviđeno u članu 7. da se građevinska dozvola pre formiranja katastarske parcele za redovnu upotrebu objekta , pardon, za formiranje katastarske parcele za redovnu u potrebu objekta može izdati građevinsku dozvolu na građevinsku parcelu koja predstavlja zemljište za redovnu upotrebu, uz obavezu da se građevinska parcela formira pre izdavanja upotrebne dozvole. Dakle, ovo nije normalno. Građevinska dozvola se može izdati na određenu već formiranu građevinsku parcelu. Građevinska parcela mora da ima svoje granice. Gradnja objekta na građevinskoj parceli mora da bude u skladu sa građevinskom linijom koju određuju urbanisti. Dakle, ne može se graditi, pa da se naknadno formira građevinska parcela. Pitali smo i pre neki dan, a evo sada ponavljam – šta ako se formira građevinska parcela, pa njena granica ide kroz dnevnu sobu nekog od ovih stanova ili šta ako se izgradi objekat, a ispostavi se da se, recimo, ispod dela građevinske parcele nalaze podzemni kablovi, da se nalaze instalacije, da se nalaze podzemni katastri koji ne mogu da se menjaju. Dakle, jednostavno, ne može se ići unazad. Mora se, koliko god vi žurili, ali samo na papiru, zato ste nakaradno doneli i Zakon o planiranju i izgradnji, zato je nakaradan i Zakon o ozakonjenju i katastru, a posledica tih nakaradnih zakona jeste njihova neprimenjivost u praksi. Zato imamo zakone, a nemamo rezultate primene tih zakona. Zato imamo zakone o ozakonjenju, nemamo ozakonjene objekte. Zato imamo zakone iz građevinske oblasti, a imamo sad predviđeno da se može graditi objekat, zamislite, bez formirane građevinske parcele. Mi mislimo da je ovo i stručno i nestručno i neozbiljno i da se samo donosi zakon onako reda radi, a da ćemo opet imati probleme u primeni zakona. Kada bi se ovaj član primenio moglo bi biti problema velikih i po pitanju eventualnih eksproprijacija i po pitanju imovinsko-pravnih odnosa i uopšte, jednostavno, ne može se radi ništa napamet ako se zalažemo da se uvede red u ovu oblast, onda to treba da se uvodi i ovim zakonom i svakim drugim zakonom koji reguliše građevinsku oblast. Ako kažemo da imamo već na milione se računa broj objekata koji su građeni bez građevinske dozvole, šta to znači? Sad ćemo graditi uz građevinsku dozvolu, ali nećemo imati građevinsku parcelu. Pa, šta će u građevinskoj dozvoli pisati da se gradi objekat na delu parcele levo od desnog ćoška ili ne znam kako će se, na kom mestu će se graditi taj objekat ako nemamo formiranu građevinsku parcelu? Dakle, kakav ministar takav i predlog zakona i šteta jedino što je zapalo ministra Đorđevića da u ime Vlade pokuša da kaže nešto po našim amandmanima, ali evo nije se mnogo ni upuštao čovek zato što mu je jasno da smo podneli amandmane koje je svakako trebalo prihvatiti. Biće uskoro izmena i dopuna ovog zakona, kao i svih drugih zakona, upravo iz razloga što ne slušate ni struku, ni nauku, ni praksu, jednostavno, želite da stavite crticu, da u nekom izveštaju napišete doneli smo toliko i toliko zakona, nikada nećete da kažete koliko je to zapravo samo izmena i dopuna zakona, ali vi ispunjavate neku vašu agendu od koje nažalost malo ko u ovoj zemlji ima neke koristi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Violeta Lutovac Đurđević.
Hvala uvažena predsednice. Slušajući danas predložene amandmane svojih kolega mogu da zaključim da suštinski i nema zamerki na Predlog zakona, odnosno izmene i dopune ovog predloga zakona, sem predloga za proširenjem kategorija lica koja bi učestvovala u ovom projektu izgradnje stanova i kupovine stanova pod povoljnijim uslovima. Moram da naglasim da poslanička grupa SNS nema ništa protiv proširenja ovih kategorija, ali naravno kada se za tako nešto stvore ekonomski uslovi, sigurno ne može preko noći. Samo želim da naglasim još jednom da smo upravo izmene i dopune ovog zakona odradili kako bismo proširili kategorije ljudi da pored pripadnika snaga bezbednosti, gde su pripadnici policije, Vojske Srbije, pripadnici BIA, Ministarstva odbrane, još i obuhvaćeni i porodice palih boraca, zatim borci, kao i ratni vojni invalidi i mirnodopski vojni invalidi, što će povećati ukupan broj ljudi koji će rešiti svoje stambeno pitanje, odnosno svoje životno pitanje. Svakako, prioritet rešavanju stambenog pitanja zaposlenih ljudi, odnosno pripadnika snaga bezbednosti vidimo u tome što je najveći broj nerešenih stambenih pitanja upravo među pripadnicima snaga bezbednosti. Na ovaj način će im se država odužiti i reći jedno veliko hvala, tako da apsolutno postoji opravdanost za donošenje izmena i dopuna ovog zakona. Zahvaljujem.
Na član 8. amandman je podneo Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, tradicija srpske vojske počiva na seljacima, oni su branili svoje kuće porodice, njive, nisu bili agresori, nisu ratovali za slavu, već su tu slavu sticali braneći. Mi treba da pokažemo, pod broj jedan, da kao nacija nećemo uzalud ginuti, da će naš vojnik biti dobro situiran, ali da ga nećemo izlagati tuđim ratovima, da nećemo više ginuti za druge, već da ćemo živeti za sebe. Mi takođe treba da pokažemo razliku između nas i njih koji danas nisu ovde, koji nisu cenili ljudski život, koji nisu opremali vojsku. Kaže, dobro naoružana vojska, to je ono za šta se ja zalažem, posebnom tehnikom da za, ne daj Bože, ne trošimo ljude, nego tehniku. Ovi pre nas su nam ostavili dobro razoružanu vojsku. Srbija nije bila vojno neutralna. Srbija je bila vojno neutralisana. Tenkovi su prodati za pet hiljada dolara, pretapani u raznim železarama. Oni su se hvalili time što su penzionisali oficire sa najviše iskustva i što su dobro razoružali našu vojsku. Srpski paradoks, oni koji su vladali Srbijom se mogu ogledati u sudbini Tibora Cerne, vojnika sa Košara koji je poginuo, mađarske nacionalnosti. U trenutku kada je poginuo, bio je daleko manje i slabije naoružan od napadača. Da bi neutralisali bolje naoružanog, on je prineo svoju žrtvu. Kažu da je rekao poslednje: „Za ovu zemlju vredi umreti“. Istovremeno, te 1999. godine onaj koji je govorio da Vučić naseljava Mađare, a Tibor Cerna je bio Mađar, Sergej Trifunović je pobegao praktično na agresorsku stranu, otišao je u Ameriku za vreme rata. U to vreme, Đilas je češkao reklame u Češkoj, malog Vuka Jeremića, budućeg savetnika vrhovnog komandanta Borisa Tadića i ministra odbrane je otac poslao u Englesku da mali ne bi omirisao barut, a veliki borac „Boškić Žutić“, „Boškić Ljotić“, u to vreme nije išao na Kosovo da pogine, nego je otvarao, odnosno pokretao list „Dveri“. Danas je taj isti spreman u toj grupi da pogine, ne za Kosovo, već za Đilasove i Šolakove biznise. Mi treba da pogledamo njihove greške. Mi svoju vojsku treba da cenimo i opremamo. Ljudi su smrtni, ljudi umiru, slava boraca za slobodu nikad ne umire i poruka Tibora Cerne, u ovom trenutku kada mi dižemo vojsku i dižemo vojnu moć, kad više nemamo samo jedan avion, kada naša vojska nije razgolićena, kada naša vojska nije gladna, kada naša vojska nije razoružana, kada naša vojska više neće biti pretvorena u beskućnike, poruka Tibora Cerne bi bila: „Za ovu zemlju vredi živeti“. Hvala.
Hvala. Na član 9. amandman je podneo Milorad Mirčić.
Pre svega, ovde je najveća potražnja stanova kada je u pitanju Grad Beograd. Obavešteni smo još prošle godine od strane predsednika Vlade da je 19.000 zainteresovanih za kupovinu stanova na ovaj način. Svega osam hiljada stanova treba da se radi u ovoj predviđenoj fazi, preko osam hiljada stanova u prvoj fazi koju predviđa Vlada Srbije. Šta je tu suština? Suština je da finansijska sredstva se obezbeđuju u vidu kredita i nije to poklon, kao što smo mi upozoravali, nije to socijalna kategorija u punom smislu reči, već je to kreditna zaduženost kod Poštanske štedionice, a danas-sutra možda da se pojavi neka poslovna banka. Evo vam na primeru grada Beograda. Stan od 60 kvadrata, onaj ko se odluči na kupovinu te kvadrature, imaće mesečnu obavezu u visini od 118 evra. Taj stan bi po ceni prodaje trebalo da košta 33.000. Zašto? Zato što je 500 evra cena kvadratnog metra plus PDV, to je 550 evra, to je ukupno 60 kvadrata puta 550, to je 33.000 evra. Kada mesečnu ratu pomnožite sa 12 meseci i 30 godina, pošto je na 30 godina hipotekarna prodaja, onda vam to izađe 42.480 evra. Banka profitira 9.480 evra po stanu od 60 kvadrata. U strukturi od 8.000 stanova, pretpostavimo da je to 2.000 stanova od 60 kvadrata. Uzimamo neki minimum. To nisu zanemarljiva sredstva koja treba da ostvari neka banka. Ima i druga varijanta, kada se uzima dinarski kredit, tu je kamata mnogo veća, ne toliko drastično, ali kada uzmete u dinarima, to je 17.000 za stan od 60 kvadrata. Sedamnaest hiljada je mesečna rata, puta 12 meseci i puta 30 godina, to vam je 6.420.000 dinara po kursu koji se nadamo da će biti stabilan i za 30 godina, jer čuli smo obećanje da će biti stabilan, to je 54.406,7 evra. Kada pogledamo, tu je mnogo veća razlika u korist banke, to je 21.406 evra u periodu od 30 godina, puta 2.000 stanova, kao što smo naveli primer, mada je struktura stanova od 60 kvadrata mnogo zastupljenija u ovih ukupnih preko 8.000 stanova. Tako da je to jasna računica da ovde nije u pitanju poklon. Ovde je u pitanju uloga države, odnosno konkretno Vlade koja će obezbediti konkretno u Beogradu, za početak kod te velike krivine. To je zemljište koje je nekada pripadalo institutu, odnosno zavodu i to zemljište se uzima za ove potrebe, samo nije, gospodo, to da se uzme džabe, to mora da se nadoknadi negde. To pripada gradu Beogradu. Grad Beograd, dato mu je na raspolaganje, treba da obezbedi infrastrukturu i to mora da se plati. Nema nigde da može da ostane neplaćeno. Banka ovde izlazi kao krajnji dobitnik. Ako neko misli da je ovo minimum dobiti, grdno se varate. Ukupna dobit za prošlu godinu, pogledajte u izveštaju NBS, poslovnih banaka u Srbiji je oko 500.000.000. Ovde za 30 godina značajna sredstva ostvaruje banka. Svaka banka poslovna, ne svaka, ali većina će biti zainteresovana da uđe u ovaj projekat. To je suština. Biće povećan broj onih koji su zainteresovani u Beogradu. E sad, ovde u izmeni i dopuni zakona predviđa se da pripadnici ostalih snaga bezbednosti mogu da kupe stan ako imaju prijavu boravišta u Beogradu. Zašto ljude ograničavati sa prijavom boravišta? Ako rade u Beogradu, pa naravno da su zainteresovani da kupe stan u Beogradu. Malopre smo slušali, zašto ostale pripadnike bezbednosti diskriminisati u odnosu na onaj deo koji ima pravo samom činjenicom što radi u Beogradu? Zašto mi navodimo ove precizne cifre? Zapitajte se, gospodo, da li onaj ko uživa invalidsku penziju može u narednih 30 godina da otplaćuje ove rate? Stan je pod hipotekom, u slučaju da ne izmiruje redovno svoje obaveze, stan se uzima, uzima ga banka, jer je hipoteka od strane banke postavljena na ovaj stan. Sto osamnaest evra je prihvatljivo, ali vas ponovo podsećam na nešto – i s početka 2000. godine i 300 i 500 evra je bilo prihvatljivo za bračne parove, čak i krediti u švajcarcima su bili prihvatljivi. Videli ste kako se to brzo promeni. Odjednom od onoga što je prihvatljivo, što je povoljno, pretvori se u nešto što je noćna mora postalo za mnoge građane Srbije. Juče smo, između ostalog, vodili tu raspravu. Tako da treba građani da se informišu šta je suština čitavog ovog projekta. Ideja je dobra, cilj je dobar. Srpski radikali podržavaju ovakve ideje, ali se mora jasno i glasno reći šta podrazumeva realizacija ovakve jedne ideje – podrazumeva praćenje jedne poslovne banke. Zato vas mi ponovo podsećamo – imamo velike sisteme u Srbiji, koji se zovu „Elektroprivreda“, koji se zovu „Telekom“ i koji se zovu „Dunav osiguranje“. Finansijski imaju potencijale, mogu da nađu svoje interese u ovome po mnogo povoljnijim uslovima. Nemojte da budete sigurni da će za 30 godina ljudi moći baš da servisiraju, pogotovo kada je u pitanju ovaj devizni deo otplate, odnosno devizni deo obaveza. Možda ovaj kredit koji je u dinarima, tumačeći sve ovo zasnovano na stabilnosti dinara, a to je relativno, relativna je ta stabilnost dinara, to vi znate, ne zavisi samo od Srbije, to zavisi od niza spoljnih faktora kakav će kurs biti i kakav će odnos biti dinara i evra ili dinara i dolara. Tako da, mora se ljudima reći da je ipak to nije, na prvi pogled kako se čini, toliko povoljno i toliko izvesno. Ima tu dosta stvari o kojima ljudi trebaju da razmišljaju. Uzeli smo primer Beograda, iz prostog razloga zato što je najveća zainteresovanost, a ništa nije bolja situacija i kada su u pitanju drugi gradovi. I drugi gradovi, kada izračunate kolika je mesečna rata, kada to pretvorite u period od 30 godina, značajna su to sredstva, pre svega koja zarađuje banka, a drugo, i sredstva koja će izdvajati, pogotovo ova socijalno ugrožena kategorija. Sama činjenica da su penzioneri, još invalidski, podrazumeva veliku neizvesnost u platežnoj moći tih ljudi.
Reč ima narodni poslanik Zvonimir Đokić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Poštovani narodni poslanici, ovaj amandman ne treba da prihvatimo. Ovaj amandman kaže da član 9. Predloga zakona treba da se briše, a član 9. Predloga zakona glasi: "Drugi pripadnici snaga bezbednosti u smislu ovog zakona prioritet za kupovinu stana pod povoljnijim uslovima ostvaruju ukoliko imaju prebivalište na teritoriji grada Beograda na dan stupanja na snagu ovog zakona". Isto kao što stav 3. u članu 3. Predloga ovog zakona kaže ko ima prioritet u odnosu na zaposlene, tako ovaj član 9. kaže ko ima prioritet u odnosu na druge pripadnike snaga bezbednosti, misleći, pre svega, na penzionere i nezaposlene. Ako neko od onih koji nisu zaposleni u snagama bezbednosti, a ima pravo da konkuriše za kupovinu ovog stana, živi već u nekom gradu, ne bi bilo dobro da mi ovim predlogom zakona sada te takve ljude nateramo na neke migracije, hajdemo sad svi za Beograd. Mislim da ideja nije to. To je jedna stvar. Druga stvar, moram da skrenem pažnju na sledeće. Jedan od prethodnih govornika, biću konkretan, Sreto Perić, je nama zamerio, moram tako, nama zamerio zašto previše hvalimo predsednika Aleksandra Vučića kao nekoga ko je pokrenuo ovaj projekat za izgradnju stanova za snage bezbednosti. Pa, koga da hvalimo? Koga? Da nećemo da hvalimo slučajno Slobodana Miloševića, možda Vojislava Koštunicu, Natašu Mićić, i ona je neko vreme bila predsednik, koga, Borisa Tadića? Nažalost, ne možemo ni Tomislava Nikolića. Aleksandar Vučić je pokrenuo ovaj projekat. Da nije bilo njega, ovog projekta ne bi bilo. Normalno da ćemo ga hvaliti. Hvala na pažnji.
Hvala. Nema replike [[Milorad Mirčić: Kako nema replike?]] On je izneo svoj stav i stav svoje poslaničke grupe. (Milorad Mirčić: Nije izneo svoj stav, nego je obmanuo javnost.) Nije, nije. Na član 9. amandman je podneo Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Molim predstavnika predlagača da se izjasni o amandmanu. Da li prihvatate amandman? Izvolite, ministre.
Vlada prihvata ovaj amandman.
Hvala. Na član 10. amandman je podneo poslanik Milorad Mirčić. Da li želite da branite amandman? (Milorad Mirčić: Eto vam ova dva minuta.) Dobro, ako ne želite, u redu je. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li Sreto Perić želi reč? Izvolite.
Samo da ispravim, na član 11. Ne zameram ja nikom, svako ima pravo da hvali koga hoće, ja sam samo rekao da je to prenaglašeno, to je sa jedne strane. S druge strane, uzima se oštrica ili se unižavaju neki drugi organi. Nama treba valjda da bude osnovni cilj da napravimo jak sistem, to je suština parlamentarne demokratije. Međutim, možete vi kako god hoćete, to nije sporno. Ovo je poslednji amandman, na poslednji član. Član 196. Ustava Republike Srbije je predvideo kad zakoni i drugi opšti akti stupaju na snagu. Ovde je samo precizno, ima jedan termin, a to je osam dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“. Uglavnom početak računanja roka za stupanje nekog zakona na snagu je dan objavljivanja i rečeno je osam dana, i kaže se – a u izuzetnim slučajevima taj rok može da bude i kraći. Duži rok od ovog može, za sad on nije preciziran, može da bude kraći. Vaš manir je nekako često da pristupate ovim predlozima da zakon stupa na snagu danom objavljivanja. Sad je malo i nezgodno, ja ću pomenuti gospođu Damnjanović, koja nema pravo i mogućnost da meni odgovara. Ona je iskusan pravnik, dugo godina radi u ovom ministarstvu, čini mi se od Olivera Dulića, možda čak i ranije, i to je otprilike vaša greška. Ovde se radi o principu, ovde nije… A u obrazloženju zbog čega niste prihvatili amandman, rekli ste da su svi rokovi vrlo hitni u ovom zakonu. Mi to ne sporimo, ali zbog toga što će zakon stupiti na snagu osam dana od dana objavljivanja, vaša koncepcija se tu ne remeti ništa. Moram na kraju da kažem da je meni drago što su svi poslanici vladajuće većine, prilikom diskusije i u načelu, ono što smo mi prepoznali i smatrali da treba da predložimo kroz amandmane, i sami rekli i sami podržali da to treba prihvatiti. Sad ovde postoji jedna stvar, a nemojte tražiti pomoć od mene, tada će to biti kasno, sve ovo što smo mi rekli, ja sam skoro potpuno siguran da će to jednog dana biti predloženo. Možda će to Zorana Mihajlović predlagati kad joj bude trebalo da pobedi Aleksandra Vučića. Mi to ne navijamo, ne želimo, ali ona će onda da predloži prvo jednu kategoriju, pa drugu, pa treću, to će biti možda uoči nekih opštih, uoči nekih drugih izbora ili u okviru samog obračuna u vašoj stranci. Hvala vam.
Reč ima Đorđe Komlenski. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Drugarice i drugovi, dame i gospodo, da od 2012. godine Vlada Republike Srbije nije ozbiljno, temeljno se posvetila tome da Srbija ekonomski stane na noge, ne bismo mi imali priliku danas, ne da razgovaramo o izmenama i dopunama Zakona o stanovima za pripadnike snaga bezbednosti, nego ne bismo imali priliku da razgovaramo uopšte u ovom smislu o postojanju ovakvog važnog i bitnog projekta. Realizacija ovog projekta je jako uslovljena ekonomskom stabilnošću, sigurnošću, ali i odlučnošću da se vodi jedna zdrava politika. Zdrava politika se ne vodi samo od strane Vlade Republike Srbije, ona se ogleda i u tome kako rade javna preduzeća od 2012. godine na ovamo. Zaista nije korektno reći da se EPS ne ponaša kao socijalno odgovorna kompanija i društveno odgovorna kompanija. Velika pomoć u realizaciji ovog projekta jeste što EPS posluje pozitivno, zato što svoje kapacitete revitalizuje na odgovarajući način, zato što je svoje poslovanje dovela u pozitivnu zonu ne podizanjem cena, već traženjem unutrašnjih rezervi. Ozbiljna promena i u radu EPS je uočena od marta meseca 2016. godine, od kada je na čelu EPS došao, gospodin Grčić sa svojim timom. Nije samo važno podeliti stanove pripadnicima snaga bezbednosti, Srbija danas, kada budemo usvojili ove izmene i dopune, pokazuje da je naučila mnogo toga iz svoje istorije. Pokazala je da ne želi da joj se desi ono što je u svojoj pripoveci „Sve će to narod pozlatiti“ opisao Laza Lazarević. Srbija ovim osnovnim zakonom, a sad i ovim izmenama i dopunama pokazuje da ne želi da se niko oseća kao sin Blagoja Kazandžije, da se porodice boraca ili poginulih boraca ili invalida, ne osećaju kao Blagoje Kazandžija. Neće nama borci biti samo u prilici ili njihove porodice da konkurišu za ove stanove. Odgovorna politika Vlade od 2012. godine, pa ako hoćete i odgovorna politika EPS će omogućiti ne samo da dođu do stanova, već da imaju i dobra radna mesta, da u nekom budućem periodu razmišljamo o tome da li će posao dobijati sa prioritetom oni koji potiču iz ovih porodica i time, uz svo podizanje Vojske Srbije na odgovarajući nivo, da vratimo onaj osećaj patriotizma i ljubavi prema svojoj državi, da se ne pitamo samo šta je to nama država dala, već da kažemo šta smo spremni i pokažemo šta smo mi to sposobni da damo državi. Odgovorno poslovanje kompanija u Srbiji, podizanje plata, pa i vođenje računa o tome da se podižu plate u EPS pokazuje da je neko na vreme shvatio da ne treba da nam se desi ono što nam se dešava u zdravstvu. Znate, može neko da bude ljubomoran, jer ne znam čime drugim da to tumačim, što je u EPS prosečna plata, verovatno, veća nego plata poslanika. Meni je to veliko zadovoljstvo. To pokazuje da je EPS sposobna da zaposli nove kadrove, stručne kadrove, da zadrži iskusne kadrove, da nastave pozitivno da posluje, a ne da razmišljamo o tome hoće li ko sutra imati sistem elektroprivrede da održi na nivou. Borba koja se od 2012. godine vodi na svim frontovima, kada je u pitanju i stabilnost i bezbednost Republike Srbije, zaista je beskompromisna u svakom pogledu. Ima i ponekog propusta, negde se sa nečim i kasni, ali ne postoji nigde namera da se namerno uspori oporavak i razvoj Srbije. Podizanjem ekonomske moći Srbije, podizanjem morala i pozitivnog odnosa prema Vojsci Srbije, njenim podizanjem njenog standarda, njenih plata, njene obučenosti, sigurnosti njenih pripadnika i porodica pripadnika Vojske, se dostiže i time što mi danas kažemo da je ovo vlast, da je ovo država koja zna da vodi računa i o onima koji su spremni da daju život za svoju otadžbinu. Iz toga razloga poslanička grupa Pokreta socijalista, Narodne seljačke stranke, Ujedinjene seljačke strane će sa zadovoljstvom glasati za ove izmene i dopune, jer ovo je jednostavno nešto što daje novi impuls i novi život Republici Srbiji. Hvala.
Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika, određujem petak, 26. jul 2019. godine, sa početkom u 18.00 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Petnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. [[Posle pauze.]] Poštovane dame i gospodo, pre nego što pređemo na odlučivanje, potrebno je da utvrdimo kvorum. Molim da ubacite svoje kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 133 narodna poslanika. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju, u načelu. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 133, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da je prihvaćen Predlog zakona u načelu. Prelazimo na amandmane. Stavljam na glasanje amandman Aleksandra Šešelja na član 1. Zaključujem glasanje. Niko nije pristupio glasanju. Stavljam na glasanje amandman Zorana Despotovića na član 2. Zaključujem glasanje. Niko nije pristupio glasanju. Stavljam na glasanje amandman Vjerice Radete na član 2. Zaključujem glasanje. Niko nije pristupio glasanju. Stavljam na glasanje amandman Aleksandra Šešelja na član 3. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Nataša Sp. Jovanović na član 3. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Petra Jojića na član 3. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Sreta Perića na član 4. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Tomislava Ljubenovića na član 5. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Ružice Nikolić na član 6. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Aleksandra Šešelja na član 8. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Filipa Stojanovića na član 8. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Neđe Jovanovića na član 8. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Milorada Mirčića na član 11. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Nikole Savića na član 14. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Petra Jojića na član 17. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Zaštitnika građana na član 18. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Aleksandra Šešelja na član 18. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Verice Radete na član 18. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Zaštitnika građana na član 19. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Zorana Despotovića na član 20. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Nataša Sp. Jovanović na član 21. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Tomislava Ljubenovića na član 22. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Milorada Mirčića na član 23. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Aleksandra Šešelja na član 26. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Vjerice Radete na član 27. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Aleksandra Šešelja na član 28. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Milorada Mirčića na član 28. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Vjerice Radete na član 29. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Srete Perića na član 31. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Nataše Sp. Jovanović na član 33. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Ružica Nikolić na član 34. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Nikole Savića na član 35. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Vjerice Radete na član 36. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Zorana Despotovića na član 38. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Tomislava Ljubenovića na član 39. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Nikole Savića na član 43. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Filipa Stojanovića na član 43. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Aleksandra Šešelja na član 46. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Ružice Nikolić na član 47. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Aleksandra Šešelja na član 50. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Nataše Sp. Jovanović na član 53. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Ružice Nikolić na član 55. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman poslaničke grupe Socijaldemokratska partija Srbije na član 59. Zaključujem glasanje: za je glasalo devet poslanika. Stavljam na glasanje amandman Srete Perića na član 59. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Petra Jojića na član 59. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Srete Perića na član 60. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Vjerice Radete na član 63. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Milorada Mirčića na član 64. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Vjerice Radete na član 65. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Nataše Sp. Jovanović na član 67. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Neđe Jovanovića na član 67. Zaključujem glasanje: za je glasalo šest narodnih poslanika. Stavljam na glasanje amandman Neđe Jovanovića na član 68. Zaključujem glasanje: za je glasalo 11 narodnih poslanika. Stavljam na glasanje amandman Aleksandra Šešelja na član 69. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Milorada Mirčića na član 71. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Ružice Nikolić na član 72. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Aleksandra Šešelja na član 74. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Srete Perića na član 76. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Vjerice Radete na član 78. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Filipa Stojanovića na član 100. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Neđe Jovanovića na član 101. Zaključujem glasanje: za je glasalo osam narodnih poslanika. Stavljam na glasanje amandman Petra Jojića na član 105. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Nataše Sp. Jovanović na član 107. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Milorada Mirčića na član 110. Zaključujem glasanje. Stavljam na glasanje amandman Đorđa Komlenskog na član 115. Zaključujem glasanje: za je glasalo devet narodnih poslanika. Stavljam na glasanje amandman Vjerice Radete na član 115. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Milorada Mirčića na član 115. Zaključujem glasanje. Stavljam na glasanje amandman, sa ispravkom, Aleksandra Šešelja na član 115. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman, sa ispravkom, Srete Perića na član 115. Zaključujem glasanje. Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 117. Nataše Sp. Jovanović. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 117. Vjerice Radete. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 117. Aleksandra Šešelja. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 118. Petra Jojića. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 121. Zorana Despotovića. Zaključujem glasanje. Stavljam na glasanje amandman na član 126. Nataše Sp. Jovanović. Zaključujem glasanje: za - jedan. Stavljam na glasanje amandman na član 129.Tomislava Ljubenovića. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 129. Milorada Mirčića. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 129. Ružice Nikolić. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 117. Aleksandra Šešelja. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 133. Vjerice Radete. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 136. Nikole Savića. Zaključujem glasanje. Stavljam na glasanje amandman na član 136. Neđe Jovanovića. Zaključujem glasanje: za – osam. Nije prihvaćen amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 138. Đorđa Komlenskog. Zaključujem glasanje: za – 10. Nije prihvaćen amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 138. Aleksandra Šešelja. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 138. Poslaničke grupe Socijaldemokratska partija Srbije. Zaključujem glasanje: za – 12. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 138. Filipa Stojanovića. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 138. Maje Gojković. Zaključujem glasanje: za – 31. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 139. Ružice Nikolić. Zaključujem glasanje: za – jedan. Nije prihvaćen amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 140. Aleksandra Šešelja. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 141. Milorada Mirčića. Zaključujem glasanje: niko nije pristupio glasanju. Stavljam na glasanje amandman na član 143. Vladimira Orlića. Zaključujem glasanje: za – 11. Stavljam na glasanje amandman na član 146. Srete Perića. Zaključujem glasanje: niko nije pristupio glasanju. Stavljam na glasanje amandman na član 147. Nataše Sp. Jovanović. Zaključujem glasanje: niko nije pristupio glasanju. Stavljam na glasanje amandman na član 148. Aleksandra Šešelja. Zaključujem glasanje: niko nije pristupio glasanju. Stavljam na glasanje amandman na član 160. Neđe Jovanovića. Zaključujem glasanje: za – 12. Stavljam na glasanje amandman na član 166. Vladimira Orlića. Zaključujem glasanje: za – 15. Nije prihvaćen amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 170. Vjerice Radete. Zaključujem glasanje: niko nije pristupio glasanju. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju, u celini. Zaključujem glasanje: za – 135, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala dva narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o posebnim uslovima za realizaciju projekta izgradnje stanova za pripadnike snaga bezbednosti, u načelu. Zaključujem glasanje: za – 136, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao jedan narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Stavljam na glasanje amandman Nataše Sp. Jovanović, na naslov Predloga zakona. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 1. Mome Čolakovića. Zaključujem glasanje: za – 12. Stavljam na glasanje amandman na član 1. Vjerice Radete. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 1. Nataše Sp. Jovanović. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 1. Petra Jojića. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 1. Ružice Nikolić. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 1. Tomislava Ljubenovića. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 1. Srete Perića. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 1. Zorana Despotovića. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 1. Milorada Mirčića. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 1. Filipa Stojanovića. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 1. Nikole Savića. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 2. Marijana Rističevića. Zaključujem glasanje: za – 11. Stavljam na glasanje amandman na član 2. Vjerice Radete. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 3. Zvonimira Đokića. Zaključujem glasanje: za – troje. Stavljam na glasanje amandman na član 5. Marijana Rističevića. Zaključujem glasanje: za – šest. Stavljam na glasanje amandman sa ispravkom na član 5. Tomislava Ljubenovića. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman, sa ispravkom, Vjerice Radete na član 5. Zaključujem glasanje – niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman, sa ispravkom, na član 5. Zorana Despotovića. Zaključujem glasanje – niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 5, sa ispravkom, Milorada Mirčića. Zaključujem glasanje – niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 5, sa ispravkom, Petra Jojića. Zaključujem glasanje – niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 5, sa ispravkom, Ružice Nikolić. Zaključujem glasanje – niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 5, sa ispravkom, Srete Perića. Zaključujem glasanje – niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 5, sa ispravkom, Nikole Savića. Zaključujem glasanje – niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 5, sa ispravkom, Filipa Stojanovića. Zaključujem glasanje – niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman, sa ispravkom, na član 5. Nataše Jovanović. Zaključujem glasanje – niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 6. Srete Perića. Zaključujem glasanje – niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 7. Vjerice Radete. Zaključujem glasanje – niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 8. Marijana Rističevića. Zaključujem glasanje: za – osam poslanika. Stavljam na glasanje amandman na član 9. Milorada Mirčića. Zaključujem glasanje – niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 10. Milorada Mirčića. Zaključujem glasanje – niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 11. Srete Perića. Zaključujem glasanje – niko nije glasao. Sada stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Zaključujem glasanje: za – 136 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o posebnim uslovima za realizaciju projekta izgradnje stanova za pripadnike snaga bezbednosti, u celini. Zaključujem glasanje: za – 135, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala dva poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o posebnim uslovima za realizaciju projekta izgradnje stanova za pripadnike snaga bezbednosti. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Severne Makedonije o uspostavljanju zajedničkih kontrola na graničnom prelazu za međunarodni drumski saobraćaj Preševo (Republika Srbija) – Tabanovce (Republika Severna Makedonija), u načelu. Zaključujem glasanje: za – 135, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala dva poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, prihvatila Predlog zakona, u načelu. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Zaključujem glasanje: za – 136, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao jedan poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Severne Makedonije o uspostavljanju zajedničkih kontrola na graničnom prelazu za međunarodni drumski saobraćaj Preševo (Republika Srbija) – Tabanovce (Republika Severna Makedonija), u celini. Zaključujem glasanje: za – 135, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala dva poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona, u celini. Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku dužnosti Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, u celini. Zaključujem glasanje: za – 135, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala dva poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, u celini. Zaključujem glasanje: za – 136, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao jedan poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog odluke. Dozvolite mi da, u vaše i u svoje ime, čestitam Milanu Marinoviću na izboru za Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti i da mu poželimo uspešan rad. Imamo jednu povredu Poslovnika. Narodni poslanik Nemanja Šarović, na sednici 24. jula ove godine, u 13 časova i 28 minuta, ukazao je na povrede članova 107, 104. i 27. Poslovnika Narodne skupštine. Zaključujem glasanje: za – jedan, protiv – dva, uzdržanih – nema. Konstatujem da nisu povređeni navedeni članovi. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika, zaključujem sednicu Petnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Hvala.