Dobro jutro poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici. Otvaram 18.izvanrednu sjednicu Hrvatskog sabora koju sam sazvao na zahtjev Vlade Republike Hrvatske. Srdačno vas pozdravljam, želim plodan i odgovoran rad. Posebno pozdravljam predsjednika Vlade Republike Hrvatske poštovanog Zorana Milanovića i poštovanu prvu potpredsjednicu Vlade Republike Hrvatske Vesnu Pusić. Prelazimo na utvrđivanje dnevnog reda sjednice. Uz poziv za današnju izvanrednu sjednicu primili ste i prijedlog dnevnog reda. Ima li netko od zastupnica i zastupnika prigovor na uvrštavanje u dnevni red predložene točke dnevnog reda? Ocjenjujem da nema. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici dnevni red je time dopunjen, utvrđen ispričavam se. U praksi to je dopuna često, ispričavam se. Hvala lijepa. Dakle točka je: - Rasprava o novonastalim okolnostima vezanim uz provedbu sporazuma o arbitraži između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Slovenije. Prijedlog akta ste primili na sjednici. Molim predsjednika Vlade poštovanog Zorana Milanovića da dade uvodno obrazloženje prijedloga akta. Izvolite gospodine predsjedniče.
Poštovani gospodine predsjedniče Sabora, poštovane kolegice i kolege saborske zastupnice i zastupnici danas smo se okupili da bismo uz vašu suglasnost i potporu, a nakon održanog sastanka sa predsjednicima odnosno predstavnicima svih saborskih klubova donijeli zaključak kojim bi Sabor obvezao, obvezao prema Hrvatskom poslovniku Vladu da učini nešto što Vlada prema zakonu ima mogućnost i pravo učiniti. Ali smisao ovog zasjedanja Sabora je da se to dodatno politički potvrdi i akcentira od strane Sabora. Takvu podršku ćemo cijeniti i dosta nam znači, puno nam znači. Nakon toga Vlada odnosno vladina tijela, nadležno ministarstvo provodi u skladu sa našim zakonom i međunarodnim, općim međunarodnim pravom i Bečkom konvencijom postupak raskida ugovora, otkazivanje ugovara, izlaska iz ugovora. Koji god termini upotrijebimo nećemo pogriješiti. Terminacije ugovora zbog bitnih povreda ugovora. Naglašavam ugovora, odnosno sporazuma jedno te isto o arbitraži između Republike HRvatske i Republike Slovenije u kojem su naše dvije države države stranke. Tim ugovorom, koristit ću termin ugovor jer su me prije puno godina tako učili, mada se formalno ovo zove sporazum, se predviđa osnivanje jednog pertinentnog tijela arbitraže, Arbitražnog suda koje nakon što je osnovano nastavlja svoj rad i život kao manje-više neovisno tijelo i donosi odluku o granici. Tako je trebalo biti. Ugovor o arbitraži između Hrvatske i Slovenije šest godina kasnije od njegovog potpisivanja i danas smatram korektnim i ne smatram da je bio loš za hrvatske interese. Neke stvari je trebalo tada razjasniti. Sjetit ćete se da sam tada koristio jedan izraz konstruktivna suzdržanost i na njemu sam inzistirao prije nego što sam zajedno sa svojim kolegama tada u stranici, u SDP-u donio odluku da preuzmemo odgovornost i da podržimo taj ugovor. Išao sam i u Bruxelles kod predsjednika Komisije i tada je to bio Barroso, i gospodin Ren, tamo smo bili Neven Mimica i ja, inzistirao sam na tome, inzistirao možda je malo pretenciozna riječ ali tražio sam od predsjednika Komisije da me uvjeri da zna i da je svjestan da u tom ugovoru stoji odredba prema kojoj upravo on predsjednik Komisije, odnosno osoba koja obnaša tu dužnost kada ugovor sazrije, radi listu arbitara iz koje onda Hrvatska i Slovenija biraju arbitre. Nekoliko godina kasnije mi smo se oko arbitara vrlo lako složili i arbitraža, odnosno Arbitražni sud je počeo svoj posao. Kao i obično nije problem u dokumentu, dokument za mene sa stajališta hrvatskih nacionalnih interesa nije bio loš i bio je održiv. Problem je kao i obično u ljudima. Ljudi su iznevjerili povjerenje i mi iz tog ugovora moramo izaći van. Ugovor o arbitraži predviđao je, odnosno davao mandat sudu u nekoliko pravaca. Onaj prvi i najvažniji je određenje međudržavne granice na kopnu i moru između dviju republika. Na taj postupak sud je trebao primijeniti međunarodno pravo, dakle onaj isti izvor koji dominantno koristi i Međunarodni sud pravde koji nam je naravno tada bio prioritet ali to nismo uspjeli postići zato jer je druga strana kategorički inzistirala na arbitraži. I kao što to često je u politici u kojoj svi mi razlikujemo ili barem velika većina nas dobro od zla ovdje se radilo o izboru između manje ili više nepovoljne opcije. Izabrali smo manje nepovoljnu opciju u odnosu na optimalnu opciju koju nismo mogli dobiti. Međutim to je sada iza nas, dogodile su se stvari nakon kojih nema povratka na staro, dogodilo se nešto što se, oprostite mi na stranim riječima, ali u nekim pravima zove miss trail, dakle takva greška u postupku nakon kojeg postupak više ne može biti nastavljen, kao da ne znam utječeš ili vršiš pritisak na članove porote u američkom pravu. Tog trena postupak je gotov. To se dogodilo, nažalost to se dogodilo i svima nam je zbog toga neugodno i što je najgore ili možda najbolje, kako tko gleda, oni koji su u tome sudjelovali su to priznali. Šta da radimo? Moramo van. Prema pravilima međunarodnog prava postoji procedura, te procedure se moramo držati kao što smo se i do sada držali procedure i procesne etike. Često se ovdje spominjalo ima hrvatskog arbitra, pozivam vas da tu riječ uopće ne koristite. Ne postoji hrvatski arbitar. Postoji osoba s imenom i prezimenom koja se zove kao što se zove, dakle potpuno ću ga impersonalizirati. Radi se o čovjeku koji je bio moj profesor i više od profesora, mentor, i još nekih od nas koji dan danas rade u hrvatskoj službi i bore se za hrvatske interese i to rade zadnjih 25 godina. S tim čovjekom nitko od nas nije bio u nikakvom, a najmanje nedopuštenom kontaktu. Kada govorimo o tome hoće li Hrvatska povući svog arbitra, tu treba naglasiti dvije stvari, prvo Hrvatska nema svog arbitra. Svaki arbitar ima iste obaveze, iste dužnosti i mora se pridržavati istog etičkog kodeksa. Onog trenutka kada postane član arbitraže on više nije ni Hrvat, ni Slovenac, ni Francuz, on je arbitar. Pa tako i arbitar koji je predložen od RH prije 3,5 godine. Hoće li se on sam povući? Ovisi o njemu. Ako se povuče, dobro, ako se ne povuče, time će možda dokazati da je potpuno neovisan. Ali nemamo mi tu šta dokazivati. Dakle sve je dokazano. Mi Arbitražni sud kao takav ne možemo ukinuti, on je pertinencija ugovora, ali mi možemo izaći iz ugovora jer mi smo država. Hoće li Arbitražni sud nastaviti sa svojim radom ili neće, mi s tim više nemamo nikakve veze. Slovenija se u roku od nekoliko mjeseci prema općim pravilima odnosno prema Bečkoj konvenciji treba očitovati o našoj notifikaciji, terminacije ugovora, prestanka njegovog važenja i izlaska Hrvatske iz ugovora zbog grubih povreda ugovora i tu je mislim svakome sve jasno. Onima kojima to još nije jasno bit će jasno vrlo brzo. U ovim riječima nemojte prepoznati ništa prijeteće, a najmanje prema Republici Sloveniji. I pozivam vas danas da tijekom rasprave držimo tu jednu razinu digniteta i garda da ovo ni na koji način ne interpretiramo kao nekakav međudržavni feud odnosno sukob između Hrvatske i Slovenije. Radi se naprosto o gruboj povredi za koju je odgovorna jedna strana i to se više popraviti ne da, što se RH tiče. Dakle, procedura je jasna. Ponovit ću još jednom, nakon što Sabor ako Sabor podrži, nadam se velikom većinom ili jednoglasno, ali neću ništa prejudicirati, Vladu odnosno daje joj nalog koji je jači od zakona da postupi na određeni način, da pokrene postupak raskida odnosno izlaska okončanja ugovora, kako već piše ovdje u nacrtu, bit ću potpuno precizan, prestanak sporazuma sa svim posljedicama, Vlada će na sutrašnjoj sjednici, Vlada bi na sutrašnjoj sjednici donijela odluku dakle ne zaključak, ovo u Saboru je zaključak, Vlada bi donijela odluku prema kojoj se temeljem naloga Sabora pokreće postupak prestanka ugovora i zadužila nadležno ministarstvo u ovom slučaju vanjskih i europskih poslova da tu proceduru provede. Dixi što se nas tiče tu je priča za sada u ovoj fazi procedure gotova. Šta će napraviti druga strana, o tome sada nema smisla govoriti. Vjerojatno ono što će u tom trenutku smatrati da je u njezinom najboljem interesu. Dakle ove su stvari između Hrvatske i Slovenije. EU je tu na neki način bila facilitator, netko bi rekao kum, ali dijete je rođeno, imalo je svoj razvojni put i u jednom trenutku je postalo jako devijantno i moramo provesti odgojne mjere, nažalost to je tako. Sloveniji kao prijateljskoj susjednoj državi s kojom dijelimo puno i dijelit ćemo još više u sljedećim godinama i zajedničke brige i izazove i kontrole europskih granica koju će vjerujem Hrvatska vrlo brzo preuzeti na jedan istureniji način, izbočeniji način od Slovenije, predlažem da se dogovorimo oko nekog novog modela, ali to možemo samo predlagati, dakle to ne možemo utjerati, tu nema sile. Ovaj model je definitivno kompromitiran i ne samo da je u ovom slučaju kompromitiran nego je bačena jedna ljaga na model kao takav. Ja se pitam, tko će ubuduće s ovakvim spoznajama i s ovakvim iskustvom dati takvo povjerenje, a to je apsolutno povjerenje arbitraži. Tko je povjerenje u kojem sub spe anticipirate nečiju odluku o nečem tako važnom kao što je državna granica i praktički spada da dižete ruke od toga. Međutim, ovaj naš potez će pokazati da ne dižemo ruke od toga da se ponašamo kao suverena država, taman toliko koliko mora biti i može biti suverena u ovom trenutku, svjesna sebe, koja štiti svoje interese i to ne radi na uštrb i na štetu tuđih interesa. Dakle ovo ne znači da je Hrvatska okrenula leđa rješavanju pitanja granice, ne. Mi kao što smo nekoliko puta ovih dana ponovili, nemamo ugovor o granici praktički ne praktički nego niskim osim s Mađarskom i to ako nije problem, barem nije dobro. Mi nemamo ugovor o granici sa Slovenijom, niti sa BiH, niti sa Crnom Gorom, niti sa Srbijom, nemamo ga. Trebalo bi ga imati. Nakon ovoga, tko će pristati na arbitražu? Tko će dati povjerenje? Dakle nakon ovoga, a vjerujem da će politika svake hrvatske vlade biti da se inzistira na Međunarodnom sudu pravde i na onome što dakle na međunarodnom pravu na kodificiranom međunarodnom pravu koji je dominantan, ako ne i jedini dominantan izvor prava takvih sudova. Ovo, ja više ne znam što je. Meni je drago da ovih dana nije bilo povišenih tonova iz Ljubljane, nije bilo ni iz Zagreba. Nadam se da ih neće biti ni danas. Dakle, mi moramo ići svojim putem, ne nekim avanturističkim putem nego putem stabilnosti, putem predvidivosti. Mi smo članica EU, mi smo članica NATO-a, mi imamo dobre razvojne perspektive i mi smo gospodari svoje sudbine. Ovo nije nikakvo dubokoumno proročanstvo nego naprosto jedna činjenica koje su danas u Hrvatskoj svjesni svi i na kojoj moramo zajednički raditi. Zajedništvo, jedinstvo, jednoglasje nije u prirodi demokratske politike, ono je iznimka. Jer kad svi govore, misle i postupaju isto onda vrlo brzo jedan ili jedna počne misliti za sve. Dakle, politika je i društveno polarizirajući posao i poziv. Dobro je da se oko ovoga slažemo. Ukoliko ima nekakvih prijedloga, korekcija da ovaj zaključak Sabora bude drukčiji, mada smo jučer tokom popodneva nakon što je Vlada donijela akt kojim ga predlaže Saboru da ga Sabor nakon rasprave usvoji, vrlo kratko i šturo, ja plediram da to ostane tako. Jer to je jasno, ubitačno jasno i probojno. Dakle, što Vlada mora napraviti? Završiti posao. Nakon toga Vlada prema općim propisima koji su u biti međunarodni ide u proceduru i to radi. Kako stvari sada stoje sa ovakvim mandatom koji bi Sabor dao Vladi više nema potrebe da se bilo koja Vlada vraća u Sabor nego da napravi ono što joj je Sabor naložio u skladu s Poslovnikom. Zaključcima Sabor nalaže, odnosno određuje Vladi što će napraviti. To je ovaj slučaj. To je ono što sam vam ja uvodno htio reći. Ja vas još jednom pozivam da u raspravi budete, ne znam kako da to izrazim a da ne bude, da ne ispadne kao dociranje, pazimo na svaku riječ. Dakle, dogodilo se što se dogodilo, iz toga trebamo izaći čisti. Igrali smo po pravilima, igrat ćemo po pravilima i dalje jer smo takva momčad. Hvala vam lijepo i unaprijed vam zahvaljujem. Mene će, odnosno Hrvatsku vladu, mene će ovdje u ostatku dana predstavljati prva potpredsjednica Vlade i ministrica vanjskih i europskih poslova gospođa Vesna Pusić. Hvala vam na razumijevanju.
Hvala i vama poštovani predsjedniče Vlade. Imamo 1 repliku prijavljenu. Poštovana zastupnica Vesna Škare-Ožbolt.
Gospodine predsjedniče Sabora, ja nemam namjeru ništa replicirati premijeru, ali imam jednostavno jednu želju, a to je da premijer pojasni s obzirom da mi govorimo ovdje o raskidu sporazuma, molim vas jedan konkretan odgovor budući da smo svi, nema tu razlike u našim stajalištima. Arbitražni postupak pred Arbitražnim sudom je u tijeku. Da li će Hrvatska tražiti prekid arbitražnog postupka odnosno okončanje, ne prekid nego okončanje? Budući da zaključak se odnosi samo na sporazum.
Odgovor na repliku, poštovani predsjednik Vlade Zoran Milanović.
O tome smo razgovarali i prekjučer, dakle postoji ugovor. Ugovor je tlo iz kojeg raste Arbitražni sud. Ugovorom su predviđeni uvjeti osnivanja Arbitražnog suda, njegova opća pravila postupanja i izvori primjenjivog prava na pojedine predmete spora. Dakle, Hrvatska ne može rastjerati Arbitražni sud koji je organ koji je pertinencija ugovora. Hrvatska se povlači iz postupka, Hrvatska terminira sve svoje obaveze prema postupku pa i financijske ako hoćete a Arbitražni sud u bilo kakvom sastavu može nastaviti raditi i činiti se da je nešto odlučio. Mi to ne priznajemo. I to je sve. Dakle, ovo je situacija koja je jedinstvena. Za nju nema presedana. Nikad se ništa identično pa skoro niti slično nije dogodilo u povijesti međunarodnog sudovanja, nikada. Bila je jedna situacija nakon rušenja korejskog putničkog zrakoplova '84. od strane sovjetskog zrakoplovstva nad … [[Govornik se ne razumije.]] ali se odnosila na izlazak iz multilateralnog sporazuma. Ovo je sporazum o arbitraži. Ovo nije sporazum o granici i ne treba ga tako tumačiti. Jer sporazume o granici, konačne sporazume o granici kojih ovdje još nema se u pravilu ne otkazuje zato što ih se ne može ni prekršiti. Kad imaš sporazum o granici, kad si ga jednom potpisao kao sa Mađarskom onda tu ne vrijedi klauzula promijenjenih okolnosti ili klauzula teške povrede ugovora. Kako ćeš povrijediti ugovor o granici kad ga imaš? Ali mi ga nemamo. A grubo su povrijeđena pravila postupanja. I druga strana je to skoro eksplicitno priznala. Kad kažem druga strana, drugu stranu predstavlja agent Republike Slovenije, osoba koja je u tom trenutku to radila. I mi imamo svog agenta, odnosno agenticu koja nije i ne smije biti u kontaktu sa čovjekom kojeg je Hrvatska imenovala za arbitra. Tog smo se držali rigorozno.
Hvala lijepa. Imamo jednu ruku u zraku iz Kluba zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Davorin Mlakar.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine predsjedniče Hrvatske vlade. U namjeri da, na obostrano zadovoljstvo ili na zadovoljstvo sviju da tako kažem, dođemo do teksta zaključka koji obvezuje Vladu kojom ste vi uvodno govorili i zahvaljujem vam se na dobrim namjerama HDZ potpuno podržavajući zaključke da Hrvatska ide u prestanak ugovora o arbitraži željeli bismo samo nešto Saboru predložiti s obzirom da smo i dogovorili da se raspravlja samo u ime klubova. A mislim da je čak to i predsjednik Vlade spomenuo. Da za vrijeme trajanja rasprave ovaj tekst koji nam je Vlada poslala sa svoje telefonske sjednice zaključka i obrazloženja dorade svi klubovi, držimo da ima mjesta za popravak teksta kako bi on odgovarao ovome što Vlada zahtjeva i što će pomoći Vladi u daljnjem postupku. Prema tome, predlažemo za vrijeme trajanja rasprave radnu grupu koja bi doradila tekst predloženih zaključaka zajedno s obrazloženjem.
Odgovor na repliku.
Ja ne mogu Saboru postavljati uvjete, međutim dakle ovaj zaključak bi trebao bit rezultat ili plod našeg prekjučerašnjeg sastanka i današnje rasprave u Saboru. Ne znam što bi to radna grupa radila dok se u Saboru odvija rasprava, ali vama na volju. Dakle, ono što ja molim da od ovog zaključka ne radimo političku deklaraciju. On je precizan, i jasna, obvezujući, hladan kao led ali kroz njega se vidi. Dakle, jučer smo bili u kontaktu, mi smo poslali odmah nakon sjednice Vlade, mi smo odmah poslali svim klubovima koji su bili na sastanku u ponedjeljak tekst zaključka, jedino se bio javio koliko sam informiran, trenutno sam bio informiran klub HDZ-a, međutim nikakve povratne informacije nije bilo. Naravno da Vlada, Vlada je prema Saboru išla sa jednim prijedlogom, Sabor može šta hoće. Dakle, taj prijedlog je facilitirajući, on pomaže Saboru na neki način, izražava politiku Vlade. Sabor može što hoće, ne mora ništa, ali ja vam govorim dakle naš stav, naš stav je da je to potpuno hladna, precizna instrukcija bez političkih nekakvih, bez ikakvih političkih poruka. Njima tu po nama nije ni mjesto. Dakle jasno napravite to, odgovarate nam za to. Sabor ima pravo i pozvati Vladu na odgovornost ako se Vlada na to ogluši. Ali ja vam kao predsjednik Vlade jamčim da se neće oglušiti.
Hvala lijepa. Ruka poštovane zastupnice Jadranke Kosor.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Na stanku Vlade smo se dogovorili da će u Hrvatskom saboru danas govoriti predstavnici Vlade i predstavnici klubova. Pa vas molim da na početku razjasnimo novonastalu situaciju hoće li biti dopuštene replike, jesmo li se tako dogovorili ili ne? Ako ne, onda mislim da bi to još jedanput ovdje trebalo potvrditi. I druga stvar, u obrazloženju ovoga zaključka koji je predložila Vlada izostavljeno je ja vjerujem previdom izostavljeni su predstavnici kluba koji činim sa Hrvatskom građanskom strankom, pa molim da se to popravi i mi smo to već probali učiniti ali su iz stručnih službi rekli da se na to ne može podnositi amandman. Pa vas molim da to gospodine predsjedniče dopustite da stavimo amandman i da se uvrsti u ovaj zaključak zapravo stvarno stanje i činjenično stanje kako je bio i tko je sve bio na sastanku u Vladi. Hvala vam.
Poštovana zastupnica Jadranka Kosor.
Imate pravo. Dakle očito je riječ o previdu.
Predsjedniče ja bih odgovorio Jadranki Kosor jer se odnosi na moju ulogu. Hvala lijepa. Poštovana zastupnice ja nisam još otvorio raspravu pa nisam mogao ni obavijestiti o dogovorima koji su predstavnici klubova zastupnika u Hrvatskom saboru imali u Vladi Republike Hrvatske. Ja sam informiran, dakle ja sam informiran da je dogovor bio da će se rasprava o ovoj temi voditi po predstavnicima klubova zastupnika. Naravno taj dogovor ne eliminira Hrvatski poslovnik, ali obvezuje članove klubova da se drže tog dogovora a oni koji nisu u sastavu članova klubova a ima takvih zastupnika vrijede poslovnička pravila za njih. A za akt koji ćemo mi donositi također vrijedi Poslovnik Hrvatskog sabora pa se na obrazloženja akta ne mogu, mogu se podnositi, ali nisu u skladu sa Poslovnikom i o amandmanima na obrazloženja Hrvatski sabor ne odlučuje. … [[Upadica se ne čuje.]] Možete. Izvolite.
Evo ja se ispričavam to je propust, to je propust ali značaj tog obrazloženja je za nekakav, za nekakvu budućnost jednako značajan kao i vaša i moja riječ koja ulaze u fonogram. Prema tome ja ovdje u fonogram kažem da je propustom, evo mojim ili službi, odnosno našoj superviziji da smo propustili navesti, odnosno ispustili jedan od klubova koji su bili na političkim konzultacijama koje su osnova ovog zaključka i dogovora. Mi smo zaključak nakon toga skicirali, mi smo ga poslali klubovima i klubovi se na taj zaključak osim kluba HDZ-a koji je rekao da će nešto predložiti nitko drugi se nije očitovao. To vas naravno ne sputava ni na koji način da to sve potpuno promijenite. Ali ja vas molim da to ne radite.
Hvala lijepa predsjedniku Vlade. Naravno ja sam još jedanput neizravno rekao rasprava se odvija po Poslovniku Hrvatskog sabora, pravilima Poslovnika, a dogovor klubova morali bi poštovati članovi klubova, članovi klubova, to vrijedi za članove klubova. Dakle i postupak utvrđivanja akta vrijedi Poslovnik Hrvatskog sabora. A argumentacija da je dobar ili nije dobar će usvojiti neki a neki neće. To je odgovor i kolegi Mlakaru. Ako želimo iskazati prema informacijama jedinstveno stajalište konsenzus u Hrvatskom saboru onda naravno ako će doći do prijedloga za amandman na sami zaključak će se morati onda dogovarati. Kolega Mlakar.
Ma gospodine predsjedniče upravo sa ciljem postizanja konsenzusa klub HDZ-a nema politički različitih dijelova teksta ovoga zaključka ali držimo a da sad ne zamaramo plenarnu sjednicu, od temelja za donošenje zaključka pa nadalje držimo da se ovaj tekst može dodatno urediti, predlažemo da s predstavnicima Vlade sjednemo zajedno, ima tu nekih dokumenata koji se ne spominju. Čini nam se da bismo bez preglasavanja i podnošenja amandmana ili svojih zaključaka mogli doći do boljeg rješenja. Naš prijedlog je bio samo u cilju toga da dođemo do kvalitetnijeg teksta zaključka od onoga koji je ponuđen.
S obzirom poštovani predsjedniče da vi predlažete ponovo u Sabor pozivanje predstavnika Vlade oko dogovaranja, ok. Molim predsjednika Vlade poštovanog Zorana Milanovića da.
Ali Vlada je svoj posao napravila u skladu sa dogovorom koji smo postigli i Vlada je dala jedan vrlo precizan prijedlog zaključka, na kojem su ajmo tako reći, ajmo biti precizni, radili stručnjaci. Dakle kada su u pitanju međunarodno pravne implikacije i posljedice tu su riječi vagane. Što se tiče osnove, ja znam da vam možda malo šturo zvuči zaglavlje u kojem stoji samo na temelju provedene rasprave, samo malo, o događajima, međutim tu smo se rukovodili iskustvom iz 2009.godine kada je Sabor donio odluku kojom je dao suglasnost Vladi RH da potpiše Arbitražni sporazum, doduše Sabor ni tada nije trebao dati suglasnost Vladi, Vlada to ima temeljem zakona nego nalog. Ali jasno je što se htjelo. Odluka iz 2009., također u njoj stoji da je donesena na temelju rasprave provedene u Hrvatskom saboru, bez pravne osnove, to je bilo 2009. I to ima svoj razlog, to smo ne prepisali nego slijedili jer je to bez obzira što bi se moglo, nomotehnički sada pozivati na Ustav i Poslovnik sporedno je. Dakle veću snagu odluci daje politička volja izražena na temelju rasprave, donesena je ova jasna odluka i jasan naputak Vladi. Evo to je racional. Naravno da tu možemo staviti dva stavka Ustava, ali s obzirom da smo 2009.imali jedan jedinstveni pristup, logika je bila hajmo i sada, samo to i time se ništa neće promijeniti. Evo ja objašnjavam o čemu se radi.
Hvala lijepa. Vidjet ćemo iz rasprave ako treba, formirat će se radna grupa uobičajeno kada se dogovora zaključak u kojem žele sudjelovati i svi drugi. Uobičajeno je kada se predlaže da se želi postići konsenzus da se sastanu predsjednici klubova i vide da li konsenzusa ima prije glasovanja. Sve je uobičajeno i standard postoji. Dakle još jedanput ću ponoviti informaciju koju sam dužan ponoviti, predstavnici i predsjednici klubova zastupnika Hrvatskoga sabora na sastanku u Vladi RH su se dogovorili da će rasprava o novonastalim okolnostima itd. u Hrvatskom saboru se voditi po klubovima zastupnika. Trajanje rasprave je naravno u skladu sa Poslovnikom 15 minuta, a oni zastupnici koji nisu članovi pojedinog kluba naravno da mogu koristiti poslovničke odredbe o nastupanju u Hrvatskom saboru. … [[Upadica se ne razumije.]] Možete, da čujem. Izvolite.
Dakle, samo da pojasnim taj dogovor sa sastanka da će govoriti samo predstavnici klubova zastupnika, to je eventualno džentlmenski dogovor, dakle niti smo išta potpisali niti smo vodili bilo kakav zapisnik na tom sastanku niti je to imperativ. To se podrazumijevalo i kada je to rečeno nitko tome nije oponirao. Ja imam potrebu samo to konstatirati.
Sve uredu. Hvala.
Vaša prava su vaša prava, ali budimo svjesni da nas i vas gleda hrvatska javnost i neka druga javnost, možda ne baš s takvom pozornošću ali gleda. Prema tome zato pozivam da ovo ne bude jedna borbena rasprava nego da napravimo posao.
Naravno, to sam bio dužan prije otvaranja rasprave reći kako bi zastupnici znali o čemu je riječ. A imam još ruku poštovanog zastupnika Davorina Mlakara.
Ispričavam se gospodine predsjedniče, neću se više javljati. Naša namjera je bila da pomognemo doći do boljeg teksta. Rekao sam uvodno da podržavamo Vladu u nastojanju da se dovede do prestanka ugovora o arbitraži. S obzirom da nema nekakve posebne volje da zajednički radimo na tom tekstu, ja mogu predstavnicima Vlade dati prijedlog, pa ako misle da im nešto može pomoći neka … [[Govornik se ne razumije.]]
Možete konstruktivno. Možete prije nego što otvorim raspravu ja bih još jedanput ponovio, dozvolite mi taj oblik ponašanja. Molim vas, kolega Mlakar i gospodine predsjedniče. Prije nego što otvorim raspravu ja bih htio sa predsjedničkog stola ne dramatizirati ali zamoliti kolege zastupnike koji će govoriti da imaju u vidu. RH zaključila je Sporazum o arbitraži između Vlade RH i Vlade Republike Slovenije u dobroj vjeri i namjeri, bez obzira što je bila u situaciji da procjenjuje političke ciljeve i političke prioritete za ulazak u EU. Drugo, što bih također trebao istaknuti, to govori samo o vjeri RH u međunarodne institucije i međunarodno pravo i to bi trebao biti temelj odnosa među ljudima i državama. Potvrda tog stajališta je i u tome što je RH od samog potpisivanja sporazuma i izbora sudaca i rada suda nije nikada dovodila u pitanje vjerodostojnost ni članova suda ni samog suda. Uzmite u obzir da u raspravi imate odgovornost da se pozivate na činjenice, ali dalje više ne bih tražio kako ćete nastupati. A sada otvaram raspravu i u skladu sa vašim dogovorom idemo u raspravu po klubovima zastupnika onako kako sam ja dobio informaciju. To je klub HDSSB-a i poštovani zastupnik Josip Salapić. Izvolite kolega Salapić.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Sabora, poštovana potpredsjednice Vlade, kolegice i kolege zastupnici Hrvatskoga sabora. Danas je izvanredna sjednica našega Visokoga doma i poštujući ono što smo dogovorili na sastanku sa predsjednikom Vlade, poštujući ovo što ste rekli vi predsjedniče Sabora oko načina na koji ćemo danas voditi raspravu o ovom vrlo važnom pitanju za Republiku Hrvatsku vjerujem da današnju raspravu ne prate samo građani Republike Hrvatske nego i građani Republike Slovenije jer ovo je pitanje od velike važnosti za obje zemlje. Uvažavajući dobrosusjedske odnose i diplomatske odnose Republike Hrvatske i Republike Slovenije i uvažavajući sve ono što je Republika Slovenija napravila na putu međunarodno-pravnog priznanja Republike Hrvatske ovdje kolegice i kolege zastupnici treba istaknuti nekoliko važnih pitanja. Ne radi se o odnosu naše politike prema svim državljanima Republike Slovenije nego se radi o reakciji nas svih ovdje u Hrvatskom saboru ali i izvan Hrvatskoga sabora na poteze koje je prema RH poduzela prije svega službena slovenska politika. Naša rasprava prema službenoj slovenskoj politici u odnosu na arbitražni sporazum između dvije države nema veze sa našim mišljenjem oko prijateljskih, dobrosusjedskih odnosa i svih onih odnosa koje smo gradili s Republikom Slovenijom dugi niz godina. U pravu i u latinskoj izreci je poznata jedna izreka koja kaže zloupotreba nije upotreba nego pokvarenost. Ako netko zloupotrebljava povjerenje bilo koje strane u bilo kojem odnosu, a ovdje se radi o ugovornom odnosu, RH je prije svega ovome arbitražnom sporazumu pristupila u dobroj vjeri, poštivajući i međususjedske odnose, poštivajući sve ono što smo gradili dugi niz godina ali i uvažavajući prije svega jedino i jedno od najvažnijih pravila ovdje, a to je poštivanje međunarodnoga prava, međunarodnih konvencija čija je potpisnica i Republika Hrvatska i Republika Slovenija. Kada smo raspravljali o arbitražnom sporazumu 2009. godine i sam sam imao priliku sudjelovati u toj raspravi važno je za istaknuti, a nekoliko godina je prošlo od te rasprave, da nije situacija bila takva da smo mi na arbitražni sporazum pristali samo tako, nije bilo da smo mi trčali u potpisivanje arbitražnog sporazuma jer nismo imali drugi potez nego situacija je bila suprotna. Bilo je rasprava o tome da je Slovenija stavila blokadu na pristupne pregovore na ulazak Hrvatske u EU i dovedeno je u pitanje sam put koji je Republika Hrvatska prošla, a to je naš pristup kao punopravne članice EU. Danas govorimo o ravnopravnosti među svim državama članicama Europe, a isto tako treba istaknuti da ta ravnopravnost treba biti prisutna i u ovome odnosu a to je arbitražni sporazum oko razgraničenja granica između dvije države. Ako mi danas na izvanrednoj sjednici Sabora ne možemo slobodno govoriti, a uvažavat ćemo i naše saborske dužnosti i naša pravnička znanja i sve ono, treba hrvatskoj javnosti poručiti jasno da se u ovome postupku i Hrvatska vlada u proteklim danima i Hrvatski sabor postavio dobro, jer radi se o zaštiti temeljnih hrvatskih nacionalnih interesa. Stoga klub HDSSB-a koji smo i sudjelovali u sastanku kod predsjednika Vlade ovaj potez hrvatske službene politike, potez Hrvatske vlade, potez Ministarstva vanjskih poslova i potez i raspravu svih predstavnika i predsjednika klubova zastupnika u Hrvatskom saboru držimo kao potrebnim, pohvaljujemo to. Ovo je prvi puta u povijesti Hrvatske države da su za jedan stol sjeli predsjednik Vlade, svi predsjednici klubova kada su u pitanju nacionalni interesi RH. I to je nešto što će razumjeti svi oni i svi mi koji se ponekad u našim službenim politikama i drugim raspravama ne moramo složiti. Ovdje smo se složili oko bitnog i ključnog pitanja, a to je da RH zbog bitnih povreda arbitražnoga sporazuma treba raskinuti arbitražni sporazum, izaći iz toga sporazuma i dalje se uputiti na međunarodne diplomatsko-pravne mogućnosti a to je put koji će slijediti nakon ove sjednice Hrvatskoga sabora. Ovdje je važno istaknuti da nas osobno ne raduje jučerašnji potez službene slovenske politike i izjave slovenskog premijera, a i nekih bivših dužnosnika Slovenske vlade, da su učinili šah-mat potez Republici Hrvatskoj imenovanjem predsjednika Međunarodnoga suda pravde za predstavnika Slovenije pri Arbitražnome sudu. Imenovanje predsjednika Međunarodnog suda pravde gospodina Ronnya Abrahama za predstavnika Slovenije u Arbitražnom sudu je nešto što prije svega ne možemo osporiti kao mogućnost slovenske službene politike. Ali ono što možemo osporiti pažljivo iščitavajući statut Međunarodnog suda pravde koji u članku 16. i 17. govori koje su prepreke da se dužnosnici Međunarodnog suda pravde mogu uključivati u tijela izvan suda jasno je i to treba danas otvoriti u ovoj raspravi da se ovdje radi o pomalo diskutabilnim pitanjima je li moguće da predsjednik Međunarodnog suda pravde bude i predstavnik druge države u Arbitražnome sudu gdje će zastupati kao osoba koja bi trebala biti nepristrana u svome sudovanju jednu stranu u arbitražnome sporu. Pa tako članak 16. Statutom Međunarodnog suda pravde govori da članovi suda ne mogu obavljati nikakve političke i upravne funkcije niti se mogu prihvatiti nekog drugog zaposlenja profesionalne prirode, u slučaju sumnje odlučuje sud. A u članku 17. članovi suda ne mogu ni u kojem predmetu djelovati kao agenti, savjetnici ili odvjetnici. Oni ne mogu sudjelovati u rješavanju nijednog predmeta u kojemu su prije sudjelovali kao agenti, savjetnici ili odvjetnici jedne od stranaka kao članovi nacionalnog ili međunarodnoga suda, istražnoga povjerenstva ili u bilo kojem drugome svojstvu. A u slučaju sumnje odlučuje sud. Mi se nadamo poštovane kolegice i kolege da će na temelju poštivanja Statuta Međunarodnog suda pravde biti dovedeno barem u pitanje ovaj prijedlog Republike Slovenije da li predsjednik Međunarodnog suda pravde može biti član Arbitražnog suda, a uvažavajući činjenicu da je RH najavila poslije ove procedure raskida sporazuma daljnji pravno-politički put a to je obraćanje Međunarodnom sudu pravde. Ako dođe do ovoga slučaja da se prihvati ovo imenovanje ne ulazeći u to na koji se način može Arbitražni sud raspustiti ili nastaviti svoje djelovanje mišljenja smo da se RH treba obratiti drugim tijelima, a to je Glavnom tajniku UN-a u pokušaju mirnog rješavanja spora između dvije države pri čemu mirno rješavanje spora ne znači ulaženje merituma spora, a to je razgraničenje morsko i kopneno između dvije suverene države. Otvaraju se brojna pravna pitanja, ono što je najvažnije za klub HDSSB-a je to da smo jedinstveni u tome da Hrvatski sabor isti ona koji je donio 129 glasova kada smo glasovali o tome arbitražnome sporazumu jedinstveno odluku da štitimo nacionalne interese i da ćemo tim arbitražnim sporazumom dalje otvoriti vrata puta Hrvatske u EU. Ovdje sada se nalazimo u situaciji da nećemo moći današnjom odlukom Sabora i glasovanjem odmah raskinuti naš sporazum prema Republici Sloveniji i Arbitražnome sudu nego nam slijedi dugi put koji može trajati kako su rekli brojni međunarodno pravni stručnjaci u Hrvatskoj od 3 mjeseca do godine, godini i po dana. To znači da je ovo važan korak Hrvatskoga sabora pri davanju ovlaštenja Vladi za raskid sporazuma i za daljnje korake koje je Vlada ovlaštena od Sabora poduzimati a sve ono o čemu moramo biti oprezni to je prije svega poštivanje međunarodnoga prava. Republika Hrvatska ni u jednom trenutku nije svojim i potezima Vlade i potezima Hrvatskoga sabora išla izvan okvira poštivanja međunarodnoga prava, međunarodnih konvencija i svih onih međunarodnih ugovora koji obvezuju našu državu kao suverenu kada se tiče odnosa razgraničenja između svojih susjeda. A ono što nas obvezuje to je poštivanje ne usko gledanje samo elemenata ovoga arbitražnoga sporazuma nego i poštivanje Bečke konvencije o međunarodnim ugovorima i poštivanje naše konvencije koji smo pristupili pri Međunarodni sud za prava mora u Hamburgu. I Međunarodni sud za prava mora u Hamburgu ima što za reći kao neovisno tijelo o ovome sporu između Republike Hrvatske i Republike Slovenije a isto tako i Bečka konvencija nas obvezuje po članku 60.koji govori jasno ako dođe do bitnih povreda međunarodnoga ugovora a ovo ne ovlašteno lobiranje predstavnika Slovenije pri Arbitražnome sudu i sve činjenice koje su proistekle nakon toga dana prije svega potvrdila je i službena Vlada Republike Slovenije ostavkom njihova dva člana pri Arbitražnome sudu da je sve onako kako je govorila službena slovenska politika u prvim danima siguran sam da ne bi došlo do ostavke članova predstavnika Slovenije bilo suca, bilo predstavnice slovenske Vlade pri Arbitražnome sudu. I Slovenija je tim činom dala za legitimitet Hrvatskoj upravo za donošenje ovakve odluke. Sve poslije toga dana što se događalo i tempiranje sjednice i sastanka jučer u Sloveniji sa predstavnicima parlamentarnih stranka, prijedlog da predsjednik Međunarodnog suda pravde bude slovenski predstavnik pri Arbitražnome sudu a i današnja sjednica Vlade Republike Slovenije gdje bi trebala potvrditi tu odluku daje nam još više za pravo da budemo po prvi puta nakon dugo vremena jedinstveni a to je da Hrvatski sabor danas, mi se nadamo u klubu HDSSB-a će jednoglasno donijeti odluku da ovaj sporazum raskidamo i da službenoj hrvatskoj politici i Hrvatskoj vladi, Ministarstvu vanjskih poslova i diplomaciji dajemo ovlaštenje da zastupa hrvatske nacionalne interese na način kako ga bude ovlastio Hrvatski sabor. To je temeljno i važno pitanje koje od nas očekuju građani RH. Pitali smo se da li je potrebno predlagati o ovome problemu referendum gdje bi građani izvan Parlamenta dali svoje mišljenje o tome, s obzirom da smo bili jednoglasni i jedinstveni na zajedničkom sastanku sa predsjednikom Vlade mislimo da je na nama svima, na svim klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru odgovornost da preuzmemo brigu o hrvatskim nacionalnim interesima za to nas je ovlastio hrvatski narod, za to su nas ovlastili svi oni koji su u dosadašnjem stvaranju hrvatske države dali svoj obol bilo svojim životom, bilo svojim diplomatskim naporima, bilo svojim politikama, bilo svime onime čime smo štitili temeljne, vitalne hrvatske nacionalne interese. Klub HDSSB-a također mi se slažemo sa prijedlozima koji su došli na početku sjednice da probamo ukoliko postoji potreba još malo pojačati ovo obrazloženje koje smo dobili uz prijedlog Vlade kao zaključak jer će se to obrazloženje poštovani kolegice i kolege sigurno iščitavati ne samo u vlastima susjedne prijateljske države Slovenije nego i u tijelima Europske komisije i u svim diplomatskih predstavništvima kako u Hrvatskoj tako i u Sloveniji. Trebamo biti jako oprezni da poštujemo ono što smo mi poštovali cijelo vrijeme a to je naša dakle nepristranost u postupku, naša dobra volja da potpišemo arbitražni sporazum, naša dobra volja da ne blokiramo pregovore koji su zastali upravo zbog Slovenije. Ni jedna zemlje naš susjed partner, član EU ne treba se busati u prsa da su upravo oni prvi postali članicom EU, da su upravo oni prvi postali članicom NATO saveza. Mi smo sada ravnopravni, punopravne smo članice EU i niko nas više u ničemu, a pogotovo u štićenju hrvatskih nacionalnih interesa neće i ne smije sprječavati. Klub HDSSB-a daje puni legitimitet Vladi Republike Hrvatske, Hrvatskome sabora da našom odlukom, raskidom, ovlaštenjem i zaključkom damo Vladi mogućnost i obvezu da nas o svemu u doglednom vremenu izvještava, a da povlači one poteze koje mi budemo našim zaključkom ovlastili a prije svega vodeći računa da smo štitili hrvatske nacionalne interese, a susjednoj prijateljskoj Republici Sloveniji poručujemo da se ništa neće dogoditi ako samo se vratimo na početak a to je da poštujemo međunarodno pravo mora a to je crta razgraničenja sredinom tako da nitko neće biti nezadovoljan. Slovenija će imati pravo neškodljivog prolaza hrvatskim teritorijalnim morem ali odustati od teritorijalnoga mora je isto što odustati od svoga suvereniteta. Zato vjerujemo u mudrost Hrvatske vlade i u čvrstinu Hrvatskoga sabora. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani kolega Josip Salapić. Idemo na Klub zastupnika Hrvatskih laburista u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Arbitražni postupak i rad Arbitražnog suda je pravno, politički i moralno diskreditiran. Narušena je povjerljivost, ugrožena nepristranost, narušeno povjerenje i prekršena su pravila rada suda. RH u takvom postupku ne može očekivati pravednu odluku. I 30.listopada 2009.kada je Sabor odlučivao o davanju suglasnosti Vladi da potpiše sporazum i 13.studenog te 2009. bio samo konstruktivno protiv tog sporazuma, neki konstruktivno suzdržani ali većina u Hrvatskom saboru bez zadrške za. Značaju ovog sporazuma nije samo u definiranju granice, jer u članku 3.stavku 1. jasno je propisana nadležnost suda da odlučuje o tijeku granice, vezi Slovenije prema otvorenom moru i treće, režimu za uporabu relevantnih morskih područja. Značaj sporazuma daleko je širi od same granične crte. Zamjerke tom sporazumu koje su tada bile iznešene pokazale su ovih dana opravdanost tih strahovanja. Prvo, lista arbitra u tom trenutku kada je Sabor o tome odlučivao nije bila poznata, to su ona dva člana i predsjednik. Druga zamjerka bila je upravo na onu odredbu o vezi Slovenije s otvorenim morem i to je većina oporbe tada isticala. Ja sam tim, a kasnije se pokazalo da očito lista arbitra nije bila problem jer u siječnju 2012. Hrvatska i Slovenija su postigla dogovor o imenovanju ta tri člana arbitraža. Ona izjava, ona riječ veza Slovenije prema izjavi ministra vanjskih poslova susjedne Slovenije Erjavca iz travnja pokazala se da to znači, barem on tako tvrdi, 2/3 Slovenija, 1/3 Hrvatska. Moja rezerva i glasanje protiv bila je zbog iskustva da arbitraže često odlučuju više po političkim nego pravnim ili međunarodno pravnim argumentima. Moj drugi razlog straha, protivljenja i nezadovoljstva i tada i danas je da se u Hrvatskoj govori samo o Savudrijskoj vali, Piranskom zaljevu, a iz objavljenih fonograma, transkripata razgovora vidljivo je iz one rečenice, napisi na Muri i Brezovec, da na kontinentalnom dijelu na području Međimurske županije površinski gledano daleko veće teritorijalne pretenzije nego je sama Savudrijska vala. I naprosto ne mogu vjerovati da nitko ne uzme kartu Hrvatske, ne nađe te nasipe na Muri i taj Brezovec da se shvati što onaj fonogram koji je javno objavljen govori. Koji smo bili protiv tada, bili smo proglašeni da ne razumijemo nacionalne interese, bilo je rečeno to je ulazak u EU, slovenska blokada je prepreka tom nacionalnom cilju, arbitraža je domoljubna odluka jer otklanja tu prepreku. Danas ti isti kažu da je otkazivanje ili raskid sporazuma domoljubni čin. Sada se slažem s time. Slovenija je vršila blokadu Hrvatske u pregovorima, ucijenila Hrvatsku i tada netko reče u Saboru da je to bilo zlostavljanje hrvatskog naroda, a ja dodajem arogantno i bahato loše susjedstvo. Ali što je prethodilo tom sporazumu? Ono iz devedesetih i ranijih dvije tisućitih preskačem i podsjećam da je 2006.ili 2007.početkom 2007.tada premijeri Sanader i Janša dogovorili da se granični spor prenese na rješavanja na Međunarodnom sudu pravde. To je bio postignut dogovor na ako se ne varam početkom 2007. Nakon toga Slovenija odustane od toga. Tada je došao plan … jedan. U svibnju 2009. Hrvatski sabor ga je prihvatio kao pokušaj rješavanja problema, Slovenija ga je odbila. I tada stvar u svoje ruke uzima američka diplomacija i dolazi do ovog sporazuma o arbitraži. I unatoč svega toga, dakle unatoč svim tim okolnostima Hrvatska pristaje na sporazum, pristupa osnivanju Arbitražnog suda za rješavanje graničnog spora. I što se sada dogodilo? Jernej SEkolec nagovara članove Arbitražnog suda da sude u korist Slovenije, u tome mu pomaže službena zastupnica Republike Slovenije u radu Arbitražnog suda. Članak 10. Sporazuma, nalaže članicama sporazuma da se suzdrže bilo kakvog postupka ili izjave koji mogu intenzivirati ili ugroziti rad Arbitražnog suda. Kada je u travnju mjesecu gospodin Erjavec javno izjavio da ima informacije kako je odluka 2/3 Slovenija u Savudrijskoj vali 1/3 Hrvatske, za mene je to dokaz da je i Vlada Republike Slovenije, ili barem pojedini članovi, sudjelovala u utjecaju na rad Arbitražnog suda, ali isto tako želim naglasiti da je i tada po članku 10.stavku 2.tog sporazuma sam sud mogao reagirati privremenom mjerom kako bi se zadržao stauts quo kako je to predviđeno u članku 10.stavku 2. …. Sud nije reagirao, a mogao je. i zbog toga mora reagirati Hrvatska. Arbitražni postupak je kontaminiran i zagađen, arbitri nisu isključivo stručni, nepristrani i neovisni. Ove tri riječi ću ponoviti, stručni, nepristrani i neovisni. Te riječi 2009.kada je Sabor ratificirao sporazum u ime Vlade RH i svi koji smo sudjelovali u raspravi i gospođa Kosor je naglašavala značaj postizanja dogovora da arbitri budu stručni, nepristrani i neovisni. Pravila stalnog Arbitražnog suda za arbitražu u sporovima između dviju država, a u članku 6.sporazuma upravo je propisano da se ta pravila primjenjuju i na rad ovoga suda, ne dozvoljava lobiranje. To je zabranjeno ponašanje. Zbog toga su prekršena pravila, narušeno povjerenje, ugrožena nepristranost arbitra. Hrvatska ima priliku da po prvi puta pokaže u međunarodnim odnosima hrabrost, odlučnost, odvažnost i da dokaže da je suverena država ma što o tome mislili članovi Europske komisije. I kakve god poruke se danas i jučer iz Bruxellesa Hrvatskoj šalju, naravno to će biti dokaz ako do raskida ugovora odnosno sporazuma dođe. I na kraju poruka, poruka susjedima: "A sad idemo pošteno!" I nikakve zamjene arbitra ne mogu vratiti povjerenje u ovaj arbitražni postupak jer su kompromitirajući dokumenti, zabilješke koje su predmet javno objavljenih transkripti ostali dokumenti, sastavni dio dokumenti službene dokumentacije suda. Dakle, kada dokumenti ostaju zamjena arbitra pojedinog suca ili sudaca ne znači da su otklonjeni uzroci povreda pravila, tajnosti postupka i da je narušeno povjerenje. Postoji Međunarodni sud pravde koji najčešće sudi, presuđuje u ovakvim sporovima i Hrvatska mora inzistirati da predmet bude rješavan tamo ma kako god se nekim dužnosnicima Slovenije, bivšim, činilo da on citiram: "nije dovoljno elastičan u svom radu." A nama pak pouka i budućim odgovornim ljudima poruka Hrvatska će rješavati još tri granična spora s tri države, odnosno više sporova ali sa tri države, neka nam ovo bude iskustvo da arbitraža je uvijek veći rizik nego postojeća međunarodna sudišta. Da arbitraža izaziva i u samom pristupanju postupku uvijek više nepovjerenja, straha, a sada smo dokazali i mogućnost lobiranja na štetu interesa RH. Vjerujem da ova rasprava i odluka koju će Sabor donijeti će biti dobar temelj da Hrvatska buduće sporove rješava pred međunarodnim sudištima. I upravo zbog toga klub Hrvatskih laburista podržat će prijedlog zaključka kojim od Vlade tražimo pokretanje postupka raskida postojećeg sporazuma.
Hvala lijepa poštovani kolega Lesar. U ime predlagateljice Vlade RH prva potpredsjednica Vlade i ministrica vanjskih poslova Vesna Pusić. Izvolite poštovana potpredsjednice.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. Pojašnjenje na jednu temu, jer pretpostavljam da će se više puta, postoji mogućnost da se više puta javi u raspravi. Prvo, ovo nije dobar trenutak za nas. Hrvatska je zaista željela da se pitanje granice riješi međunarodnom arbitražom i bili bi najsretniji da je to moguće. Nažalost, pokazalo se da su postupci bili takvi da to nije moguće i morat ćemo tražiti drugi način. Drugo, Hrvatska je originalno smatrala da treba ići na Međunarodni sud pravde ali kao što je poznato da bi se moglo ići u rješavanje spora na Međunarodni sud pravde trebaju pristati obje strane. Dakle, nije dovoljno želja samo jedne strane. U ovom slučaju nije postojao pristanak obiju strana. I konačno, mislim naročito važno, jer se to dosta često javlja, teza da je ovo što se dogodilo da je do toga došlo jer je arbitražni sporazum bio na štetu Hrvatske. Mislim da ovo do čega je došlo je pokazalo upravo obrnuto, ako išta. Dakle, arbitražni sporazum da su slovenski predstavnici u ovom slučaju agentica i sudac u arbitraži, dakle arbitražni sudac procijenili da primjenom arbitražnog sporazuma mogu postići cilj koji su smatrali da žele postići ne bi ga imali potrebe kršiti. Dakle, mi nismo u problemu zbog arbitražnog sporazuma, mi smo u problemu zbog kršenja arbitražnog sporazuma. Jer do toga je ovdje došlo. I zbog toga imamo danas situaciju koju imamo, da nije bilo kršenja arbitražnog sporazuma, da se ponašalo lege artis i u skladu sa svim odredbama arbitražnog sporazuma mi ovu situaciju ne bi imali. Ali upravo zato što je on prekršen i nanesena je zapravo trajna šteta samom predmetu na temelju kojeg se donosi odluka smo mi u ovoj situaciji. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama poštovana potpredsjednice Vlade. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je poštovana zastupnica Vesna Škare-Ožbolt i klub DC-a, Novog vala i Narodne stranke reformista.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana prva potpredsjednice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Naš klub poduprijet će i apsolutno podržava ovaj zaključak koji je predložila Vlada. Međutim, želimo ukazati na neke stvari, ne ulazeći u prošlost, ne ulazeći u samu analogiju i povijest nastanka arbitražnog sporazuma. Potpisali smo ga, glasali smo svi za njega i on za nas doista nije sporan. Ali ovo što je rekla prva potpredsjednica sporan je način postupanja pred Arbitražnim sudom. Hrvatska je pred Arbitražni sud u konačnici bez obzira na sve ušla u dobroj vjeri. Upravo to povjerenje u funkcioniranje Arbitražnog suda sada je neumitno otišlo, izgubljeno. I na to treba po našem mišljenju staviti naglasak. Dakle, osim što su prekršena pravila sporazuma odnosno ugovora o arbitražnom postupku definitivno je narušeno povjerenje u rad Arbitražnog suda. I to po našem mišljenju prelazi onaj okvir povrede samog arbitražnog sporazuma i povrede tajnosti samog arbitražnog sporazuma. Dogovaranje zajedničke strategije između arbitra i zastupnice više je od povrede tajnosti postupka. Osmišljavanje plana utjecaja na ostale arbitre više je od povredi tajnosti postupka. Naknadno dodavanje memoranduma u spis nakon završetka usmene rasprave kolegice i kolege više je od povrede tajnosti postupka i to je povreda i samog postupanja pred Arbitražnim sudom. Postavlja se pitanje a na njega isto treba odgovoriti i uzeti u obzir što će se sve događati sada kada Hrvatska donese ovu odluku odnosno kada Hrvatski sabor da ovlaštenje Vladi za raskid ugovora. Praksa koju imamo u međunarodnom pravu je vrlo siromašna. Dakle, postoji mogućnost da se arbitražni postupka i usprkos volje Hrvatske nastavi. I zato naš klub traži od Vlade da uputi Arbitražnom sudu zahtjev za okončanjem postupka, jer postupak ovakav kakav je dosada vođen nije vođen u skladu sa načelima povjerenje on je vođen suprotno zakonitom radu što se vidi i iz samog ponašanja nekih sudaca, dakle slovenskih predstavnika i on doista kao takav treba biti okončan. Samo imenovanje novog suca apsolutno ne bi moglo značiti ništa novo, ništa kvalitetnije jer mi doista ne znamo do koje mjere je sam postupak zaprljan, do koje mjere se u samom postupku ovo ponašanje nekorektno, nevjerodostojno uvuklo? I Hrvatska apsolutno treba tražiti okončanje ovog arbitražnog postupka. Ono je predviđeno pravilima arbitraže jer pravila kažu ako nastavljanje arbitražnog postupka prije donošenja arbitražne odluke postane nemoguće, Arbitražni sud je dužan obavijestiti stranke o svojoj namjeri i da odluči okončati postupak. Ako niti jedna od stranaka iz opravdanih razloga tome ne prigovori Arbitražni sud je ovlašten donijeti takvu odluku. Dakle, Arbitražni sud može donijeti takvu odluku ali i ne mora, može i nastaviti postupak i bez Hrvatske i donijeti odluke. Postoje dva primjera u svijetu u slučaju Argentine i Čilea koje su se sporile oko vlasništva tri otočića, kada Argentina nije prihvatila odluku Arbitražnog suda. Postoji i primjer Kine i Filipina gdje je Kina otišla iz arbitražnog postupka ali se arbitražni postupak nastavio. I zato držimo da je potrebno da Vlada zatraži od Arbitražnog suda okončanje tog postupka. Evo sada će nastaviti moj kolega.
Hvala lijepa. Drugi dio u ime kluba istog poštovani zastupnik Petar Baranović.
Hvala lijepa uvaženi gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana potpredsjednice Vlade sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege prije nego što krenem sa raspravom, drugim dijelom rasprave u ime kluba iskoristiti ću priliku pa ću pozdraviti svoje kolege istarske ribare, predstavnike CEH-a koji su gore na galeriji. Pozdravit ću njih koji su prisutni tu i sve ostale posade ribarskih brodova koji ovog momenta budite uvjereni sa najvišom razinom interesa prate ovu raspravu. Prate ovu raspravu ne zato šta očekuju da će ova raspraviti popraviti sve što je propušteno kad je u pitanju suverenitet RH na Jadranu, a puno je toga i o tome bi se dalo razgovarati satima i danima a ne u ovih 8 minuta, prate zato šta kao odgovorni ljudi i racionalni ljudi tiho i dostojanstveno očekuju da hrvatska politika konačno počne funkcionirati ozbiljno, primjereno politici jedne suverene države. Čekaju da Hrvatska postane potpuno država. Vrlo izvjesno sudeći po ozračju koje danas vlada u sabornici ovo je mogući početak takve prakse uvođenja odgovorne politike na profesionalan način. Očekuju da ubuduće u percepciji hrvatske politike ne bude razlike između kvadratnog metra mora i kvadratnog metra kopna. Očekuju da se shvati da je i u ovom Saboru i u hrvatskoj javnosti svakom problemu pristupati s pozicije istine, a recimo istina je u ovom konkretnom slučaju jest da smo mi ušli u dobroj vjeri, ali vrlo vjerojatno smo ušli u dobroj vjeri u ovo zbog okolnosti koje su tada vladale. Istina jest da je i hrvatska politika morala cijeniti prioritete ali istina jest da nije ambicija političkog vrha susjedne države u prolazu do otvorenog mora nego da je ambicija kontakta s otvorenim morem suprotno odredbama Konvencije o pravu mora iz 82.u puno većim interesima i ne treba biti ljutnje spram političkog vrha susjedne nam države. Oni vrlo ambiciozno štite interese i pokušavaju ostvariti i interese na području koje im nepripada jel interes je vječan a sve drugo je prolazno. Hrvatski sabor je donio odluku o davanju suglasnosti na potpisivanje sporazuma iz 2009 o čijoj kvaliteti kao čovjek koji nije pravni stručnjak, neću raspravljati, Hrvatski sabor danas zasjeda kao Parlament države koja je morala reagirati na povredu svojih interesa, na povredu dobrog pristupa u dobroj vjeri, štiteći svoje nacionalne interese, međutim Hrvatski sabor raspravlja nekoliko dana nakon što smo svi zapravo doznali što se događa. U međuvremenu je slovenska politika povukla potez koji se može nekome činiti relevantan, nekome irelevantan promijenila je suca ne čekajući, čak kršeći vlastite propise. Kada se radi o suverenitetu države onda je moj osobni stav, a i stav moje stranke, a i kolega iz kluba da Sabor ne treba čekati Vladu. U ovakvim situacijama se dame i gospodo sjednica Sabora saziva ako treba u tri u noći. Dovoljno smo puta s pozicije dobrosusjedskih odnosa odgovorne države postupali sporo, mlako, rezervirano. Naša politička pozicija, međunarodna politička pozicija više nije bila kao što je bila u momentu kada se u ovom Saboru donosilo vrlo problematične odluke o ZERP-u, ona nije više ista i kao kada se potpisivao ovaj sporazum. Mi smo danas suverena zemlja, članica EU i NATO saveza i držim da bi jedan od zaključaka koje ovaj Sabor mora formalno ili neformalno danas donijeti, da se ubuduće postavljamo puno tvrđe, da kao odgovorna zemlja članice EU možemo uzeti na razmatranje stav Europske komisije, ali da stav Europske komisije u konačnici kada se dođe do crte preko koje se ne prolazi ne mora biti obligata. Kada je u pitanju suverenitet, o suverenitetu ozbiljne države i ozbiljne politike ne raspravljaju. O suverenitetu ne raspravljaju. Ovdje se dame i gospodo radi o suverenitetu i iz toga razloga apeliram da ostatak današnje rasprave protekne u mirnom tonu, da budemo konstruktivni, da damo apsolutnu političku potporu svojoj Vladi u nadi ako nam se desi kao zemlji i neka slična situacija ne daj Bože ubuduće, da ćemo kao politika, kao Parlament i kao društvo reagirati još brže i još promptnije jer snaga poruke prema vani nije samo u sadržaju ove odluke koju ćemo danas podržati, snaga jest, u tome ne treba biti euforičan, snaga jest i u konsenzusu, ali snaga je i u brzini reakcije. I u konačnici preporuka Ministarstvu vanjskih poslova, dobronamjerna, da se kod daljnjeg tretiranja ovog pitanja postupa puno promptnije, profesionalnije nego što se postupalo danas. I apel premijeru Vlade RH kao ključnom čovjeku izvršne vlasti, da i dalje u duhu dobrosusjedskih odnosa, dalje u duhu ponašanja jedne civilizirane europske zemlje zaštiti na radnom mjestu one ljudi koji su gore na balkonu i njihove kolege jer svi koji su upućeni u ovu problematiku u zadnjih 15 godina jako dobro znaju da su ti ljudi ne mali broj puta, bili izloženi ponašanju koje se ne bi baš moglo tako lako okarakterizirati kao ponašanje civilizirano, tolerantno i pristojno. Kao njihov kolega, ali i kao saborski zastupnik još jednom ponavljam, očekujem od Vlade RH u okviru civiliziranog ponašanja,ali vrlo jasno i vrlo odlučno da istarske ribare koji su do sada bili u neugodnim situacijama zaštiti do kraja. To je dužnost izvršne vlasti svake suverene države. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Ali radi vaše izjave da se je trebala sazvati sjednica Hrvatskog sabora odmah sutra moram vas upozoriti da se sjednice Hrvatskoga sabora i njihovo sazivanje mora činiti precizno u skladu sa propisima Ustava RH i Poslovnika Hrvatskog sabora. To je najvažnije demokratsko načelo vladavine prava i ja dok sam predsjednik Hrvatskog sabora te okvire ću do krajnjih granica štititi i nadam se skupa s vama uspjeti zaštititi. Ništa nije pobjeglo niti je Hrvatska nervozna, u miru razgovaramo o nastavku rješenja spora sa susjedima i to ćemo raditi i dalje. Pozivam klub SDSS-a i poštovanog zastupnika Milorada Pupovca da iznese stajalište kluba o ovoj temi.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana prva potpredsjednice Vlade, poštovane kolegice i kolege. Mi kao političke stranke i kao zastupnici u Hrvatskom saboru, a isto tako i Vlada nemaju druge osim da donesu odluku koja je više ili manje izazvana onim što se je događalo tokom arbitražnoga postupka u pitanju Piranskoga zaljeva. Činjenice odnosno najprije indicija a potom činjenice koje smo saznali, koje su objavljene govore o tome da je arbitražni postupak teško kompromitiran, kontaminiran i u tom smislu u pojedinim segmentima prema našem razumijevanju, prema našem čitanju arbitražnog sporazuma je prekršen. I neovisno o tome što je ovaj Sabor u danom trenutku velikom većinom, sa svega 6 zastupnika i zastupnica koji to nisu podržali, podržao arbitražni sporazum, neovisno o tome što smo u dobroj vjeri očekivali da će arbitraža donijeti ona rješenja koja će odgovarati interesima RH i time osigurati prekid jednog višegodišnjeg spora između Republike Hrvatske i Republike Slovenije, dakle neovisno o tome što smo u najboljoj vjeri kao što je ministrica ovdje isticala ušli u arbitražni postupak tako jednako ovoga trenutka u najboljoj vjeri u interesu zaštite samog načina djelovanja Arbitražnog suda i istovremeno zaštite onih akata na temelju kojih smo podržali arbitražni postupak RH treba postupiti u skladu sa zaključkom koji nam je danas Vlada ovdje predložila. I u tom smislu Klub zastupnika SDSS-a će podržati zaključak koji je Vlada uputila. Time kolegice i kolege naravno stvar ni izdaleka još nije gotova, ona tek počinje bez velike izvjesnosti i naravno sa mnogo mogućih neizvjesnosti u cijelom postupku. I ako smijem sada ovdje podijeliti s vama kolegice i kolege što je to što je naša zadaća ukoliko želimo da smanjimo neizvjesnosti i da povećamo uvjerljivost našega postupanja i istovremeno da povećamo prihvatljivost i razumljivost naše argumentacije pred onima koji tu argumentaciju trebaju saslušati, bez obzira tko oni bili. Prvo, dakle nema nikakve sumnje da mi možemo braniti odluku Vlade i podršku Sabora. U najmanjem slučaju ona mjesta koja se tiču kršenja pravila o rokovima i načinu dostavljanja dokumenata neophodnih za odlučivanje. U najmanjem smislu i u najmanju ruku to. I nadamo se da će Arbitražni sud u svojem mišljenju kojeg Vlada očekuje, koje mi očekujemo uvažiti tu vrstu argumentacije i da će iskazati neophodno razumijevanje za mogući utjecaj u razmišljanju, rezoniranju i u konačnom odlučivanju članova Arbitražnog suda kad je posrijedi sam spor, a do kojeg je moglo doći na temelju postupka prezentiranja dokumenata koji su bili izvan roka i koji su bili na način koji je nedopušten. Drugo što bih htio kazati, naš primarni interes je da sa Republikom Slovenijom ne produbljujemo i ne produžujemo sporenje. Kažem još jednom ne produbljujemo i ne produžujemo sporenje. Jer to je podjednako opasno i za nas i za njih. To ukoliko budemo neoprezni, ukoliko budemo jednostrani može donijeti povijesni nesporazum između nas i Republike Slovenije. On jeste već u određenom smislu tako i formiran. Arbitraža je trebala biti način koji je trebao to zaustaviti. I mi s naše strane trebamo učiniti sve da se to ne dogodi. Posebno zato, a to ću reći na ovom mjestu, taj zaljev i to more je zajedničko naslijeđe. Stekli smo ga kao obitelj, stekli smo ga u jednom povijesnom trenutku i pod određenim političkim okolnostima i određenom političkom zajedništvu koje moramo štititi od vlastitih načina razumijevanja kako da se razgraničimo i koje moramo štititi od načina kojima možemo ugroziti interese jedni drugih. I bez obzira što znam da kod nas nema mnogo razumijevanja za to naslijeđe, posebno od onih čiji politički uzori nisu ničim doprinijeli da to naslijeđe bude tako bogato kako je bilo i kako jest, a to jeste bogatstvo naslijeđa koje moramo čuvati. Treću stvar koju želim reći prema međunarodnim institucijama, bez obzira da li govorimo o sucima arbitrima, o mogućim i članovima Arbitražnog suda i drugim institucijama naša je obveza da postupamo sa punim poštovanjem. Diskvalificiranje ili pokušaje diskvalifikacije kakve smo čuli ili mogli vidjeti apsolutno ne ide u interes RH. Isto vrijedi naravno i za stajališta Europske komisije ili bilo koga drugog. Hrvatska se tu, po našem mišljenju, treba pokazati kao zemlja koja je u novim okolnostima u stanju s jedne strane poštivati institucije s kojima treba surađivati i kojih je sastavni dio, a s druge strane treba znati argumentirati i zastupati, zagovarati i braniti vlastita stajališta i vlastite interese. To su tri stvari koje su od posebne važnosti. Kolegica Škare-Ožbolt je i na sastanku s premijerom a i danas istakla dvije stvari postoji nekoliko mogućih scenarija kako će to, kakav je ishod moguć. Moguće je da sud nastavi raditi, moguće je da donese odluku ali je moguće da i mi u tom procesu učinimo ono što je odlučujuće za naše interese. Moguće je da se to ne dogodi, moguće je da se krene prema Međunarodnom sudu pravde, ali moguće je da to kretanje bude potpuno neizvjesno i da proizvede status quo. Ako proizvede status quo u okolnostima u kojima već imamo neriješene sukobe sa većinom naših susjeda kad je po srijedi granica bilo na moru, na kopnu, na rijekama mi ćemo se vratiti na poziciju koja neće biti lakša nego što je ona kad smo pristali na arbitražu sasvim sigurno. I iz tog razloga RH po našem mišljenju politiku sporenja treba zamijeniti politikom traženja rješenja u skladu sa svojim interesom gdje god je to moguće. Politika sporenja samo tamo i onda kada vidimo da nitko ne priznaje naše rješenje, ali za održavanje okolnosti u kojima ćemo imati sporazume otvorene više nego što ih možemo kontrolirati za naš interes kako ga mi razumijemo nije dobro. Zato i ovo pozivanje na suverenitet jezikom iz 19. stoljeća u okolnostima u kojima ne vodimo računa o suverenitetu u nizu drugih elemenata suverenosti naše zemlje političkom, ustavnopravnom nije razumno, nije razborito. Sabor RH jeste volja naroda poštovani kolega Baranoviću, ali i suverenost te volje nije narušena samo u ovakvoj odluci, svaki dan je narušava ili ovaj sud ili i to ne iz neke druge zemlje, nego iz naše vlastite zemlje, narušavaju ju političke odluke sa različitih strana ali mi naravno preko toga prolazimo i pored toga prolazimo. I okupljamo se na mjestu na kojem se moramo okupiti ali ne sa retorikom koja nam neće omogućiti da to mjesto pretvorimo u efikasan, kvalitetan, uvjerljiv i prihvatljiv način zagovaranja onoga što sa ovim zaključkom želimo postići a to je Hrvatska koja želi surađivati, Hrvatska koja želi da se njezini interesi priznaju, koja želi da se stvari odigravaju u skladu sa pravilima prihvatljivim za sve. I mi iz kluba SDSS-a smo uvjereni u to da takvim postupkom i takvim ponašanjem RH može postići svoj cilj i biti spremna da će u narednom razdoblju postojati oscilacije u percepciji, u ocjenama i u izgledima ishoda kada je posrijedi spor o kojem danas raspravljamo. I vratit ću se na početak onoga što sam rekao, ni Vlada, ni Sabor, ni političke stranke u RH nemaju druge mogućnosti osim ove za koju ćemo se danas odlučiti. To zato što je ono što smo u najboljoj vjeri prihvatili i prethodna Vlada gospođe Kosor i Sabor u tom mandatu sa drugom većinom teško kompromitirano, kontaminirano i prekršeno u pojedinim segmentima. I iz tog razloga je naša obveza ne kao gesta stvaranje neprijateljstva prema bilo kome, ne uvažavanja bilo koga, nego kao gesta zaštite pravila po kojima možemo sudjelovati u nečemu što nam jamči da će interesi i prava svakoga uključujući i RH biti poštovana. Dakle, minimum poštovan i pravila biti slijeđena i primjenjivana onako kako je to propisano. Iz tih razloga Klub zastupnik SDSS-a će podržati ove zaključke i dakako zajedno sa ostalim klubovima pratiti cjelokupan daljnji tok događanja u vezi sa arbitražnim sporom odnosno onim što je nastalo kao posljedica doista teškog i teško razumljivoga načina postupanja pojedinih ljudi u Arbitražnome sudu i pojedinih ljudi predstavnika susjedne države Republike Slovenije. Zahvaljujem.
Hvala i vama poštovani zastupniče Milorad Pupovac. Ali htio bi, vjerojatno je lapsus, htio bi vas upozoriti da Hrvatska nema sukoba ni sa jednom zemljom. Ima neriješenih pitanja i sporova. Mislim da je to važno u akcentiranju odnosa. Poštovani zastupnik Igor Kolman u ime kluba HNS-a u Hrvatskom saboru, njihovo stajalište.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene kolegice i kolege zastupnice i zastupnici, cijenjena prva potpredsjednice Vlade i ministrice vanjskih i europskih poslova i pomoćnice ministrice. Ovo je nažalost jedan ružan razlog zbog kojeg smo se susreli na ovoj Izvanrednoj sjednici, bolje bi bilo da do toga nije došlo. Ali ja moram reći ovako u jednom osobnom trenutku ove rasprave da se ja dobro osjećam jutros, ja se osjećam dobro jer mi je dobar osjećaj imati državu koja funkcionira, osjećam se dobro jer mi je dobar osjećaj imati Vladu koja se i profesionalno i predano brine o državnim interesima, osjećam se dobro jer je dobar osjećaj imati diplomaciju koja se zna nositi sa izazovima i osjećam se dobro pod uvjetom da se to ovog časa ne pokvari, jer je dobro imati i Sabor koji je u stanju hladne glave i racionalno govoriti, razgovarati i donositi odluke u temama ovog kalibra. HNS će naravno, to vjerojatno i nije upitno kao nadam se i svi ostali podržati prijedlog ovog zaključka danas u Hrvatskom saboru. Ova priča sa arbitražom je nažalost gotova stvar. Ne zato što je Hrvatska htjela da to tako završi, Hrvatska je radila upravo suprotno, trudila se da to ne završi na način na koji završava, ne zato što bi Hrvatska jednostrano ili samovoljno htjela izlaziti iz ovog postupka nego zato što je sporazum nažalost druga strana prekršila u događaju koji je zaista bez presedana u dosadašnjoj međunarodnoj praksi. I za nas kao RH niti ima razloga, niti ima mogućnosti da u ovom postupku više ostajemo. I tu zaista nema ni puno mudrosti oko toga što se tu dogodilo i što je u cijeloj priči sporno, to najbolje potvrđuju reakcije sa slovenske strane od prvih koji su upirale prstom u činjenicu da su razgovori snimljeni umjesto u sadržaj tih razgovora, do kasnijih ostavki pa i ovih zadnjih manevara koji zaista samo potvrđuju sve ono što mi već znamo, a to je da se na nedopušten i nedopustiv način pokušalo utjecati na ishod arbitraže kršeći temeljna načela poštenja, zakonitosti, neovisnosti i vjerodostojnosti. Zašto je do toga došlo, možemo nagađati. Vjerojatno zato što i činjenice na terenu i argumenti izneseni u postupku do sada i način na koji je ukupni posao odrađen idu na ruku nama, RH. Dakle u nedostatku argumenata, u nedostatku činjenica išlo se na jednu prljavu igru i još jedanput se pokazalo da to nikada nije dobar izbor ni dobar način da se stvari rade. Da u cijeloj priči nešto ne štima, postalo je prilično jasno pred nekoliko mjeseci kada je slovenski ministar vanjskih poslova izjavio da iz pouzdanih izvora ima neformalne informacije o smjeru u kojem će presude ići i sve ono što se od tada do danas dogodilo je naprosto rasplet događaja i dobivanje konačne potvrde da je RH bila i jeste u pravu. I kao što sam već rekao, time je priča sa arbitražom završila, povratka u ovom slučaju nema. I nikakvi manevri, ostavki, novih arbitara ne mogu promijeniti činjenicu da je ovaj cijeli predmet i postupak duboko i nepovratno zaprljan i zagađen. Par rečenica o tome, kolegice i kolege su to već povremeno spominjali, ali da tu budemo potpuno jasni u čemu je ključ problema. Jernej Sokolec slovenski član suda koji je sudjelovao u raspravama i kada bi ustanovio da nešto nedostaje ili u dokumentaciji ili u predmetu ili je smatrao da bi nešto bilo dobro dodati, on je najčešće od Simone Drenik slovenske zastupnice tražio dodatne informacije i podatke i onda ih kao svoje bilješke nakon dopuštenog roka prilagao u predmet. Postoje čak informacije da je tako komunicirao i sa tajnikom arbitraže. Dakle s jedne strane imamo postupke koji su sami po sebi potpuno nedopustivi, ali s druge strane ti nedopustivi postupci su do te mjere zagadili cijeli predmet, cijeli proces da je u ovom trenutku više potpuno nemoguće utvrditi šta je u tom predmetu legalno i po pravilima, a što nije. I uz sav trud i uz svo dužno poštovanje svima koji bi taj trud naknadno ulagali, taj problem je više nemoguće riješiti i nemoguće razmrsiti i povratka ponavljam nema. Jer sve što bi taj postupak nakon toga mogao proizvesti bili bi plodovi otrovnog stabla da upotrijebim taj izraz i u tom smislu za RH, a i za međunarodni pravni poredak potpuno neprihvatljivim. Nažalost, ali je tako. RH je u postupak arbitraže zaista ušla u dobroj vjeri, pristojno i poštujući međunarodne institucije i međunarodni pravni poredak i tako se cijelo vrijeme postupka ponašala. I dobro je da se cijelo vrijeme postupka tako ponašala. Svi se sjećate više ili manje 2009.godine kada se u tu priču ulazilo, bilo je povezano sa ulaskom Hrvatske u EU, našim temeljnim strateškim ciljem i hvala Bogu da smo taj temeljni strateški cilj u međuvremenu ostvarili, da je to zaista bio strateški cilj i da ga je trebalo vidi se i iz situacije u samoj RH i iz situacije u EU i u situaciju u našoj regiji, a da uopće ne govorim o sigurnosnoj političkoj pa i društvenoj situaciji u našem bližem, kada kažem našem mislim na EU bližem i daljem okruženju. I ulazak u ovaj sporazum je bio trenutak važan trenutak politike odgovornosti gdje je Hrvatska zaista pokazala političku zrelost i političku odgovornost. I u tom smislu taj postupak treba tako i promatrati. Moram, dozvolite mi u dvije rečenice kao predstavnik kluba HNS-a podsjetiti i na našu ulogu tada, mi smo tada bili opozicijska stranka, ali smo bez obzira na to podržali od samog početka i parafiranje toga sporazuma, uz jedan važni uvjet koji smo postavili za ratifikaciju, ticalo se izbora arbitara, dakle da RH da pristanak na arbitre, a ne da oni budu imenovani od ovog ili onog tijela bez pristanka. To nam se činilo važno u zaštiti nacionalnih interesa i pokazuje se da smo bili u pravu, da je to bila dobra odluka i da smo dobro odlučili kad smo kao opozicijska stranka podržali tadašnju Vladu, parafiranje i ratifikaciju ovoga sporazuma. Ali dozvolite mi još samo nakratko da se vratim na onu temu dobre vjere i pristojnosti. I ja osobno, i svi moji kolege i kolegice iz HNS-a, smatramo da je to jedini način vođenja politike i kod kuće i međunarodno koji je dugoročno održiv, u dobroj vjeri i pristojno. I ova situacija u kojoj smo se našli to izuzetno potvrđuje i dokazuje. Samo zato jer je RH nastupila u dobroj vjeri, pristojno i poštujući institucije a ne s figom u džepu i ispod stola kao druga strana mi danas ovdje jednoglasno možemo stati iza odluke iza koje ćemo stati. Mi se kao država možemo pogledati u ogledalo i suočiti se s bilo kime na međunarodnoj sceni i reći bilo kome ovo je nedopustivo ponašanje i ta priča je za nas završila. Samo onaj u osobnom i političkom smislu tko može stati iza sebe i svojih postupaka može se onda i postaviti i reagirati onako kako mi ovih dana odnosno danas reagiramo svi zajedno politički ujedinjeni. I drago mi je da smo nakon dugo vremena, nakon odluke o ulasku Hrvatske u EU ponovno čini se postigli politički dogovor i politički konsenzus oko jedne važne strateški važne teme koja se tiče nacionalnog interesa. Arbitražni sporazum predviđa pridržavanje pravila, to je temelj tog sporazuma, svakog takvog sporazuma. Mi smo to radili, druga strana to nije radila i priča je gotova. I nikakvi manevri i nikakvi taktički potezi bilo čiji s bilo koje strane to neće i ne mogu promijeniti. Vezano uz ovaj slučaj kolegice i kolege su to također spominjali ali želim i ja u ime kluba HNS-a naglasiti još jednu stvar, hrvatski narod i slovenski narod su prijateljski narodi. Mi dijelimo prošlost, dijelimo sadašnjost, a to je ako ništa drugo geografska neminovnost, dijelit ćemo i budućnost. I ovi ekscesi i ovakvi ekscesi tu činjenicu ne mogu i ne smiju niti promijeniti niti mijenjati. Ali poučeni iskustvom ovog slučaja, pa i nekih drugih slučajeva, sjetimo se blokade ulaska RH u EU, moramo biti svjesni da naše političke i diplomatske odnose moramo gledati trajno, da ne velim dugotrajno, promišljeno i konstruktivno. Ali i uvijek svjesni i mogućnosti ovakvih koraka unazad. Biti na njih spremni da oni budu prilika za sljedeći korak naprijed, a ne da budu uzrok drame, sukoba i nerazumijevanja. Što je sad pred nama, što nam preostaje? Republika Hrvatska, to treba posebno naglasiti, i dalje je zainteresirana i spremna na rješavanje ovog pitanja kao i svih ostalih otvorenih pitanja sa zemljama u regiji, naravno i sa svim drugim zemljama s kojima imamo otvorena pitanja, ali pod uvjetima i u skladu s međunarodnim pravom. Ovaj sporazum, pa čak nažalost možda i ova metoda, nepovratno su ukaljani i tu povratka nema. Ono što je pred nama je pronalaženje trajnog rješenja uz naravno zaštitu državnih, strateških interesa kao što je ova Vlada i dosada to uvijek radila. Zahvaljujem.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Idemo u raspravu po klubovima zastupnika naprijed. Klub zastupnika Nezavisnih ljevičara i poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana ministrice, poštovane kolegice i kolege. Slažem se sa gospodinom Pupovcem da svakoga dana narušavamo suverenitet, mi sami narušavamo suverenitet Hrvatske, ali to nije razlog da ga od danas ne počnemo štititi i to u svim segmentima. Slažem se i sa gospodinom Mlakarom da bi ovaj tekst trebalo pročistiti zbog toga što je on čak i pravopisno netočan. I ne smijemo, jer ovdje u obrazloženju se ne zna tko predlaže ovo jer je krivi padež. Pa barem trebamo opismeniti, složiti tekst da ima gramatičkog i logičkog smisla. Nakon što je jučer iz Slovenije stigla poruka da je slovenska politika izborom predsjednika Međunarodnog suda pravde Ronnya Abrahama za svog suca zadala šah-mat pokušajima Hrvatske da potpuno ospori arbitražni način rješavanja spora još je više pojačan dojam da ovakav politički igrokaz pun mašte bez sadržaja, pun obrata, zaplotnjačkih igara sa sucima, pun pritisaka i nečistoće ne bi uspio izrežirati nijedan od najmaštovitijih redatelja današnjice Quentin Tarantino. Da smo Tarantinu rekli da izrežira situacije koje bi išle nama, Hrvatskoj, u prilog ne bi ih toliko dobro i tako maštovito izrežirao kao što su to učinili u zbilji slovenski političari i suci i to u našu korist. Ona stara poslovica se ostvarila "Tko se mača laća, od mača i pogiba." Svi oni pritisci, sve one višegodišnje ucjene i držanje noža pod grlom, sve ono reketarenje s kojim su nas držali u predvorju EU slovenskoj se politici obilo o glavu. Umjesto da su nam pomagali slovenski su nas političari ucjenjivali te istovremeno pričali bajke o dobrosusjedskim odnosima. Slovenski politički vrh je tražio a ostale članice su se prešutno složile da jedino Hrvatska plati ulazak u EU svojim teritorijem. Zato su Slovenci inzistirali na arbitraži jer su bili a i sada su svjesni da na temelju pravde, pravednosti i činjenica ne mogu dobiti ono što je hrvatsko. Nisu pristali na stalni sud ili u prvom redu Međunarodni sud Ujedinjenih Naroda u Haagu ili Međunarodni sud za pravo mora u Hamburgu jer stalni sud striktno primjenjuje međunarodno pravo a ne stvara ga, a Arbitražni sud također primjenjuje pravo ali na temelju sporazuma o arbitraži vodi se i kriterijem dobrosusjedskih odnosa i povijesnih okolnosti i interesima strana u postupku. A Arbitražni sud sam stvara pravo za određeni postupak. A kad suci sami stvaraju pravo loše je, jako loše barem po jednu stranu postupku. I na to su upozoravali stručnjaci poput Davorina Rudolfa, te profesora Vladimira Iblera kojeg je jako ljutila činjenica da hrvatski pregovarači a onda najviše u završnici hrvatski političari ne žele obratiti pozornost na činjenicu da su pristali na kompromis u kojemu Hrvatska može izgubiti gotovo sve. Ne na temelju prava, već na temelju pristranosti sudaca kojima je čita se iz prijepisa razgovora slovenskog suca i šefa Arbitražnog suda sasvim normalno da na njih netko utječe, lobira i pritišće, da ubacuje spise nakon za to predviđenog roka što je još jedan argument za napuštanje arbitraže. U ostalom slovenski ministar vanjskih poslova Erjavec je još u travnju izlanuo u medijima da ima informacije kako će Slovenija dobiti Piranski zaljev, odnosno Savudrijsku valu. Hvalio se rezultatima koji su trebali se tek znati na jesen. I nitko iz suda nije reagirao. Nisu demantirali da se išta zna a kamoli da je izjava Erjavca obmana. Erjavec je imao dobre informacije što samo potvrđuje činjenicu da je u čitavu aferu upleten slovenski politički vrh. Razgovor između Simone Drenik slovenske zastupnice pred Arbitražnim sudom i suca Jernej Sekolec dokazuje pokušaj otimanja hrvatskog mora i hrvatskog teritorija iako se taj pokušaj nije događao bez znanja slovenskog vrha i premijer i predsjednik i ministar vanjskih poslova koji nakon otkrića u međunarodnim analima sudovanja nezabilježenog skandala ponašaju se kao da se ništa nije dogodilo, nema isprike. Zarili su glavu u pijesak i dalje piče. Nema prijedloga da se sve to ipak digne na razinu međunarodnog prava a ne kumplanja. Oni žele naš zaljev i točka ili kako bi oni rekli pika. E pa ne može. I nakon što su u Večernjaku provaljene nečasne radnje, a potajno se nadam da su u provaljivanju sudjelovale naše tajne službe i slovenske strane, ali i ostali sudaca prva Erjavčeva reakcija glasi "To su podmetanja iz Hrvatske." Hrvati nisu podmetali, naivno smo povjerovali u poštenje, u pravo, u principijelnost i neovisnost arbitraže. Svega toga nije bilo. I trebamo, izgleda da se svi slažemo van iz te ujdurme u lošoj režiji slovenskih tarantina. Ne trebamo izaći trebamo odsprintati van poštujući naravno protokol koji će biti dug i zamoran. Ali ako smo izdržali pritiske Slovenije prije ulaska u EU izdržat ćemo i ovu itekako komotnu situaciju u kojoj si slovenska politika iz dana u dan zabija autogolove. Uostalom i suci su izabrani na prijedlog, u ostalom i suci koji su izabrani na prijedlog Slovenije odnosno Hrvatske a i mi sami smo predložili časnog suca Vukasa ne smiju iznositi stavove stranama u postupku, ne smije to činiti ni šef Arbitražnog suda a sudeći po iskrenim samohvalama Sekolca činio je. Sve vrijeme trajanja skandala u proizvodnji i režiji vrha slovenske politike pokušavalo se hrvatsku stranu osramotiti ju za prisluškivanje. A Ameri su prisluškivali Angelu Merkel pa nikome ništa. Važno je što smo čuli. Zar je veći grijeh snimati lopova kako krade od same krađe? Svakoga dana s raznih razina u Sloveniji poručuju nam ne možete jednostrano izaći iz arbitraže. Možemo i moramo jer da sada ne izađemo moglo bi nas se i moralo optužiti za izdaju nacionalnih interesa. Ako političari koji su vodili pregovore, političari koji su donijeli odluku da se ide u arbitražu, oni koji su za to u Saboru digli ruke nisu znali, ako su činili u dobroj vjeri, ako su smatrali da se žrtvovanjem konja osvaja kraljica, ni sada znamo i nemamo pravo griješiti. Znamo da je arbitražni sporazum bila pogreška i da sada tu pogrešku treba ispraviti. Pristajanjem na sporazum nije izglasano jednoglasno ali će izlazak iz sporazuma vjerujem dići svi ruke. Slovenski premijer poručuje nama u Hrvatskoj da ne raspirujemo političke strasti. I ne raspirujemo ih, ne likujemo, zabrinuti smo što se nešto takvo uopće i moglo dogoditi. U nevjerici smo zato što su nam to činili susjedi s kojima jesmo, želimo i bit ćemo u dobrim odnosima. Ne radujemo se ali odlučno i ponosno ispravljamo ono što ispraviti treba. Nama nije ostavljena druga mogućost nego da izađemo iz arbitražnog postupka i predložimo drugoj strani da se granični spor riješi na Međunarodnom sudu u Haagu. Zbog čega Slovenci biježe od Međunarodnog suda, zašto od suda pod okriljem Ujedinjenih Naroda biježe kao vrag od tamjana? Zato što znaju da nemaju pravo, zato što znaju da su propisi koji definiraju međunarodno pravo na našoj strani, zato što znaju da žele nešto što je naše, zato što žele ono što im ne pripada o čemu je ne tako davno govorio i Vladimir Ibler. Protegnuti teritorijalno more Slovenije do otvorenog mora nije moguće drukčije nego oduzimanjem djela državnog područja RH i njegovim pripajanjem državnom području Slovenije. Da se ne bi dogodila krađa ili prijevara važno je, bili su i danas su u pravu stručnjaci pred kojim se sudom odlučuje o graničnom sporu? Onom koji se temelji isključivo na pravu ili onom u koji se upliće i politika kao što se i politika uplitala? Koliko puta nam iz Slovenije pošalju poruku da Hrvatska ne može jednostavno izaći iz arbitraže, toliko im puta treba ponoviti da nam to omogućava Bečka konvencija. Treba incitirati članak 60.u kojem se jasno kaže da je izlazak iz međunarodnog ugovora opravdan ako su postupanjem jedne od strana dovedene u pitanje bit, norma, duh međunarodnog ugovora. A upravo je slovenska strana u asistenciji dijela sudaca doprinijela bitnoj povredi arbitraže. Nije naravno kontaminiran samo sudac iz Slovenije koji je uostalom već lanjski snijeg, već je kontaminiran čitav proces, čitav postupak, kontaminirani su sudeći po prijepisu inkriminiranog razgovora i ostali suci isključujući gospodina Vukasa. Izgubljeno je povjerenje, izgubljen je legitimitet ovog sudovanja jer ako se suci neće držati prava na raspolaganju ostaje opasno zakulisno oružje, prijevare, lobiranje, pritisci i veze. Iako je glasnogovornica Europske komisije nekoliko puta izjavila da se komisija ne miješa, a i ne može se i ne smije se miješati u spor između dviju suverenih zemalja, ipak je jučer odaslana poruka kako je Europska komisija zato da se arbitraža nastavi. Zašto? Zato što se Europska komisija kažu želi zaštiti europsko pravo. A to što je pogaženo međunarodno pravo, to što je jedna strana u postupku varala, što se Hrvatskoj namještalo oduzimanje njezinog teritorija, komisiji ne smeta. Čudni kriteriji i čudni principi. A principi vrijede i imaju stvarnu snagu samo onda ako ih se držiš i kada ti to nije zgodno. Trebamo se ponašati onako kako se ponašaju suverene države, bez trunčice vazalstva i udvorništva. Treba ponovno na dnevni red staviti pitanje gospodarskog pojasa te čim prije krenuti u rješavanje graničnih sporova sa Srbijom koja također želi dobiti ono što nije njezino, s BiH i Crnom Gorom. Jedna pouka sa arbitražom je valjda dovoljna. Kao što sam već rekao, Hrvatska će iz ovog skandala izaći čista obraza i uzdignute glave. Malo kada se tako brzi i energično i svrsishodno reagiralo iz Vlade, pohvale premijeru Milanoviću i Vladi, pohvale i gospodinu Karamarku koji je u razgovorima bio kooperativan, a u prijedlozima konkretan i u podršci Vladi izdašan. I na kraju nešto o prijateljstvu, to što se pokušavalo nama napraviti, to što su nam pokušavali napraviti slovenski političari i prijatelji, prijateljima ne rade. S druge pak strane kada je u pitanju interes države, prijateljstvo s drugom državom se stavlja po strani. Poučili su nas u tome slovenski političari, ali ne samo oni. No, već je i vrijeme da država odnosno onima kojima je povjereno upravljanje državom počnu stvarati prijateljske odnose s vlastitim građanima, s vlastitim narodom. I još jedno goruće pitanje sa Republikom Slovenijom koje treba riješiti u odnosu sa Ljubljanskom bankom gdje je Hrvatska država stvarajući prijateljske veze sa svojim narodom treba zaštititi građane kojima i dalje Ljubljanska banka čini veliku nepravdu. I na kraju, Klub nezavisnih ljevičara je naravno za izlazak iz arbitražnog postupka.
Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Na radu je klub IDS-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Valter Boljunčić.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Nažalost evo danas dolazimo do rasprave o jednom postupku do kojeg smo dovedeni sa nepoštenim postupanjem druge strane. Radi se o arbitražnom postupku iz 2009.o granici između Hrvatske i Slovenije, ali prije svega radi se o morskoj granici u Savudrijskoj vali. Nama u Istri osobito nama kao regionalnoj stranci koja dolazi iz Istre to pitanje je izuzetno bitno. To pitanje je izuzetno bitno zbog naših ljudi koji tamo žive, zbog naših ribara kojima more u toj vali znači život, zbog njihove stoljetne tradicije i upravo je zato potrebno da se sačuva interes tih ljudi, da se sačuva interes Istre i Hrvatske i da se granica o kojoj se ovaj Arbitražni sporazum odnosi da se odredi na jedan pravedan i po definiranoj proceduri određeni način. RH je arbitražnom postupku pristupila u dobroj vjeri očekujući da se prije svega poštivanje međunarodnog prava utvrdi morska granica sa Slovenijom. Zahtjevi postavljeni pred Hrvatsku tim sporazumom opravdano su bili u tom trenu zabrinuli hrvatsku javnost, a naravno da su poznate okolnosti u kojima je Hrvatska trebala pristati na takvu arbitražu. Podsjećamo da je to bio glavni uvjet kako bi Slovenija uklonila blokadu hrvatskih pristupnih pregovora sa EU, te stoga i taj arbitražni postupak se mora sagledati u širem svjetlu tadašnjih zbivanja. No, arbitražni postupak i dogovor Hrvatska je pristupila u dobroj vjeri, IDS je oduvijek želo da se pitanja razgraničenja otvorena pitanja provode poštivajući prije svega pravna načela i sa željom da se problemi riješe u dobrosusjedskom duhu. Odstupanje od toga, odstupanje od pravičnih načela i od principa pravičnosti dovodi do toga da cjelokupno rješenje problema može završiti na skandalozan način i slijedom toga moramo upozoriti na činjenice koje jesu i dovele do ishoda u zadnje vrijeme. Smatramo da je upravo zbog činjenica koje su se javile jedini izlaz je raskid arbitražnog ugovora, te da se principijelno držeći prava i prije svega međunarodnog pomorskog prava pitanje granice mora riješiti na drugim instancama, to su prije svega možda Sud za pomorsko pravo u Hamburgu odnosno Sud za međunarodno pravo u Haagu. Zašto? zato što Hrvatska i Slovenija nažalost nisu niti prve, a nisu niti zadnje države koje imaju svojih nesuglasica, te upravo u tom vidu su i oformljeni ovi sudovi kako bi se riješili. Hrvatska sigurno ne može dopustiti da se nekim nepravičnim postupkom oduzme dio njezinih teritorijalnih voda jer Slovenija i onako može imati nesmetani prolaz, ali kroz hrvatsko more do otvorenoga mora. Nemojmo zaboraviti da je veza sa otvorenim morem onda postavlja se dalje pitanje, to je ribolovnog pojasa, gospodarskog pojasa pa u krajnjem slučaju iskorištavanje podzemnog dobra u moru. Situacija koja je nastala u zadnje vrijeme, a tu prije svega mislimo na postupanje slovenskoga suca kao i predstavnice slovenskog Ministarstva vanjskih poslova veoma, u velikoj mjeri narušava temeljne postavke svakog suda, a to su povjerljivost postupka i neovisnost sudaca. U konkretnom slučaju radi se o nedopuštenom kontaktiranju navedenog suca vezano za predmet sa zaposlenicom slovenskog Ministarstva vanjskih poslova. Radi se o dogovaranju kako da se utječe na ostale suce. Ne zaboravimo da ima 5 sudaca i da je dovoljna natpolovična većina, dakle 3 suca, da bi se donijela presuda. I kao da je izdvojeno mišljenje nedopustivo. A isto tako ono što je možda najbitnije naknadno davanje dokumenata koji se na neki način i lažiraju tko ih je pisao a onda se možemo pitati i o sadržaju tih dokumenata. Sa takvim dakle činjenicama, a sagledavajući i nastalu situaciju koja je nastala još u travnju izjavama slovenskog ministra Erjavca da ima informacije kako će biti presuda u prosincu i to u korist Slovenije veoma je, a ostavkom samoga suca Sekoleca i te djelatnice slovensko Ministarstvo vanjskih poslova potvrđuje se istinitost ovih tvrdnji o nedopuštenom djelovanju na sud. Mi kao Hrvatska nikako ne možemo dopustiti da ostanemo bez svog teritorija, prije svega ovdje bez teritorijalnog mora temeljem odluka koje su donesene na temelju lažnih dokumenata i temelju postupka koji nije u skladu sa sudskom praksom. U skladu s time potrebno je prije svega raskinuti arbitražni sporazum. Naime zašto je potrebno, između ostaloga i u nekakvom predviđanju što je moguće dalje, raskinuti arbitražni postupak? U jednom da ne kažem rašomonskom stilu moguće je da se u slučaju nepovoljne presude za Hrvatsku, a u korist slovenske strane, možemo sasvim opravdano postaviti pitanje na temelju čega se došlo do takve presude. Da li je to na temelju lažnih dokumenata, da li je na temelju lobiranja koje nije dopušteno ili na temelju nečeg drugoga? S druge pak strane ako bi Slovenija isto tako malo bolje razmislila vidjela bi da je ako je u suprotnom slučaju da ide u korist hrvatske strane što mi tražimo … [[Govornik se ne razumije.]] po sredini zaljeva da li su možda suci reagirali na takav način zato što pod pritiskom ove afere su osjećali potrebu da pokažu da nije bilo djelovanja na njih. Mislim da će u takvoj jednoj situaciji osim nas kao hrvatske strane da će i slovenska strana uvidjeti da bi njoj najbolje bilo da se distancira od djelovanja svojih djelatnika koji su izuzetno nekorektni i da i ona sama prihvati raskid arbitražnog postupka. Sam Arbitražni sud ako se želi, kao što je jučer navela Europska komisija, da se sačuva njegov dignitet on bi prvi trebao zbog svoje vjerodostojnosti u ovom ali i u svim budućim slučajevima pokazati da je ovakvo djelovanje u potpunosti neprihvatljivo, trebao bi oštro reagirati i on sam bi trebao prihvatiti raskid ovog postupka jer jednostavno rečeno postupak je toliko kompromitiran i kontaminiran da bilo koji njegov ishod uvijek će ostaviti sumnju da li je došlo se do njega na pravičan način. U takvom jednome raskidu arbitražnog postupka naravno ostaje i dalje onda pitanje granice. Ostaje pitanje granice koje smo imali prije 2009. i na koji način bi se ono trebalo riješiti. Držeći se pravila i principijelnosti pravičnosti ima cijeli niz drugih dakle institucija gdje se to može riješiti, već ranije napomenute dvije od najbitnijih su dakle ili Međunarodni sud pravde u Haagu, a što se tiče same pomorske granice još je bitnije da se to riješi na Pomorskom sudu u Hamburgu. Ako malo bolje razmislimo slovenski postupak nakon ostavke suca Sekoleca i imenovanje gospodina Abrahama za svog predstavnika, a on je predsjednik Međunarodnog suda pravde u Haagu, možda je došlo do njihove promjene u mišljenju o tome da bi sud u Haagu trebao raditi. Dakle, ako su već imenovali predsjednika Suda u Haagu onda bi mogli pristati i na to da Međunarodni sud pravde u Haagu za kopno odnosno za pomorsko pravo u Hamburgu bude taj sud koji bi trebao odrediti granicu. Ti sudovi upravo su i formirani na način da se riješe prijepori oko graničnih sporazuma između država. Slijedom svega toga klub IDS-a daje podršku i traži od Vlade da se pristupi postupku raskida ugovora. Mi smatramo da bi rješenje bilo najpravičnije da se ugovor raskine, i to za sve strane ne samo za hrvatsku nego i za slovensku, pa i ono što sam rekao ranije i za sam sud ako želi zadržati svoju vjerodostojnost. Stav IDS-a je da nam je dužnost i obaveza štititi nacionalne interese pri čemu se moramo koristiti svim legitimnim, pravnim i legitimnim političkim sredstvima. Slijedom toga treba poduzeti i one korake koji će doći nakon ovoga, a to je dakle činjenica da se Vlada istovremeno ovlasti da mora … [[Govornik se ne razumije.]] nastale mogućnosti da se prijepori riješe na jedan pravičan i principijelan način koristeći postojeće međunarodne institucije koje su upravo i formirane sa tim ciljem. A dakle to su ili Međunarodni sud pravde u Haagu ili još bolje Pomorski sud u Hamburgu. Sam sadržaj transkripata koji se odnosi bilo na razgovore između navedenog suca i predstavnice ministarstva ili se radi o prepričavanju razgovora drugih sudaca isto tako upozorava na jedan problem ovakvog arbitriranog sudovanja. Naime, u jednom globalnom postupku koji smo vidjeli veoma je velika mogućnost i opcija da dođe i do određenih kompenzacija zemljištima. Pa imate situaciju vi ćete dobiti malo na kopnu oni će dobiti puno na moru. To je potpuno neprihvatljivo! Granica se svaki pedalj njezin mora odrediti po međunarodnom pravu bez kompenzacija na koje mi sigurno kao Hrvatska ne možemo pristati. Stoga dajemo punu podršku Vladi na brzom reagiranju. Smatramo da se nacionalni interesi, a to je teritorij i zemljište prije svega jedan od osnovnih nacionalnih interesa zaštite i dajemo podršku u tome da se raskine sporazum. I dajemo joj i dalje podršku da se koristi svim političkim i pravnim načinima da se odredi pravično granica za što smatramo da su nadležni ovi sudovi. Smatramo da je pitanje dakle koje će se vjerojatno sada ponovno javiti oko ja opet naglašavam naših ribara u Savudrijskoj vali dosta bitno i da slovenska strana u ovom slučaju nije baš postupila na dobrosusjedski način ali nadamo se da će i ona uvidjeti svoju grešku i da će vidjeti da je izlazak iz arbitraže najbolje za svih. Još jednom nadamo se da će ovaj postupka iako sam postupak dakle raskida dugo traje, treba čekat određeno vrijeme da drugi reagiraju, na kraju rezultirati time da će se arbitražni sporazum prekinuti i da će se rješenje naći na pravičan i principijelan način. Hvala.
Hvala i vama. U ime kluba Nezavisne zastupnice Jadranke Kosor i zastupnika HGS-a Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo potpredsjednice i ministrice, gospođo pomoćnice ministrice vanjskih poslova, kolegice i kolege zastupnice i zastupnici mi danas zapravo činimo isto ono što smo čini mi se 2.studenog 2009.učinili u Hrvatskome saboru. Donosimo zaključak, tada smo donosili zaključak kojim je Hrvatski sabor obvezao odnosno dao dopuštenje Hrvatskoj vladi za potpisivanje arbitražnoga sporazuma a danas tražimo od Vlade dakle po tom istom postupku da iz arbitražnog sporazuma izađe. I to je pravni okvir. On je naravno prije svega politički, a nakon te političke odluke koja će vjerujem biti jednoglasna naravno da onda kreće u veliki posao Hrvatska vlada koju ćemo ovlastiti da taj posao u interesu RH, hrvatskih nacionalnih, državnih interesa i završi. Ponovo je srpanj, samo 6 godina kasnije, dakle u srpnju 2009.hrvatski pristupni pregovori bili su zaista beznadno blokirani. Prijateljska i susjedna Republika Slovenija od 35 hrvatskih poglavlja a Hrvatska je podsjećam imala najviše poglavlja, najteže pregovore, najduže pregovore sa mjerilima za otvaranje i zatvaranje svakoga poglavlja, dakle prijateljska Slovenija nam je od 35 blokirala punih 14 poglavlja. Zbog čega? Zbog bilateralnog pitanja koje je dotada punih 18 godina nije bilo riješeno. Dakle bilateralno pitanje i problem između dvije države je neriješeno granično pitanje do kraja. Punih 18 godina dotada nitko nije uspio riješiti. I zbog toga nam je Republika Slovenija blokirala beznadno ponavljam naše pregovore. Što smo tada činili? Ono što i sada. Dakle najbolje u interesu RH i tada naravno najbolje što smo smatrali da bismo mogli osvojiti i zadnji veliki, najveći od mnogih strateških ciljeva od osamostaljenja a to je nakon ulaska u NATO savez ulazak u EU. Upravo u srpnju 2009.dakle Vlada koju sam vodila je započela pregovore nove, ponovo, u novom sastavu sa Republikom Slovenijom. Prvi susret premijera Pahora i moj sa suradnicima bio je u Trakošćanu 31.srpnja 2009. Radili smo u dobroj vjeri, mučno, tvrdo pregovarajući. Slika koja je bila pred javnošću naravno je kad kada bila na momente zaista slatkasta i pokazivala nešto što kad su se zatvorila vrata naravno nije bila stvarnost. Progovorili su bili i tvrdi i mučni kad kada, nisu bili jednostavni. Hrvatska strana je brusila svaku riječ, svaku riječ, svako slovo i svaki zarez. I mislim da smo uspjeli u onom što je za Hrvatsku bilo najvažnije, a to je bilo da Arbitražni sud sudi i radi u skladu sa međunarodnim pravom, dakako dobrosusjedskim odnosima. Republika Slovenija je urušila i jedno i drugo i dobrosusjedske odnose, ali usudim se reći naravno i međunarodno pravo, udarila ovim što je potpuno jasno iz transkripata i iz snimaka na vladavinu prava, na međunarodno pravo i ono što je osobito važno jedan od temelja EU neovisnost pravosuđa, neovisnost suda i neovisnost sudaca. Mi smo potpisali arbitražni sporazum vjerujući da je to najbolje što možemo učiniti. Slušamo danas naravno mnoge koji kažu trebalo je ići na Međunarodno sud prave, da naravno trebalo je, trebalo je ali ne može na Međunarodni sud pravde otići samo jedna država u sporu bez da druga država u sporu, to je u ovom slučaju bila Slovenija pristane na to i bez da to naravno bude dogovor. Ja vjerujem da nakon ove nemile epizode da će to biti i da to može nakon svega zapravo jedino i konačno rješenje, jer zaista je teško povjeravati da bi nakon ovog hrvatskog iskustva bilo tko više povjerovao u mogućnost pravednog i pravičnog odlučivanja Arbitražnoga suda. Pregovori su kao što kažem bili teški, naravno suradnici i moji i iz Ministarstva vanjskih poslova na tome su radili 24h. Ono što sad možemo konstatirati nakon svih činjenica koje su poznate sud nema kredibilitet, sud nema vjerodostojnost, nema ni jednog razloga da vjerujemo u bilo kakvu moguću odluku takvoga suda, tako kontaminiranog i urušenog suda jer iza svega stoje nečasne, nedopuštene i protivne sporazumu radnje. To su naravno potvrdili i svojim ostavkama slovenski arbitar, njihova predstavnica iz Ministarstva vanjskih poslova ali je osobito to potvrdio ministar vanjskih poslova Republike Slovenije koji je još prije nekoliko mjeseci javno izjavljivao a sad se to potvrdilo u kojem smjeru bi nakon njihovog dodatnog lobiranja koje je nedopušteno, dodatnog umetanja dokumenata koje je nedopušteno moglo ići. Ja ću podsjetiti na članak 10.sporazuma koji bez sumnje javno prekršio ministar vanjskih poslova gospodin Erjavec. Članak 10.koji kaže: "Obje stranke uzdržat će se od bilo kakvog postupka ili izjave koji mogu intenzivirati spor ili ugroziti rad Arbitražnoga suda", dakle jasno je da i sam ministar vanjskih poslova ugrozio rad Arbitražnoga suda i ponavljam srušio sve ono što smo doznali, srušili vladavinu prava, međunarodno pravo i neovisno pravosuđe odnosno sud. Nama je uz ugrađivanje u Arbitražni sporazum suđenje prema međunarodnom pravu bilo osobito važno još nešto, da svi procesni rokovi, dakle i u sastavljanju suda i svi ostali rokovi koji su vezani za podnošenje dokumenata itd. počnu teći tek od trenutka kada RH potpiše pristupni ugovor, dakle kada de facto postane članica EU. I sada je analogno tome de facto Arbitražni sporazum srušen i mi to samo moramo potvrditi de iure. Lobiranje je ponavljam bilo zabranjeno i mi smo očekivali, tako smo se dogovorili uz svjedočenje i Europske komisije i SAD-a da će suci biti časni, kompetentni. Naš sporazum između dvije države između Republike Slovenije i RH podsjećam nije to bilo nevažno, bilo je to iznimno važno pohvalio u siječnju 2010. Sv. otac Benedikt XVI koji je na jednom primanju negdje čini mi se u siječnju 2010.javno izjavio i to je bilo prilično iznenađenje da osobito pohvaljuje RH i Republiku Slovenije, dvije vlade koje su pokazale kako se mirnim putem rješavaju međunarodni sporovi, kako se mirnim putem rješavaju sporovi između dvije susjedne države, kako se rješavaju granični sporovi. I to je trebalo biti ohrabrenje za sve one koji su radili na europskom putu Hrvatske. U Arbitražnom sporazumu ponavljam, nešto što mi se čini da nekako ispada iz fokusa javnosti je uglavljena odredba i to je dio sporazuma, da trenutačno nakon što se sporazum potpiše Republika Slovenija diže sve rezerve vezane za hrvatske pristupne pregovore. Dakle ključ za deblokadu pregovora, ključ za završetak pregovora bio je upravo u Arbitražnom sporazumu. Ukratko, da nismo Arbitražni sporazum potpisali, da se nismo dogovorili da ćemo mirnim putem riješiti neriješeno granično pitanje, RH nikada ne bi bila članica, odnosno svakako do sada ne bi bila članica EU. Ovo što se naknadno dogodilo dakle jučer da je Republika Slovenija, ne želim se naravno miješati u unutarnjo-političke stvari i poteze Republike Slovenije, ali izbori govore i mediji govore da je to učinjeno tako da je Slovenija kršila svoje vlastite propise, ali to je za nas manje važno, odabir novoga arbitra za nas nema značaja, zato što je Arbitražni sporazum nepovratno urušen jer svjedočenja odnosno snimke koje nitko u Sloveniji, to je vrlo zanimljivo, nije osporio, pa i same ostavke pa i same izjave gospodina Erjavca govore vrlo jasno da su najmanje tri suca, dakle slovenski predstavnik, predsjednik suda i još jedan sudac bili u nedopuštenim radnjama protivno odredbama Arbitražnoga sporazuma. I to što su naši prijatelji u Sloveniji sada izabrali novoga arbitra novoga svoga predstavnika za nas zaista ništa ne znači jer to bi izgledalo kao da na srušenu kuću kojoj su urušeni temelji vi pokušavate staviti novi krov. Imamo novoga suca, da, ali nažalost sve što se događalo pokazalo je da taj sud ne može više suditi u ovom sporu, da ne može donijeti pravednu odluku u skladu sa međunarodnim pravom. Mi imamo sada problem, ne samo zbog Arbitražnog sporazuma nego zbog toga što su ga Slovenci prekršili. I tu se slažem s onim što je ministrica malo prije rekla, nije problem u sporazumu, problem je u činjenici da su naši prijatelji u Sloveniji, da je slovenska politika pokušala na nečastan način, kako se to kaže ispod žita, učiniti nešto za sebe upravo zbog toga što su vjerujem i ja shvatili da kada bi se Arbitražni sporazum poštovao u donošenju odluke od prvog do zadnjeg slova, od prvog do zadnjem zareza onda naravno vjerojatno tom odlukom ne bi bili zadovoljni jer su njihova očekivanja daleko veća. I naravno da tu razumijemo Republiku Sloveniju i razumijemo i njihovu vladu i vlast u cjelini jer svi događaji nakon odluka i vezano za Ljubljansku banku i neke druge i gospodarske naravno da vjerojatno djelomično pumpaju frustracije, da nakon toga rastu određene frustracije ali nizašto od toga RH kroz svoju povijest od osamostaljenja ni zbog Ljubljanske banke, niti zbog odluke da se ide na Arbitražni sud nije kriva. I svakako na kraju da mi u našem klubu smatramo da i dalje treba graditi dobrosusjedske odnose sa Republikom Slovenijom, mi ćemo ovdje zauvijek živjeti zajedno, mi ćemo ovdje zauvijek biti susjedi, a ne europsko ponašanje usudim se i to reći iz 2009.i blokada pregovara 2009.nažalost ponovno je pokazalo svoje lice, neeuropsko ponašanje. Međutim, okolnosti su bitno drugačije. Hrvatska je sada ravnopravna članica EU, mi tražimo europsko ponašanje od svih pa osobito naravno od naših susjeda jer se povjerenje teško gradi ali se lako uruši. I budimo zato mirni i staloženi, budimo stručni i završimo danas te političke korake kako bismo još jedanput rekli i time da smo ravnopravna i suverena članica EU. Hvala lijepa.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Tomislav Karamarko, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani članovi Vlade, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Današnje izvanredno zasjedanje Hrvatskog sabora rezultat je spoznaje o ugroženosti nacionalne sigurnosti te nacionalnih i državnih interesa koji su se očitovali u pokušaju legalnih predstavnika Slovenske Republike da nedopustivim aktivnostima pri Arbitražnom sudu utječu na odluke tog suda, a na štetu Republike Hrvatske. Ovdje smo u namjeri da kao najviše zakonodavno i predstavničko tijelo Republike Hrvatske odlučno i primjereno odgovorimo na pokušaj ugrožavanja suvereniteta i teritorijalnog integriteta Republike Hrvatske o čemu se u ovom slučaju nesumnjivo i radi. Podsjetit ću da je Republika Hrvatska nakon dugotrajnih pokušaja da se granica između Republike Hrvatske i Republike Slovenije definira u duhu dobrosusjedskih odnosa 2009. godine zaključila Sporazum o arbitraži između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Slovenije koji je ratificirao Hrvatski sabor. Tim sporazumom Hrvatska i Slovenija povjerile su Arbitražnom sudu da objektivno i nepristrano utvrdi tijek granica između dvije države. Sporazumom o arbitraži jasno je utvrđeno da je postupak pred Arbitražnim sudom povjerljiv te da će se obje stranke uzdržavati od bilo kakvog postupka ili izjave koje mogu intenzivirati spor ili ugroziti rad Arbitražnog suda. Međutim, pokazalo se da Republika Slovenija nije držala obveze iz potpisanog arbitražnog sporazuma. Pisane informacije o pokušajima nelegalnog utjecaja predstavnika Republike Slovenije na konačni pravorijek Arbitražnog suda primljeni su u hrvatskoj javnosti s nevjericom i zaprepaštenjem. Međutim, audio snimke razgovora predstavnice Republike Slovenije sa sucem Arbitražnog suda potvrdile su da se dogovarala strategija utjecaja na ostale suce, da se nedopustivo lobiralo i da su se grubo kršila pravila arbitražnog postupka. Postalo je jasno da je sam postupak, a i time njegov rezultat, krajnje kompromitiran te da je nepovratno izgubljeno povjerenje u objektivnost i nepristranost rada Arbitražnog suda, a time i mogućnost poštenog i pravednog rješenja ovim arbitražnim postupkom. Dodatnom nepovjerenju doprinijelo je žurno, moglo bi se reći panično, imenovanje novog arbitra kako bi se arbitražni postupak mogao nastaviti kao da se ništa nije dogodilo, kao da nije došlo do bitne povrede odredbi arbitražnog sporazuma. Napokon, što je najprije grubo kršila pravila arbitražnog postupka Slovenija je tijekom tog žurnog i paničnog izbora novog arbitra potom zaobišla i vlastitu parlamentarnu proceduru. Očito je, ili ne shvaćaju ili ne žele shvatiti da je razotkriven pokušaj prevare, da je arbitar toga suda uhvaćen u korupciji, da se osnovano sumnja u objektivnost i drugih sudaca i da je povjerenje u rad ovog suda nepovratno izgubljeno. Zbog toga danas ovdje sve sastavnice vlasti naše države iskazuju odlučnost i zajedništvo poduzmimo sve pravne, političke i diplomatske mjere i zaštitimo nacionalne i državne interese. Jučer izrečene diplomatske fraze o razumijevanju naše zabrinutosti ali istodobno i o postojanju načina da se upravo nastavkom arbitražnog postupka takva zabrinutost riješi već najavljuju pritisak kojem ćemo biti izloženi. Ali, mi smo tu lekciju čini mi se naučili još '90-ih godina. Ne postoji pritisak jači od odlučnosti jednog naroda da se bori za istinu i zaštitu nacionalnih interesa ugroženih ovako podmuklim pokušajem prevare. Bez obzira što nam Republika Slovenija šalje poruke da ne možemo izaći iz arbitraže, bez obzira što se Arbitražni sud ponaša kao da se dogodilo nešto normalno što je samo trenutno zaustavilo njegov rad moramo im odlučno i riječju i djelom pokazati da nećemo prijeći preko grubog kršenja odredbi arbitražnog sporazuma i načela međunarodnog sudovanja. Naše današnje odluke moraju biti ne samo izraz naše odlučnosti da zaštitimo naše interese nego moraju potvrditi i naše nastojanje da zaštitimo načela međunarodnog prava. Jer ovaj pokušaj prevare bio je i pokušaj dezavuiranja i kompromitacije međunarodnog prava. Zato danas jednoglasno moramo obvezati Vladu RH da žurno i bezuvjetno pokrene postupak prestanka sporazuma o arbitraži. Uporište za ovakvo postupanje imamo i u Ustavu i u Zakonu o sklapanju i izvršavanju međunarodnih ugovora. Republika Hrvatska kao članica Sjevernoatlantskog saveza i EU predana je vrijednostima i načelima na kojima počivaju ove integracije i s pravom očekuje da se i druge članice drže načela vladavine prava i neovisnosti pravosuđa. Sjetimo se samo mukotrpnih pregovora za stupanje u punopravno članstvo EU i ispunjavanja uvjeta, posebice glede vladavine prava i funkcioniranja pravosuđa kada su pojedine zemlje članice, a među njima i Republika Slovenija, koristeći se pozicijom članice nastojalo je za sebe ishoditi privilegirana rješenja u odnosima sa našom zemljom i arbitražni sporazum koji ćemo zbog kršenja danas otkazati bio izraz te ravnopravnije pozicije Slovenije u odnosu na Hrvatsku. Međutim, danas je 2015.godina Hrvatska je punopravna članica EU, a odnosi među članicama moraju počivati na načelima jednakosti, ravnopravnosti i međusobnog uvažavanja. Zbog toga i naši prijatelji i partneri u EU moraju shvatiti da potezi RH nisu izraz naše obijesti, nego su izraz zaštite nacionalnih i državnih interesa, te su u funkciji zaštite načela međunarodnog prava i vrijednosti EU kao zajednice civiliziranih naroda i država. I naši susjedi Slovenci trebali bi shvatit da su svojim postupcima kompromitirali arbitražni sporazum i arbitražno sudovanje te da su dodatno potencirali nepovjerenje u dobrosusjedske i prijateljske odnose. RH neovisno o ovom slučaju treba nastojat i dalje graditi dobrosusjedske i prijateljske odnose ne samo s Republikom Slovenijom nego i sa ostalim nama susjednim državama. HDZ će se svakako snažno zalagati za to, ali dobro susjedstvo i suradnja moraju počivati na međusobnom uvažavanju i poštivanju zakona i legitimnih interesa. Prošli smo težak put osamostaljenja i nezavisnosti, bili izvrgnuti krvavoj agresiji ali smo uz goleme žrtve uspjeli sačuvati svoju samostalnost i obraniti svoj teritorijalni integritet. I zato smo posebno osjetljivi na svaki pedalj svoje zemlje. Nismo više spremni vjerovati ovakvim ad hoc arbitražama. Imali smo snage, odlučnosti, zajedništva stvoriti i obraniti Hrvatsku 90.tih godina prošlog stoljeća, njenu nezavisnost i suverenost znat ćemo i trebamo znati čuvati i danas i ubuduće. Nikad nismo niti ćemo posezati za tuđim, ali svima moramo dati do znanja da na bilo koji način nećemo nikome dopustiti da nam naprosto oduzima ono što je naše. Zato vas ovdje danas u ime kluba HDZ-a i HDZ-a u cjelini pozivam da zajedno i odlučno sadašnju i sve buduće vlade obvežemo da u ovom konkretnom slučaju ugroze nacionalnih i državnih interesa svim dopustivim pravnim, političkim, diplomatskim sredstvima štite nacionalne i državne interese, teritorijalnu cjelovitost i suverenitet naše Hrvatske. Neka naša odlučnost i zajedništvo koje ćemo iskazati donošenjem zaključka Hrvatskog sabora budu jasna poruka i svim tijelima državne uprave, posebice našim diplomatskim predstavnicima na kojima je zadaća da potez ovog visokog doma na primjeren način predstave i objasne našim prijateljima i saveznicima kako u EU tako i u NATO savezu. Isto tako pozivam vas da ovaj stupanj jedinstva i zajedništva koji ćemo iskazati u donošenju odluke o prestanku arbitražnog sporazuma ostvarimo i u svim drugim situacijama i slučajevima bitnim za prosperitet i budućnost našeg naroda i naše države. Neka nam riječi tvorca moderne hrvatske države doktora Franje Tuđmana "Uvijek i sve za Hrvatsku, a našu jedinu i vječnu Hrvatsku ni za što" budu nadahnuće ali i jasna signal svih našim susjedima da ćemo istim mjerilima mjeriti sve naše moguće granične nesuglasice. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. U ime kluba Nezavisnih zastupnika Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodo zastupnici, poštovana potpredsjednice Vlade rekao je maloprije no što je otišao premijer da budemo hladni kao led, ko špricer ću reći. I vrijeme je isto tako da se gospodo ne farbamo i da govorimo istinu jer ovo je prvorazredna tema, politička prvorazredna tema. Mi bi danas trebali ispraviti štetu koju je Hrvatskoj ali i Istri učinjena Račan-Drnovšekovim parafom odnosno Kosor-Pahorovim sporazumom ili spojnicom. No, ispraviti štetu nažalost teško da će biti moguće. Najsramnije u tome je da su pojedinci u Istri dodvoravajući se najprije Račanu potom Sanaderu, pa Kosor bili čak i predvodnici u toj trgovini. Ja sam uvrijeđen i time što Županija istarska nije raspravljala o tim događajima a radi se o 300 kvadratnih kilometara koncesija uz zapadnu obalu Istre. Živim uz granicu, moj dijalekt je kao onih u Kopru i siguran sam da nitko ovdje u Saboru ili u Hrvatskoj vladi ne poznaje bolje prilike uz granicu u Istri od mene. Najviše protestnih nota Ljubljana je uputila Zagrebu zbog ono što sam ja u Istri poduzimao. Nikada sve što sam činio nisam činio protiv Slovenije, nikada protiv građana Slovenije, uvijek za Istru bilo s jedne i s druge strane granice. Ušao sam u Istarsku pivovaru da bi tamo ljudi radili, moram naglasiti da mi je gospodin Valentić pomogao kad nas je sud, hrvatski sud od tamo tjerao, potpisivao sam koncesije o Piranskom zaljevu jer ne može svo more biti slovensko a ni pedalj našeg, na taj način treba demonstrirati suverenitet i 2001.pred onaj nesretan Račanov paraf sa gospodinom Dinom Debeljuhom neću reći da sam se na mrtvo posvađao sa Račanom, ali svađali smo se, mislim da smo obranili jedan hektar oko Jorasove kuće objašnjavajući mu da će time destabilizirati cijelu granicu od 670 kilometara i da ćemo dići pola Istre na noge ako to učini. I uspjeli smo ga odgovoriti od toga ustupanja tog jednog hektara. Govorio sam mu tada da se slovenska vlast bori "za svoje do zadnjeg centimetra našeg. Mi nismo razgovarali o moru, razgovarali smo o dolini uz Sv. Odorika, Škrile, Mlini, Bužini, Škodelini jer temeljem Badintiera sve je na dan 26.6.1991. bilo naše i obrnuto, solane, aerodrom bili su slovenski, iako katastarski bili smo pod Piranom, a to nam je Tuđman zapaprio jer da bi se izborio za onaj dvorac Kaptol u Mokricama pristao je na načelo katastarskih općina. Da se razumijemo, Hrvatska mora zbog ovog kontaminiranog sporazuma van iz arbitraže, mora odmah ili najbrže moguće i taj sporazum ni na koji način ne može više biti konvalidiran, ne može biti osnažen. Jasno, to moramo učiniti po načelima međunarodnog javnog prava. Mi smo civilizirana država, nismo horda, pa ta načela izlaska valja poštovati. Ali sada je ono pitanje, da li ćemo mi obraniti svoje? Ja bih ne jedanput sam rekao za ovom govornicom svojoj braći u Sloveniji krv dao, zemlju nikada. Međutim Račan-Drnovšekov paraf i Kosor-Pahorov sporazum za Hrvatsku su kao Damoklov mač nad glavom. Mi moramo ća od ovog suda. Ovi suci nam ne smiju suditi, ali Hrvatska neće moći pobjeći od arbitraže i načela koja su potpisali najprije Račan, potom Kosor. Pustimo što Slovenci govore da ovaj odmak sada odgovara Hrvatskoj, jasno da odgovara, ali recimo sada ovdje što je bit spora. Prije svega to nije onih 2/3 ili 3/4 zaljeva, to je direktna koncesija nad 166 kvadratnih kilometra mora plus ovaj famozni dimnik dužine 26km i širine 5,4km, na taj način daje se još 140km. Jasno u arbitražnoj odluci taj dimnik može biti uži, može biti širi. U Račanovom sporazumu dimnik je dio međunarodnih voda, u arbitražnom sporazumu može postati i dio slovenskih voda. Na to treba rekoh nadodati i 166km teritorijalnog mora i to je negdje oko 300km kvadratnih uz zapadnu obalu Istre. Ono što je jednako tako loše, formulacijom u sporazumu da Arbitražni sud odluči o spoju dodiru Slovenije s otvorenim morem. Ne traži se primjerice da sud najprije razmotri ima li Slovenija na to pravo, unaprijed se stvara odluka suda o tom pitanju jer sud mora postupiti onako kako su mu stranke Hrvatske i Slovenije naložile u Arbitražnom sporazumu. To je gospodo bit Kosor-Pahor sporazuma. Mi smo naložili sudu da u hrvatskim vodama odredi doticaj Sloveniji s otvorenim morem. To je naših "ruku djelo". Na taj način mi gubimo i doticaj s Italijom, Istra također, naši ribari također, lokalna samouprava također. Molio sam svojedobno i svog stranačkog šega, nemoj nositi 20 dana do potpisivanja tog prafa baučaru svoje karte. Kumio sam ga nemoj igrati se i predlagati Sanaderu da on bude good boy ti bad boy kada se u ono vrijeme kada je Janša dolazio na vlast uz Jorasovu kuću odvijao takoreći rat incidentima i kada je mogla poteći krv. Sanader je možda mislio po onom načelu da ruka ruku mije, da će time dobiti državničkog prostora, ali to je bila jedna šuplja priča, a ona priča koja se pričala u Istri reći ću prazna priča. Slovenci danas govore o prisluškivanju, volio bih da se varam, ali naše službe za nešto tako suptilno nisu sposobne. Da su naši prisluškivali, ma Slovenci sigurno ne bi odstupili nego bi naprosto sve negirali i ismijavali se. Mislim da iza svega stoje neke druge službe, možda stoje i sami Slovenci iza svega toga i možda na taj način pokušavaju rušiti kod sebe aktualnu vlast. Sjetimo se gospodina Antuna Ropa slovenskog premijera koji je "odao državnu tajnu" jer je rekao da su kroz prisluškivanje doznači da su Sanader i Janša dogovarali međugranične incidente. Zbog toga je bivšem premijeru u Sloveniji čak i suđeno. Ovim ćemo mi kupiti vrijeme, ali proliveno mlijeko znači tih 300 kvadratnih kilometara mora uz zapadnu obalu Istre bojim se da će biti jako, jako teško vratiti u bocu iako nitko sretniji od mene da se to dogodi. Do odluke primjenjuje se granica sredine, ponovo je otvoreno tih 670km granice na kopnu. A što se tiče slovenskog suca, ma jasno je da se on dogovarao sa slovenskom vladom. Gospodin Vukas i od gospodina Iblera uz gospodina Đuru Degana, gospodina Rudelfa također do 2009.bio itekako involviran u hrvatsko-slovenski spor, ali ja želim vjerovati premijeru da je njegova uloga maksimalno korektna i profesionalna. Ovakve slučajeve, poštovana gospodo zastupnici, poštovana gospodo iz Vlade, nikada više rješavati bez lokalne samouprave. Za sve nas, možda ne za sve, Tito je naprosto pokazao kako se to radi. On se za sve što je htio se izborio. I što mi radimo? Mi branimo ili prodajemo ili trgujemo, ono što je on stekao. Čast NOB-u, čast Titu mi bez njega ili njih danas ne bi ovdje u Saboru razgovarali o ovoj temi. Postavlja se i pitanje, kada govorimo o curenju informacija, da li ćemo na isti način reagirati i oko dilanja dokumenata recimo iz Ustavnog suda ili DORH-a. I što se tiče 25 sela podsjećam još jedanput na … [[Govornik se ne razumije.]] komisiju, ne znam tamo negdje '94., '95. bio sam kod pokojnog predsjednika Tuđmana na Pantovčaku i onda mi je rekao dobro zašto ti nikad ne govoriš da su nam Slovenci oteli 15 sela. Ja sam rekao ne gospodine predsjedniče po crkvenoj evidenciji riječ je o 25. To, to, to (udarac po stolu) je napravio. Ali u isto vrijeme sam rekao gospodine predsjedniče te '55. mi smo iznad Rijeke, ispod Klane, iznad Matulji dobili katastarsku Općinu Rupu i katastarsku Općinu Pasjak. Zamislio se i u jednom trenutku rekao e nećemo više o tome. Ali što ja želim reći na tom primjeru? Tad je išlo 1 metar za 1 metar. Danas dajemo, a drugi ne daju ništa. Slovenci ne grade ceste, apsolutno ništa. I to nije fer! Iako ću ja prvi priznati da bez njih danas bi u Buzetu bilo ono što i na Ćićariji, ne bi imali gotovo ništa. Ali to se mora zahvaliti jednoj dobrosusjedskoj politici do '80-ih godina. Rekoh da živim uz granicu i reći ću braća smo sa Slovencima. Ali dobrosusjedstvo se ne gradi ustupanjem teritorija. Ovako ostaje i dalje sve isto kao dosada i ja sam uvjeren da će funkcionirati dobro kao što je funkcioniralo dosada. No granicu treba riješiti. U Istri se granica između Italije i Jugoslavije rješavala od '45. preko '47. Pariški ugovor '54., Londonski '75., znači punih 30 godina. Ja znam da to nije jednostavno ali mi imamo još neke druge sporove i treba biti uporan i želim vjerovati da će se to riješiti. Ako je rješavanje granica nekoga koštalo onda je to koštalo Istrijane. 140 tisuća ljudi od 186 tisuća napušta sve te istarske prostore i zato doista molim, prije svega izvršnu vlast, nemojte ništa poduzimati bez lokalne politike, a nju dole molim nemojte ništa poduzimati bez građana poštujući povijest, poštujući običaje, poštujući uzance dobrosusjedstvo među našim ljudima. I nemojte, još jedanput ću reći, zaboraviti poanta Račan-Kosor sporazuma nije dvije trećine zaljeva ili jedna četvrtina, tri četvrtine zaljeva, to je ništa, nego što crta kad izlazi iz zaljeva u visini Savudrije horizontalno se lomi i tu rekoh dolazi do ustupka od 166 kvadratnih kilometara, znači van zaljeva dolazi do koncesije plus … od tih 140 kvadratnih kilometara. I kad se odlučuje o granicama, ja znam svi će reći svi sve znamo, sjećamo se kako je to bilo 2001., ljudi koji su vodili te sporove ja sam to vidio kod gospodina Račana, on je znao na kopnu svaku šljunčaru, svako drvo, svaki prijelaz, svaku kuću uz granicu. Ja znam da to nisu laki sporovi, lakše je kritizirati, podmetati. Ja znam da i bez popuštanja ništa nije moguće riješiti, ali ne može jedan dati sve, a drugi ne dati ništa. Mi imamo sa Slovenijom sada ili imali smo svo vrijeme 670 km na kopnu plus ovu granicu na moru ali želim vjerovati da ćemo kao civilizirani ljudi, kao dobri susjedi poštujući način na koji smo i kako smo živjeli nekada jednoga dana i administrativno te stvari razriješiti, a dotada ćemo valjda živjeti.
Hvala. U ime Kluba zastupnika SDP-a potpredsjednik Nenad Stazić, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Sabora, uvažena prva potpredsjednice Vlade i ministrice vanjskih i europskih poslova, drage kolegice i kolege. Ovoj temi treba pristupiti s tri točke, s tri polazišta. Prvo da su Republika Hrvatska i Republika Slovenija susjedne i prijateljske zemlje, a hrvatski i slovenski narod dva prijateljska naroda. Vežu nas povijesne veze, gospodarske veze, kulturne veze, ljudske veze. I nitko nema pravo te veze minirati ili dovoditi u pitanje. Nitko, ni sa hrvatske ni sa slovenske strane. Druga teza s koje treba poći u raspravu o ovom problemu je da politike i Vlade se mijenjaju, one prolaze, ali pitanje suvereniteta neke zemlje, pitanje granica neke zemlje ono ostaje dugo, decenija, stoljeća možda i zauvijek. Pa i ovo je primjer toga. Kroz ovo pitanje prošla je i Račanova Vlada i Vlada premijerke gospođe Jadranke Kosor i sada mora prolaziti Vlada Zorana Milanovića. I treće stajalište koje nam se čini bitnim da ovom problemu treba pristupiti ozbiljno i odgovorno bez nekakvog samoreklamiranja u tom pogledu, bez pokušaja stjecanja jeftinih političkih poena i bez prevelike galame. Ne pođemo li od toga na taj način bojim se nećemo ostvariti nacionalno jedinstvo i nećemo biti efikasni. Nakon raspada zajedničke države trebalo je odrediti granice, utvrditi i osnažiti one koje su bile kao AVNOJ-ske utvrđene na kopnu i one na moru koje nikada nisu bile utvrđene. To se da napraviti na nekoliko načina. Može se bilateralnim sporazumom, može se potražiti pomoć nekog od stalnih sudova kao što je Sud pravde u Haagu ili Sud za prava mora u Hamburgu i može se arbitražom. Pokušaj da se to napravi sporazumno taj pokušaj učinila je Račanova Vlada, dakle pokušavajući onaj sporazum Račan-Drnovšek i njime doći do kvalitetnog rješenja. To je bilo 2001.godine i potom rješenju granica bi išla od ušća Dragonje sredinom zaljeva a Slovenija bi imala pristup međunarodnim vodama. Taj sporazum koji je bio pisan u dobroj volji i tu se ne bi složio sa kolegom Kajinom ni jedna Vlada, ni Račanova ni ona kolegice Kosor niti ova, a sumnjam da ijedna Hrvatska vlada bi to uopće mogla napraviti. Meni je to nezamislivo raditi na štetu nacionalnih interesa. Svaka od ovih vlada je činila najbolje što je mogla da ovaj problem riješi. Taj sporazum Račan–Drnovšek nije nikada ratificiran u Hrvatskom saboru jer uvijek ima onih koji misle da se sporazumom daje previše a dobija premalo. To je tako kod sporazuma, to je tako, nitko ne može dobiti baš sve što želi. Tako da je taj prvi bilateralni pokušaj propao. Nastojanje i zalaganje da rješenje pronađemo na jednom od stalnih sudova bilo onoga suda pravde, Međunarodnog suda pravde u Haagu ili Suda za pravo mora u Hamburgu nije uspio zato što je tu potrebna obostrana volja. Dakle oko toga se moralo složiti i susjedna Slovenija a nije. Pa nam ništa drugo nije ostalo nego arbitraža. U kakvim okolnostima? U okolnostima u kojima je Slovenija već bila članica EU a mi smo to željeli i to žarko željeli postati i u koji nam je taj europski put bio prioritet. I šta se tu drugo moglo učiniti nego ono što je najboljoj volji učinila Vlada Jadranke Kosor pristupiti arbitraži kad već Slovenci nisu htjeli prihvatiti ove međunarodne sudove. I mi smo je ovdje podržali, podržali smo to iako je bilo primjedbi, i bilo je i sumnji kako će ta arbitraža završiti zbog onog pojma junction koji je mističan, nerazjašnjen, ne znamo točno što on u međunarodnom pravu znači i što je mogao značiti. Ali nismo dovodili u pitanje dobru volju, nastojanje da se ovo pitanje riješi. I HRvatska je prihvatila tu arbitražu i vjerovala je da ona može donijeti pravilno, pravedno rješenje, prihvatljivo za obje strane, ali prije svega rješenje doneseno na zakonitom arbitražnom postupku. Nažalost to se nije dogodilo. Taj postupak je kompromitiran, došlo je do nedopustivog kontakta između zastupnice suda i arbitražnog suca. E sad, mi ne znamo do koje mjere je kontaminiran sami postupak jer iz onih transkripata vidimo da se tu spominje i predsjednik suda, da se spominje lobiranje kod drugih sudaca i mi zapravo ne znamo koji je opseg, ni koji je doseg te kompromitacije. I zbog toga nama ne preostaje ništa drugo, ali apsolutno ništa drugo nego opet u dobroj vjeri uvažavajući činjenicu i nastojeći sačuvati što je moguće bolje odnose sa Republikom Slovenijom iz ovog arbitražnog postupka izaći. Svako daljnje ostajanje u njemu bilo bi pogubno za nacionalne interese RH. Ništa ne znači to što je slovenska strana promijenila člana arbitražnog suda, jer ovi koji su ovako postupali, pa nisu oni to postupali u svom osobnom interesu, nego u interesu Republike Slovenije. Prema tome, nisu oni kompromitirali sebe, oni su kompromitirali cijeli Arbitražni sud i bez obzira koliko se njih tamo sad promijenilo, koliko bi slovenska strana htjela tim postupkom ispraviti pogrešku koja je učinjena to je naprosto nemoguće. E sada, nama ovdje prestaje dakle dva cilja, čuvati nacionalne interese i interese RH odmjereno, pažljivo, pametno. I drugo, postići u tome jedinstvo. Jer ne postignemo li u tome jedinstvo nećemo biti efikasni ni na ovom međunarodnom planu. Danas ovdje nismo ni vlast, ni oporba, ni nezavisni danas smo ovdje da pokažemo, da demonstriramo to jedinstvo u obrani nacionalnih interesa. Znači svaki pokušaj stjecanja nekog političkog ekstra profita, svako iskakanje iz zajedničkih kola, svako rivalstvo nanosi štetu RH i njenim interesima. Mišljenja smo u klubu SDP-a da je Vlada u ovom pitanju postupila krajnje odgovorno. Prvo, unatoč prigovorima da se reagiralo sporo Vlada je pričekala da se utvrdi vjerodostojnost tih razgovora kojim kompromitiraju sam postupak. Drugo, premijer je okupio predstavnike klubova zastupnika u Hrvatskom saboru i na tom sastanku u ponedjeljak ukoliko smo izvješteni postignut je konsenzus o daljnjem postupanju. Treće, pripremljen je tekst zaključka kojem ne trebaju nikakve izmjene, koji je dovoljno precizan i jasan. I četvrto, sam Hrvatski sabor postupa u ovoj raspravi krajnje odgovorno samim dogovorom da se ovdje istupa samo u ime klubova, da tu ne politiziramo, da ne nastojimo promovirati svoje stranke ili sebe osobno. Prema tome, budimo i dalje u tome jedinstveni, budimo odgovorni, budimo domoljubni, stanimo iza Vlade Zorana Milanovića, poduprimo ovu Vladu osnažimo je jer će tako uz našu neprijepornu podršku moći zaštiti nacionalne interese na najbolji mogući način. Svaka pukotina u Saboru, svako drukčije ponašanje, svaki pokušaj da se iz ove situacije izvuče neka druga korist mora se shvatiti kao neodgovorno ponašanje, ponašanje koje nanosi štetu nacionalnim interesima. SDP će bezrezervno podržati predložene zaključke i poziva i sve druge klubove da to učine. Hvala vam.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika HSU-a Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana potpredsjednice Vlade, kolegice i kolege. U uvodnom dijelu ove moje rasprave htio bih reći da bi bilo dobro rasvijetliti jednu izreku Winstona Churchilla koji je svojevremeno rekao "Ne postoje naši stalni prijatelji i naši stalni neprijatelji, postoje samo naši stalni interesi". Ako to važi za nas onda to važi i za sve naše susjede. I kada krećemo iz te pozicije onda ćemo sigurno puno manje koristiti riječi i složenice koje je prešla u jednu riječ dobrosusjedski odnos. Koristimo ono što ustvari je, koristimo riječ susjedske odnose i gradimo kvalitetne, korektne i konkretne susjedske odnose. Nemojmo se zaklinjati u dobrosusjedske odnose, a pri tome zapostavljajući svoje interese. Sjećam se 2.studenog 2009.godine 14.sjednice Hrvatskog sabora kada je donijeta Odluka o pristupanju Arbitražnom sporazumu sa 80 glasova za, 45 glasova suzdržanih i 9 glasova protiv. 9 ljudi koji su bili protiv je gospodin Pančić, gospođa Vrbat, gospodin Vinković, gospodin Josipović, gospodin Grubišić, Hrelja, Srb, Lesar, Kajin imenom i prezimenom. Moj stav tada zašto sam bio protiv je bila činjenica da sporazum Račan-Drnovšek nikad nije verificiran u Hrvatskom saboru gdje je bila sumnja u ishod tog Arbitražnog sporazuma je bila i solidarnost sa savudrijskim ribarima. Oni su u to vrijeme bili u interesnoj priči. Njihov interes je bio ugrožen i jedan dio nas iz Istre najviše iz solidarnosti prema njima nije glasao za ovaj sporazum. Ne želim dizati, kupovati neke političke poene, ja sam zbog tog stava ponosan iako znam da se drugačije nije moglo. 2009.nije bilo drugog rješenja jer je tada naš dominantni interes bio otvaranje dakle deblokada pregovora o ulasku u EU. to je bio interes prije svih interesa i mi smo kad već nije bilo moguće prihvatiti dva suda odlučili se na ovu arbitražu. Ali moram reći da opet moramo analizirati cijelu situaciju sa pozicije naših odnosno slovenskih interesa. Kada sam govorio o tome da moramo govoriti o susjedima i o tim dobrosusjedskim odnosima, odnosi među državama su jednaki kao i odnosi sa našim susjedima. Ima tu i ljubomore, ima tu i teritorijalnih pretenzija, ima tu i zločestoće, pa imamo mi i onu našu poznatu narodnu izreku "Ako meni crkne krava neka susjedu izgori štala", dakle nisu susjedski odnosi tako idilični na osobnoj razini kao ni na razini država, ali su dakle ako imaju tu negativnu stranu imaju i pozitivnu stranu. Dakle mi sa svojim susjedima možemo uvijek računati na istinsku solidarnost u nevolji, možemo računati na realizaciju zajedničkih projekata ako nam se interesi poklapaju. Prema tome, mi smo sada u ovoj poziciji i volio bih da ubuduće puno manje koristimo termin dobrosusjedski odnosi nego kažemo pravi susjedski kvalitetni odnosi temeljni na interesima i na argumentima. No kako bilo mi iz ove situacije moramo izaći i Klub zastupnika HSU-a u potpunosti podržava Prijedlog zaključka o prekidu Sporazuma o arbitraži kojeg je kao prijedlog Saboru uputila Vlada RH, a na temelju konzultacija sa predstavnicima klubova zastupnika. Hrvatska je u dobroj vjeri potpisala Sporazum o arbitraži kako bi se riješio dugogodišnji granični spor sa Slovenijom, a postupci dužnosnika naše susjedne zemlje upućuju na grubo kršenje uljuđenih normi ponašanja zbog čega je ovaj arbitražni postupak u potpunosti izgubio smisao, a Arbitražni sud legitimitet da donese odluku koja se temelji na međunarodnom pravu i kvalitetnim susjedskim odnosima, kako stoji u sporazumu o kojem govorimo. Hrvatska ne može sudjelovati u radu suda koji je izgubio vjerodostojnost bez obzira na pravne, diplomatske vratolomije aktera koji se zalažu za nastavak procesa pred Arbitražnim sudom. Klub zastupnika HSU-a žali što je došlo do ove situacije jer nas sve skupa stavlja u iznimno neugodnu poziciju s obzirom na činjenicu da Hrvatska ima otvorena granična pitanja sa drugim susjednim zemljama, a pokušaj utjecaja slovenske strane na suce Arbitražnog suda nalaže da se postavimo legitimno pitanje je li međunarodna arbitraža kvalitetan instrument rješavanja graničnih sporazuma? Podsjetimo se kada je 2009. godine potpisan arbitražni sporazum deblokirani su hrvatski pregovori i omogućen ulazak Hrvatske u EU. Danas je situacija drugačija, Hrvatska je punopravna članica EU i Slovenija nema tako jak, tako velik ucjenjivački potencijal koji je imala tada. To je činjenica koja nam ide u prilog i koju moramo iskoristiti. Ključ rješenja ovog spora prema mišljenju našeg kluba leži u diplomatskim aktivnostima naše Vlade čiji je zadatak upoznati svijet s našim argumentima kako nam se ovakav slučaj ne bi ponovio te kako hrvatski teritorij ne bi na silu i prevarom došao pod kontrolu Slovenije ili sutra u nekom drugom slučaju druge države. … [[Upadica se ne razumije.]] Da, anektiran je odlukom slovenskog Parlamenta jedan dio hrvatskog teritorija. To su činjenice. I postoje teritorijalne pretenzije Republike Slovenije prema tom dijelu, prema više dijelova hrvatskog teritorija. Tu nema dileme, to je isto tako legitimno. To je njihov interes. Mi moramo tom njihovom interesu postaviti naš interes. I drago mi je da smo mi svoj interes danas ojačali artikulirano, jasno, nedvosmisleno i da stojimo svi zajedno iza tog našeg interesa. Živim u pitomoj, mirnoj i tolerantnoj Istri na čijem se teritoriju događa najveći dio ovog spora, međutim mi nikako ne smijemo uz argumente i uz žar kojim branimo svoje stavove ne možemo da ovaj slučaj bude kamen spoticanja u susjedskim odnosima dvaju prijateljskih naroda, dvaju naroda koji su povijesno naslonjeni jedan na drugoga, koji imaju tako krasnih odnosa među sobom. Zbog toga mi je iznimno drago da barem dosada nismo čuli nacionalističke trube i pozivanja na radikalizaciju odnosa sa Slovenijom ni ovdje ni u Sloveniji čime zahvaljujem i oporbi u Hrvatskom saboru da se sigurno ovdje ne koristi govornica za pridobivanje političkih poena i da stvarno olakšavaju, na visini su zadatka i olakšavaju rješavanje problema. Naravno da cijenim i ono što je rekla gospođa Jadranka Kosor da naša susjedna, prijateljska država Republika Slovenija ima svojih problema i mene osobno smeta kada iz svojih frustracija žele izaći stvaranjem nekog svog posebnog identiteta. Jako me smeta da svojataju i sortu crnog grožđa što se ne može svojatati i što se ne može, može se registrirati vino ali ne sortu grožđa. Ali to su oni dali u proceduru. Dakle, kad bi se moglo razgovarati pošteno i iskreno mogli bi puno toga riješiti. Zbog svega mi u Klubu zastupnika HSU-a izražavamo zadovoljstvo jer su svi važni politički subjekti složni u obrani interesa RH. Težina prekršaja slovenskih kolega ujedinila je cijelu političku scenu u Hrvatskoj i zbog budućnosti ne smijemo popustiti pred bilo kojim pritiskom jer je pravda na našoj strani. Ne smijemo odustati jer se odnosi među državama koje su glavni akteri međunarodnog prava ne smiju i ne mogu temeljiti na prevarama i sumnjivim dogovorima ispod stola. Ako bi mi danas posustali nepravda bi mogla postati zakon, a prijevara legitimni alat u ispunjavanju nečijih interesa. Ako takav princip zavlada međunarodnim pravom i međudržavnim odnosima ne piše nam se svjetla budućnost ni nama ni svijetu. Stoga pozivam slovenske kolege da sjednemo za stol i da se kao pravi partneri dogovorimo o načinu na koji ćemo riješiti ovaj problem kako bi našoj djeci ostavili mogućnost da se bave nekim boljim i kvalitetnijim temama od ove granične. Također, dopustite mi da uputim poziv Arbitražnom sudu da se povuče iz postupka te tako pokaže spremnost za konstruktivnim rješenjem problema. U slučaju nastavka rada ovog suda i donošenja odluke koju Hrvatska neće moći prihvatiti jer neće sudjelovati u radu istoga Arbitražni sud će se staviti u krajnje neugodnu poziciju te će htjeli ne htjeli morati prihvatiti odgovornost za nestabilnosti koje će se javiti u odnosima Hrvatske i Slovenije. Da ne spominjem i druge sporove koji se rješavaju arbitražom, a na čije će rezultate biti bačena sjenka sumnje zbog afere kojoj svjedočimo. Vjerujemo da je ovdje riječ o izoliranom incidentu koji neće narušiti dobre odnose građana Hrvatske i Slovenije. Drago mi je da se moj kolega zastupnik u Hrvatskom parlamentu predsjednik srodnog odbora odmarao na Korčuli i da je poslao sms poruku i da žali i on isto zbog svega ovoga. Dakle, vjerujemo da će ovo biti izolirani incident i zato podržavamo našu Vladu u pronalaženju najboljih diplomatskih rješenja kako bi jednom za svagda ovaj granični problem ostao iza nas. Hrvatska se opredijelila za suradnju i dijalog i te 2009. godine i vjerovala je u ono što potpisuje. Zbog toga sam ponosan i pozivam sve uključene aktere uključujući i naše susjede Slovence na racionalan pristup i otvoreni dijalog. A nama želim i dalje ustrajnost, jedinstvo i mudrost u odlukama. Hvala lijepa.
Nastavljamo s pojedinačnom raspravom Josip Kregar. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući, poštovana prava potpredsjednice Vlade, kolegice i kolege samo ću tri stvari reći vodeći računa o tome da nisam sudjelovao u dogovoru klubova i nisam sudjelovao u dogovoru političkih stranaka. A te tri stvari se svedu na tri riječi, prva riječ je odlučnost i brzina. U ovom slučaju radi se o potrebi da pokažemo jedinstveno i da pokažemo odlučnost. U tom smislu stvarno treba isticati činjenicu da nije hrvatska strana učinila nikakvu pogrešku, niti je narušila dobru vjeru, narušila ju je slovenska strana. Sudstvo počiva na povjerenju, arbitraža još i više jer u arbitraži ne sudi se samo na temelju prava, već i traži pravično rješenje. Ovdje su neki govorili o lobiranju, onda lobiranja ne može bit, a ne samo da ga je bilo nego je bilo i gore od toga. Kako biste ocijenili činjenicu da agentica, zastupnica, odvjetnica dakle slovenske Vlade u razgovoru sa slovenskim sucem nudi da on samo promijeni njeno ime na papiru i da ga pokaže kao svoje? Šta bi bilo to u unutrašnjem pravu da odvjetnik sucu pošalje presudu i kaže ti se samo potpiši i lupi štambilj? Bi li to bilo pravedno, bi li takva odluka mogla biti prihvaćena od strana koje su željele arbitražu, ne bi. I pridružujem se svima onima koji su ukazivali na to da je do pogreške velike došlo i da se ne da ona popraviti nastavkom arbitraže pa ni svim mjerama koje skreću pažnju sa osnovne činjenice a to je da je pogreška učinjeni i da popravke nema. Druga stvar, solidariziram se sa mnogim koji su danas govorili o važnoj činjenici a to je da Hrvatska ne samo da želi prekid arbitraže nego želi nastavak miroljubivog procesa rješenja graničnih problema. U tom smislu zahtjev da mi tražimo da međunarodni sud to rješava, jedan od spomenuta dva međunarodna suda legitiman je miroljubiv zahtjev koji bi trebala svaka neutralna strana podržati pa to i očekujem od svih naših prijatelja i suradnika u EU. Izbjegavanje toga vodilo bi stalnom perpetuiranju jednog nepotrebno politiziranog problema. Nepotrebno zbog toga što se ovdje prikazuje da granični spor između Hrvatske i Slovenije treba utjecati i na odnose Hrvatske i Slovenije kao države. To nije točno. Miroljubivo rješenje znači da mi želimo dobre susjede, da smo svjesni činjenice da ćemo živjeti jedni pored drugih nadam se u miru, nadam se bez nepotrebnog politiziranja i nepotrebnog izazivanja incidenata. A toga je u prošlosti bilo. Ne želim da se to ponovi i pozdravlja hrvatsku politiku koja to traži. I treće, to je pitanje odnosa između hrvatskog i slovenskog naroda. Slobodan sam podsjetiti na činjenicu da se nije desio ni jedna incident usprkos vrlo zaoštrene situacije, da su Slovenci i sad ovog trenutka dobro došli u Hrvatskoj, da uživaju u Hrvatskoj i tako treba i ostati. Hrvatska je privreda, gospodarstvo uložila znatna sredstava u Sloveniju i obratno, Slovenci imaju znatnu imovinu u Hrvatskoj, pa to nas povezuje interesno ali pokazuje i to da se odnos i zajednički život na istom terenu treba nastaviti. Dozvolite da završim tim da kažem da usprkos svega što bi mogli doraditi i popraviti glasat ću i pozdravljam ovu inicijativu Hrvatske vlade da se pokrene postupak raskida sporazuma, ali to nije sve, mi ne možemo čekati mjesecima da to pitanje zapravo padne na dno, izmakne se iz prioriteta ove Vlade. To je prioritetno pitanje i treba koristiti sve načine da u našim odnosima sa drugim zemljama a to je i zadatak ministarstva mi objasnimo svoj stav i objasnimo našu želju, raskid arbitražnog sporazuma treba tumačiti kao želju za pravedno rješenje. Hvala.
Hvala i vama. I završno u ime Vlade Republike Hrvatske prva potpredsjednica gospođa Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici zahvaljujem i svim klubovima i pojedincima koji su sudjelovali u današnjoj raspravi. Reći ću samo nekoliko stvari zaključno i možda nekoliko o koracima koji nam slijede. Dakle, našli smo se u ovoj situaciji nakon što je de facto transkript nekih telefonskih razgovora, kada su transkripti objavljeni u srpskim medijima, pa nakon toga preneseni u hrvatskim medijima. Ovo kao što sam rekla nije dobro ni sretno rješenje ni situacija za Hrvatsku. Mi smo prihvatili rješavanje pitanja granica kroz arbitražni sporazum, radili smo apsolutno lege artis u okvirima definiranim arbitražnim sporazumom uključujući i pripremu podneska odgovora na slovenski podnesak, priprema velikog korpusa materijala koji smo izložili pred sudom dakle apsolutno vjerujući u proceduru koja će dovesti do rješenja i definiranja pitanja razgraničenja dakle trajne granice između Hrvatske i Slovenije, to nam je u interesu, želimo to riješiti i radili smo to unutar ovog sporazuma. Prvu naznaku da nešto nije uredu ne sa sporazumom nego upravo obrnuto sa kršenjem sporazuma, dakle prvu naznaku da bi moglo biti nekog kršenja sporazuma imali smo u izjavama slovenskog ministra vanjskih poslova Karla Erjavca o saznanjima o eventualnim njegovim saznanjima iz pouzdanih izvora o ishodu i na to smo reagirali pismom ad hoc arbitraži ovoj našoj i pismom Europskoj komisiji jer je Europska komisija na neki način bila posrednik u definiranju ovog Arbitražnog sporazuma kada je do njega došlo. Ono što se dokazalo i na kraju pokazalo ovim prvo objavljenim transkriptima, a onda i audiosnimkama u srpskim medijima pa onda i u hrvatskim medijima, pokazalo se da cijeli postupak kontaminiran odnosno da nije problem samo u ponašanju slovenskog suca i slovenske zastupnice gospođe Drenik nego da je problem u predmetu, dakle u onom materijalu temeljem kojega sada bi arbitraža kada bi se nastavila trebala donijeti odluku jer je u taj predmet putem djelovanja slovenskog suca i slovenske zastupnice je ubačen materijal koji tamo ne bi trebao biti. I danas više nitko ne može razlikovati što je u tom materijalu legalno i legitimno, a što je ubačeno naknadno kroz djelovanje ovo dvoje ljudi. Tako da je predmet, bez obzira kakvi bili suci, pod pretpostavkom da su suci najbolji suci arbitri, najbolji na svijetu sam predmet je kontaminiran sa dodacima koji su u njemu koji tamo ne bi trebali biti. I to je naš razlog, to je naš glavni razlog zašto smo kao Vlada stava, ali naravno u prvom redu došli ovdje i po ovu raspravu i po stav Hrvatskog sabora, stava da treba izaći iz ove arbitraže i okončati je. Ne zato što je sporazum loš, nego što je sporazum kršen na način koji je kontaminirao sam predmet, bez obzira na statuse pojedinih sudaca, dakle kontaminirao materijal temeljem kojeg se treba donijeti odluka. Hrvatskoj je naravno u interesu da rješava svoja otvorena pitanja sa susjedima i rješava ih i ima sa svim zadaćama koje stoje pred nama, a to je rješavanje definitivno definiranje granica sa svim susjedima. Mi imamo u ovom trenutku privremeni režim razgraničenja sa Crnom Gorom, imamo Sporazum o granici sa BiH koji je potpisan, ali nije ratificiran i primjenjuje se od dana potpisa, dakle od 1999. Sa Srbijom imamo Protokol o načelima utvrđivanja granica i sklapanje sporazuma o granici i naravno sa Italijom imamo definiranu granicu na moru Osimskim sporazumima i razgraničenje epikontinentalnog pojasa koje po sukcesiji potječe iz '68.godine. U ovom slučaju Vlada je bila i država je bila zaista zainteresirana da ovaj problem riješi kroz mehanizam oko kojeg smo se dogovorili. Kada je nedvojbeno konstatirano i nikad ničim opovrgnuto i sa partnerske odnosno slovenske strane da je ono što je objavljeno točno, Vlada je reagirala točno kako treba što se brzine tiče i u skladu s poštivanjem procedure bez preskakanja ijednog koraka, bez bilo kakvog nervoznog reagiranja ili padanja u nacionalističku vrućicu. Vlada je reagirala u skladu sa definiram koracima procedure, a to znači u dobroj vjeri smo radili, nažalost ta dobra vjera je pokazala da se sa druge strane radilo na drugi način ili da se mislilo da sam sporazum nije dovoljno dobar da bi garantirao postizanje željenih ciljeva, kada je to prekršeno mi u skladu s definiranim koracima reagiramo. Mi ovdje ne vodimo spor ili borbu načelno sa Slovenijom, mi ovdje smo pokušali kroz arbitražu riješiti pitanje granice, pokazalo se nažalost da to nije u ovoj arbitraži moguće i morat ćemo tražiti dalje, naravno da ćemo morati tražiti dalje. Dakle, Međunarodni sud zapravo mora koji je ovdje spominjan Međunarodni sud pravde, Međunarodni sud za pravo mora naravno tu ima poteškoću što se može baviti samo granicom na moru, a ne i granicom na kopnu, Međunarodni sud pravde po mom mišljenju i po našem mišljenju je jedini na kraju jedina instanca kojoj ćemo se moći obratiti. Međutim i za jednu i za drugu instituciju je potreban pristanak obiju strana. Dakle, Hrvatska ne može sama otići ni na jedan od tih međunarodnih sudova da rješava pitanje granice nego moraju i Hrvatska i Slovenija se složiti s tim. Što se lobiranja tiče koje se u našoj politici često zamjenjuje za vanjsku politiku, lobiranje završava upravo ovako, lobiranje je možda u nekim situacijama posao nižih činovnika u Ministarstvu vanjskih poslova, međutim ono što je vanjska politika je jasan stav, jasna vizija i jasna informacija. I to Hrvatska radi i to će Hrvatska nastaviti raditi. A lobiranje nije vanjska politika i ono je dovelo upravo u ovom slučaju Sloveniju u ovu poziciju za koju mi je zaista žao da se našla jer sam sigurna da ogromna većina građana Slovenije ne bi voljela da se lobiralo nego bi voljeli da se vodila normalna politika i da danas idemo normalno legitimnom i legalnom završetku ovog arbitražnog postupka. Jasan stav i držanje pravila i držanje riječi uvijek je najbolji pristup i najbolja politika i toga ćemo se i dalje držati. Iz rasprave koju smo ovdje čuli proizlazi, naravno Parlament će se izjasniti i Sabor će glasati, ali po onome što sam ja vrlo pažljivo slušala proizlazi da u ovim okolnostima Hrvatska treba okončati svoje sudjelovanje u ovom konkretnom arbitražnom sporazumu i postupku. Pitanje je što dalje? Dakle, temeljem i ovoga što je danas ovdje rečeno Hrvatska vlada će sutra donijeti odluku i o toj odluci notificirat će Republiku Sloveniju i time otpočeti proces okončanja ili izlaska iz ovog arbitražnog postupka. Ne treba se zavaravati da će to naići na opće oduševljenje. Svi su sretni kad se neki problem riješi, nikog posebno ne interesiraju detalji. Dakle, to je procedura koja je definirana uz pomoć komisije, uz pomoć različitih zemalja i svi bi najradije da se ovo nije dogodilo, ali kad se već dogodilo bi najradije da se nekako nastavi kao da se nije dogodilo i tu moramo biti potpuno jasnog stava i hladne glave i mi najradije da se nije dogodilo ali se dogodilo i svoj stav ćemo zastupati, braniti kao normalna svaka druga zemlja pri punoj svijesti da Hrvatska i Slovenija i dalje pred sobom imaju taj problem, a to je da moraju riješiti pitanje granice. To je važno zbog dvije zemlje, važno je posebno, ja bih rekla, zbog onih istarskih ribara, Žumberčana, Međimuraca i prekMuraca i svih ostalih koji žive uz granicu, ali važno je i zbog dvije zemlje. Na tome trebamo nastaviti. Vrlo vjerojatno je institucija koja nam preostaje Međunarodni sud pravde. Vrlo vjerojatno će za to trebati neko vrijeme da do toga dođe i vrlo vjerojatno jedino na što se u potpunosti nakon ovog iskustva možemo osloniti je donošenje tih odluka temeljem međunarodnog prava. Ja vam zahvaljujem i postupit ćemo u skladu sa zaključkom kojeg Parlament donese. Hvala gospodine potpredsjedniče.
Hvala i vama. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo u 13,30 sati. Molim vas, sve kolegice i kolege, da se tu nađemo. Hvala. STANKA U 12,59 SATI.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 13,35 SATI]] Poštovane kolegice i poštovani kolege zastupnici pristupit ćemo odlučivanju o prijedlogu zaključka Vlade Republike Hrvatske, a ja ću nakon konzultacija zastupnika i klubova zastupnika u Hrvatskom saboru pročitati tekst prijedloga zaključka o kojem ćete vi i ja skupa s vama odlučivati. Za donošenje ovog zaključka potrebno je 2/3 zastupnika, svih zastupnika Hrvatskog sabora na temelju članka 258. Poslovnika i članka 8. Ustav RH. Sad ću čitati tekst zaključka. "Na temelju članka 81. Ustava RH i provedene rasprave o događajima povezanim uz Sporazumu o arbitraži između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Slovenije Hrvatski sabor na izvanrednoj sjednici 29.srpnja 2015.godine donio je zaključak o obvezi Vlade Republike Hrvatske na pokretanje postupka za prestanak Sporazuma o arbitraži između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Slovenije potpisanog 4. studenoga 2009.godine. Hrvatski sabor obvezuje Vladu Republike Hrvatske na pokretanje postupka za prestanak Sporazuma o arbitraži između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Slovenije potpisanog 4.studenog 2009.godine u Stockholmu koji je na snazi od 29.studenog 2010.godine zbog bitne povrede njihovih odredbi od strane Republike Slovenije." Molim vas poštovane kolegice i poštovani kolege zastupnici da pristupimo odlučivanju. Hvala lijepa. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 141 glasom za, ništa suzdržanih i ništa protiv glasova donesen predloženi zaključak u tekstu kako sam ga upravo pročitao. Hvala vam lijepa. Time smo zaključili raspravu o prijedlogu akta i sjednicu smo time zaključili. Želim vam da nastavite svoje aktivnosti, onih koji su u političkim aktivnostima vezano za stranačku aktivnost, odmore oni koji su na odmoru i da se u dobroj kondiciji vidimo na početku jesenskog zasjedanja. Hvala lijepa. SJEDNICA ZAVRŠENA U 13,39 SATI.