Zahvaljujem predsjedniče, evo kolege me pitaju oću ja o Marakešu s obzirom kolko je ovdje puta spomenuto meni nije jasno kako ste vi predsjedničke zabranili da se o tome priča kad ovdje svaki dan slušamo o Marakešu, mislim da i oni koji nisu ništa znali su dobili dovoljno informacija, ali dobro znamo zašto se to radi. Ja želim ovdje ovom prilikom ukazati na jedan nadam se nenamjerni propust, a vezano je oko Izmjena pravilnika o izmjenama i dopunama Pravilnika o porezu na dohodak. Naime, kada govorimo o neoporezivom dijelu koji se povećava za 5.000 kuna od 1.12. ove godine. Naime, mi znamo da radnik za radne rezultate može dobiti 5.000 kuna od strane svih isplatitelja koji rade kod biše poslodavaca bez obzira, bilo da je to u obliku dodatne plaće, dodatka na plaću, regresa, božićnice itd., međutim ono što je ispušteno odnosno u tumačenju ovoga pravilnika su zapravo samostalni osiguranici odnosno obrtnici ili još važnije nositelji OPG-a, oni prema ovom pravilniku mogu isplatiti taj neoporezivi dodatak svom radniku ali ne mogu sebi. Znamo da nositelji OPG-a i obrtnici su do 3 milijuna obveznici do ... [[Govornik se ne razumije.]] prihoda obveznici plaćanja poreza od 12% plus prirez a onima kojima je drugi dohodak 24% s time da još oni moraju plaćati i doprinose na ostvareni dohodak. Smatram ovdje da nije jednako pravno, odnosno da je neravnopravan položaj obrtnika i nositelja OPG-a u odnosu na ostale radnike i da bi se trebalo njih izjednačiti sa svim drugim radnicima koji imaju pravo na 7,5 tisuća neoporezivog dodatka u godini bilo da je to 416 kuna mjesečno dodatka na plaću zarez 66 ili već kroz određene ove ustaljene oblike neoporezive naknade. Mislim da time bi izjednačili one zapravo koje želimo potaknuti, gdje su nam uvijek i puna usta obrtnika, OPG-ova ako govorimo malih, zbilja u onom OPG-ovom smislu koji treba značiti. Mi nažalost, mi imamo tu nesrazmjer, gdje imamo OPG-ovaca sa doslovno poljoprivrednim obiteljskim gospodarstvima kao takvim gdje dvoje, troje, četvero članova obitelji radi ali imamo i OPG-ova gdje ima 50 zaposlenih. Ali ovdje ne smijemo radi tih koji ostvaruju ekstra milijunske prihode pod OPG-ovima ne smijemo izostaviti male ljude koji rade na svojih par hektara, koji proizvode i koji mislim da bi trebalo biti nositelj poljoprivredne proizvodnje kod nas u Hrvatskoj pogotovo ako gledamo na one na dodanoj vrijednosti. Zato bih i ovim putem apelirao da se porazmisli o izmjenama navedenog pravilnika, ako već ne u ovoj godini ali svakako za sljedeću godinu kako bi upravo svi obrtnici bili u jednakopravnom položaju kao i svi drugi zaposlenici i naravno nositelji OPG-ova i da nemamo tu onda razlike što se tiče poreznog tretmana. I dozvolite mi još samo na kraju jednu zahvalu građanima grada Osijeka koji su jučer izašli na izbore za gradske četvrti i mjesnu zapravo, onaj najosnovniji dio lokalne samouprave pogotovo svima onima koji su glasali za HNS koji je ostvario gotovo 17% ukupnog rezultata i druga je opcija u gradu Osijeku, mislim da to dovoljno pokazuje o politici kako se vodi u gradu Osijeku ali i u nacionalnoj i da to apsolutno je najbolja anketa koja može biti i koja je najrelevantnija i koju građani nam znaju reći što i kako radimo. I još jednom hvala svima i hvala mojim Retfalčanima. Zahvaljujem.
Hvala. Imamo povredu Poslovnika, kolega Bulj, izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče. Kolega Čuraj je povrijedio članak 238. riječima da je nama dozvoljeno raspravljati u Saboru o Marakeškom sporazumu ili kompaktu. To je apsolutna laž i neistina, Parlament nije raspravljao niti donio bilo kakvu odluku niti je dao odobrenje da se podrži taj sporazum a danas će se podržati. Znači tu je Parlament diskriminiran od strane vladajućih i odbora a i predsjednika Sabora. Hvala lijepo.
Hvala kolega Bulj. Naravno da nije bilo povrede Poslovnika. Idemo sada na rad kako smo predvidjeli za današnji dan, prvi je: - Prijedlog Zakona o minimalnoj plaći s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 534 Predlagatelj akta je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članaka 172. i 204. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno članku 204. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Molio bih predstavnika predlagatelja da nam da dodatno obrazloženje, s nama je poštovani Marko Pavić, ministar rada i mirovinskog sustava. Ministre, dobrodošli i izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Sabora, poštovani saborski zastupnici. Vlada je za 2019. donijela odluku da se minimalna plaća povećava na 3000 kuna neto donosno 3750 kuna bruto. Navedeno povećanje od 248 kuna neto je najveće od uvođenja instituta minimalne plaće 2008. g. Prije ovog povećanja u mandatu ove Vlade, dva puta smo povećavali minimalnu plaću po 5%, isto tako zadnjim izmjenama Zakona o minimalnoj plaći gdje smo isključili rad subotom, nedjeljom, prekovremene i blagdanom, dodatnih 3,3% je bilo povećanja što znači da u mandatu ove Vlade minimalna plaća je porasla za 504 kune odnosno 23,9%. Minimalna plaća od 1.1.2019. bit će viša nego u 9 država EU-a. To uključuje već sada Bugarsku, Litvu, Rumunjsku, Latviju i Mađarsku a od 1.1. imat ćemo veću minimalnu plaću nego Češka, Slovačka, Poljska i Estonija. Ovim povećanjem minimalne plaće, Vlada je poslala važnu poruku da želimo dostojanstven život naših sugrađana od kojih 37 000 prima minimalnu plaću. No ovo povećanje nismo radili bez kompenzacijskih mjera odnosno mjera za zadržavanje zaposlenosti kako se u radno intenzivnim industrijama a tu se prvenstveno tiče koža, tekstil, drvo, metal, da nema kompenzacija odnosno mjera za zadržavanje od zaposlenosti u tim sektorima. I upravo zbog toga već prošle godine smo Zakonom o minimalnoj plaći definirali olakšicu na doprinose u vidu 50% koje zadržavamo i slijedeće godine. Isto tako, od 1.1. provodit će se program potpora male vrijednosti gdje će se po stavci sa 1.3. ali za period već od 1.1. moći prijaviti na HZZZ u vidu potpora male vrijednosti dakle moći će dobiti do milijun i pol kuna subvencija u 3 g. za potrebe zadržavanje osoba u zaposlenosti i isto tako od 2020. razvit ćemo program prema tzv. GBER-u odnosno General block exemption rule po kojima će za novozaposlene i to neće biti vezano na minimalnu plaću, moći ostvarivati subvencije. Ovim prijedlogom zakona zadržavaju se postojeća prava radnika zadržavanjem propisane definicije minimalne plaće. Zadržavamo u 2019. g. obračun doprinosa na osnovicu za 50% umanjenja s tim da još jedanput ponavljam, imamo nekoliko osigurača kako poslodavci ne bi poticali odnosno kako poslodavci ne bi stavljali ljude na minimalnu plaću, a to je prošle godine su morali imati 12 mj. uzastopno primanja minimalne plaće da bi uopće mogli dobiti tu olakšicu a slijedeće godine će morati imati da su ljudi morali biti ove godine na minimalnoj plaći. Svjesni smo da je ta olakšica bila široka i upravo zato što uvodimo sektorski olakšice od slijedeće godine, ići ćemo ka umanjenju te olakšice gdje će ona 2020. iznositi pola toga, dakle 25% i nakon toga ići prema nuli. Također dodatno se rasterećuje dio mikro poslodavaca i to na način da ukoliko nemaju drugih zaposlenih, nisu u obvezi sami sebi isplaćivati zakonski utvrđeni minimalni iznos plaće. Također se proširuje opseg parametara o kojem resorni ministar mora voditi prilikom predlaganja visine minimalne plaće i preciznije se definira krajnji rok do kojeg je Vlada dužna utvrditi iznos minimalne plaće za slijedeću kalendarsku godinu. Ovim povećanjem minimalne plaće na 3000 kuna neto, smatramo da smo napravili značajan iskorak da onima koji primaju tu minimalnu plaću pružimo dodatna sredstva i za dostojanstven život, svjesni smo da je ona mala ali smo isto tako svjesni da dobar dio ljudi koji rade u tim industrijama, a prvenstveno mislimo tu na žene preko 50 g. niže razine obrazovanja, da sve studije pokazuju da će one ostati nezaposlene odnosno na socijalnoj pomoći ukoliko izgube posao tako da ovim balansiranim pristupom smatramo da smo s jedne strane značajno povisili minimalnu plaću, dakle u mandatu ove Vlade 504 kune, 23,9%, dakle gotovo za 1/4 a isto tako da smo prva Vlada koja je našla kompenzacijske mjere kako bi poslodavce u radno intenzivnim industrijama uspjeli kompenzirati odnosno zaštititi radnike od gubitka posla i isto tako da smo prošlogodišnjom izmjenama značajnije doprinijeli da, pogotovo prekovremeni rad, rad nedjeljom i blagdanom ne bude uključen u minimalnu plaću. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem ministru. Imamo jedan broj replika. Prvi je na redu kolega Lovrinović, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine ministre, vi maloprije rekoste da je podizanje minimalca na 3000 kuna neto za dostojanstven život. Nemojte mi zamjeriti, ali nitko od nas ovdje u Saboru koji sjedi, ni u Ministarstvima, ne razumije što je živjeti sa 3000 kuna mjesečno, i to je nemoguća misija. Slovenci imaju duplo veći minimalac. Prijedlog od prije dvije godine stranke Promijenimo Hrvatsku je da se podigne na 4000 kuna minimalac neto u Hrvatskoj odnosno bruto 5000 kuna, ostavite i dalje izdvajanje, znači oslobađanje 50% umanjenje osnovice za doprinose, što trebate dati poslodavcima kako bi oni mogli isplatili 4000 kuna neto. Ukinite najveći broj parafiskalnih nameta koje ima preko 200. što im još dajete? Za iznos koji uplate minimalac između 3750 i 5000 bruto, to im odbijte od osnovice za obračun poreza. Dakle, to su minimalne stvari da zaustavimo iseljavanje iz ove zemlje.
Hvala. Hvala vam. Izvolite.
Poštovani profesore Lovrinović. Lako je iz saborskih klupa ovako govoriti, predlagati, ali ovakvo značajno povećanje koje vi predlažete, populistička mjera koja će dovesti do par tisuća, koja će dovesti, … [[Upadica: govornik se ne čuje.]] oprostite, do par tisuća otkaza. Trenutačno od 01.01.2019., Hrvatska ima veću minimalnu plaću od Poljske, Estonije, Slovačke, Češke, Mađarske, Latvije, Rumunjske, Litve i Bugarske, 13-ti smo na razini Europske unije po visini minimalne plaće. Još jedanput ponavljam, zato smo i radili program ZAŽELI, 7000 žena smo zaposlili upravo koje su preko 50 godina, koje bi otkazom u takvim industrijama, u tekstilnoj industrijama, u ruralnim područjima Republike Hrvatske, ostali na socijalnoj pomoći do kraja svog radnog vijeka. Prema tome, radimo balansiranu politiku, svjesni smo da ovo nije puno, ali isto tako smo svjesni da je značajno tim ljudima koji rade, a da ne izgube posao.
Hvala. Kolega Orepić, izvolite.
Poštovani gospodine ministre. Ne ulazeći u sami meritum koji je uopće nebitan i totalno promašen u ovom trenutku, jer u ovom gospodarskom trenutku kad vi idete sa minimalnom plaćom, trebate razmisliti da ugrožavate poslovni ambijent, pa čak i radničke mogućnosti. Ono što ja želim naglasiti je povreda procedure. Ja ne mogu vjerovat više, da jednostavno ne možete shvatiti da trebamo poštivati proceduru donošenja Zakona. Znači, za obrazac prethodne procjene učinka e-savjetovanja je trebalo 14 a ne 30 dana. Savjetovanje je trajalo 6 dana. Ured za zakonodavstvo vas upozorava da treba trajati 30 dana. Razumijete me? Zakon uopće nema uvijete da se donese, a kamoli da se donese po hitnoj proceduri. Nemate pravo donijeti ovaj Zakon na ovaj način, ne ulazeći u meritum. Molim vas poštujte demokraciju, demokracija je procedura. Vi to morate poštivati. Nemate pravo donijeti Zakon po hitnoj proceduri.
Odgovor, izvolite.
Ako možete mikrofon. Hvala. Pa poštovani gospodine Orepić, ljudi s minimalnom plaćom nemaju pravo čekati da mi izmijenimo procedure, procedure smo poštovali gospodine, … [[Upadica: govornik se ne čuje.]] poštovali smo procedure, godinu dana radimo na ovim mjerama sa poslodavcima za zadržavanje zaposlenosti, bilo je na e-savjetovanju, konzultirali smo se sa socijalnim partnerima. Prema tome, ali upravo oni koji imaju minimalnu plaću ne mogu čekati i radi njih donosimo po hitnoj proceduri.
Idemo na treću repliku, poštovani kolega Maras.
Hvala lijepo gospodine ministre. U svakom slučaju svaka promjena na bolje je dobra za građane, ali kada se nešto radi, onda se treba raditi pošteno, i treba napraviti analizu koja je sustavna. Po ovome kako vi odgovarate, evo kolegi Lovrinoviću kažete nekoliko tisuća ljudi će ostati bez posla, vidi se da je to plod velikih analiza, stručnih konzultacija i da ste dugo razmišljali o tome koliko, kad kažete točno brojku nekoliko tisuća, ne, to je, to zbilja ulijeva povjerenje hrvatskih građana kad vi predstavljate Zakon. Ono na čemu mi inzistiramo je 4000 kuna minimalne plaće, pogledajte samo, usporedite zemlje u okruženju, usporedite Sloveniju, rek'o je gospodin Lovrinović, preko 800 EUR-a, pogledajte Grčku 600 EUR-a, znači sa te strane, mi moramo ići za time da našim građanima damo neki osnovni garant da će u Hrvatskoj moći kako-tako živjeti, ne dostojanstveno kao što ste vi rekli, sa 3000, to ne može nitko. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Gospodine Maras, sada govorite jedno, kad ste na vlasti bili, radili ste drugo, 2015. godine vi ste povećali, u Vladi u kojoj ste vi sjedili za 11,94 lipe, dakle 11 kuna i 94 lipe, minimalnu plaću. Tol'ko o dostojanstvenosti i toliko o socijalnim politikama SDP-a. Ova Vlada je povisila za 504 kune, dakle 23,9%, za četvrtinu je povisila u odnosu na minimalnu plaću kada je došla. Poboljšali smo Zakon o minimalnoj plaći, isključili smo, imali ste vi tu priliku, mogli ste vi isključiti prekovremene sate, rad nedjeljom i blagdanom iz definicije Zakona o minimalnoj plaći, pa niste. Četiri tisuće minimalne plaće je populistička mjera, mogli smo je mi dići, ali smo svjesni i napravili smo kvalitetne analize gospodine Maras, kol'ko ljudi je ugroženo od gubitka radnog mjesta i radi toga smo prva Vlada koja je donijela kompenzacijske mjere … [[Upadica: govornik se ne čuje.]] za zadržavanje zaposlenosti.
Hvala vam. Nemojte molim vas dobacivati. Kolega Mrsić, izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine ministre ne budite bahati, nego slušajte što vam govorimo. Minimalna plaća je mjera koja ide za time da je to zaštitni instrument radnika od siromaštva i to je instrument koji bi trebao radnicima omogućiti da imaju dostojnu plaću za taj svoj rad. I ono što ovim prijedlogom sada radite je da zadržavate situaciju koja je bila od prije, niste imali savjetovanje sa socijalnim partnerima i da ste imali onda bi vam u zakon ušli i otežani uvjeti rada. S druge strane povisili ste minimalnu plaću zato što vam je se povisila plaća i zadržali ste isti omjer koji ste zadržali onda 44% ali do kraja godine ovo neće biti 44% nego ćemo pasti ispod 40% kao što vam je pala sada u 2018. godini. I dajte ne budite bahati nego odgovarajte na pitanja.
Hvala. Odgovor izvolite.
Pa žao mi je gospodine Mrsić da nama prebacujete kada minimalna plaća dok ste vi bili ministar bila između 37 i 38%, sad smo došli na gotovo 45% a cilj nam je da dugoročno ide ka 50%. Člankom ... [[Govornik se ne razumije.]] o radu su, Zakona o radu su definirani ovi uvjeti koje spominjete. Imali ste priliku da i vi ispravite da u Zakonu o minimalnoj plaći, odnosno da se u minimalnu plaću ne računa prekovremeni rad, rad subotom i nedjeljom pa niste. Ova Vlada još jedanput ponavljam povisila je minimalnu plaću za 504 kune, odnosno gotovo 23%. U zadnjoj godini mandata 11 kuna i 94 lipe. Mislim da brojke govore same za sebe.
Kolega Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Ministre bilo kakvo povećanje minimalne plaće je pozitivno. Međutim činjenica je da na područjima dvije trećine Hrvatske više nemamo ni radnika u bilo kojoj ili u poljoprivredi ili u industriji i bez mjera na tim područjima odakle dolazim ja, bez mjera da imamo poduzetnicima mjere koje neće toliko opterećivati plaće mi ministre jednostavno nećemo više imati radništva. Nešto u Zagrebu i oko Zagreba, vidimo da su brodogradilišta pri kraju. Mi moramo dati mjere na područjima dvije trećine Hrvatske brdsko-planinskim koji će osigurati poduzetniku da može isplaćivati plaće. A te mjere na ovaj način poduzetnik neće moći imati. Zbog čega? Jer je puno skuplja energija, puno je teže doći do radne snage na tim područjima i on bez potpora i poticaja jednostavno neće moći isplaćivati bilo kakvu plaću a kamoli minimalnu, govorim o brdsko planinskim područjima.
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine Bulj, upravo radi toga ova Vlada je u prve 2 godine mandata 4,5 milijarde kuna u zapošljavanje uložila. 2,5 milijarde kuna samo ove godine, 1,6 milijardi kuna mjere aktivne politike zapošljavanja, 900 milijuna kuna specijalni programi, specijalizirani programi iz Europskog socijalnog fonda. To je više nego prethodna Vlada u cijelom madatu. Zakonom o brdsko planinskim područjima i Zakonom o o potpomognutim područjima dodatnih 150 milijuna kuna smo uložili. Redefinirali smo mjere aktivne politike zapošljavanja, uveli pripravništvo, osnažili samozapošljavanje. Danas osoba koja želi imati tvrtku može dobiti 55 tisuća kuna dok smo, kad smo došli kao Vlada 25 tisuća kuna. Trenutačno imamo veće potpore za samozapošljavanje nego Velika Britanija. Prema tome, upravo se može a da ne govorim koliko projekt Slavonija donosi Slavoniji.
Hvala. Kolega Panenić, izvolite vi ste.
Ispričavam se. Poštovani ministre, ja svakako mogu reći da svako povećanje minimalne plaće sigurno je odmak u odnosu na prethodno vrijeme. Međutim ono što smo i svjesni isto tako nije to u istim okolnostima. Znači ne možemo reći da ova minimalna plaća kada bi je vratili godinu dana u nazad da bi bila ista kao danas u realnim, realnoj kupovnoj moći. Sigurno je u međuvremenu došla, evo ja ću vam samo neke podatke koji su se promijenili, energija je porasla 6,6%, manje ili više ali složiti ćemo se da je došlo do rasta. Hrana je porasla skoro 3% cijene hrane, kuća i stanovanje preko 6%. Prema tome, svakako je da svaka Vlada mora voditi upravo računa o tome socijalnome djelu jer ne može se zadržavati najniža plaća ako rastu svi ostali ja bih rekao životni troškovi i to je činjenica. I trebamo na tome ostati. Ova rasprava o minimalnoj plaći nažalost je u nekom prethodnom vremenu a sada je samo pokrivanje osnovnih troškova koje imamo i nismo ih do ... [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Odgovor izvolite.
Hvala lijepa. Ja sam ovo shvatio i kao pohvalu Vladi da je socijalna jer smo upravo još jedanput ću pročitati imam, od 1.1. imamo veću minimalnu plaću od Poljske, Estonije, Slovačke, Češke, Mađarske, Latvije, Rumunjske, Litve i Bugarske. Svjesni smo da dalje na tome trebamo raditi i svjesni smo šta smo prethodne godine u zakonu. I prva smo Vlada koja je predložila mjere za zadržavanje zaposlenosti naših radnika. Iz Europskog socijalnog fonda i Europskog stupa socijalnih prava koji će iznjedriti 20 direktiva daljnje milijarde kuna će biti na raspolaganju od 2021., koncentrirati ćemo se i na povećanje produktivnosti i upskilling griskilling naših radnika kako bi im povećali konkurentnost i kako bi mogli zarađivati i više od minimalne plaće i prekvalificirati se za radna mjesta koja će biti bolje plaćena. Hvala.
Kolega Grčić, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine ministre jedno ključno pitanje. Dakle, povećanje minimalne plaće ma kakvo bilo zaista neće osigurati dostojanstvo radnika međutim nije to mali iznos 250 kuna i koliko toliko će pomoći. Međutim i jedino realno povećanje poduzetnici će gledati na način ako zadržite olakšice koje sada poduzetnici imaju a to je smanjenje osnovice za doprinose na plaću za 50%. Dakle ovime što ste vi zakonom predložili vi poduzetnicima u prvoj godini, dakle kada idete na 25% uzimate 75 milijuna kuna. A kada to potpuno ukinete uzeti ćete 135 milijuna kuna poduzetnicima što je vrlo ozbiljan novac i vrlo ozbiljna kompenzacija. Ja vas molim da objasnite na koji drugi taj način želite to kompenzirati.
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine Grčić, meni je jako zadovoljstvo vidjeti promjenu ekonomske politike SDP-a. Prošle g. ste bili protiv te olakšice i to vam je bio glavni argument zašto ne možete poduprijeti izmjenu zakona. Da, ovime ćemo poslodavci izgubiti otprilike 80 milijuna kn, zadržati će olakšicu sljedeće g. No potporom male vrijednosti, koja će ići putem Zavoda za zapošljavanje osigurati ćemo vam 200 milijuna kn. Prema tome, svjesni smo da olakšica koja je išla, da ide široko, da zahvaća i druge sektore koje možda ne bi trebali percipirati u olakšici idemo na ciljane horizontalne mjere iz europskog socijalnog fonda, putem kojeg ćemo preko 200 milijuna kn, osigurati poslodavcima. Prema tome, sljedeće g. imaju jednaku razinu olakšice, godinu iza pola olakšice, a 200 milijuna iz europskog socijalnog fonda da to kompenzira.
Kolega Žagar, izvolite, vi ste na redu.
Hvala predsjedniče, uvaženi ministre u početku svog uvodnog govora u obrazloženja zakona ste se dobro izrazili, vlada je odredila, da će minimalna plaća biti neto 3000 kn. Tako ste rekli. Kasnije ipak koristite jedan politički diskurs, pa govorite, ovime ćemo mi omogućiti, povećati ćemo, htio bi vas na to upozoriti, dobra je konstatacija da je vlada odredila, a onaj tko će to napraviti su poduzetnici, oni će omogućiti, oni će povećati i radnici, naravno s svojim radom. U raspravi ću nešto detaljnije o tome reći, u tom smislu povećanje koje vlada namjerava je dobro, međutim, sve ove mjere koje vi spominjete i sada ste ih spominjali u replikama, e to vlada može napraviti. Ako te mjere budu zadovoljavajući da poduzetnici izdrže ovo povećanje plaća onda će to biti u redu. I zato sam vas htio upozoriti nemojte koristiti taj politički diskurs, mi smo omogućili i mi smo povećali, vi ste odredili.
Odgovor izvolite.
Hvala lijepo. Uredba uređuje visinu minimalne plaće koju donosi vlada. Dakle, vlada je donijela odluku, i mogu slobodno reći, mi smo donijeli odluku. Što se tiče indeksiranja ostalih plaća na minimalnu plaću, sustav … [[Govornik se ne razumije.]] potpora biti će vrlo fleksibilan i isto tako poslodavci će moći doći sa programom u kojem će utvrditi, koliko je radnika ugroženo za gubitak posla i tražiti kompenzaciju, odnosno, subvenciju u visini tog iznosa, a procjenjujemo da će biti do 2000 milijuna kn. Tako da g. vlada donosi uredbu i ako vlada donosi, onda mogu reći, mi donosimo i mi smo donijeli.
Kolega Sladovljev, izvolite.
Hvala g. predsjedniče. Poštovani ministre, opet se skrivate iza statistike, kao što ste u prošlotjednoj raspravi govorili da je u Hrvatskoj nezaposlenost mala, a niste rekli da je to zbog odlaska ljudi, sada uspoređujete i minimalnu plaću sa drugim europskim zemljama i ne govorite kolika je tamo kupovna moć, mislim da je to pravno relevantno stanje. Dakle, ova statistika, dakle, pitanje koliko hrvatski radnih za tih 3000 kn, može kupiti u Češkoj, Bugarskoj, koliko u Hrvatskoj, to je prava statistika.
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepa. Dragao mi je da ste ukazali na te statistike i da se statistike, baš sam pročitao popis zemalja koje imaju kupovnu moć i veću od Hrvatske, a minimalnu plaću manju od Hrvatske. Baš je to veliki uspjeh ove vlade da imamo 7 zemalja iza nas od 1.1.2019. koje neke imaju i veću kupovnu moć od Hrvatske. Dakle, tu smo socijalniji i brinemo se više za one sa najnižim primanjima. 504 kn u 2 g. 23,9% znam da je statistika, ali znam da i vas boli, što vi niste na ovoj strani i vlade pa da možete se i vi hvaliti sa statistikama.
Kolega Bunjac, izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi ministre Pavić, vi kažete da će ljudi u Hrvatskoj sa 3000 kn živjeti dostojanstven život. Meni doista nije jasno na koji način se s tim iznosom može dostojanstveno živjeti, pa očekujem da vaše ministarstvo napravi priručnik za dostojanstven životu u RH, sa 3000 kn i da ga objavite na stranicama ministarstva, naime poznato je da ste vi u HDZ-u važniji književnici, evo imamo književnicu Dalić, književnika Sanadera, književnika Šeksa, pa možemo imati i ministra Marka Pavića, koji će u Nacionalnoj sveučilišnoj knjižnici promovirati knjigu dostojanstven život. I ta će knjiga imati nekoliko poglavalja, jedan će biti kako preživjeti s 3000 kn ako ste sami, kako preživjeti s 3000 kn ako imate obitelj, kako preživjeti s 3000 kn ako imate kredite, kako preživjeti s 3000 kn ako ste blokirani i ovršeni, siguran sam da će se prodati u više od 45 hiljada primjeraka, nego je prodana knjiga Martina Dalić, bolje reći … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala lijepa
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepo. G. Bunjac, ne stavljajte mi riječ, rekao sam da ćemo osigurati dostojanstveniji i bolji život, ljudima sa minimalnim primanjima. Ljudi u svakoj europskoj državi, postoje ljudi koji rade poslove za koje je osigurana minimalna plaća, a neke od države, niti nemaju razinu minimalne plaće utvrđenu. Ovaj puta, još jedanput ponavljam, i mi ćemo od 1.1.2019. veću minimalnu plaću od 7 zemalja EU, smještamo se otprilike na sredinu zemalja i isto tako omogućiti ćemo bolji život tim ljudima. U mandatu ove vlade, 710 kn, je porasla prosječna plaća. Imamo povećanje zaposlenosti 71 tisuću i jedan od najvećih stopa rasta zaposlenosti, imamo jednu od najvećih, tj. imamo najveću stopu pada nezaposlenosti. Svjesni smo pitanje isto tako demografije i iseljavanje mladih, radi njih radimo brojne projekte iz europskog socijalnog fonda, radi njih smo uveli i ovih 6 mj. staža u mirovinskom.
Kolega Stričak, izvolite.
Hvala predsjedniče, kolegice i kolege. Ministre sa suradnicima, naglasili ste da je u mandatu ove vlade u svega 2 g. minimalna plaća povećana za 504 kn, odnosno, 23,9% odnosno, veća je nego u 9 članica EU. Međutim, valja naglasiti da je to samo jedna od mjera u nizu aktualne vlade, koje vlada poduzima za veći i bolji standard naših građana podsjetio bi da od 1.1.2019. na snagu stupa 3 porezno rasterećenje gdje se PDV na svježa meso, ribu, jaja, povrće smanjuje za pola, odnosno građani će tim poreznim reformama uštedjeti 2 milijarde i 700 tisuća 2 milijarde 700 miliona kuna, da su potpore za novorođeno dijete porasle s 2.663 na 3.999, da su rasle invalidnine za 20%, znači to su sve mjere koje Vlada poduzima za bolji standard naših građana [[Upadica: Hvala.]] a brojke ne lažu.
Hvala vam, odgovor.
Hvala lijepa da ste to istaknuli, upravo ovaj 3 korak porezne reforme gdje smo ukupno rasteretili građane preko i tvrtke preko 6 milijardi kuna, a ono što još više veseli dakle još prije nego što je taj PDV na svježe voće, povrće, meso, pelene i ostale trgovci su krenuli smanjivati samoinicijativno te cijene. Prema tome, očito je da porezna reforma tu donosi boljitak, sve ove socijalne mjere koje radimo apsolutno u tu. Ja bi samo spomenuo 7.000 zaposlenih žena iz Programa „Zaželi“ odnosno milijardu kuna, spomenuo bi 300 miliona kuna koje ministrica Murganić isto iz Europskog socijalnog fonda ulaže u produljeni rad dječjih vrtića, spomenuo bi isto tako povećanje, proširenje kruga koji mogu dječji doplatak dobivati. Prema tome, apsolutno smo svjesni i radimo na socijalnom uključivanju ali smo svjesni i financija i po prvi puta smo prošle godine [[Upadica: Hvala.]] imali suficit.
Idemo na zadnju repliku, poštovani kolega Prelec, izvolite.
Hvala poštovani predsjedniče, poštovani ministre, meni je drago kad vi kažete da minimalna ovaj plaća se povećava, međutim možemo znati da minimalna plaća ne govori koliko stvarno Hrvati imaju plaću. Mi moramo tu govoriti o prosječnoj plaći, a kad je prosječna plaća u pitanju onda stoji Hrvatska puno, puno lošije. 21 zemlja ima bolju prosječnu plaću od Hrvatske. Samo da kažemo da preko 2.000 EUR-a ima 11 zemalja ima preko 2.000 EUR-a plaću, a mi možemo govorit da u Europi od prilike su slične cijene kaj se tiče namirnica za život. Samo da se uspoređujemo recimo sa Luksemburgom, Luksemburg ima 3.150 EUR-a plaću, 3 puta više odnosno ne pardon 3 puta više ne znam koliko puta više od Hrvatske 684. To je pravi podatak. Koliko Hrvatska ima prosječnu plaću, koliko stvarno ljudi dobivaju na račun? Minimalna plaća slažem se s vama, to je dobro kad bi ona bila 1.000 EUR-a [[Upadica: Hvala.]] ja bi se složio, [[Upadica: Hvala vam.]] to je dovoljno [[Upadica: Hvala.]] za život, normalan život.
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepa, poštovani zastupniče, drago mi je da ste se dotakli prosječne plaće, jer upravo je ona isto tako rekordno rasla u mandatu ove Vlade 710 kuna je prosječna plaća rasla, gotovo 1.000 EUR-a dakle 950 60 EUR-a u Gradu Zagrebu. Osobno sam živio i po Europi par godina i po Americi i tako dalje ako uspoređujete plaću, uspoređujte i cijene. Kvadrat stana u Britaniji, kućica koju je moj mentor u …/nerazumljivo/… imao od 100 kvadrata košta pola miliona funti, pa vi gledajte kolike su cijene. Prema tome ne možete tek tako to uspoređivati, ako gledamo u apsolutnim iznosima još jedanput ponavljam prosječna plaća u RH rasla je za 710 kuna, minimalna plaća rasla za gotovo četvrtinu na 3.000 kuna, prosječna plaća u Gradu Zagrebu gotovo 1.000 EUR-a, prema tome to su uspjesi kojima se volimo i možemo pohvaliti.
Zahvaljujem, sada ćemo vidjeti žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ, kolega Maras predsjednik Odbora za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo Hrvatskog sabora je na svojoj 40. sjednici održanoj 4. prosinca 2018. raspravljalo o Prijedlogu Zakona o minimalnoj plaći sa konačnim prijedlog zakona koje je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada RH. Odbor je navedeni akt raspravio sukladno članku 83. Poslovnika Hrvatskog sabora kao matično radno tijelo, u radu sjednice sudjelovali su i Nezavisnih hrvatski sindikati, Savez samostalnih sindikata Hrvatske i Matica hrvatskih sindikata. U uvodnom obrazloženju predlagatelj je istaknuo kako je cilj da minimalna plaća bude socijalno zaštitni instrument održavanja egzistencijskog minimuma čiji bi se udio u prosječnoj plaći trebao postupno povećavati. Visina minimalne plaće trebala bi omogućiti ostvarivanje gospodarskih i socijalnih interesa radnika sa najnižim primanjima, a poslodavcima kvalitetnije planiranje poslovne godine kao i jednostavnije usklađenje sa aktualnim gospodarskim kretanjima. Tijekom primjene zakonodavac odnosno predlagač je primijenio je uočio da zakon nije u potpunosti ispunio postavljene ciljeve vezano uz uvedenu tzv. olakšicu tj. umanjenu osnovicu za obračun doprinosa na osnovicu u visini od 50%. U raspravi su članovi odbora podržali rješenje koje se odnosi na povećanje minimalne plaće koje utvrđuje Vlada RH i ono će od 1. siječnja 2019. iznosi bruto iznos 3.750 kuna. U raspravi su se ukazale i na određene zlouporabe pojedinih poslodavaca prilikom obračuna isplate minimalne plaće na način da u iznos minimalne plaće ubrajaju prekovremeni rad, noćni rad te rad nedjeljom i blagdanom. Stoga se po njihovom mišljenju, mišljenju sindikata trebaju jasnije urediti prava na povećanu plaću odnosno uskladiti ovaj zakon sa Zakonom o radu. Na kraju provedene rasprave odbor je većinom glasova 6 za i 4 suzdržana odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o minimalnoj plaći. Hvala lijepo.
Idemo sada na raspravu, prvi je na redu Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista i poštovani kolega Tomislav Panenić, izvolite.
Hvala lijepo, predsjedniče sabora, poštovana državna tajnice, suradnici, pozdravio bih ma dobro cjenjene kolegice i kolege pozdravio bi ministra, al evo on je ovdje izveo perfomans. Malo bi se vratio samo na ovo događanje koje je bilo jutros, evo predsjedavajući predsjednik sabora je reko malo smo u vremenu Došašća pa malo i zapravo i pozitivno mogu reći utjecao da imamo jednu kvalitetnu raspravu o tome, onda smo ovdje imali sada ministra koji se ponašao kao da je Grinch, kao da nam svima želi ukrasti Božić ono kao da ga neko napada radi toga što je podigao, njegova Vlada, podigla nešto plaću, ali jednostavno nije shvatio da samo pokušavamo iznijeti određene argumente koji pokazuju na stanje u RH i potrebe koje imaju naši stanovnici jer na ovaj način argumentiranje s ovim, s onim ali stvarno se gleda na terenu. Gledamo naše ljude kako prihvaćaju sve te mjere koje Vlada u svojoj, ja njihova najbolja namjera, pokušava primijeniti ali ne uspijeva, jednostavno ne uspijeva, ne uspijeva kod kolege Bulja jer mu stanovnici se raseljavaju, ne uspijeva kod mene jer se isto tako stanovnici raseljavaju onda trebamo tražiti uzroke ako ovo ne pokazuje rezultata onda jednostavno treba reći da ono još uvijek nije dovoljno i to je ono što je bila poruka koju ministru se pokušavalo prenijeti ali on je to shvatio kao da je osobni napad na njega i ovdje je zapravo krenuo gristi sve zastupnike koji su nešto išli izgovoriti u tome smjeru. Ja bi konstatirao da ovim prijedlogom naravno da se donose određene promjene, ona koja se dogodila ne ovim zakonom nego uredbom Vlade je podizanje mjesečne bruto plaće sa 3439,08 na 3750 međutim nije samo podigla plaća, minimalna plaća nego isto tako rasli su i doprinosi na plaću, znači porasli su troškovi poslodavca. Tu bi se ja malo vratio zapravo i na ove stvarne primjere koje gledamo a najbolje je gledati jednu, npr. jednu od zemalja u koju naši stanovnici rado se odseljavaju. Ako bismo zapravo rekli evo malo ću se i nadovezati ovo što je ministar, da je stvarno da opterećenje rada u Hrvatskoj nije najveće i to stoji, ukupni troškovi rada su ispod prosjeka koji je u EU-u i to stoji. Onda se postavlja pitanje ako je to sve tako dobro, zašto se onda kod nas ne događa jedan gospodarski preporod, zašto plaće nam ne rastu sukladno tome? Zato što imamo iskrivljenu percepciju problema i ova statistiku na koju se ministar pozivao, ona zapravo pokazuje da nije samo sve u brojkama, nekad je i u onome što bismo trebalo pogledati malo i sa druge strane, ajmo pogledati preko te granice. Ajmo se vratiti na ovu Irsku koju sam napomenuo, znači gdje evo moji Slavonci jako rado, ja bi rekao i prerado odlaze i onda zapravo dolaze što je najžalosnije poruke, nikad se ne želimo vratiti ili ono mora se u RH puno toga promijeniti da bismo se poželjeli vratiti. Tamo u Irskoj minimalna plaća iznosi otprilike 1520 eura. Znači u odnosu na našu koja će po ovoj uredbi 400 eura, tamo je 1500, praktički 4 puta više ali upravo bi se sad vratio i ovo opterećenje poslodavca. Znači da bi poslodavci zapošljavali više ljudi, trebaju imati ukupne troškove radnika što niže. I onda na ovih 1520 eura koje je u Irskoj, poslodavac plati 1788 eura. Znači on plati 267 eura davanja. Ajmo sada pogledati upravo kako ministar jako voli statistiku, naš pokazatelj. Znači ukoliko je neto kod nas 3000 minimalne plaće, naš poslodavac plati nepunih 4370 kuna, on je ako bismo preveli to u eure, 180 eura. Prema tome, na našu minimalnu plaću koja je 400 eura, poslodavac plati 180 eura, na irsku koja je 1520 eura, poslodavac plati 267 eura. Znači praktično, 4 puta veća plaća u Irskoj ali davanja poslodavca su sve skupa 87 eura je veća. Tu bismo mi trebali tražiti zapravo razlog zašto kod nas se ne događaju investicije. Znači poslodavac kao i svaki razumni gospodarstvenik želi svoje radnike koji su visoko učinkoviti, visoko platiti ali ne želi financirati potrošnju države. Ne želi financirati sve političke promašaje i ne želi živjeti u sustavu koji je neuređen i bez obzira bile pozitivne nekad promjene ili negativne, stalno imamo promjene. Promjena na promjene. Jednostavno imamo sustav koji nije dugoročan i na njega se ne možemo osloniti. Vidjeli smo i ministra Horvata kako se na brzinu u javnosti pokušao promovirati kroz ulaganja Hyundaia, ali oni koji poznaju situaciju u Hrvatskoj, uvijek se pitaju a gdje bi to došlo. Ne prostorno, vjerojatno bismo prostor našli, hektara bi bilo sigurno dovoljno. Ono što nam se sada događa, ljudi nema. Kod mene u Slavoniji nema više ljudi za takvu investiciju, u Dalmatinskoj zagori, gorskim krajevima, nema više ljudi za tu investiciju. U primorskome, dalmatinskom djelu, tamo su ljudi zaposleni kroz turizam, i oni se žale da nema dovoljno ljudi. Ovdje sjever da bi imao dovoljno ljudi, metalne struke isto jako teško. Pa mi moramo biti svjesni da smo došli do toga da i zaposliti 100 radnika na jednoj poziciji, postalo je jako zahtjevno. Jako zahtjevno nekad i radi ovakvih mjera koje su usmjerene prema zapošljavanju na način da se promoviraju socijalnu zapošljavanja i lijepo je urediti neku lokalnu samoupravu, lijepo je pomoći starijim i nemoćnima ali to pokazuje kad smo ih na tim poslovima zaposlili, ne ostane više za gospodarstvo ništa. I uvijek se pitamo zašto onda ne idemo aktivno prema gospodarstvu ako bismo tamo prelili sve te mjere, vjerojatno bi naši poslodavci puno više zaposlili radnika. Na nama je da kontroliramo, da je to zapošljavanje pravedno, da su cijene rada što pravednije i da postoji obostrano zadovoljstvo ako već kao država ali ja bi rekao, nije to hrvatski proračun, sve su to sredstva koja dolaze iz EU-a na koja se naslanjamo, kad bismo ta sredstva samo izbili iz ovoga, pokazalo bi se da kao država zapravo o našim radnicima skrbimo sa nulom. To je činjenica, znači, da nema Europe, mi bismo kleknuli ili ono što bismo izdvojili bi bilo toliko mizerno, ja se bojim da bi onda raseljavanje bilo značajno veće. Ono što bih još vezano za ovaj prijedloga zakona napomenuo evo, imali smo u prošlogodišnjem prijedlogu, navodilo se da imamo broj radnika koji dobivaju minimalnu plaću nešto preko 76000 njih, a u ovome se govori oko 40000. To govori zapravo i ovoj tezi, što evo, kolega Bulj je napomenuo, nama nedostaje radne snage, mi idemo propisivati minimalnu plaću, a u stvarnosti već poslodavci moraju platiti više jel nemaš više koga platiti, za minimalnu plaću više ti skoro nitko ne želi raditi jel je ponuda poslova je prešla ponudu radne snage i ne radi investicije, nego radi toga što je došlo do takvoga strašnog raseljavanja da su nam područja, pogotovo istoka ili nekih drugih nerazvijenih dijelova RH opustjela. Ono što još mi upada u oči, imati ćemo još jedno Povjerenstvo, na jednu stranu ukinemo jednu Agenciju, na drugu stranu osnujemo Povjerenstvo i naravno da to Povjerenstvo će imati primjerenu naknadu za svoj rad. Prema tome, to samo pokazuje ne mi u Ministarstvu ne možemo to sve skupa pratiti, nego ćemo mi još jedan niz uhljeba staviti koji će biti, ja se nadam, stručni, i oni će provjeravati da li mi znamo raditi i mi ćemo ih primjereno platiti. Ono što smo imali prijedlogom Zakona o minimalnoj plaći iz 2017.-te nakon povećanja bruto plaće za 5%, osnovica za zdravstveni i doprinos na plaće smanjila za 50% i kao posljedica toga je došlo da ukupan trošak plaće je pao za 2,7% i pao je na teret HZZO-a, tad se i upozoravalo da ova razlika će imati utjecaja na zdravstveni sustav i vidimo odmah taj utjecaj davanja, ono što je trebalo zapravo pojačati poreznu reformu, smanjiti doprinose koji bi bili na plaći, gdje se povećalo, povećalo se upravo na doprinosima za zdravstveno osiguranje, zdravstveni doprinos koji se povećao na 16,5% i to je otprilike, kad bi izračunao, 300, 400 milijuna kuna. To je cijena pogrešnih odluka prethodnoga vremena, ali ja vam kažem, kad bi ti novci riješili problem zdravstvenog sustava, onda bi rekli to je dobro. Međutim, ono što je vidljivo iz svih izvještaja koje dolaze iz institucija koje su u zdravstvu, tamo je hotel promaja, promaja za javni novac. Upravljanje javnim novcem je samo na korist određenih skupina, a na štetu i pacijenata i liječnika jel vidimo da ako imamo dvije skupine koje nisu zadovoljne i pacijente i liječnike, onda nešto se definitivno loše događa upravljanjem novcem. Ono što je zapravo mi nekako i ovdje već izrečeno, težimo ozbiljnijim analizama koje bi pokazale koji to sve utjecaj će imati dugoročno i onda možemo reći da kada ovo sve skupa zbrojimo što je bilo, to bi u prosjeku povećalo sve plaće u RH za nekih, mi smo izračunali 1,25% u odnosu na proteklu godinu, jel to 1,25% na standardu neće puno promijeniti i to značajno ukazuje na bitnu stvar, nemojmo se baviti toliko socijalnom politikom koliko bi se trebali baviti gospodarskom politikom jel ako neće biti zdravog gospodarskog rasta, mi svim socijalnim mjerama ćemo kaskati, zaostajati i uvijek ćemo trčkati da bismo pokušali taj standard koji je već na razini siromaštva zapravo samoodržavati, al mi ga održavamo u siromaštvu, ostajemo u siromaštvu i upravo je možda i slušaju je oni koji slušaju ovu raspravu kada govorimo o minimalnoj plaći, minimalna plaća ne pokriva troškove života. Znači, tko živi na minimalnoj plaći ako bi jedna prosječna obitelj imala, oni koji su zaposleni, samo minimalne plaće, oni bi bili siromašni. Znači, to uopće nije uspjeh, ne možemo uopće o ovome raspravljati kao uspjehu. Ovo je jedna nužda koja se događa da ne bismo stvarno imali, da kažem, jedan socijalni nemir. Pokazuje da bogatstvo ljudi, poduzetnika i svih, znači, da ih dignemo iz razine siromaštva, može biti samo ukoliko smanje se porezi, ukoliko javna potrošnja bude racionalna, minimalna, gdje nećemo imati stalno primjere da nabavljamo nešto izvan standarda u kojem živimo. Događa nam se da se raduju neki, evo sada kada određeni poslovi koje ova Vlada želi napraviti, padaju u vodu jel smatraju da su nam nepotrebni, da možemo živjeti i razvijati se i bez takvih stvari. Nama, ono možemo reći da je prvenstveno ovdje stalno u primisli upravo ove riječi ministra mi povećali ovo, mi smo napravili ono, mi, mi, mi, mi, tko je više mi, piar je mi, a ljudi to je država, to je nacija ova, to je svi, a ne samo mi i toga ministra predložili su oni koji su dobili povjerenje Vlade + oni koji su trgovački dali potporu toj Vladi, a rezultat je mi, a ne svi. Kad bude kod nas rasla plaća kao u jednoj Austriji za 14%, Bugarskoj 13%, Rumunjskoj 9%, Litvi 8%, onda neće više biti piara, nego će biti gledajte rezultate i biti ćete zadovoljni. Na ovaj način svaki dan slušati ćemo samo kroz medije pohvale, samo pohvale, znači samopohvale ne samopohvale nego samo pohvale oni koji smatraju da su najbolji, da su najviše učinili, a najviše se bave pitanjem minimalnih plaća jel u dobrobiti ne mogu povesti ovaj narod. Hvala vam lijepo.
Hvala vam lijepo. Nastavljamo sa raspravom u ime kluba zastupnika. Slijedeći u ime kluba zastupnika, zastupnik Davor Bernardić. Izvolte, kolega Bernardić.
Poštovani podpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege iz ministarstva, ministra nema vjerojatno ima važnijeg posla nego biti ovdje kad je Zakon o minimalnoj plaći. Kolegice i kolege zastupnici, ono čemu danas u Hrvatskom saboru svjedočimo, svjedočimo još jednom velikom pokušaju obmane naših građana. Ovim zakonom zapravo vi priznajete i ispravljate svoju grešku od prošle godine na koju smo upozoravali i ukidate olakšicu od 50% manje doprinosa na plaću svim poslodavcima koji isplaćuju minimalac. Onime što ste napravili prošle godine samo ste potaknuli poslodavce da isplaćuju minimalnu plaću i tako ste po svim statistikama stvorili još više radnika koji u Hrvatskoj primaju taj isti minimalac nedostojan ljudskog dostojanstva i nedostojan života čovjeka. Za poslodavce koji su u 2018. isplatiti minimalac omogućit ćete prijelazni period pa će isti u 2019. tu olakšicu zadržat, u 2020. će zadržat 25% nje, da bi kasnije poslodavac ostao potpuno bez te olakšice. Svime ovime i ovim eksperimentom ste samo potvrdili da je riječ još jednom o jednom od vaših neuspjelih eksperimenata. Ono što uvodite, uvodite stručno tijelo koje se zove Povjerenstvo za praćenje minimalne plaće, uz obvezu kako kažete konzultacija sa socijalnim partnerima, no žalosno je da to mora pisati u zakonu jer se kroz GSV sve zna, da se u svemu trebate konzultirati sa socijalnim partnerima, a što vi niste napravili, niste se konzultirali sa socijalnim partnerima ni po pitanju tzv. porezne, a ni po pitanju tzv. mirovinske reforme. A prava istina o vašem prijedlogu je slijedeće, dok jedni dobivaju mrvice kroz smiješno povećanje minimalca, bogatima se opraštaju dugovi za režije i za njih 15.000 najbogatijih na čelu s predsjednikom Vlade se diže plaća. Uporno se trudite građanima objasniti kako je to povećanje za njih dobro i dostatno, a k još tome predsjednik Vlade laže i obmanjuje javnost te govori da se tom plaćom osigurava dostojanstvena plaća s ljude s minimalcem. Jel vidite kako ste zapravo licemjerni i bahati. Zadnjom poreznom reformom Plenkoviću i Jandrokoviću ste plaću podigli za 4.000 kuna neto mjesečno s 21 na 25.000 kuna, a ljudima koji primaju crkavicu i koji žive na rubu siromaštva često i gladi bacate mrvice na stol i prašinu u oči. Propustili ste zadnjom tzv. poreznom kvazi reformom dići plaće svim radnicima u Hrvatskoj. Umjesto toga vi ste pod izgovorom migracija i migracijskih pritisaka na određena zanimanja podigli plaće samo onima koji imaju plaće veće od 17.500 kuna, no brzo je ta teza Vlade pala u vodu. Da će se tako zaustaviti iseljavanje informatičara, farmaceuta, liječnika, inženjera jer vas je demantirao čak i HUP, koji je rekao da se plaće za AT zaposlenike kreću između 8 i 12.000 kuna, dakle oni to neće osjetiti. Upravo zato smo mi u SDP-u predložili da se osobni odbitak poveća sa 3.800 na 5.000 kuna, kako bi se za 600.000 radnika u našoj zemlji povećala plaća za 300 do 500 kuna mjesečno ili 4.000 do 6.000 kuna godišnje. Važno je da su među njima upravo i informatičari, liječnici, farmaceuti, inženjeri ali i 100-tine tisuća drugih radnica i radnika, uključujući i učitelje, profesore, zdravstvene djelatnike, socijalne radnike. Ovim ljudima koji primaju plaću između 5 i 7.000 kuna odmah bi samo po osnovi poreznog rasterećenja plaća porasla između 5 i 6%. I uz povećanje porezne osnovice ukupan rast plaća za učitelje, medicinsko osoblje i socijalne radnike po SDP-ovom prijedlogu od nove godine bi bio veći od 10%, to je ono što vi niste prihvatili. I ne prihvaćamo tezu Vlade, da za to novaca nema, jer ako ima za avione, od kojih očito ništa, mora biti i za radnike. Za povećanje osnovice Vlada je osigurala novac u proračunu, a za porezno rasterećenje treba još 2 milijarde kuna i pozivam vas da odustanete od smanjenja opće stope PDV-a s 25 na 24% i osigurate upravo tih 2 milijarde kuna za povećanje svih plaća u Hrvatskoj. Ono što smo dobili prošlotjednom tzv. kvazi poreznom reformom, dobili smo da je Vlada smanjila stopu PDV-a na neke prehrambene proizvode koji neće donijeti nikom ništa, osim što će donijeti puno veći profit većini trgovaca, a te 2 milijarde kuna radnicima bi i te kako značile. No, ono što smo predložili i što se još uvijek nalazi u saborskoj proceduri, a kao i sve dobre prijedloge koji dolaze iz redova SDP-a pa i opozicije vi odbijate uporno staviti na dnevni red, je SDP-ov zakon o minimalnoj plaći, kojim minimalna plaća ne smije biti ispod 4.000 kuna mjesečno. 4.000 kuna mjesečno neto je minimum minimuma za preživljavanje u Hrvatskoj i nadam se da će naš amandman kojeg ćemo predložiti u proceduru podržati i oni zastupnici koji su se danas iz vladajuće koalicije o tome izjasnili pozitivno. Pozivam vas da podržite amandmane, da podržite da minimalna plaća u Hrvatskoj bude najmanje 4.000 kuna mjesečno. Ono o čemu se još naš prijedlog razlikuje od vašeg je da mi rast minimalne plaće vežemo uz rast prosječne plaće i to 60% i tražimo usklađenje tijekom godine, kako se minimalac ne bi tokom godine obezvrijedio jer s vašim prijedlogom, plaća od 3000 kuna odmah na početku godine doći će npr. do 40 i nešto posto prosječne plaće no za mjesec, dva, ta će plaća opet pasti ispod 44% prosječne, dakle opet na početku na kakvom je sad. Siguran sam da bi na taj način povećanje minimalne plaće i malih plaća umjesto rasta velikih plaća koje ste vi izglasali, povećali i osobnu potrošnju što je strahovito bitno za rast i razvoj. Pred kraj, moram reći i poručiti poštovanom ministru kojeg ovdje nema, može vas biti sram kako se hvalite da u Hrvatskoj smanjujete nezaposlenost. Ono što ste vi vašom politikom i vašim mjerama napravili je da ste 140 000 ljudi koji su napustili Hrvatsku, izbrisali doslovno iz evidencije nezaposlenih i ne odlaze ljudi iz Hrvatske samo zato što imaju male plaće, odlaze jer ne mogu gledati ovu nepravdu u vašoj režiji i kako nepotizam, kriminal i korupcija izjedaju našu zemlju i naše društvo. Zadnjem besramnom primjeru nepotizma svjedočili smo krajem prošlog tjedna kad je sestra ministra Marića postala direktorica sektora u HANFA-i koji pazi čuda, nadzire Agrokor. I u ovom trenutku mu najvjerojatnije piše izvješće kako bi zaštitila svog brata u aferi Agrokor. Naravno da tu predsjednik Vlade ne vidi apsolutno ništa sporno jer je i on pola svoje rodbine zaposlio u dubrovačkoj zračnoj luci a i sam je bio jedan od glavnih aktera u toj istoj aferi. SDP neće odustati od svog prijedloga za povećanje plaća u Hrvatskoj kao jedinoj istinskoj mjeri za bolji život građana i zaustavljanje iseljavanja.
Hvala. Slijedeća rasprava u ime Kluba nezavisnih zastupnika, Vučetić, Glavašević i Žagar, kolega Žagar, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa evo prije nego što pređem na samu suštinu onoga što u Klubu nezavisnih zastupnika smatramo ozbiljnim primjedbama na ovaj zakonski prijedlog, dozvolite mi jedan kratki uvod. Naime, svi se možemo složiti oko toga da možda i demokracija nije najbolje društveno uređenje ali je najbolje koje poznamo i temeljem demokratskog uređenja i demokracije počiva na dobro uhodanim procedurama, sustavima i poštivanje tih procedura, pravila i sustava, omogućuje da svako društvo onda napreduje. Kratka slika a vezano je za nedavni događaj gdje je profesor napao dvojicu učenika jer više nije mogao raditi u školo. Po onome što kako ja vidim stvari, do toga je došlo kako ja vidim stvari, zbog toga što ne postoje jasni protokoli, jasne procedure. Samo da je negdje u proceduri pisalo da profesor smije napustiti učionicu u trenutku kad više ne može raditi, o tome obavijesti ravnatelja, do toga ne bi došlo. To su procedure, to su postupci, treba ih definirati od početka do kraja. A znate tko je najviše štete nanio ovom društvu? Svi oni koje su se licemjerno pozivali neka institucije rade svoj posao, a sve su radili, doslovno sve da te institucije devastiraju, da ih čine potpuno neučinkovitima, pa se tako događa da se u pojedinim županijama, glavna institucija jesu pojedini saborski zastupnici, pojedini moćnici, lokalni moćnici i onda oni čine glavnu instituciju, oni određuju tko će biti ravnatelj policije, oni određuju kakva će rješenja donesti Porezna uprava i to su porazne stvari za ovo društvo. A zašto to sve govorim u ovom uvodu? Pa zato što duboko smo nezadovoljni načinom na koji je predložen ovaj zakon jer ovaj zakon ne definira jasnu politiku plaće. koje su to glavne zamjerke? I dalje se zadržava nejasna definicija minimalne plaće. radnici koji obavljaju poslove niske složenosti ali pod otežanim uvjetima rada, dovode se u nepravednu poziciju prema radnicima koji poslove obavljaju bez otežanih uvjeta rada. Vlada i dalje podržava politiziranost procesa utvrđivanja minimalne plaće za narednu kalendarsku godinu jer se ovim zakonom ne propisuje neovisan postupak utvrđivanja visine minimalne plaće. Ministar je u uvodnoj riječi rekao i dobro je rekao, da je Vlada odredila visinu minimalne plaće. kasnije u svom govoru je govorio kako je Vlada omogućila, Vlada će povećati, Vlada to neće ništa napraviti. Vlada određuje visinu minimalne plaće a na poslodavcima je naravno da to onda i ostvare i naravno na radnicima koji to plaću trebaju onda i zaraditi. Ono što bi trebalo svakako, o čemu treba razmišljati? Politika plaća mora biti izvjestan, pravedan i transparentan sustav, sustav u kojem će se jasno znati na koji način se dolazi do iznosa minimalne plaće. 3000 kuna neto plaće meni zvuči vrlo onako okruglo, zanimljivo, 3000 kuna. Kako se do toga došlo, tko je to izračunao, to mi ne znamo. Sindikati su dovedeni u nezgodnu situaciju, kako će se sindikati buniti protiv povećanja minimalne plaće? Poslodavci su isto dovedeni u nezgodnu situaciju. Ako se oni bune protiv povećanja, danas su onda oni najveći Grinchevi koji ljudima oduzimaju Božiće, koji ljudima ne žele ništa isplatiti a samo zato što nemamo jasne mehanizme i jasne procedure. Dakle povjerenstvo koje je definirano člankom 7., bolje da i nije definirano. Onda ga treba izbaciti jer ako je bilo smisao uvođenja povjerenstva da se politika ili političko arbitriranje i određivanje iznosa visine minimalne plaće makne iz ovog postupka, da se to prepusti struci, a onda se predlaže povjerenstvo koje će ionako imenovati ministar, čije će naknade odrediti ministar i to će onda povjerenstvo pratiti stanje minimalne plaće jer prati minimalnu plaću u javnosti. Ali na koji način će ono pratiti minimalnu plaću? Možda izvještajem DZSS-a ili nekim drugom dokumentima. Dakle nije posve jasno definirana uloga povjerenstva kao nezavisnog tijela koje bi moglo onda odraditi svoj posao. I naravno zakonom nije definirano kakvo će to neovisno tijelo imati ovlasti prije utvrđivanja visine minimalne plaće. Čak se ovim načinom komplicira zapravo određivanje minimalne plaće jer i onako bi se trebalo provoditi savjetovanje sa socijalnim partnerima na prijedlog ministra i na kraju na odluku Vlade. Što se tiče samog iznosa minimalne plaće, nije dobro s njim licitirati jer minimalna plaća naravno da ovisi o puno pokazatelja a jedan od glavnih pokretača ili uzročnika rasta plaća je sigurno povećanje konkurentnosti gospodarstva. I malo je, ja razumijem kad ministar se ovdje, ajde upotrijebiti ću tu riječ hvali, ma neka se i hvali kad govori koje su to mjere koje će pomoći poduzetnicima da osiguraju minimalnu plaću i da osiguraju na kraju krajeva radna mjesta. Međutim, moramo priznati da se te ipak mjere sve odnose na nekakve kratkoročne probleme u koje bi mogao zapasti pojedini poduzetnik. A kratkoročne mjere ne mogu rješavati dugoročne probleme. Jer mi imamo ovdje situaciju da u mnogim industrijama, uglavnom prerađivačkim minimalne plaće već dugi niz godina se održavaju na toj razini, to nije sad trenutni problem to je jedan dugoročni problem koji treba onda sustavno riješiti. Zatim tu je i problem onih situacija poduzetnika kada dođu u poteškoće, zakon ne propisuje jasno kojim će to mehanizmima tim poduzetnicima omogućit snižavanje ili isplatu plaća nižih od minimalne plaće osim u onim slučajevima gdje postoje kolektivni ugovori a praksa je pokazala da do 2015. godine u samo 4 slučajeva smo imali takve situacije. Zbog toga bi trebalo ovaj zakonski prijedlog unaprijediti, omogućiti da on bude učinkovitiji i da bude posve jasno na koga se odnosi u kojim slučajevima i kako će se definirati onda politika plaće. Zbog toga ćemo priložiti amandmane na ovaj zakon i ja ću sad ukratko navesti koji su to, na koje dijelove zakona se ti amandmani odnose tako da mi ćemo ih do kraja rasprave priložiti državnoj tajnici da ima se vremena da se vidi i da se, nadam se da će se nešto od toga i uvažiti. Dakle prvi amandman koji želimo podnijeti je amandman na članak 5. U članku 5. iza stavka 1. dodaje se stavak 2. koji glasi: „Visina minimalne plaće se najmanje jednom godišnje usklađuje u odnosu na porast cijene, dobara i usluga koje se koriste za osobnu potrošnju mjereno indeksom potrošačkih cijena prema podacima Državnog zavoda za statistiku.“. To je na tragu onoga što je kolega Bernardić u ime Kluba SDP-a govorio, premijer kaže cilj nam je, sad ćemo osigurati 43 ili 44% prosječne plaće ali do kraja godine to više neće biti 43, 44%. Plaće će porasti a minimalna plaća će ostati na istoj vrijednosti pa će past opet za taj postotak pa ćemo opet na godinu, uredbom će Vlada ganjati opet taj željeni postotak a željeni postotak je 50% da se on dostigne. Pa si onda možemo postaviti za pravo da se to neće dogoditi. Trebalo bi omogućiti mehanizam da se tokom godine ona minimalna plaća održava na toj razini 40, zacrtanoj za tu godinu. Pa svake godine ako imamo 1% povećanje pa ćemo valjda za 7,8 godina doći do 50%. Ovako teško da ćemo doći. Amandman na članak 6., u stavku 3. iza riječi partnerima treba dodati riječi uzimajući u obzir mišljenje povjerenstva iz članka 7. ovog zakona. Dakle da ovo povjerenstvo koje će se formirati i koje će dobivati naknade, mi ne znamo još doduše sastav toga povjerenstva. Bilo bi doista dobro da je to neovisno tijelo, da ono ima onda i smisla njegovo samo formiranje a ne da bude samo ukras ili fikus sa se kaže a konzultirala se i struka oko donošenja minimalne plaće. A na članak 7. amandman i dalje vezano uz povjerenstvo. U članku 7. iza stavka 1. dodaju se novi stavci 2. i 3. koji glase, povjerenstvo na temelju prikupljenih podataka i analiza izrađuje mišljenje o prijedlogu visine minimalne plaće za sljedeću kalendarsku godinu te ga dostavlja ministru i socijalnim partnerima. Ministar je dužan u prijedlogu visine minimalne plaće iz članka 6. stavka 1. ovog zakona obrazložiti razloge zbog kojih nije prihvatio mišljenje povjerenstva iz stavka 2. članka ovog zakona, stavka 2. ovoga članka. Time se povjerenstvu daje snaga i zapravo opravdanost njegovog postupanja. Jer a moramo to reći sa ove govornice ako je cilj neke ljude nagraditi time da će biti u povjerenstvu pa će dobiti naknadu s tom praksom bi se trebalo prestati. Na članak 8. amandman, članak 8. mijenja se i glasi: Poslodavac kojem bi isplata minimalne plaće iz članka 1. ovog zakona u visini iz članka 6. ovog zakona ugrozila poslovanje jer bi za posljedicu imala otkaz ugovora o radu većini radnika zbog poslovno uvjetovanih razloga može pod uvjetima propisanim ovim zakonom primjenjivati minimalnu plaću u visini iznosa minimalne plaće koja je bila utvrđena prema odredbama ovoga zakona za prethodnu kalendarsku godinu. Visina iznosa minimalne plaće iz stavka 1. ovog članka uređuje se kolektivnim ugovorom odnosno odlukom poslodavca nakon prethodno pribavljene suglasnosti radničkog vijeća prema posebnom propisu. Poslodavac od kojega ne djeluje sindikat odnosno kod kojega nije utemeljeno radničko vijeće dužan je odluci visine minimalne plaće iz stavka 1. ovoga članka obavijestiti radnike na skupu radnika. U odluci iz stavka 3. i 4. ovog članka poslodavac je dužan obavijestiti inspektorat rada. U slučaju iz stavka 1. ovog članka ne primjenjuju se odredbe članka 9. točka 3. Zakona o radu. Dakle ovdje je posve jasno da i tamo gdje ne postoji kolektivno pregovaranje, ne postoje sindikati da se može omogućiti onom poslodavcu koji ima objektivne poteškoće da isplaćuje plaću nižu od minimalne ali to moraju s tim biti upoznati i radnici na svom skupu radnika. Jer šta je suština, u svim zemljama, u Njemačkoj su plašili ljude kad se povećavala minimalna plaća, kod njih je istina se veže uz minimalnu satnicu, da će propadati poduzeća, dobivati će otkaze to se nije dogodilo, to se na sreći nije dogodilo. Vjerujemo da se neće ni kod nas događati s povećanjem minimalne plaće, ako dođe do te situacije, ili ćete tražiti veću minimalnu plaću ili ćemo ići u stečaj pa ćete ostati bez radnih mjesta, da radnici o tim slučajevima mogu odlučiti, ali to se mora propisati onda zakonskim rješenjem. Dakle, to su neke primjedbe koje stavljamo na ovaj zakon i do kraja rasprave ćemo predložiti, molim vas da ih razmotriti, riječ je, to su primjedbe na zakon. Ono što se u javnosti možda brka, dakle, mi govorimo ovdje o zakonu određivanje minimalne plaće, ne o iznosu minimalne plaće. Iznose donosi vlada svojom uredbom. Vlada je odredila 3000 kn. Pozdravljamo što je povećanje minimalne plaće, ali da se u budućnosti zna jasno na koji način se dolazi do tih iznosa. Da ne kažu, ja sam gledao u medijima, izjave pojedinih predstavnika i udruge poslodavaca i sindikata, kažu nas nije nitko ništa pitao. Jer ovaj sustav mora biti izvjestan moraju i poslodavci, naravno znati s čim raspolažu, a moraju biti i pravilan, jer evo jedan primjer, pa ne može netko tko sebi, ne može, on može, ali ajmo to napraviti da onaj tko isplaćuje minimalnu plaću radnicima, isplaćuju sebi dobit. Pa kakav si ti poslodavac, imaš dobit, a ljudi ti crkavaju od posla. Ili ove, kada govorimo o potporama, tu isto moramo uvesti reda. Ako netko dobiva potpore, te potpore moraju biti za očuvanje radnih mjesta i onda ima pravo čovjek zapravo isplaćivati minimalnu plaću, ne da ima prao, nego može, jer ne može drugačije. A ne da on uzima potpore, a dijeli dobit i ako mu pogledate njegove plaće, njegove uprave, onda vidimo da su strašni iznosi. Nismo protiv tržišta ali upravo ovaj zakon i ono gdje vlada nastupa je sačuvanju socijalnih prava, danas je dan ljudskih prava, a socijalna prava, spadaju u kategoriju jednu od važnijih prava čovjeka i zato molimo vas, evo i predstavnika vlade, da razmotrite ove amandmane, nadam se da ćete ih uvažiti, pa ćemo u skladu s tim i podržati ovaj zakon. Najljepše vam hvala.
Hvala. Nastavljamo u ime Kluba zastupnika HDZ-a, kolega Bačić Branko izvolite kolega Bačić.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče, poštovana državna tajnice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Klub zastupnika HDZ-a podržava prijedlog Zakona o minimalnoj plaći, kako je to već uvodno i ministar obrazložio. S obzirom da je već donesena uredba o povećanju minimalne plaće za 2019. g. koja bi od 1.1.2019. trebala u neto iznosu iznositi 3000 kn, to znači da je u odnosu na plaću iz 2018. g. minimalnu plaću, došlo do 9% povećanja plaće, odnosno, u apsolutnom iznosu od 248 kn. Pa u protekle 2,5 g. nešto malo manje, ova vlada je povećala minimalnu plaću za 504 kn, tj. 23,88% ili možda jednostavnije i plastičnije rečeno, radnik koji je primao plaću,, minimalnu plaću 2016. g. ukupno je imao 12 plaća godišnje, a sada će također imati 12, ali će u apsolutnom iznosu imati 2,5 plaće više na godišnjoj razini. Dakle, to nije mali postotak 24% povećanje plaće, u isto vrijeme dobiti će, povećati će se za 2,5 plaće, minimalne plaće više. I jasno da je pri tome, a o tome smo i prošle g. govorili, vodilo se računa, da u minimalnu plaću ne ulazi i prekovremeni rad, da ne ulazi rad nedjeljom i blagdanima, pa onda samim time, jasno da taj dio treba izdvojiti i to poslodavac mora posebno obračunavati i posebno plaćati radniku, što dodatno stavlja radnika, koji je na minimalnoj plaći u povoljniji položaj. Pri tome, za istaknuti je da se ovim Zakonom o minimalnoj plaći, vodilo računa s jedne strane o radniku, ali i s druge strane vodilo se računa o poslodavcu, jer kao što je u prošlogodišnjem zakonu, a ovim je to potvrđeno, poslodavcu koji obračunava minimalnu plaću, omogućiti će se da mu se doprinos na plaću smanji za 50% i u 2019. g. s time što treba dodati da će se u 2040. g. taj doprinos smanjiti za 25%. Dakle, vodilo se računa o ugroženim djelatnostima, u provom redu, kožnoj, tekstilnoj, drvnoj industriji, koja najviše participira sa brojem radnika, koje su na minimalnoj plaći. Kada smo prošle g. u Saboru raspravljali o Zakonu o minimalnoj plaći, govorili smo da je u RH, obuhvaćeno 76 tisuća radnika sa minimalnoj plaćom, ove g. kao što se to iz podataka koje je iznijelo ministarstvo, radi se o 37 tisuća radnika. Dakle, smanjeno je za dvostruko broj radnika, koji su na minimalnoj plaći u odnosu na godinu prije, a pri time treba dodatno napomenuti, da se minimalna plaća u međuvremenu i povećala. Prema tome, u tom kontekstu ja i gledam ovaj amandman kojega je g. Žagar maloprije spomenuo, a to je da bi tijekom g. trebalo sukcesivno povećavati plaće na način da rast minimalne plaće prati rast prosječne plaće u Hrvatskoj. Ja držim da kod ozbiljnih poslodavaca, rast prosječne plaće odnosi se na sve njegove zaposlenike a ne, samo ne na one koji imaju minimalnu plaću. Prema tome iz podataka koje sam naveo o smanjenju broja radnika, koji imaju minimalnu plaću, dijelom leži i odgovor na amandman kojega je kolega Žagar maloprije iznio, a to je da se sukcesivno povećava minimalan plaća kako bude rasla i prosječna plaća u RH. Ja bi također ovdje u ime Kluba HDZ-a izdvojio i podatak, da kada govorimo o gospodarstvu RH, kada se uspoređujemo što je sve potrebno uspoređivati sa država članica EU, onda ipak minimalna plaća u Hrvatskoj je viša od 9 država članica EU, što na određeni način govori o socijalnom pristupu ove vlade upravo o najugroženijoj kategoriji hrvatskih građana. Kada govorim o rastu plaće, onda bih svakako napomenuo, da je krajem studenoga vlada sa sindikatima javnih i državnih službenika potpisala sporazum o povećanju plaće u 2019. g. i to od 1.1. 3%, a od 1. rujna još dodatnih 2%, što će na kraju iduće g. upravo državnim službenicima i javnim službenicima dovesti do ukupnog povećanja od 5%. Pa kada na to nadodamo još i rast plaća u toj istoj kategoriji hrvatskih radnika iz 2017. g. od 6%, onda vidimo da je to negdje oko 11,25% u mandatu ove vlade, povećana plaća državnim i javnim službenicima, što je svakako potrebno izdvojiti. Kada smo ovdje u saboru raspravljali o poreznoj reformi, onda smo napomenuli i činjenicu da je ministar financija od 1. prosinca 2018. g. omogućio da se svim zaposlenicima u Hrvatskoj isplati, odnosno, povećava neoporezivi dio dohotka, neoporezivi dodatak sa 2,5 tisuće kn, na 7,5 tisuće kn. A i ostavljena je mogućnost poslodavcu da tih 7,5 tisuća kn neoporezivog iznosa isplaćuje sukladno svojim mogućnostima ili jednokratno ili više puta, ili kao 13 plaću, ali neovisno o tome, kako i na koji način će pojedini poslodavac pristupiti isplati tog neoporezivog dodatka, on na mjesečnoj razini iznosi 625 kn. Dakle, omogućeno je onim poslodavcima koji to mogu, da bez iti jedne kune plaćanja obveza državi, mjesečno svojim zaposlenicima mogu povećati plaću od 625 kn. To je posebno treba istaknuti kada govorimo o mogućem rastu plaća i da je država odnosno, vlada ostavila je mogućnost poslodavcima da bez dodatnih nameta svojim zaposlenicima povećaju plaću na mjesečnoj razini od 625 kn. U tom kontekstu a s obzirom da sam spomenuo i poreznu reformu, onda treba istaknuti i činjenicu da se je vodilo računa o toj 3 krugom porezne reforme, koja je u 2 g. dakle od 1.1.2017. pa do 1.1.2019. g. kroz koje smo vrijeme raspravljali u Hrvatskom saboru 3 kruga porezne reforme, da su hrvatski građani i poslodavci rasterećeni sa ukupno 7 milijardi kn, što će jasno ostati na raspolaganju i građanima i hrvatskim poduzetnicima. Ali ono što sam u kontekstu upravo, onih građana koji su najviše ugroženi u Hrvatskoj, posebno je za izdvojiti da je smanjena stopa PDV-a na žive životinje na sviježe meso, na ribu, voće i povrće i to sa 25 na 13% kao i na besrepceptne lijekove, također smanjena stopa PDV-a na 5%. Kada se promatra košarica upravo onih građana koji su najviše ugroženi, životna košarica, onda se vidi, da je na ovaj način, značajno su smanjeni troškovi života u Hrvatskoj, sa smanjenim stope PDV-a i da to također treba posebno izdvojiti. Ako se prisjetimo da smo u 1 krugu porezne reforme smanjili i PDV na energente na 25 na 13% onda doista možemo reći o značajnim mjerama koje hrvatska vlada, a i poreznom reformom, a i drugim zakonima, primjerice Zakonom o minimalnoj plaći, nastoji olakšati život hrvatskim građanima, odnosno, omogućiti životnog standarda. Ministar mi se čini da je uvodno i rekao, da je u protekle 2 g. ove vlade i mirovine u Hrvatskoj povećana za 6,4%, iako je u programu vlade bilo osmišljeno da će se kroz cijeli mandat mirovine povećati za 5% dakle, kažem u prve 2 g. mandata povećano je mirovine za 6,4% a i vjerojatno i pretpostavljam kao i rezultat činjenice da je prosječna plaća u Hrvatskoj za to vrijeme povećana za 710 kn. Od prvog srpnja iduće g. a to smo već čuli i o tome smo govorili kroz mirovinsku reformu, očekuje se povećanje mirovine najniže mirovine, za 3,13%. I ono što kad već navodim brojne podatke, koje možda najbolje govore o stanju u hrvatskome društvu, o stanju u hrvatskome gospodarstvu, onda moram napomenuti, da je zaposlenost u 2019. g. u drugom kvartalu u odnosu na 2 kvartal 2017. g. povećana za oko 71 tisuću više zaposlenih, čime imamo 3 najbrži rast stope zaposlenosti u Europi. Prema tome, ovi podaci više od koji su točni koji objavljuju Državni zavod za statistiku, koji se vode pred tijelima i institucijama državne vlasti, govore o činjenici da rast BDP-a u Hrvatskoj od 2,9% ili 3,1% u … [[Govornik se ne razumije.]] godini omogućuje ove brojne mjere i kada je u pitanju porezna reforma i kada je u pitanju mirovinska reforma i kada je u pitanju Zakon o minimalnoj plaći itd. itd. Prema tome, radom ove vlade, jasno i makroekonomskim odnosno, okruženjem koje u EU pa onda jasno i brojnim mjerama hrvatske vlade, rastom BDP, od kažem 3,1% omogućava se sve ove podatke koji govore ipak o rastu standarda hrvatskih građana. U dijelu u kojemu je ministar naveo, mogućnost korištenja minimalnih potpora za očuvanje radnih mjesta i ja bih želio napomenuti da brojni poduzetnici u Hrvatskoj već sada koriste jednu od … [[Govornik se ne razumije.]] kategorija minimalnih potpora. S obzirom da je na trogodišnjoj razini moguće ostvariti svega milijun i 500 tisuća kn, odnosno, 200 tisuća eura, po poslodavcu za pojedinu minimalnu potporu treba voditi računa dakle, veliki broj poslodavaca, pa vjerojatno i onih koji će ubuduće tražiti potporu za svoje radnike, za one kategorije ugroženih radnih mjesta, da su već vrlo vjerojatno korisnici jedne od postojećih minimalnih- potpora, tako da može doći u pitanje, koliko i na koji način će to dobrom mjerom pojedini poduzetnik moći koristiti novu uredbu koja će ići za očuvanje radnih mjesta. Prema tome ja sam svjestan činjenice da Europska komisija definira visinu minimalnih potpora koju poslodavac može koristiti u roku od 3 godine do maksimalnog iznosa od 200 tisuća eura. Čini mi se da je došlo vrijeme, s obzirom da je taj iznos od 200 tisuća eura već dugi niz godina u Europi čini mi se već preko 14 godina da se podigne visina minimalne potpore na razini EU sa 200 tisuća eura na 500 tisuća eura kako bi onda ta mjera i u Hrvatskoj pa i za ono što je ministar najavio mogla onda imati određenog efekta. Jer ponavljam brojni poslodavci po različitim vidovima korištenja minimalnih potpora usprkos projektu koji će biti donesen neće moći biti korisnici. Primjerice ja to znam da je Zakonom o otocima propisano da otočni poslodavac koji ima sjedište na otoku za svakog svog zaposlenika koji ima na otoku prebivalište ima pravo na jednu, ovisi o kategoriji razvijenosti otoka od pola do jedna bruto plaće godišnje. Pa onda oni poslodavci koji imaju značajan broj zaposlenih vrlo brzo potroše ako mogu tako reći taj iznos minimalne potpore koji na trogodišnjoj razini iznosi 200 tisuća eura pa onda već u trećoj godini, neki i u drugoj ne mogu tu mjeru koristiti. Tako da bi bilo dobro da se osmisli, potakne, inicira izmjena Uredbe o minimalnoj potpori kako bi ona iznosila kažem 500 tisuća eura i na taj način bi se poslodavcima koji imaju značajan broj zaposlenih omogućilo da pored jedne kategorije koja definira provedbu Uredbe o minimalnim potporama to isto naprave i u ovoj mjeri koja je po meni dobro došla, izvrsna je i poslužiti će brojnim poslodavcima pa primjerice i u drvnoj i u kožnoj i u tekstilnoj industriji a koji sada tu mjeru i tu uredbu ne koriste da mogu osigurati na godišnjoj razini, odnosno u trogodišnjoj razini oko 200 tisuća eura. Dakle mi ćemo u Klubu zastupnika HDZ-a podržati ovaj zakon, ocjenjujemo da je on dobar, da minimalna plaća prema ovom zakonu i prema uredbi koju je donijela Vlada iznosi negdje oko 44,85% prosječne plaće u RH da je to značajan rast, kažem od 24% u zadnje dvije godine ali, odnosno je rasla minimalna plaća ali s time treba kontinuirano nastaviti i sve do trenutka kada niti jedan radnik ako tamo mogu reći u Hrvatskoj ne bude u škarama minimalne plaće a da smo pri tome minimalnu plaću i povećali. Dakle u tom smislu ćemo svakako ovaj zakon podržati i očekujemo jasno da će Vlada brojnim mjerama i još i više doprinositi upravo toj kategoriji građani koji su obuhvaćeni ovim zakonom. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeći u ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e je kolega Branimir Bunjac. Izvolite kolega Bunjac.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege, poštovani predstavnici ministarstva. Evo na samom početku da riješimo dilemu, Živi zid će podržati povišicu minimalne plaće iz razloga jer nikada nismo niti ćemo glasati protiv toga da se plaće dignu. Da ste predložili da se dignu za 5kn i opet bi podržali i svaki korak koji može pomoći građanima je dobrodošao. To je ta razlika između nas i vas gospodo iz ministarstva koji ste u četvrtak odbili svih 70 amandmana Živoga zida odnosno oporba i odbiti ćete taman da ih je bilo 7 tisuća sve za redom samo zato što smo ih mi predložili a vidite mi tako ne postupamo prema vama bez obzira što ste vi naši politički suparnici mi ćemo ipak vaš zakon podržati. Jer gledamo sadržaj a ne tko piše zakon. 2,5 godine su prošle nikada, doslovce nikada ni jedan amandman, ni zakon, ni naše mišljenje niste uvažili. Jednom je Ministarstvo poljoprivrede pola amandmana prihvatilo Živog zida i to bi bilo to. Tako da drugi puta kada optužujete nekoga da je sekta, kada optužujete nekoga da ne razmišlja o onome što govori prvo usporedite ovaj slučaj koji sam vam sada naveo. Međutim, ono što moramo reći je da ova povišica ništa bitno neće riješiti, da ona neće riješiti niti jedan ključni problem koji muči hrvatske građane i s te strane upućujemo najoštrije kritike vladajućima, svim strankama parlamentarne većine. Jer ovdje se doslovno radi o liječenju tumora kamilicom, tumora zvanog visina plaće i u konačnici od ovoga povećanja će biti efekt isto kao da ga nije niti bilo. Ovo licemjerno i daleko nedostatno povećanje minimalca očito predstavlja završni čin tzv. reformi Vlade Andreja Plenkovića kojima je za cilj glumiti da se u 2018. godini nešto radilo, da se kao raslo i napredovalo a u stvari se po naputku europskih birokrata i bankara išlo za daljnjim uništenjem hrvatskoga naroda i naše zemlje. Podsjetimo se tijekom godine imali smo prvu navodnu reformu pravosuđa, koje su se promjene dogodile, dajte me podsjetite? Nikakve promjene jer i dalje najsporije rješavamo sudske predmete ne u EU nego na svijetu. Afričke zemlje, azijske zemlje su daleko ispred Hrvatske po efikasnosti pravosuđa a imamo primjerice 5 puta više sudaca nego jedna Irska. Nitko u Hrvatskoj ne smatra pravosuđe neovisnim, čak niti suci. Ogromna većina građana gotovo 100% smatra da postoje privilegirani ljudi pred sudovima, ministar Bošnjaković je ovdje govorio kako će on riješiti Ovršni zakon, piše u programu Vjerodostojno, što se riješilo? Gdje su ti zakoni, gdje su te promjene? Zašto nije slomljeno dužničko ropstvo? Što se čeka da se pomogne građanima koji doslovce pate iz dana u dan? Bitno je za razumjeti da zbog Ovršnoga zakona i blokada, gotovo pola milijuna u Hrvatskoj ljudi živi na minimalcu jer Ovršni zakon ne dopušta ništa drugo nego da čovjeku ostane 3000 kuna pa bez obzora imao on plaću 5, 7, 9 ili 15 000, ostaje mu 3. Nakon svih tih velikih vrlih reformi, i dalje nam je ostalo užasno troma i neefikasna preskupa državna uprava, leglo nepotizma i stranačkoga kadroviranja koje podupire neizmjerno štetna porezna politika koju smo isto kao navodno, reformirali. Reformirali smo poreznu politiku a Hrvatska je po poticaju investicija negdje na 130., 140. mjestu, na ljestvici konkurentnosti od nas su bolju Srbija, Gruzija, Armenija, po poticanju otvaranja poslova smo također svjetsko dno, svjetsko dno smo po tome što smo nesposobni privući a kamoli zadržati talente, sveučilišta su nam na nekom 1500. mjestu iza Zanzibara, a cijelo područje što se kod nas svodi na instaliranje uhljeba koji muzu novac od države, u sprezi sa političarima. Porezna reforma dignula je plaće ovim ovdje ljudima i ovim ovdje, ljudima koji vrlo rijetko rade što najbolje vidimo po ovom prizoru u Saboru i koji ni na koji način ne planiraju otići iz Hrvatske, nikad nisu ni razmišljali jer im je jednostavno ovdje bolje nego u Njemačkoj, Francuskoj ili Velikoj Britaniji. Povećali su se poreznom reformom doprinosi da bi se dao novac ministru Kujundžiću, totalnom nesposobnjakoviću koji nije u stanju ne provesti reforme nego koji danonoćno uništava zdravstvu, koji je dužan 8 milijardi kuna, sad će vam dati još milijardu, pa će ne znam, dižu se cigarete za 2 kune, pa cijeli niz drugih nameta, sve njemu ide, nikad dosta, bez kraja. To je bio cilj porezne umjesto da se cijene lijekova smanje, da se smanje liste čekanja, ponovno se sav teret nečije nesposobnosti prebacuje na leđa poreznih obveznika i onda na kraju kad se namire sve te skupine, Kujundžić i ne znam koje sve ne, Plenković i Predsjednice, fond menadžeri i članovi uprava, onda se daju neke mrvice građanima, onda se kaže evo vama 200 kuna pa sad umjesto 2800 ćete raditi za 3, voditi ćete dostojanstveni život. Ne znam uopće otkud nekomu obraza, kako netko nema srama reći da se sa 3000 kuna živi dostojanstveni život u RH. Tolika količina nedostatka empatije, tolika količina narcisoidnosti, da je to nešto nevjerojatno. Kaže mi smo dali neka prava poslodavcima, ako već dajete prava radnicima i poslodavcima, onda izjednačite prava državnog i realnoga sektora. Dajte da i ljudi u realnom sektoru imaju normalne platne liste, da dobiju božićnicu, da dobiju regres, jubilarne nagrade, topli obrok, sve prekovremene sate plaćene, to bi vam bila reforma. Ne trebate čak ni povisivati minimalac, samo da provedete ovo mjere koje sam rekao, svaki zaposleni u Hrvatskoj, osjećao bi se puno bolje nego što se osjeća sad. Prije tjedan dana ovdje je bila mirovinska reforma, kako se zove mirovinska reforma u RH, mirovinska reforma se zove penalizacija umirovljenika. To je mirovinska reforma. Kao da već nisu dovoljno penalizirani sto puta, sad ih treba sto prvi put penalizirati. Radi do 67 godine, ne možeš ići u prijevremenu mirovinu, ne možeš dobiti novac iz II. stupa, sad po novom ne možeš dobiti novac iz III. stupa. Sve manji i manji je omjer mirovine i prosječne plaće a zabranjeno je po međunarodnim konvencijama da mirovina bude manja od 40% plaće a kod nas je manje i još će biti više manje. Kaže Vlada dali smo umirovljenicima 49 kuna, kud baš tih 49, podsjeća me na Gazdu, skoro bi bilo 49,99. I kaže evo to je veliko povećanje, nije to malo. A recite mi gospodo, koliko se u međuvremenu cijene porasle, kolika je bila stopa inflacije, koliko su režije skuplje, koliko je gorivo skuplje, koliko je hrana skuplja. Cijene rastu po stopi, ne znam, cijene života po nekoj stopi 1000 do 2000 kuna godišnje a vi im povećate, ne znam, za 49 kuna. Kaže ministar Pavić 3000 kuna je dovoljno za život, je, njemu je, on pojede a jednom ručku sa svojom ekipom 3000 kuna u restoranu. Nemojte da nabavljam račune. Ako hoćete, možemo i to. To što on pojede za jedan ručak, to on daje ljudima da dostojanstveno žive cijeli mjesec jedna obitelj ne znam, da čovjek brine od dvoje djece i ne znam o kome ako koga sve ima u kućanstvu. Tri tisuće kuna nikoga tko ima šansu otići u inozemstvo ovdje neće zadržati, garantirano. A one koji ovdje, koji nemaju izbora, 3000 kuna ... [[Govornik se ne razumije.]] 200 kuna, razveseliti će ih dva dana i nakon toga će na nju zaboraviti. Vratit će se ljudi svome jadu, a jad u Hrvatskoj izgleda ovako gospodo iz Ministarstva. Kad dobijete plaću, imate ju tri dana. Dobijete plaću u ponedjeljak, u srijedu je više nemate. I znate što onda? Onda morate dodatno raditi, jedan, dva ili ne znam koliko poslova, onda morate se zaduživati, ići u minus, kartice, morate posuđivat od brata, sestre, majke. ¾ hrvatskih građana posuđuje novac, ne zato da bi nešto kupili, nego zato da bi preživjeli. Probajte jednom vi posuditi od nekog novac pa će te znati koliko je to ponižavajuće. Ljudi moraju štedjeti na najosnovnijim stvarima, na režijama, na hrani štede, odjeću si mogu samo sanjati, nekakve izlaze, prijevoz, kino. Nemoguća misija. Trpe neizmjerni stres, zbog malih i premalih plaća. Uništili ste im svaku životnu radost. Uništili ste njihovu kulturu i identitet. I natjerali ih da se poput robova, bore za goli život. Kažete Europska unija će nam pomoći, oni su super, odlični, zašto su, šta ovi ljude rade na ulicama Francuske kad je to u Europskoj uniji tako dobro? Zašto razbijaju sve redom, pale aute, tuku se s policijom? Pa meni to, bi prije bila neka scena u Damasku, to mi bi bila scena u Tripoliju ili u Bagdadu, a vidimo u srcu Europe, da se to dešava. Dal' je to ono čemu mi težimo, želimo li biti kao Francuzi? To je cilj i tamo ljudi kažu da ne mogu preživjeti mjesec. Postoji očito neki drugi, neki drugi razlozi. Ljudi su u ovom sustavu, bankarsko birokratskom sustavu, ponovno još jednom, svedeni na robove koje izrabljuju, pljačkaju i truju. To je svijet u kojemu mi živimo i to je svijet koji vi nama ovdje predstavljate kao nekakvo, nekakvu dobrobit. To je svijet u kojemu ljudi beskrajno pate, a najmanje od svega žive dostojanstveno i sretni su. I upravo po nalogu Europske unije ste nam nagurali za vrat valutnu klauzulu i nerealni tečaj kune kojim ste uništili kompletnu domaću proizvodnju, osobito hrane. Sad nam još želite staviti i euro za koji Hrvatska apsolutno nije spremna. Sve analize pokazuju da će uvođenjem eura Hrvatska ući u stanje trajne recesije, zapamtite gospodo, trajne recesije. U tunel na kojemu nema izlaza, nema svjetla na kraju tunela, tunela koji je na kraju zazidan debelim zidovima. Vaš, rezultati vašega rada bit će svođenje Hrvatske na praznu zemlju u kojoj će živjeti starci getoizirani u prihvatilištima poput Indijanaca u rezervatima. I koliko god me vi sad ne slušali, povijest će zapamtiti moje riječi. Ako ovako ostane, za 15 godina čitat će te ovaj moj govor i plakati, jer ovo što sad imamo je još divota za ono što će doći. Hvala vama.
Hvala vam. Nastavljamo s raspravom Kluba zastupnika. Sljedeći u ime Kluba zastupnika HNS-a je kolega Stjepan Ćuraj. Izvolite kolega Ćuraj.
Zahvaljujem podpredsjedniče, poštovani predstavnici predlagatelja, kolegice i kolege. Znači pred nama je Konačni prijedlog Zakona o minimalnoj plaći, mislim da je to već rečeno, da se ovim Zakonom ne utvrđuje iznos nego se stavljaju okviri za utvrđivanje iznosa, ali ono što je dobro, i rokovi. Dakle, prva stvar da se odmah jasno i precizira i propisuje da se mora donijeti visina minimalne plaće Uredbom Vlade, dakle do 31.10. za sljedeću kalendarsku godinu, kako bi upravo poslodavci mogli bolje i preciznije planirati svoja poslovanja odnosno budžetirati svoje troškove. Ono što smo saznali iz Uredbe Vlade da se sadašnja plaća, minimalna, povećala ili povećava na 3750 kuna bruto odnosno 3000 kuna neto, naspram onoga što je bilo važeći ove godine, to je oko 250 kuna više, odnosno nešto manje od 300 kuna dodatnog troška poslodavca. I zapravo ovim Zakonom i olakšicom za one koji su isplaćivali minimalnu plaću, dakle nemaju govora da olakšica vrijedi za one koji će to iskoristit pa se prijaviti na minimalnu kako bi ju ostvarili, mi imamo omjer zapravo 1:1, kol'ko je kuna veća troška poslodavcu, zapravo ta kuna ide na račun samog zaposlenika. E sad, puno smo ovdje čuli, želje su jedno, mogućnosti su naravno drugo. Mi moramo znati da visinu plaće i bili su prema Zakonu od 2013.-te, inače je visina plaće prvi puta kao minimalne u Hrvatskoj, je utvrđena Zakonom 2008. godine, do tada nismo imali minimalnu plaću, imali smo samo najmanju osnovicu za plaćanje doprinosa, pa je to služilo kao minimalna plaća. 2013. smo imali i tablicu točno kako se izračunava prema Zakonu, u odnos stavljaju svi faktori koji su neki i ovdje navedeni u Zakonu, naravno i od potrošnje indeksa, rasta cijena, od broja članova po kućanstvu i tako dalje. Međutim, ono što je sigurno da jednostavnom Odlukom, dekretom, mi ne možemo napraviti i ne smijemo, što je najbitnije, jer ovdje čujem opasne prijedloge jer niko mi ne može reći za 300.000 radnika na minimalnoj plaći da ako ih dignemo za 2.000 kuna da njih 200.000 ostane bez posla, da je to dobra stvar za ovu zemlju, a to je tržište rada, ponuda i potražnja. I mi dok ne budemo imali gospodarstvo, a to je ono što je najbitnije i ekonomske kriterije, gospodarstvo, kupovnu moć koja će omogućiti rast plaća, tu su mjere. I to je ono što cijelo vrijeme govorimo i kad smo govorili o poreznim zakonima, znači bilo koja porezna prijedlog poreznog izmjene poreznog zakona koja je došla od strane ma i oporbe, bilo koga da se ne znam što radi, ljudima kojima su minimalnoj plaći ne bi donijelo ništa. Ajmo im onda dić a 1.500 kuna, pa zašto ne, hoće li to toj tvrci omogućit da neko kupi proizvod koji će biti 20% skuplji il će neko kupovat tuđi, a ta tvrtka propast i ljudi ostat bez posla. Tko će im onda garantirat? Mi moramo omogućiti da ljudi imaju kupovnu moć, a ja to vidim na svom primjeru iz Osijeka i Zagreba. Samo to, ne Hrvatske i Europe. Gdje je razlika kupovne moći ajme meni, gdje mi u Osijeku za jedan proizvod plaćamo i do 30% manje, nego u Zagrebu, zašto, pa zato što nema kupovne moći, zato ovdje ta ista prodavačica u pekari ima i 30% veću plaću. I ne treba nikakav minimalac njoj odrediti jer jednostavno tržište to diktira. I ovdje kada govorimo o Zakonu o minimalnoj plaći i samo iznosu minimalne plaće mi moramo se usklađivati sa onom što je najbitnije indeksom rasta potrošačkih cijena i inflacijom. Da tu ne dolazi do zlouporabe jel zbilja da ta kupovna moć za tih 3.000 kuna danas naravno da nije isto i za 2 godine ili nije isto ono što je bilo prije 10 godina. I to da i to je zakon i to je smisao ovoga zakona, ali ići u rasprave ko više licitira je opasno i apsolutno neprovedivo, ja mislim da nitko ne bi normalan potpiso 100.000 otkaza takvom jednom odlukom. A uć u intervenciju državne ekonomije, pa da država plaća nešta nekome da radi, ljudi moji onda se vraćamo natrag u ono odakle smo mislili da smo pobjegli, a to oću vidjet ko želi i ko kaže da mu je bilo bolje u onoj državi i onom sustavu, neka jasno i glasno kaže da oće natrag u tu državu. Znači ne možemo kako nam šta odgovara koristiti i kada nam šta odgovara, cilj je niz mjera, jedna po sebi ne može riješiti problem, jasno i glasno, niti poreza, niti mirovinska, niti minimalna plaća, niti sve ono što radimo ove godine i 50-tak zakona. Al mi moramo praviti okvir našim gospodarstvenicima, našoj ekonomiji da tržište rada samo se regulira, pa on to i radi. I ovaj neoporezivi dio dohotka o kojem sam danas i na stanci govorio odnosno u slobodnom govoru isto je jedan od tih malih stvari koji može donijeti razliku. I na tome moramo ustrajati, ne opteretiti previše gospodarstvo ali dat mu prilike da se razvija i da samo regulira, odlaze nam ljudi, odlaze radit za više novaca, ne za minimalnu plaću dalje, nego odlaze radit za više novaca. Kako omogući da ovdje dobiju tu plaću, a da taj gospodarski subjekt ne propadne, da bude i dalje konkurentan na tržištu, jel nema tu dvojbe. Čast izuzecima, kad dođete na policu i birate između dva proizvoda slične ili jednake kvalitete uvijek se odabere jeftiniji. A vi nekom recite, ne morate kupiti skuplje jer to je naš proizvođač kojem smo mi rekli da mora imati tu veliku plaću, tu nema toga. A mora taj proizvod ako ima veću cijenu, mora pokazat se kvalitetom, jasno i glasno i tu mi moramo omogućiti kao država da ti proizvodi koji su autohtoni, domaći, originalni, kvalitetni da se oni promoviraju, da se jasno kaže da ljudi znaju zašto to plaćaju. Ja prvi bi svojoj djeci priuštio zdravu hranu, makar i skuplju, dapače, ako to mogu si priuštit naravno, ali ne smijemo nametati nikakve obaveze nikakve propise da se nešto mora. Jer to nešto se mora dame i gospodo je bilo prije 28 godina. I mislim da smo svi pobjegli glavom bez obzira, ali ni tada nije bilo dobro. I ko god kaže drukčije laže. Zato Klub HNS-a naravno da će podržati konačne promjene ovoga zakona, realno prema onome što je ovdje procijenjeno, trošak rada za tu najosjetljiviju ciljanu skupinu će se povećati za poslodavca 4% uz ovih 50%, a 7% iduće godine. Mislim da je mjera dobra jer ona defakto omogućava 1:1 povećanje plaće radnicima i uz onih neoporezivih 7.500 tisuća kuna koji može ići i na 400-tinjak kuna mjesečno može koliko toliko donijeti neku razliku, a da ne preoptereti tog poslodavca. Jer nama nije cilj svakom propisat da mora dobiti 10.000 kuna pa da svi propadnu i da radi nitko, a cilj mora bit da svi imaju 10.000 kuna, e to se ne radi dekretom to se radi sustavno i to je ono što cijelo vrijeme se pokušava i ja se nadam sa još puno više uspjeha i još puno više truda jer to je ono što su nam građani dali u zadatak, bez obzira na ove neke prijepore sitne, oporba, pozicija, stalno jedni drugi, kad smo u oporbi sve može, sve mi želimo, kad dođemo onda kaže ipak ne može, bilo mi bilo oni, to je mislim da je to folklor postao. Ali generalno moramo ići u tom smjeru, ali ono što nam i govori ljestvica Doing biznis, to je netko spomenio, nije sporno na njoj da smo mi pali dole u smislu da je nešto loše, ne bolji su rezultati, ali su drugi još bolji. Znači mi imamo bolje pokazatelje od zadnjega, ali drugi imaju još bolje, znači brže rastu. I to je ono gdje moramo svi se ubaciti ne u 5 ili 6 nego u hiper brzinu i raditi da sve preskačemo. Ne radi toga očemo biti 40, 48 ili 52 tako nebitno, nego radi toga da naši ljudi kvalitetnije žive, veće plaće dobivaju i bolje naravno i ostaju tu u krajnjoj liniji i bolje žive. Zato zaključno Klub HNS-a će podržati prijedlog ovoga konačni prijedlog ovog zakona, ali kažem nije ni to konačno rješenje to je ono što Vlada minimalno mora dat. Ja sam više toga da se prepusti tržištu i da tržište plati i da se nađe uvijek kupac za proizvod ali moraju se znati okviri i znamo kako to funkcionira i kako tu država se treba pokazati i mislim da ovo ide u dobrom smjeru. Zahvaljujem.
Hvala vam. Nastavljamo sa raspravom u ime Kluba zastupnika, sljedeći u ime Kluba zastupnika HDS-a, HSLS-a i HDSSB-a i kolega Branko Hrg. Izvolite kolega Hrg.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice sa suradnicima. Pa evo naš klub će naravno podržati ovaj Prijedlog izmjena Zakona o minimalnoj plaći. Slažući se sa jednim dobrim dijelom rasprave kolege Čuraja koju je malo prije iznio, moram ipak reći da su nam razmišljanja u našem klubu ipak malo, malo drugačija. Gledajući stvari čisto ovako tržišno, onda bi uvijek bilo najbolje prepustiti stvari tržištu i pustiti da gospodarstvenici isplaćuju ljudima plaće koliko oni to mogu isplaćivati. To je moguće tamo gdje nije ovako visok postotak siromaštva. Ali ovdje kada govorimo o minimalnim plaćama onda ne možemo gledati samo tržišno, moramo ipak gledati da u Hrvatskoj ogroman broj ljudi živi u siromaštvu zbog toga što imaju male plaće. Sigurno je da treba poduzeti sve da hrvatsko gospodarstvo koje je izuzetno krhko iskorači taj jedan korak, da postane konkurentnije, da se povećava, da se poduzetnički duh budu, da se isplaćuju veće plaće ali mi tu sve skupa kada to zbrajam nešto ne štima. Jer kako god se unazad ove dvije godine donosi niz zakona koji imaju intenciju poreznih rasterećenja i dalje nam se ne događaju pomaci kod povećanja plaća ljudima osim u jednom manjem dijelu. U ljetu ove godine kada je bilo već aktualno pitanje povećanja minimalne plaće i poreznih rasterećenja kako bi se ljudima mogla isplatiti veća plaća razgovarao sam sa nekim poduzetnicima koji su tada već predlagali da jedna od ideja bude i povećanje neoporezivog iznosa što je napravljeno zadnjim izmjenama poreznih zakona gdje je taj neoporezivi iznos na godišnjoj razini došao do 7,5 tisuća kuna. Nisam baš naišao na neka oprečna razmišljanja i mišljenja kod poduzetnika i potrebe povećanja te najmanje plaće jer svi danas već kubure sa radnicima, radnici odlaze, jednostavno idu za većom plaćom imaju širi izbor i sigurno da sve to skupa osiromašuje hrvatsko tržište rada. Prošle godine u 11. mjesecu Hrvatska demokršćanska stranka znači je pokrenula to pitanje, sami sebe smo zapitali kako doći do, tada smo rekli minimalne plaće od 4 tisuće kuna. Pretrpjeli smo i dobar broj kritika zbog toga. No, samo 3, 4 mjeseca iza toga sektor graditeljstva u Hrvatskoj udruzi poslodavaca je potpisao kolektivni ugovor sa sindikatom u graditeljstvu gdje je minimalna plaća 3800 kuna. Danas imamo situaciju da se poslodavcima izmjenama ovog zakona omogućuje da mogu svojim zaposlenicima isplatiti plaću 3600 kuna neto mjesečno ako dodamo onaj dodatak koji se može raspodijeliti po mjesecima, ne mora biti isplaćen na jedanput, znači on je 7,5 tisuća kuna, uz ovaj iznos od 3000 kuna dobijemo 3600 kuna moguće isplate plaće bez nekih većih dodatnih poreznih opterećenja. Koji su to još potezi, koji su koraci koje treba napraviti da bi se to omogućilo? Nedavno smo na Gradskom vijeću grada Križevca predlagali ukidanje poreza na potrošnju u ugostiteljstvu, ono iznosi, znamo da može biti do 3% i da lokalna samouprava može i ne mora naplatiti taj porez na potrošnju. Izračunali smo da bi to moglo omogućiti ugostiteljima da svojim zaposlenicima povećaju plaće do nekih 200, 300 kuna mjesečno ako ne bi platili taj porez na potrošnju. Evo i tu postoji neki mali prostorčić koji bi se mogao iskoristiti. Nije prijedlog prihvaćen ali dobro, nećemo se predati. Dakle to je isto jedna poruka i prema lokalnoj samoupravi da i ona vidi da ljudi u lokalnim samoupravama vide gdje mogu i kako na koji način pomoći tom poduzetništvu koje bi trebalo usmjeravati sav taj novac koji imaju prema svojim zaposlenicima kako bi ih uopće sačuvali, kako bi uopće ti zaposlenici ostali raditi u njihovim poduzećima, u njihovim obrtima, u njihovim firmama. Vjerojatno jedan dobar dio problema koji leži na tome je u onome što smo neki dan raspravljali a to je bio Zakon o državnom inspektoratu. I tu postoji prostor gdje se može obrtnicima i poduzetnicima pomoći da mogu isplatiti ljudima veće plaće. Ako ih ne režemo drastično za neke male sitne prekršajčiće pa im naplatimo kaznu od 10 ili ne znam koliko tisuća kuna zato što su ne znam naplatili neki posao od 10 kuna. Baš imam jedan svježi primjer o kojem još danas neću konkretno govoriti, ali ukoliko dođe do njega onda ću itekako govoriti o tome jer se radi o sramoti, radi se o sramoti. Sve su to, dakle, stvari o kojima se može razgovarati i gdje treba povlačiti konkretne poteze kako bi stvarno došli u situaciju da nam ne treba pojam minimalne plaće, kako bi došli u situaciju da ljudi u RH imaju onu plaću od koje mogu živjeti jer ni od ove 3.000,00 kn realno neće moći živjeti, neće moći živjeti normalno, preživljavati će, kao što i sada preživljavaju, ali je to veliki pomak i veliki iskorak uz onih 7.500,00 kn, sada još i ovo, dakle, u odnosu na 2015.-tu godinu kada je bila minimalna plaća neto negdje oko 2.420,00 kn + 200,00 kn mogućih od onih 2.500,00 kn neoporezivo, mi smo sada došli, znači, na 3.000,00 kn + mogućih 600,00 kn neoporezivo mjesečno, to je ipak veliki iskorak, nije dovoljan, ali je iskorak i moramo komparirati i uspoređivati ta razdoblja, razdoblje 2015-ta, razdoblje 2019.-ta, 2018.-ta godina. Moramo ga uspoređivati i one godine prije nisu baš bile bajne i sjajne, bile su još gore jer su poslodavci tada govorili, nema veze ako neće raditi za toliko, ima njih 100 koji čekaju na red da rade na blagajni. Tako je bilo i 2008.-me, što čujem ovdje iz klupa spominjanje. Tako je bilo i tada. E nema više tih redova, nema više tih popisa. Ljudi se jednostavno ne daju više podcjenjivati jer to je podcjenjivanje. I kako god mi htjeli, ne htjeli, kako god ovdje rekli da možemo to prepustiti tržištu ili možemo povlačiti neke poteze, moramo povlačiti poteze, potezi moraju ići prema tome da ljudi moraju početi dobivati veće plaće, posebno oni koji imaju plaće ispod 5.000,00 kn, tih je najviše, ti su najugroženiji, i svaki korak, svaki potez mora ići u tom pravcu. Ja vjerujem da je ovo trend koji je dobar da će se on nastaviti, da će politika Vlade i dalje i Ministarstva biti da ide prema tome da se porezno rasterećuju poduzetnici, obrtnici i da se istovremeno otvaraju mogućnosti kako bi ljudi dobivali veće plaće. Samo na taj način možemo probuditi i početi vraćati nekakvo normalno ozračje u društvu koje sada nije normalno, ono je negativno, ono je loše i toga moramo biti svi svjesni, s time se srećemo svakodnevno, ljudi su nezadovoljni. Jednostavno je to tako, ušlo je u kosti, predugo godina to traje, ušlo je u kosti. Samo zakonima koji će povećavati plaće će se moći tako nešto napraviti u pozitivu. I to mora biti i dalje put i posao koji radi Vlada koji mi iz parlamentarne većine podržavamo i zagovaramo kao što ćemo podržati i podržavamo Izmjene ovoga zakona. Hvala lijepo.
Hvala i vama. I posljednji u ime kluba zastupnika HSS-a, kolega Željko Lenart, izvolite gospodine Lenart.
Poštovani podpredsjedniče, gospodo iz Ministarstva, kolegice i kolege. Minimalna plaća, 250,00 kn povećanje, pa naravno, svi smo mi da se poveća minimalna plaća za bilo koji iznos i svi to možemo reći da bi podržavali takav iznos, no međutim, ovakav Zakon koji povećava za samo 250,00 kn HSS neće podržati. Mi zastupamo da minimalna plaća treba biti 5.000,00 kn, ali ne na trošak poslodavaca, nego na trošak države, ne na trošak davanja koji se preljeva na leđa poslodavaca obrtnika, već država treba olabaviti u onome što traži od onih koji zapošljavaju. Onaj tko nije probao zaposliti jednoga i davati jednu plaću, a kamoli 10, 20, 100 ili 500, ne zna šta to znači. Mi danas imamo 40 000 zaposlenih koji imaju minimalnu plaću, 40 000. Polovica zaposlenih ima plaću između 2.500,00 kn i 5.000,00 kn, 86 000 njih ima 6.000,00 kn do 6.500,00 kn od negdje otprilike 1 500 000 zaposlenih u RH. I onda se pitamo zašto nam je situacija takva. Pa što će ti ljudi trošiti? Što? Kako možete potrošiti… [[Govornik se ne razumije]] kad nema ljudi koji mogu trošiti. I ovi koji imaju 6.000,00 kn plaću ukoliko imaju dvoje ili dao Bog troje djece, pa ne mogu isto skrpati kraj s krajem. Pa do svega ovoga je dovela politika, pa nisu ti ljudi koji rade doveli do toga da su plaće niske i da postoji velika potrošnja. Mi imamo listu srama poslodavaca koji nisu platili davanja državi. Mene zanima što je Vlada poduzela po tom pitanju? Ništa, više se i ne spominje. Kažu ministri, mi smo socijalna Vlada, ne bih ja rekao da je ovo socijalna Vlada. Pogledajte koliko ljudi kopa po kontejnerima, pogledajte, svaki dan ih je sve više, a ne manje. U Zakonu se kaže, osnivanje Povjerenstva za praćenje i analizu kretanja minimalne plaće. Pa zar mi u Ministarstvu nemamo dovoljno ljudi koji moraju to pratiti ili koji to mogu pratiti, već ćemo osnivati Povjerenstvo da opet uhljebimo određeni broj onih koji očito ništa ne znaju raditi, nego doći na ta Povjerenstva i dobiti nekakvu plaću. Mi danas imamo preko 6000 ljudi koji ne dobivaju plaću, kojima poslodavci ne isplaćuju plaće. Njima je i minimalna plaća san, a kamoli da dobe plaću. Kaže podatak da je broj zaposlenih u listopadu u odnosu na prethodni mjesec pao 5,4% Pa gdje je taj porast onda? U čemu mi to rastemo? Očito ne. Broj nezaposlenih u listopadu u odnosu na rujan je brojka koja govori znači da unatoč tome što mi nemamo radne snage, što je oko 350 000 ljudi otišlo u bogatije članice EU-a, mi i dalje imamo pad. Problem u svemu tome su i one stvari koje se ne plaćaju. Prekovremeni sati, vrlo malo poslodavaca plaća povišenu prekovremenu satnicu ili plaća rad nedjeljom a za to je opet kriva Vlada je se ne poštuju zakoni RH jer inspektorat ide tamo gdje su oni mali a gdje su oni veliki kao što je bio Agrokor, tu nisu smjeli dolaziti. To je bilo zabranjeno, to je bio Božji vrt, tu su mogli samo raditi samo ovi koji su bili podobni. Kaže i minimalna plaća direktora se povećava i ograničava na 5491 kunu. A zašto mi direktore sad vadimo iz ovoga ako je minimalna plaća u Hrvatskoj takva kakva je pa onda neka bude i za direktore jednako minimalna jer nijedan direktor u državnoj tvrtki nema ovako malu plaću. Tako malu plaću mogu jedino oni koji su prisiljeni da u svojoj firmi se moraju imenovati direktorom, da se isplaćuju. Pa ajmo ih pustiti neka onda oni odlučuju pa nek se solidariziraju sa svim radnicima pa nek imaju istu takvu plaću. Minimalna plaća recimo u Njemačkoj, satnica koja je povišena sa 8,84 eura na 9,19 eura, u RH će sada biti sa ovim povećanjem 2,47 eura. 3,72 puta manje nego što je to u Njemačkoj. Da li je toliko jeftiniji benzin u Hrvatskoj? Da li su vozila jeftinija u Hrvatskoj nego u Njemačkoj 3, skoro 4 puta? Da li je hrana jeftinija? Nije ništa. Sve nam je to skuplje nego u Njemačkoj. Mi uvozimo polovna vozila iz Njemačke koja su skuplja jer još netko zaradi na njima nego što se u Hrvatskoj i plaćamo trošarine u Hrvatskoj. da ne nabrajam sve ostalo. Sindikalna košarica za ovu godinu je u kolovozu bila 6724 kune, znači više, duplo veća nego što će biti sad novi minimalac u RH. 2 minimalca jedna sindikalna košarica za preživljavanje. Ali gledajte, mi smo krenuli u nabavku aviona koji je možda sretan za Hrvate, sreća za Hrvate i zahvaljujući Amerikancima, nećemo kupiti skoro, koji iznosi 3 milijarde eura, kuna, pardon. Kada bi tih 3 milijarde kuna podijelili na 40 000 nezaposlenih, imate 75 000 kuna godišnje po tome nezaposlenom koji ima minimalac, kada bi to podijelili na 10 g. koliko bi trajala ta isplata, to je 7500 kuna godišnje za povećanje minimalnih plaća, za 40 ovih koje plaća. Trošak plaća u Hrvatskoj je prevelik i on uništava i konkurentnost hrvatskog poduzetnika na europskoj sceni i ne omogućava poduzetnicima da povise plaće. A ... [[Govornik se ne razumije.]] sada na tu minimalnu plaću koja košta znači, bit će oko 3000 kuna, bivši bruto tj. bruto od 3000, vratit ću se na ono prije ovog povećanja jer još nismo donijeli ovaj zakon, znači bruto da bi radniku minimalac platilo, poduzeće mora stvoriti vrijednost od 3439 kuna, ne to, nego 4031 kuna je iznos koji mora stvoriti poslodavac da bi isplatio 2751 kunu a to je 1279 kuna ili 31,7% manje od ukupnog troška radnika. Znači 31% je sada namet na minimalnu plaću. Pa to je na normalnu plaću previše a kamoli na minimalnu. A od te minimalne, država još uzima 25% PDV-a, taj radnik sve što kupi, plati 25% PDV-a državi. I kad krenemo u raščlambu plaća, minimalna plaća koja je sada 2751, znači 31,7% davanja, minimalna plaća direktora 32% davanja, prosječna plaća u RH 40%, prosječna plaća u Zagrebu 40,3% davanja i prosječna plaća u ... [[Govornik se ne razumije.]] sektoru, 44%. Tko može s tim bit konkurentan? Ne može. I sad dolazimo do Irske, neću reći nesretne jer je za mnoge sretna jer su se spasili, minimalna plaća u Irskoj je 1613 eura, otprilike 12 000 kuna. Kada bi to bila plaća u RH, za nju bi bruto bio preko 19 000 kuna. Minimalna plaća u Rumunjskoj je veća nego što je trenutno u RH. Pa ljudi, gdje je bila Rumunjska prije Hrvatske? Gdje je bila Rumunjska u Hrvatskoj u odnosu na 90.-tu? Gdje je svih ovih godina bila Rumunjska? Rumunjska nas je prestigla. I onda naši političari pričaju, ja sam iz Sisačko-moslavačke županije, župan u mojoj županiji je Ivo Žinić koji kaže za ove mlade koji su otišli iz Hrvatske, u svojim govorima kaže, nema dovoljno domoljublja usađeno u njih. Nemaju dovoljno kućnog odgoja usađenog i zato odlaze iz Hrvatske. Zamislite jednog župana, normalno, HDZ-ov župan koji tako kaže a on je jednog svog sina zbrinuo da bude dogradonačelnik profesionalac u Glini, u najsiromašnijem gradu u mojoj županiji a drugog sina je zaposlio u zatvorskom sustavu ne kao čuvara već našao mu je neko prigodno mjesto i to kao kažu da, kaznio ga je jer tamo radi. Danas sam na Facebooku podijelio jedan video da ne bi bilo samo da mi iz HSS-a i oporbeni političari kritiziramo Vladu da pričamo o prevarama, izdajama hrvatskog naroda. Gospodin Nigel Faragel objasnio je Europskom parlamentu kako su jugoslavenski komunisti, sakrivajući se iza imena HDZ, preuzeli vlast u RH, a Europska Komisija ih uz mito i korupciju upravlja. Evo, pogledajte što čovjek govori, ima lijepo prijevod dolje, on jako dobro objašnjava što je i kako je. Draga moja gospodo, ako mi ne povisimo plaću u RH, a prostora ima, samo moramo smanjiti na ta davanja, ja to znam karikirano ispričati ako nam je neto 4.000,00 kn, na njega je bruto skoro 8.000,00 kn. Ajmo ostaviti bruto kakav je, povisimo taj neto na 6, smanjiti će se davanja državi, ali svima vam je jasno da 4.000,00 kn i 6.000,00 kn je nedostojno za život i da će obitelj sve to potrošiti. Od svega toga što se isplati, kao što sam rekao, RH ubire 25% poreza, PDV-a, znači povećati će se potrošnja, kroz taj vid će država ubrati svoj dio, ljudi nam neće odlaziti jer će biti daleko veće plaće, nego što su trenutno, naši ljudi ne traže puno, ali ovo što sada dobivaju je premalo, ljudi, ovo je premalo da bi ljudi živjeli u RH, mladi ljudi moraju se stambeno zbrinuti, moraju osnivati obitelji, djecu, djeca danas imaju zahtjeve, nisu kao nekada da se s malim troškovima moglo odgajati djecu, školovanja, dodatne aktivnosti, voziti ih u školu. Pokušajmo napraviti taj iskorak, možda će on godinu i dvije otežati financijsko poslovanje u državi, ali će dugoročno dati benifite jer će državi većim zapošljavanjem, većim plaćama, većom potrošnjom koja će uzrokovati nova radna mjesta, uzrokovati će ostanak ljudi u RH, u krajnosti dovesti više novca u proračun i jedinicama lokalne samouprave, nego što se to danas radi. Ovo sakrivanje iza 250,00 kn i busajući se u prsa, evo mi smo u HDZ-u napravili veliki iskorak za naše ljude. Ma niste ništa napravili gospodo, vi ste uništili ovu državu. Svi oni koji imaju nekretninu, ne u Zagrebu, ne na moru, u drugim dijelovima RH, pitajte se koliko je vaša nekretnina vrijedila 90.-te godine, a koliko ona vrijedi danas. Ona ne vrijedi 30% onoga što je vrijedila prije 27 godina, 28. I kroz taj vid je opljačkan hrvatski narod. I sada smo na kraju krajeva istjerani iz države, tjera se ljude. Najveća tragedija je da djeca hrvatskih branitelja, onih pravih koji su trunuli u rovovima, koji su gubili dijelove tijela, bili ranjavani, neki nažalost i poginuli, njihova djeca odlaze iz RH. Pa za što su se ti ljudi borili? Za ovo, za ovakav odnos prema malom čovjeku. Evo vidimo se kakav nam je danas interes za minimalnu plaću. Koliko je zastupnika iz HDZ-a ovdje? Evo, čast dvoje koje su danas ovdje, čak dvoje ljudi iz HDZ-a prati, evo oprostite gospodin Totgergeli, evo troje, što ne popravlja značajno vaše prisustvo. Znači, nema interesa i jednostavno vladajuća kasta se ne bori nimalo za maloga čovjeka. Jednostavno ih boli briga što kopaju po kontejnerima, boli ih briga što imamo danas željeznice kojima se vozite duplo duže na istoj relaciji, nego prije 30 godina. Potonuli smo u svim segmentima ljudi, u svim segmentima smo potonuli, sva nam je industrija nestala, sve se je privatiziralo i jednostavno ljudi su izgubili nadu, samo nemojte se čuditi ako se desi Francuska i u RH. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Time smo završili raspravu u ime kluba zastupnika i krećemo s pojedinačnom raspravom o prijedlogu Zakona o minimalnoj plaći s Konačnim prijedloga Zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje. Prvi je prijavljen kolega Mirando Mrsić. Izvolite kolega Mrsić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ovaj Zakon bi trebao nuditi jednostavniji i pravedniji sustav minimalne plaće, ali da li to ovaj Zakon je, nije. U ovom Zakonu trebalo je jasno definirati što sve ulazi u minimalnu plaću, u ovom Zakonu trebalo je definirati i cilj koji se želi postići sa ovom minimalnom plaćom, a to je da ona dođe do negdje 50% prosječno isplaćene plaće. Ovim Zakonom trebalo je definirati i to da tijekom godine minimalna plaća ne oscilira tako kao što sada oscilira jer ono što je danas neće biti i na kraju godine, što se vidjelo i na 2018.-toj kada je minimalna plaća, kada je određena, ona je bila negdje otprilike oko 42%, a onda ako je danas usporedite, onda je ona ispod 40%, negdje oko 39%. Ali da se vratimo malo u prošlost, nema ministra, pa državna tajnica će mu prenijeti, da se vratimo na to da do 2008.-me godine je HDZ donio Zakon koji je išao za time da se definira minimalna plaća i šta se desilo nakon toga? Ta minimalna plaća je bila zabetonirana na 36 odnosno 39% jer je takav izračun minimalne plaće bio da jednostavno nije bilo nikakve šanse da ta minimalna plaća pređe 39%. Tek negdje 2012.-te kada se krenulo u novi Zakon o minimalnoj plaći, kada se izračunala minimalna plaća na drugačiji način te tada je minimalna plaća se pokrenula i ona je postala dakle ono što je trebala biti, a to da slijedi porast prosječne, prosječne plaće. Od 2008. do 2012. minimalna plaća se usklađivala samo jedanput i to vrlo minimalno, evo toliko o tome koliko ko usklađuje i kako se ko sada hvali da eto je HDZ otkočio minimalnu plaću i sada isplaćuje više. Pitam se tko je bio na vlasti između 2008. i 2012. godine. Jednostavno tada način kao što je bila definirana minimalna plaća nije bio dobar i nije bio u redu. Minimalna plaća ne smije biti podložna tržišnim uvjetima obzirom da pravila tržišnog natjecanja imaju posljedicu međusobnu konkurenciju i kompetitivnost što u slučaju minimalne plaće ne dolazi u obzir. Ali ono što minimalna plaća treba osigurati, treba osigurati da radnici imaju zašto raditi i da se njihov rad, pošteni rad pošteno plati. Ona je i konkurentni mehanizam jer osigurava također i konkurentnost rada u Hrvatskoj. Stoga je svugdje u Europi minimalna plaća definirana na razini države od 28 članica, 22 imaju minimalnu plaću, ali vidi vraga u većini tih zemalja se to definira sa tripartitnim dijalogom dakle, dijalogom između sindikata i poslodavaca i to je ono što bi trebalo težiti ovim zakonom jer i ovaj zakon je preuzeo ono što je bilo od 2008. do sada, a to je da se to definira uredbom Vlade i odlukom Vlade. Prema tome, trebalo bi i u ovom zakonu predvidjeti da taj dio definiranja minimalne plaće treba donijeti u dogovoru između sindikata i poslodavaca. Ovdje je osnovano to povjerenstvo koje će biti čisti fikus jer nema nekih parametara koji bi definirali zbog čega bi minimalna plaća trebala biti 50%. Jer u zakonu jednostavno ne postoji ta, to opredjeljenje Vlade da minimalna plaća u Hrvatskoj bude 50%.Kako je minimalna plaća bitna kao institut zaštite uvjeta rad i u drugim državama govori činjenica da velika većina zemalja u EU posljednjih godina podiže minimalnu plaću. Ministar se danas hvalio s time da smo mi ispred nekih zemalja itd. ali je malo zatajio pa nije rekao koliko su ti iznosi defakto smo mi ispred nekih zemlja za otprilike 10-tak ili 20 EUR-a, svi spadamo u onaj iznos ispod 500, 500 EUR-a. A to je ono što je u principu bitno da se naglasi da Hrvatska mora ići naprijed jer Hrvatska mora imati veću minimalnu plaću nego što ima do sada. Hvaliti se da to nešto daje Vlada i da to nešto daje neko drugi je čisti piar, jer to ne daje nitko nikome nego to je jednostavno tržišni mehanizam. Da Vlada nije podigla minimalnu plaću ona bi bila u odnosu na to da se podiže prosječna plaća, ona bi u 2019. spala negdje ispod 35%. Prema tome to je bilo vrlo jasno da će se podizanjem prosječne plaće dizati i minimalna plaća. Zašto ona nije sada već definirana na 50%? To je pitanje za Vladu i vjerojatno će ministar to jednoga dana nekome, nekome odgovoriti. Ono što prijedlog Vlade ne osigurava, ne osigurava izvjesnost da se točno zna što će biti sa minimalnom plaćom svake godine, jasno da Vlada želi prikupiti političke bodove i ovaj danas igrokaz je bio samo čisti piar. Također, nema dinamike porasta minimalca, nije jasan cilj da minimalna plaća dođe do 50% prosječne plaće i ono što se vidi da smo bili u pravu kad smo upozoravali da kompenzacijski mehanizmi koje je Vlada uvela neće dovesti do efekta i da to neće dovesti do toga da gospodarstvo bolje funkcionira pod ovom minimalnom plaćom, a evo sada tu kompenzacijsku mjeru ukidamo, Vlada ukida kao neučinkovitu, a to smo vam govorili i onda kada ste predstavljali ovaj prethodni Zakon o minimalnoj plaći, da ukidanje bruto 2 za sve one koji isplaćuju minimalnu plaću defakto će natjerati poslodavce da ljudima isplaćuju minimalnu plaću kroz godinu dana da bi bili oslobođeni od bruto 2, a ostalo će im dati ispod stola i to se pokazalo kao točno i to ste sada sa ovim priznali. Ono što ste ponovno vratili, ponovno ste vratili što je cijelo vrijeme bilo da pustite socijalni dijalog, da u socijalnom dijalogu poslodavci i sindikati mogu sniziti minimalnu plaću za 5%. Međutim, to je čisto ono što je jedna mogućnost, a gledajući kako to izgleda u praksi u prethodnom zakonu koji je tu mogućnost dopuštao, vrlo je malo firmi koje je moglo to napraviti. Ono što vi kao Vlada trebate napraviti, a to je pojeftiniti državu, pojeftiniti namete na plaći i onda će minimalna plaća biti veća. A da bi pojeftinili državu morate smanjiti uhljebljivanje koje je krenulo pod HDZ-ovom vladom. 2700 ljudi je sve sada uhljebljeno, osnovali ste Državni inspektorat gdje će vam još jedno 200, 300 ljudi se uhljebiti, vidit ćemo šta će se dešavat sa agencijama i sa onim tu neće biti nikakvih pomaka jer su ljudi koji su bili u agencijama će se samo pretočiti u ministarstva. Defakto ne redite ono što je najvažnije, a to je da državu pojeftinite, vi državu poskupljujete i ne vidite što će se desiti za godinu, dvije i tri. Ova godina liči kao na godinu 2008. kada su svi govorili da nam je divno, da nam je krasno, da idemo naprijed, da država ide i onda nakon toga od jedanput je jedan bivši, bivši premijer rekao Ovo sada što se dešava liči na to isto, mi smo na kori banane i pitanje je samo kad ćemo se prokliznuti, Vlada, ali sa Vladom zajedno i svi mi. Ovo je dobro dok su ekonomski parametri dobri, ali kad su ekonomski parametri dobri, onda se treba spremati za ona vremena kada dođe kriza. A kriza je pred nama i Vlada umjesto da to anticipira i pojeftinjuje državu, ona uhljebljuje, uhljebljuje ljude, i to je nešto što je nedopustivo prema građanima koji su vas birali, jer jednostavno ne vidite ono što ide ispred nas, što nas čeka i zato ponovno radite istu grešku koju ste radili i 2008. godine, kada ste govorili da je sve u redu, govorite sada, onda je govorio Sanader, danas govori Plenković, onda je govorio kolega Šuker, sada govori kolega Marić, bojim se da ćemo ponovno imati isti, isti scenarij. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imao jednu repliku poštovanog zastupnika Davora Vlaovića.
Hvala podpredsjedniče. Kolega Mrsić, u pravu ste. Plaće, pa i minimalne isplaćuju poslodavci, i trebalo bi vodit prije svega s njima taj socijalni dijalog, da se vidi koji su to sektori koji mogu pratiti rast troškova života u Hrvatskoj, i na koji način im pomoći da plaće u Hrvatskoj rastu, jer svi radnici koji rade u Hrvatskoj očekuju veću plaću, upravo i zbog samih životnog standarda, ali i zbog sutra, zbog mirovina, sa ovakvim minimalcom, sa uplatom u mirovinski fond od otprilike oko 1000, 1100 kuna, jednostavno mogu očekivati da će imati mirovine ispod one najmanje, ispod 2000, 2500 kuna i ne mogu od toga živjet, i zato odlaze iz Hrvatske, jer ne vide tu svoju socijalnu sigurnost dugoročno i zato onda i ovo smanjenje sa 70000, 75000 ljudi na minimalnoj plaći na 37000 ili 40000. Iz tih razloga što ljudi ovdje ne mogu živjeti ni s tom plaćom, niti će imati sutra mirovinu od koje mogu živjeti i mora se rasteretiti gospodarstvo da bi mogle rast i minimalna plaća i plaća u Hrvatskoj. A moraju rast.
Hvala. Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Mrsića.
Točno je to što ste rekli, bez dogovora između Sindikata i poslodavaca, stvari neće ići na bolje i ovo što se sada dešava je posljedica toga što se Hrvatska iselila, Slavonija se ispraznila i što nema više radnika, ono što se nekad govorilo tko hoće radit na minimalac, imamo troje koji čekaju u redu, toga više nema i Vlada je bila prisiljena podići minimalac na ovu razinu, ne znam zbog čega nije išla na 50%, ako je dogovorila sa poslodavcima te mjere kompenzacije, ali bojim se da su te mjere kompenzacije čista laž i paralaža jer jednostavno te kompenzacijske mjere mogu biti samo horizontalne, to znači da mogu biti svima, a ne mogu biti samo vezane uz pojedine, pojedine segmente, pogotovo ove koje, za koje znamo da su nisko akumulativni i koji imaju problema sa minimalnom plaćom. Tamo gdje je država mogla, a to je da napravi regionalizaciju, da ima regionalne potrebe, potpore, a onda bi to bilo potpuno drugačija.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava poštovanog zastupnika Mire Bulja.
Hvala lijepo. Kao što su kolege rekle, žao mi je što ovdje nije ministar, jutros uz korektne primjedbe oporbe on je želio prikazati da je se u Hrvatskoj radnici, da će dobiti sad puno s ovim povećanjem, prije smo kazali da svako povećanje dobro došlo, prvo treba uzeti u obzir da svakodnevno rastu cijene hrane, goriva, benzina, energenata, tako da u ovome trenutku se ne zna uopće koliko je to povećanje kad usporedimo danas troškove života. Činjenice govore suprotno. Trenutno mi u Hrvatskoj i nemamo više nešto radnika ni radništva, mi imamo 500, imamo više Općina, 568 čini mi se broj, Općina i lokalnih samouprava, imamo brojne Županije, brojne urede uprave i to je jedan ogroman problem. Mi imao trenutno u nekim krajevima više uposlenika u malim Općinama, nego radnika, nemamo poduzetnika. Zašto nemamo poduzetnika? Zato što brdsko-planinskom području, odakle ja dolazim, je puno teže biti poduzetnik, s puno je manje konkurentan, puno je skuplji proizvod, energija, duža je zima, namet takvi kakvi je, marketing, jednostavno, još imamo poduzetnike ovdje na ovome području Zagreba i par gradova vidimo, da i najveće naše ovaj, industrijske grane kao što je brodogradnja, su srozane na najnižu razinu, tako da je pitanje uopće da li imamo radnika? Uvijek je šteta nekako na radniku. Imamo Zakon od, stečajni Zakon gdje u biti radnik je kao u prvom naplatnom redu, a u biti vrlo se rijetko naplate, evo primjer sinjska Dalmatinke, primjer Dalmacija vina, primjer samo iz svojih krajeva govorim, uvijek ti ljudi koji su stvarali dodatnu vrijednost se ne naplate. Naplate se svi ili većinom svi, a u biti radnici koji čekaju devet godina, svoja potraživanja, vrlo teško se naplate, evo najpoznatija je ta tekstilna industrija, recimo Kamensko, rekao sam sinjska Dalmatinka, međutim i brojne druge tvrtke. Tako kad promatramo brdsko-planinska područja, ili kad govorimo o potpomognutim područjima ili nerazvijenim krajevima, mi nemamo poduzetnika. Znači, mi trenutno doli nemamo, ti ljudi nemaju mogućnosti, znači, prije svega se neće imati radnika, zato što su radnici ljudi su otišli ča iz tih krajeva, znači, njemu će potražnja radnika biti puno teža, a samim tim će te tribati on i sam više platiti ovaj, radnika. Kad vidimo kol'ka su, kol'ki je broj Općina i Gradova, kad vidimo da nemamo snage i energije, to jest nemamo dobre volje oduprit se tome da ulažemo, da ne pogodujemo određenim skupinama ljudi, pa ne želimo recimo ugradnju mikro solara. Evo ja ću pričat o mikro solarima isključivo zbog toga što bi radnici mogli pokrenuti, poduzetnici pokrenuti proizvodnju, a mikro solare bi mogli ugrađivati, svaki dio izgraditi u Republici Hrvatskoj, naši poduzetnici. Zbog čega to na primjer nije interes? Sad zamislite samo šta dajemo u subvenciju za ogrijev 300 milijuna kuna daje država, lokalna, regionalna samouprava da taj novac godišnje uložimo, to je negdje oko 10000 kućanstava bi imalo, objekata bi imali mikro solarij. Sad zamislite koliko je to ljudi triba za ugraditi, za proizvesti mikrosolara svaki dio možemo. Međutim, nama je puno bitnije da mi plaćamo vjetroelektrane. Ovako smo u biti osiromašili naše ljude, dajemo subvenciju strancu kojega mi plaćamo, poduzetnik plaća, a mikrosolare mi jednostavno ne želimo graditi, a time bi se povećala, znači, broj zaposlenih, naše obitelji bi bile neovisne, ja govorim sada o brdsko planinskim područjima, to se more primijeniti na cijelom području RH. Poslodavac previše izdvaja za državu, jednostavno i radnik izdaja isto također kroz poreze i prireze, a poglavito u slabije razvijenim područjima. Stoga, u ovome trenutku govoriti o nekakvim dobrim mjerama, ja sam rekao na početku bilo kakvo povećanje minimalne plaće je dobro, međutim, sada više nemamo radnika, nemamo radne snage, radna snaga je odselila i tako će samo po sebi zbog teže potražnje radnika, poskupiti će cijena rada. Al mi nemamo radničke više ni klase, mislim, ja ne vidim da je radništvo i po Bogu i po čovjeku, ti ljudi su zaslužili svoje plaće. Ponavljam, svi Zakoni nije bio u središtu čovjek. Mi ne želimo da imamo investicije koje će pomoći našim građanima. Evo, davali smo ovdje Amandmane brojne, imali smo sjednice Vlade u Splitu, u Otocima, imali smo… [[Govornik se ne razumije]] Mi ne želimo ulagati ono što bi moglo naše brdsko planinsko područje 2/3 RH ostaviti naseljenim, a ne da imamo prazna sela, doslovno imamo 2/3 RH prazne, a ovakvim ulaganjima, kao što su solari koje je Most dao kroz prijedlog, zakonski prijedlog, al evo, mjesecima stoji, ne želi se na taj način pristupiti tome. Opet ponavljam, takvi projekti povećavaju broj zaposlenih i svaki dio solara more se, panela more se proizvesti u RH. Međutim, nama je puno veći interes davati subvencije za vjetroelektrane koje se radi od milijardu i pol kuna daju građani, milijardu kuna opskrbljivač, znači 2,5 milijarde kuna mi dajemo stranom investitoru i taj novac se izvlači. Ista stvar je, država ima ogromna opterećenja kroz, znači, gdje imamo monopol, to su telekomunikacije, jedino u RH, ja ću to ponavljati uvik, jedino u RH teleoperateri za svoje objekte postavlja taktenske stupove, ne triba im građevinska dozvola, ne plaćaju pravo služnosti lokalnim samoupravama, iscrpljeni su, znači, budžeti lokalnih samouprava i ljudi, znači, i vlasnici tog zemljišta ili oni koji upravljaju tim zemljištem. Davali smo i te Amandmane, nisu prihvaćeni. Znači, jednostavno, nekonkurencija i monopol određenih skupina izvlači se ogroman novac. Jel tu se radi o najvećim dobitima u RH gdje primjera teleoperateri taj novac ne ulažu u RH, ulažu u druge države tu dobit, a najveća dobit tele operatera je u RH. I to za duplo, znači prosječno u Europi 20% dobiti ili marže, a u RH 40% dobiti. Znači, pravo služnosti, to je vrlo bitno, znači, imamo monopol, imamo interesne skupine koje na taj način funkcioniraju. Ja gledam i svoj kraj, moja Dalmacija je bio kraj, stočni kraj, nema više, kao što je rekao kolega, nema više ni pastira, niti ima blaga, niti ima sve manje i manje. Znači, mi moramo teritorijalno omogućiti ljudima kroz razne potpore, jel ponavljam puno je skuplja voda u Dalmatinskoj zagori, puno skuplje triba … [[Govornik se ne razumije]] pumpe, prepumpavaje te vode od opskrbe bez obzira što smo bogati vodom koja bi tribala biti doslovno u tim krajevima 0,00 kn, puno je skuplja doli, puno veće subvencije moramo plaćati doli zbog obnovljivih izvora energije, a ne koristimo najveći potencijal, to je sunce. Znači, eto na jednoj osnovnoj stvari. Imali smo brodogradnju, imali smo ljude koji su se bavili tim, koji su bili kooperanti, i oni su propali, znači, i oni koji su to davali. Imamo Gorski Kotar šumu, naši radnici koji su proizvodili u pilanama u Gorskom Kotaru i u drugim dijelovima il Slavoniji, danas moraju odlaziti u Italiju, a naša se debla odvoze, naš materijal, naše drvo, oni ga prerađuju i oni ostvaruju tamo dobit, a naši radnici odlaze tamo. Zbog čega naše pilane ne bi mogle proizvoditi dodatnu vrijednost, a ne u Italiji, oni nama prodaju naš ovaj, od našeg dobit ostvaruju. Tako je i kod proglašenja isključivo gospodarskog pojasa, više ribe ulove talijani u našim vodama jel ga ne štitimo, nego naši ribari. Naši ribar mora otići vanka jel je jednostavno zakonski ograničen, niti ima dovoljno koča, niti kao što imaju, ima te stare, nema ribarsku flotu kao što ima jedan manji grad u Italiji, cijela RH. Prema tome, mi ne štitimo ljude na tim područjima, niti imamo hrabrosti proglasiti isključivi gospodarski pojas, pojačati ribara, pojačati seljaka, omogućiti mu da se na tom području, a poduzetnika vrlo malo ostalo je na tim područjima. Što imamo, imamo u Zagrebu i okolici i nešto u većim gradovima. Jel jednostavno njihov proizvod je puno skuplji na tim područjima, mi jednostavno moramo imati veće benefite i olakšice ljudima poduzetnicima na tim područjima da mogu omogućiti plaću tim ljudima da odlaze naša ljudi u Zagreb, a to je srećom u Zagreb da ne odlaze u treće zemlje. Bio sam prije nekoliko, rekao sam par puta u nekoliko ponavljanja, nedavno u Munchenu, prije 4 godine je bilo 42-43000 Hrvata samo u Munchenu, sada je 78000, govorimo o jednome gradu u Njemačkoj. Hvala.
Hvala lijepo. Prije nego što prijeđemo na replike, pozdravimo na galeriji učenice i učenike OŠ dr. Franjo Tuđman iz Knina… [[Pljesak]] Posebno zato što je evo danas obljetnica i smrti pokojnog dr. Franje Tuđmana. Sada ćemo prijeći na replike, poštovani zastupnik Ivica Mišić se prvi javio, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolega Bulj, pratio sam i ove kolege koji su pričali o minimalnim plaćama koje kritiziraju slušam da bi mogli biti 5.000 i ne znam nešto veće. Pa ja se ovoj Vladi divim i hrabri ste kad ste uspjeli dić na 3.000, ja znam da će se pola poduzetnika pobuniti zbog toga, a ovi koji dobivaju iz proračuna novac, oni ne znaju kako je to dati 3.000 plus davanja državi skoro još pa dvije. Pa gospodo moja pa dobiti iz proračuna novac, ne zaradit ga i pričat o većini il o manjini to je nešto sasvim nešto druga priča. Biti poduzetnik ili poduzetnica i isplatiti plaće i minimalac jako je veliki problem, a ne dić na 5,6,7,8,9 tisuća kao što određeni ljudi imaju u stvari ništa ne rade. Prema toge, ova Vlada ja joj se divim, čestitam na hrabrosti jel to je jedan veliki skok u minimalnoj plaći, nadamo se da će se Sandra dići pa naravno da to nije velika plaća ne možemo o tome razgovarati, ali je puno bolja nego što je bila ovih svih godina do sada. I bojim se da određeni poduzetnici [[Upadica: Hvala.]] ili poduzetkinje [[Upadica: Hvala.]] ne dođu u jedan problem. Hvala vam.
Odgovor, poštovanog zastupnika Bulja.
Kolega Mišo, složio bi se s vama da nije lako poduzetniku, jednostavno više nema radne snage, opet to govorim u nerazvijenim područjima brdsko-planinskim, al je isto tako činjenica da neće povećat ova Vlada taj minimalac, nego poduzetnici. Moraju osigurat taj novac, al je vrlo, vrlo teško to na brdsko-planinskim područjima poduzetnicima gdje je puno teže poslovat nego primjera u Zagrebu. Zbog toga određeni doprinosi koje daju i poslodavci, a poslije i radnici su velik teret za konkurentan proizvod na tim područjima. Više apsolutno i nema doslovno poduzetnika na tim područjima jer su prazna područja. Mi moramo poticat ono što imamo i doli može biti, znači ako u Slavoniji je poljoprivreda naravno i ostalo poduzetništvo, mi imamo brojne zone. Ja imam u Sinju, mi imamo u Sinju ogromnu zonu u koju je uloženo 100 miliona kuna, ali nemamo znači dobar put, ja sam dao amandman pristupni put prema autoputu i određene investicije da bi se to potaknulo i da bi doša investitor, kao šta je Hyundai, jel Vladu ne briga taj dio [[Upadica: Hvala.]] a poduzetnici će ovo platit a neće platit znači Vlada.
Hvala, poštovani zastupnik Anđelko Stričak.
Hvala podpredsjedniče, kolega Bulj vi ste u svojoj raspravi istakli da je život u ruralnim područjima daleko skuplji nego u velikim gradovima s čime se apsolutno slažem, imate recimo Zagreb u jednoj zgradi zvana mamutica živi kojih 5.000 stanovnika i sad kad usporedimo s jednom manjom općinom npr. Visoko iz koje dolazim ja gdje živi 1.500. Ovdje 5.000 stanovnika mora plaćati komunalnu naknadu, znači čišćenje ulice ispred, iza zgrade kojih 200 m, a u Visokom je kojih 30 km ceste. Ovdje je 10-tak žarulja javne rasvjete na Visokom je kojih 500. Pa upravo je i to aktualna Vlada prepoznala, nizom zakona i o poreznim olakšicama brdsko-planinskom i potpomognutim područjima smatram da ide u smjeru da se omogući našim građanima koji žive u ruralnim područjima upravo jedan kvalitetan život. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Bulja.
Suglasan sam s tim da je puno veći troškovi su znači u nerazvijenim područjima, manjim općinama i puno veći troškovi, samo kad ste spomenuli održavanje prometnica, puno je više nego di živi 5.000 ljudi u jednome kvartu, po meni je puno više, lipše živit na selu i živin na selu i ostat ću tu. Ali je problem ključni šta poduzetništvo na tim područjima ne može biti konkurentno, a dokaz je tome da su to ostala prazna područja. Jer zasigurno poduzetnik bi prija otvorio svoju tvrtku u Sinju il u vašoj općini, il negdi drugo, il u Otoku, vidim ode da je profesor iz Otoka kod dalmatinskog, prije bi otvorio tu svoju tvrtku i tu radio da je ima pogodnosti. Međutim, nije, mi moramo stvoriti perspektivu da poduzetnicima je pogodnije otvorit u nerazvijenim krajevima tvrtku, ima olakšice, ako to nemamo svi će doć u Zagreb, a ta područja ostat prazna, a ako su prazna područja 2/3 Hrvatske to nije država, država bez ljudi [[Upadica: Hvala.]] nije država.
Slijedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Gordana Marasa.
Hvala lijepo, kolegice i kolege, gospodine podpredsjedniče, kolege iz ministarstva, kada govorimo o minimalnoj plaći i kada govorimo o tome da se povećava minimalna plaća gotovo nestvarno zvuči rasprava i pohvale koje je ministar na početku rasprave dao sam sebi i Vladi RH kao da se radi o nekim monumentalnim dosezima, odnosno o tome da će ti ljudi koji primaju minimalnu plaću u RH od jedan puta živjeti kvalitetnije odnosno puno bolje nego što su živjeli do sada, a govorimo o 3.000 kuna na mjesečnoj razini, govorimo o 100 kuna za dan, pa probajte shvatiti kako je uopće živjeti sa minimalnom plaćom. Sa druge strane se postavlja pitanje, javljaju se neki poduzetnici, evo i ovdje u Hrvatskom saboru koji govore o tome da je Vlada hrabra, kao da će ona isplatiti te plaće. Poduzetnici će isplatiti plaće i oni su ti koji će na kraju, ja se nadam uspjeti zaposliti naše ljude isplaćivati plaće koje su puno veće nego šta je, šta je ova minimalna plaća. Zbog toga se ne treba previše hvaliti sa tom mjerom, ne treba se nešto ni posebno busati u prsa, a posebno se ne treba hvaliti kada zakon o tome uopće ne donosi odluku. Znači mi imamo ovdje donošenje zakona koji ukida određene olakšice za poduzetnike, a kao i do sada minimalna plaća će se donositi uredbom. Znači ovo je defakto uredbom je popraćen piar za ovaj zakon koji uopće ne govori o tome kolika i kakva, kakvi su uvjeti, kakvi su uvjeti naših ljudi u danas Hrvatskoj. Pogledajmo koje su minimalne plaće u zemljama u okruženju, pogledajmo minimalnu plaću u Republici Sloveniji, 20, 30 km ovdje od Hrvatskog sabora, minimalna plaća je u zemlji EU u Sloveniji s kojom se možemo uspoređivati preko 800 EUR-a. Znači ne 3 nego skoro 6 tisuća kuna. I to je ono o čemu ovdje mi trebamo primati i to je ono što trebamo pokušati pokazati, da ljudi odlaze iz Hrvatske jer jednostavno nemaju uvijete ni mogućnost preživjeti s onim što im vlada daje kao minimalnu plaću i što im, odnosno, određuje kao minimalnu plaću a što poslodavci isplaćuju kao minimalnu plaću. I kada pogledate sektore gdje se isplaćuje minimalna plaća, pa nije baš točno da u pojedinim sektorima nema prostora za veće plaće. Evo kada pogledamo zaštitare, tu su redom te plaće minimalnih iznosa i ispod prosječne na razini Hrvatske, a dobiti su ogromne. Znači pogledajte malo dobiti kuća, pogotovo ovih većih, koje su bile dosta angažirane i u prosvjedima protiv Milanovićeve vlade, njihovi vlasnici, pogledajte koji se 10 milijuna kn na godišnjoj razini dobiti tu vrte, a ljudi dobivaju plaće od 3,5 4 tisuće kn, odnosno gotovo pa minimalne plaće u RH. Znači treba biti realan i treba procijeniti koliko to Hrvatska u ovom trenutku i hrvatsko gospodarstvo može podnijeti kao minimalnu plaću i ono što mi predlažemo iz Kluba zastupnika SPD-a je da taj iznos bude 4000kn. Mislimo da je to u ovom trenutku ono što bi Hrvatska trebala kao minimum minimuma garantirati svojim građanima. Opet ne napamet, ne preko prsta, jer kada pogledamo zemlje s kojima se uspoređujemo to je manje od Slovenije, to je tu negdje kao što su recimo Grčka i Portugal. I nećete mi reći valjda da je grčko gospodarstvo spremnije i moguće ga je, moguće je da podnese taj trošak minimalne plaće a da hrvatsko to ne može napraviti. Tako da uvijek kada gledamo s ove vizure trebamo gledati radnika, trebamo gledati čovjeka koji živi od tog novca, trebamo razumjeti da sa tih 3000 kn se ništa kvalitetno u Hrvatskoj za radnike ne postiže, treba taj iskorak biti značajniji. Treba napraviti to da zbilja ljudi mogu preživjeti mjesec dana, jer kada pogledate četveročlanu obitelj, ukoliko bi se imalo 2 minimalne plaće, to nije ni 70-75% najosnovnijih troškova koju ta obitelj mora ili može imati i izgleda iz perspektive tih radnika, ne da to nije dostojanstven život, nego to uopće nije život. To je borba svaki dan, da preživiš do kraja mjeseca i da se izboriš da ti djeca imaju najosnovnije potrebe, koje bi svako dijete trebalo imati danas u RH. S te strane ja sam nezadovoljan ovim prijedlogom, uredbom Vlade i svim oni što ide, ja sam zadovoljan da se plaća minimalna povećava, suzdržan u ovom trenutku ću biti, što mislim da se može napraviti više, zbog toga što se mora garantirati po meni i zakonom minimalana plaća i to treba tako točno pisati u zakonu i taj iznos treba pisati koji sam ovdje maloprije rekao, radi se da budemo preciznije, nešto više od 500 eura odnosno, 4000 kn što zbilja u RH kada kompariramo i cijene koje su u susjednim zemljama, danas je ministar govorio neke nebulozne podatke, o tome koliko je njegov mentor u Engleskoj platio kuću, pa koga to zanima. Koga zanima, da li je njegov mentor negdje u Londonu imao kuću koja vrijedi pola milijuna eura ili nema. Od toga se ne živi, znači mi ne govorimo ovdje o Londonu, o Engleskoj, mi ne govorimo ovdje o New Yorku i Manhattan, mi ovdje govorimo o Vukovaru, govorimo o Slavonskom Brodu, govorimo o Virovitici, govorimo o Varaždinu, govorimo o Bjelovaru, o svim gradovima gdje naši ljudi teško žive, gdje je teško naći posao i gdje 3000 kn nije dovoljno za bilo kakav, ne dostojanstven, nego bilo kakav život. I sa te strana bilo bi dobro da se naš ministar kloni neusporedivih stvari, jer kada bi se mi uspoređivali, dao Bog da se možemo uspoređivati sa nekim drugim zemljama, onda naši vjerojatno ministri bili ne bi bili u sukobu interesa, ne bi se slavila Martina Dalić kao heroina u krugu vladinom, a također dobivala prigovore od povjerenstva za sukob interesa. Mnoge te stvari bi u Hrvatskoj bile puno drugačije, nego što su one u ovom trenutku. I zato, dok god nemamo tu razinu, ja bi rekao demokratičnosti, pravde u Hrvatskoj, gdje ljudi danas na dan kada govorimo o ljudskim pravima obilježavamo i taj dan, kada naši ljudi imaju osjećaj da nisu svi isti pred zakonom, a nisu svi, vidimo, nažalost, istini kada dođe platna lista. I još jednom ću vam reći, sramota, evo, tu još jednom govorim državnoj tajnici, da to iskomentraju ljudi iz ministarstva, da tvrtka u vlasništvu RH ne u centru Zagrebu ne isplaćuje plaće 4 mj. svojim ljudima. Evo ja ću vam reći koja je to tvrtka Rizo odašiljači d.d. Tvrtka u centru grada, toliko vam država brine o zaposlenima, da u svojoj tvrtki, u vlasništvom 55% državnim, u centru Zagreba, da ne govorimo da je to negdje gdje to nitko ne vidi, ljudi ne dobivaju plaće, a dolaze na posao i rade 4 mj. Toliko o tome, koliko vlada brine. To sam rekao već javno, čudno mi je da tu već nema određene reakcije i nadležnih službi, da ispitaju o čemu se radi, ali to je situacija u kojom djeluju Vlada Republike Hrvatske i u kojem ovi koji brinu o državnoj imovini, a vlasništvo od te tvrtke je državna imovina, uopće o tome ne vode računa. I tako da, kako bi onda ljudi mogli uopće vjerovati, da vlada nešto konkretno želi za radnike i za one koji teško rade, napraviti, kada u situaciji gdje je vlasnik, se nije u stanju potruditi, da tamo plaće funkcioniraju ilii da idu u neki normalan postupak. Ali, ono što je vjerojatno namjena tamo je da se, trenutno još ostalo 150 djelatnika, bilo ih je 250, vjerojatno se firma hoće, koja je u državnom vlasništvu, još jednom kažem, do te mjere obezvrijediti, da nema više ni radnika ni nikoga, i sutradan, da netko vrijedne nekretnine kupi … [[Govornik se ne razumije.]] Evo to je ono kako se Vlada Republike Hrvatske odnosi prema svojoj imovini i prema radnicima i zbog toga naravno nitko živ ne vjeruje u ovu neku posebnu, iskrenu namjeru kada bi htjeli zbilja konkretno pomoći ljudima, ja vas pozivam ovdje odmah a to se odnosi na zaposlene i u trgovini i u zaštiti imovine, znači u zaštitarskim službama, ti su ljudi i u tekstilnoj industriji, ti su ljudi u pravilu potplaćeni, ti su ljudi u pravilu sa malim plaćama, rekao sam, zaštitari imaju prostora više isplatiti ljudima i da hoćemo pomoći tim ljudima, digli bi zagarantiranu minimalnu plaću na 4000 kuna i to bi stajalo u zakonu a ne bi se milostinja čekala od Vlade, od prvoga do prvoga. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo više replika, prva je poštovanog zastupnika Ivice Mišića.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolega Maras, iz vašeg izlaganja sam vidio da treba samo nešto podići a ne zna kako. Mi smo stalno sposobne sklanjali i jednostavno nisu trebali, pa i danas vidimo prozive Marića, Plenkovića, treba složiti, treba izbaciti, treba srušiti a prvi puta smo imali suficit u državi u 28 g. Ja znam da i u vašoj Vladi je bilo sposobnih ministara, evo, pohvalit ću i Lalovca i Grčića, krasni ljudi koji su radili dobro svoje poslove. I u ovoj Vladi imamo izuzetno sposobne ljude koji rade dobar posao, koji mi svi skupa podršku dati tim istim ljudima da bi slijedeće godine i da nismo imali potpis Uljanika i ostalog, mogli svima minimalne plaće još više podići a ne da moramo plaćati nečije promašaje. To je ono pitanje o čemu možemo govoriti. Ja kao poduzetnik inače poduzetnici, mi želimo da država ide naprijed i da se razvija. Ako idemo opstruirat sve što je dobro, onda ćemo doći do ovoga da ćemo stalno pričati ovo ne valja, ovo ne valja, ovo treba skloniti samo da bi ja sjeo, ustvari a šta bi ja to mogao napraviti pitanje je, veliko upitno pitanje, mislim da ova Vlada ipak radi svoj dobar posao.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika.
Hvala lijepo. Kolega Mišiću, moram priznati da sam ja a vjerojatno i velika većina naših gledatelja sad koja ovo prati, zbunjeni s onim što ste rekli jer ste rekli odakle ćemo isplatiti veće plaće i onda ste još poentirali da nije bilo aktivacije jamstva Uljanika, onda bi to mogli napraviti, kaže kolega Mišić. Kaže kolega Mišić da nije aktivacije Uljanika i jamstava, mi bi veće minimalne plaće mogli isplatiti a onda u drugoj rečenici se poziva na poduzetnike. Pa ne isplaćuje država minimalne plaće, to nema nikakve veze ni sa suficitom ni sa jamstvima ni sam bilo čim drugim, to ima veze sa time… … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] [[Upadica Reiner: Samo malo, molim vas, nemojmo iz klupa.]] da se uredi tržište tako … … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Evo ga [[Upadica Reiner: Molim vas, nemojmo iz klupa, molim vas.]] Gospodine Reiner, ja vas molim prvo vrijeme da mi zaustavite [[Upadica Reiner: Molim vas, zaustavili smo vrijeme, samo nastavite, izvolite.]] Znači kolega Mišić, ugledni poduzetnik koji je napravio Richard Branson i oni su tu negdje, karijere otprilike slične, objašnjava meni šta bi ja trebao govoriti, šta ne bi. Ja sam samo ponovio kolega Mišiću, šta ste vi u svojem izlaganju rekli. Spomenuli ste jamstva i povezali to sa minimalnom plaćom, to jedno s drugim nema apsolutno nikakve veze.
Hvala. Slijedeća replika je poštovane zastupnice Božice Makar, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Maras, svi se možemo složiti oko činjenice da 3000 kuna nije dovoljno za pristojan život u RH. Međutim svakako je više od 2750 kuna koliko je bilo do sada ako uzmemo još dodatak od 400 kuna i to opet nije puno, ali je više nego što je bilo. 4000 kuna, ja sam apsolutno za međutim zanima me da li ste vi konzultirali sa našim poduzetnicima koji rade u drvna industriji, koji posluju, tekstilna industrija, kožarska industrija, koji rade lom poslove, da li oni to mogu izdržati ili će morati otpustiti radnike jer stvarno slažem se i činjenica je da 3000 je jako malo. S ovim je nešto više ali da li je 4000 ono što bi oni mogli podnijeti? Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Marasa.
Hvala lijepo. Evo meni je drago da se vi slažete, ja sam razgovarao sa dosta ljudi i analizirao sam pojedine sektore. Neki bi možda imali određenih problema ali pitanje je kako mi industriju želimo u Hrvatskoj, da li želimo industriju siječe trupaca ili želimo industriju koja ima veću dodanu vrijednost. Znači kao šta smo maloprije u diskusiji vidjeli da neki ljudi uopće kao naš hrvatski Trump, g. Ivica Mišić, to je otprilike ta relacija, znači poduzetnička i politička, hrvatski Trump nam je tu objašnjavao da su jamstva povezana, isplata Uljanika sa plaćama, jasno je da restrukturiranje gospodarstva, industrija bi trebalo neko vrijeme da se ove neke industrije usklade ali ukoliko ne idemo ambicioznije, to se u nekim slučajevima vjerojatno uopće neće desiti. Zbog toga evo ja vas pozivam da vi podržite naš amandman. Hvala vam lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik dignuo je povredu Poslovnika, izvolite, u čem je povrijeđen Poslovnik?
Hvala potpredsjedniče. Gospodine Maras, sva bacanja novaca su isto tako bitna [[Upadica Reiner: U čemu je povrijeđen Poslovnik?]] 238., ispričavam se. Bacanje u bunar novac od 4 milijarde promašaja, o tome se priča gdje bi se moglo poduzetnicima i čitavoj državi na neki način pomoći i stimulirati, e to je pitanje zašto sam to govorio. A mi smo toliko pobacali u nebitne stvari novac a nemamo u bitne, ne bi imali 300 malti ne parafiskalnih nameta da plaćamo [[Upadica Reiner: Kolega Mišić.]] te uhljebe kojekakve. Hvala.
Kolega Mišić, premašili ste i vrijeme i govorili o stvarima o kojima ovdje, ja moram dat opomenu, molim vas. Kolega Stazić, vi ste isto digli.
Članak 33., obaveze, dužnosti predsjednika Sabora. Lijepo je da ste opomenuli kolegu Mišića jer on eklatantno krši Poslovnik i to radi namjerno i zaslužio je opomenu a vi ste ga trebali prekinuti, ne dopustiti mu da ovako flagrantno krši Poslovnik i da ovdje zapravo sve nas radi budalama koji to duramo. Molim vas, dajte drugi puta prekinite rezolutno zastupnika za kojega vidite da hoće replicirati pod povredom Poslovnika.
Kolega Stazić, ja ne mogu znati šta netko želi reći i predvidjeti, danas smo na Odboru za Ustav upravo govorili da ne može predsjedavajući biti vidoviti Milan a drugo, dozvolite mi da ipak ja vodim sjednicu a uistinu ne mogu predvidjeti što će tko reći. Ali ako mislite da moram biti stroži, ja ću biti stroži, predbacivali ste mi upravo s vaše strane da sam prestrog. Ako mislite da moram biti stroži, biti ću stroži, ali nemojte onda, nemojte onda biti se onda opet buniti. Dobro, idemo na sljedeću repliku a ta je poštovanog zastupnika Borisa Lalovca.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Maras, da kada se govori o minimalnoj plaći sjećamo se i prije nekoliko godina da veliki broj poduzetnika nije ni mogao isplatiti plaće i onda su bile i različite nekakve, inspekcijski nadzori gdje veliki broj hrvatskih radnika nisu mogli dobivati plaće pa čak su onda i vapili da dobiju i tu onu minimalnu plaću. Tako da je sigurno jedan dio gospodarskih aktivnosti odnosi se kada su bile krize, kada je bilo tih desetak godina krize, sada imamo nekoliko godina gospodarskog rasta i moje je pitanje nešto slično kao kolegice Mlakar, vezano za restrukturiranje poduzetnika koliko dugo neki poduzetnici mogu poslovati ako cijelo svoje gospodarstvo, aktivnost baziraju na minimalnoj plaći. Znači mi tu moramo jednostavno postaviti i na taj dio otvoreno ako 10-ak godina ili 15 cijelo vrijeme drže 80% svojih zaposlenih na minimalnoj plaći postavlja se pitanje restrukturiranja i takvih poduzetnika. Hvala lijepa.
Odgovor poštovanog zastupnika Marasa.
Hvala lijepo. Ja po onome kako ja to vidim postoje dvije vrste, jedni su koji imaju minimalne plaće ali nemaju minimalne zarade to su ovi koje sam malo prije spomenuo koji su protestirali i pred Ministarstvom branitelja. Znači tu imate zaštitarske službe i tvrtke koje imaju plaće 3,5, 4 tisuće kuna ali su dobiti ogromne, mjere se u desecima milijuna kuna. I sa druge strane imate i drvnu industriju koja također se na taj način orijentira a sa, naravno postoje i poduzetnici i ja se također slažem da bi država trebala vidjeti i svako Ministarstvo gospodarstva bi trebalo vidjeti kakvu industriju želimo. Ako je industrija sa velikom dodanom vrijednošću onda tu neće biti minimalne plaće, odnosno male plaće. Ukoliko se mi zadovoljimo upravo ovom koncepcijom da ćemo držati na minimalnoj plaći ljude i da će to biti jedan od glavnih aduta našeg gospodarstva cjenovno, onda to nije dobro za Hrvatsku i to treba mijenjati.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Branka Grčića.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Maras, gdje je ovdje problem zapravo? Država određuje samo granicu te minimalne plaće, država ne daje ništa u startu kada je riječ o minimalnoj plaći. Međutim, država mora pratiti tu granicu minimalne plaće sa određenim mjerama koje idu kao potpora poduzetnicima koji su na granici da mogu isplatiti takve plaće, uvećane plaće. I to je ono što je država napravila. I što je najgore dakle već nakon godinu dana država odustaje od toga, odustaje od tih poticaja. Ukida olakšicu od 50% smanjenja osnovice za obračun doprinosa. I to je ono što je meni i nerazumljivo i neprihvatljivo jer ako mi želimo i dalje povećavati tu granicu minimalne plaće jer za što se mi u SDP-u zalažemo, onda mora biti i protumjera za poduzetnike koja definira olakšicu u tome iznosu bliskoj veličini.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Marasa.
Hvala lijepa. Kolega Grčić upravo ste rekli jednu stvar koja je ključna znači kada govorimo o ovom zakonu. Pa ja se čudim nekim zastupnicima koji se dive Vladi, mislim to mi je nevjerojatno da ima tu razinu, da postoji ta razina nerazumijevanja da se divite kao Vlada je hrabra, ona je nešto napravila. Vlada nije u ovom konkretnom zakonu napravila ništa osim postavila jedan regulatorni okvir koji po nama u SDP-u nije dovoljno dobar. Znači taj regulatorni okvir bi bio puno bolji da je Vlada stavila 4 hiljade kuna i u zakon ugradila. I s druge strane ove olakšice koje ste malo prije spominjala čak i proširila. Znači da poduzetnike rasteretimo mnogobrojnih parafiskalnih nameta koje imaju a koje bi možda omogućili da isplaćuju veće plaće i tada bi hrvatski ... [[Govornik se ne razumije.]] bio u pravu. Onda bi mogao čestitati Vladi na hrabrosti, ovako tu hrabrosti uopće nema. Hvala lijepa.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Nenada Stazića.
Vi ste se u svom govoru začudili na 3 stvari. Prvo da u centru Zagreba postoji ustanova, poduzeće u vlasništvu države koja već 4 mjeseca ne isplaćuje plaće. Druga da nije bilo nikakvog, inspekcijske, inspekcijskog nadzora, nikakve inspekcijske službe koja bi to utvrdila i ispravila. I treće da se netko od zastupnika divi Vladi. Gledajte, ja se vama čudim što se vi čudite. Prvo da državna firma kada HDZ vodi državu ne isplaćuje plaće posve je normalno, pa to je obrazac njihova ponašanja, čeka se da tvrtka propadne da bi ju privatizirali da bi onda netko zaradio nekretninama. Druga, zašto se čudite da nema inspekcijskog nadzora? Pa zato su osnovali državni inspektorat da to ne bi uopće kontrolirali ubuduće jer će ga imati pod ... [[Govornik se ne razumije.]] I treće, nemojte se čuditi što se kolega Mišić divi Vladi šta se od njega drugo može i očekivati.
Odgovor poštovanog zastupnika Marasa.
Hvala lijepa. Ja ću ovdje što se tiče ovog dijela i ne kontrole i skandalozne situacije u RIZ odašiljačima reći da me čudi, inspekcija me manje čudi, tu ste u pravu, tu se napravila jedna trgovina gdje se to objedinilo na jednom mjestu, neki zastupnik, neki od zastupnika su prepoznali da je to dobrobit za naše građane, ja mislim da upravo suprotno, to nije dobro, to se stvara jedan mastodont koji će se dati u ruke vjerojatno predsjedniku zagrebačkog HDZ-a gospodinu Mikuliću da bi se politički istrgovalo, na kraju se neće napraviti apsolutno ništa po tom pitanju, al ono što me čudi da uprava tvrtke RIZ ODAŠILJAČI ne uspijeva ostvariti komunikaciju sa svojim vlasnikom, Vladom RH, kako da nađu rješenje za te ljude. To pokazuje apsolutno nebrigu Vlade RH i odgovornost Vlade RH direktno za taj slučaj.
Hvala. Slijedeće pojedinačne rasprave poštovanog zastupnika Branimira Bunjca, izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege, predstavnici Ministarstva. Nastavno na ono što sam rekao u ime kluba zastupnika, možemo konstatirati da je upravo HDZ razorio svu ljepotu RH, uništio snove mladih ljudi i dostojanstvo starijih. Vi ste svim svojim mjerama, uključujući i ovu današnju uništili RH poput najgorih lupeža. Pristali ste biti poslušnici Briselske diktature, oličene u faraonu Plenkoviću koji je HS sveo na činovnički ured, koji bespogovorno izvršava želje stranih centara moći. Ignorirate ne samo svaki zakon koji oporba nudi, ne samo svaki Amandman, ne samo bilo kakav dokument, nego i bezazleniju demokratsku raspravu. Iako mi iz oporbe predstavljamo daleko veći postotak građana, nego vi koji tvorite parlamentarnu većinu. Ministra Pavića ne zanima šta mi sada ovdje govorimo, a niti predstavnike vaše većine, oni samo dolaze ovdje glasati po šalabahteru koji im pošalje gospodin Borg, a oporbu nastojite ušutkati najbrutalnijim mjerama poput zabrane replika, zabrane istražnih Povjerenstava, sad želite zabraniti i povrede Poslovnika, izbacujete zastupnike iz Sabora, prijetite im stražom, vrijeđate ih na najprimitivnijoj razini, govorite zastupnicima da su panjevi, da su budale, da su čobani, znači, nekakav tip koji potroši 90.000,00 kn za putovanja bez ikakve svrhe, koji u Saboru ništa ne govori, koji se igra u pijesku, dok su zastupnici svojim tijelima branili neovisnost RH, danas ih naziva čobanima, a ja mu moram poručiti da je čoban daleko časnije zanimanje i puno više doprinosi RH nego on kojega tu trenutno uopće nema. To je vaša razina vođenja države, to je funkcija ovoga HS-a, to je poštivanje institucija i razina demokracije u RH [[Upadica: Kolega Bunjac ajmo na temu o minimalnoj plaći]] govorim o temi, nemojte mi upadati u riječ, stalno radite probleme potpredsjedniče Sabora i prestanite me više ušutkavati [[Upadica: Ja vas uopće ne ušutkavam, ja bih samo volio da govorite o temi, pogotovo]] nemojte me ušutkavati, na vrh mi vas je glave, vas i vašeg HDZ-a, prestanite me ušutkavati čovječe Božji [[Upadica: Malo ste se uzrujali]] , govorim u ime naroda, [[Upadica: Nemojte se uzrujavati i derati se]] ne zanima me šta vi imate za reći, prestanite me prekidati, [[Upadica: Upravo kolega Stazić mi je rekao da moramo se držati teme]] stalno dolazite za ovu govornicu, radite probleme, neugodni ste, nepristojni ste i vi i vaši zastupnici koji nazivate zastupnike čobanima, [[Upadica: Smirite se kolega Bunjac]] recite vašem zastupniku da ne zove zastupnike čobanima, [[Upadica: Smirite se, ne morate vikati]] na vrh ste glave već ovom narodu dodijali, ja sam miran, al vi ste nasilnik [[Upadica: Ne bi se reklo baš po ovome obrnuto]] jeste, prestanite, nemate me pravo prekidati dok govorim [[Upadica: Imam, morate govorite o temi]] Nemate, nećete nas više ušutkavati. Dosta je toga, nećete ušutkavati hrvatske zastupnike, govorim o temi. 300 000 Hrvata je napustilo zemlju i još će 300 000 napustiti u slijedećih 5 godina, stručnjaka, naših najboljih sinova i kćeri, sjajnih mladih obrazovanih ljudi, jer vam nitko ne želi raditi za vaše 3.000,00 kn, iziđite po ulicama, pogledajte po Zagrebu koliko se traži konobara, koliko se traži trgovaca, nude se plaće po 4-5.000,00 kn, nitko ne želi raditi za to. Prestanite pričati da ljudi žive dostojanstveni život u ovoj zemlji. Vi biste morali, vas bi trebalo, počevši od potpredsjednika Sabora preko svih zastupnika vladajuće većine svezati s lancem za ovu klupu i tu biste trebali sjediti 24 sata na dan, tako dugo dok narodu i građanima konačno ne omogućite pravi dostojanstven život, poštene plaće, pravdu, neovisnost pravosuđa, minimalac barem 500,00 EUR-a, prosječnu plaću 1.000,00 EUR-a, šta vi nama nudite 49,00 kn umirovljenicima, prodajete nam orahe po 100,00 kn, banane po 12,00 kn, uvozite ih po 1,00 kn, po 0,50 kn, kolike su trošarine na gorivo, koliko koštaju lijekovi, izvozite trupce za nekakva minimalna sredstva, dok se ljudi nemaju s čime grijati. Uvodite prirez, u Zagrebu je 18%, čemu služi? Da se kupuju zastupnici prodane duše koji ulaze u Sabor na jednoj listi, nakon toga prelaze na drugu listu. Dozvoljavate ovrhe i blokade, ljude maltretirate s HRT pristojbama, s dopunskim osiguranjima, s ne znam čime, svakog dana me zovu, plaču, kukaju, jauču Piše mi radnik „3. maja“ prije tri dana, pita me: „Da li da se ubijem danas ili sutra?“ Ne može izdržavati svoju djecu. Osjeća se najgorim ocem na kugli zemaljskoj. Osjeća se jadan, beskoristan. Zašto ne stavite u proceduru zakon Živoga zida o minimalnoj mirovini? Već je godinu dana u proceduri. Mi predlažemo mirovinu 3 tisuće 200 kuna minimalno, a vi predlažete plaću 3 tisuća kuna. Ima novaca. Za što? Za vaše ručkove, za 6 vozača ministra Tolušića. Za to imate novce koji onda provaljuje istrage, završava u zatvoru, kumove, ne znam koga sve imate. 30 milijardi kuna završi u sivoj ekonomiji. Isto toliko završi u korupciji. Isto toliko banke iznesu iz ove zemlje. Plaćamo nelegalan dug. Za što? Da građane istjeramo iz zemlje, a da pretvorimo Hrvatsku u koloniju. Gospodo, zapamtite još jednom. Narod vam više ne vjeruje. Ne vjeruje ovoj Vladi, ne vjeruje ovom Saboru, ne vjeruje institucijama, ne vjeruje ministru Paviću, ne vjeruje ni gospodinu Reineru ni državnoj tajnici Majdi Burić. To vam je realnost, a vi samo i dalje dolazite ovdje i hvalite se s uspjesima koji ne postoje, dok vas narod jednom ne pomete tako da više nećete znati kud će koji mili moji. Hvala vam lijepa.
Imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Gordana Marasa. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Bunjac vi ste u ovako malo emotivnijem govoru rekli štošta i očito da vas je pogodila i ta nepravda koja se ovdje u Hrvatskom saboru manifestira i kroz vođenje sjednica itd., itd. Mnogo stvari ste rekli, a ono što mene posebno muči je kada govorimo i o minimalnoj plaći, zašto Vlada nije ambicioznija? Pa vjerojatno zato što jako puno ljudi i u javnom sektoru, u državi radi za te minimalne plaće, a i one minimalne plaće ili male plaće koje imaju im se ne isplaćuju ono što odrade. Pa zar nije sramota da u Hrvatsku saboru ljudi rade prekovremeno i ne mogu dobiti taj novac koji su pošteno odradili nekada radeći zajedno sa nama ovdje od jutra do sutra. Da, ovdje ljudi koji sa nama rade, pa to je sramota samo takva. Isplatite tim ljudima plaće, dajte njima novac koji su pošteno zaradili, slušajući mnogo puta i neprimjerene rasprave u ovom Hrvatskom saboru. Hvala lijepo.
Odgovor poštovanog zastupnika Bunjca.
Hvala lijepo uvaženi zastupniče Maras. Doista čovjek se mora zapitati u kakvom društvu živi kada netko mora raditi za minimalac od 3 tisuće kuna, a 75% hrvatskih građana radi za manje od 5 tisuća kuna. A gledati ovdje ljude koji odlučuju o njihovoj sudbini koji voze Audije, koji voze Mercedese, koji ljetuju na najskupljim destinacijama, tjeraju neku modu, nastupaju po medijima ne znam, danas je izabrala ovo, jučer je izabrala ono. Znači, jednostavno vidimo da se ta elita potpuno otuđila od svoga naroda i da ga više uopće ne interesiraju njihove stvarne brige. I to je ono osnovna poruka koju bi morali shvatiti oni koji nam sole pamet da će se u Hrvatskoj od 1.1. bolje živjeti.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Željka Lenarta.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Kolega Bunjac evo i ja se moram složiti s vama što ste danas protestirati, jer stvarno nije primjereno prekidati nas i stalno nam govorit da mi nismo u temi kao da smo maloumni. No, replicirao bih vam na ono, spomenuli ste Borg, glavnog borga, mislili ste vjerojatno gospodina Plenkovića. Ja volim gledati te naučnofantastične filmove i stvarno u njima postoji jedan narod borgovi koji imaju kolektivnu svijest koji imaju vrhunskog borga i kako on zamisli, tako i oni svi ostali misle. Sada kada bi mi to malo bolje gledali, možemo povući paralelu i na HDZ-e isto je tako. Glavni HDZ-ovac i svi dolje ostali misle, a to potvrđuje da nitko iz HDZ-a nije nikada u petak stisnuo ništa drugo nego ono što su svi morali stisnuti, bez obzira o kakvim se zakonima radilo. Pravednima i nepravednima oni su doneseni onakvi kakve je Vlada poslala. I zato nam i je tako u ovoj državi kada sve mora biti onako kako je netko zamislio jer mu je netko iz nekog centra moći iz Europe tako rekao.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Bunjca.
Hvala lijepo poštovani zastupniče Lenart. Recite mi na što je sveden ovaj Sabor, na što je svedena institucija Sabora. Cijeli Poslovnik je promijenjen isključivo zato što se gospodinu borgu nije htjelo slušati stanke. On ne želi slušati što govore zastupnici. Njega to ne zanima 2% i sada traži još da se ukinu povrede Poslovnika. Traži da se zabrane sva povjerenstva. Prijeti se tu sa stražom. Pazite, straža se poziva na zastupnike. Pozovite NATO savez, F16 avione, odmah nas zatvorite kao Aleksandar Karadžorđević … dok traju izbori. Što čekate? To je vaša demokracija gospodo iz HDZ-a. Hvala lijepa.
Sljedeća je replika poštovanog zastupnika Marka Sladoljeva.
Poštovani kolega Bunjac da govorili ste o nepravdi u društvu. Međutim evo upravo sam saznao jednu dobru vijest, da se isplati zajedno boriti da je ovaj pritisak roditelja tj. učitelja i profesora sa svojim svjedočanstvima upalio i da gospodin Franjo neće dobiti otkaz. To znači da se prema institucijama i birokraciji treba boriti. Dakle, pritisak javnosti je bio velik. Najavljivao se prosvjed. Mi u Saboru smo isto tu progovorili. Dakle, borba nije uzaludna kako bi … rekao borba je uzaludna. Borba nije uzaludna.
Odgovor poštovanog zastupnika Bunjca.
Borba nije uzaludna, a HDZ bi rekao, borga nije uzaludna. Treba se, treba pružiti otpor. Protivimo se bilokakvom nasilju, bilo kakvim nesmotrenim akcijama, ali kada nasilje pređe svaku mjeru od strane vladajućih kada se guše sama bit demokracije, a to je pravo na slobodu govora. Kada svoje zastupnike fizičkom silom odstranjuje iz ove dvorane, kada ih se naziva najpogrdnijim imenima, kakvih se ne bi postidio kočijaš u nekom filmu o srednjem vijeku, onda je doista potreban i otpor u okviru demokracije ali otpor koji nadilazi samo ovu dvoranu. I biti će ga, ali za to će biti odgovorni oni koji su stvorili ovakvu atmosferu … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala vam lijepa.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Nenada Stazića, oprostite Vlahe Orepića.
Poštovani predsjedavajući, djelatnici Ministarstva, ja ću pokušati i razgovarati na nekoj drugoj frekvenciji, pokušati ću konkretizirati stvari. Znači dok mi govorimo o meritumu stvari, o minimalnoj plaći koja je po mom dubokom uvjerenju potpuno promašena jer trebamo težiti sustavu gdje je minimalna plaća neće biti određivana. To je smjer razvoja društva u kojem smatram da će biti naši problemi s kojima se susrećemo riješeni. Ali u tom ambijentu, prolazi nam ispod radara, jedan izniman problem, predsjedavajući, ja vas molim, mislim da u proceduri donošenje ovog zakona, ima i suprotnosti i sa našim pravilnikom i sa Zakonom o procjeni učinaka. Znači e-savjetovanje za obrazac prethodne procjene učinka, trajao je od 4.10. do 18.10. znači 14 dana, trebao je trajati 30 dana. Na komentare građana nisu objavljena izvješća, uopće, nakon toga, bez ikakvog su reda i smisla, mimo svih procedura, bez analize učinka objavljuju i na e-savjetovanje konačni prijedlog zakona. E-savjetovanje je trajalo od 23.-29.11. jel tako, 6 dana. Iako pazite, Ured za zakonodavstvo, već nekoliko puta vas upozorava da mora biti minimalno 30 dana, minimalno 30 dana. Znači obavljeno je ukupno 61 komentar građana i poduzetnika i opet nema izvješća o tome, a to je vaša obaveza, to mora biti. Znači to ne možete birati hoćete li ili nećete, molim vas poštujmo proceduru. Znači, službeno je po proceduri koje je donijela ova vlada, e-savjetovanje nije uopće završeno, jel tako? Jer nisu obavljena izvješća na komentare. Znači po odluci ove vlade, e-savjetovanje nije završeno, jer procedura nije zadovoljena, nije jer nije obavljeno izvješće. Molim vas, nemojte to raditi. Znači iako je kod samog izričaja zakona, jasno, da će ovaj zakon imati učinka na gospodarstvo i poduzetništvo, nemamo kompletnu procjenu učinka, što je suprotno Zakonu o procjeni učinka i nema sukladno tome MSP test, nadam se da vam je to poznato, iz kojih bi bilo jasno ti konkretni učinci zakona. Vi morate dostaviti te konkretne učinke, obvezni ste to. Zakon nema uopće uvijete da ide po bilo kakvoj proceduri, jer niste zadovoljili ovo prethodno a kamo li da ide po hitnoj proceduri. Ovaj zakon ponavljam nema uvjete da bude donesen po hitnoj proceduri, sada ću reći i zašto, jer u suprotnosti je sa čl. 17. Zakona o procjeni učinka, pa kaže, znači, po hitnoj proceduri može ići, ako se donosi radi zaštite interesa RH, žurnog otklanjanja prijeteće opasnosti od nastanka štete ili zaštite osobitog gospodarskog odnosno, socijalnog interesa. Za … [[Govornik se ne razumije.]] navođen je razlog, znači uz detaljno navođenje razloga. Mislim da ovaj zakon ne možemo staviti u taj kontekst. Zatim ovaj isti zakon je u suprotnosti sa poslovnikom našeg Sabora, čl. 204. kaže iznimno ponoviti ću, iznimno, zakon se može donijeti po hitnom postupku kada to zahtijevaju osobito opravdani razlozi. Molim vas, ovaj zakon, prvo i drugo čitanje, ne možete i nemate osnove staviti u ovaj kontekst, možete politizirati, možete nadglasati, ali to je manipulacija, to jednostavno nije istina. Znači uvjeti za hitnu proceduru nisu zadovoljeni. Razlog koji je naveden, reforme, je li, to ne može biti uvjet za donošenje po hitnoj proceduri, jer trebali smo znači dobro dobro analizirati učinke ovog zakona, pa bi iz te analize trebala proisteći reforma znači obrnuti proces. Mi se igramo s demokracijom, mi izigramo proceduru. Javno dobro je uistinu devastirano tijekom privatizacije. Jedino što je ostalo, ali doslovno jedino, kolege, molim vas, iznimno bitna stvar, molim vas sve skupa, naglašavam, iznimno bitna stvar, jedino što je ostalo, gdje je ugrađen interes naroda, i pravo naroda je procedura koju svatko u ovoj državi se mora držati, od predsjednika Vlade i Sabora. Nemamo pravo na ovaj način donositi zakone. Mi trebamo znati da niti 10% zakona, koji je u ovom Visokom domu donesen, nije izrađena procjena učinka. Prestanimo s tim. Ja ću zatražiti zaštitu demokracije, demokratskih procesa izvan granica RH, jer već nekoliko izlaganja ja upozoravam na ovaj problem, kao da se ništa ne događa. Apsolutno kao da se ništa ne događa. Svi ste dužni se pridržavati toga. Znači prestanite, molim vas predsjedavajući uvažiti ovo, provjerite što navodim, mi ćemo dostaviti pismeno u roku 24 sata kako nalažu procedure, jedan akt u ovom kontekstu što izlažem, i molim da povučete Zakon jer nemate pravo u ovom trenutku ga donositi po hitnoj proceduri, po nikakvoj, a kamoli po hitnoj. Hvala lijepo.
Hvala vam kolega Orepić, ja vam moram samo skrenuti pozornost da je glasovano ovdje o hitnoj proceduri i da je prihvaćeno da ide po hitnoj proceduri, tako da bez obzira na to što mi sad, mislili o tome [[Upadica Vlaho Orepić: Nije zadovoljena procedura, molim vas, formalno]] jer ovaj, al velim glasovano je o tome, o tome je glasovano i mislim kad bi se vraćali na sve stvari o kojima je ovdje glasovano, ne znam gdje bi nas to dovelo. … [[Upadica: govornik se ne razumije.]] Ja uopće ne ulazim u meritum stvari odmah … [[Upadica: govornik se ne razumije.]] da znam, znam, ali ja vam kažem formalno, formalno je … [[Upadica: govornik se ne razumije.]] formalno je stavljen na dnevni red i prihvaćeno je da ide po hitnom postupku glasovanjem ovdje u Saboru, prema tome, nema, nema puno … [[Upadica: govornik se ne razumije.]] mogućnosti ovaj djelovanja. Ali imamo jednu repliku na vaše izlaganje, poštovanog zastupnika Ivana Pernara. Izvolite.
Uvaženi gospodine Orepić, govorili ste pametne stvari, međutim javljaju mi ljudi da HTV 4 ne prenosi ovu Sjednicu više, da vaš govor građani nisu mogli čuti, a javili su mi i da je moj kolega Branimir Bunjac, na pola bio prekinut i da je onda, su ubačene vijesti. Ono što se događa jest da su vijesti trebale biti u 14:00 sati, ali su puštene ranije, ja postavljam, tako kažu ljudi, sad postavljam pitanje je li moguće da se to dogodilo, je li moguće da sada umjesto uživo ove rasprave na HRT-u prenose reprize Studija 4? Evo vam drugi primjer. 13:30 sati Studio 4, 14:00 vijesti, 14:10 Studio 4, 14:30 vijesti, 14:35 Studio 4, u 15:00 vijesti, u 15:10 Studio 4, u 15:25 vijesti. Oni zapravo recikliraju, vrte istu priču, a ovo o čemu mi govorimo, ovo se na HTV 4 ne može čuti. Hvala.
Poštovani zastupnik Vlaho Orepić.
… [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]] , u pravu ste. Jedno pitanje i iz tog pitanja će biti sav besmisao ove procedure. Zašto ste uopće išli na 2 e-savjetovanja i izvješće u skladu s redovitom procedurom, kad ste Zakon stavili u žurnu proceduru? Oni koji znaju kako procedura ide, razumiju o čemu govorim. Nemate pravo molim vas, nema, čak i glasovanje u ovom trenutku po tom pitanju je ovaj, manipulacija sa aktima koje smo mi donijeli, ovaj visoki dom donio, mi moramo poštivat proceduru, naglašavam, jer ako to počnemo varati, onda varamo demokraciju i varamo interes naroda. Molim vas, nije sramota naučit ako se ne zna, al ako se svjesno krši procedura onda dolazi do manipulacije i ta izvan institucionalna politika dominira nad institucionalnom, što je pogrešno. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Nenada Stazića. Izvolite.
Zahvaljujem podpredsjedniče. Uistinu je danas bijedan život radnika u Hrvatskoj. Ma ne samo onih koji žive na minimalcu, nego i onih koji primaju prosječnu plaću, jer ta prosječna hrvatska plaća je apsolutno nedovoljna za iole pristojan život. Režije su u zadnje dvije godine povećane barem 100%, plaće nisu. Ljudi ne znaju kako spojit kraj s krajem, s obzirom da ne znaju, odlaze iz Hrvatske. Odlaze, 350000 ih je otišlo, po nekim procjenama u idućih pet godina će ih otići još 500000. Šta će ovdje? Šta ovdje da rade? Tesla je napustio Hrvatsku kad je imao samo 19 godina, e koji genijalac, koji genijalac. Ovdje neće u Hrvatskoj ostati čak ni imigranti, oni koji bježe gledajte pred ratom, koji su pobjegli od gladi, od bijede, od nezamislivoga siromaštva, od života pod šatorima u kampovima. Dođu do ovdje, ali neće tu ostati. U ovoj Plenkovićevoj Hrvatskoj neće, idu dalje. Dakle, čak ni ti. Ne samo Hrvati koji odavde odlaze, nego ni ovi koji dolaze, ne pada im na pamet da ostanu u Hrvatskoj. Tko će ovdje ostati? Starci, branitelji i HDZ-ovci, njima je ovdje dobro. Njima je ovdje dobro, njima ništa ne fali, oni se uhljebljuju, pa evo dokaz je za to i članak 7., ovoga Zakona. Gledajte članak 7., za praćenje i analizu kretanja minimalne plaće, ministar će osnovati stručno povjerenstvo. Nit se kaže koji broj članova, koliko povjerenstva i što će radit to povjerenstvo? Ono će pratiti i analizirati kretanja minimalne mirovine, a minimalnu mirovinu svojom Uredbom određuje Vlada. To je dva članka ranije. Pa dobro, pa zašto postoji Ured, statistički Ured? Pa zašto postoje službenici u Ministarstvu? Nemate dosta službenica državna tajnice, da prati, da prati kretanja minimalne plaće, k'o da se minimalna plaća mijenja šest puta na dan, pa to treba pratiti? E sad drugo, ministar Odlukom propisuje sastav povjerenstva iz stavka 1., ovog Zakona, njegove zadaće, način rada i visinu naknade njegovim članovima. Znači neće povjerenstvo raditi za badava? Osniva se povjerenstvo da bi se uhljebilo još tih HDZ-ovaca koji nisu do sada uspjeli biti uhljebljeni. Što je bilo, mislim što je sad utjecalo na ovako bijedan položaj radnika u Hrvatskoj? Jel' on uvijek bio takav? Pa ja se sjećam, sjećam se na primjer doba prije rušenja socijalizma. U Hrvatskoj su radila brodogradilišta sva. Gradili su se brodovi za izvoz. Evo samo nekoliko poduzeća: Prvomajska, Jedinstvo, Šavrić, NIK, Dioki, Polet, TOZ, Uljara, Naprijed, RIZ malo prije spomenuti, Nada Dimić, Gredelj. Sve je to zapošljavalo samo u Zagrebu u toj industriji 140 hiljada ljudi. Danas jedva 30 hiljada. Da, kada se rušio socijalizam i uvodio kapitalizam radnici su mislili da će oni biti ti kapitalisti, da će oni imati koristi od toga. Pa nisu oni računali da će ih HDZ-e dva puta opljačkati, na to nisu računali. Bili su nekada vlasnici tih poduzeća. Odlučivali kroz radničke savjete. Nije direktor mogao donijeli odluku stratešku da proda dio poduzeća, ili nekretninu. Pa to je radnički savjet odlučivao. Svega, odrekli su se vlasništva jer su vjerovali, povjerovali su obećanjima da ih čeka bolje sutra, a evo što ih je dočekalo. Evo što ih je dočekalo, bijeda, siromaštvo, iseljavanje. Zadnji put se iz Hrvatske tako iseljavalo početkom 20. stoljeća, ali zbog peronospore. Moglo bi se reći da je HDZ-e peronospora naših dana. U Francuskoj nemiri, a minimalna plaća bruto doduše u Francuskoj je hiljadu 498 eura, a vi sada u Hrvatskoj obećajete 3 hiljade kuna, to je 406 eura. Hiljadu eura manje. Iza nas su samo Rumunjska, Litva i Bugarska. Dobro, Francuska je slobodarska zemlja, ima tradiciju slobodarstva, imala je Francusku revoluciju 1789. Imala je Parišku komunu 1871. prvu uspješnu socijalističku revoluciju tada. Danas ima žute prsluke. 41 zahtjev su postavili. Između ostaloga minimalna plaća hiljadu 300 eura neto, hiljadu 300 eura neto. Minimalna mirovina hiljadu 200 eura neto, ograničiti radne ugovore na određeno vrijeme. Znači, spriječiti, ograničiti sklapanje ugovora na određeno vrijeme. To je ono što je kolega Mrsić predlagao u svom zakonu, pa ga je to koštalo članstva u SDP-u. Onda povećati invalidnine. Zabrana prodaje državne imovine, a naš se ministar za državnu imovinu stalno hvali što je prodao ovo, pa je prodao ono. Zabrana prodaje državne imovine jer je to vlasništvo svih Francuza. Onda pazite tek na 29. od 41 mjestu okončati povećanje trošarina na gorivo. Ono što je bio zapravo samo povod, ali 41 zahtjev. Dobro, Hrvati nisu Francuzi. Nemaju niti takve slobodarske tradicije, nemaju ni tu hrabrost izaći na ulice kada im Vlada nudi ovako bijedne zakone od 3 hiljade kuna minimalne plaće i to ne na svoj trošak, nego na trošak poslodavaca koji se već i ovako žale da su preopterećeni, i onako stalno cvile da ovako dalje oni ne mogu, da ako se to dalje nastavi da će oni morati otpuštati radnike, zatvarati pogone, proizvodnju jer da je porezna presije prevelika. Ja nisam Mišić, ne popravljam vešmašine, pa ne znam kako je to poduzetništvu jer on stalno tvrdi da je njemu jako teško. Ali zato hvali ovu Vladu, valjda zbog toga što mu je teško u poduzetništvu, a ova mu je Vlada stvorila te uvjete da mu bude teško pa je čovjek logičan kada tako umuje. Mogao bi doći u knjige, udžbenike iz logike da se uči na tom njegovom primjeru. Niste ponudili ništa. Za ove bijedne radnike, za ove bijedne ljude u Hrvatskoj koji bježe od vas niste ponudili ništa u ovom zakonu. Nećete ništa riješiti. Poslodavci će povećati silom zakona te minimalne plaće ako budu mogli, a ako ne budu onda će otpustiti kojeg radnika, pa će tako rasporediti svoje troškove jer drugačije ne mogu. Drugačije ne mogu. Trebalo bi napraviti nešto sustavnije. Trebalo bi napraviti kopernikanski obrat. Trebalo bi smanjiti poresku presiju. Trebalo bi osloboditi poduzetništvo i na taj način popravljati položaj radnika ako se on uopće još može popraviti u uvjetima kapitalizma jer vidimo i bogatije zemlje od Hrvatske, kao što je Francuska npr. to ne može riješiti na zadovoljstvo svojih ljudi ili nije uspjela riješiti jer je pohlepa onih koji imaju sredstvo za proizvodnju veća od njihove brige i odgovornosti za položaj radnika. Tu hrvatska Vlada nije apsolutno nikakva iznimka.
Hvala lijepo. Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Stjepana Čuraja.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Evo danas smo, a to tako uvijek i biva krenuli malo od merituma, pa odemo široko. Probat ću se samo vratiti na osnovno. Dakle, ovaj Zakon o minimalnoj plaći on ne propisuje de facto minimalnu plaću, nego okvire i načine njihovog donošenja. Mi znamo da je Vlada donijela Uredbu, da je ona na razini 3 tisuće kuna neto, 3 tisuće 750 kuna bruto. Ovdje što se predviđa čisto ovako okvirno da se moraju uvijek u tekućoj godini do 31. 10. za sljedeću godinu donijeti takva uredba na razini različitih analiza. Mislim da te analize zapravo mogu i trebaju ići samo u jednom smjeru, koji je prag održivosti i je to danas ovdje zapravo tema neki lajtmotiv svih naših rasprava, koji je to iznos koji bi država odnosno naši poduzetnici, poslodavci, mogli podnijeti? Je li to 3.000,00 kn neto, 3.300,00 kn, 3.600,00 kn ili 4.000,00 kn? To je zapravo suština i to je ono zapravo što nitko nije ovdje elaborirao, nitko ovdje nije stavio jedan jedini argument od bilo koje indeksacije, potošačkih cijena, članova kućanstava, broja kućanstava po domaćinstvu odnosno broja članova, inflacija… [[Govornik se ne razumije]] nitko meni ovdje danas nije rekao, pa čak uključujući predlagatelja, nije rekao zašto je 3.000,00 kn, zašto nije 3.300,00 kn i zašto nije 2.800,00 kn osim zdrave logike koja kaže, da cijenu na tržištu rada je rezultat ponude i potražnje za radnicima i za proizvodom ili uslugom koja je rezultat toga rada. Mi imamo, uglavnom svi govore o nekoj drvnoj industriji, tekstilnoj industriji, kožarskoj industriji, a mi imamo uslužnu industriju, a na tome se volimo hvaliti da smo bazirani na to, pogotovo kao turistička zemlja. Pa ja vas pitam što je sa uslužnom industrijom onih najosnovnijih zanimanja, recimo čišćenja? I dana danas imamo sustave gdje na javnoj nabavi se postižu se cijene koju su ispod minimalne plaće i to od strane državnih institucija i to je u redu, opet najniža cijena. Dakle, tu je apsolutno široki obuhvat onoga što znači minimalna plaća, to ne znači i najčešće nikada nije ono minimum, što zapravo je dovoljno i toga smo svi svjesni. Ići u licitaciju, to sam spominjao ranije i reći država će nadoknaditi, to je zapravo državni intervencionizam i to je ono gdje sigurno se nismo opredijelili da želimo biti, imati plansku privredu, određene plaće gdje ti država jamči koliko moraš imati za određeni dio. Nekima je možda i bilo bolje nekad prije, meni je žao, ja se nadam da su to rijetki izuzeci, ali generalno bih morao misliti na sada i na ono što će biti sutra. Cijena rada mora biti usko povezana i mi moramo raditi na ekonomskim kriterijima, na povećanju kupovne moći, na gospodarstvu, na konkurentnosti naših proizvoda. Tu treba ulagati, da su naši proizvodi konkurentniji, ali ne nužno cijenu jel to je prva zamka u koju upadamo, nego kvalitetom, ali to treba jasno i glasno promovirati, prezentirati, objašnjavati i tu država se mora uključiti, tu je mjesto gdje država treba najviše uložiti svojih sredstava, a ne reći netko mora imati plaću 5.000,00 kn, jel će se 300 000 ljudi, 200 000 odmah izgubiti radnih mjesta jel nismo ništa dobili, nego još više socijalnih slučajeva. Moramo osigurati da ti ljudi ako dobiju plaću od 5.000,00 kn da taj poslodavac može i zaraditi tih 5.000,00 kn da netko može kupiti uslugu ili proizvod koji će oni napraviti za tih 5.000,00 kn. A onda se vraćamo na običnog čovjeka koji dođe jadan s onih 3.000,00 kn i gleda dva proizvoda, da ne kažem kakve marke, i uvijek gleda onog jeftinijeg da svaku kunu iskoristi, da čita 17 kataloga i da ide u 5 trgovina kupiti 10 proizvoda samo da uštedi 50,00 kn, kako njemu reći, moraš kupovati ovo što smo mi rekli da treba biti 5.000,00 kn, pa ne možeš. Kao da on ne bi kupio kvalitetnije da može i onda govorimo o ekonomiji, o utjecaju, općenito o kupovnoj moći tržišta rada. Porezno rasterećenje više, ja mislim da je nemoguće, osim ako kažemo da oni koji imaju minimalnu plaću ne moraju plaćati zdravstveno, a imati uslugu kao i netko drugi, onda radimo opet ustavnu nejednakost među ljudima ili da oni ne moraju plaćati mirovinske doprinose. To je jedini porez koji oni plaćaju, drugog nema. Znači, nikakve tu porezne izmjene koje su bile predložene ne bi nikome ništa značile tko ima 3.000,00 kn ili 4.000,00 kn plaću. Nažalost, ne, to smo već napravili, hvala Bogu, al, to ne znači da trebamo stati. Jasno je da država uvijek treba imati u socijalnom kriteriju, mi, jesmo liberali, ja jesam liberal, ali ne u onom smislu da treba pustiti sve tržištu jer znamo da i to nije, da ni jedna krajnost nije dobra, niti preveliki državni intervencionizam, niti preliberalno, pa pustiti sve tržištu, pa će tržite samo sebe regulirati jel znamo dokle to dovodi. Zato trebaju biti jaka pravila igre, okviri i minimumi koje sada mi ovdje i raspravljamo. Ja mislim da nema ovdje nikoga da se razumijemo tko ne bi volio da je nama minimalna neto plaća 1.000,00 EUR-a, ja ne znam netko tu meni može reći da to nije dobro. Naravno da je apsolutno to prihvatljivo, ali kako, to je ono pitanje šta ja danas nisam uspio čuti. Naravno da svaki pomak je dobro došao i da sigurno će ovo imati donekle utjecaja, ali ja već vidim da naši i poslodavci itekako razmišljaju kako zadržati svog radnika jel ljudi odlaze, ima svatko pravo otići, ako oni hoće 500,00 EUR-a imati više u džepu na kraju mjeseca da im ostane, pa hvala Bogu da će otići. Pa kako ćemo ih zaustaviti, osim ako im ne omogućimo uvjete da to mogu i ovdje napraviti. Pa ako je 200,00 EUR-a više, onda mislim da ne bi se baš bunili toliko da odlaze, svatko radi svoju računicu, a da ne govorimo o mirovinama gdje će se nakon 6 godina imati pravo na isplatu negdje dalje u zapad, pa onda i to uzimaju u obzir, pogotovo pred kraj radnog vijeka, sve ljudi gledaju i tako i trebaju. Mi ne možemo njima govoriti kako im je, oni najbolje znaju, niti ima jednaka pravila za sve i što vrijedi za jednoga, vrijedi za drugoga. Ovime, i pogotovo neoporezivim dijelom plaće od 7.500,00 kn mi realno možemo omogućiti da zbilja poslodavcu plaća nekome od 3.600,00 kn mjesečno košta ga 4.500,00 kn odnosno 4.600,00 kn bruto dva, dakle, ukupan trošak. To je ono što će biti nakon 1.1. Znači na 3 tisuće 600 sa neoporezivim dijelom on će na to platiti 4 tisuće 600 i nešto. To nije veliko opterećenje i to je dobar smjer. Ali to nije dovoljno i trebamo dalje nastaviti raditi. Trebamo dalje pratiti ekonomske trendove i svako naravno, svaki prijedlog koji dođe od ove Vlade koji ide k rasterećenju porezne represije je dobro došao i mi ga potičemo apsolutno. I ja želim vidjeti da mi kroz dvije godine zbilja postignemo ono da ljudi ovdje se ne da prestanu odlaziti, nego da se počnu vraćati da im osiguramo radna mjesta od kojih će moći kvalitetno i pristojno živjeti. Pa ako hoćete i neki što kažu kao nekada u bivšoj državi. Iako ja ne vjerujem da je takvih bilo puno. Barem ih ne znam toliko. Tako da smatram da naravno ćemo podržati i osobno ovaj prijedlog. Ali on kao takav neće riješiti i to više puta govorim i trebat ćemo i dalje nastaviti raditi upravo k rasterećenju poduzetništva, k rasterećenju poduzetnika i k rasterećenju svih poreznih davanja pogotovo kada se uhvatimo u koštac onih silnih obaveza koje naši poduzetnici, obrtnici moraju ispunjavati i radnih atesta za buku, za vatro dojavu, vatro zaštitu, za naljepnice, za sve živo što moraju proći i plaćati i obnavljati i sve te parafiskalne namete koje moraju davati kako bi zbilja, zbilja rasteretili se što više naše poduzetnike i omogućili im onda da iz toga plate više radnike i naplaćuju se kroz svoju cijenu proizvoda i jačati kupovnu moć tako da i njihovi proizvodi budu prodavani i da zatvorimo tu jednom priču za svagda. Zahvaljujem.
Hvala vam lijepo. Imamo više replika. Prva je poštovanog zastupnika Željka Lenarta. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Kolega Čuraj evo moram vam stvarno reći da vi pričate stvarno bedastoće nekada. Uslužna industrija, ja nisam čuo za taj pojam [[Upadica Reiner: Nemojmo, nemojmo takve riječi baš koristiti.]] Potpredsjedniče molim vas, ja odgovaram za svoje riječi. Uslužna industrija. Od kada su usluge bila industrija? Zna se što je industrija moj gospodine Čuraj. Vi osim što ste radili ove menadžerske promidžbene sheme to, da li ste se kada stavili u kožu jednog obrtnika, poduzetnika koji plaća sva ta davanja? I da li ste se stavili kada u poziciju čovjeka koji dobije minimalac ima doma dvoje djece koje idu u školu, mora plaćati režije? Mislim da vi to očito nemate osjećaja što to znači i što znači ne imati za kavu. Pa vi ste vlast. Vi ste sada u poziciji da kažete vladajućima, neću glasati za vaš, ali vi glasate i za ono što ste rekli da niste, a opet glasujete za to. Vi ste sada u poziciji. Mi smo oporba. Mi možemo iznositi svoje ideje i mišljenja ali ih vi nećete usvojiti. Pa vi ste ti koji možete. A ovo što se mijenja sada, pa to su mrvice. Pustite to.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Čuraja.
Zahvaljujem. Drago mi je da uspijem bar malo pobuditi neki interes, pa makar i slikovitim načinom izraza. Dakle tercijalne djelatnosti ako hoćete baš. Vi ste mene pri nekoj replici rekli kako ja ovdje vama nešto objašnjavam kao da ste vi svi ne znate, a sada vi, ti ste koji počinjete objašnjavati nešto. Dajte se dogovorite da li vam trebam objašnjavati što znači što ili ne trebam. Što se tiče mene osobno, ja sam preko 10 godina i obrtnik bio i u svojem početku karijere i radio za 3 tisuće kuna kao projektni menadžer i mislim da apsolutno imam iskustva i s jedne strane ograne i s druge strane i tu ste mašili ono što bi rekli „cijeli fudbal“ naš narod. Što se tiče prijedloga, pa nitko meni ne može zabraniti da govorim ono što je dobro i pohvalim, što nije i da kažem ono što još može biti bolje niti vi, niti bilo tko drugi. To vama možda smeta. To je vaš problem. Ali mislim da sigurno kada se radi o nečem dobrom, a može biti bolje, moj zadatak je da to ukažem. Ali to ne znači da trebamo sve proliti i reći ništa ne valja.
Hvala. Sljedeća je replika poštovanog zastupnika Ivana Pernara.
Uvaženi zastupniče Čuraj, kažete da nema realnog prostora za povećanje minimalne plaće. Ali ja ću vam reći ovo. Godišnje iz Hrvatske na otplatu vanjskog duga našeg ide otprilike 30 do 35 milijardi kuna odnosno 7 milijardi eura. Pokušajte 7 milijardi eura podijeliti sa ukupnim brojem zaposlenika u Hrvatskoj, a to je milijun i 200 tisuća. I zamislite da umjesto na otplatu vanjskog duga je taj novac išao u plaće radnika. Ja vam garantiram da bi plaće u Hrvatskoj odnosno prosječna plaća u Hrvatskoj tada bila veća od prosječne plaće u Njemačkoj. Razlog zašto mi imamo nikakve plaće je to što se nalazimo u dužničkom ropstvu i pod ekonomskom okupacijom. I ovaj prijedlog Vlade na žalost taj status neće promijeniti. Hvala.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Čuraja.
Poštovani kolega Pernar da, tako plastično kada gledamo brojke to bi još i moglo biti. Samo je problem kako je nastao taj dug. Dijelom tog duga se … zaduživalo i za mirovine i za plaće jer se nije moglo reći „car je gol“, pa se stalno živjelo na dug, uzimalo na dug, kupovao socijalni mir na dug, umirovljavali ljudi na dug koji stvarno nisu imali uplaćenih doprinosa, nego se tako rješavalo socijalna pitanja propalih poduzeća 90-tih. Svi znamo kako je to išlo. Tako da mogu se složiti da sigurno dug nije dobar. Ali dug nije onaj koji govori o uspješnosti pojedine zemlje u ekonomskom smislu. Pa najuspješnije zemlje imaju najveći dug. To je paradoks, ali tako je. Stvar je što radiš s tim novcem kada uzmeš dug. Da li on stvara dodanu vrijednost, da li otvara radna mjesta, da li ljudi žive bolje zbog toga onda već taj dug ima smisla, ili se samo kupuje socijalni mir, davaju neke naknade, davanja i da nikom ništa zapravo od toga se ne dobiva u multiplikacijskom efektu. Zahvaljujem.
Hvala. Sljedeća je replika poštovane zastupnice Božice Makar.
Hvala lijepo gospodine predsjedavajući. Uvaženi kolega Čuraj, vi ste govorili u svojoj raspravi da nismo danas čuli nikakve konkretne podatke o cijeni sindikalne košarice, o indeksima. Cijena je to, doduše nismo ih čuli od strane predlagatelja, ali čuli smo u raspravi naših kolega. Pa i tu smo se svi složili da je 3 tisuće kuna premalo i da to nije dostojan, dovoljno i dostojno za život jedne familije. Međutim, to nije dovoljno ni u zoni 2 tisuće 500 kuna koliko smo imali do sada neoporezivo i ovaj dodatak još od 5 tisuća iako je nešto bolje. Naši gospodarstvenici su očekivali daleko više od rasterećenja za rasterećenje upravo smanjenjem ovih doprinosa od kojih je jako malo ostalo gospodarstvenicima. Da li smatrate da su potrebne i dalje kompenzacijske mjere upravo za one najosjetljivije, a to je radna snaga iznad 50 godina koja u pravilu radi u tekstilnoj, kožarskoj industriji i sl.?
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Čuraja.
Zahvaljujem kolegice Makar. Da, ono što sam ja spominjao, naravno da smo svi svjesni što znači i rast cijena i svega. Ali kada imate jedan prijašnji zakon koji vam kaže da se određuje iznos minimalne plaće svojevrsnim omjerom 4 pokazatelja, pa onda mjesečnom pragu rizika od siromaštva za jednočlano kućanstvo, prosječnom broju članova kućanstva u Hrvatskoj izraženo kao u odnosu između ukupnog broja stanovnika i broja kućanstava iz popisa, pa koeficijentu zaposlenosti izračun kao odnos ukupnog i aktivnog stanovništva. Pa onda govorimo o koeficijentu rasta potrošnje … [[ne razumije se]] itd. Dakle, stručno sam obrazlagao da ne možemo na pamet govoriti sada bi trebalo biti 3 ili 3 i pol. A što se tiče ove problematike, to smo imali u paketu mirovinskih zakona ispred istih predlagatelja da de facto mi imamo radnice koje su krenule na tržište rada sa 16 godina i one 41 godinu staža već imaju sa 57 godina i to je ono gdje sigurno na taj način trebamo dodatno još amortizirati ako ne već kroz mirovinsku reformu, barem kroz ovu poreznu. Zahvaljujem.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Tomislava Žagara.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi kolega Čuraj, dakle jasno je da mehanizam određivanja minimalne plaće je zaštitni socijalnih mehanizam. Da ne bi mi u budućnosti, da bi bilo što manje potrebe za takvim mehanizmom, vi ste spomenuli u vašoj raspravi da treba učiniti naše gospodarstvo konkurentnim. Pa evo, ja ne znam jel' predlagatelj jel' Ministarstvo rada, Ministarstvo gospodarstva jel' se oni koriste podacima koje donosi pa čak i dva puta godišnje Hrvatska udruga poslodavaca, HUP Skor gdje se vide koje su neuralgične točke našega zapravo čitavog sustava. To je prije svega opterećenje gospodarstva, investicijske poslovne barijere, tržište rada, obrazovni, zdravstveni, mirovinski sustav, pravosuđe, javna administracija to su nekakve točke na kojima treba poraditi. A bez rješavanja problema u tim sektorima strukturnih problema nećemo uspjeti potaknuti gospodarstvo zapravo riješiti ove probleme o kojima vi govorite da bi gospodarstvo bilo konkurentno i da ne bi imalo onda problema sa plaćama.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Čuraja.
Da, mislim da ovako zaključno možemo dati taj jedan zaključak da zapravo nama i našim građanima bi zapravo trebalo biti najmanje bitno kolika je uopće minimalna plaća, da to nikoga ne bi trebalo zanimati, nikome ne bi trebalo biti nešto presudno jer iz onog jedinog najosnovnijeg razloga ili ju nitko niti trebao imati u onom smislu ovakvom kako gledamo sa ovakvim standardom i u onom smislu u odnosu na današnju prosječnu plaću. Da li bi trebalo vezati minimalnu plaću uz prosječnu plaću? Ja opet kažem, preregulacija ne dovodi ničemu ako nije na zdravim temeljima. Kad tada je to kula od karata koja se ruši. Da li je to dobiti zaduživanjem, da li je to dobiti samo dekretom mi moramo imati jasne, zdrave osnove. I vjerujte mi onaj tko želi naći dobrog radnika on će ga i platiti ako to može i ako može taj proizvod ili uslugu svoju prodati. I mi moramo to omogućiti upravo na taj način da naši poduzetnici razmišljaju, da se razvijaju i da na taj način dižemo i one najmanje plaće.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Milorada Batinića.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Čuraj, država je ovdje u ulozi regulatora da poslodavac ne može isplatiti manju plaću od ove propisane. Kolika će ta plaća u konačnici biti, ovisi i o tvrtki, ovisi o sektoru, ovisi u konačnici i o tržištu za koje smo se opredijelili još tamo 90-tih godina za tržišno gospodarstvo. Znači, država nije ta koja može određivati kolika će plaća biti u privatnom sektoru, u realnom sektoru. Ali uključila se na način da ispod propisanoga ne može biti. Tako da ove priče, insinuacije država ne može određivati kolika će, država ne gradi tvornice više. Ukoliko netko ima s tim problem, onda neka malo ponovi gradivo. Ali u svakom slučaju ovo je pozitivna mjera. Bilo bi idealno kada bi se u dogovoru sa partnerima, sa realnim gospodarstvom mogla ona utvrditi daleko više. Ali ovo izgleda očito maksimum, a naravno da će privatni sektor platiti radnika onoliko koliko može temeljem tržišnog natjecanja.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Čuraja.
Evo zahvaljujem kolega Batinić. Da, to je sukus cijele i moje i naše rasprave zapravo da imamo tu jednu, a naučili smo tako da uvijek kada nešto zaškripi zovemo državu, država je kriva. Mi trebamo osigurati, mi ovdje ne znam kakve plaće imamo, a drugi rade za nešto daleko manje. Oni naravno ne mogu od toga živjeti. Zbilja to je bespredmetno uopće o tome govoriti. I onda se tu vrtimo u nekoj fazi populizma, a zapravo propuštamo napraviti ono što je pravo, a to je da naši poduzetnici, naši građani bi trebali živjeti kvalitetnije i bolje neovisno o tome tko ovdje sjedi, tko sjedi preko puta trga ili bilo čega drugoga. Ne smije država imati presudan utjecaj na bilo kakav ni bilo kakve plaće. Ona samo mora imati onaj, hajmo, što oni kažu poslodavci, reći nemojte nam samo pomagati u smislu da preveliki intervencionizam uvijek ne donese dobro.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Davora Vlaovića.
Hvala potpredsjedniče. Uvaženi kolega Čuraj, pa naravno da svi želimo da naši radnici imaju radna mjesta i da imaju plaću od koje mogu živjeti. Na ovaj način se to neće dogoditi jer i ovo povećanje je dobro došlo, ali to je evo božićni poklon premali da bi se kvalitetno živjelo. I vi ste svjesni da uz cijene u potrošačkom košarici od 6 tisuća 700 kuna s 3 tisuće kuna si čovjek ne može ni pla te košarice priuštiti. I slažem se s vama, mora se jedna sveobuhvatna analiza napraviti. Pa tko ima te podatke? Resorna ministarstva i državna tijela zašto nisu napravili prave analize? Zašto nisu razgovarali sa poslodavcima i sa sindikatima? Čuli smo prigovor da nije bilo prave komunikacije i dijaloga, da se propustilo javno savjetovanje odnosno skratili rokovi u hitnoj proceduri. Zašto? Da bi se dodvorilo za Božić. Treba olakšati poslodavcima da mogu poslovati, treba smanjiti državni aparat, a ne ukidati Agencije, pa i Agenciju za poticanje zapošljavanja, a preuzeti sve djelatnike tih Agencija, znači, veći će biti trošak promjena rješenja i natpisnih ploča [[Upadica: Hvala]] na Ministarstvima, nego što će biti ušteda.
Odgovor poštovanog zastupnika Čuraja.
Da 6.724,00 kn za 8.-mi mjesec Sindikalne košarice za 4-ero članu obitelj kada zbrojimo dvije minimalne plaće, to nije dovoljno, prosječna plaća nije dovoljno, jel to u pravilu, jedna prosječna plaća nije dovoljna i naravno onda nam se i događa upravo ono što je da ljudi odlaze. Međutim, ja još i dalje ne vidim načina na koji mi smo sad s ovim Zakonom i današnjom ovom raspravom mogli to promijeniti, ovo je dobrodošlo, svako povećanje je dobrodošlo, mi moramo razmišljati i vratiti se onoj osnovi da jednim dekretom mi možemo uništiti stotine tisuća radnih mjesta, onda smo tek napravili veći problem. Zato, slažem se i tu smo dobro dijagnosticirali tržišna privreda na razini kupovne moći, na razini poticajne ekonomske aktivnosti sa svih strana, sa rasterećenjem gospodarstva i onda možemo očekivati efekte preljevanja na plaće i na zadržavanje ljudi i upravo na dolazak do te sindikalne košarice koja je, i opet kažem, to je minimum minimuma, nije ni to ne znam kakvo bogatstvo. Hvala lijepo.
Hvala. Sad će pojedinačne rasprave poštovanog zastupnika Željka Lenarta.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege, evo raspravljamo već neko vrijeme o iznosu minimalne plaće koja se treba povisiti za 250,00 kn, naravno, svaka kuna našim građanima je dobro došla, no nažalost, ne raspravljamo o uzrocima stanja u društvu koje danas vlada, o tome da je 20% Hrvata na pragu siromaštva, da nam je 350 000 ljudi, čak i više, otišlo iz RH i to ljudi koji su i obrazovani i u najboljoj radnoj sposobnosti, dosta puno mladih ljudi, a otišli su upravo oni prvi zbog male plaće, a drugi odlaze zbog onoga što danas vlada u našem društvu. Društvo bez pravde, bez tolerancije, društvo bez osjećaja, društvo koje se još uvijek nije izvuklo iz drugoga svjetskoga rata jer jedino se u RH ljevica i desnice dijele prema tome, prema ustašama i partizanima, nigdje u svijetu nije tako. Mi danas govorimo o minimalnoj plaću koju prima 40 000 ljudi, govorimo o njezinom iznosu, govorimo preko 6000 ljudi koji uopće ne dobivaju plaću, govorimo o jednom broju od 850 000 ljudi koji su između 2.500,00 kn i 5.500,00 kn + toga 87 000 koji su do 6.500,00 kn i kad zbrojimo ovih 6000, mi smo blizu 100 000 ljudi koji nemaju dovoljno sredstava za život jer danas sa ovakvim plaćama se ne može živjeti, a evo zadnji podatak koji sam našao iz ožujka da je u RH zaposleno 1 365 000 radnika, skoro 10% radi u javnim službama, pa čak i više ako se dodaju administracije razno razne koje su radna mjesta za mnoge ljude. Koliko ljudi radi u onom pravom realnom sektoru koji mora osigurati porezna davanja da bi platio sve. Prvo, evo, od HS-a, od Vlade, od svim Ministarstava, pa na dalje, koji moraju platiti sve ono što se radi iz proračuna, tj. znači, 200 milijardi proračuna, od čega su 40 milijardi penzije tj. mirovinska davanja. Ja mislim da niti jedna grupacija nije toliko opterećena kao taj realni sektor i stoga proizlazi da ne može biti veća plaća. U razgovoru sa poduzetnicima, oni se slažu da ostane bruto kakav je danas, ali neka taj neto barem 50% ide gore i neka od tog bruta bude daleko manja davanja državi, kako bi zaustavili iseljavanje i kako bi radnici imali više novca za veću potrošnju koja će generirati otvaranje novih radnih mjesta. Dok god ne podignemo potrošnju, a sa ovih 250,00 kn nije nekakvo značajno podizanje potrošnje, mi, ljudi moji, nećemo moći napraviti nova radna mjesta. Mi govorimo od 250,00 kn povećanja minimalne plaće u državi u kojoj se 65 milijuna kuna daje za mobitele u upravi, u javnoj upravi, 65 milijuna kuna. To vam je 162,00 kn na ovih 40 000 koji primaju minimalnu plaću. 3 milijarde za avione, kupujemo za silne milijune vozni park Vladi i službenicima. Koliko ova država ima službenih auta, to ni Bog ne zna, to ni Bog ne zna. To sve plaćaju ovi ljudi iz realnog sektora. Zamislite si obrtnika koji sam sebe zapošljava, sam sebi plaća plaću i koliko on ima fiskalnih i parafiskalnih davanja, pa normalno da bi zaposlio još nekoga da mu pomogne, ali jednostavno nije u mogućnost, nije u mogućnost. Da bi se ovo društvo pomaknulo, moraju se mnoge stvari resetirati i početi ispočetka. Ovo je samo kupovanje nekakvog mira, ovo je samo ljuljanje vlaka u kojem se vozimo, da izgleda da se vozimo, ali se nikuda ne krećemo. I ovakvim mjerama nećemo promijeniti ništa, osim eto možda kupiti nekoga i njegovo mišljenje, pa možda ipak on zaokruži taj HDZ koji sve radi radi toga. Mi smo u ovoj državi prodali sve najjače firme, od Telekoma, evo Petrokemija Kutinska u privatnim rukama, od razno raznih firmi koje su zapošljavale veliki broj ljudi koje su zapošljavale veliki broj ljudi uništene su u privatizaciji. Bankama smo dali sve. Prvo smo ih konsolidirali, a onda smo ih dali u privatne ruke. I danas banke što rade? 300 i 30 tisuća blokiranih, kreditima. Evo kolega se bavi sa problemom franak. Opljačkan je narod na jedan nepošten način, a država žmiri na to. Mi nismo čuli ni jednom da se Vlada zauzela za narod, za hrvatski narod kod banaka, ni jednom, već se pomaže bankama. Banke su te koje bilježe najveće profite godišnje, daleko veće od bilo koje industrije u Republici Hrvatskoj, od bilo kojeg sektora. Uništili smo poljoprivredu. Poljoprivredna komora u Štajerskoj je izračunala da svako radno mjesto u poljoprivredi stvara skoro dva radna mjesta u privredi. No međutim, nama ne treba poljoprivreda. Nama ne treba stočarstvo. Nama ne treba svinjogojstvo. Nama ne treba cvjećarstvo, povrtlarstvo. Nama ništa ne treba, jer na onome što se uvozi u Hrvatsku očito netko ima pinku. Ja drugačije to ne mogu protumačiti. U Hrvatskoj je u porastu broj malignih oboljenja. Skraćena je očekivana životna dob zbog loše hrane i upravo ti ljudi koji imaju minimalnu plaću o kojima sada govorimo kako ćemo im puno pomoći sa 250 kuna upravo oni moraju kupovati najjeftinije i najnekvalitetnije meso i upravo su to ljudi koji se najviše razboljevaju i sa tih 250 kuna si ne mogu pomoći u zdravstvu ništa. A današnja situacija u hrvatskom zdravstvu je katastrofalna. Katastrofalna. Netko tko ima tumor, pa mu kažu dođite za 2 godine na pregled. Danas ako hoćete dobrog doktora morate ga na koljenima moliti. Evo na žalost imamo i tih problema koji se vrte po televiziji gdje se govori o tom mitu i ne znam čemu. Često puta tu sami ljudi pogriješe. No međutim ako ćemo i na taj način rješavati još to malo doktora što imamo gdje ćemo završiti? Mi danas nemamo doktora. Neki dan u bolnici Sisak piše papir zbog nedostatka liječnika molimo vas da se strpite moguća su duža čekanja. Gdje su ti ljudi sa minimalcem u toj priči? Nema ih. Sve više lijekova se mora kupovati. Pa evo sada ćemo znači plaćati dodatak na inzulin. Oni koji su naslijedili šećernu bolest morat će plaćati porez zato eto što su naslijedili nešto, nikako krivi za to. Zbog toga apeliram na sve vas koji dižete petkom ruku i kao papagaji donosite sve zakone bez obzira što često puta i sami znate da nije u redu. Hajde uključite malo savjest. Uključite savjest i nemojte svaki puta donesti sve te zakone. Sjetite se svojih susjeda, građana. Hodate po Zagrebu, malo malo pa netko pruža ruku kunu dvije, molim vas kupite mi hranu, molim vas pomozite mi za dijete. Sjetite se tih ljudi. A od Zagreba što dalje to jadnije. Što južnije to tužnije. Minimalac ništa ne rješava. Zbog minimalca ljudi samo mogu otići iz ove države. S minimalcem se ne može platiti niti režije i osnovna davanja. 5 tisuća kuna je malo za minimalac, ali ajde da barem bude 5 tisuća kuna. Ali tu se država mora odreći svojih davanja. Mi ne možemo opteretiti gospodarstvenike jer i njima je teško. U Poljskoj ako je neto plaća 3 tisuće eura, bruto je 3 i 900. U Hrvatskoj ako je 3 tisuće eura plaća, bruto je 6 tisuća i nešto. Kako mogu biti konkurentni u odnosu na Poljake? Nikako. Uključite ljudi savjest i uključite se malo u Hrvatsku.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku, poštovanog zastupnika Čuraja. Izvolite.
Zahvaljujem kolega Lenart. Unatoč vašem zahtjevu ja neću biti protiv toga da se poveća 250 kuna minimalac. Međutim ovo što ste rekli na 5 tisuća kuna, da, ne znam što da se država čega odrekne na plaći od 5 tisuća kuna, mirovinskog ili zdravstvenog ili jednog i drugog. Jer to je jedino što se praktički plaća na plaću do 4 tisuće kuna neto, … drugih nema. I tu evo bi volio vidjeti tada, a opet moramo imati na umu da moramo zakone donositi da su jednaki za sve građane neovisno o njihovim primanjima i da ne možemo raditi razliku među građanima na razini usluga zdravstva ili prije svega njihovih mirovina jer to ne bi prošlo ni na Ustavnom sudu. Zahvaljujem.
Odgovor poštovanog zastupnika Lenarta.
Kolega Čuraj, država se ne mora puno toga odreći. U jednom trenutku mora smanjiti namete. A otvaranjem radnih mjesta i potrošnjom, jer sve što hrvatski građanin ili radnik dobije na tome Hrvatska uzima 25% PDV-a. 25%, četvrtinu. Ako ste našli djetelinu sa 4 lista, država vam uzme … 3, ali u ovom slučaju jedan. Čim god nešto kupite, 30 i nešto posto su davanja na državu do 44 na plaći. Samo kada se zaokrene, kada se pojačaju broj radnik mjesta, kada dođe do pojačane potrošnje država će prihodovati vjerojatno kroz nekoliko godina i više od onoga čega će se odreći u davanjima koje traži od poslodavaca. Ljudi neće odlaziti. Ostajat će u Hrvatskoj. Kada bi bio minimalac 5 tisuća kuna, neće odlaziti. Tržište rada čini već polako svoje. Plaće moraju ići daleko više i država od toga ubire stalno 25% na svaki sladoled, na svaku jabuku.
Hvala vam lijepa. Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovane zastupnice Dragice Vranješ. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani predstavnici Ministarstva, državna tajnice Burić sa suradnicima. Evo danas je pred nama Zakon o minimalnoj plaći, znači taj zakon ne određuje minimalnu plaću i to je jako važno naglasiti nego je ovaj zakon onaj koji omogućuje provedbu odluke Vlade RH da se minimalna plaća poveća ukupno u ovom mandatu čak za 504 kune. Mi znamo da je to najveće povećanje u 10 g. i to su činjenice. Naravno da mi svi možemo govoriti sa različitih aspekata i možemo zauzeti jedan stav onaj zaposlenika ili poslodavca da je to dobro ili nije, da može više ili da je to previše ali jako je važno objektivno sagledat te stvari i pogledati šta ovaj zakon konkretno donosi. Čuli smo ovdje primjedbe da neće više biti radnika, znam zašto ih ne bi bilo jer mislim da minimalna plaća itekako je jedan dobar način da privučemo odnosno da radnici ovdje ostaju ali ne bi čak toliko se ni usmjerila da će minimalna plaća utjecat na ostanak ili odlazak radnika, mislim da imamo još jedan drugi problem, mi stalno govorimo o iseljavanju a mi imamo vjerovatno i pogotovo je to kada nisu bile otvorene tako granice bilo je jako izraženo, dio radnika koji ne mogu nigdje otići, koji se ne mogu bilogdje zaposliti, koji žive u jednoj sredini nisu mobilni, to smo u našim sredinama imali što se tiče turizma, zapošljavanja u turizmu, godinama smo imali jako male plaće i konobara i čistačice i svih ovih zanimanja popratnih u turizmu, nismo ulagali u te ljude i naravno kad su se otvorile granice, jedan dio je jako brzo to iskoristio a išao vani ali jedan dio ljudi jednostavno ni ne može otić. Mi poreznom reformom, drugim setom porezne reforme odnosno drugim setom mjera porezne reforme, pokušavamo pomoći i poslodavcima i zaposlenicima i rasteretiti ih ali kako bi se dao baš pravi učinak na društvo i gospodarstvo, jako je važno da gledamo na ovaj dio građana koji nije u poreznim škarama i tako upravo sa nekakvim neizravnim mjerama a ova jedna izravna, pomažemo takvim građanima, kroz neizravne mjere kod porezne reforme to je bio porez na dohodak odnosno smanjivanje na osnovne namirnice a ovdje pokušavamo izravno povećanje minimalne plaće osigurati bolji život za naše građane. I naravno tu se sukobe dva članka našeg Ustava. Tu imamo znači članak 56. iz kojega možemo iščitati da j potrebno ustanoviti minimalnu plaću koja će omogućavati da se živio od svog rada a s druge strane imamo i članak 49. koji nam govori o tržišnim slobodama i kako procijeniti koja je ta plaća minimalna, koja će to osigurati i koja će osigurati poštovanje članka 56. i 49. Ustava RH. Naravno, oporba ako će paušalno donositi rješenja i kritizirati, to je najlakše kod ove mjere jer ako mi kažemo minimalna plaća je 3000 kuna i jasno je da je to jako veliko povećanje, znači povećanje najveće u zadnjih 10 g., u ovom mandatu čak 500 kuna, naravno da paušalno se može reći zašto ne bi bila 6, zašto ne bi bila 7, netko će zauzeti stav poslodavca, netko zaposlenika i možemo ovdje cijeli dan pričati gluposti. Isto tako smo čuli i da je Vlada napravila analizu kod povećanja minimalne plaće na 4000 kuna, prijeti nam par tisuća otkaza. A sad da se vratimo baš na ove proceduralne odredbe ovog zakona. Bilo je jako važno da se predvidi da se ne bi slučajno iskorištavalo odnosno da se postojećim zakonom ne bi poticalo radi ovih predviđenih poreznih olakšica, da poslodavci isplaćuju minimalnu plaću, da bude tih minimalnih plaća što više, da čak i onome kome bi i bila veća, ne budu veće nego da budu minimalne, zato se predviđa u 2019. umanjenje osnovice za obračun doprinosa ali u svim slijedećim jedno prijelazno razdoblje koje smanjuje to umanjenje osnovice za obračun doprinosa. Isto tako moramo vidjeti računa o tome kada Zakonom o porezu na dohodak, o manjem porezu na dobit, mi jednostavno moramo omogućiti da to ne ide sve u korist poslodavaca, da se taj dio vidi i na plaćama i racionalnije, preciznije, jasnije treba definirati ove mjere a jako je važno spomenuti i kompenzacijske mjere. Znači to je nova mjera Ministarstva rada koje će omogućiti da 200 000 eura de Minimis potpora za održavanje broja zaposlenih. Tako da je kako važno ne davati paušalna rješenja, sve sagledati, pričat što više o ovom zakonu jer doista ima tema o kojima ovdje možemo pričati i svih detalja koje su povezani baš sa ovim zakonom, koji jasno svaki taj neki negativni aspekt ili bilo šta kada bismo promatrali samo za sebe, može dovesti nekakve negativne učinke, pokušava se spriječiti. Znači uredbom je Vlada donijela minimalnu plaću, odnosno povećala je, zakonom imamo te procedure, s druge strane imamo i nove mjere Ministarstva rada koje će omogućavati da poslodavci opet privuku veće plaće i da sve nekako bude zadovoljeno, svi ti aspekti, bez da se itko ugrozi jer još uvijek, bez obzira i na Zakon o minimalnoj plaći, u prošloj godini je jako vidljivo po JPPD obrascima da veliki broj ljudi ne prima minimalno propisanu plaću, inspekcije to isto utvrđuju, nekih 37, skoro 40 000 građana sada prima minimalnu ili ispod minimalne plaće suprotno odredbama uredbe i definitivno tome svemu treba pristupu sagledavajući sve aspekte a moram ponoviti za kraj, znači povećanje 500 kuna, 504 kune u ovim 10 g. najveće je povećanje i mislim da će i zaposlenici bit zadovoljni i mislim da je tu predviđeno niz mjera koje će olakšati poslodavcima prilagodbu na ovaj zakon i uredbu Vlade. Hvala.
Hvala. Imamo neke replike, poštovane zastupnice Božice Makar će bit prva.
Hvala lijepa poštovani predsjedavajući. Pa uvažena kolegice, evo govorili ste u svojoj raspravi da trebamo objektivno sagledati stvari i stvarno trebamo jer još uvijek postoj dio poduzetnika kojemu će i taj niski iznos od 3000 kuna biti problem pa je tako upravo člankom 8. regulirano da se iznimno od članka 6. ovog zakona kolektivnim ugovorom može ugovoriti minimalnu plaću u iznosu od iznosa propisanog Uredbom Vlade RH i u drugom članku se govori da on ne može biti manji od 95%. Pa sada iz toga stajališta da li će se ovaj čl. 8. odnosno primjenjivati samo za potpisnike Kolektivnih ugovora, za sve članove Udruga ili će se primijeniti čl. 203. Zakona o radu kojim ministar može propisati proširenje primjedbe ovog Zakona.
Hvala, odgovor poštovane zastupnice Vranješ.
Drago mi je da ste spomenuli da ovim Zakonom neće biti svi poslodavci jako teško su u mogućnosti kada sagledaju samo ovu mjeru, isplaćivati plaću i zbog toga su ove druge mjere na raspolaganju, kao što je mjera ovih deminimis potpora do 200.000,00 EUR-a i ovdje bih voljela naglasiti, znači, u Zakonu je detaljno sagledan i krug na koje se ovo primjenjuje, pa tako mislim da je važno istaknuti mjeru kod mikro poslodavaca koji sami sebe zapošljavaju i na poljoprivrednim gospodarstvima, zadrugari i sl., da oni neće biti u obvezi sami sebi isplatiti minimalnu plaću i donesen je drugi niz mjera, što zakonskim, što podzakonskim aktima, što kroz poticaje da bi poslodavci doista ovo svladali bez teškoća i nevjerojatno je uopće pomisliti da netko paušalno bi sada minimalnu plaću povećao par tisuća kuna bez sagledavanja svega toga, naravno i ovih problema koje ste vi spomenuli.
Slijedeće replike poštovanog zastupnika Željka Lenarta.
Zahvaljujem. Pa poštovana kolegice Vranješ, ja dozvoljavam da pričam možda gluposti i budalaštine, ali to će procijeniti ljudi koji su poslodavci i oni koji primaju minimalnu plaću, da li je to što sam ja rekao gluposti ili budalaštine. Kažete vi porez na namirnice u ovoj velikoj poreznoj reformi koja se zove, reforma to nije, taj porez na namirnice mogu svi trgovci izigrati. Da li oni moraju smanjiti cijenu? Ne moraju. I znate da će se dogoditi da će cijena otprilike ostati tu ista, samo će oni malo više zarađivati, al, to neće biti namirnice proizvedene u RH. Kao što je kolega rekao, nije napravljena procjena učinka ovoga Zakona, a ljudi odlaze, vjerujte mi, ljudi odlaze kod mene iz Petrokemije gdje su solidne plaće, 5.000,00 kn na dalje, odlaze jer im je dosta ove nepravde i ovoga svega što se dešava, a vi podržavate ovo što se sve ne dešava i … [[Govornik se ne razumije]] i stisnete glas za sve Zakone koje donosi HDZ.
Odgovor poštovane zastupnice Vranješ.
Poštovani kolega vi ste stalno danas u raspravama kontradiktorni i moram primijetiti da malo drugačije raspravljate proteklih nekoliko dana jer je postalo moderno da koristimo svakakve riječi, vi ste malo prejasni u svojoj raspravi, nisam htjela na to ni osvrćati, spominjali i papagaje i tako slično nešto i doista, ti zastupnici koji su tu proteklih 10-tak dana koristili te epitete su završavali u medijima, ali moram reći da vama to baš ne ide, kolega Bulj, kolega Pernar, njima to bolje stoji, vama baš i ne. Hvala.
Slijedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Davora Vlaovića. Molim vas nemojmo iz klupe. Poštovani kolega Vlaović, izvolite.
Hvala potpredsjedniče, kolegice i kolege, uvažena državna tajnice sa suradnicima. Evo, pozdravljam sve i drago mi je da danas govorimo o rastu minimalne plaće. Isto tako moram reći da mi je žao što danas u RH postoji jedan radnik radi za minimalac i njih 37 ili 40 000, ovisno tko promatra statistike, koliko ih je danas u RH koji će s radošću sigurno primiti ovu vijest da će poslodavci od sada morati isplaćivati taj minimalac u iznosu od oko 3.000,00 kn, to je njima velik pomak. Međutim, sve ove naše rasprave, pa i moja, idu za tim da je potrebno puno više, puno više od strane Vlade i nadležnih Ministarstava kroz kvalitetnu analizu, kroz strateško promišljanje razvoja RH, učiniti za stvaranje novih radnih mjesta i to onih radnih mjesta gdje će se isplaćivati plaće koje će omogućiti kvalitetan život u RH. I nije to populistički jel to su mnogi kolege danas u raspravi rekli da nije bilo pravog dijaloga, niti sa Sindikatima, niti sa poslodavcima, niti je bilo prave javne rasprave. Jel ovo je jedna jednokratna mjera od koje nema dugoročnih učinaka jel i s ovim povećanjem dio poduzetnika iz osjetljivih sektora neće moći pratiti taj rast i vjerojatno će morati tražiti ili uštede u poslovanju ili će u stvarnosti morati dijeliti i otkaz. To nije dobro. Hvalite se da je smanjen broj ljudi koji rade za minimalac sa 70 000 na 37 ili 40. Međutim, treba reći istinu da je dio tih ljudi koji su radili za minimalac je otišao iz RH. Hvala Bogu, ima i onih poslodavaca koji su zbog okolnosti na tržištu rada, gdje nedostaje radne snage, sami povećali plaće i hvala im na tome i čestitam im što mogu to. Međutim, ima i dosta radnika koji su otišli jer nisu vjerovali da će do toga doći, niti imaju nadu da će moći od te svoje plaće, od minimalnca, a onda sutra ni od mirovine od 1.800,00 kn ili 2.000,00 kn živjeti u RH i morali su ići trbuhom za kruhom tamo gdje ih bolje vrednuju njihov rad. I ako mi doista želimo zaustaviti iseljavanje Slavonije, Baranje, Srijema, Like, Zagore i drugih nerazvijenih krajeva, onda moramo težiti tim standardima kakve je naši ljudi koji imaju, odlaze u Irskoj, Njemačkoj da imaju takve uvjete u RH, bar približno, teško je dostići 1.613,00 EUR koliko je minimalna plaća u Irskoj, ali je ona takva, propisana tamo. 800 i nešto EUR-a je u Sloveniji. Nama već sada nedostaje dosta radnika, a govori se o tome da u narednom razdoblju će još više otići, pogotovo kad Austrija bude dozvolila i liberalizirala ulazak radne snage na svoje područje. I to je realna opasnost. I zato kažem da treba jedno strateško promišljanje, ne samo vašeg Ministarstva, nego svih Ministarstava zajedno sa Vladom, zajedno sa HUP-om, sa poslodavcima, sa industrijom, sa ljudima koji su svaki dan… [[Govornik se ne razumije]] , a i naravno i sa Sindikatima i radnici. Bez jednog takvog pristupa mi nećemo postići one učinke koje je ministar Marić zagovarao ovdje da želi rast u RH kroz povećani izvoz, da želimo rast u RH kroz povećana povlačenja sredstava iz EU-a i na taj način stvaranje investicijske klime i otvaranje novih radnih mjesta u Hrvatskoj. Postoji realna opasnost da se to neće dogoditi. Gdje on zbog naših administrativnih barijera jer smo si napravili prevelike administrativne prepreke sami, djelom zbog toga što imamo neučinkovitu administraciju ako ste preko 2000 ljudi zaposlili na istim i sličnim poslovima a povećali smo isplaćeni dio samo sa 9 na 14%. Ministrica se hvali da je ugovoreno preko 55%. međutim realnost je da je samo 14% isplaćeno a i od toga što je isplaćeno kroz dalje evaluacije, post analize, postoji realna opasnost da ćemo nešto morati i vratiti jer nije sve izvedeno prema propisima kako smo si sami zadali, kako EU od nas onda i traži. A realna je opasnost da to nećemo moći učiniti ... [[Govornik se ne razumije.]] zaokret europskih politika pogotovo kad je riječ o kohezijskoj politici gdje se najavljuje smanjenje fonda za koheziju sa 45%. To je europarlamentarka izjavila. 7,3% se smanjuje Europski socijalni fond a vi se pozivate da ćete u narednim razdobljima povući više sredstava iz Europskog socijalnog fonda za otvaranje novih radnih mjesta u Hrvatskoj. Bojim se da će tu biti manje sredstava i ćemo mi biti tu manje uspješni zato je dvojba da nemamo dugoročno kvalitetne razvoje politike a posebno je opasnost što se sa 16% najavljuje i smanjenje sredstava u europskom zajedničkom fondu za poljoprivredu odnosno 28% se ... [[Govornik se ne razumije.]] manje sredstava za regionalni razvoj i tu je ono što treba istaknuti da je najveći dio ljudi koji rade za minimalac u Slavoniji i Baranji, Srijemu i drugim nerazvijenih krajevima, da je prosječna plaća u Zagrebu preko 7500 kuna dok ta ista prosječna plaća u Slavoniji i 30 ili 40% u nekim dijelovima, neke županije zaostaju u odnosu na prosječnu plaću u Hrvatskoj i da je to neodrživo. Znači nismo svi jednaki i nedopustivo je da smo i dalje u ... [[Govornik se ne razumije.]] regije, da isti problem u poslovanju imaju onaj koji djeluje i posluje u Iloku, Županji, Gunji, Novoj Gradiški, kao i one koje posluju u Zagrebu i oko Zagreba. Da nema posebnih regionalnih politika. Uložio sam amandman upravo zato da se napravi jedan fond za obrtnike i poduzetnike iz Slavonije jer oni ne mogu sami pripremiti projekat, predfinancirati, sufinancirat a pogotovo evo što se najavljuje izmjenama politika da će vlastiti udio biti ne više od 15% u RH nego 30%. U takvim okolnostima vrlo teško će poduzetnici iz Slavonije i Baranje moći pratiti te trendove i isplaćivati i minimalnu plaću od 3000 kuna ukoliko država agresivnije ne napravi reforme. Moramo raditi takve politike koje će rasteretiti gospodarstvo i sad je to lijepo reći međutim može se, niste trebali kroz poreznu reformu osloboditi poreza one koji imaju plaću iznad 17500 kuna jer oni ionako se za sebe snađu i mogu s tim živjeti i oni već imaju sad uplaćena skijanja po Austriji, Italiji, Francuskoj, oni neće to potrošiti ovdje. A da ste digli radnicima, oslobodili poslodavca onog djela poreza od 3500 kuna do 10000 gdje je najveći dio zaposlen u RH sa takvim primanjima, oni bi ta sredstva, dal' bi to bilo 500, 600, 1000 kako kome, više plaće, potrošili i Hrvatskoj i onda bi Hrvatska imala ovih 25% i kroz PDV i kroz povećanu potrošnju što ministar Marić zagovara i nada se da će se dogoditi u Hrvatskoj sa smanjenjem PDV-a sa 25 na 13%, na dio namirnica ali realna je opasnost da se to neće dogoditi, zbog klimatskih promjena, rastu cijene poljoprivrednih proizvoda u Europi a mi najveći dio uvozimo. Imamo pad poljoprivredne proizvodnje a nismo napravili ništa da ju dignemo i realna je opasnost da novi vlasnici Vupika, Belja, Pika Vinkovci, kad vide da to posluje negativno, odustanu od neke proizvodnje, da izgubimo tamo ta radna mjesta a nismo osigurali za naše stanovništvo dostatno hrane. I u ovoj košarici koja košta 6724 kune za kolovoz, koju taj radnik sa minimalcem od 3000 kuna ne može ni pola kupiti, nema hrvatskih proizvoda, najmanje je hrvatskih proizvoda. Zato kažem da generalno mora i vaše ministarstvo i ostala resorna ministarstva sjest konačno za stol pa vidjeti koje mi to politike želimo voditi u Hrvatskoj, koje industrije su nam interesantne, gdje postoji komparativna prednost u odnosu na okruženje a ne da nam bude glavna poruka dođite raditi u Hrvatsku, dođite investirati u Hrvatsku, tu je jeftina radna snaga. To je kriva poruka, to se ne smije govoriti sa državnog nivoa. Mi moramo stvoriti takva radna mjesta u Hrvatskoj od kojih će ljudi moći živjeti od tih plaća. Od osobnog dohotka a to na ovaj način nemoguće. Naravno da imaju industrija koje ne mogu pratiti ni ove trendove rasta minimalnih plaća ali zato treba s njima sjest pa vidjet na koji način im pomoći a ne da državna industrija gdje radi preko 50 000 zaposlenih, nema dovoljno trupaca za finalizaciju i preradu namještaja jer se donijela odluka da se dio trupaca izveze. To je nedopustivo, to se mora preraditi do zadnjeg trupca u Hrvatskoj. Mi jesmo najveći proizvođač peleta ali sve izvozimo van. Nismo stvorili ni uvjete da naši građani si mogu priuštiti jeftinije gorivo i grijanje a da ne kažem da je sramota da Slavonci ne mogu otić u šumu i dovest si metar, dva, tri drva, da se griju preko zime nego moraju razmišljati hoće kupit drva jer su poskupila ili će ići u trgovinu kupit dio iz ove potrošačke košarice. Zato je nužno da minimalac ozbiljnije raste. I da imate dugoročne prognoze da ti ljudi si znaju planirat i radnici da li će ostati raditi za tog ali i poslodavci da li će kroz takvo poslovanje moći opstat na hrvatskom tržištu, takvih pristupa nismo vidjeli iz ovih prijedloga. Hvala.
Hvala vam. Na vaše izlaganje imamo dvije replike, do kolege Panenića i kolege Batinića. Izvolite, kolega Panenić.
Hvala lijepa. Kolega Vlaoviću, spomenuli ste da će se nacionalni udio povećavati sa 15 na 30%. Niste spomenuli kako će se to preliti na korisnike, da li korisnici ostaju u istim ovim uvjetima ili će i njih to dodatno opteretiti. Nije isto ako država preuzme ali onda treba državi već sada reći mi ćemo to platiti ali vjerojatno onda drugo je pitanje da li će oni uzeti od korisnika ili od građana dodatno da bi to platili ili će se preraspodijeliti sredstva, pa bi molio više da mi evo tu možda pojasnite, šta smatrate, u kom smjeru ide politika, da li je to otvorena politika koja će se boriti za svoje poduzetnike, svoje građane ili je to, pokušava se prevesti da je to zajednička neka poljoprivredna politika, zajednička europska politika pa na kraju mi smo kolateralna žrtva. Što mi radimo, je li se mi borimo, je li ste negdje primijetili neku izjavu da, ono, mi to ne damo, nećemo prihvatiti? Na koju stranu smo se svrstali? Evo, to su ključna pitanja koji građani očekuju.
Hvala vam na odgovoru, izvolite kolega.
Hvala, kolega Panenić na vašoj replici. Pa naravno da naše građane zanimaju ti odgovori jer svi oni prate zbivanja na nivou EU i vide taj zaokret u europskim politikama gdje se okreće prema migracijama, prema zaštiti granica, prema jačanju vojne uloge vojske EU i sl., a manje će biti za kohezijsku politiku. Najavljeno je, još se razgovara o tome, negdje 6% manje sredstava za Hrvatsku. Hoće li naš premijer i ministri bit dovoljno agresivni i snage imati, a imaju kvalitetne argumente u svojim statistikama, gdje bi Hrvatskoj trebali omogućiti da nam se ne smanjuje taj udio, pogotovo ovaj dio o kojem se govori o poljoprivrednim politikama. A što se tu događa? Mi iz nacionalnih nivoa ne isplaćujemo onih, svoj dio za direktna plaćanja, i još u narednim godinama projekcijama proračuna smanjenje nacionalnog udjela. To je odgovor. Očito nekoga nije briga za domaću proizvodnju nego se gleda uštediti iz nacionalnih izvora za neke druge potrebe, a mi ćemo hranu i dalje uvoziti. To je loša politika i to nije dobro ni za ljude koji rade na minimalcu.
Hvala. Izvolite kolega Batinić.
Hvala. Kolega Vlaović, kad ste spominjali poreznu politiku, porezna rasterećenja gospodarstva, apsolutno se možemo složit. Međutim, spomenuli ste relaksiranje poreza na dohodak. Iako je sada, zadnjom poreznom reformom kompletan porez na dohodak ide na lokalnu i regionalnu samoupravu. I sada da nije uvedena fiskalno izravnanje, mnoge jedinice, pogotovo u Slavoniji, u slabije razvijenim krajevima, ne bi imali ni to fiskalno izravnanje, od općine i gradovi, pa se postavlja pitanje, svi smo mi suglasni s time da bi bilo neoporezivi dio dignut do 5000-6000 kn. Međutim, što tad? Odakle to namaknuti? To je problem i najbolji pokazatelj vam je, košarice, da se izrazim, kupovne, uzmite si samo prihode, proračune jedinica lokalne samouprave krajevi. Vrlo smo različiti, imamo od nekakvih 1000 kn prihoda, bez ovog izravnanja pa čak do 10 do 15. I naravno da država tu mora biti regulator.
Hvala vam. Odgovor, izvolite kolega.
Hvala kolega Batinić. Ovom predzadnjom poreznom reformom točno je da je kompletan porez na dohodak prenešen u prihode jedinice lokalne i regionalne samouprave i tu je ispravljena jedna nepravda koja je učenjena ranije, primjerice samo Brodsko-posavska županija je u one dvije godine ili tri izgubila preko 60 milijuna kn vlastitih prihoda. Sad im je vraćeno oko 30, znači još uvijek im nije vraćeno sve što su izgubili i oni neće moći pratiti ovaj trend da će morati 30% sufinancirati projekt jer nemaju dostatna sredstava. I moraju se tražiti na nacionalnom nivou iz vlastitih izvora rezerve za takove projekte iz Slavonije. Zato sam predlagao poseban fond za sufinancirane projekt iz Slavonije i poseban fond za obrtnike i poduzetnike iz Slavonije. Jer nemoguće je da sa prihodima od 100, budete ravnopravni onom tko ima 200, to vi najbolje znate jer bili ste i čelnik jedinice lokalne samouprave. Tako da, u tom pravcu mi možemo napraviti određene iskorake, a i sad ovaj zadnjom poreznom reformom se opet smanjuje prihodi [[Upadica: Hvala vam.]] jedinicama lokakne samouprave za 270 milijuna kuna. To [[Upadica: Hvala.]] im nije ni rečeno, ne znam da li su si to planirali u proračunu za iduću godinu [[Upadica: Hvala vam kolega.]]
Hvala vam. Sada imamo dvije završne. Prvi je kolega Ivan Pernar, ispred kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e. Izvolite kolega Pernar.
Hvala uvaženi predsjedavajući, hvala uvažene dame i gospodo. Pa htio bi reći da, situacija u kojoj je naš kolega Branimir Bunjac govorio i taj prijenos je išao u HTV-u 4, međutim u jednom trenutku kad je rasprava postala burna, prijenos HTV-a je prekinut i stavljene su vijesti. Vijesti koje su trebale biti u 2, ali su puštene ranije. S kojim ciljem? Pa s ciljem da javnost ne može čuti što naš kolega govori i ta scena, odnosno ta situacija podsjetila me na film They live iz 1988. U njemu u jednoj sekvenci zapravo neki pirati, kad kažem pirati mislim na ljude koji emitiraju signal bez dozvole države, su emitirali signal televizijski i upali su u prijenos nekih, ono, normalnog programa i počeli su slat jednu poruku. Poruka je išla ovako: „Naši impulsi su preusmjereni. Živimo u umjetno izazvanom stanju svijesti, koje sliči ropstvu.“ Pokret, znači, otpora tom sustavu, je pokrenula grupa znanstvenika koji su slučajno otkrili da je signal, u tom trenutku se vraća, ja bi rekao prijenos s HRT-a i onda opet ruše prijenos HRT-a i tekst ide dalje, odnosno riječi: „Siromašnih i obespravljenih je sve više. Rasna pravda i ljudska prava ne postoje. Stvorili su represivno društvo, a mi smo njihovi nesvjesni suradnici. Njihova namjera da vladaju povezana je s brisanjem naše svijesti. Gurnuti smo u trans, učinili su nas ravnodušnima, postali smo loši prema drugima. Gledamo samo svoj probitak. Pokušajte razumjeti, oni su sigurni sve dok nisu otkriveni. To je njihov primarni mehanizam opstanka. Držat nas uspavanima, sebičnima, nakljukanima tabletama.“ Znači o čemu se ovdje radi, ovdje se radi o tome da je HRT de facto suradnik u uspavljivanju naše nacije i našeg naroda, da je HTV sudionik u tome da ljudi zapravo budu nesvjesni, da se ne probude iz stanja hipnoze i transa u koji su gurnuti i čak onima kojima nije ispran mozak s HRT-ovom propagandom, što se s njima događa? Nakljukaju se tabletama. To je njihov program. Imamo epidemiju depresije, ljudi su zlovoljni, naravno oni će reći g. pa niste vi depresivni zato jer imate plaću 3000 kn. Niste vi depresivni zato što ste blokirani. Niste vi depresivni zato jer vam se raspada brak, niste vi depresivni zato jer vam visi deložacija za vratom, niste vi depresivni zato jer imate kredite 30 g. iz koje je pitanje kada ćete ih vratiti. Ne vi ste depresivni zato jer imate kemijski disbalans u mozgu. I dragi prijatelji, imaš malu mirovinu, imaš mirovinu od 1500 kn, ne možeš živjeti od nje, pa nisi ti depresivan jer imaš malu mirovinu, depresivan si zbog kemijskog disbalansa. I onda je sustav elita, kako bi kontrolirala masu je odlučila svim tim ljudima dati dijagnozu medicinsku, odnosno, psihijatrijske depresije, natovariti ih lijekovima i uspavati ih, zapravo ih gurnuti u stanje nesvijesti. Otupiti njihove osjećaje i emocije. Zašto? Pa zato da bi ih se uspavalo, zato da bi se lakše vladalo nad njima. I mediji i ta psihijatrija zapravo rade zajedno. Rade sa ciljem po mojem sudu i mišljenju da budu tzv mehanizam društvene kontrole, da zapravo upravljaju masom i u takvom društvu gdje je ljudima ispran mozak od strane HRT-a gdje je ljudima tabletama jednostavno otupljena svijest, na taj način je zapravo, po mojem sudu, dovedeno društvo u stanje kolektivne nesvijesti, apatije i u stanje da prihvaća svu ovu politiku koju ovaj HDZ provodi nad njim. Pozivam hrvatski narod da se probudi iz hipnoze, a dobar korak u tom smjeru je da odu na youtube odnosno, odu na Google i potraže film They live, iz 1988. da ga pogledaju i shvatiti će zapravo protiv čega se borimo. Hvala vam.
Hvala vam. Nisam baš vidio nekakvu … [[Govornik se ne razumije.]] ali dobro, izvolite imamo jednu povredu poslovnika, kolega Bulj.
Uvaženi predsjedavajući, kolega Pernar je povrijedio poslovnik čl. 238. jer jasno je da će se glasilo, HRT glasilo sa dvora Andreja Plenkovića ono što je najbitnije prekinuti. Pa ja smatram da je bespotrebno da vi, vas je trebalo dati opomenu da govorite o onome što je konstanto i svakodnevno, jer jednostavno što je bitno to ne prikazuju, ono što njima odgovara to prikazuju, jer je to jednostavno HTV glasilo ili HRT glasilo sa dvora Andreja Plenkovića.
Hvala vam lijepo. Kao što kažem, tražio sam nekakvu kauzalnost između točke dnevnog reda i iznošenje kolege Pernara, on je u jednom trenutku spomenuo 3000 kn minimalac tijekom svoje rasprave, pa da ja to mogu podvest pod crtu, taj konačni prijedlog zakona o minimalnoj plaći, a vi ste kolega zlorabili poslovnik, jer pa ću vam morati dati opomenu. Hvala. A šta ću, nastavljamo kolega Panenić, izvolite. Završno.
Hvala lijepo. Kolega Bulj, vi ste zapravo predstavnik hrvatskog naroda, koji svaki put na svaki zakon dobije još jednu opomenu. Opomenu zapravo da vidite, da ovo ovako neće funkcionirati. Da jednostavno ovaj zakon neće vama riješiti problem neće vašim sugrađanima riješiti problem, neće riješiti problem u Hrvatskoj. Cijelo vrijeme zapravo bavimo se ušminkavanjem. Upravo sada sam bio, išao na gostovanje, pa mi jedan taksista, ono, kako nekad kada se spustim u razgovor s običnim ljudima, u biti kako onda shvatimo, gdje mi sjedimo ovdje. Mi ovdje sjedimo i trebalo bi zapravo da prvenstveno zastupamo oni koji žele stvoriti dodanu vrijednost. To su oni koji idu ulagati svoju imovinu, svojih prijatelja, svojih rođaka svih do kojih mogu doći, pa na kraju se zadužuju i to da bi nešto stvorili zato trebaju radnike, stručne, kvalificirane, zadovoljne. Da li mi imamo zadovoljne radnike? Ako govorimo o minimalnim plaćama, kojih je to 40, nepunih 40 tisuća koji za minimalac kod nas rade. Jer što? Intencija, namjera minimalne plaće uopće nije u tome da bi se odredilo, e morate nekom dati toliko, nego u drugim zemljama, sprječavaju gdje je ponuda radne snage veća u jednoj Njemačkoj, toliko je obilata ponuda, dolaze ljudi iz svih zemalja pa i iz Hrvatske, dolaze tamo, nude se, i po cijeni, spremni su radi za nešto nižu i da ne dođe do urušavanja najniže plaće, radi ponude koja je tamo. Ovdje kod nas, zapravo nema ponude na tržištu, pojavljuje se zapravo fenomen, da poduzetnici, sami shvatili da moraju dizati plaće, pa čak ne mogu prebirati više koga sve žele, dižu tu plaću i mi onda razgovaramo o minimalnoj plaći. Nemamo jednostavno iste postavke, znači nismo u rangu država koja zapravo pokušavaju da zaštite dostojanstvo radnika, da za uloženi rad dobije primjereno plaćeno satnicu svoga rada, mi ovdje zapravo postavili smo jedan najniži kriterij, zapravo još uvijek smo kriterij unutar siromaštva u kojem se nalaze ti radnici. Zakon kojim raspravljamo, imamo ga praktično redovito u saborskim raspravama, svake g. se on nešto u njemu malo promijeni, stave se neki novi okviri, ali vidimo da nikako da dođemo do onoga uspješnoga modela. Dal bismo mi trebali sada i ovoj vladi i ovome ministarstvu dati opomenu. Nakon toliko fulanja, mislim da više nije opomena, da li da ih izbacimo. Ne možemo nismo mi ti koji mož3mo izbaciti, izbori, narod zapravo i glasaći će pokazati da li že se to napraviti. Sli onda dolazimo i do onoga paradoksa, koji se događa, da kod nas, stanje koje jest smatra se, ok, ako tražimo neku promjenu, možda nam se dogodi i nešto što će nas i same pogoditi, pa nemojmo uzburkavati. I onda ispadnemo mi ovdje koji za govornicom govorimo tržimo energičnije, više suzbijanje potrošnje, neopravdane potrošnje, brojni oni koji imaju radna mjesta za koja zapravo nema potrebe da ne opterećuju sustav, na kraju smo mi neki disidenti koje bi trebao sustav, društvo osuditi, a ono što govorimo je zapravo ono što u biti svakoga čovjeka kod nas da želi otić. Pa i ovi primjeri koje smo danas slušali, ljudi kažu i za neke relativno solidne plaće nisu spremni ostat više, zato što ova Vlada ne šalje poruku da idemo u dobrom smjeru da se ljudi pouzdaju u rad ove Vlade, da dolaze bolja vremena, da svake godine sve ćemo više rasti, da ćemo dostići Sloveniju, da ćemo dostići Austriju, da ćemo dostići Njemačku, e to je ostvarenje europskog sna o koje smo sanjali. O slobodnom protoku roba, radne snage to je zajednica koju očekujemo, ovako mi imamo još jedan pokušaj koji je odmah na početku, vidilo se da ministar ne želi uopće ni slušati, onda taj njegov teatralni nastup kojim se obrušio na sve zastupnike govori samo da jednostavno smatra da je ovo rješenje koje je ponuđeno najbolje i da će riješiti sve probleme i da oni koji budu imali 3.000 kuna minimalnu plaću da će postati najsretniji zaposlenici. Ja odgovorno tvrdim i klub iz kojeg dolazim, to se neće dogoditi i nezadovoljstvo se nastavlja, tražimo novu, kvalitetniju, jaču mjeru. Hvala lijepa.
Hvala vam. I sada u ime predlagatelja, državna tajnica u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava, gospođa Majda Burić, izvolte.
Hvala vam podpredsjedniče Hrvatskoga sabora, prije svega pozdravljam sve uvažene saborske zastupnike i zastupnice i zahvaljujem na raspravi, koja je doduše bila vrlo ekstenzivna pa smo danas imali prilike slušati i o bananama i o papagajima i o kemijskim disbalansima i o trupcima i o zakonima koji nisu Zakon o minimalnoj plaći kao što je Zakon o brdsko-planinskim područjima, Zakon o potpomognutim područjima koji su nam strašno važni i za koje Vlada Andreja Plenkovića osigurava dodatnih 150 miliona kuna, a budući da sam ja iz Gorskog kotara i budući da je to moj dom i moj kraj jako volim o tome govoriti i jako me to zanima, međutim vraćamo se na meritum ove rasprave, a to je upravo Zakon o minimalnoj plaći. Dakle, ono što treba još jedanput spomenuti jest upravo da Zakon o minimalnoj plaći ne propisuje visinu minimalne plaće već definira minimalnu plaću i kazuje što to minimalna plaća jest, a što to minimalna plaća nije. Upravo i zbog toga, sjećate se i sami da smo lani izmjenama ovoga zakona odredili i propisali da se nedjelja, noćni rad, blagdani itd. plaćaju povrh minimalne plaće do tada, do lani, a to je bilo unutar implementirano, a sada je to povrh. Osim toga Vlada RH za 2019. godinu donijela je i važnu odluku kojom se minimalna plaća za 2019. određuje u visini od 3.000 kuna neto, a u 2018. godini minimalna plaća bila je 2.751 kunu što predstavlja povećanje od 248 kuna neto plaće s time da to znači povećanje u odnosu na 2018. godinu 9%. Bruto iznos koji je danas 3.439 biti će 3.750 kuna odnosno 310 kuna više u brutu. I to je najveće povećanje ikad. To je ono što treba posebno naglasiti i što je u stvari poruka cijelog ovog zakona i poruka ove rasprave da je to najveće povećanje ikad. Prije ovog povećanja minimalna je plaća u mandatu ove Vlade podignuta za 13,6%, dva puta po 5% što je kumulativno 10,25% uz dodanih 3,3% povećanja nakon što je iz minimalne plaće izuzeto upravo ovo što sam malo prije govorila, a to je blagdan, noćni rad, nedjelja itd. I zbog toga treba posebno naglasiti da je to najveće povećanje ikad od 504 kune odnosno skoro 24% u zadnje dvije godine mandata Vlade Andreja Plenkovića. I ono što bih voljela ispraviti, a što je bilo spomenuto u raspravi jest da je neki su zastupnici ovdje govorili da je ministar rekao da je to dovoljno za dostojanstven život. Vi i sami znate da ministar to nije rekao, ministar je rekao da je to više nego što je bilo prije i da je to najveće povećanje ikad i da je bolje sa ovim povećanjem od 504 kune nego bez toga. A je li ova minimalna plaća od 3.000 kuna dovoljna za kvalitetan život, o tome smo se, mislim da ćemo se i svi sami složiti da nije dovoljna za kvalitetan život, ali ova Vlada je povećala tu plaću za 504 kune, a to je skoro 24% u posljednje dvije godine. Dakle, u svakom slučaju napravila je veliki pomak, a pogotovo u odnosu na 2015. godinu, kada je to povećanje iznosilo brojkom i slovom 11,04 kuna što je u postocima 0,4%. Pa se danas ovdje čulo u tom kontekstu i riječ „crkavica“, a kad se već govori na tako ružan način i komunicira sa tako ružnim riječima, onda pretpostavljam da se mislilo upravo na to povećanje, jer govoriti o povećanju odnosno o novcu kao o „crkavici“, a ne znati da je taj novac netko zaradio, netko isplatio i da od toga netko živi je uvreda upravo za ljude koji na taj način žive i kojima to poslodavci isplaćuju. A takvih je kao što smo čuli 37.000, dakle nikako se ne bih složila da je povećanje, a posebice ovo povećanje od 24% bilo kakva crkavica, to je najveće povećanje ikada, a ako je išta crkavica onda je to ono što sam malo prije spomenula iako ne volim govoriti u tako grubim izrazima. Voljela bih ovdje spomenuti i to da je minimalna plaća od 01.01. 2019. godine u Republici Hrvatskoj viša od 9 minimalnih plaća u Europskoj uniji, što je naveo i ministar u uvodnom govoru, kad to pretvorimo u EUR-e, onda je to 404 EUR-a neto odnosno 505 EUR-a bruto, dakle prelazimo granicu od 500 EUR-a, međutim vjerujem da će te se i vi svi sami složiti da u stvari kad govorimo o minimalnoj plaći onda je obavezno moramo staviti u kontekst standarda kupovne moći. Pa tako nije isto plaćati vrtić u Hrvatskoj odnosno u Luksemburg-u koji ima propisan najvišu minimalnu plaću u EU od skoro 2000 EUR-a, gdje na primjer vrtić košta 1200 EUR-a. U svakom slučaju Hrvatska se pozicionirala negdje u sredini zemalja Europske unije vezano uz visinu minimalne plaće. U svakom slučaju ovim povećanjem minimalne plaće Vlada Republike Hrvatske poslala je važnu poruku da želimo bolji i dostojanstveniji život naših sugrađana, da smo socijalno, osjetljivi posebice na one koji imaju najmanja primanja, a koji u Republici Hrvatskoj primaju tu plaću ima 37000. Također voljela bih ovdje spomenuti posebno i kompenzacijske mjere, koje nisu propisane ovim Zakonom, međutim imaju veliki utjecaj na ljude koji primaju i poslodavce koji isplaćuju minimalnu plaću. Dakle, radi se o tome da će poslodavci imati mogućnost koristiti de minimis potpore do 200.000 EUR-a, i to su tako zvani programi potpora male vrijednosti kroz koje će poslodavci moći dobiti do milijun i pol kuna, a to će biti mjera unutar Hrvatskog zavoda za zapošljavanje. Bilo je i nekoliko pitanja na koja imam obavezu odgovoriti, prije svega gospodin Maras pitao je vezan uz RIZ odašiljače, ono što mogu reći jest da je inspektorat rada, da je u plan rada za 12 mjesec 2018. godine, stavio upravo Nadzor u toj tvrtki i da je upravo danas ujutro Nadzor započeo, međutim ono što znate i sami, da tek nakon završenog nadzora, da će se moći nešto više reći o utvrđenom stanju kao i o poduzetim mjerama. Osim toga, bilo je ovdje i pitanje vezano uz hitnu proceduru donošenja ovoga Zakona, znate i sami da su osobiti, osobito opravdani razlozi za donošenje ovog Zakona po hitnoj proceduri navedeni u samom Zakonu kojeg ste isčitali, i da se oni odnose na razloge koji su gospodarske i socijalne naravi. Također, ono što imam potrebu naglasiti jest da je radna skupina radila, da su održani okrugli stolovi vezano uz minimalnu plaću i po drugim dijelovima Republike Hrvatske. Što se tiče parametara za određivanje minimalne plaće, oni su vam vjerojatno svima dobro poznati, ovdje se spominjala visina potrošačke košarice ali za četveročlanu obitelj, to je netko zaboravio reći, da je to ipak cifra koja se odnosi na četveročlanu obitelj, i s obzirom na parametre prema kojima se minimalna plaća uređuje, došli smo ustvari do konačne, konačnog povećanja, odnosno konačne cifre za 2019. godinu od 3000 kuna. U svakom slučaju, ovo je najveće povećanje ikada, brojke su neumoljive, ova Vlada povećala je minimalnu plaću za skoro 24% u protekle dvije godine. Evo zahvaljujem i na dispoziciji sam za bilo kakva pitanja i replike.
Da, jeste, imamo deset točno replika. Krećemo sa kolegom Miro Buljem, nakon njega je kolega Batinić.
Uvažena tajnice Burić. Ispada da u našim raspravama mi ne smijemo spominjati Gorski Kotar, Pilane, Kakovicu Pilane, naše prazne, a sa našim materijalom i našim drvom se u Italiji proizvodi dodatna vrijednost, ili slične probleme poduzetnika koji će biti teško to u brdsko-planinskim područjima dostići tu minimalnu plaću, jednostavno nema radne snage, opet ponavljam nema radne snage, jedino poticajima na tim područjima poduzetnicima i rasterećenje poduzetnika može se opstati na tom području. A bilo bi najbolje možda ako to vas nešto nejasno bilo, da vi nama napišete kad dođete iz Vlade, što mi smijemo govoriti, smijemo li spomenuti riječ crkavica koja se ... [[Govornik se ne razumije.]] kolokvijalno, tu se, ja ne vidim niti jedan razlog zbog čega vi govorite, saborski zastupnici su govorili, da, govorili su o temi, nikada manje radnika, nemamo radnika, imamo 2/3 Hrvatske prazne i poduzetnička klima u tim krajevima je loša, jer nisu konkurentni. I to je činjenica, sve ostale priče vaše su namjera u biti da saborski zastupnici ne smiju govoriti o poduzetnicima na čiji će račun to dođi, ovo neće na Vladu ... [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Hvala vam kolega Bulj. Hvala. Odgovor, izvolite.
Poštovani i uvaženi gospodine Bulj. Dapače, zašto ne govoriti i progovoriti napokon i o Gorskom Kotaru u ovom Visokom domu. Ja se s vama u potpunosti slažem, ali kad već govorimo o Gorskom Kotaru, pa zašto niste spomenuli tko je ustvari bacio Gorski Kotar na koljena i Općine i Gradove, devet njih, koji su 2013. godine izmjenama i dopunama Zakona u to vrijeme, kojima je oduzeto oko 57 milijuna kuna i čime su te Općine i Gradovi bačeni na koljena. Ova Vlada, Vlada Andreja Plenkovića, osigurala je za Gorski Kotar kroz brdsko-planinski Zakon, 40 milijuna kuna.
Hvala. Povreda Poslovnika, izvolite.
Hvala lijepo podpredsjedniče. Članak 238., ja vas molim da upozorite gospođu državnu tajnicu da se drži teme i da ne priča o onome što nije tema ovdje, a s druge strane zastupnicima drži predavanje što bi smjeli govoriti, što ne bi. Znači, kolegica je fulala Ministarstvo, a fulala je i dan, tako da, nek se pobrinu unutar stranke da ju stave za državnu tajnicu [[Upadica: Dobro]] u Ministarstvu regionalnog razvoja, imam još 9 sekundi, molim vas nemojte mi uzimati vrijeme, i može doći u četvrtak na raspravu o prijedlogu Zakona o brdsko planinskim područjima Vlade Andreja Plenkovića koji je šupo slovo na papiru i u kojem nema [[Upadica: Vrijeme, hvala]] ničega.
Povreda Poslovnika, evo, izvolite kolega Bulj.
Uvaženi predsjedavajući, maloprije, na moju repliku, meni ste dali povredu Poslovnika, ovdje je kolegica isto povrijedila Poslovnik jel niti jednom rječju tajnica nije spomenula niti minimalnu plaću, niti poduzetnike, samo je spominjala neki Zakon iz 2014.-te koji je bio loš od 2015.-te za brdsko planinska područja. Mi smo govorili ovdje o poduzetnicima i poduzetničkoj klimi koji će biti dužni, neće Vlada davati ovaj novac, nego poduzetnici kojih nemamo u Gorskom kotaru jer ste ih primistili [[Upadica: Hvala]] u Italiju.
Neću vam dati opomenu sada jer mogu se dodatno s vama složiti, tu ima jedan drugi problem, dakle, mogu zastupniku dati opomenu, a sad nastavljamo dalje, kolega Batinić, a nakon njega kolega Đujić ili zastupnici. Hvala.
Hvala potpredsjedniče. Državna tajnice, naime, kada govorimo o određivanju minimalne plaće, ja ću ponoviti ono što sam rekao, država je tu u ulozi regulatora, ona ne isplaćuje, ja vas molim da ponovite u odgovoru na moju repliku jer tu se rasprava se vodi u smjeru kao da je država ta koja isplaćuje minimalnu plaću. Što se tiče standarda, što se tiče hrvatske košarice, potrošačke itd., to je tema o kojoj se može govoriti. Međutim, to nije imperativno da ne može plaća biti veća. Ono što bi također želio kazati, naravno, ja dolazim iz kraja gdje je prosječna plaća na sjeveru RH negdje oko 70% prosjeka RH. I isto tako postoje tvrtke, realni sektor prerađivački, kožarski, gdje isplaćuju minimalne plaće, ali iz toga sektora nitko nije otišao van [[Upadica: Hvala vam]] odlaze visokokvalificirani, visokoobrazovani, stručni odlaze van za veće plaće [[Upadica: Hvala vam]] jer Njemačka takve radnike ne treba.
Hvala vam, odgovor izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine Batiniću, pa slažem se da se Zakonom o minimalnoj plaći propisuje visina minimalne plaće i da je ne isplaćuje niti Vlada, niti, ako sam slučajno napravila lapsus lingue, onda je moja isprika, ali mislim da nisam, dakle, mislim da nisam rekla u raspravi odnosno u odgovorima da se čini išta osim što se ovim Zakonom propisuje visina minimalne plaće i mislim da ćemo se tu složiti, a što se tiče, spominjali ste radnike koji su na minimalnoj plaći i koji ne iseljavaju iz RH, pa to je ono što smo govorili u jutarnjim satima, u stvari znamo i sami da u, posebice u tekstilnoj industriji, najviše radnica i to iznad 50 godina i to sa relativno niskom razinom obrazovanja i upravo zbog toga, deminimis potpore odnosno kompenzacijske [[Upadica: Hvala vam]] mjere do 200.000,00 EUR-a.
Slijedeća replika kolega Saša Đujić, nakon njega kolega Žagar.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Gospođo državna tajnice vi ste nama održali jedno lijepo predavanje kako se smijemo ponašati, šta smijemo govoriti, ja znam da ste vi po struci profesorica, pa vam je to vjerojatno profesionalna deformacija, ali nismo sada trenutno na nastavi, nego smo u HS-u gdje zastupnici mogu raspravljati šta žele i šta govore i šta misle da trebaju govoriti, a ono što želim reći, ja mislim da bi već dovoljan problem trebao biti samo to što vi morate nama objašnjavati šta je ministar jutros rekao i što morate peglati njegove izjave i ako smo svi ovdje zastupnici neuki i nedovoljno pametni da možemo razumjeti ministra, većina medija koji su pratili ovu raspravu, su prenesli ministrove riječi, a to je Vlada je poslala važnu poruku da želi dostojanstven život sugrađana ovom mjerom, a vi ste sada ovdje u svom završnom rekli dostojanstveniji, vi ste rekli očito ispravno, a ministar je rekao ono što misli, a misli da građani sa 3.000,00 kn mogu dostojanstveno živjeti, a ni ne čudi što misli kada ste poreznom [[Upadica: Hvala]] reformom ova Vlada digla za [[Upadica: Hvala]] 3.000,00 kn plaću [[Upadica: Hvala vam]] premijeru Plenkoviću i njegovom kabinetu [[Upadica: Hvala, odgovor]] to je ovaj iznos koji sada ljudima nudite za minimalnu plaću [[Upadica: Kolega]] tako da ničeg do danas ne razumijete.
Kolega, molim vas, izvolite odgovor.
Hvala vam poštovani gospodine Đujiću. Mislim da, evo ga, je najbolje od svega da preslušamo fonogram, pa ćemo onda vidjeti što je ministar zaista rekao, a ministar je rekao da u svakom slučaju 3.000,00 kn minimalne plaće je više nego ono što je bilo i 2015.-te i da je za 24% više, nego u odnosu na prije dvije godine i da je to najveće povećanje ikada, a nikada nije rekao da je to dovoljno za kvalitetan život, tako da, eto, na kraju slušati ćete fonogram.
Hvala vam. Slijedeća replika kolega Žagar, nakon njega kolega Grčić.
Hvala potpredsjedniče HS-a. Uvažena državna tajnice, politika plaća je sigurno jedan složeni sustav. Vi ste sad ponovili ono što ste jutros govorili, zapravo, što je ministar govorio da su predviđeni izuzeci već prijašnjim rješenjem zakonskim što to sve ne može ulaziti u minimalnu plaću, prekovremeni rad i tako. Međutim, vidite postoje slučajevi gdje je problem obrnuti, pa svjesno ne ulaze neki dodaci u plaću da bi ona ostala minimalna, pa se isplaćuje kao terenski dodatak. Riječ je o vozačima u cestovnom linijskom prijevozu koji zbog mogućnosti isplate terenskog dodatka ne dobivaju to u obliku plaće, nego terenski dodatak. S time je oštećen i državni proračun i njihove uplate doprinosa i kad budu išli u mirovinu, to će sigurno osjetiti na mirovini, a i državni proračun neće dobiti sredstva koja su potrebna. Ja ću to pitanje vjerojatno, ja sam krivo uputio u Ministarstvo prometa, uputiti ću k vama da to provjerite jer je Ministarstvo prometa odgovorilo da je to u nadležnosti Ministarstva rada.
Hvala vam, odgovor izvolite.
Zahvaljujem gospodine Žagar. Evo, ja vam moram reći da vam zahvaljujem na ovom konkretnom primjeru, međutim, sada iz ove pozicije na to pitanje ne mogu odgovoriti jer o tom konkretnom pitanju nemam saznanja, ali upravo zbog toga apeliram i molim vas da to prijavite i na Ministarstvo prometa, ali i na Ministarstvo financija i da oni to institucije odrade taj dio da se vidi o čemu se zaista radi, jer ja ovako na prvu o individualnom slučaju zaista ne mogu odgovoriti.
Hvala, slijedeći je kolega Grčić, nakon njega kolega Panenić.
Hvala lijepo gospodine podpredsjedniče, dakle mi ovdje govorimo šta je ministar jutros rekao, međutim za mene je puno ozbiljnija poruka sa sjednice Vlade, gdje je u uvodnom dijelu premijer rekao, da će ovim povećanjem minimalne plaće osigurati dostojanstven život ljudima koji tu plaću primaju, to je porazno. I to je činjenica i to možete preslušati 100 puta i uvijek ćete čuti tu istu poruku premijera. I to je ono što je neprihvatljivo, jer sa 3.000 kuna znate kolko je satnica radnika sa 3.000 kuna, 17 kuna, znači malo više od 2 EUR-a, znači on kavu ne može platit sa svojom satnicom, prema tome to ne može biti cilj ove Vlade, to je nešto što je privremena mjera naravno i gdje se očekuje zapravo da će se u što kraćem vremenu ta plaća dignuti, ali i da će se kompenzirati poduzetnicima da se ne bi ugrozila radna mjesta, to je uvjet.
Hvala, odgovor izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine Grčiću, evo ja ću samo vas podsjetiti da ste vi upravo u vrijeme vaše vlade 2015. godine digli minimalnu plaću brojkom i slovom za 11,94 kuna što je 0,4%, a 2014. godine digli ste minimalnu plaću za 32,83 kuna što je 1,1%. Vlada Andreja Plenkovića digla je minimalnu plaću za 23,88%, brojke sve govore.
Hvala vam. Slijedeća replika je replika od kolege Panenića, nakon njega kolegica Alfirev.
Hvala lijepo poštovana državna tajnice, još bi se vratio na onaj početak zapravo i uzeo bi dio i vaših riječi što ste izgovorili, znači i sami ste rekli nije još dovoljno. Znači još uvijek nismo izašli iz te granice, ono govorimo upravo o granici pokrivanja troškova pojedinca, da li je to četveročlana obitelj, jednočlana i to, znači svako teži da pokrije najmanje svoje životne troškove. Ono što najviše opterećuje i mene u ovoj cijeloj komunikaciji, da se nikako ne obraćamo na troškove života, znači troškovi života rastu, često i odlukama Vlade. Imamo vidimo da evo struja kao takva, ono vrlo brzo ćemo imati evo ono poduzeli smo neke mjere al ona nam raste, ono ne možemo je neće je zaustaviti kao takvu. Oko vode sve više ugradnja odvodnje imamo, znači rastu cijene troškovi za vodu. Imamo odvoz smeća radi zaštite okoliša isto tako. Prema tome cijeli set poskupljenja i negdje treba to nadoknaditi.
Hvala vam, odgovor izvolte državna tajnice.
Poštovani gospodine Paneniću, pa upravo je ova Vlada svojim potezima pokazala da želi više i za radnike koji primaju minimalnu plaću i to smo pokazali unatrag dvije godine. Znate i sami da je prosječna plaća u RH narasla za 710 kuna, da imamo 3 najbržu stopu rasta zaposlenih u EU. Isto tako i da imamo stopu nezaposlenih onu koja je upola manja nego u vrijeme 2014. i '15. godine, danas imamo nešto više 140.000 nezaposlenih, ali 71.000 više novozaposlenih i 50.000 više uključenih u mjere aktivne politike zapošljavanja za što smo osigurali 4,5 milijarde kuna što je nikad više u povijesti. Hvala.
Hvala vam. Slijedeća replika je kolegice Alfirev, nakon nje kolega Bunjac.
Hvala poštovani podpredsjedniče, uvažena državna tajnice, da u svakom slučaju nužno je bilo podići minimalnu plaću, to je apsolutno točno. No ono što, na što me što me je zapravo potaklo da se javim na, replikom na vaše izlaganje je bilo to da ste gotovo cijelo izlaganje, ovo zadnje, proveli, posvetili pravdanju onoga što je ministar rekao, a rekao je i to je ono što Vlada, Vladina mantra je da je ovo dovoljno za dostojanstven život. I vi ste to pokušali opravdati. Ono što ste vi naknadno još napravili govoreći i kolegi Grčiću da je nešto vlada naša propustila napraviti je zapravo jedna, pa rekla bih, neistina jer možemo tako i dalje ići [[Upadica: Hvala vam.]] u povijest i reći, a što je napravila [[Upadica: Hvala.]] vlada prije toga odnosno što je propustila [[Upadica: Hvala kolegice.]] odnosno što smo mi [[Upadica: Hvala.]] zatekli nakon vaše vlade.
Odgovor na repliku, izvolite.
Hvala vam gospođo Alfirev, ma bit ću vrlo kratka isto, isti odgovor kao i gospodinu Đujiću, dakle u svakom slučaju od minimalne plaće koja iznosi 3.000 kuna ne može se kvalitetno živjeti, ali se može puno, puno bolje živjeti nego od one koja je u 2018. godini, jer kao što ste vidjeli i danas po medijima, ukoliko imamo bračni par gdje oboje primaju minimalnu plaću tada oni, samo temeljem ovog povećanja imaju 1.000 kuna, pardon 500 kuna veće povećanja u odnosu na '18. odnosno 1.200 kuna veće povećanje u odnosu na prije dvije godine. A da stoji ono povećanje u vaše vrijeme od 0,4% minimalne plaće, da, ali takve su brojke, to su vaši rezultati, 0,4% odnosno 11 kuna je povećanje iz vašeg vremena.
Hvala, slijedeća replika je kolega Bunjac, nakon kolege kolegica Maksimčuk.
Hvala lijepo uvažena državna tajnice, evo hrvatski građani su doživjeli da im HDZ brani njihov dostojanstven život, rekli bi ono hvala al nemojte nas vi branit. Ali dobro, evo recimo dovoljno je pogledat kod Slovenaca, bili smo do nedavno u istoj državi, trpjeli smo iste Karađorđevića, Tita, UDBU, ne znam koga sve ne, tamo je zajamčena minimalna mirovina, ne plaća, mirovina 500 EUR-a. Znači oni imaju za 100 EUR-a veću minimalnu mirovinu nek što mi imamo zajamčenu minimalnu plaću. Kod nas je prosječna plaća u gradu Zagrebu 6 tisuća kuna navodno, u Beču je 15 tisuća kuna ali u Beču su režije jeftinije nego u Hrvatskoj. I to je poraz vaše Vlade, znači imate preniska primanja a previsoke cijene. I tu ovaj segment koji vi sad ispravljate u biti neće ništa bitno promijeniti, kao što sam već i rekao. Hvala.
Hvala, odgovor, izvolite.
Hvala vam. poštovani gospodine Bunjac, pa evo samo ću vas podsjetiti da postoji i institut minimalne mirovine, odnosno najniže mirovine u RH. Upravo smo o tome prošli utorak cijeli dan, pa skoro i noć raspravljali pa se vrlo dobro sjećate, ako ne ja ću vas podsjetiti da smo dali prijedlog da minimalna mirovina u RH iduće godine raste za 3,13% a to znači da će 246 tisuća naših građana primati samo temeljem toga višu mirovinu. A isto tako moram tu spomenuti i nacionalnu mirovinu koju uvodimo za sve one osobe koje nisu stekle 15 godina staža kako bi uopće mogli primati mirovinu. Evo samo kao podsjetnik, pitali ste pa sam odgovorila.
Hvala. Sljedeća replika kolegica Maksimčuk, a onda kolega Mikulić.
Hvala potpredsjedniče. Evo tek na kraju današnje rasprave ustvari došli smo na temu i držimo je se a to je Zakon o minimalnoj plaći. Pozitivan iskorak ove Vlade je naravno povećanje u njenom mandatu od 504 kune što sigurno nije zanemarivo, naravno da to još uvijek nije dovoljno onim građanima koji su na minimalcu ali da bi napravili nekakav balans poslodavcima da budu konkurentni da ne otpuštaju zaposlene to je sigurno jedno povećanje koje će osjetiti naši sugrađani ali uz niz onih, odnosno uz pakete poreznih reformi koje smo imali osjetiti će se naravno kod onih sa minimalnim prihodima ali i tu je znači povećan broj djece koji će primati dječji doplatak, naravno onih 7 tisuća žena koje ste kroz vaše ministarstvo, kroz mjeru „Zaželi“ naravno da je i to nekakav prihod koji će osjetiti žene koje su u onim godinama, znači ostale bez radnog mjesta. Hvala.
Hvala vam. Izvolite odgovor.
Hvala vam poštovana gospođo Maksimčuk. Drago mi je da ste sveobuhvatno sagledali sve ove mjere Vlade Andreja Plenkovića koje se odnose upravo na povećanje standarda od dječjeg doplatka nadalje, porezne reforme koja je rasteretila naše građane i poduzetnike za u konačnici 6 milijardi i 400 milijuna kuna, do dječjih doplataka koji su prošireni na novih 90 tisuća obitelji i za koje smo povećali sredstva u proračunu za 2019. kao i za mirovine gdje je u proračunu ustavi najveće povećanje od milijarde i 600 milijuna kuna za mirovine, odnosno indeksaciju mirovina u idućoj godini. Spomenuli ste i program „Zaželi“ s kojim se ministarstvo posebno ponosi budući da smo zaposlili 7 tisuća žena na pomoći starijima i nemoćnima koje pomažu oko 35 tisuća takvih osoba, dakle mogu samo zahvaliti na tome.
Hvala vam. I posljednja replika na vaše izlaganje, kolega Domagoj Mikulić. Izvolite.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice slažem se s vama da smo ovdje da govorimo o temama i što su i kolege rekle da se razgovara o temama ali i o temama koje su teme dnevnoga reda danas. Tu smo da ove zakone učinimo boljima, naravno da bi svi htjeli da je minimalna plaća veća i idemo ka tome lagano sigurno i na jednim realnim temeljima. Ono što je bitno za još jednom iskazati da je ovo najveće povećanje ikad od 504 kune što čini 24% u posljednje 2 godine. I nekima možda smetaju ovi pozitivni pomaci i trebalo bi ih možda i podsjetiti da su imali priliku kada su mogli te pomake napraviti i većima no to su propustili učiniti. Hvala.
Hvala i vama. Odgovor izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Mikuliću, dakle mogu se samo nadovezati s vama, naravno slažem se. I ono s čime bih završila jest da svako povećanje minimalne plaće moramo staviti i u kontekst gospodarstva, održivosti, financijskih mogućnosti i završiti ću s time da je ovo najveće povećanje ikada. Hvala.
Hvala vam. Time zaključujem raspravu o Konačnom prijedlogu zakona o minimalnoj plaći, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 534. a glasovati ćemo o zakonu kada se steknu uvjeti.
Sad prelazimo na izjašnjavanje o amandmanima na Konačni prijedlogom Zakona o minimalnoj plaći, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 534, predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Amandmane su podnijeli zastupnik Ivan Lovrinović, zastupnik Mirando Mrsić, Klub nezavisnih zastupnika, Klub zastupnika SDP-a, zastupnik Nenad Stazić, Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e. Pregled amandmana dostavljen vam je elektroničkim putem, molim predstavnika predlagatelja da se očituje o amandmanima. Poštovana državna tajnica Majda Burić. Najprije o prvom amandmanu Kluba zastupnika SDP-a.
Hvala vam potpredsjedniče HS. Amandman se ne prihvaća. U cilju pravne i financijske sigurnosti predlagatelj zakona je predložio osnove za uvećanje plaće već ranije utvrđene izmjenom Zakona o minimalnoj plaći iz 2017. godine. Treba naglasiti da se ovim zakonskim prijedlogom nije vršilo usklađivanje s čl. 94 Zakona o radu koji uređuje osnove za povećanu plaću. Dakle, zakonski prijedlog ne dovodi u pitanje pravo radnika na uvećanje plaće zbog otežanih uvjeta rada sukladno Zakonu o radu.
U ime Kluba zastupnika, poštovani zastupnik Bauk.
Hvala potpredsjedniče. Dakle, naš amandman, pročitat ću ga, o čemu se radi, glasi: „U iznos minimalne plaće, ne ubrajaju se povećanja plaće za otežane uvjete rada, prekovremeni i noćni rad te za rad nedjeljom, blagdanom ili nekim drugim danom za koji je zakonom određeno da se ne radi. Dakle, upravo u cilju sigurnosti, ali radnika, da ne dođe do zlouporabe od strane poslodavaca, da sada u minimalnu plaću uđe nešto što inače bi bilo dodatno plaćeno, pa je stvarna minimalna plaća manja od ove koju je Vlada predložila, tražimo glasanje.
Hvala. Sljedeći amandman je zastupnika Miranda Mrsića.
Amandman se ne prihvaća. Obrazloženje za ovaj amandman isto je kao i za prethodni.
Poštovani zastupnik Mrsić.
Hvala lijepo. Već smo upozoravali da u Zakonu o minimalnoj plaći je potrebno ju uskladiti sa Zakonom o radu u kojem vrlo jasno piše da posebni uvjeti rada, otežani uvjeti rada, ne ulaze u plaću. I ono što rade poslodavci je da otežane uvjete rade uključi u minimalnu plaću i da zbog toga radnici imaju onda objektivno manju plaću nego što bi je trebali imati. I ovo je nešto što ste opet napravili protiv radnika, jednostavno ste predvidjeli da to je trebalo uskladiti sa Zakonom o radu i da je ovo trebalo biti. Zašto to niste napravili, to ostaje, uglavnom, to je jedan šlamperaj u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava, kada ste usklađivali prvi puta, kad ste definirali ono što ulazi i što ne ulazi u minimalnu plaću, tada vam je, ispali su otežani uvjeti rada, mogli ste to sada razriješiti, to je samo zbog političke volje da ne želite prihvatiti amandman oporbe koja jasno ukazuje da radite štetu radnika, a kunete se da minimalna plaća ide na korist radnika. Sa ovime direktno oštećujete radnike koji su na minimalcu. Tražim glasovanje.
Hvala. I sljedeći amandman je zastupnika Miranda Mrsića. Treći amandman.
Amandman se ne prihvaća. Naime, iz sadržaja zakonske norme razvidno je da se ista odnosi na nepuno radno vrijeme te predloženom dopunom nepotrebno opterećivati normu s obzirom da prijedlog ne doprinosi jasnoći te norme.
Poštovani zastupnik Mrsić.
… [[Govornik se ne razumije.]] jedan test da vidim, da li uopće, imamo tehnički amandman koji služi za to da je bolji izričaj članka jer vam je nejasan izričaj, to vam pravni stručnjaci kažu, da evo, jedan tehnički amandman koji nije ni politički obojen, koji nema nikakve veze s politikom, ima sa pravo i pravnom strukom, ne želite prihvatiti. I to će vam stvoriti i probleme u realizaciji toga kada to netko postavi pitanje na što se odnosi taj članak. Tako da ne stoji točno to što su vam rekli vaši pravnici, mogli ste se malo savjetovati i sa onima sa pravnog fakulteta koji možda nešto malo bolje znaju ovu tehniku nego ljudi u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava. Čudo da Ured za zakonodavstvo je propustio ovakav članak, bez ove jedne jedine riječi. Samo jedna jedina riječ, prema tome, ona ne bi komplicirala sam članak, dakle to je dodatak jedne riječi. I ne možete reći da to sada komplicira cijeli članak jer jednostavno jedna riječ ne može, ona je samo zato da članak bude jednostavniji i da bude razumljiv svima i onima koji nisu pravne struke, koji budu to čitali jer nisu svi pravnici. Prema tome, evo, žao mi je što to niste prihvatili. Tražim glasovanje.
I četvrti amandman je zastupnika Miranda Mrsića.
Amandman se ne prihvaća. Minimalna plaća u smislu ovoga zakona jest prema odredbi čl. 3: „Najniži mjesečni iznos bruto plaće koja se radniku isplaćuje za rad u punom radnom vremenu.“ Stoga je nepotrebno i u daljnjim odredbama naglašavati da se radi o bruto plaći.
Poštovani zastupnik Mrsić.
Ja mi mislim da treba naglašavati jer opet napominjem da ovaj zakon čitaju ljudi koji nisu pravne struke i da je potrebno naglasiti da se radi o tome da radnik ima pravo na minimalnu bruto plaću. To vam ljudi ne razumiju. I bez obzira na to što bi to opterećivalo možda tekst, jedna rečenica bruto minimalnu plaću, dakle opet se radi samo o jednoj riječi, ne bi opterećivalo članak, nego bi, dapače, dovelo do jasnoće koja je potrebna kada govorimo o minimalnoj plaći Zakon o minimalnoj plaći čitaju i oni koji nisu pravne struke i tu također ima nedoumica i ljudi ne razlikuju što je minimalna neto plaća, što je minimalna bruto plaća. Tražim glasovanje.
I peti amandman je zastupnika Miranda Mrsića.
Amandman se ne prihvaća. Izričaj odredbe koja se odnosi na predmetnu propisanu iznimku nije u suprotnosti s obvezama poslodavaca koje proizlaze iz drugih propisa kojima se regulira obveza uplate doprinosa iz plaće i na plaću, a radi se o Zakonu o doprinosima.
Poštovani zastupnik Mrsić.
Baš me zanima kako će inspektorat kontrolirati isplatu minimalne plaće temeljem ovog članka. Da li ste vi u ministarstvu konzultirali inspektore rada kad ste donosili ovakav članak? Naime, ovim člankom se omogućuje, što je potpuno u redu, da onaj tko je jedini zaposlenik, a ujedno i vlasnik tvrtke sebi ne treba isplatiti neto minimalnu plaću, ali treba uplatiti onaj bruto, dakle, mora uplatiti bruto 1 i bruto 2, jer kako ćete mu računati staž, zdravstveno osiguranje? Iz ovoga ispada da on nije dužan ništa isplatiti se, i bez obzira što vi tvrdite da je to u drugim Zakonima, ovo je Lex specialis, ovo je Zakon koji je Zakon o minimalnoj plaći, i on je iznad onih Zakona na koje vi se sada pozivate, i šta će vam se događati? Da jednostavno po ovom članku Zakona, oni koji su jedini zaposleni, koji su članovi uprave, dakle sve ono što u Zakonu piše, neće sebi isplaćivati minimalnu plaću, neće uplaćivati ni doprinose, i nitko im neće moći ništa, jer piše u Zakonu, evo vrlo jasno kaže da oni nisu dužni isplatiti svoju neto, isplatiti plaću. Ovdje smo dodali opet sam jednu riječ, neto minimalnu plaću, dakle, on sebi nije dužan isplatiti ono što ide njemu, al mora platiti doprinose. Iz ovog članka Zakona vam stoji da on ne mora platiti ni doprinose, ovo je Lex specialis državna tajnice. Po ovome vam inspektor rada ne može narediti nekome da si isplati bruto jedan, da uplati državi bruto 1 i bruto 2. Tražim glasovanje.
6.-ti amandman je također zastupnika Miranda Mrsića.
Amandman se ne prihvaća. Ovaj zakonski prijedlog nije predvidio drugačiji tretman poslodavaca koje obvezuje Kolektivni ugovor s proširenoj primjenom, u odnosu na prijedlog zastupnika da se propiše iznimka i vezano za opće pravo radnika na minimalnu plaću, smatramo da bi isto bilo lošije zakonsko rješenje za ciljane poslodavce i radnike.
Poštovani zastupnik Mrsić.
Ministarstvo rada i Vlada kune se u socijalni dijalog i kolektivno pregovaranje, i ja se pitam u što se vi kunete, ako ne želite prihvatiti ovaj amandman na Zakon o minimalnoj plaći? Naime, u nekim slučajevima, Kolektivnim ugovorom su određene drugačije minimalne plaće nego što su određene ovim Zakonom. Obzirom da je ovo Lex specialis, onda je on iznad Kolektivnog ugovora, i ovaj članak omogućava da se minimalna plaća isplaćuje po tim kolektivnim ugovorima. Kad govorimo o proširenom Kolektivnom ugovoru, to znači da su socijalni partneri, poslodavci i Sindikati, se dogovorili da je primjerice minimalna plaća u graditeljstvu 3500 kuna. Ministar rada, ja sam bio ministar rada, koji je proširio Kolektivni ugovor na sve, prema tome, moraju se pridržavati i oni mali poslodavci koji imaju 4 ili 5 radnika. Bez ovoga članak, oni će isplaćivati minimalnu plaću koju je Vlada odredila, dakle bruto 3000 kuna, i ne može ih nitko natjerati, niti inspektor rada, niti bilo tko da isplaćuju po Kolektivno proširenom ugovoru, jer ovo je opet Lex specialis, oni će radnike zakidat. Opet sa ovime zakidate radnike, i to je već ono postala konstanta, kunete se u radnike, radnici ovo, radnici ono, a zakidate im da imaju veću minimalnu plaću od one propisane državom, ako su se dogovorili sindikati i poslodavci u slučaju proširenog Kolektivnog ugovora. I ne vidim nikakvog razloga zašto ste to odbili, jedino sa ciljem da, eto, idete na ruku poslodavcima koji ne žele isplaćivati minimalnu plaću prema proširenom Kolektivnom ugovorom.
Hvala. Tražite glasovanje?
Da.
7.-mi amandman je Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e.
Amandman se ne prihvaća. U obrazloženju amandmana predlagatelj samo navodi da se odredbom Zakona utvrđuje godišnje povećanje minimalne plaće, a ne navode se razlozi, niti analitička podloga, niti bilo kakav argument zašto se predlaže baš 15% uvećanje, stoga nije moguće prihvatiti prijedlog bilo kakvog uvođenja, citiram:“ čvrste formule“, pogotovo ne na duži vremenski period.
U ime Kluba, poštovani zastupnik Sinčić.
Hvala vam predsjedavajući. Jasno da ovdje nije pitanje formule, mi smo elaborirali koješta, ne znam koliko debelim dokumentima, pa to nije, ovaj, zagrijalo srce vladajuće većine. Ja ću vam samo ukratko reći, znači, mi vam možemo to i elaborirati, ali ovdje se radi o tome, znači, da ove mjere koje vi predlažete, one nisu dovoljne. Mi smo ovdje predložili 15% godišnje u sljedećih 5 godina, kako bismo uopće ostali konkurentni, kako bi Hrvatska bila u stanju dati nekakvu nadu, nekakvu projekciju prema budućnost za radnike. Ovoga časa to se ne događa. Ako usporedite plaće kod nas, i prosječne, i minimalne, i po sektorima u odnosu na zemlje u koje naši građani odlaze, jasno je da nećemo biti u stanju, što se tiče plaća, zadržati ih. Prema tome mora doći do ozbiljnih mjera povećanja plaća, što ovakvih preko Zakone, nekakva vrsta rekli bismo intervencije, a što onim tržišnim metodama koje su zapravo jedine, jedine i održive. U tom kontekstu tražim da se prihvati ovaj amandman. Tražim glasovanje.
Tražite glasovanje? Hvala. 8.-mi amandman je Kluba nezavisnih zastupnika.
Amandman se ne prihvaća. Niti važećim Zakonom, a niti Prijedlogom Zakona, nije propisan mehanizam za usklađivanje visine minimalne plaće, ocijenjeno je da proces konzultacija sa socijalnim partnerima te potom predlaganje visine minimalne plaće od strane ministra nadležnog za rad, Vladi Republike Hrvatske ostaje kao prihvatljivo rješenje i u novome Zakonu.
U ime Kluba poštovani zastupnik Žagar.
Ako sam shvatio, to je amandman na članak 5., Zakona. Dakle, ministrice, pardon državna tajnice, ovoga, u tom i je problem, pa mehanizam mora postojati. Mi smo ovdje uglavnom u raspravi već slušali licitacije. Ovaj Zakon ne određuje minimalnu plaću, al on bi trebao upravo stvoriti mehanizme, kako ćemo do te plaće doći. I ono što ovdje treba biti jasno građanima, mi gađamo jedan pokretni cilj. Ako premijer kaže da je, ne znam koji je postotak je rekao, 45% ili 44% je sad minimalna plaća visine prosječne plaće. Ali prosječna plaća se pomiče u vremenu, a cilj nam je negdje dostići 50%, a kad ćemo onda dostići? To, fizikalni zakoni to tako govore, upravo smisao tog amandmana. Žao mi je što ga niste prihvatili. Tražim glasovanje.
Hvala. 9. amandman je također zastupnika Mrsića.
Amandman se ne prihvaća iz zakonskoga prijedloga razvidno je da se istim zadržava sustav uređenja minimalne plaće putem zakona i uredbe o visini minimalne plaće koju Vlada RH donosi za pojedinu kalendarsku godinu. Stoga nije moguće prihvatiti prijedlog bilo kakvog ponovnog uvođenja automatizma od koje se odustalo još 2013. godine.
Poštovani zastupnik Mrsić.
Potpuno krivo obrazloženje gospođo tajnice, nije odustajanje dakle od automatizma, nego je projekcija i želja Vlade koja se stalno kune da je za radnike, da minimalna plaća dođe 2021. godine na 50%. Iako nemate taj cilj propisan u zakonu onda ga nećete dostići zato što ni sada ga niste dostigli. Sadašnja minimalna plaća je 44% prosječne plaće u Hrvatskoj. Prošla minimalna plaća na početku, dakle u 12. mjesecu 2017. je bila 43%, sada kada u 12. mjesecu uspoređujemo minimalnu plaću i prosječnu plaću u Hrvatskoj, znate kolko vam je pala minimalna plaća, pala vam je na 38%, sada. I to će se desiti isto i u 2019. godini. Prema tome, kada ste određivali minimalnu plaću sada, onda ste morali ju projecirati da će ona biti u 12. mjesecu 2018. 45%. Ona neće biti u 12. mjesecu 45%, bit će negdje ako ovakvim tempom bude rasla plaća, a rasti će, ona će vam biti negdje otprilike oko 35%. I ako nemate u zakonu cilj da ona mora biti 50%, osnovali ste to famozno povjerenstvo koje bi imalo za cilj da kaže, da 50% 2021. godine i ona mora rasti toliko i toliko da u 12. mjesecu 2021. godine bude 50%. Dakle, niste napravili ništa sa time što ste sada podigli toliko s čim se hvalite, jer će mu ona na kraju [[Upadica: Hvala.]] 2019. biti 35%. Hvala lijepo [[Upadica: Tražite glasovanje.]] Tražim glasovanje.
Hvala. 10. amandman je zastupnika Ivana Lovrinovića.
Amandman se ne prihvaća, visinu minimalne plaće ne determinira zakon već Uredba Vlade RH, a iz zakonskog prijedloga razvidno je da se istim zadržava sustav uređenja minimalne plaće putem zakona i uredbe o visini minimalne plaće koju Vlada RH donosi za pojedinu kalendarsku godinu. Stoga nije moguće prihvatiti prijedlog bilo kakvog uvođenja citiram: „Čvrste formule, posebice bez prethodne temeljite i sveobuhvatne analize stanja, kao i ključnih mišljenika, mišljenja svih socijalnih partnera.“
Poštovani zastupnik Lovrinović.
Poštovana gospođo državna tajnice, nisam zadovoljan i razočaran sam odgovorom Vlade koji ste vi prenijeli. To pokazuje da su prethodne vlade i sadašnja Vlada upravo vode kao ključni dio ekonomske politike jest minimalne što manje plaće u Hrvatskoj, jer oni smatraju da je to ključni razlog za privlačenje stranih investicija u Hrvatskoj. Pa sjetimo se kako je rekao premijer da ljudi iz Afrike nemaju ustvari poima, da mi nemamo poima kako žive ljudi u Africi i da trebamo biti zadovoljni. Stranka Promijenimo Hrvatsku je stranka ozbiljnih ljudi, dakle mi smo proveli ozbiljne analize i argumente vi znate da ja nikada ne pričam bez veze, pa ću vam sada navesti neke razloge. Ali da pročitam što smo mi tražili, da radnici, da građani čuju. Pa evo prijedlog našeg amandmana, on glasi. Visina minimalne plaće utvrđuje se jednom godišnje, najkasnije do 31. listopada tekuće godine za sljedeću kalendarsku godinu. Visina minimalne plaće u bruto iznosu ne može biti ispod 60% prosječne bruto plaće za prethodnu godinu u RH koju objavljuje Državni zavod za statistiku. Vidite, ako će ova Vlada i sljedeće vlade mi smo fiksirali 60%, da to bude poruka mladim ljudima, radnicima koji sad rade, imat ćete sigurnost u ovoj zemlji. Ako ne bude to na duži rok oni će odlaziti iz ove naše lijepe domovine. A koja je politika ove Vlade i onih koji su bili prije, da svake godine 50, 100 kuna, 150 kuna povise po samo njima znanim kriterijima i to tjera ljude vani. Mi ne želimo više takvu politiku, ne želimo takvu politiku u Hrvatskoj i jedino novi ljudi koji će povesti novu ekonomsku politiku mogu ostvariti na dugi rok da radnici budu zaštićeni, a ne da ovise o političkim strukturama kako se njima prohtije.
Hvala, tražite glasovanje? Kolega Lovrinović, da. 11. ovaj amandman je Kluba zastupnika SDP-a.
Amandman se ne prihvaća u okviru šire rasprave o novom Zakonu o minimalnoj plaći ocjenjeno je da usklađivanje jednom godišnje predstavlja dobro zakonsko rješenje prilagođeno prilikama u RH. Nadalje, ocijenjeno je i opravdanim zadržati sustav uređenja minimalne plaće putem zakona i uredbe Vlade RH.
U ime kluba zastupnika, poštovani podpredsjednik doma, Hajdaš Dončić.
Hvala lijepo podpredsjedniče sabora, poštovana državna tajnice, mislim da ovaj pristup koji zastupa Vlada RH vrlo arhaičan i smatram da živimo u jednim dinamičnim ekonomskim vremenima, a osobito i u vremenima koje će imat različite u bliskoj budućnosti turbulencije što se tiče infotornih kretanja, a isto tako dakle što se tiče promjena na tržištu kapitala. Stoga je naš amandman vrlo jasan, dakle koji uključuje i CP indeks, a to je da bi predložili da se minimalna plaća za 2019. i svaku slijedeću kalendarsku godinu usklađuje dva puta godišnje iz ovog što sam obrazložio, a temelj je porast cijena dobara i usluga koje se koriste za osobnu potrošnju koje se mjere indeksom potrošačkih cijena ili CP indeksom. Porastu mjesečne prosječne bruto plaće isplaćene neto plaći po zaposlenim pravnim osobama u RH, te rastem zaposlenosti pravnih osobama, s time da minimalna plaća iz stavka 1. ovog članka ne može se odrediti u iznosu manjemu od 60% prosječne bruto plaće po zaposlenom u pravnim osobama RH u prethodnoj g. a visina minimalne plaće, naravno uređuje uredbom vlade RH. Zašto kažem da je to važno? Zato jer smatram da državu kao entitet ne čini samo himna, zastava, grb, nego čine jedna ugoda života za građane. Te stoga bar ne dignemo da kažem 60% prosječnu bruto plaće pa zaposleno kao minimalac, imati ćemo problem i dalje sa povjerenjem ljudi prema državi. Hvala vam lijepo i tražim glasovanje.
Hvala. 12 amandman je Kluba nezavisnih zastupnika.
Amandman se ne prihvaća. Iz čl. 7. stavka 2 razvidno je da se zadaće i način rada povjerenstva tek trebaju propisati odlukom ministra, a u okviru te odluke rješavati će se pitanje tko je predlagatelj amandmana ovdje i iznosi.
U ime kluba poštovani zastupnik Žagar.
Uvažena državna tajnice, dakle, prvi put se uvodi povjerenstvo, mislim da po uzoru na Veliku Britaniju, to je bilo jedno od motiva, neovisno tijelo, koje je dakle, suština je priče da ne bude politička odluka nego da bude stručna odluka povjerenstva koje prema zakonskoj odredbi je zaduženo za analizu i praćenja sustava minimalne plaće. A ako povjerenstvo analizira i prati, onda ako nema ona zapravo nekakvu ključnu ulogu, a ovdje vi kažete da će ministar, ministar će odrediti sastav povjerenstva i ministar će odrediti i njihove naknade, ako to, a vladin plan reforme je da se smanji broj agencija i drugih tijela nepotrebnih, onda može ovo raditi i Državni zavod za statistiku, ako hoćemo. U tom smislu, uvesti povjerenstvo koje neće imati jasno propisane zadaće je besmisleno, tražim glasovanje.
13 amandman je također Klub nezavisnih zastupnika.
Amandman se ne prihvaća obrazloženje je isto kao i za amandman br. 12.
U ime Kluba poštovani zastupnik Žagar.
Hvala. Uvažena državna tajnice, dakle, iako je obrazloženje isto, ali suština, nije ista. Dakle povjerenstvo treba prikupljati podatke i na temelju toga predložiti visinu minimalne plaće. Ako se jer što se događa? Ministar imenuje povjerenstvo, ministar određuje naknade i onda ministar to povjerenstvo predlože ministru plaću i on kaže to ne želi prihvatiti, jer je politički zgodnije da plaća bude 4000, 5000 kn. A povjerenstvo je izračunalo da treba biti 2999,99 a onda je zgodnije da bude 3000. U tom smislu je ovaj prijedlog amandmana ide da se uvaži mišljenje povjerenstva, da ona bude ili da ministar objasni zašto nije prihvatio stav povjerenstva, to je suština, tražim glasovanje.
Hvala. 14 amandman je zastupnika Nenada Stazića, nema ga ovdje, znači, a prvo, izvolite.
Amandman se ne prihvaća, do ovakvog rješenja u zakonskom prijedlogu došlo se je u okviru šire rasprave o novom Zakonu o minimalnom plaći, prije svega putem konzultacija sa stručnjacima i vodeći se primjerima dobre prakse ostalih država.
Hvala. Ionako bi morali glasovati, čim nema zastupnika, prema tome, o tome ćemo glasovati. 15. amandman je Kluba nezavisnih zastupnika, opet.
Amandman se ne prihvaća, ovakav prijedlog smatramo podlogom mogućih zlouporaba, dok je posljedično potpuno izvjesno da bi spomenuto utjecalo na pravnu i financijsku nesigurnost.
Poštovani zastupnik Žagar u ime kluba.
Uvažena državna tajnice, eto kako postaje posve različiti kutovi s kojeg gledamo na ovu problematiku. Suština u ovome se zapravo, u ovom amandmanu se ogleda i suština čitavog mehanizma određivanja minimalne plaće u RH. Dakle, jednog sustava koji je omogućio minimalnu plaću dostojnu za život kako reče ministar ali ne od 3000 kn. Ovaj mehanizam omogućava da povjerenstvo kaže u RH, minimalna plaća može biti 5000 kn. Jer postoje poslodavci koji isplaćuju minimalnu plaću, a u isto vrijeme isplaćuju sebi veliku dobiti. To treba spriječiti, to je zlouporaba, a ne ova situaciju u kojoj vi govorite da će netko ići na minimalnu plaću i smanjivati još minimalnu plaću iz nekih drugih razloga, jer tu postoji onda i inspektorat rada da to provjeri. Amandman je usmjeren prema onima koji su stvarno u teškoćama, tu se može utvrditi tko je u teškoćama. Da ako vi odredite, da država odredi i minimalnu plaću od 5000 kn, pa samo oni koji su stvarno u teškoćama, da mogu isplaćivati plaću nižu od te plaće, ali prema točno definiranim postupcima. I to je bila suština, a nikako ne ovo u kojem smjeru je vlada to ocijenila. Dakle, kada se je govorilo ovdje u raspravu meni je to osobno smetalo kao čovjeku jer to je najgori oblik populizma. I ono što je ministar rekao je skandalozno i onda su tu zastupnici rekli 4000, 5000, 6000 u redu, je ali to treba biti jasna proceduru, kada povjerenstvo kaže može se isplaćivati, oni koji to ne žele isplaćivati te treba na stup srama, a oni koji ne mogu mogu manju, ali zato postoje opravdani razlozi. Tražim glasovanje.
Hvala lijepo.
Konačni prijedlog Zakona o minimalnoj plaći, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ broj 534, predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Amandmane su podnijeli, zastupnik Ivan Lovrinović, zastupnik Mirando Mrsić, Klub nezavisnih zastupnika, Klub zastupnika SDP-a, zastupnik Nenad Stazić, Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e. Pregled amandmana dostavljen vam je elektroničkim putem, o amandmanima smo se izjasnili na početku današnje sjednice, sada ćemo glasovati o amandmanima koje predlagatelj ne prihvaća. Prvi je amandman Kluba zastupnika SDP-a, dakle Vlada ga ne prihvaća, molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Drugi amandman zastupnika Miranda Mrsića, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 3., istog zastupnika Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 4., ponovno zastupnik Mirando Mrsić, molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. I 5.-ti amandman istog zastupnika, nije prihvaćen od strane Vlade. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 6., istog zastupnika, nije prihvaćen od strane Vlade. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 7., Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e, nije prihvaćen, pa glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 8., Klub nezavisnih zastupnika, nije prihvaćen od predlagatelja, molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 9., zastupnika Miranda Mrsića, nije dobio potporu predlagatelja. Nije dobio ni potreban broj glasova. Amandman broj 10., zastupnika Ivana Lovrinovića, predlagatelj ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 11., Kluba zastupnika SDP-a, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 12., Kluba nezavisnih zastupnika, nije prihvaćen od Vlade. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 13., Kluba nezavisnih zastupnika, nije prihvaćen od strane Vlade. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 14., zastupnika Nenada Stazića, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman Kluba nezavisnih zastupnika, broj 15., Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Kolega Bernardić, izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Tražimo stanku zbog dodatnih konzultacija jer ste odbili SDP-ov prijedlog da minimalna plaća u Hrvatskoj iznosi 4000 kuna neto mjesečno. 4000 kuna neto mjesečno je minimum minimuma za preživljavanje, iako vi tvrdite da je 3000 kuna dostojno za život dostojan čovjeka. Probajte vi preživjeti sa 3000 kuna, jer preživljavanje sa 3000 kuna se zove umjetnost preživljavanja. S druge strane, vidite kako ste licemjerni i bahati, dok ljudima dajete mrvice kroz smiješno povećanje minimalca u Hrvatskoj, opraštate dugove za režije bogatima i za onih 15000 najbogatijih dižete plaće. Između ostalog, plaća se diže i predsjedniku Hrvatskog sabora, gospodinu Jandrokoviću, i predsjedniku Vlade, Plenkoviću, i to sa 21000 na 25000 kuna, a u isto vrijeme nema kraja toj vašoj bahatosti, jer ste u javne službe zaposlili preko 4000 članica i članova HDZ-a, jer je predsjednik Vlade pola svoje rodbine zaposlio u dubrovačkoj zračnoj luci, jer sestra ministra financija Marića možda u ovom trenutku upravo iz sektora u HANFI zaduženog za Agrokor, njemu piše pozitivno izvješće oko Agrokora, gdje je i on, i predsjednik Vlade direktno upleten, i dok umirovljenicima dajete mrvice i krojite gorku sudbinu kroz smanjenje mirovina, kroz to da će imati manje mirovine i živjeti još teže, dok namjerno gasite brodogradnju i tjerate radnike na cestu jer je tamo atraktivno zemljište koje je netko nanišanio zbog izgradnje marina i hotela, dok pozivate investitore u Hrvatsku jer je ovdje jeftina radna snaga, dok poreznom reformom omogućavate bogaćenje tek uskom krugu trgovaca i uvoznika, dok dižete namete 5x privatnim iznajmljivačima, 3 autobusa dnevno ljudi odlaze iz Hrvatske. To morate shvatiti.
Hvala vam lijepo. Hvala vam lijepo. Stanka će biti odobrena, makar one brojke koje spominjete, ne znam od kuda su vam došle. Kolega Šuker, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Tražim stanku u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice, da bi još jedanputa potvrdili koje je izuzetne napore Vlada napravila da bi podigla pravo onima koji primaju najmanje. Dakle, govoriti o svemu i svačemu, ne govoriti samo o minimalnoj plaći, ne govoriti o razgovoru onih koji isplaćuju plaću je naprosto neozbiljno, jer gledajte, nije podignuta samo minimalna plaća za 300 kuna na 3000 kuna, vi kad isplatite, kad platite mirovinsko 750 kuna, pa 50% zdravstvenog doprinosa, to vam je još 309 kuna, onda imate 4059 kuna trošak rada. E sad se postavlja pitanje, da li u radno intenzivnim gospodarskim granama su oni, su u stanju nažalost isplatiti takvu plaću? Jel' kad razgovarate s njima, onda morate razmišljati da zadržite ta radna mjesta i mene iskreno čude neke kolege iz SDP-a koji dolaze iz Županija koje imaju radno intenzivnu, ovoga, gospodarske grane, da prije desetak godina kad se donosio Zakon o minimalnoj plaći, kad ga je Vlada donijela, međutim nakon 3 mjeseca je došao zahtjev od sindikata i od ljudi iz gospodarskih grana, tekstilne, kožarske i drvne, da nažalost nisu u stanju isplaćivat takve plaće, i ako se to dogodi, da oni traže da se to izuzme. Dakle, Vlada je u dogovoru sa HUP-om, u razgovoru i sa sindikatima, sindikat normalno da im nikad nije dovoljno, uvijek će tražiti više, je došla do optimalnog rješenja koje će oni, ... [[Govornik se ne razumije.]] kojem trenutku isplaćuju najniže plaće u Republici Hrvatskoj, moći isplatiti minimalnu plaću, moći normalno funkcionirati i sačuvat radna mjesta, jer ako isplaćujete nešto što nije zarađeno, znate kud vas to vodi?, u propast, a Hrvatska nažalost u svojoj bližnjoj i daljnjoj povijesti ima toga puno, ko što, što može poslužiti kao primjer.
Hvala. Odobrava se stanka Klubu zastupnika HDZ-a. Imam jednu povredu Poslovnika. Kolega Maras, izvolite.
Hvala lijepo. Povrijeđen je članak 238., jer kolega Šuker je rekao da traži stanku da se još jednom konzultiraju oko napora koje je Vlada HDZ-a napravila, znači danas se ne glasa o naporima koje je Vlada HDZ-a napravila, tako da nije bilo moguće,
Ajde, zaplješćimo.
A dobro, gospodin Šuker ima, ima ovaj, velike dlanove, ne, tako da, ne glasa se o tome, tako da mu niste trebali odobriti stanku. Hvala lijepo.
Dobro, onda, onda ovako, onda ćemo 10 minutnu stanku odobriti samo Klubu zastupnika SDP-a na perfektno obrazloženom zahtjevu za stanku, a Klubu zastupnika HDZ-a, sukladno naputku kolege Marasa, neću odobriti [[Upadica: A opomena? A opomena?]] Nema opomene. 14,55 sati. SJEDNICA PREKINUTA U 14,45 SATI [[NASTAVAK NAKON STANKE U 14,55 SATI]] Poštovane kolegice i kolege. Ja vas molim da zauzmete svoja mjesta kako bismo nastavili s glasovanjem. Molim vas, svi koji želite glasovati, da zauzmete svoja mjesta. Na redu je Konačni prijedlog Zakona o minimalnoj plaći, i dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o minimalnoj plaći. Molim glasujmo. Utvrđujem da smo većinom glasova, 79 ZA, 18 SUZDRŽAN-ih i 2 PROTIV, donijeli Zakon o minimalnoj plaći.
Poštovane zastupnice i zastupnici temeljem članka 247. predlažem da objedinimo raspravu o sljedeće tri točke, to je: - Prijedlog zakona o turističkim zajednicama i promicanju hrvatskog turizma, prvo čitanje, P.Z. br. 462; - Prijedlog zakona o članarinama u turističkim zajednicama, prvo čitanje, P.Z. br. 463; - Prijedlog zakona o turističkoj pristojbi, prvo čitanje, P.Z. br. 464; Je li netko protiv? Izvrsno, dakle objedinjujemo tri točke dnevnog reda. Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prigodom rasprave o ovim točkama dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje Zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za turizam o sve tri točke dnevnog reda. S nama je ministar pa ga pozdravljamo. A želi li ministar Gari Cappelli dati dodatno obrazloženje? Izvolite.
Uvažene saborske zastupnice i zastupnici, dakle danas je pred nama ovaj paket zakona, ja bih krenuo od prvoga a to je Prijedlog zakona o turističkim zajednicama i promicanju hrvatskog turizma. Dakle strategija razvoja hrvatskog turizma do 2020. godine kao jedna od mjera je postavila preustroj sustava turističkih zajednica i izgradnju efikasnost sustava upravljanja turističkom destinacijom. Slijedom dakle, naprijed navedeno, sustav turističkih zajednica potrebno je revidirati i racionalizirati, ne samo radi provođenja te iste strategije o kojoj smo govorili do 2020. nego i zbog povećanja njegove ukupne učinkovitosti, osobito na regionalnoj i lokalnoj razini zbog osiguranja svih preduvjeta za sustavnu provedbu poslova destinacijskog upravljanja, te osiguravanja dostatnog izvora financiranja. Neke od osnovnih promjena u prijedlogu zakona su slijedeće, uspostava sustava turističkih zajednica, po modelu destinacijski menadžment. Organizacija dakle, u skladu sa svim zemljama u našem okruženju koje većina tih zemalja već su uvele ovaj sustav pa imamo sada zadnji primjer, prije neki dan smo imali i u gostima isto i direktoricu turističke zajednice Japana, koja je rekla da su 2015. uveli jedan copy paste ovakav sustav turističkih zajednica i sustav u biti destinacijski menadžment organizacija. Dakle, u tom smislu se sustav turističkih zajednica preustrojava kroz udruživanje i racionalizaciju unutar sustava uz primjena načela financijske samodostatnosti, na način da se potiče udruživanje, potiče se udruživanje zajednica kao osnivanja turističkih zajednica za područje više jedinice lokalne samouprave, odnosno, područne regionalne samouprave, kroz dodjeljivanja financijskih sredstava za to udruživanje. Zadaća lokalne turističke zajednice, definirane su isključivo kao operativne te obuhvaćaju razvoj proizvoda, informacije, istraživanja kao i distribuciju. Zadaća regionalne, dakle, regionalne menadžment organizacije, usmjerene su na operativne aktivnosti, ali uz određene strateške elemente i to kroz 4 osnovne grupe zadataka. To je strateško planiranje, razvoj, upravljanje sustavom samog turizma informacije i istraživanje, te marketing, kao jedne od najbitnijih. Zadaća hrvatske turističke zajednice, kao nacionalne turističke zajednice, dakle, stvaranje brenda, fokusirane su dakle, na prvenstveno na provođenje marketinga, brendiranja i promocije turizma na nacionalnoj razini zajedno sa sustavima koji su izvan RH, to je 17 ureda izvan Hrvatske. Dakle, mogućnost određivanja predsjednika lokalne i regionalne turističke zajednice od strne općinskog načelnika ili gradonačelnika, tj. ili župana, do sada je netko od njih ili njihov zamjenik morao biti, sada se može prenijeti na neke od članova turističke zajednice, ne moraju samo biti izričito, ako gradonačelnik ili župan žele da bude netko drugi, ne mora biti niti on ni njihov zamjenik, nego nekoga koga oni mogu delegirati, ali mora biti iz sustava turističke zajednice govorim iz skupštine, ako je lakše za razumjeti. Vremenski se ograničava razdoblje u kojem predsjednik turističke zajednice može zastupati turističku zajednicu u slučaju kada turistička zajednica nije izabrala direktora, sveli smo na 6 mj. iz razloga što mi u ovom trenutku imamo skoro 70 turističkih zajednica u RH, koji nemaju gdje biti., na način da se potiče udruživanje, potiče se udruživanje zajednica kao osnivanja turističkih zajednica za područje više jedinice lokalne samouprave, odnosno, područne regionalne samouprave, kroz dodjeljivanja financijskih sredstava za to udruživanje. Zadaća lokalne turističke zajednice, definirane su isključivo kao operativne te obuhvaćaju razvoj proizvoda, informacije, istraživanja kao i distribuciju. Zadaća regionalne, dakle, regionalne menadžment organizacije, usmjerene su na operativne aktivnosti, ali uz određene strateške elemente i to kroz 4 osnovne grupe zadataka. To je strateško planiranje, razvoj, upravljanje sustavom samog turizma informacije i istraživanje, te marketing, kao jedne od najbitnijih. Zadaća hrvatske turističke zajednice, kao nacionalne turističke zajednice, dakle, stvaranje brenda, fokusirane su dakle, na prvenstveno na provođenje marketinga, brendiranja i promocije turizma na nacionalnoj razini zajedno sa sustavima koji su izvan RH, to je 17 ureda izvan Hrvatske. Dakle, mogućnost određivanja predsjednika lokalne i regionalne turističke zajednice od strne općinskog načelnika ili gradonačelnika, tj. ili župana, do sada je netko od njih ili njihov zamjenik morao biti, sada se može prenijeti na neke od članova turističke zajednice, ne moraju samo biti izričito, ako gradonačelnik ili župan žele da bude netko drugi, ne mora biti niti on ni njihov zamjenik, nego nekoga koga oni mogu delegirati, ali mora biti iz sustava turističke zajednice govorim iz skupštine, ako je lakše za razumjeti. Vremenski se ograničava razdoblje u kojem predsjednik turističke zajednice može zastupati turističku zajednicu u slučaju kada turistička zajednica nije izabrala direktora, sveli smo na 6 mj. iz razloga što mi u ovom trenutku imamo skoro 70 turističkih zajednica u RH, koji nemaju direktora. Neki čak i po 2-3 g. i mislim da to jednostavno više, te turističke zajednice očito iz nekog razloga ili ne žele više da imaju direktora ili ne žele funkcionirati na onaj sustav kako bi trebali funkcionirati iz tog razloga predlažemo taj rok. Ograničavanje udjela troškova za bruto plaće, o tome je, mi dajemo prijedlog da to bude 30%, međutim, vidjeti ćemo tijekom i same rasprave i vaših prijedloga, mislim da o tome možemo još vidjeti, pošto, jedan veliki dio zadataka iz Hrvatske turističke zajednice, iz nacionalne dakle, turističke reorganizacije i lokalnih prelazi na regionalnu i tu vjerojatno će trebati i dati možda više snage u smislu financijskom od strane regionalne turističke organizacije. Što se tiče bitnih stvari i Zakona o članarina u turističkim zajednicama, one se nisu mijenjale jedno 10-tak g. prijedlogom novog zakona, mi znamo da je to na jedan način održani parafiskalni namet i bilo je tu dosta riječi u ovom Saboru i u ovom Domu, dakle, zadnjih 2-3 mandata da se čak to i ukine jer da se tretira kao čisto parafiskalni namet, ali 90% praktički sredstava iz članarine se financiraju kontinentalne naročito slavonske županije i ovaj di kontinenta. Prema tome, smanjivanje ili ukidanje ovog dijela vjerojatno bi se zatvorilo 70% ili 80% turističkih zajednica na kontinentu. Dakle, zbog osiguranja materijalnih uvjeta za provođenje izmijenjenog opsega poslova pojedinih razina turističkih zajednica, potrebno je na drugačiji način urediti raspodjelu sredstava turističke članarine. Odnosno, izmijeniti sadašnju raspodjelu sredstava. U cilju smanjenja neporeznih davanja stopa za obračun članarina sustavno se smanjivala tijekom 3 g. pa je tako '15. se smanjila za 5, pa '16 za 5, prvo 15, pa 5 što je svakako dovelo do jednog određenog rasterećenja gospodarstva, a za turističke zajednice u kontinentalnom dijelu RH kao što sam rekao već, članarina je jedna od glavnih prihoda. Novine koje se uvode ovim zakonima, a koje će se pojednostaviti postupak obračunavanja članarine i podnošenja turističke zajednice obrazaca određenih, stvoriti će bolje poslovno okruženje i administrativno rasterećenje smanjenje troškova poslovanja tih istih. Neki od ovih osnovnih primjena u zakonu su, ukidaju se turistički razredi, te se stope za obračun članarine više neće određivati ovisno o turističkim razredu. Smanjuje se broj stopa, mi smo do sada imali 28 čak stopa za obračun, mi ih smanjujemo samo za 5 stopa, briše se dio obveznika plaćanja članarine, briše se plaćanje članarine za 21 djelatnost. A dio se obveznika se smanjuje obuhvat. Dakle, smanjenje neopreznog davanja i smanjenje administrativnog opterećenja za gospodarstvo. Obveznici plaćanja članarina postaju i banke, koje do sada nisu bile, ali samo naravno u jednom dijelu, to su prihodi od provizije i naknade, potencijalni prihod od članarine bi bio negdje u tom segmentu preko 7 milijuna kn. Posebna pažnja obratila se na nerazvijena područja, pa će tako pravna i fizičke osobe koje obavljaju djelatnost na potpomognutim područjima, to je 1-4 skupine, plaća članarinu umanjenu za 205. Iznajmljivači i OPG-ovi podnose jednostavniji TZ obrazac, mogu vam reći da je razlog komplicirani TZ obrasca je bilo da čak 50% onih koji su trebali platiti članarinu, a to su upravo i jednim dijelom i OPG-i i privatni iznajmljivači, nisu plaćali iz tog razloga što nisu tak znali ispunjavati obrasce. Iznajmljivači dakle podnose jednostavan obrazac u budućnosti te članarinu plaćaju u paušalnom iznosu, uvodi se mogućnost dostave podataka u osnovici za obračun članarine putem sustava e-porezna. Novine koje se tiču raspodjele sredstava turističke članarine su još i sljedeće, a to je 2% sredstava izdvaja se na posebni račun Hrvatske turističke zajednice za projekte i programe udruženih turističkih zajednica. Regionalne turističke zajednice dobivaju više sredstava, novim Zakonom dobivaju 15%, do sada su dobivale 10%. Hrvatska turistička zajednica dobiva manje sredstava, novim Zakonom dobiva 20% jer dio zadaća prelazi na regionalne. Svim navedeno, ukupno rasterećujemo gospodarstva za oko 11 milijuna kuna. Važno je naglasiti da se zbog izmjena načina obračuna turističke članarine i povećanja učinkovitosti, ukupni prihodi neće smanjivati što je bitno iz razloga kvalitetnijeg prikupljanja sredstva, i ovo što sam rekao od obrazaca pa do svih drugih dokumenata i paušala koji do sada nisu mogli na taj način plaćati. Zakon o boravišnoj pristojbi nije značajnije mijenjan od donošenja 2008. godine. Prijedlogom novog Zakona kojim se regulira sustav turističkih zajednica, zadaće turističkih zajednica bit će drugačije i određene. Isto kao kod Zakona o članarinama u turističkim zajednicama, zbog osiguranja materijalnih uvjeta za provođenje izmijenjenog opsega poslova, pojedina razina turističkih zajednica, potrebno je dakle i drugačiji način urediti raspodjelu sredstava turističke prihode. Jedna od glavnih karakteristika prijedloga Zakona je decentralizacija u odlučivanju to jest odlučivanje u visini spušta se na regionalni i županijski nivo. Pa tako visinu turističke pristojbe, više ne donosi Vlada Republike Hrvatske, nego županijske skupštine odnosno gradska skupština grada Zagreba. Ministar Pravilnikom donosi minimalni i maksimalni iznos turističke pristojbe, a u okviru minimuma i maksimuma, županijska skupština pojedine Županije odnosno gradska skupština grada Zagreba utvrđuje visinu turističke pristojbe po prethodnom mišljenju lokalnih turističkih zajednica. Ukoliko županijska skupština ne donese, onda se tretira najmanja donešene Uredbom ministra. Posebna pažnja pratila se dakle na nerazvijena područja, indeks razvijenosti od prve do četvrte skupine imaju popust dakle umanjenu turističku od 30%. Dio tih sredstava koji pripada lokalnoj turističkoj zajednici, dakle do maksimalno 25%, može se koristiti, to je novost, za financiranje projekta koji su destinaciji od iznimne važnosti i Vijeće turističke zajednice donosi Odluku o tome. Nautičari turističku pristojbu mogu platiti, i po noćenju, i po paušalu što nije do sad bio slučaj, i novo je da do sada je plovilo dulje od 5 metara plaćalo, a sad od 7 pa nadalje, dakle tu smo korekcije izvršili. Novine koje se tiču raspodjele sustava turističke pristojbe su sljedeće, dakle opet 2% sredstava izdvaja se na poseban račun Hrvatske turističke zajednice za projekte i programe udruženih turističkih zajednica, dakle za poticanje udruživanja. Regionalne turističke zajednice dobivaju više sredstava, dakle do sad su dobivale 10, sad će dobivati 15%. Hrvatska turistička zajednica smanjuje se sa 20 na 25. Novina je kod raspodjele turističke pristojbe od nautike, tu je potpuna promjena. Dakle 65% lokalnim turističkim zajednicama, oni su do sad dobivale 40%, dakle 25% više se decentralizira i ide na lokalnu razinu. Regionalne turističke zajednice nisu dobivale to jest do sada su imale 10%, sad dobivaju 15%. Hrvatska turistička zajednica do sad je dobivala 25, dobiva 20, a Nacionalni parkovi se brišu onih 10% koje su do sad dobivali. Evo ja sam htio samo u kratkim crtama dakle dati jedan uvod, naravno da, od dana kad smo i kroz radnu skupinu, i kroz sve udruge, i dakle povjerenstvo koje je o tome razmatralo, i sve skupa, naravno da neke stvari smo još i mi sami uvidjeli da će sigurno ova rasprava dati dobre, kvalitetne prijedloge i nadam se da ćemo zajedno donijeti jedan kvalitetan Zakon koji će ići u, kažem ako možemo natjecanje tržišno ići sa svim drugim zemljama u našem okruženju, jer smatram da u ovom trenutku ovaj iskorak je itekako potreban hrvatskom turizmu, pa se nadam da ćemo naći i model da neke stvari ako treba iskorigiramo i da bude to u interesu hrvatskoj turizma. Hvala lijepa.
Hvala vam. Na vaše izlaganje, imamo osam replika. Prvi je kolega Lalovac, nakon njega kolega Đujić.
Hvala lijepa gospodine podpredsjedniče, poštovani ministre sa suradnicima. Nema sumnje ovaj paket Zakona ima i neke dobre, ima i neke dobre strane, pogotovo kada ste sad napravili ovako drugačiju i redistribuciju. Ja osobno i pozdravljam ovaj dio što ste najavili da se jedan dio prihoda bankarskih vezano za provizije i naknade, da će taj dio, na taj dio će se obračunavati i oni će uplaćivati, samo nije mi jasno da li će to na ukupne te provizije naknade, jer oni iznose oko 4 milijarde kuna, ili samo na mjenjačke poslove, njihove koji su vezane, pa možda samo u tom nekakvom dijelu pojašnjenje. A drugo, kada ste govorili o promicanju hrvatskog turizma i financiranju turističkih zajednica, znači ovo je više nekakvo pitanje, znači ne kritika vama, nego samo da probate odgovoriti vezano za financiranje turističkih zajednica na kontinentu, svjesni smo danas nažalost velikih migracijskih posljedica sa kontinenta, i otvaranja ono pitanje nekadašnje CRO kartice, jer ju moram priznati ... [[Govornik se ne razumije.]] čitao sam u medijima da se taj dio projekta nije zaživio pa sam molim vaše komentare. Hvala.
Hvala vam kolega Lalovac. Kolega Lalovac, kolega Lalovac, hvala. Možete vi i pojedinačno. Izvolite odgovor.
Hvala poštovani zastupniče gospodine Lalovac. Ide na provizije, ide dakle, ne ide na sve skupa, mi smo negdje izračunali da je oko 7 milijuna, 7,5 milijuna bi trebalo biti prihoda od toga što do sad nije bilo. Što se tiče CRO kartice, ona je i dalje u planu i mislim da ćemo ju uvesti sa, u 2020.-toj i da će sigurno dat dodatni život kontinentu, ali kroz nerazvijene, mi ćemo tu jedan, dakle, dajemo život samim Županijama to jest regionalnoj samoupravi da odlučuje praktički o kompletnom iznosu koji se odvaja za nerazvijene, dakle od boravišne pristojbe, i od turističke članarine dakle se izdvajaju sredstva, do sada je to bilo praktički negdje 11 miliona s od nerazvijenih dijelilo, u ovom trenutku mi mislimo da ćemo cjelokupnu, dakle svotu koja će bit negdje oko 30 miliona moći se kroz natječaj dakle provoditi i o tome će veću brigu voditi regionalne koje najbolje znaju njihove potrebe. Hvala.
Hvala vam. Slijedeća replika, kolega Đujić, nakon kolege Đujića kolegica Alfirev. Izvolte kolega Đujić.
Hvala podpredsjedniče, poštovani ministre sa suradnicima vi ste se u svom uvodnom dijelu pozvali na strategiju razvoja turizma do 2020. godine i da se u biti cijeli ovaj paket donosi radi provođenja same strategije. Ja ću u svojoj pojedinačnoj raspravi istaknuti pozitivne strane ovih promjena, kao i one stvari koje mislim da bi možda trebalo promijeniti. Ali sada bi vas molio ako mi možete odgovoriti, u toj istoj strategiji je pisalo da se turističkim djelatnicima odnosno ljudima koji rade u turizmu garantira, ajmo to tako reći porezna stabilnost barem 5 godina, a Vlada je na početku svoga mandata kroz poreznu reformu podigla PDV za ugostiteljstvo za 100%, znači sa 13 na 25%, što je bilo u suprotnosti sa strategijom razvoja turizma do 2020. Mene sada zanima s obzirom da nam i raste BDP i da je gospodarska slika u državi puno bolja, da li vi mislite da ima prostora za u što skorije vrijeme možda vratiti taj PDV u ugostiteljstvu nazad na nekih 13% i olakšat ugostiteljima poslovanje. Hvala lijepo.
Hvala, odgovor izvolite.
Hvala, poštovani zastupniče, ova Vlada je rasteretila gospodarstvo temeljem fiskalnih mogućnosti i u 2020. će smanjit isto i PDV na turizam tj. na ugostiteljske usluge. Hvala.
Hvala vam. Slijedeća je kolegica Alfirev, nakon kolegice Alfirev, kolega Panenić.
Hvala poštovani podpredsjedniče, uvaženi ministre. Dakle vi ste čini mi se tu neke stvari ipak nekako nisu logične kod ovog predlaganja zakona i pisanja, jer pozivate se na strategiju i pretpostavlja se, valjda ste prije pisanja ovog samog prijedloga pitali svoje ljude na terenu, dakle sve direktore turističkih zajednica. A činjenica je zapravo sasvim drugačija, to da evo u Šibensko-kninskoj županiji imate turističke zajednice mjesta, 5, 5 ih je tu turističkih zajednica mjesta koje su protiv ovakvog prijedloga zakona, jer to su dakle turističke zajednice koje su najjednostavnije rečeno likvidne po svom financijskom statusu i izuzetno prepoznate u svom djelovanju u svojoj lokalnoj zajednici, u turističkoj ponudi i zapravo je potpuno nejasna [[Upadica: Hvala vam.]] ova intencija vaša gašenja tih [[Upadica: Hvala vam.]] turističkih zajednica.
Odgovor, izvolite.
Hvala poštovana zastupnice, pa očekivo sam to pitanje naravno je vidljivo u zakonu da su problem tih, mi se čini da ih je 15, iz razloga što intencija ovog zakona, inače ovog zakona i svugdje u Europi intencija funkcioniranja najjačih turističkih zajednica tj. nacionalnih turističkih zajednica i svih onih na terenu je udruživanje. A ne da u, po tom sustavu bi se moglo desit da se u Zagrebu odvoji 10 naselja gdje su god hoteli, gdje donose prihode, tako da mi nismo htjeli upravo da dođe do toga, mi smo htjeli udruživanje jer lakše je jednom, jednu cijelu recimo 5 županija ili 5 gradova prezentirat na tržištu nego ić po svakom mjestu. Dakle intencija je bila upravo, kao i svugdje u Europi, da se na taj način udružuju, a ne da se pojedini dijelovi grada odlaze na svoj način zato što na u tom području ima dovoljno hotela da bi se mogli samodostatni bit.
Hvala vam. Slijedeća replika kolega Panenić, nakon kolege Panenića kolega Ćuraj. Izvolte kolega Panenić.
Hvala lijepa poštovani ministre, s obzirom da u prijedlogu navodi se regionalna organizacija, da li smo napokon sad odmakli se od pojma županijske turističke zajednice, vidim da se otvorila takva komunikacija jedna, da li je to županijska turistička zajednica il je to stvarno ono što želimo da pojedina područja koja možda imaju preko županijski određeni raspon, da ona prepoznaju zajednički interes, da osnivaju to, da ne ostanemo u ovim političkim okvirima, nego da budemo stvarno u stručnim potrebama, ono stručnim odnosima gdje se stvarno prepoznaje znači kompatibilna područja koja su možda nekad i administrativnim, političkim granicama nespretno odijeljena. Tak da nam se i događalo da zapravo određenu prezentaciju, evo samo ste spomenuli na nekom sajmu, dvije turističke zajednice županijske prezentiraju na isti način. Mislim da je tu ako idemo u tom smjeru onda mogu reć da je to pohvalno ono.
Odgovor izvolte.
Hvala poštovani gospodine zastupniče, pa turizam teško da prepoznaje baš granice županijske vrlo je teško tretirati jer onda imate slučaj cikloturizma iz jedne županije onda je granica pa ga dalje nema, jer kažu oni ne bi željeli radit cikloturizam oni se bave lovom. Iz tih razloga smo mi kroz članak 5. jasno rekli što je županijska, što je regionalna, ali u principu upravo u županiji se desio jedan dobar slučaj. Mi radimo sad strategiju razvoja regije županije, regije 5 županija u Slavoniji, koju upravo radimo zajedničku strategiju, da bi zajedno promovirali upravo na stranim tržištima kao što ste ih napomenuli. To je isto napravila Imotska krajina, 8 gradova, 8 općina 1 grad, to isto slično radimo za Gorski kotar, dakle to je ta intencija gdje neki gradovi s mora će se zajedno prezentirat sa gradovima na kopnu, dakle ne prepoznaje, vrlo teško je tu prepoznavat granice, ali ići ćemo prema udruživanju prema regionalnim razvojima, promocijama i prezentacijom na stranim tržištima pogotovo.
Hvala, slijedeća replika je kolega Ćuraj, nakon njega kolega Bulj. Izvolte kolega Ćuraj.
Zahvaljujem podpredsjedniče, poštovani ministre upravo ta tema udruživanja, mislim da je ovo jedan primjer ne samo pozitivan u smislu Ministarstva turizma, nego općenito. Dakle, mi moramo uvijek dati pravu mogućnost izbora kad donosimo bilo koje zakone, s obzirom na ono što je na terenu. Tako i ovdje, ne propisujemo da neko se mora udružit nego samo dajemo mogućnost i to potičemo. Konkretno Osječko-baranjska županija već dugi niz godina ima posebnu Turističku zajednicu Baranja. Tako ima grad Beli Manastiri još ostalih 6, 7 općina, al oni apsolutno su tu još davnih dana prepoznali da imaju tu svoju, taj destinacijski menadžment, mikrolokaciju i mislim po načinu da se upravo potiče to i financijski ćemo sigurno dobiti da prestanu te administrativne granice biti bilo kakve prepreke u razvoju turizma i zapravo samo da se njih raskine u smislu da se podupiru i udruživanja i administrativna a prije svega i realna na terenu.
Hvala vam. Izvolite, odgovor.
Hvala lijepo. Pa primijetili ste, dakle to udruženje nije ni obvezatno dakle imamo neformalno udruživanje, ima sredstva, povjerenstvo ć donijeti odluku da li su ta udruživanja, imaju rezona da ih se isplati, da li da idu zajedno, da li da se promoviraju ili bilokoju drugu ili bilokoji drugi interes koji su nađu dvije županije ili jedna županija i grad, dakle svih mogućih kombinacija postoji ako nađu interes zajedničkog udruživanja, kažem i dobit će dodatna sredstva. Dakle nama je intencija udruživanje, smanjenje troškova, administracije i svega. Hvala lijepo.
Hvala vam. Slijedeća replika je kolega Bulj a nakon njega kolega Mikulić. Izvolite, kolega Bulj.
Hvala lijepo. Uvaženi ministre, turistička zajednica bila bi smisao promocije Hrvatske u turizmu. Najveći naš potencijal je trenutno uz ono što imamo je naše zaobalje i kontinent. Smatram da vrlo malo po tome pitanju Hrvatska koristi bez obzira što je BDP 18%. Mene sad u pojedinačnoj raspravi ću vam postavljati ta pitanja oko zakona gdje su iznajmljivači oštećeni, ja sam dao čak i što se tiče porezne reforme pismo prema ustavnom sudu da vidi ustavnost te reforme, međutim ključno pitanje koje mene zanima je, jer danas evo vidimo da su naši bili dolje, naši predstavnici vlasti prihvaćaju Marakeški sporazum, da li ima Ministarstvo turizma u ovome trenutku, procjene koje mogu nastati Marakeškim sporazumom na turizam RH jer znamo što to znači za RH ako mi to prihvatimo, imate li ikakve procjene i štete koje mogu ... [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala vam kolega Bulj. Izvolite.
Uvaženi zastupniče. Mi u ovom trenutku po svim podacima koje imamo a vrlo su precizni, hrvatski turizam slijedeće godine očekuje opet rast, negdje između 3 i 5%, dakle u ovom trenutku nema nikakve štete koje bi navodno trebao taj sporazum učiniti hrvatskom turizmu.
Hvala vam. Slijedeći je kolega Mikulić, nakon kolege Mikulića, kolega Žagar koji je i posljednji. Izvolite, kolega.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče. Poštovani ministre, evo moje pitanje odnosi se na Zakon o turističkim pristojbama, zanima me razmišlja li se o uvođenju takse ili pristojbe za kruzere na riječnim kružnim putovanjima, na taj način omogućili bi prihod turističkim zajednicama koje u biti snose o0dgovornost za razvoj i promociju turističkom proizvoda a ne ostvaruju prihod temeljem rezultata koje eventualno ostvare. Hvala.
Izvolite, odgovor.
Poštovani zastupniče, hvala van pitanju. Koliko znam, negdje preko 200 ticanja ima na području Vukovara kruzera i sigurno da je to itekako interesantno. Mi imamo malo oprečne tu stavove gradova i koji su na moru i koji su na rijekama, ali mislim da o tome još je vrlo otvorena stavka i više da idemo u tom smjeru da naplaćujemo dakle turističku boravišnu pristojbu a ja se nadam da ćemo se to između dva čitanja uspjeti dogovoriti ali kažem, još uvijek su malo negdje oprečna stajališta ali ja se nadam da ćemo s dogovorit, ja osobno sam za to da se naplaćuje.
Hvala vam. I posljednja replika, izvolite kolega Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi ministre, ajde vi sad meni Slavoncu sad objasnite, možda ja to dobro ne razumijem, gdje se turistička pristojba plaćana cijelom području RH, ako postoje regionalne, lokalne turističke zajednice i HTZ i ona je omjer. Znači plaća se na području cijele RH. Ako vi dođete k meni u Slavoniju, imate tamo kuću pa morate platiti pristojbu isto tako. Jesam ja to dobro razumio? Ako je tako, onda sve u redu.
Mislim da… Ima potrebe, ima. Izvolite.
Hrvatska je sva pod turističkom taksom, dakle ona se mora platiti samo se bez obzira došli vi na područje jedne županije, ovisno u kojem mjestu ste odsjeli u hotelu i tamo u sklopu toga aranžmana, plaćate turističku dakle taksu ili kako god je nazvali, šta vam je lakše, boravišnu pristojbu kao nekad i ona se plaća po tom cjeniku koji je, ovisno u kojoj sezoni, sve kako bude određeno sad pravilnikom kojega ćemo nakon usvajanja zakona i učiniti, ne.
Hvala vam. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Kolegice Jelkovac i kolega Grčić? Ako ne, onda otvaram raspravu, dakle objedinjene tri točke dnevnog reda. Prvi u ime Kluba zastupnika IDS-a, PGS-a i RI-a, kolega Giovanni Sponza, izvolite kolega. 15 minuta, jel to u redu, sa svima klubovima ili želite 20? Ok, 15, evo ga. To mi se sviđa konsenzusom.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani gospodine ministre sa suradnicima, cijenjene kolegice i kolege zastupnici. Stranke koje čine naš klub zastupnika dolaze iz Istre i Primorsko-goranske županije, dvije regije koje nose 50% Hrvatskog turizma kako u smislu noćenja tako u smislu ostvarenih prihoda stoga su predstavnici naše županije iz Istre, gradova i općina, velikih hotelijera i sustav turističkih zajednica, dakle onih koji nose 30% hrvatskog turizma, održali brojne koordinacije i konzultacije na kojima su se svi akteri uskladili u stavovima te predložili rješenja za ovaj set zakona o turizmu međutim niti jedan jedini prijedlog od strane predlagatelja nije prihvaćen, sve je primljeno na znanje, drugim riječima i u ovom slučaju, struka je u potpunosti ignorirana. Što se tiče problematike turističkih zajednica na nerazvijenim područjima, naš klub smatra da je podosta bitno da se male turističke zajednice ne ugase, da se ojačaju a to osobito financijski i to iz dva razloga. Prvi što najrazvijenije turističke regije imaju nemali broj turističkih zajednica koje se nalaze na turistički nerazvijenom području a drugi jer sve primorske županije imaju otprilike isti omjer razvijenih i nerazvijenih TZ-ova. Po ovom prijedlogu zakona raspored sredstava iz fonda za nerazvijene raspoređuje se prema indeksaciju u kojoj se u obzir uzimaju broj nerazvijenih jedinica lokalne samouprave u županiji, u odnosu na njihov ukupni broj te indeks nerazvijenosti. Ovakvim prijedlogom zakona smanjuju se sredstva namijenjena TZ-u koji se nalaze na turističkom nerazvijenom području, a isto tako to konkretno znači i u primorskim županijama, dakle onima koje najviše doprinose razvoju hrvatskog turizma i na žalost, kao u nizu drugih zakona ponavlja se praksa kažnjavanja onih koji rade i koji su uspješni i ponovno se povećava nejednakost između različnih dijelova Hrvatske, a umjesto da radimo na tome da nerazvijene i slabo razvijena područja dostižu one razvijene, a već razvijena područja da još više napreduju prema europskim standardima razvijenosti, mi stavljamo evo, prepreke onim razvijenim. Na žalost, u ovoj prilici želim naglasiti kako ova Vlada u svom je dosadašnjem radu pokazala da joj turizam uvijek i dobro dođe samo kad se treba pohvaliti određenim brojkama, za koje su međutim zaslužni ponajprije ljudi koji se bave turizmom, ali kada treba konkretnim zakonskim mjerama potaknuti razvoj turizma, ili kao što je slučaj s PDV-om u ugostiteljstvu, mjere su neadekvatne, kontraproduktivne te zapravo predstavljaju ograničavajući faktor u budućem turističkom razvoju. Nadalje, što se tiče Zakona o turističkim zajednicama, smatramo lošim prijedlogom smanjivanje učešća pojedinog člana turističke zajednice sa postojećih 40%, čini mi se da je sad korigirano na 30% jer će se na taj način dodatno smanjiti udio prije svega kompetentnih turističkih djelatnika u skupštinama lokalnih zajednica, a svi dobro znamo da za kvalitetno funkcioniranje same skupštine, nužno je da u donašanju odluka, ali isto tako u nadziranju rada TZ-a sudjeluju osobe s većim iskustvom i znanjem u domeni turizma. Naime, imao sam prilike iz materijala pročitati da predlagatelj argumentira ovakav prijedlog kako bi se u kontinentalnom dijelu Hrvatske npr. nekom trgovačkom lancu onemogućilo da upravlja destinacijom, ako je već predlagatelj želio isključiti iz odlučivanja nekog tko nije iz turističkog sektora, onda vrijedi poslušati glas struke. Stoga predlažemo da se predmetna odredba izmijeni i to na način da učešće može imati pojedini član do 40% i to samo ako je iz turističkog sektora, a ukoliko nije da tada bude limit 25%. Novost u prijedlogu ovog paketa zakona je da se dodatno iz boravišne pristojbe i članarine izdvoji 2% u fond za udružene turističke zajednice, što bi samo za Istru iznosilo dodatno izdvajanje od cca. 3,5 do 4 milijuna kuna. Mi smo mišljenja da će Istra teško moći vratiti svih 3,5 ili 4 milijuna kuna, ponajviše zbog komplicirane i druge procedure, a što na temelju iskustva koje imamo i zapravo izražavamo sumnju i nemamo sigurnost da će se ova dodatna izdvajanja od 3,5 do 4 milijuna kuna koje će samo Istra dati, Istri i vratiti. Naime, tomu nas, kao što sam maloprije rekao, uči samo iskustvo. Osim toga, treba reći da Istra već više od 10-tak godina provodi zajednički strateški marketing plan i to bez ikakvog učešća države, a koji sufinanciraju lokalne turističke zajednice, svi veliki hotelijeri i agencije i da proces funkcionira bez greške. Stoga smatramo da osnivanje fonda je samo jedno dodatno izdvajanje koje će tek nekoliko županija dati bez ikakve sigurnosti da će se ta sredstva uspjeti vratiti onima koji u taj fond hoće uplaćivati. Kada govorimo o Zakonu o boravišnoj pristojbi, a time određivanju visina pristojbe, pitanje koje se samo od sebe otvara i nameće jest da li je predlagatelj dodatno razmotrio što će se u praksi dešavati. Napominjem da se novim zakonom ukidaju turistički razredi, da ukidanjem turističkih razreda ne postoji ni kvalitativna ni kvantitativna klasifikacija razvijenosti turizma po jedincima lokalne samouprave. Drugo, kao što je i sam ministar u uvodnom slovu rekao, pravilnikom određuje minimalnu i maksimalnu visinu boravišne pristojbe, a svaka jedinica lokalne samouprave, na prijedlog lokalnog TZ-a za sebe predlaže visinu boravišne pristojbe unutar granica koje je propisao ministar pravilnikom, a županijska skupština usvaja prijedloge visine boravišne pristojbe za svaku turističku zajednicu. A to konkretno u praksi može rezultirati i na sljedeći način. Destinacije koje su perjanice hrvatskog turizma mogu imati boravišnu pristojbu na minimalnoj razini, dok npr. neke jedinice lokalne samouprave u unutrašnjosti RH, destinacija koja ima svega par privatnih iznajmljivača i možda jedan ugostiteljski objekat može imati najviši iznos boravišne pristojbe. Što se tiče ovog seta zakona, još jednom ću ponoviti da je izuzetno rizično zakonski regulirati sektor koji čini 20% hrvatskog BDP-a, koji stvara svaku 5. kunu u Hrvatskoj, bez uvažavanja dobronamjerne sugestije struke i bez procjene učinka. S obzirom da mi vrijeme to još i dopušta, evo, ja bi se osvrnuo i proširio svoju raspravu na dva važna pitanja, koja se također tiču sektora turizma za koje daleko najmanje jest odgovoran ili uopće nije odgovoran aktualni ministar. Prvo je problem koji nije riješen i koji traje više od 2 desetljeća, a to je tzv. status turističkog zemljišta, koji nije pravno riješen, i to naglašavam jer to neriješeno pitanje i dan danas ima za posljedicu nepotrebne duge sudske i skupe sporove i to između države s jedne strane i općine i gradova s druge strane, što koči, kako javne, tako i privatne investicije, otvaranje novih radnih mjesta, ostvarivanje prihoda, kako za državnu, tako i za lokalnu zajednicu. I drugo, želim ovako retorički postaviti jedno pitanje i problematizirati, da li jesmo u stanju sami sebi priznati da smo prethodnih godina propustili šansu da kreiramo sadržaje, dodane vrijednosti zbog kojih bi turisti ciljano dolazili u Hrvatsku i to u periodu kada su nama konkretne turističke zemlje ponajviše zbog njihovog nepovoljno sigurnosnog aspekta bilježile pad ukupnog turističkog prometa. Biti ću slobodan kazat da smo mi svi skupa majstori u propuštanju prilika a prethodna navedena dva važna pitanju nisu riješena i tu si dopuštam kazati ponajviše zbog neusklađenosti između ministarstva i drugih državnih institucija i ono čega se ponajviše plaši da se stvari nažalost promijeniti neće i da ćemo mi u dogledno vrijeme neovisno što turizam čini 20% BDP-a, neće biti u stanju kreirati sadržaje da li je riječ o golfovima, da li terenima ili bilo čemu drugome zašto što inicijative idu od strane resornog ministarstva da li vas g. Cappelli kao od vaših prethodnika ali problem je u drugim institucijama, drugim resorima koje jednostavno problem ne razumiju. Mi više od sunca i mora ne možemo živjet, ako to bude shvatili onda smo učinili puno međutim plašim se i ponavljam da pomaka neće biti gotovo nikakvih, ako bude bilo, biti će minimalni. Naime nikako da shvatimo da što se tiče i turizma i drugih područja, da bi mogli biti konkurentni, moramo trčati puno brže od drugih a mi trčimo puno sporije, idemo jedan korak naprijed a dva koraka unazad i to sam htio jasno naglasiti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem poštovanom kolegice Giovanniju Sponzi. Prelazimo na slijedeću raspravu, u ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista, poštovani kolega Tomislav Panenić, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora, poštovani ministre sa suradnicima, cijenjene kolege jer kolegica nemamo. Naravno da je pitanje turizma jedno od ključnih pitanja koja se postavljaju u sadašnjoj gospodarskoj situaciji RH. Ja evo ovdje mogu i pohvaliti i bivšega ministra i kolegu i Vladi, Klimana jer smo jako puno radili upravo na konkretnim projektima koji trebaju stvarati ne samo da stvaraju turizam, oni stvaraju i gospodarstvo, stvaraju zapošljavanje i onda kad prolazimo kroz takve konkretne projekte, kad vidimo što je sve potrebno, ona prolazimo zapravo i kroz postavke zašto Zakon o turističkim zajednicama koji je bio, treba mijenjati. Jednostavno promijenilo se vrijeme, vidimo da jedno vrijeme blagostanja u koje smo ušli radi brojnih ja bi rekao, više geopolitičkih događanja u nekom okruženju širem i užem, više ne utječe toliko i da ćemo morati se boriti da sačuvamo ovo što smo dosegli do sada ili da mijenjamo se značajno da bismo napravili unaprjeđenje. Upravo ove promjene ja moram reći, evo u raspravama što smo imali unutar kluba i sa djelom struke što sam se konzultirao, imamo i značajnih pohvala, imamo i određenih primjedbi pa bi ja onda ovdje iznio. Jedna od primjedbi, ajmo uvijek je nekako lakše sa primjedbama, zapravo nekako se upozorava na tu centralizaciju, da utjecaj Ministarstva turizma se povećava, da ono što je dosada bila glavna zadaća, uloga Glavnog ureda HTZ-a se umanjuje i onda je zapravo i ključno postavljeno pitanje da li će ove dvije institucije ministarstvo i HTZ imati jasne funkcije? Da li su one dovoljno odijeljene i da li sustav na terenu će pratiti ... [[Govornik se ne razumije.]] ? Ukoliko će ministarstvo pratiti razvoje projekte koji će se događati na nižim razinama, gdje postoje značajne potrebe, pratiti ravnomjeran razvoj, prepoznavati gdje postoje potrebe, gdje se razvija, onda možemo reći da treba tražiti partnere u lokalnim samoupravama, u regionalnim samoupravama, koje će predlagati te projekte, da imamo tu jednu vertikalu da se zna što je projekt, projekt infrastrukture, projekt, ključni veliki projekti bez kojih, bez te vertikale znači, ministarstvo, županije, jedinice lokalne samouprave ne mogu se ionako ili jako teško će se realizirati a evo ja sam imao prigodu sudjelovati u nekim projektima gdje stvarno veliki kapitali projekti moraju imati ujednačeno stajalište, moraju biti strateški određeni. I tu je često dolazimo upravo do toga, neću reći sukoba nego razmimoilaženja između interesa lokalne uprave koja smatra određenu infrastrukturu nekada i političkim svojim dometom od turističkih zajednica koje to gledaju kako to unovčiti a nekad se događa da lokalna samouprava i turistička zajednica jednako dišu ali nemaju u tome potporu od lokalnih turističkih djelatnika koji smatraju da nije samo ulaganje nego mora biti jasna koncepcija kako će to donositi prihode. I u Hrvatskoj imamo brojne projekte u kojima vidimo da je uloženo ogromna sredstva, povrat na ta sredstva je jako spor i nije odrađena funkcija koja se događa nakon izgradnje nakon izgradnje mora postojati jasna odrednica tko tu lokaciju, ta projekt, tu infrastrukturu promovira, tko je potiče, tko radi na njoj, tko su stvarni korisnici jer ovako se događalo da netko tko je možda bliže ministru, tko je možda malo ažurniji u definiranju svog prioriteta, izgradnji, izradi projekte dokumentacije, dođe do projekta koji zapravo nije, čak ni on nije svjestan da nije dorastao i takvi projekata nažalost imamo puno. Ja bi pozdravio intenciju da HTZ postane nacionalna turistička marketing agencija ako će to biti ravnomjerno jer dosad smo imali primjer, posjetio sam nekoliko sajmova na kojima kad dođemo, praktično vidimo da je Hrvatska morska turistička destinacija koja onda nekako mi koji smo sa kontinenta, ne osjećamo se da smo na štandu svoje države gdje je promotivni materijali, komunikacija iako je meni jasno da to je naša najvrednija destinacija koja ostvaruje najviše turističkih prihoda ali nije ugodno na jednom sajmu u Berlinu tražiti zapravo kontinent onako sporadično, tak da treba zapravo vidjeti ono znači, kroz promociju naći tu mjeru i biti reprezentativan za i one napore koje se čine na turistički manje atraktivnim destinacijama. Imao sam situaciju jednom kad smo upravo oko cikloturizma razgovarali, pa se pokazalo da baš RH nije zainteresirana, evo ministre, to ste vi spomenuli u svom govoru upravo taj cikloturizam gdje npr. jedna dunavska ruta koja ostvaruje ogromne prihode u područjima kroz koje prolazi, gdje se događaju i simbioze različitih turističkih projekata, kod nas ne pojavljuje se jel jednostavno nemamo dovoljno snažnu ili atraktivnu destinaciju na toku Dunava gdje infrastruktura nam nije prilagođena, al kad pogledamo udaljenostima između sjeverne hrvatske granice gdje dolazi ta ruta do istočne gdje nam izlazi, relativno je malo područje i nema razloga ono da mi prekidamo to područje, da moramo razgovarati o razvoju u Rumunjskoj i Bugarskoj gdje oni uz sve njihove probleme ono čine, nekada i značajnije veće napore, da bi dosegli ono što imaju Njemačka, Austrija i jednim dijelom, što se već događa razvoj u Mađarskoj jel u Mađarskoj sam vidio da je bila nacionalna odluka, možemo reći snažna politička, želimo se u to uključiti i želimo biti destinacija za cikloturizam. U svemu tome, evo, spominjao sam turistički nerazvijena područja, trebamo kroz ovaj Zakon, ako će se usmjeriti, znači, da te potpore budu konkretne da same turističke strategije koje se rade na raznim razinama, nagledao sam se brojni, nekada je to set stvarno želja koje nemaju temelja. Tu netko jednom treba reći, ali ovo je realno ostvarivo, donosi prihod, nekada su to maštanja koja često budu kopirana iz drugih područja, ali jednostavno nisu ostvariva i ne treba se prepustiti tome da nešto što je definirano strategijom, da je i najbolje rješenje. Nekada je to viđenje sa jednoga užega područja, onoga koje nema svoju, ne nastavlja se na druge programe. Sami ste rekli ključno pitanje unutar Zakona o turističkim zajednicama je pitanje njihovoga mogućega ukidanja ukoliko izvorni prihodi, njihovi prihodi, neću reći izvorni, njihovi prihodi, zapravo, plaće u njihovim prihodima čine preko 30%. Svjedok sam upravo problematike kada dolazi do apsolutnoga većinskoga financiranja iz proračuna jedinice lokalne samouprave, a imamo razmimoilaženje između stava čelnika lokalne samouprave i stava turističkoga vijeća gdje onda je pitanje tko će dati ta sredstva. Znamo svi za jednu plaću, jednog turističkog djelatnika treba otprilike osigurati 100.000,00 kn ako je do sada osiguravalo se 100-tinjak i koju tisuću kuna, što su ostvarivali vlastitih prihoda i to je bila ta plaća i dolazilo je do razmimoilaženja ili neslaganja. Na kojem gradskom, općinskom, županijskom vijeću odnosno skupštini će se donijeti odluka, ali od danas ćemo imati, dati će vam 300.000,00 kn, znači, netko treba donijeti i odluku. Ako do sada nismo funkcionirali, nismo našli zajednički jezik, da bi ostala vaša plaća, ja sad trebam ono što sam davao 100 povećati na 300. Tu je pitanje zapravo da li povećavati ili tražiti veću učinkovitost. I mislim da je tu napravljen propust u prethodnom vremenu da kontrola nad funkcijama turističke zajednice bila je nedostatna, jednostavno nije bilo dovoljnoga praćenja, nije se uspjelo dovoljno posvetiti pažnje brojnim turističkim zajednicama i neke od njih definitivno su podbacile i to moramo reći i onda mene osobno, znači, ne čudi zapravo intencija idemo nešto oko toga napraviti. U kom će to smjeru otići ako je to smjer da se to povezuje unutar jedne županijske turističke zajednice, onda mislim da nećemo baš postići taj efekt jel moja županija, vidim i neke druge, imaju različite interese, koje teško nekada spojiti. Neki dijelovi županije su više spojivi možda sa interesima susjedne Osječko baranjske županije. Negdje npr. u posavskom dijelu nastavlja se na Brodsku. Tako da, volio bi stvarno vidjeti iz toga razvoja da idemo upravo prema tim destinacijama i da potičemo ne samo unutar nacionalnih granica to regionalno okrupljavanje, nego isto tako da prepoznajemo prekogranične efekte, da i oni projekti koji su se radili prekogranično, imaju nastavnost i sljedivost i vidimo da mogu povezivati i značajnije regije jer mi želimo unapređenje, želimo povećati broj posjeta, broj posjeta iz zemalja koje nam dolaze, zapravo, posjetitelja iz udaljenih zemalja, one ne prepoznaju često RH kao destinaciju, nego će nam se dogoditi npr. da prepoznaju Dunav kao destinaciju. Gdje ćemo se mi tu naći? U borbi sa Bečom, Budimpeštom, nekim drugim mjestima, mi možemo biti sastavni dio toga programa, al da ćemo mi biti izričita jedina destinacija na koju ćemo doći, tu bismo sigurno napravili grešku i treba stvarno predvidjeti da možemo se povezivati putem ovakvih, ja bih rekao, područno specijaliziranih regionalnih organizacija da postignemo efekte. Da li će 2% koje ste predvidjeli iz članarine, biti dovoljno, to je po nekim procjenama 12 milijuna kuna, ja ću reći, sumnjam, malo je to ministre novca kad se raspodijeli na sve one koji će željeti nešto stvarno i učiniti povezivanjem, onda će to biti nedostatno. Uvijek je i dobro, tu pohvaljujem namjeru da se osigura neki novac za povezivanje, uvijek je dobro kada ideš stavljati ograničenja, onda daješ i poticajna sredstva da netko prepozna ukoliko odustanemo od jednoga dijela autonomije, s druge strane ćemo postići dodatne učinke i idemo za tim sredstvima, tako da bih tu predložio da ovih 2% razmislite da to ne ostane fiksno unutar toga iznosa jel ako stvarno uspijete u namjeri da krene to povezivanje, da ne bude onda zbog nedostatnih sredstava, zapravo, veliko očekivanje, a da ne odgovorite na ta očekivanja, tako da je nekada, evo, sami ste rekli ovo neformalno povezivanje i udruživanje koje bi bilo, malo postavlja ona pitanja, što je, koliko je to, kako to ocijeniti što je neformalno, jedno je neformalno, pa onda i obaveza je neformalna, ja bi više volio čuti da je ipak postoje tu određeni pisani trag ono koje to povezuje. Pitanje oko nadzornog odbora u turističkim zajednicama, ja bi rekao da ste na dobrom tragu jer brojni nadzorni odbori se sastojali od osoba koje su imenovane, a niti imaju znanja, niti postupaju u onome smjeru u kome trebaju, a to je kontrola potrošnje, kontrola učinkovitosti, i onda je to bilo uoči skupštine je bilo samo formalno da oni potpišu nešto radi čega, kad se jednom utvrdi da stvarno se nije događalo, problem. Neki čak nisu uopće funkcionirali nadzorni odbori i nije bilo sankcioniranja, tako da, to su propusti koje treba vidit da li je brisanje nadzornog odbora dobar smjer, trebalo bi o tome razmisliti, ja bi više rekao da je do sada nedostajalo kontrole što oni čine. Ovo pitanje direktora izvršavanja njegovih zadaća, postalo je jedna prepreka koje neki direktori koji su vodili urede, postalo je teže smijeniti zbog nekada čak i brojnih političkih prijepora koji nastaju. Tu bi trebali biti, po meni, definirani jasniji, mjerljiviji neki rezultati, da program rada koji se predloži, da njegovo izvršenje se mjeri, da to budu osnove. Ako će to biti samo po većini koja se stvara, potrebno je dvotrećinskoj većini, onda bi moglo se dogoditi da neki direktori prežive sve kataklizme koje se dogode. Ja bi rekao da onaj koji im osigurava posao, a to je turističko vijeće, turistička skupština, treba ipak odlučivati čak i fleksibilnije i tu bi predložio da 50% članova je dostatno da donese tu odluku. Vama se prebacuje i ovaj dio koji se odnosi na turističko vijeće HTZ-a gdje je, smatra se, da imate prevelik utjecaj, da je dosad bila veća, zapravo sudjelovanje skupštine u određivanju članova na ovaj način, što i dajete i dva prijedloga člana turističkog vijeća, da je to određeni smjer prema politizaciji ili centralizaciji, pa evo to je još jedan dio koji bi upozorio. Kod turističkih pristojbi, ja bi zamolio da razmislite oko paušalnog plaćanja pristojbe, pogotovo za OPG jer tu smatram da će doći do značajnih potreba, koje popunjenost kapaciteta, zapravo znači, problema u popunjenosti kapaciteta i neće se moći izvršavati ovakav prijedlog kakav ste preložili i to će unazaditi [[Upadica: Zahvaljujem.]] ovu vašu namjeru. Ja smatram da smo evo da smo, predsjedavajući trebali, ako smijem samo nastaviti, ipak imati 20 minuta da možemo [[Upadica: Kolega Panenić, ja vas lijepo molim da završite sa raspravom, isteklo vam je vrijeme. Hvala lijepo.]]
Nastavljamo dalje sa raspravom. U ime kluba zastupnika HDZ-a poštovani kolega Anton Kliman, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, gospodine državni tajniče sa suradnicom, sve vas lijepo pozdravljam. Evo, u ime HDZ-a mi ćemo se, dakle odrediti da ovaj zakon se podrži i rekao bih prst gore za ovaj prijedlog zakona. Napokon, finally, finalmente, jer je ovo turistički zakon pa pričamo malo i strane jezike jer definitivno je ovaj zakon koji se je čekao u javnom turističkom sektoru. Mi smo kao jako određena turistička zemlja imali, bili smo svjedoci apsolutno jednog velikog investicijskog zamaha u turizmu. Digli smo kvalitetu, posebno u hotelima, kampovima i ovom komercijalnom sektoru na zavidnu razinu. Evo, svjedoci smo sada i provođenja ove rekategorizacije, prošlo vrijeme, imali smo sad nedavno taj zakon na Saboru i mislim da definitivno naš privatni vrijedni sektor koji puno ulaže u kvalitetu, koji puno ulaže u destinacije da je zaslužio dobiti jedan zakon koji će ga podupirati u njihovom nastojanju da se ostvare što bolji i kvalitetniji rezultati jer ono što je i kolega Sponza rekao, ne smijemo čekati, ne smijemo stajati na mjestu jer drugi idu, rekao bih puno brže nego što mi idemo sami. Ovo je jedan zakon koji će sigurno potaknuti još bolje razmišljanje, još bolju obavezu naših turističkih zajednica, naših gradova i općina, županija i, kako ste vi nazvali regija, ovaj, da više razmišljaju o destinaciji, da budemo što bolji, da budemo što odličniji i da se možemo što bolje sa svim našim potencijalnim prednostima bolje predstaviti na svjetskom turističkom tržištu. Kao i svaki zakon koji je u I. čitanju, on ima svojih, više dobrih strana nego, rekao bih, manje dobrih strana, ali evo, zato mi raspravljamo ovdje u Saboru kako bi možda potaknuli ministarstvo i dali neke svoje primjedbe i neka svoja viđenja na sam zakon i nadam se da ćete vi, gospodine ministre sa suradnicima o njima razmisliti i vidjeti da li se slažu vašoj koncepciji i vašoj politici u ministarstvu, da li će se ovo uklopiti i da damo jedan, još bolji zakon od ovog prijedloga, što je ovdje. Mi ćemo imati, vjerojatno kroz ovo razdoblje između dva čitanja dosta i konzultacija. Smatramo da imamo neke stvari koje se mogu zaista poboljšati, mi u klubu HDZ-a i uvjeren sam da ćemo, kad se taj zakon ono što se kaže kolokvijalno, ispegla, biti jedan jako, jako dobar zakon. Ali, ono što hoću još jednom naglasiti, napokon, nakon 15 godina, a u turizmu je 15 godina jako, jako dug period, napomenuo bih i to da se jako puno kolega i referira na našu strategiju o turizmu dakle Turistička strategija 2020. Ja sam smatrao i kad sam bio u ministarstvu, on se trebala promijeniti jer smo nek ciljeve tada izvršili, dostigli smo, ne velikom zaslugom javnog sektora nego privatnog sektora, kroz investicije, kroz vizije turističke pogotovo u velikim turističkim sustavima, ali evo, još dandanas volimo rekao bi čak i lamentirati o njemu a on je prošlost a to je od svega prošlo 5 g. Turistička industrija se strahovito brzo razvija, rekao bi skoro da je na razini IT industrije, možda malom malo sporija ali tu negdje. U milijun pravaca se turistički proizvod razvija i definitivno javna uprava, dakle kroz sustav turističkih zajednica to mora pratiti. Zato je dobro da je taj zakon na neki način kršten kao Zakon o turističkoj destinaciji gdje on u svoj samoj biti i je. No evo, ja bih malo prošao kroz taj zakon ako mi dozvolite, da možda prokomentiramo i kasnije i da komentirate na kraju krajeva, kroz svoje viđenje onog što smo mi sve rekli u ovim našim obraćanjima. Dakle, ono što je jako bitno reći da se je kroz zadaće i ciljeve turističkih zajednica jako puno toga da tako kažem, stavilo u zadaću samim turističkim zajednicama, kako lokalnim tako regionalnim a boga mi i HTZ-u. Dakle jako puno posla, jako puno odgovornosti i mislim da je to dobro i mislim da treba to još malo bolje doraditi da bo svatko shvatio koji je njegov dio posla. U nekim člancima možda ima malo zbrkanosti, to ne znam da li ste primijetili oko toga, gdje nisu jasno odijeljene vertikale tko, šta i kako. Mislim da bi tu trebali kroz te članke riješiti to pitanje jer je ovo dakle, ovo nije pismo namjere, ovo je zakon i dakle moram se vidjeti vertikala od HTZ-a preko regionalnih turističkih zajednica na lokalne turističke zajednice. To može kroz zakon doć, kod provedbe zakona doći u problem jer kaže netko, e gledajte, ja nemamo apsolutno tu situaciju da mogu provući vertikalu zato što imate na nekim dijelovima di se kaže da lokalne turističke zajednice moraju uskladiti svoje programe sa regionalnom turističkom zajednicom. Nastavno, mora pisati da je tamo HTZ. Vi to nemate na nekoliko mjesta u zakonu, to je jako bitno naglasiti, da se osjeti ta vertikalnost, da se osjeti ta sustavnost kroz taj zakon. Dakle, kolega Panenić je maloprije govorio, hvala vam na pohvala za suradnju, zaista je bila odlična u prošloj Vladi. Rekli ste da niste baš najsretniji sa izostavljanjem nadzornih odbora iz tijela turističkih zajednica. Ja isto nisam baš siguran da je to dobar izbor, reći ću vam zašto. Mnoge skupštine turističkih zajednica su velike. Sa jako puno raznih profila skupštinara i nisam siguran baš da su oni najbolji izbor da vrše kontrolu i one zadaće što je kroz ovaj zakon skupština zadala kao nadzor samoj turističkoj zajednici. Čini mi se da između svih tih ljudi, troje do petero ljudi u nekim većim može bit pet, u nekim manjim može biti tri koje će prepoznati između sebe, više-manje znaju se svi ljudi iz okruženja, moći će kvalitetno odrediti ljude koji mogu kvalitetno nadzirati rad turističke zajednice. Ono što ste bili rekli je definitivno točno, da se nije dobro odrađivalo taj nadzor u mnogim slučajevima ali to nije pitanje samog zakona nego to je pitanje ljudi i odgovornosti, kako su se oni uhvatili toga posla. Dakle ako se uhvate ozbiljno, ako su to ozbiljni ljudi koje skupština može imenovati za nadzorni odbor, mislim da je to jako dobro. Čini mi se da je jako bitno da HTZ ima predstavnika pogotovo ovog Visokog doma kao što je sada u nadzornom odboru same turističke zajednice. Netko će reći da je to politizacija ali ja mislim da nije jer ipak zakoni kao što je ovaj mi donosimo u ovom domu, imamo ga pravo izkontrolirati i vidjeti da li smo mi donijeli dobre odluke i da li turistička zajednica odnosno HTZ radi dobar posao. To je jedan prijedlog kojeg ministre možete ili ne morate usvojiti ali razmislite o njemu, mislim da će to otvoriti jednu širinu u tom djelu. Može se čak i selektivno riješiti da možda HTZ ima nadzorni odbor, ove manje ne trebaju imati, pitanje, dakle sve zakonodavac može propisati. Ovdje što se tiče same skupštine u članku 7. ovaj stavak 3. tu ja bi malo uskladio ovu matematiku. Tu onih polovicu skupštinara ako se ne javi, ide se na novu skupštinu za 15 dana, ako ne dođe dakle dovoljan broj ljudi, ide se na onu 2/3, tako nekad matematika sa manje glasova može više dobiti nego kroz onu prvu. Tu bi trebalo nekako matematiku uskladiti jer je taj broj malo škakljiv kada uzmete ovu situaciju, polovična i dvotrećinska oko ove situacije. Volio bi da oko toga vodite računa jer je to jako bitno a pitanja su skupštinska, dakle najvišeg tijela turističke zajednice. Dakle opet u ovom članku 15. pričamo o nadzornom odboru itd. Dakle što se tiče samo turističkog vijeća, u članku 17. stavak 6. kaže da iznimno od stavka 5. ovog članka odluku o razrješenju direktora turističke zajednice, turističko vijeće donosi dvotrećinskom većinom glasova prisutnih članova turističkog vijeća. Ja mislim da bi se trebali kriteriji dakle kriteriji razrješenja direktora jasno propisati, dosta je to široko. Dakle, nitko ne misli da će se možda ić neku zlu krv sa direktorom itd. ali čini mi se da je tu zbog ozbiljnosti posla, zbog ozbiljnosti uopće funkcije direktora turističke zajednice mislim da bi tu trebalo bit snažno propisano i jasno propisano kada direktor turističke zajednice ne može dobiti razrješnicu. Dakle, sami ste rekli da je ova, intencija ovog zakona depolitizacija, ja se slažem u velikom dijelu ste ovdje dali prijedloge hvale vrijedne za depolitizaciju, ali ja bi molio možda je nespretno rečeno, al bi volio možda i objašnjenje i za ovaj visoko dom. U članku 22. dakle definirano je u stavku 4. da do izbora direktora turističke zajednice, a najduže 6 mjeseci prava i obveze direktora turističke zajednice iz stavka 2. ovog članka obnaša predsjednik turističke zajednice. U slijedećem stavku, a to se tiče vas ministre, da ne bi, da vam ne bi netko ono što se kaže popovao nad glavom, da se iščitati da ograničenje iz stavka 4. ovog članka se ne primjenjuje na obnašanje prava i dužnosti direktora Hrvatske turističke zajednice od strane predsjednika Hrvatske turističke zajednice. Ne znam da li ste to uočili ili niste, tu dolazimo do situacije da praktički ministar u ovom slučaju vi, sutra netko drugi, prekosutra netko treći može obnašati dvije funkcije veoma bitne za hrvatski turizam, a to je direktora Hrvatske turističke zajednice i dakle, ministra turizma u jednoj osobi ne znamo koliko vremena, ne znam dal sam ja dobro shvatio tu cijelu priču. A mislim da vama sigurno to nije bila intencija, jer se vidi iz ovog zakona da ste htjeli ovaj depolitizirati tu cijelu priču. Možda je malo loše to složeno, mislim da tu u tom smislu mislim da bi to trebalo jednostavno ovaj doraditi, a to nije, to to čini mi nije duh ovog zakona kao što ste vi ovaj i sami rekli. Morat ću malo požurit jer vrijeme teče. Dakle, u ovom članku zadaća turističkih zajednica kaže da je lokalna turistička zajednica može na temelju posebne odluke turističkog vijeća biti član međunarodnih turističkih organizacija, ali tu ima još, malo treba to proširiti, reklo bih i gastro organizacija pa čak i sportskih nekakvih drugih ne znam organizacija destinacijskog menadžmenta itd., itd., dakle tu možda malo proširiti jer zaista se otvara jako puno prostora za ovu priču. Isto bi se složio sa kolegom Sponzom da možda bi trebalo razmisliti na onaj maksimum 30% predstavnika u skupštini. Čujte mi imamo situaciju gdje u jednoj destinaciji pa skoro 90% prihoda spada na jedne, na jednu pravnu osobu i mislim da bi bilo nelogično da ima samo 30%, a sa druge strane da dolaze mali članovi koji plaćaju turistički, odnosno turističku članarinu ili boravišnu pristojbu i onda dolazimo do tih problema koji nam ne bi trebali biti. Evo ja ću se još sad, neću puno oko toga govoriti, ali još samo bi se na ovih 30%, dakle pozdravljam vašu otvorenost da razmotrite to pitanje, ja smatram da 30% je malo. Ovdje u tih 30% pa i 50%, pa i 60% je upravo intelektualni rad najviše angažiran. Dakle, koliko smo vidjeli iz zakona neće više biti dijeljenja nogometnim klubovima itd. na način kao što je bilo sada, tako da smatram da intelektualni rad ako je on ugrađen 50% u plaće, on ima svoje opravdanje, on ima svoje opravdanje. Razmislite o tome. Tih 30% može biti, dakle ako ostanete pri ovom prijedlogu i 30% može biti na 2 do 3, na 5 godina dakle rastegnuto u jednoj situaciji, mislim da tu ima prostora za razgovor, da će nam biti ljudi pogotovo u kontinentalnom dijelu Hrvatske izuzetno zadovoljni, ako takvo rješenje nađemo. Htio bih još reći za boravišne pristojbe i za turističke članarine, jako je bitno da veliki sustavi uplaćuju srazmjerno gdje ostvaruju promet, tipa HT za turističke članarine [[Upadica: Zahvaljujem.]] Hvala lijepa to ćemo dalje rješavati u privatnom razgovoru.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Klimanu. Prelazimo na slijedeću raspravu u ime Kluba zastupnika HNS-a poštovani kolega Tomislav Saucha, izvolite.
Hvala lijepa. Dobar večer poštovani predsjedavajući, uvažene kolegice i kolege zastupnici, poštovani ministre sa suradnicima, nekako ovi zakoni iz turizma uvijek dolaze u ove popodnevne termine kad nas je relativno malo u sabornici iako nas je danas ovdje čak i više nego što je bilo na zadnjem setu zakona, to me žalosti, ali to ne smije nam umanjit svejedno kvalitetu naše rasprave. Pred nama su danas, je jedan u stvari paket zakona iz područja turizma od naše jedne od najznačajnije, ako ne i najznačajnije gospodarske grane. Prijedlog Zakona o turističkim zajednicama i promicanju hrvatskog turizma, Zakon o turističkoj pristojbi i Zakon o članarinama u turističkim zajednicama sve to čini jednu međusobno povezanu cjelinu. Ovim paketom zakona uvode se zaista velike sveobuhvatne promjene u sustavu turističkih zajednica na svim razinama njihovog razinama i njihova nova definiranim zadaćama i ulogama i načinu financiranja i članstvu. Kroz razgovor sa predstavnicima struke, steko sam dojam da se radi zaista o jednom izuzetno modernom paketu zakona koji prati svjetske trendove u razvoju turizma, tj. turističkog proizvoda. Tu poglavito mislim na, na pojam destinacijskog menadžmenta tj. organizacija destinacijskog menadžmenta. Dosadašnji sustav turističkih zajednica koji postoji u jednom znači ovakvom obliku kakav je danas već jedan zaista dugi niz godina, mislim da je on opravdao svoje postojanje da je bio dobar, da Hrvatska ne bi bila takva turistička sila kakva je danas da ti naši turistički djelatnici i turističke zajednice nisu funkcionirale, no međutim svaki sustav ako želi prosperirati, a naš sustav turistički definitivno želi prosperirati na jednom tako izuzetno konkurentnom tržištu, mislim da je, ne znam tko je od kolega prije mene rekao, mislim kolega Panenić da je turizam, da je možda čak i da se brže mijenjaju stvari u turizmu nego u IT, i da tu treba držati taj korak. Dakle na jednom takvom tržištu, jedno takvom proizvodu zaista se stvari moraju mijenjati i mislim da je dobro da se ovakav Zakon sada donosi i da će donijeti zaista korisne promijene. Ovakav sustav turističkih zajednica pokazuje bez obzira na sve svoje kvalitete, određene slabosti, uvijek se govori o politizaciji, ali na stranu znači ti nekakvi paušalne ocijene, bilo je problema zato što se između ostaloga nije znalo nit ovisno o kojoj razini, koja razina turističke zajednice je zadužena za koje poslove, što se recimo ovim Zakonom vrlo jasno propisuje i ono što mislim da je dobro ovim Zakonom da se propisuje jedna određena razina, ustvari hijerarhičnosti između lokalnih jedinica to jest lokalnih turističkih zajednica i regionalnih turističkih zajednica, da se i na kraju nacionalne turističke organizacije to jest hrvatske turističke organizacije, da se tu sada točno zna tko što radi i znači, tko mora poštivati kakve smjernice i naputke kako bi se sa hrvatskim turističkim proizvodom kao cjelinom moglo bolje i sustavnije upravljati. Dosadašnji sustav je također u nekim stvarima bio i relativno neracionalan, možda se previše novaca trošilo na plaće, ali opet to je teško, teško je to ovako paušalno ocijeniti, mislim da to ipak treba gledati od slučaja do slučaja. Znači, svaki sustav da bi se unaprijedio, da bi se učinio efikasnijim, pogotovo na lokalnoj destinacijskoj regionalnoj razini, upravo tamo gdje se turistička aktivnost odvija, potrebno je osigurati sve potrebne preduvjete za sustavnu provedbu posla destinacijskom upravljanja. Znači sustav destinacijskog upravljanja jedno je od najvažnijih izmjena u ovome novome Zakonu o turističkim zajednicama, i taj, znači, postavlja se stari, malo smo to bili razgovarali i na Odboru što je to točno ustvari taj destinacijski menadžment, pa ja sam se o tome, bio pokušao informirati sa ljudima iz struke koji su objasnili da je to ustvari, DMO organizacija koja vrši kontinuirano komunikaciju i koordinaciju između svih dionika na području određene turističke destinacije. Mislim da je to upravo ono što nam je potrebno da, znači, da turistička zajednica bude više uključena u donošenje strateških dokumenata na svakoj razini svojeg djelovanja, znači na lokalnoj, na regionalnoj i na državnoj, naravno razini. Znači, strateško planiranje, koordinacije, edukacija dionika, upravljanje infrastrukturom, super strukturom i kvalitetom turističkog proizvoda, marketing i promocija destinacije, statistika i baze podataka. Zakon, sad na ovaj, Zakon znači DMO definira kao organizaciju koja okuplja dionike javnog, privatnog i civilnog sektora u cilju strateškog i operativnog upravljanja destinacijom i ostvarivanja zajedničkog, zajedničke prethodno usuglašene vizije. Dakle, mislim da je upravo naglasak na toj zajedničkoj prethodno usuglašenoj viziji, da upravo na to treba staviti zaključak i da mislim da je to upravo, da je taj sustav kontrole između nižih i viših razina turističkih zajednica upravo ono što će dovest do usuglašavanja te zajedničke vizije, jer kao što se vidi iz Zakona, a svaka razina mora, svaka razina turističkog organiziranja mora svoj program rada na godišnjoj, na godišnjoj razini mora, mora dostaviti višoj razini, ta viša razina se o tome mora očitovati. Taj destinacijski menadžment i upravljanje turističkim zajednicama po modelu DMO-a, nije novi pojam u turizmu, on već postoji neko vrijeme, kako u teoriji turizma, tako i u praksi, i on je u stvari nastao kao odgovor na potrebe tržišta. I mislim da je dobro da mi pratimo trendove i mislim da je dobro da smo počeli, da smo krenuli sada, da smo uveli jedan takav novi pojam i novu jednu ustvari definiciju funkcioniranja turističkih zajednica. I dalje znači ovaj Zakon poznaje tri razine organiziranja, lokalnu, regionalnu i nacionalnu, dalje imamo tijela, znači skupštinu, predsjednika, turističko vijeće. Ono što je tu jedna novina što ste sami rekli u vašem uvodnom izlaganju, dakle, da predsjednik turističke zajednice koji i dalje ustvari ex lege čelnik jedinice lokalne samouprave ili u slučaju regionalnih, župan, će svejedno moć nekoga drugoga imenovati. Doduše moram priznat, evo ne bih rekao da je to kritika, al jedna onako razmišljanje, vidim nekakvu pretjeranu smisao u tome, obzirom da se tog, znači delegiranom predsjednika, čelnik lokalne samouprave delegira bez nekakvih pretjerano jasnih kriterija, a i tu osobu, koliko sam ja shvatio, možda sam krivo shvatio, može u bilo kojem trenutku povući, dakle, u principu ta osoba je njegov supstitut bez nekakve dodatne dodane vrijednosti. Ali ne znam na koji način će to nešto pretjerano sudbonosno utjecati, ali evo. Kao mogući jedan od problema, kada sam iščitavao ovaj Zakon vidio sam činjenicu da kad skupština odlučuje o nekim zaista bitnim stvarima kako što su program rada, kao što su donošenje statuta, kao što su godišnja izvješća, mora te odluka donositi na prijedlog turističkog vijeća koje je izvršni organ, svojevrsna turistička vlada na određenoj razini, mora te odluke donositi 2/3 većinom, što mislim da bi na terenu moglo stvoriti određene probleme to jest moglo bi se desit da se takva, visoki stupanj usklađenosti, ako se uopće i takva vrsta kvoruma može zadovoljiti, da može dovesti do toga da ćemo imati padanja turističkih vijeća na, u jednom, znači svakogodišnja probleme, znači, u funkcioniranja rada turističkih vijeća, možda bi tu mogli to malo učiniti fleksibilnijim, iskreno ne mogu shvatiti zašto je baš potrebna takva, takva velika kvalificirana većina da bi se prihvatili takvi dokumenti. Također evo tu bi jednu još malu kritiku uputio da se, mislim da su to kolege prije mene isto tako primijetili, da se direktora turističke organizacije s jedne strane bira putem javnog natječaja, sve je to u redu, znači, bira ga turističko vijeće, obično većinom, no međutim, da bi ga se smijenilo potrebno je opet 2/3, mislim da to će zaista neke od tih direktora zacementirati za sva vremena. Mislim da bi se isto oko toga trebalo malo razmisliti, isto tako još jedan, čisto možda nomotehnička ili ne znam kako bih to nazvao, jedna intervencija kaže da direktor turističke organizacije odgovara vijeću, turističkom vijeću i skupštini, ali i predsjedniku tj. vijeću i predsjedniku. Predsjednik turističke zajednice niti direktora imenuje, niti ga posudilo uopće u postupku njegovog postavljanja, tako da ne vidim po kojoj osnovi, obično odgovaraš onome tko ti je dao mandat ili tko te eventualno može smijeniti tj. razriješiti. Al dobro, to su sad više ustvari, ne znam, pretpostavljam, tehnikalije, te će se stvari pobrusiti između dva čitanja. Ono što je isto tu važno za reći kod lokalnih turističkih organizacija, dakle, njima se sad tu dalo jedan baš konkretan zakonski tj. konkretnu zakonsku ovlast da sudjeluju u kreiranju lokalne politike koja se tiče turizma, dakle, ne samo strateških dokumenata, što je jako bitno, nego se tu dalo su se neke konkretno, dakle, mora se sada pitati turističku zajednicu kada se donosi npr. odluka o radnom vremenu ugostiteljskih objekata. Ja mislim da je to od izuzetno velike važnosti za svako turističko mjesto. Jednako kao što turizam ne može nametati u potpunosti se lokalnoj zajednici, jer lokalnu zajednicu čine ljudi koji biraju svoje predstavnike upravo zato što žele odrediti nekakav smjer u kojem će se razvijati određeno mjesto ili grad. Jednako tako ne može ni politika u potpunosti, dakle, ne pitati ljude koji su uložili sredstva koji žive od te određene destinacije baš ništa kada je u pitanju nešto toliko važno kao što je radno vrijeme. Također, naravno, i dobra je stvar da se sada moraju dogovoriti oko trošenja tih sredstava koja idu od turističke pristojbe u proračun grada. Sad vidim da sam u stvari skoro pri kraju, tu se mora složiti sa kolegom Panenićem obzirom da je ovo objedinjena rasprava i zaista smo trebali možda si odrediti 20 minuta, zaista važna je tema. Dakle, da malo ubrzam. Mislim da je dobro, dakle, dobro je što je postavljena ta jedna hijerarhija, dobro je što se Hrvatska turistička zajednica (HTZ), više će se sada koncentrirati na strateško promišljanje, na promociju RH, na neka, mislim da sam to negdje pročitao, na neki način da će se, voditi će vanjsku politiku turizma u RH tj. znači, prezentaciju RH biti neki saport turizmu u RH. Također mislim da je dobro da se potiče okrupnjavanje tj. znači, udruživanje turističkih zajednica, kako na razini jedinica lokalne samouprave, dakle, to je isto na neki način odgovor i pitanju šta će biti sa onim lokalnim turističkim zajednicama koje neće imati dovoljno sredstava, dakle, da zadovolje ove kriterije, znači, ne više od 30% za zaposlenike. Može se uvijek dobrovoljno udružiti nekoliko turističkih zajednica, mislim da to nikome neće pasti kruna s glave zbog toga, mislim da je to upravo cilj da se okrupnjava, da se zajednički bude samodostatno, ne samo za funkcioniranje za ono bazično, nego za ono strateško, dakle, nastupanje prema, ono što je u stvari cilj, a to je prema korisniku, to je prema međunarodnim, znači, turoperaterima, prema onima koji u stvari, zbog kojih turističke zajednice postoje, a to su turisti. Dakle, ostalo mi je još jako malo vremena, htio bih se još osvrnuti na druga dva, iako vjerujem da o ovom nisam uopće dovoljno, nismo govorili, mislim ovo je izuzetno važan ovaj Zakon, to je glavni Zakon o turističkim zajednicama, a Zakon o turističkim pristojbama tj. o turističkim, da, prije o boravišnim pristojbama, sad turističkim pristojbama, dobro da se ova terminologija promijenila, taj tjurist tekst je uvijek u svijetu je taj kao turistički porez, a mislim da je s jedne strane, znači, tu se sada dala mogućnost jedinicama regionalne samouprave, znači, županijama da određuju visinu boravišne pristojbe, nisam siguran koliko je to najsretnije rješenje, ministar me prije sjednice uvjeravao da tako svugdje u svijetu funkcionira, ja se iskreno bojim da netko iz čisto populističkih razloga ne bi npr. odredio najnižu moguću razinu turističke pristojbe za određenu lokaciju, za određenu županiju, s čime će u stvari napraviti sebi medveđu uslugu jer će toliko manje turističke zajednice uprihoditi, a ne vjerujem da će tih euro ili pola eura u ukupnoj cijeni značiti nekakvu konkurencijsku, znači, biti nekakav kompetitiv već. Htio bih tu još isto tako spomenuti, da što se tiče te turističke pristojbe, znači, promijenio se pojam uže obitelji, a ispala su iz toga kruga braće i sestre, mislim da to nije dobro, mislim da bi o tome trebalo razmisliti, na kraju krajeva mislim kada, to može stvoriti dosta velike probleme u obitelji tko će koristiti nekretninu itd. i ono što bih htio posebno svakako pohvaliti Ministarstva, to je da je ušla u pojam uže obitelji istospolna zajednica definirana u Zakonu o, znači, istospolnim zajednicama, koja eto tako nije uspjela ući u neke druge Zakone, ali ovdje se sada ipak u ovome Zakonu dovela su je u neku vrstu emancipacije i postala je punopravna i ravnopravna sa obitelji i na tome zahvaljujem i na tome vas sve skupa pohvaljujem. Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolegi Sauchi. Kao što sam kazao kolegi Paneniću, dakle, prilikom objedinjavanja rasprave, moj prethodni kolega predsjedavajući je ponudio klubovima da bude rasprava objedinjena 20 minuta, nitko se od klubova nije javio, tako da znate, a kolega Saucha imate još skoro 3 minute za prijavu pojedinačne još i završnu riječ, tako da možete produžiti još 20 minuta. Nastavljamo sa raspravom, u ime kluba zastupnika SDP-a poštovani kolega Branko Grčić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine podpredsjedniče, uvaženi gospodine ministre sa svojim suradnicima. Evo nekoliko riječi o ovom paketu Zakona. Prvo bih ipak nešto izdvojio iz ove današnje rasprave i rekao da je to sigurno vijest dana za turistički sektor a to je ova najava da će se ipak smanjiti PDV u ugostiteljstvu. Ja sam jedan od onih koji je jedno 50-ak puta do sada u javnim istupima javno tražio na neki način od ministarstva da to napravi. Nažalost to će se dogoditi tek 2020. koliko sam shvatio, naravno to je predizborna godina tako da ni to nije slučajno, ja bih volio da se to dogodilo već ove godine i da od 1.1.2019. smo imali manji PDV u ugostiteljstvu i naravno bilo bi jako dobro da to obuhvati i sektor smještaja odnosno da se tu ide sa još nižom među stopom kako je to i u konkurentskim zemljama Hrvatskoj kada je turizam u pitanju. Što se tiče te priče, nadovezati ću se i na raspravu kolege Klimana koji je spominjao taj značajni investicijski ciklus, ja moram reći da je taj investicijski ciklus krenuo i malo ranije od mandata ove Vlade ili ovih dviju zadnjih HDZ-ovih Vlada i da je to nešto što nas je izvuklo iz krize tamo u drugoj polovici mandata u kojemu je SDP predvodio Vladu. Turistički sektor je bio taj koji je počeo prvi ozbiljno investirati, u tom vremenu se dogodilo 10-ak ili 12 čini mi se predstečajnih nagodbi u kojem smo uspjeli naći partnere za neke velike turističke tvrtke u Hrvatskoj i gdje se kroz dodatna ulaganja osposobilo te objekte za ozbiljan rad u tom važnom turističkom sektoru. Što se tiče ovih zakona moram reći da sam dosta pomno pogledao i dio javnog savjetovanja vezano za donošenje ovih zakona. I jedna opća primjedba je bila da se zapravo relativno malo konzultiralo struku na, recimo to na terenu uvjetno. Tako da možda bi bilo bolje da se još više iskoristila iskustva ljudi s terena upravo zbog onoga što ću reći u nastavku što je ovdje već bilo spomenuto. To se prije svega odnosi na proces reorganizacije turističkih zajednica u skladu sa tim principom destinacijskog menadžmenta. Što je destinacija, to je isto važno pitanje. Znači na kojoj razini mi promatramo tu destinaciju. Je li to lokalna destinacija, je li to regionalna destinacija, je li Hrvatska kao država destinacija? Naravno, sve to sigurno jeste, dakle odgovor je da za sva ta pitanja. I sada je naravno pitanje kada kažete da ste reorganizirali sustav turističkih zajednica prema principima destinacijskog menadžmenta onda to uključuje naravno sve ove razine jer sve te razine jesu destinacija kao što su i neka mjesta. I ja tu mislim da su ljudi u pravu koji su dali primjedbe na taj dio kao što su i neka mjesta, odnosno neka naselja u okviru jedinica lokalne samouprave destinacije, zaokružene, vrijedne i jake, snažne i kao takve imaju pravo po meni da zadrže možda takve institucije kao što su turističke zajednice koje su radile na određenim projektima unapređenja te destinacije. Ovaj zakon nažalost te turističke zajednice ukida, nema ih više i na najniža razina organiziranja je dakle na razini jedinice lokalne samouprave. To je ta bitna promjena. E, OK, to je informacijski centar ali to nije turistička zajednica je li. I tu je sad vrlo ozbiljno pitanje da li je za neke jedinice, možda ih nema puno ali ih definitivno ima, možda je to nešto što nije u konačnici dobro rješenje. Mislim ja neću hvaliti neke dobre strane zakona jer su tu moji prethodnici koji su u poziciji već sve objasnili pa nema potreba da ja sa strane opozicije o tome govorim ali ima, kažem ima dobrih stvari definitivno. Pokušavam ukazati na ova neka pitanja koja dolaze prije svega s terena dakle od ljudi koji su involvirani u poslove, dakle aktivnosti turističkih zajednica danas, odnosno u prošlosti i danas. Još jedna stvar tu, ukida se obveznost osnivanja turističkih zajednica. Cijela ta priča zapravo se na neki način pokušava racionalizirati na jednoj novoj razini. Međutim, postavlja se pitanje ako dođe do ukidanja nekih turističkih zajednica u nekim prostorima da li će biti dovoljne motivacije da se na tim prostorima preuzmu poslovi onih zajednica koje se ukidaju. I na koji način će se to dogoditi. Dakle ovo udruživanje potencijalno turističkih zajednica je također upitno jer tamo se kaže da se one udružuju sporazumom, taj sporazum ne stvara neku novu pravnu osobu već isključivo predstavlja potencijalnu suradnju postojećih institucija i okupljanje njihovo na zajedničkim projektima. Ali tamo gdje su ukinute neke turističke zajednice može postati uvjetno rečeno prazni prostor u smislu pokrivanja određenih aktivnosti koje su one do sada imale. Govorim prije svega o kontinentalnim područjima, govorim o Slavoniji, govorim o Lici, govorim o Međimurju, govorim o Dalmatinskoj zagori definitivno, znači tu postoji objektivna opasnost da oni budu podzastupljeni u jednom tom procesu koji je krenuo na našu sreću naprijed a to je da se pomalo oživljava i razvija i taj kontinentalni turizam. Mi koji smo iz Dalmacije možemo svjedočiti to na konkretnom primjeru Dalmatinske zagore gdje se tu već odmaklo u jednoj dobroj mjeri. I šteta bi bilo da ne postoji ta institucionalna infrastruktura koja će to adekvatno podržati. Pri tome apsolutno podržavam ovo ograničenje na 30% isplate bruto plaća u ukupnim prihodima turističke zajednice jer to omogućuje prostora da se od onih 70% preostalih sredstava zaista financiraju konkretni projekti a da ne ide to samo, recimo to u ljudske resurse, uvjetno rečeno. Međutim, dakle poznato je da se tu u mnogim manjim zajednicama kao i onim zajednicama koje imaju slabiji kapacitet što se tiče prihoda da se to jako često događalo. No kažem, ovdje još ostaje i o tome smo na odboru pričali da se utvrdi što, točno što su to prihodi turističke zajednice precizno i koje to sve ljude, odnosno njihove plaće računamo u ovih 30%. Spominjali smo i ove informacijske centre, da li su oni unutar toga, nisu itd., itd.. Nadalje, što se tiče ovih organizacijskih promjena vezanih za definiranje predsjednika turističke zajednice, općine ili grada, odnosno županije gdje su to do sada bili čelnici uglavnom. Možda bi trebalo isto tako malo preciznije definirati neke uvjete koje bi trebali ispunjavati ljudi koji preuzimaju te funkcije i koji će biti imenovani na te funkcije. S druge strane koliko god je bilo loše da čelni ljudi jedinica lokalne i regionalne samouprave budu na čelu turističkih zajednica, njihov utjecaj vrlo često je bio jako važan da bi se određeni projekti uopće proveli. I sada kako taj most popuniti u ovoj novoj situaciji, očigledno će trebati nešto vremena i iskustva pa da se vidi kako će to na najbolji mogući način funkcionirati. Što se tiče ovih prijedloga o članarinama u turističkim zajednicama i turističkoj pristojbi, odnosno boravišnoj pristojbi kako se to sad zove ja bih samo apelirao na dvije stvari. O njima smo govorili u nekom drugom kontekstu posebno kada smo govorili o ovim poreznim izmjenama i ovom većem nametu na privatne iznajmljivače u turizmu gdje smo rekli da nije jednako gdje taj privatni iznajmljivač iznajmljuje, ne znam na razini jedne jedinice lokalne samouprave, tipa grada Splita, je li taj objekt, apartman u Dioklecijanovoj palači u strogom centru grada ili je negdje na periferiji Sućidar, Pujanke itd., gdje definitivno ne može biti isto porezno opterećenje jer su i pretpostavke da se određeni prihodi tamo steknu različite. Znači oni djeluju i funkcioniraju u različitim uvjetima. Prema tome, trebalo bi svakako uvesti određeno zoniranje. Nešto slično mislim da bi trebalo napraviti sa boravišnom pristojbom. Ja zaista predlažem da se potrudite kroz nekakve pravilnike ili na drugi način a s obzirom da ministar određuje opet minimalnu i maksimalnu, maksimalni raspon, odnosno čelnici regionalnih i lokalnih samouprave da se tu možda uvedu ovi dodatni kriteriji što bi sigurno bilo poštenije, logičnije itd., itd.. Što se tiče samih članarina, ovdje je konstatirano ispravno da članarine prije svega služe kontinentalnim turističkim zajednicama kao prihod, to pokazuju dosadašnji podaci i ja ću vam ih kratko pročitati jer su vrlo indikativni. Znači u primorskim županijama u 2017. 409 milijuna kuna su stekle turističke zajednice iz boravišne pristojbe a u kontinentalnim samo 23 milijuna. To govori i o posjetima, to govori o broju turista, to govori o broju noćenja koji su ostvareni itd., itd. pri čemu je u TZ grada Zagreba 13,4 od 23. Znači više od pola ukupnih prihoda od članarine, od boravišne pristojbe, pardon. Što se tiče članarine u 2017. u kontinentalnom dijelu članarina je iznosila 118 milijuna, od toga u gradu Zagrebu čak 85 milijuna kuna. Znači u cijelom drugom preostalom kontinentalnom dijelu negdje oko 32, 33 milijuna kuna. Zaista zanemariva brojka. A na ovom morskom dijelu onaj ostatak turističkih članarina koji je bitno, bitno manji. Gdje je tu problem? Znači opet imamo onu nelogičnost o kojoj je kolega, bivši ministar turizma Kliman malo prije počeo govoriti ali nije dovršio gdje se očigledno ja i on potpuno slažemo a to je da bi ovaj princip prikupljanja članarine prema sjedištu tvrtke svakako trebalo na neki način korigirati i promijeniti. Jer je jednostavno nepravedno da od ukupne članarine grad Zagreb samo zato što su tamo sve najveće tvrtke postavile svoja sjedišta od HT-a kako je on rekao ili ne znam Hrvatske pošte ili INA-e ili ne znam koje druge firme, Zagreb će od toga profitirati najviše i osigurati praktički 75 do 80% ukupne članarine. A što će svi ovi mali? A što će svi ovi po Slavoniji, Lici, Međimurju, sjeveru Hrvatske koji nemaju od čega financirati svoje projekte? Pa od one, da opet kažem ovdje crkavice financiraju tek plaću šefa ne znam TZ-a i njegove tajnice i ništa više. Znači ne mogu učiniti jednostavno ništa, tu je problem. Tu je problem. Prema tome, financijska održivost brojnih malih turističkih zajednica, posebno u pasivnim krajevima je takva kakva je zato što je nepravedna raspodjela članarina. I tu morate nešto promijeniti. Ovo rješenje ako bi ovako ostalo kako je nije dovoljno, znači jednostavno ja još jednu stvar pozdravlja, ja pozdravljam da se članarine generalno smanjuju i da ste rasteretili još ovih ne znam kolko 30, 50 grana djelatnosti itd., to svakako pozdravljam i mi smo to smanjivali u smislu smanjenja parafiskalnih nameta i vi ste to nastavili i sve to OK, ali s druge strane imamo deficit onda u proračunu turističkih zajednica, posebno u kopnenom dijelu što može kažem objektivno stvarati jedan ozbiljan problem njihovoga funkcioniranja, čak i nakon ove racionalizacije i ove reforme. I stvarno ćete morat nešto u tom dijelu napravit. Evo, zahvaljujem.
Zahvaljujem poštovani kolegi Branku Grčiću. Prelazimo na pojedinačne rasprave, poštovani kolega Miro Bulj, izvolite.
Hvala lijepo, uvaženi ministre, kolegice i kolege turistička zajednica i Zakon o turističkoj zajednici gdi se definiraju određene stvari one su i prihvatljive svima i ne bi ponavljao to je ovo da 30% ne može više potrošiti za plaće od prihoda, to su stvari koje se mogu definirat u postotku, treba li manje veće, to je pitanje svih pitanja. Da li je neka promjena, da li će bit župan lokalni čelnik ili županijski il će on imenovant svoga to nije nekakva promjena jel inače predstavnička tijela su izgubila poglavito „lex šerifom“ izgubila su ovaj nekakvu ulogu tako da gradska vijeća, županijske skupštine više ništa ne znače ovo je zemlja šerifa lokalnih tako da su oni osnaženi i oni će imenovati ko je njima najpogodniji, tako da je to promjena je il nije, prije nije nego je. Ja bi krenio od ovog zadnjega to je i kolega Kliman, bivši ministar i ispred SDP-a kolega Grčić govorili a to je članarina. Da li je moguće da će da u Hrvatskoj i to je moguće jel pokazatelji tako govore da najviše ostaje u Zagrebu. Ostaje naravno, jer teleoperater ima ovde recimo HT je prijavljen ovde u Zagrebu, sav novac dolazi u Zagreb, a to što on meće nezakonito bazne stanice na naša kulturna dobra to je prekrasno, vid ćete na Kliškoj tvrđavi kolka je veća od jarbola bazna stanica, protuzakonito baš na Kliškoj tvrđavi. Vid ćete kad budete išli. To je manje bitno, al bitno je da se sliva novac u Zagreb i da gradonačelnik Zagreba kasnije oda kraj Sinjske alke, evo jednog konja od tih para, evo drugoga konja, evo trećeg konja i onda čovjek dili, naravno on je vaš najglavniji koalicijski partner i to ste strašno dobro napravili i stavili ovde u zakon da to ostane kako triba da ostane, da sav taj novac od članarina tvrtki ostane u Zagrebu, jel čovjek mora diliti novac da bi sačuvao ovde većinu. I on to radi i to je žalosno i sramotno da imamo recimo od baznu stanicu na Kliškoj tvrđavi koja je kulturni simbol do kraja da imamo, ne samo tu možemo nabrajat, pogledajte kolka je, nije smiješno ministre, kad vidim baznu stanicu na Kliškoj tvrđavi koja je veća od jarbola, katastrofa, kulturna dobra, bez uporabnih dozvola postavljen, plaćaju pravo služnosti jedinicama lokalne samoupravi i naravno ta dobit koja najvećim dijelom 80% dolazi u Zagreb od članarina, naravno to će Milan Bandić podijeliti regionalnim saborskim zastupnicima bit će većine, ne morate vodit brigu i to je stvarno nemojte to minjat jer to će vam nanit štetu nećete imat stabilnost u ovome u parlamentu. Ako ćemo bit pošteni, pa zaista ako triba rastereti određene tvrtke, određene djelatnosti, triba rasteret ne triba članarina, ali je žalosno da teleoperater sav novac koji plaća teleoperater koji je najjači, najveću dobiti ima u RH na području cijele Europe, ne EU najveću maržu da novac ostaje u najrazvijenijem dijelu to je ovaj ovdje. A članarina za turističke zajednice u nerazvijenim područjima, pasivnim u mrtvim područjima a to je 2/3 ostaje u Zagrebu. I to nije pravično i pošteno. To nije, to je najmanje nepošteno ono prema tim krajevima, evo tu je nepravda da tolko je osnažen Grad Zagreb s tim članarinama. O boravišnim pristojbama ne bi govorio zbog toga što se vidi, vidljivo je gdje je više turista tu ovaj više novca i ostaje. Što bi ja kazao? O ovome zakonu smo govorili, vjerujem da ćemo ravnomjernije razvijati turizam, međutim nije samo Ministarstvo turizma ono koje, u biti koje ovim zakonom koji može biti dijelom pozitivan može biti negativan, triba razgovarat, triba vidit more li se u konačnom prijedlogu zakona i amandmanima nešto popravit, međutim je činjenica koja mene najviše muči, a to je problem malih, obiteljskih malih iznajmljivača gdje je na porez na dohodak od 1.1. preuzima u biti lokalna samouprava, određuje većinu i to dala se je uloga predstavničkim tijelima. Znači na taj zakon koji smo donijeli ovdje tj. PDV lokalna samouprava će odredit, tj. predstavnička tijela da li je to 150 do 1.500 kuna, ako to do 31.1. od 1.1. do 31.1. za 2019. ne donese predstavničko tijelo jedinice lokalne samouprave uzima se cijena 750 kuna, srednja. Sad vi zamislite koje je to pogodovanje i koja je to u biti pljačka iznajmljivača ko je tu, poglavito u manjim sredinama gdje nije to, gdje je slabije turizam razvijen, a ljudi koji su u biti ti mali gospodarski, ti mali obiteljski iznajmljivači oni su najbolje prezentiraju hrvatsku turistu jel oni se tu zbliže sa ljudima, taj socijalni vrlo bitna komponenta i žive u domaćinstvu. Kad vi ovisite o tome oće li gradsko vijeće uopće donijet proračun, šta ako ne donese proračun gradsko vijeće, 750 kuna odmah sa 150, 5 puta se povaćaje, što je moguće da neće donit gradsko vijeće. Ja dajem ministru financija ovde amandman i govorim mu on ne prihvaća i naravno moje je jedino bilo da ovaj pokušam organizirati peticiju nakon zvanja svih iznajmljivača i kontinentalne Hrvatske i primorske Hrvatske, ja sam da na ustavnost da se vidi na Ustavni sud, meni ja moram zaštiti te ljude na Ustavnom sudu i očekujem odgovor Ustavnog suda, jel je neustavno će se opljačkati i dozvolit će se lokalnim šerifima oni mogu ciljano reći da ne donese skupština, odšutiti ne donese li skupština ili vijeća od 1.1. do 31.1. odluku nikakvu kolika je cijena njima će skočiti sa 150 kuna po krevetu na 750 kuna. A padne li vijeće, tj. ne prođe li proračun znači 750 kuna, to je protuustavno, to je pljačka, to je direktna pljačka ljudi koji se bave turizmom. Znači skočiti će minimalno za ... [[Govornik se ne razumije.]] znači za 150 kuna na 750 kuna ako gradska vijeća i općinska ne donesu odluku o visini kreveta. Znači sa 150 kuna do tisuću i pol kuna. Znači ja sam to dao i na Ustavni sud jer je to protuustavno. Padne vijeće, ne donese vijeće odluku u tome periodu, gradsko vijeće odmah je za 150 kuna na 700 kuna iznajmljivaču. Smatram da je to jedan ogroman problem jer brojni ljudi se bave i poglavito u priobalnom dijelu, o tome neću ni govoriti ali i na kontinentalnom dijelu, sada zamislite u nekoj maloj općini koja je u Dalmatinskoj zagori jer u mome gradu koji se bavi iznajmljivanjem nema dobit toliku jer jednostavno to je tako i ne donese se ta odluka on će sa 150 kuna po krevetu morati plaćati 750 kuna u 2019. Znači te ovlasti, to je protuustavno, jednostavno protuustavno. A lokalni čelnici će šutjeti, nismo mi krivi, takav je zakon. Palo je vijeće ili nije vijeće predložilo ili vijeće nije prihvatilo. Znači ne može se na taj način dovoditi u poziciju iznajmljivače da ovise o tome da li imamo, da li je prošao proračun, da li imamo većinu u vijeću ili nemamo. Jednostavno tu su iznajmljivač dovedeni pod pasku i ruku lokalnih šerifa. Vrlo bitan, Zakon o ugostiteljstvu, polupansioni i pansioni, ja znam da je turizam naj, bitna grana, 20% BDP-a je od turizma, ali nikako ne mogu prihvatiti da uvozimo više hrane, tu turistička zajednica, malo ću otići, to vama na razmišljanje, nikako ne mogu prihvatiti da, 20% BDP-a je turizam, ali ne mogu prihvatiti da sve više i više uvozimo hrane i da sve više prodajemo uvozne hrane za vrijeme turizma. Zbog čega? Jer mi donesemo zakon da iznajmljivači pansiona ili polupansiona moraju imati puste dozvole, brojne dozvole za hranu. Pa mi moramo pojednostaviti u Dalmatinskoj zagori, je li imamo šta pokazati? U Sinju imate arambaše, pršut, imamo šta pokazati kad dođu ljudi na Sinjsku alku, naši. Međutim, mi smo ograničili. Zbog čega? Doslovno ne smiju ispeći gradele, da ispeku da ljudi počaste svoje goste. To nije zakon, nije to smišno. Mi moramo omogućiti jer da u Dalmatinskoj zagori, Lici, specifičnim krajevima da iznajmljivači, tj. ljudi koji daju polupansione, da mogu se baviti tom djelatnošću. Omogućiti im, znači dati im mogućnost, naći zakon, razloge. A ne ih stopirati da to ne mogu. Zašto? Da odlaze u velike hotele, da se pogoduje jedino oni mogu davati hranu a tko zna čija je hrana, najviše uvozne, njima je bitna dobit a najmanje je sa naših OPG-ova. I to je ja mislim jedan od velikih problema, poglavito govorim o kontinentalnom dijelu ali tako i u Priobalju. Smatram da treba ove članarine rješavati puno poštenije i transparentnije jer ne mogu zamisliti da taj teleoperater koji ne plaća pravo služnosti u RH dok u Njemačkoj plaća, koji ne plaća građevinsku dozvolu za antenske stupove ili bazne stanice u Hrvatskoj i ne treba a u Njemačkoj plaća, koji ima najveću dobit. I još ta članarina koja treba ići u TZ odlazi u Zagreb i onda će gradonačelnik Zagreba dijeliti darove RH od tih para. E ako je to država ravnopravna ... [[Govornik se ne razumije.]] Hrvatske ... [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bulju na ovoj raspravi. Imamo repliku, poštovani kolega Anton Kliman. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Pa kolega Bulj ja nisam shvatio o kojoj vi govorite turističkoj pristojbi od onih 750 ili 150 kuna? Dakle ovdje je jasno rečeno kroz ovaj zakon da će jedinice lokalne samouprave odnosno regionalna ili županijska, kako god hoćete, propisati najnižu i najvišu boravišnu pristojbu, odnosno turističku taksu. Ovdje se, mislim jako dobro rješenje da su na jedinice lokalne samouprave prenesene odgovornosti u toj cijeloj priči. Dakle ne možemo stalno jašiti po Zagrebu, Zagreb će nešto donijeti, kada treba novce iz Ministarstva turizma ili iz bilo kojeg ministarstva, stalno jašiti po Zagrebu a nema nikakvih odgovornosti na lokalu. Opravdani strah je tamo gdje su neodgovorni političari ali u svakom slučaju tu će se vidjeti tko je odgovoran političar i koji misli za svoju destinaciju u ovom slučaju ili za svoju jedinicu lokalne samouprave i oni koji nisu. Tako da ja tu ne vidim velikog problema a na kraju krajeva ako bude takvih problem o tome će i građani odlučiti na izborima.
Zahvaljujem kolega Kliman. Odgovor kolega Bulj. Izvolite.
Kolega Kliman, upravo sam slušao vašu raspravu, ja nisam govorio sad u ovome dijelu drugom, rekao sam da ne može samo Ministarstvo turizma biti odgovornost za problem turizma. Imamo porez na dohodak gdje je novim zakonom određeno da će znači iznajmljivačima određivati gradska vijeća, nisam govorio, gradska vijeća od 1.1. do 31.1. kužite? Ako ne donesu u tome razdoblju za 2019. biti će 750 kuna cijena. To je problem. Znači ne može zakonodavac ostaviti iznajmljivače male, ne može ostaviti trenutno političkoj situaciji određenih lokalnih samouprava i predstavničkog tijela hoće li biti izbora, hoće li proći proračun, to je politički dio. Na taj način smo mi te ljude ostavili u biti da mnogi od njih će zbog neprolaska proračuna, zbog ne odgovornosti, da im može poskupiti, zbog ne donošenja te odluke poskupiti će im cijena 5X po jednom krevetu, porez. I to je ogromna šteta, ja sam to dao na Ustavni sud. Ne možemo mi tako se, poglavito u nerazvijenijim općinama, ... [[Govornik se ne razumije.]] to je problem.
Zahvaljujem kolega Bulj na odgovoru. Prelazimo na sljedeću raspravu poštovani kolega Damir Mateljan. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi gospodine ministre, dakle Hrvatska posjeduje jedan od najljepših dijelova Mediterana i to je svakako za Hrvatsku, za hrvatski turizam prije svega dar ali mislim da jednako tako i za Hrvatsku prokletstvo. Zašto je to dar? Pa sada onaj tko je bio na našoj obali, tko je imao sreću proći brodicom kroz naše otoke, zna zašto je to dar. Međutim, jednako tako i udio preko 20% u ukupnom BDP-u turizma također izgleda kao dar, barem kratkoročno, međutim, dugoročno, to je svakako prokletstvo. No razlog zašto sam, jadranski turizam odnosno Jadransko more stavio u kontekst, negativni kontekst hrvatskog turizma je prije svega taj što u tih 22% udio kontinentalnog turizma iznosi jedva 2%, a kada bismo iz tih 2% izbacili Grad Zagreb i uključili isključivo ruralni prostor RH, onda bi taj udio bio i manji odnosno bio bi ispod 1% ukupnog udjela u turizmu. Kapaciteti u turizmu ne razvijaju se preko noći, niti oni materijalni u smislu hotelskog smještaja, marketinga i ostaloga, međutim, ni oni ljudski koji su jednako tako važni. Razvoj kontinentalnog turizma bitna je odrednica demografske obnove, rasta konkurentnosti i općenito dizanja većeg standarda života, pogotovo u ruralnim prostorima RH. Ulaskom RH u EU mi smo prihvatili veće odnosno više standarde zaštite okoliša i prirode kao što su Natura 2000, kao što su Parkovi prirode odnosno prihvatili smo različite Direktive koje štite bioraznolikost, koje štite floru i faunu i koje štite njihov prostor. I kako to obično biva u javnom sektoru zemalja koji izlaze iz tranzicije, mi se puno više usredotočujemo na zabrane, na restrikcije, jako smo revni ako treba nešto zabraniti, ako treba nešto dokinuti, umjesto da svoje kapacitete fokusiramo na prednosti koji nam daje novi okvir zaštite okoliša. Da vam to plastično predočim, reći ću vam o jednom primjeru kojem sam i osobno involviran, radi se, naime, o jednoj maloj općini, nekakvih 80 km jugozapadno od Zagreba, na hrvatsko slovenskoj granici, općina koja, dakako, nema Jadransko more, nema otoke, jedino što ima, ima šumu, ima rijeku i ima jednu špilju, špilju koja je geomorfološki važna, koja je važna po svojoj bioraznolikosti i k tome spilja koja se već turistički posjećuje još od prve polovice 20.-toga stoljeća. Međutim, da bi bilo ono ozbiljniji turistički nekakav kapacitet, lokalna zajednica zajedno sa Ministarstvo i bankom za obnovu i razvoj još prije nekoliko godina uložila je, dakle, u obnovu same, dakle, same infrastrukture u spilji, dakle, u rasvjetu, interpretacijski centar, prilazne puteve, preko milijun i pol EUR-a. I sad, premda i lokalno stanovništvo i svi ostali već 4000 godina znaju da u toj spilji obitavaju šišmiši, odjedanput je to shvatilo i Ministarstvo odnosno Agencija za zaštitu okoliša, pa su napravili monitoring te iste špilje i zaključili kako se ta špilja uopće više ne smije posjećivati i sad zamislite bijes lokalne zajednice koja je smatrala, dakle, da će taj objekat postati nekakav kotač zamašnjak lokomotiva turističkog razvoja, dobili su prvu jedinu spilju u Europi koja se zapravo ne smije posjećivati. Danas kada govorimo o ruralnom razvoju svima su nam puna usta poticaja, demografske obnove, međutim, konkretno, ili ne radimo ništa na tome ili radimo vrlo malo ili kako i u ovom slučaju konkretnom, radimo sasvim suprotno od toga. Pa da, tako dakle, dok na jednom spomeniku koji je pod zaštitom UNESCO-a, kao što je to grad Dubrovnik, dakle, dok na jednom takvom spomeniku svjetske baštine se podižu kulise za jedan loš film o Robin Hudu, zatim se te kulise na tom istom mjestu pale, dakle, jednom Dubrovniku koji je bogat ne samo po hrvatskim mjerilima. Vi u jednoj maloj općinici ne možete zbog 125 šišmiša iskorištavati i upotrijebiti idejni resurs kojim ta lokalna zajednica raspolaže. Danas kada govorimo o turizmu, onda se uz turizam veže jedan pridjev koji je vrlo… [[Govornik se ne razumije]] , a to je održivost. Međutim, duboko smatram, dakle, da ta održivost osim flore i faune, osim bioraznolikosti, dakle, osim životinjskog i biljnog svijeta, mora uključivati i ljude, jer ukoliko neće uključivati i ljude, onda da se vratim na početak ove priče, će taj monitoring zaključiti da nakon godinu dana, nakon što se spilja nije posjećivala, kolonija šišmiša je narasla za 7 jedinki. Ujedno će statistika reći da je tu istu lokalnu zajednicu u istom vremenu napustilo 7 obitelji. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mateljanu. Prelazimo na slijedeću raspravu, poštovana kolegica Dragica Vranješ, izvolite.
Poštovani predsjednici Ministarstva turizma, poštovani državni tajniče Glavina sa suradnicima. Evo pred nama su 3 Zakona koja se odnose na boravišnu pristojbu, na članarinu i na turističke zajednice, objedinjeno ih raspravljamo i u prijedlozima ova dva Zakona o boravišnoj pristojbi i turističkoj članarini imamo jednu tablicu koja nam u biti ukazuje na dosta toga, ukazuje nam i na probleme i na područja u kojima se turizam razvija i s obzirom da ja dolazim iz primorskog dijela, kada vidim tu tablicu, osjećam se jako važno, jel doista kod nas se odvija jedan značajan promet, kako u Baškoj Vodi, tako u gradu Makarskoj, Brelima, Podgori, Tučepima, Grazu i to ne znači da svakako kada i vidim ove brojke i kada vidimo koliko se manje dešava turističkog prometa odnosno noćenja odnosno koliko se manje boravišne pristojbe uprihođuje u kontinentu da smo na to ravnodušni i svakako mislim da je dobro da svi zajedno doprinesemo razvoju i kontinentalnog dijela RH. Isto tako, značajan mi je ovdje podatak da tek 272 seoska domaćinstva imamo na području RH kao registrirana i drago mi je napomenuti da kroz ured kojeg vodim smo čak u prošloj godini pokrenuli 10 novih takvih seoskih domaćinstava koji se javljaju na mjere programa ruralnog razvoja, a iako smo mislili da to možda je i malo i da bi trebalo i više, to je čak, znači, 3% ukupno do sada registriranih seoskih domaćinstvima na obiteljskim poljoprivrednim gospodarstvima i mislim da je to jako važno i ovdje pozdravljam i jednostavnije obrasce kod prijava prometa obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava. Međutim isto tako napominjem pošto se neće razvrstavati naselja u razrede oni su se u sustavu koristili većinom radi izračuna, odnosno u svrhe izračuna članarine da i Ministarstvo poljoprivrede i drugi koji provode program EU koriste te razrede i oni nažalost kada se tako uzimaju jednoobrazno bez da se proučava šta je njihov osnovni cilj i zašto ih je Ministarstvo turizma donijelo iz HTZ, nisam sad sigurna tko točno donosi taj pravilnik, znaju se desiti greške pri provedbi pa ovim putem to naglašavam. Evo kolega Grčić je napomenuo vezano za prihode onih koji imaju apartmane recimo na primjeru Dioklecijanove palače i ja svakako smatram da trebamo prilaziti različitim područjima različito i korisnicima ali i mi stalno ovdje gledamo i prihode i tako kada gledamo prihode od boravišne pristojbe i za moje područje možemo reći a gledaj oni imaju para koliko hoćeš ali naravno imamo i puno troškova. Kada bismo usporedili tročkove koji nastaju održavanjem infrastrukture, održavanjem plaža, nadohranama, mislim to su vrtoglavi iznosi gdje se onda kasnije zapitate otkud novaca za tu vojsku ljudi koji rade vrijednih u komunalnim poduzećima i sve slično da bi u tako jednim malim mjestima održavali infrastrukturu čistom, sigurnom itd.. Tako da smatram da sve treba gledati sa aspekata i troškova i prihoda i da je potrebno ući u dublje analize. Mi kada smo studirali evo isto tako profesor tada Grčić nas je upućivao na ovu turističku članarinu koja je u gradu Zagrebu može biti veća za toga što pojedine firme imaju sjedište u gradu Zagrebu pa tako promet koji oni ostvaruju na području i drugih dijelova RH a radi turizma ako je on povećan da zbog toga nepravedno imaju i veće prihode. Je li to tako mislim da nam je potrebna analiza evo i kolege iz MOST-a su to kritizirali, ja ne znam, ali isto sam tako koristila brojke da vidim kolika je pristojba, prihod od članarina grada Zagreba, on je doista velik, ali kada pogledamo u odnosu na cijelu RH, to je nekih 14% što nije malo isto tako svi znamo da i četvrtina stanovništva RH se nalazi u gradu Zagrebu pa moramo provjeriti je li ga napadamo bezrazložno jer mi koji nismo iz Zagreba iz glavnog grada ne volimo da se uvijek priča o Zagrebu ali definitivno je potrebna jedna takva analiza da imamo što kvalitetniju raspravu da vidimo je li to tako da možda i taj iznos koji se uprihoduje s obzirom na djelovanje tako velikih firmi na većem području nego što je grad Zagreb a prihodi idu u grad Zagreb, da se o njima razmotri, ali kažem ne možemo paušalno to ocjenjivati samo zato što se ostvaruje veća članarina odnosno prihod od članarine u gradu Zagrebu ali svakako mislim da je dobro da dobijemo te analize i da nam to bude dostupno. Što se tiče ključnog od promjena u ovom zakonu smatram da je jako važno da se sredstva TZ-a za projekte lokalne, odnosno da se čak 25% sredstava može koristiti za lokalne projekte sukladno odluci skupštine, odnosno turističkog vijeća kako je već predviđeno i mislim da je to jedna tema koju možemo još razraditi. Zakon je u prvom čitanju. I isto tako bih naglasila da naravno i ljudi iz sustava i TZ-a, poglavito iz Splitsko-dalmatinske županije iz koje ja dolazim su mi poslali niz upita, niz upita turističke zajednice i iz zaleđa i iz primorskih dijelova. Jedan veliki dio je već odgovoren u savjetovanju pri raspravi na klubu i na tome vam se zahvaljujem. Pa su tu i nekakva konkretna pitanja je li se sada plaća naknada po krevetu i onom pomoćnom ne samo glavnome pa evo ta pitanja su nekako ostala u zraku. Evo u općini iz koje dolazim je čak 9 tisuća tih kreveta, pa naravno da ih zanima je li to se odnosi na osnovne ili pomoćne. Moram reći da nekako nastaje problem u tumačenju ovih 30% kojih se može koristiti na djelatnike, na radnu snagu, znači u turističkim zajednicama od kojeg to iznosa, je li to od onog osnovnog iznosa ili kada se određena sredstva transferiraju jedinice lokalne samouprave pa su tu ostali upiti. I iako evo i danas smo spominjali konkretne turističke zajednice koje djeluju na području više jedinica lokalne samouprave, odnosno možda se na našem području nalazi ona koja djeluje na najvećem broju jedinica lokalne samouprave ali oni mi se javljaju malo sa strahom, pitaju se hoćemo li mi biti održivi, pojavljuje se pitanje problema naplate članarine, boravišnu pristojbu kao što čujem nekako i kontroliraju dobra je naplata. Ali što se tiče članarine, tu je problematika sa carinom, FINA-om i svime ostalim. Tako da ako je glavni izvor prihoda TZ-a iz zaleđa a tako pretpostavljam, vidimo i u kontinentu od članarina ta problematika naplate članarina se tada intenzivnije javlja uz ovu odredbu od 30%. I više-manje mislim da je to što se tiče boravišne pristojbe i članarine. Ono što je isto tako dobro da su određene aktivnosti ovdje će sigurno frizerski saloni biti zadovoljni da nisu više obveznici je li tako, plaćanja članarine, koliko sam shvatila. I što se tiče županijskih turističkih zajednica spominje se da je izostala, učinak na kreiranju proizvoda. Tu se svakako slažem i mislim da osim novaca, što se tiče ovog prijedloga kako je i navedeno tu fali i dosta znanja i ljudskih potencijala i svega ostaloga kako jednostavno projekti koji se zahtijevaju od regionalnih turističkih zajednica kako bi bili doista značajni od regionalnog značaja kako to ne bi bilo samo nekakvo označavanje nekakvih staza, GPS markiranje. Evo kada govorimo o biciklističkim stazama, jako je važno da kada se te staze rade, da one budu sigurne, da imaju suglasnost i ŽUC-a, da jednostavno taj turist koji je tu, kojega privlačimo sa time da osiguramo i sigurnost na cesti njega što ponekad izostaje jer se infrastrukturni zahvati ne rade zbog manjka sredstava a onda se rade nekakvi promotivni kraći projekti koji ne ispunjavaju svoju svrhu. Toliko za sada i evo zahvaljujem se na pozornosti.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Dragici Vranješ. Imamo replike. Poštovani kolega Saša Đujić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovana kolegice, vi ste spominjali da prihode treba promatrati kroz rashode i ja se s vama tu slažem, znači koliki su troškovi u turističkim mjestima dohrane mora, održavanja zelenih površina i tako dalje, i to je točno, ali to je posao lokalne samouprave, a ne ove turističke pristojbe, dakle, mi kad, od turističke pristojbe sredstva ne idu za taj dio, nego idu za nekakav rad marketinški turističkih zajednica i to treba promatrati kroz taj dio i upravo tu dolazi do toga, treba naći, ja jesam za to da se one moraju bit, jer nitko neće to dobrovoljno, dobrovoljno davat, ali treba u pravilu turističke zajednice usmjeriti ka tome da budu efikasne i da građani odnosno pružatelji turističkih usluga na tom području vide korist nekakvu od toga što to plaćaju, a ne da se to svede na to da turističke zajednice imaju puno novaca i da u organizaciji nekakvih fešti vam netko sufinancira 2000, 3000 kuna za nekakav program i da je to to, i da ne rade samoinicijativno ništa, i tu je ono što treba pronaći taj balans.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Đujiću. Odgovor kolegica Vranješ, izvolite.
Zahvaljujem. Kolega upravo to, znači turističke zajednice trebaju kreirati jedan zaokruženi projekt, a dio sredstava kod ovih velikih, onih koji primaju do 200.000 kuna, one ne izdvajaju za jedinice lokalne samouprave, al' 30% ide iz prihoda znači jedinicama lokalne samouprave iz kojih se jel' održava prostor pored jel' tog velikog pritiska na njega zbog većeg broja gostiju, i upravo ovim Zakonom se omogućava, omogućuje i 25% sredstava turističke zajednice na financiranje lokalnih projekata i to je ono što je važno, jer sama reklama, nekakvi flajeri, što vi kažete nekakvi događaji i sufinanciranja nekakvih fešti, mislim da ne zadovoljava onoga tko plaća boravišnu pristojbu i članarinu. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Vranješ. Sljedeća replika poštovani kolega Kliman, izvolite.
Hvala lijepo gospodine podpredsjedniče. Kolegica Vranješ, ma, spomenuli ste da treba napraviti analizu za turističke članarine za velike sustave koji uplaćuju svoje obaveze u Zagrebu, ne treba tu puno analize. Treba analize bit koliko bi se to rasteretilo na određeni, na ostali dio Hrvatske. Jedan HT, jedan VIP, dosta tvrtki koristi jednu volatilnost u Zakonu da uplaćuju tamo gdje im je sjedište, a ne tamo gdje se ostvaruju prihodi. Tu treba, slažem se, napraviti analizu al' koliko su napravili prometa u periodu kada se neko turističko mjesto opteretilo sa turistima koji su bili u tom trenutku na samom, na samoj destinaciji. Slažem se da je tih 14% jako puno, treba napraviti cijelu analizu, ali nedopustivo je da cijeli prihod jednog velikog obveznika se uplaćuje samo u Zagrebu, a ne srazmjerno po ostvarenom prometu na području čitave Hrvatske. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor kolegica Vranješ.
Zahvaljujem. Kolega Kliman, pa ja mislim da to je analiza kako sam ja navela, jer mi sad ovdje imamo podatke o ukupnim prihodima, znači trebamo analitično podatke o visini, o vrsti i definitivno trebamo više tih podataka kako bi naša ova rasprava bila kvalitetna, ali vi ste sad spomenuli tvrtke, al' nigdje još nismo došli do iznosa, niste ga ni vi spomenuli. Ja sam postotak 14% nisam rekla da je puno ili malo, nego sam rekla to je tako, to je 14%, a na nama je svima jel' da to definitivno, kolega Kliman poslušajte odgovor, da procijenimo jel' 14% puno ili malo, jel' znamo da se doista dosta prometa odvija u gradu Zagrebu i na temelju točnih podataka ajmo ga onda analizirat, tako je, razumjeli smo se.
Zahvaljujem kolegici Vranješ na odgovoru. Prelazimo na sljedeću raspravu, poštovani kolega Saša Đujić, izvolite.
Hvala lijepo podpredsjedniče. Pa evo ja na početku svoje rasprave želim reći da je jako dobro da, da ovaj paket Zakona ide u dva čitanja, dakle da ide u jednoj redovnoj proceduri, isto tako mislim da je jako dobro da u Hrvatskom saboru imamo priliku raspravljati o turizmu jer to nemamo često te prilike, niti nekakvih Zakona ili izmjena gdje bi se mogli dotaknuti turizma, a turizam je jako važan za Hrvatsku i ne samo zbog toga što je to naša najveća gospodarska grana i što je njegov udio 20% u ukupnom BDP-u, nego i zbog toga što je on i dio naše tradicije, Dakle mi imamo dugu tradiciju kao narod, dužu od 140 godina organiziranog bavljenja turizmom i to je ono, jedna od grana koju mi definitivno znamo raditi. Ono što bi ja istaknuo u ovom paketu Prijedloga Zakona je upravo da mislim da je dobro da se ide u jednu reorganizaciju turističke zajednice od vrha do dna, mislim da je dobra priča da se potiče okrupnjavanje turističkih zajednica, evo ja ću reć' na primjer, u moga grada dakle, prije rata mi smo bili bivša Općina Crikvenica i znači, 40-ak godina smo brendirali to područje kao Crikveničko-Vinodolska rivijera i onda smo 1993. godine su od tog područja, nastale tri jedinice lokalne samouprave i sad svaka ima svoju turističku zajednicu, neka imaju područne turističke zajednice, recimo grad Crikvenica i svako je nekakva svoja destinacija, dakle ta Crikveničko-Vinodolska je postala Crikvenička rivijera, rivijera Vinodol i rivijera Hrvatsko Primorje, koja je svaka za sebe opet, nije prepoznatljiva na tim međunarodnim tržištima iako smo imali dugu tradiciju upravo kod dobrih gostiju, kod Nijemaca, Talijana i tak dalje, i recimo prošla godina koja je bila rekordna godina po prihodima u Hrvatskoj, je bila u mom gradu na razini one od pretprošle godine koja je bila velika u odnosu na onu prije, enormno velika, al' je to još uvijek na 50% prihoda iz 1989. godine za moj grad, recimo dok je bio u sastavu te Crikveničko-Vinodolske rivijere. Dakle, potrebno je okrupnjivanje, potrebno je zajednički nastupi na međunarodnim tržištima, mi imamo i te regije, regiju Kvarner recimo kod mene, koja još uvijek nije saživila, brendira se još uvijek, ali mislim da u budućnosti će to zajednički biti, biti dobro. Ono što se ja slažem isto ovdje da nemamo dovoljno podataka, ja bi volio vidjeti efikasnost tih turističkih zajednica, upravo evo i ovo malo prije što smo govorili, dakle, turističke zajednice, neke imaju ogromne prihode i upravo ovo što se sada ovdje kaže da bi one trebale sad poticat lokalne projekte, evo ne znam, kod mene vam se dešava da je lokalni projekt takav da ne znam, nas, jedna ekipa iz jednog manjeg mjesta dođemo kod direktora turističke zajednice, pokucamo na vrata i kažemo mi bi napravili ribarsku feštu, on kaže e super dečki evo vam 2.000 kuna to ću vam ja sufinancirat taj dio i sada mi imamo tu ribarsku feštu jedan dan on dao 2.000 kuna, stavi tamo u izvještaj o radu lokalne aktivnosti i to je to. Ali nisu sve turističke zajednice takve, evo vidimo napredak Grada Zagreba zadnjih godina koji je strahovito kroz ovaj advent digao, digao svoj rad, dakle ipak su tu u pitanju ljudi. Znači ljudi koji to vuku i ljudi koji rade i koji su načelu tih turističkih zajednica. Evo ja ću reč recimo kod mene primjer je isto interesantan, da je u mom gradu od '93. do danas promijenjeno 5 gradonačelnika, a da je direktor turističke zajednice stalno isti, stalno isti i mi sad radimo na nekom autopilotu, dakle nema nikakvih inovativnosti, nema ničeg. Znači imao sve ovo staro što je već 20 godina i tu malo ovog što sam rekao, ove fešte i to su stvari koje bi trebalo promijenit. I zato mi se sviđa recimo ovaj način koji se, koji se ovdje dijelom predlaže samo s ovim podacima volio bi da do drugog čitanja ako je ikako moguće vidjet možda malo te prihode kolki jesu, kolko se to vraća nazad kroz projekte i kroz taj dio, ja mislim da isto treba nać, da je dobro da se i ova turistička pristojba naplaćuje, da se nisam protiv ukidanja tih nazovimo ih nameta, jer to ne smije bit, samo treba nać jednu ravnotežu koja je održiva i prihvatljiva ljudima koji pružaju te usluge, a i koja je održiva i prihvatljiva onima koji im pomažu u tim usluga. Isto ću reć evo na jednom primjeru u mom gradu npr. ako imamo neki događaj u ljetu, onda vam, ako je događanje taj dan u gradu npr. neki koncert onda svi ugostitelji na području centra gdje je taj neki bend imaju korist od toga, a da vi njih pitate 5 dana prije oćete participirat ono nek svako plati jedan dio pa ćemo dovest pjevača, e to neće niko. Dakle, kad im grad ili turistička zajednica nekog dovede od koga oni imaju koristi to je OK i zbog toga trebaju biti ti nameti i plaćanja. Druga stvar evo kolege su govorile, mislim da je kolega Kliman govorio u ime kluba o depolitizaciji turističke zajednice i da je to dobro. I ja mislim da je to dobro. Samo sad mene zanima situacija koju mi imamo danas u Hrvatskoj. Direktor Hrvatske turističke zajednice je gradski vijećnik HDZ-a u gradu Rijeci, još uvijek vrlo politički aktivan, svako vijeće tamo napada. A sad to mene zanima, kako on ko direktor Hrvatske turističke zajednice npr. ako na svom gradskom vijeću ulazi u sukobe s gradonačelnikom Obersnelom da li onda ne znam kad prođe Učku se iskopča tu u Zagrebu, pa tamo na Iblerovom trgu donosi odluke koje nisu u suprotnosti s gradom, gradom Rijekom. I to su te nespojive funkcije. Znači ovo kolega Kliman što ste vi rekli da ministar može bit direktor turističke zajednice pod određenim uvjetima i da je to ovoga spojimo mi imamo danas situaciju na dijelu da je direktor Hrvatske turističke zajednice biran na javnom natječaju, kandidat za gradonačelnika grada Rijeke koji nije prošao i sada je gradski vijećnik i dalje u gradu Rijeci, a mislim da mu to ne treba. Mislim daleko od toga u njegove kompetencije to je osoba s velikim iskustvom u turizmu, ali svejedno ima i taj jedan politički krimen, gdje se uvijek može sumnjati u taj jedan sukob interesa. A možete mislit ako imamo na nacionalnoj razini takvu situaciju, šta je onda na lokalnima, di su turistički djelatnici turističkih zajednica na najnižim razinama, a ovoga i kao to ide. Zato tu treba ovoga na tome poraditi, na toj depolitizaciji, ali istinski. Znači krenut recimo već od glave i od države, pa onda idemo prema, prema dolje. Drugo, pozdravljam ovo pojednostavljenje obrazaca kao i svi, svako pojednostavljenje je jako dobro i sve što će olakšat našim iznajmljivačima i turističkim djelatnicima poslovanje u svakom slučaju treba pozdraviti. Plovila, dakle smanjenje pristojbi odnosno oslobađanje pristojbi za plovila do 7 m, sa 5 do 7 podizanje, mislim da je jako dobra poruka i dobro rješenje i mislim da treba gledati opet i dalje jer ima i nekih plovila koja su isto veća, a možda se tamo ni ne obavljaju neke djelatnosti ali u tom pravcu bi trebalo i nastaviti i dalje, treba vidjeti sad kako će to funkcionirat ovaj pomak, pa onda u budućnosti razmišljat eventualno i za proširit tu priču, ali ovo, ovo već sad sa 5 na 7 je po meni jedna pozitivna i dobra priča. Dobro je da se sada može to određivat plaćanje i po broju noćenja ili po paušalno, što do sada nije bio slučaj. Druga stvar, ovaj dio mi nije baš jasan oko županijskih skupština koje donose minimalnu i maksimalnu cijenu boravišne, ne jel da, OK, jer o tome se cijelo vrijeme govori, malo sam slušo kolegu Bulj pa nisam to shvatio, ja to nisam mogo nać unutra. Dakle, po ovome kolko sam ja uspio iščitat, a vi me ispravite vjerojatno ćete u završnom izlaganju imat priliku reći, je da županijska skupština na prijedlog lokalnih turističkih zajednica donosi iznos koji je a ministarstvo propisuje kolko je to najniže, a kolko je to najviše i da ako slučajno skupština ne donese odluku onda nije nikakva srednja cijena, nego je ona najniža cijena koja je propisana. Tako sam ja to iščitao iz zakona, zato mi je malo bilo čudno ovo maloprije što smo razgovarali, pa evo bi volio čisto odgovor na to pitanje. I u biti šta me tu zanima, tu me zanima dakle to što piše u zakonu da županijska skupština i Skupština Grada Zagreba donosi na prijedlog lokalnih sredina, da li to znači da ona će lokalne sredine to predlagat pa će županija donest za cijelu županiju jednako ili za svaki grad ili općinu pojedinačno, dakle to su stvari koje nisu baš jasno vidljive iz ovog prijedloga zakona, možda bi trebalo to detaljnije propisat do drugog čitanja. I u biti to je to. Mislim da ovoga je dobra priča da ovaj dio je jasno sada propisan o koliki iznosi idu i županijskim turističkim zajednicama, kolko ostaje na lokal i kolko ide šta za šta i koliko ovaj dio ide u unutrašnjost. Jer recimo mi smo do sada nismo imali taj dio propisan, pa smo upravo imali tu funkciju direktora Hrvatske turističke zajednice koji je onda dijelio novce ajmo reć za određene projekte bez jasnog kriterija i propisa ovoga po Hrvatskoj, mogo je dijelit i po priobalju, ali dijelio je i po unutrašnjosti i tu upravo dolazi do pozicije ova do isticanja ova politička komponenta, ako je neki političar na toj funkciji onda će sigurno koristit u svoje političke interese dijeljenje tih sredstava. Stoga je ovoga jako dobar ovaj prijedlog koji sada ide u biti za defaraonizaciju direktora Hrvatskih turističkih zajednica od vrha do dna kada su sredstva u pitanju. Evo, hvala lijepo.
Zahvaljujem kolegi Đujići, imamo 2 replike, poštovani kolega Stjepan Čuraj, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani kolega Đujiću spomenuli ste i čl. 13. i općenito gledano definiranja plaćanja turističkih pristojbi i da se povećava metro, odnosno, duljina broda do 7 m. Mene sada ovako samo zanima i vaše mišljenje zapravo ovdje. Vidim da su izostavljeni vlakovi. A mi znamo recimo treba nama od Osijeka do Splita vlakom i po toj definiciji koliko dugo vremena treba, mislim da bi oni trebali biti obveznici plaćanja turističkih pristojbi, ako ćemo istini za pravo. Jer ovdje se spominje … [[Govornik se ne razumije.]] isto tako jedna vrsta prijevoznih sredstava, naravno ako govorimo o vlakovima nema, i vlakovi su kao tzv. … [[Govornik se ne razumije.]] No šalu na stranu, mislim da sam iskoristio ovu digresiju da zapravo ponovim o ovo što ste rekli, da ovime zbilja najbolje moguće definiramo ono što je bilo i ono što je u cilju … [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem kolega Čuraj, odnosno, kolega Đujić, izvolite.
Hvala lijepo kolega Čuaj, pitali ste me mo je mišljenje, ja ću vam reći moje mišljenje, ja uopće ne sumnjam da ćete vi kao partner u vladi uspješno riješiti taj problem i da ćete vjerojatno ili ubrzati vlakove ili uvesti boravišnu pristojbu i na broj ležećih kola u vlakovima. Vidimo da vi kada nešto stvarno istinski želite kao stranka da se to onda i dogodi. Ali iskoristiti ću ovu repliku za ovaj dio koji nisam stigao reći u svojoj raspravi, a to je što se tiče ovih prihoda po mjestu ostvarenja. Ja isto mislim da bi trebalo uvesti, da prihod koji se ostvaruje na području određenog grada ili općine da tamo i ostane. Mi imamo te primjere. Recimo mi imamo primjer kroz koncesije, npr. u lukama, benzinske crpke, znači INA je npr. sjedište u Zagrebu, ali ako INA ima koncesiju u nekoj luci za pružanje usluga onda plaća koncesijsku naknadu 2% po prometu ostvarenom po tome mjestu. Tako da taj dio se može preslikati na ovaj zakon i tako bi možda mogli riješiti i ove probleme da dio prihoda ostane u gradovima i općinama gdje se ostvaruju.
Zahvaljujem kolega Đujiću. Sljedeća replika poštovani kolega Tomislav Panenić, izvolite.
Kolega Đujiću, upravo taj primjer koji ste naveli, vezano za faraone koji sjede na mjestima direktora turističke zajednice, … [[Govornik se ne razumije.]] da li odrediti mandat da ti direktori turističke zajednice dobiju mandat, imaju svoj mandat, imaju povjerenje u određeno … [[Govornik se ne razumije.]] trebaju izvršiti određene ciljeve i nakon toga, ukoliko nisu opravdali povjerenje jednostavno imamo, raspisuju se novi natječaj, to ne bi bila uopće neuobičajena praksa, mislim da bi to bilo pravedno i ne bi se događalo da na kraju direktori turističkih zajednica koji nisu uspijevali izvršiti svoje zadatke, samo gledaju kako čelnici lokalnih samouprava dolaze i odlaze, a oni su sigurni, jer na ovaj kako ih maknuti, pogotovo ako gledamo i njihovu obrazovnu strukturu, gdje bismo trebali preferirati ipak one koji su u struci, koji dolaze iz turističkih. Ovako nam se događa i neki profesori geografije završe tamo, da li oni su stvarni stručnjaci za razvoj turizma?
Zahvaljujem poštovani kolega Panenić, odgovor kolega Đujić, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Panenić, ja se slažem s vama, to je upravo ovo što sam ja govorio, ja ću vam reći u okruženju grada gdje živim, gdje su mlađi direktori, tamo grad napreduje, tamo su nove ideje, tamo su nova događanja, tamo ide. Vi ako ste 10-15 g. na određenoj poziciji, htjeli ili ne htjeli izgubit neku motivaciju nemate više kreativnosti, nemate ideja, novo vrijeme nosi nešto novo. Da li je to baš mandat ili je to isključivo natječaj na 4 g. pa isto uz mandatno razdoblje, pa da li taj mandat propisati da se on uvijek dešava iza izbora na razini za koju se imenuje, da opet ne bi došli u neke situacije recimo da vi zateknete praktički nekog direktora, koji onda, ako idemo na mandat je to polupolitičko imenovanje, da ga zateknete na određenoj poziciji, pa da se dešava da on opstruira vlast ili da vlast opstruira njega samo zato jer ga želi smijeniti. To su stvari koje mi moramo sve izanalizirali i vidjeti, odnosno, da vidimo što mi želimo od tih turističkih zajednica, da li želimo da nam one nose napredak i razvoj, a onda možda politike ne bi trebalo tamo uopće.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Đujiću, prelazimo na sljedeću raspravu, poštovani kolega Stjepan Čuraj, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani predstavnici predlagatelja, zbilja vrlo kratko ću ovo iskoristiti samo par teza da podvučem, odnosno, naglasim. Naime, paket od ova 3 zakona, i općenito bez obzira na vrijeme i broj nas ovdje mislim da turizam kao takav i dobro da ide u 2 čitanja, imati ćemo još prilike sigurno čuti i slušati o turizmu kao nečemu što nam je o, o čemu cijela zemlja skoro ovisi, ali kada imate nešto što je 20% BDP-a onda ste ovisni o tome. Ne kažem možda da je to i najbolja situacija, ali to je naša realnost, ali mi to još moramo svakako bolje iskoristiti. Ono što je dobro i ono što ste spomenuli u replici, okrupnjivanje, odnosno, ujedinjavanje određenih turističkih zajednica, sigurno ne smije biti riješeno dekretom i to je dobar primjer kako i to možemo raditi u ostalim ministarstvima gdje stavljamo uvijek mogućnost izbora. I naravno nagrađujemo one koji to prepoznaju, financijski konkretno. Mislim da je izuzetno bitno, a mi se uvijek čudimo, kako nam netko uspije prodati neku priču i cijeli svijet ide tamo samo ono da čuje priču o nečemu, a zapravo stvarno nema baš neke podloge, da je to kada usporedimo s našim prirodnim ljepotama, s našim onim što mi imamo u turističkoj ponudi, pa nadam se i samo sadržajno a ne, i uslužno, a ne onome što nam je dragi Bog dao i zemlja ovu koju nam je ostavio. Dakle, po meni ovo je prilika i za kontinentalni turizam, o kojima uvijek nekako se priča o nekim marginama, ali nikako da ne dobije, dakle, maknemo Zagreb koji je napravio eksploziju, koji je pokazao svima nama da je moguć kontinentalni turizam, stvarni. Recimo Zagreb ima najviše turističkih posjeta, ja sam se iznenadio preko ljeta, u turističkoj sezoni, Zagreb ima najviše turističkih posjeta. Ja sam uvijek mislio da bi bilo drugačije, ne. Znači i on u ljeti, kao ljetna destinacija je najposjećeniji kroz cijelu godinu. I mislim sigurno, da kroz i ova udruživanja i brendiranja da možemo i kroz kada govorimo i o lovnom turizmu, ruralnom turizmu, ciklo turizmu, dakle, sigurno da možemo kroz više županija kao što je i predlagatelj spomenuo, ministar spomenuo da se radi i strategija na razini 5 Slavonskih županija, da tu možemo brendirati regiju, da možemo brendirati dalmatinsko zaleđe, da možemo iskoristiti sredstva i to je smisao turističkih zajednica da rade ono što niti jedan pojedinac ne može, znači, niti jedan pojedinačni pružatelj turističkih usluga nema tu snagu, tu ekonomsku mogućnost da promovira sam grad, sam okoliš ili samu svoju uslugu na razini onoj europskoj ili svjetskoj, kako to treba biti. I zato ovdje što više udruživanja, to veći potencijal, naravno, mi ne smijemo zaboraviti na naše smještajne kapacitete jer jedno bez drugoga ne ide, a to zna biti veliki problem, pogotovo kod nas dolje u Slavoniji i Baranji, jednostavno nema. Kada bi nama sada htjelo doći 100 000 turista u nekom danom trenutku, ne bi ih imali gdje smjestiti. Naravno, ponuda i potražnja će svoje riješiti, ali mi moramo razmišljati o drugim modelima hotela tzv. difuznim hotelima, znači, to je isto jedna vrst udruživanja puno malih iznajmljivača koji nastupaju zajednički kao jedno selo, kao jedna općina, kao jedna udruga, kao jedna recimo Baranja, da je to brend, dalmatinska provanca, štagod, znači, mi možemo to brendirati i to je ovaj početak, al ako ostanemo samo kao slovo na papiru, a nemamo strategiju i ne znamo što želimo i kako uložiti novce, naravno da se to ne vidi odmah, da svi ove, zadaci što smo si ovim paketima Zakona predvidjeli, ako ostane slovo na papiru, neće se rješavati i uvijek mora biti netko tko će inicirati i upravo pozdravljam ovakav način iniciranja, da kroz sredstva, kako su naši, mala digresija, ljudi naučili pisati projekte. Tako što su vidjeli da mogu napraviti to i bez države, pa su udruge krenule prve u predpristupnim fondovima, odjedanput su naučili pisati projekte, dobivati, a da država ništa nije tu, naravno, ona je uvijek kaskala, lokalna jedinica je kaskala. I sada imamo situaciju da zbilja ti ljudi su donijeli nouhau, angažirali lokalne samouprave i sada imamo pravi smisao. Naći će ljudi načina, samo im treba omogućiti okvir. Ovaj dio apsolutno pozdravljamo i kolega Saucha je rekao također kada govorimo o turističkim pristojbama je apsolutno iako se smanjuje krug osoba koji se smatraju članom uđe obitelji, ali pozdravljamo da tu usklađenost ovog Zakona sa Zakonom o istospolnim partnerima, formalnim, neformalnim, iako smo tu imali neki dan glasovanja i svega oko toga, mislim da u ovom smislu, poslovnom smislu i u ovom dijelu apsolutno je tu vidljivo kako je to primjenjivo i to naravno da pozdravljamo i mislim generalno gledano da s ovim ćemo dobiti jednu veliku priliku koju ćemo morati tek znati iskoristiti i da to upravo će ovisiti o lokalnim zajednicama o tome kako ću znati iskoristiti. Pozdravljam i ovaj omjer rasporeda, naravno, samih pristojbi, mislim da upravo to i potiče, to će i potaknuti na udruživanja i apsolutno da sa turizmom ovakvim moramo gledati na onaj kontinentalni dio, na sve naše prednosti i da brendiramo ono što je apsolutno jedinstveno i u Europi i u svijetu. Recimo, mi imamo moguć projekt da netko dođe u Dubrovnik, pošto je tamo, to avio destinacija u RH je Dubrovnik, 90% turista dolazi avionima, recimo, dođete u Dubrovnik, a vidite najveću močvaru u Europi. Jednodnevnim izletom, avionom u Osječko baranjsku županiju u Baranju, u Kopački Rit, najveća močvara u Europi. Samo po tome taj naziv bi već nekome nešto trebao znati, da ne govorim o ornitolozima, raznim fotografima i svim onima koji će dolaziti tamo baviti u lovnom turizmu u vrijeme za vrijeme, naravno, kada je sezona, znači, ima puno prilika i ovo je sigurno početak da se te prilike počnu koristiti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Čuraju. Imamo nekoliko replika, poštovani kolega Domagoj Mikulić, izvolite.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Čuraj, pa evo, ja ću spomenuti ovdje jednu zemlju Austriju koja zarađuje više od turizma, nego cijela RH i ta Austrija nema more. Znači, kontinentalni turizam može nadomjestiti ostatak sezone, može imati zapaženiju ulogu u turizmu, primjer toga je i Zagreb kojeg ste i vi naveli, umrežavanje odlično, brendiranje odlučno, ali bez snažnih ulaganja sa nacionalne razine, ja se bojim da od toga neće biti ništa.
Odgovor kolega Čuraj.
Zahvaljujem. Kolega Mikuliću, da, pa čak i Austrija, ja bih rekao da su imali puno pokazatelja, da jedan grad Prag ima više prihoda od turizma nego cijela malte ne RH. Dakle, karikiram, možda sigurno nije točno, ali nije ni daleko. Dakle, moramo svesti na to da turizam više nije ležaljke i more, da turizam je usluga, da turizam je sadržaj i trebamo sigurno ne izmišljati toplu vodu, nego vidjeti kako to drugdje funkcionira. Jakim zajedničkim nastupom na vanjskim tržištima, na promocijama, na dobrim iskustvima, mi ovdje uopće nismo recimo spomenuli jednu vrstu turizma, to koja, vjerujem da je sigurno najbolji ambasador turizma, to je kongresni turizam. Kroz poticanje takve vrste turizma, sigurno ovdje na razini europskoj ili svjetskoj razini možemo dovesti ljude koji će se iznenaditi koji će kasnije biti oni klasični turisti. To je pametno razmišljanje, a to je možda i potencijal upravo za razliku od kontinentalnog turizma, upravo da se gleda pametno i potiče udruživanjem i taj kongresni turizam.
Zahvaljujem kolega Čuraj na odgovoru. Slijedeća replika poštovani kolega Saša Đujić, izvolite.
Evo ga, okej, hvala. Kolega Čuraj, vi ste govorili o smještajnim kapacitetima, dakle, to je vrlo važno pitanje i upravo ta ulaganja su jako bitna i tu treba strateški to raditi, znači, vi ne možete isto i na Jadranu imati, ne znam, u jednom gradu od 10 km na potezu obale Hotel 2*, odmaralište, pa Hotel 5*, pa onda Hotel 2*, pa opet 4*, pa 5* jer ti gosti neće svi dolaziti na isto mjesto. Dakle, zato mi moramo odrediti za određena mjesta strateški to je destinacija 4*, destinacija 3* i tako se onda orijentirati. A druga stvar, nama sada prethodi nešto o čemu ne znam dal netko razmišlja, a to je hrvatsko predsjedanje EU-om i tu će biti posla 6 mjeseci presjedanja, barem par mjeseci prije toga i iza toga. Grad Zagreb nema dovoljno smještajnih kapaciteta, Hotela visoke kategorije da smjesti sve strane diplomate koji će doć u Hrvatsku na godinu dana da ovdje borave, a kamoli još gosti. Tako da o tome treba počet ozbiljno vodit računa [[Upadica: Zahvaljujem.]] je tu pred vratima.
Kolega Đujić, odgovor kolega Čuraj, izvolite.
Zahvaljujem. Da, što se tiče smještajnih kapaciteta nije stvar uvijek ni kvantitete nego i kvalitete, i mi tu moramo, ne smijemo, naravno biti isključivi i moramo znati što želimo, kako u pojedinim lokalima, tako i na razini regija širih udruživanja i pogotovo kad govorimo o onom naj visoko dohodovnom turizmu ili popularnim, kako kažemo turizam s 5 zvjezdica. Što se tiče samog Zagreba, zbija ne bih znao, ali znam da onom nažalost neuspjelom bidu za agenciju za lijekove da se to stavljalo kao jedan od uvjeta, i ti smještajni kapaciteti da, ajde, tu nekako smo uspjeli, ja mislim, to zadovoljiti barem formalno, ali da nam to govori zapravo da nismo spremni na veliki bum, nismo. Ne samo sad zbog tog događaja nego općenito, ali naravno ne možemo ni biti ko pijani milijarderi i raditi puno smještajnih kapaciteta bez [[Upadica: Zahvaljujem.]]
Kolega Čuraj, sljedeća replika, poštovani kolega Tomislav Panenić, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Čuraj, zapravo kad bismo pogledali, orijentacija, nekako toga kontinentalnog turizma uvijek nas vuče, s obzirom da dolazimo iz Slavonije, na osmišljavanje zapravo kako Slavonija može značajnije profitirati. To je tema koja se vuče. Međutim, nekako evo sad i kroz ovaj prijedlog zakona imali smo ovaj, gdje je u biti oko, raspravljali smo o polupansionima, našli smo neko puni pansion, znači prehrane, ono neko polurješenje. Sada ovdje opet imamo ovaj prijedlog oko plaćanja ove boravišne pristojbe po krevetu, gdje je slabo iskorištenost samih kapaciteta, hoćemo probati i tu dati neki prijedlog ono da ipak nas to ne pogodi. Mislim da bismo, onda smo odradili zajedničku akciju, ajmo i sada probat nešto predložit ministarstvu, onda su nas poslušali. Hvala lijepo.
Zahvaljujem, odgovor kolega Čuraj.
Ja bi bio najsretniji kada to ne bi morali ni radit. Kada bi mi, apsolutno mogli imati u Slavoniji onu najveću moguću taksu koju imamo, odnosno pristojbu, zato jer bi bili svi u mogućnosti to, apsolutno platiti iz broja gostiju koji dolaze i naravno da kriteriji ovdje koji su predlagani i općenito da ih mora biti i da nisu sva mjesta ista, i da nisu svi ni po posjećenosti iste i da tu trebalo bi uzeti u obzir različitost svakog kraja. Međutim, meni je bitnije strateški, meni je bitnije dovesti tog gosta, a kad je gost tamo lako će onda i iznajmljivač ili hotelijer naći sredstva za platiti. Samo dajte ljudima da imaju mogućnost, da imaju događanja, da se brandiraju razno razna događanja koja mogu biti na mjesečnoj razini i da onda se točno zna zašto, gdje i kada, u koji dio Hrvatske se dolazi ili koji dio županije unutar naše Slavonije i Baranje se dolazi i zbog čega i mislim da to ljudi trebaju znati. Mi imamo recimo, Pannonian challenge koji je izuzetno dobar [[Upadica: Zahvaljujem.]]
Kolega Čuraj, sljedeća replika poštovani kolega Tomislav Saucha, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Čuraj, vi ste pohvalili ovaj zakon, tj. čl. 8. Zakona o turističkim pristojbama. Ja se s vama donekle slažem, ali mislim da ipak taj članak nije u potpunosti dobar jer je bitno suzio taj pojam uže obitelji jer je izbacio vrlo važne članove te uže obitelji, a to su braća i sestre. Mislim da je to, mislim, svaka ta nekakva recimo, nekretnina za odmor je dio nekakve djedovine, mislim da nije dobro raditi to, stavljat u stvari braću i sestre u takvu jednu situaciju da jedan ne može doć kod drugoga bez da plaćaju turističku pristojbu barem ne u tom smanjenom obliku, tako da ja mislim da se tu definitivno treba između dva čitanja ubacit još i braću i sestre. A što se tiče ove diskriminacije, tj. nediskriminacije istospolnih parova, meni je drago da su istospolni parovi ušli u ovaj članak, no međutim tu ipak je potrebno da se mala diskriminacija, to je diskriminacija vi za vi, neformalnih istospolnih partnera [[Upadica: Zahvaljujem.]] mislim da ako su unutra formalni da bi trebali biti i neformalni. Hvala.
Odgovor, kolega Čuraj, izvolite.
Zahvaljujem. Da, što se tiče, znamo kako je sređenost naših nekretnina i vlasnički odnosi, da bi sigurno tu se bojim, neće moći to regulirati na razini provedbe iako je, oni plaćaju samo 70%, ako se ja ne varam po čl. 5. st. 2., međutim, teško će to biti provodljivo, upravo gdje je podijeljeno, recimo, ne znam, to bi volio nam i objasne kada je riječ o podijeljenom vlasništvu, onda u kojoj mjeri se to može kao vlasnici smatrati užom obitelji. Ako imamo više vlasnika jedne nekretnine na moru, da li svi oni imaju pravo sa njihovim srodnicima ili ne, i ovdje sigurno bi apelirao još jednom da se i razmotre, i tu se slažem i neformalni životni partner, ako se već pozivamo na Zakon o životnom partnerstvu.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Čuraju. Prelazimo na sljedeću raspravu. Poštovani kolega Domagoj Mikulić, izvolite.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Pred nama je danas u prvom čitanju paket zakona koji uređuje sustav turističkih zajednica, turističku pristojbu, članarinu u turističkim zajednicama koje je zasigurno potrebno modernizirati i prilagoditi tržištu kakvo danas imamo u ovom turističkom sektoru, no jednako tako smatram kako ima dosta prostora i za raspravu i poboljšanje ovoga paketa zakona i s obzirom da smo u prvom čitanju i s obzirom da smo već dugo u raspravi, ne bi isticao ove pozitivne dijelove već bi se bazirao više na prijedloge koje imam. Pa bi tako krenuo o prvom Zakonu o turističkim zajednicama i promicanju hrvatskog turizma. Apsolutno je pozitivan cilj ovoga zakona, odnosno usmjeravanje prema destinacijskom menadžmentu, no kao osoba koja dolazi sa kontinenta, iz Slavonije i Baranje, moram iskazati zabrinutost za kontinent jer imam osjećaj kako ovaj zakon zasigurno rješava probleme i izazove u priobalju, ali ne rješava, barem ne u onoj potrebnoj mjeri probleme i izazove koje danas imamo na kontinentu. Tako, primjerice ograničavanje bruto iznosa plaće na djelatnike na ukupno 30% prihoda i ukidanje TZ-a nakon prelaska tih 30% stavljaju u jedan nezgodan položaj same turističke zajednice u Slavoniji poglavito kada gledamo podatke omjera zaposlenika i udjela plaće. Tako primjerice TZ Baranje koja ima tri zaposlenika ima udio od 41,96% dok TZ Osijek ima osam zaposlenih i udio od 34,23% i u biti ovakvim prijedlogom zakona su nedostatne dok primjerice TZ u Dubrovniku ima 21 zaposlenika i udio u plaćama od 15,62% i ovo je jedan zaista jasan primjer da s obzirom na prihode ovakvim prijedlogom zakona nemoguće je ispunjavanje svih ovih silnih zadaća koje se predlažu zakonom i koje se stavljaju pred TZ. Stoga sam mišljenja da ovu odredbu treba ili brisati ili je prilagoditi kontinentu te je staviti eventualno na 50 i više posto jer u biti djelatnici na terenu i financijska održivost jesu preduvjet djelovanja TZ-a i sustavu treba omogućiti da se razvija dok ovom odredbom zasigurno otežavamo rad TZ-a jer nerealno je staviti u istu poziciju priobalje i kontinent odnosno bogate i razvijene od onih manje razvijenih ili nerazvijenih destinacija. Što se tiče Zakona o turističkoj pristojbi, ovaj zakon uvodi kategoriju paušalno plaćanja pristojbe, znači po broju kreveta no mišljenja sam kako upravo zbog dobrobiti kontinenta treba ostaviti i mogućnost naplaćivanja po principu ostvarenih noćenja upravo zbog naših OPG-ovaca i ugostitelja u domaćinstvu. Iznajmljivači u ovim nerazvijenim područjima nemaju jednostavno dovoljan broj noćenja stoga ovakav paušalni način plaćanja po broju kreveta istima u budućnosti sigurno će predstavljati jedan značajan financijski teret. Ono što smatram da bi bilo dobro i što predlažem jest i uvođenje pristojbe za kruzere, za putnike na riječnim kružni putovanjima. Primjerice Osijek i Vukovar koji su ostvarili 55, odnosno Vukovar 250 dolazaka kruzera na ovaj način omogućili bi značajne prihode samim TZ koji u biti snose odgovornost za razvoj i promociju turističkih proizvoda a nažalost ne ostvaruju nikakvu mogućnost prihoda temeljem svojih rezultata a vidimo ovdje da ih imaju. Kratko bih se dotakao i izdvajanja od 2,5% za nerazvijena područja koja ostaju na istim razinama no smatram kako zbog ove potrebe koja ova područja imaju da se ista povećaju na eventualnih 5% izdvajanja iz turističke pristojbe za nerazvijene upravo zbog nužnosti snažnijeg razvoja turizma na samome kontinentu. Kada govorimo o Zakonu o članarinama u TZ i kada je riječ o članarinama pozdravljam ovo smanjivanje administrativnog opterećenja i troškova poslovanja gospodarstvenika no smanjenjem, smanjio se broj stopa za obračun s dosadašnjih 28 na 5 što predstavlja značajno administrativno rasterećenje no za kontinent to ujedno znači i smanjenje samodostatnosti za koju se zalažemo poglavito kada uzmemo u obzir da smo već smanjivali članarine koje u udjelu prihoda na kontinentima iznose i preko 80% prihoda. Svakako jesam za smanjenje parafiskalnih nameta no jednako tako mišljenja sam kako bi trebalo pronaći neki novi model da se ova sredstva nadomjeste jer u protivnom sa manjim prihodima samoodrživost većine kontinentalnih TZ, gradova i općina u biti dolazi pod upitnik. Spominjalo se to već danas a spomenuo bih i ja i što bi možda trebalo drugačije definirati u ovom prijedlogu zakona jeste plaćanje naknade telekomunikacijskih tvrtki koje bi istu plaćale na području gdje se nalazi sjedište tvrtke što bi značilo da iako se usluge koriste u svim dijelovima RH najviše bi u biti profitirao grad Zagreb. Mišljenja sam kako bi ova raspodjela bila pravednija kada bi se radila po modelu kao i za banke da se raspodjela sredstava raspoređuje prema broju stanovnika, općine, grada ili županije. Na taj način kontinentu bi se rasporedilo preko 5,5 milijuna kuna sredstava ovisno o broju stanovnika unutar određene TZ a kada bi pridodali i banke u omjeru njihovih prihoda kontinent bi imao dodatni prihod u iznosu 3,7 milijuna kuna što zajedno čini 9,9 milijuna kuna što su zaista značajna sredstva za kontinentalni dio Hrvatske. Svakako, smatram da je nužno i moderniziranje i prilagođavanje zakona aktualnim trendovima no jednako tako smatram da u njima ima dosta mogućnosti za poboljšanjem. Poglavito tu mislim na ovu veću brigu o kontinentalnom dijelu RH gdje nam ovakvim nažalost prijedlogom zakona prijeti i gašenje velikog broja TZ a s obzirom na stanje koje imamo u istima potrebno ih je gledati i drugačije jer uvjeti i kriteriji na kontinentu i na obali jednostavno nisu jednaki, potrebe nisu jednake i nužna su veća ulaganja kako bi se postigli ciljevi same strategije razvoja turizma a to je ravnomjeran razvoj turizma u čitavoj RH. Istaknuo bih i kako su ovi izvrsni rezultati koje imamo na obali i naš cjelokupni turistički proizvod rezultat 20 i više godina javnih ulaganja države. Stoga smatram kako je sada vrijeme da damo i jaču podršku s nacionalne razine upravo kontinentalnom, nerazvijenim turističkim destinacijama. Hvala puno.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mikuliću. Imamo repliku, poštovana kolegica Ljubica Maksimčuk, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi kolega Mikulić i vi i ja dolazimo iz istog kontinentalnog dijela i u biti imamo iste i probleme. Pa ću ja samo kratko osvrnuti se na ovaj omjer članarine i boravišne pristojbe, odnosno turističke. Recimo u mojoj Brodsko-posavskoj županiji i Zadarskoj, članarina u Brodsko-posavskoj županiji za 2017. godinu je 1,43 milijuna kuna a boravišna pristojba je 0,31 milijun kuna dok je u Zadarskoj članarina 9,5 milijuna a boravišna pristojba 42,71 milijun kuna i svako smanjenje članarine značilo bi smanjenje prihoda a ukoliko ne nadoknadimo te prihode, dovodili bi u opstojnost turističke zajednice diljem kontinenta a smanjenjem prihoda turističkih zajednica utjecat će se na ovaj udio troškova od 30% udjela za plaće što kad se pređe ta granica, ukidamo turističke zajednice na tim područjima. Trenutno u mojoj Brodsko-posavskoj županiji, u gradu Slavonskome Brodu …
Zahvaljujem kolegici Maksimčuk. Odgovor, kolega Mikulić, izvolite.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče. Kolegice Maksimčuk, apsolutno ste u pravu. Zaista, kod nas na kontinentu, članarina predstavlja najveći dio prihoda i samo smanjivanje odnosno danas-sutra ukidanje, dovelo bi do siguran sam i gašenja određenih turističkih zajednica i evo, istaknuo sam i u svojoj raspravi, mislim da treba poraditi na nekim novim modelima za financiranje turističkih zajednica na kontinentu jer jednostavno na ovakav način dovodimo u opstojnost same turističke zajednice koje treba jačati a ne dovoditi u ovakve nezgodne situacije. Hvala.
Zahvaljujem kolega Mikulić na odgovoru. Prelazimo na slijedeću raspravu, poštovani kolega Tomislav Panenić, izvolite.
Hvala lijepo. Evo sad u biti da nadoknadim još završetak svoje rasprave što sam imao. Kad smo govorili o turističkoj pristojbi, napomenuo sam zapravo problematiku, evo i ovdje sam još jedanput otvorio pitanje rada, upravo oni najmanji, OPG-i o kojima smo onim zakonom smo nešto otežali a i s ovim propitujemo zapravo njihovu investiciju. Ne znam zašto je potrebno da netko tko je na svom obiteljskom gospodarstvu odredio određena sredstva, uredio određene prostore jer imamo brojna napuštena gospodarstva koje pokušava se staviti u funkciju upravo i na taj jedan sporadičan način pa da sada osim što ne ostvaruje one prihode koje se uvijek očekivalo u nekoj turističkoj djelatnosti, nego više svojim angažmanom, željom da pomogne određenom području, ulaže i ne očekuje stvarni povratak, sad ga i opterećujemo. Mislim da bi se tu trebalo i moglo sigurno naći neko kvalitetnije rješenje. Pitanje upravo pristojbe koja bi bila nametnuta kruzerima koje kako morskim tako i na rijekama, sigurno je da za one destinacije koje možda imaju trenutno probleme sa njihovim dolaskom da bi moglo na neki način malo i relaksirati taj dio jer u taj dio cruisinga, ulaže se značajna pažnja prvenstveno, angažman i promocije se rade a vidimo da proizilaze i brojni problemi prema tome, ne bi ih trebalo izuzeti na neki način od standardne ponude. 2,5% odvajanja za turistički nerazvijena područja i kad je u postotku, izgleda malo. 2,5% je mali iznos kad smo govorili ono 2% je 12 milijuna ovo će biti isto tako relativno mali iznos koji smatramo da i u onim nerazvijenim područjima neće uspjeti napraviti razliku ono što svatko očekuje jer kažem, lijepo je vidjeti da ima izdvojeni iznos, to je svakako predlagatelju pohvala, ali s druge strane, iznos je nedostatan, to je poticaj predlagatelju da proba osmisliti kako će ta sredstva zapravo možda i kumulativno s drugim mjerama imati pa do drugog čitanja da znamo da su to ipak značajniji iznosi. Oko Zakona o članarinama spomenuli smo ovdje i Austriju kao jedan primjer pa bi trebalo i reći da Austrija nema članarine, dobrovoljna je, jel' tako, ima, postoji, ali nije obavezna. Napravili smo jedan pomak možda i da budemo bliži upravo Austriji, oslobodili smo cijeli niz djelatnosti jer brojni poduzetnici su imali primjedbe upravo radi toga zašto su oni obvezni plaćati te naknade, oni smatraju da je to još jedan od onih parafiskalnih nameta i krenuli smo u tom smjeru ali treba razmišljati možda da stvarno i tima što su nam uzor, da na kraju približimo se upravo kroz ove modele i smanjimo opterećenje. Ja znam da to stvara i financijsko opterećenje a tu dolazimo i do onoga bitnoga, ključnog detalja, turistička zajednica treba biti želja svih na tom području. Znači ne samo obaveza. Znači to mora biti želja i lokalne samouprave koja prepoznaje turizam kao djelatnost koja će stvoriti određeni pomak gdje se može iskoristiti neki prirodni potencijal, gdje gospodarstvo treba imati benefite od toga i tu moraju svi naći zapravo jedan zajednički jezik. Na ovaj način što je bilo opterećivanje kroz naknade a ne pružanje rezultata, izlazilo je to nezadovoljstvo. Da su rezultati rada turističkih zajednica bili vrhunski, donosili posjetitelje, zapravo dovodili posjetitelje i turiste, onda bi sigurno i ti koji morali su odvajat, to prepoznavali kao razvojnu komponentu i lakše bi dali. Ovako stvarno imamo loših promjera, mi trebamo prepoznavati takve loše primjere i to u startu rezati. Mislim, start je već davno bio ali moramo ih rezati čim prije. Spomenuo sam već taj dio zapravo kolega Bulj je spomenuo dio vezano za telekomunikacije jer ako imamo stvarno telekomunikacijske mreže koje pokrivaju cijelu Hrvatsku, ako svi koristimo mobitele, mislim da bi onda bilo i pravedno da se taj udio raspodijeli na sve nas ravnomjerno, to bi bilo najkorektnije jer ovo prema sjedištu sigurno svi će se osjetiti zakinuti. Tako da evo ja bi s time završio, onu osnovnu poruku ću onda poslati još i u završnom obraćanju, hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Paneniću. Prelazimo na slijedeću raspravu, poštovani kolega Saucha nije nazočan. Završna riječ, poštovani kolega Panenić. Poštovani kolega Panenić, završna riječ.
Hvala lijepo, poštovani predstavnici ministarstva turizma kolegice i kolege. Kroz ovu današnju raspravu, zapravo smo ovaj zakon vidimo i dali određene pohvale, isto tako dali smo i određene prijedloge, nadam se da će predlagatelj uvažiti ova razmatranja koja smo donosili, jer stvarno je vrlo pozitivno i kvalitetno bi bilo da ovakav jedan zakon dobije što širu potporu u predstavničkom tijelu u kojem se nalazimo. Jer svi želimo naravno da kroz ovu reorganizaciju dobru namjeru vidimo i stvarne rezultate. Sigurno je jedno, da sustav turističke zajednice, s obzirom da predstavlja gospodarsku komponentu, da predstavlja gospodarstvenike, jednu od najvažnijih prihoda, treba se tako i ponašati i svi očekujemo što veću depolitizaciju, što veći naglasak na rezultatima, da ti rezultati opravdavaju i ulaganje i namete koji nastaju kroz upravo ovakve povezivanja brojnih subjekata. Naravno da ne možemo riješiti zakonima sve. Ono što moramo inzistirati to je rad na inovativnosti, to je rad na tome da prepoznajemo najbolje među nama i ti najbolji u onome dijelu što sam i naglasio i u raspravama, da budu oni koji će raditi na ovakvim zadacima koji donose najveće prihode. Stvarno, kadrovska struktura mora postati alfa i omega razvoja turističke ponude, jer ukoliko prevladava, bude prevladavalo stajalište brojnih političara koji smatraju da turističke zajednice su neki fensi uredi, u kojima trebaju biti lijepi ili pogodni ili ovakvi ili onakvi onda smo promašili temu. Tamo moraju biti stvarno oni najsposobniji, koji će svaki dan gristi, koji se najviše žrtvuju za zajednicu u kojoj dolaze jer plaća nije jedino mjerilo. Mjerilo je i ono što nastaje kao rezultat rada takvih pojedinaca. I time ćemo uspjeti. Jer sigurno je da nas u budućem vremenu očekuje 2 velike bitke, jedna velika bitka je da mediteranska komponenta turizma sačuva što veći rejting, da se izbori za svoju poziciju, i druga je da u kontinentu stvaramo ponudu, koja može jednom parirati nekim atraktivnijim, trenutno atraktivnijim destinacijama što imaju određene druge države. I tu ćemo tražiti prilike i dobro je da u ovdje u ovom Domu imamo u ovoj raspravi i zastupnike iz kontinentalnog dijela, koji upozoravaju na svoj dio, a isto tako imamo i one koji se zalažu za razvoj turizma na moru. I sigurno je da namjera koja ide u ovo, dobiti će brojne i kritike i pohvale, do drugog čitanja, očekujemo jedan kvalitetan, još kvalitetniji, još bolji prijedlog, koji ćemo onda sa zadovoljstvom moći podržati. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo završnu riječ u ime predlagatelja, poštovani kolega Tonči Glavina, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi saborski zastupnici. Evo, imali smo prilike u ovoj našoj raspravi danas popodne, večeras slušati i o šišmišima, gradelama, rambašićima, repetitorima, angažiranoj snagi, financiranju konja, čak i između ostaloga i o porezu na dohodak i o iznosima koji privatni iznajmljivači plaćaju u paušalu. Evo vidim ovdje, kolega državni tajnik iz Ministarstva financija, pa onda on je možda bolji za adresirati ta pitanja, a što se tiče poreza na dohodak, zašto govorim? Zato što su saborski zastupnici danas u raspravi jednostavno brkali pitanje poreza na dohodak, brkali su pitanje turističke članarine, turističke pristojbe, to su stvari koje jedne s drugim i trećim nemaju veze. Tako da u onom dijelu o kojem govorimo o paušalu i o boravišnoj pristojbi, što se tiče privatnih iznajmljivača, on se razlikuje i nije predmet ovih zakona porez na dohodak, odnosno, paušal koji privatni iznajmljivač plaća sukladno Zakonu o porezu na dohodak. Tako da, u tom dijelu trebamo stvari vrlo jasno razjasniti. Dakle, govorili smo o puno možda nevažnih stvari, ali nismo govorili dovoljno, barem po mom vlastitom mišljenju, nismo govorili dovoljno dugo i dovoljno važno o praktički jednoj velikoj reformi, koji ovi zakoni upravo i jesu. Dakle, trenutni zakonodavni okvir koji mi imamo i koji uređuje sustave turističkih zajednica, je jedan zakonodavni okvir srednjoeuropskih zemalja iz '80. g. prošlog stoljeća. Tako da je bespredmetno razgovarati o tome koliko je nužna promjena ovog sustava i koliko današnji sustav, zakonodavni okvir kojeg mi upravo imamo sada, može odgovoriti adekvatno na izazove tržišta koje imamo i na inovacije u turizmu koji se događaju. Vi ste danas u nekoliko vaših rasprava, sami naveli kako turizam se praktički mijenja jako brzo, kao možda IT industrija. I jednim dijelom ste u pravo, i upravo zbog toga kaje nužno da sukladno tim promjenama koje se događaju i inovacijama koje se događaju na svjetskoj razini, upravo korigiramo i mijenjamo naš zakonodavni okvir i sustav koji upravlja sa svim našim razinama koje imamo. Dakle, ono što bi volio da dobijete dojam možda gledajući malo širu sliku i širi kontekst koji nećete možda naći u recimo ovog zakona promjena ne samo upravljanja i načina funkcioniranja, nego promjena jednog mentalnog sklopa, cijelog sustava turističkog kojeg mi želimo provesti i kako želimo prilagoditi naš turistički sustav i cijeli resor da ostane, ne samo da ostane konkurentan, nego da idemo dalje, idemo stepenicu naprijed, korak naprijed u vidu razvoja i daljnje konkurentnosti hrvatskog turizma. Spomenuto je danas ovdje, dakle, da je turizam 20% hrvatskog BDP-a ili više ili manje, ali svakako je jedan iznimno važna gospodarska aktivnost koja na sebe veže jako puno djelatnosti i jako puno sektora i koja je strahovito važna i koju možemo iskoristiti kao jedan motor i generator razvoja cjelokupnog gospodarstva i RH i to je upravo ono što mi radimo. Dakle, u ovom izmjenu zakonodavnog okvira koju provodimo mi smo gledali najbolje primjere svjetske prakse i htjeli smo naš sustav prilagoditi upravo sa najboljim primjerima svjetske prakse, upravo kako bi se sa tim istim svjetskim velesilama i turističkim velesilama i igračima mogli boriti na internacionalnom tržištu od kojih crpimo iz tog tržišta odakle s kojima, za koje se borimo i za koje goste želimo da nas posjete i da nas vide. Dakle, koristili smo primjere kao što su Vizit Britain, kao što su Vizit Portugal, kao šta je austrijska turistička organizacija, a recimo njih troje konkretno nabrajam zato što su oni možda najbolji primjeri iz svjetske prakse recimo Vizit Britain je najbolji primjer svjetske prakse u brendiranju, Vizit Portugal je jedan od najboljih primjera transformacije u digitalnom marketingu jer je od 2012. godine na ovamo kompletni 100% iznos svoga budžeta turističkog koga imaju stavljaju u digitalni marketing. I imamo primjer eventualno turističke organizacije Austrije koja je najbolji primjer razvoja turističkih proizvoda. Dakle, pogledali smo uistinu najbolje svjetske primjere i naš smo sustav htjeli prilagoditi i usporediti s njima i postaviti na način da odgovara tom izazovu. Ovaj model DMO-a odnosno destinacijskog menadžmenta koji mi predlažemo kroz ovaj paket turističkih zakona je jedan model praktički koji je zaživio na svim tim svjetskim tržištima odnosno velesilama tamo od 2000.-tih godina na ovamo. I jedna od stvari koju ja samo mogu reći u raspravi oko ovih zakona za čemu želim, a to je što žalim da mi ovakve zakone i ovakvu promjenu zakonodavnog okvira, ali i promjenu mentalnog sklopa i promišljanja nismo proveli prije 15 godina ili 10 godina nego ju provodimo sada. Ali naravno za dobre stvari i za dobre promjene nikad nije kasno i mi ćemo sigurno uspjeti u onome što želimo, a to je da transformiramo cijeli sustav i da taj sustav odgovori na današnje izazove. Ovaj paket turističkih zakona on ako gledamo ga individualno po zakonima, dakle on šalje jedne vrlo jasne poruke, jedno vrlo jasno uređenje i jako je bitno da sagledamo taj cijeli kontekst kako bi razumjeli ove individualne članke o kojima komuniciramo, kako bi razumjeli ova ograničenja, kako bi razumjeli neke nove fondove koji su se stvorili i tome slično. Dakle, što se tiče Zakona o turističkim zajednicama taj model destinacijskog menadžmenta upravo ide u smjeru stvaranja turističkih destinacija na najnižoj razini. Dakle stvaranja prepoznatljivih turističkih destinacija koje mogu ne konkurirati unutar hrvatskog tržišta ili hrvatskog brenda, nego koje danas sutra će imati potencijal da se prezentiraju i brendiraju kao destinacije na svjetskog razini. Dakle, upravo startajući sa te lokalne razine smo željeli napravit pretpostavke da se stvaraju destinacije. Logične je destinacije, ne neke nove, po nekakvim administrativnim crtama koje ćemo crtati ili mijenjati ili sklapati nego upravo po logičnim turističkim tržišnim principima koji već postoje, dakle destinacije koje već sada postoje, koje su već sada na određeni način u našoj turističkoj praksi prepoznati. Mi ih samo želimo dakle uistinu kompletno oformiti i da dišu i da se razvijaju i da postoje, da tržišno funkcioniraju kao jedno. I to se ovim modelom zakona upravo i omogućavamo, ali ne način da išta forsiramo i da zakonski bilo koga prisiljavamo nego stavljamo kontekst nagrada odnosno financijske motivacije zajedničkog djelovanja, jer vi nekad imate, nekad je lakše dogovorit se i surađivat na lokalnoj razini, nekad je teže, ali kad imate zajednički interes a to je napredovanje, kad imate zajednički financijski interes i kad apsolutno svi dobivaju, a niko ne gubi onda je to realna pretpostavka za zajedničko djelovanje i funkcioniranje. I to je ono što mi želimo napraviti kroz to. Upravo smo kroz zadaće i kroz redefiniranje tih razina to tako i složili i postavili. Dakle, naše lokalne turističke zajednice oni se sada, od sada moraju znatno više fokusirati na razvoj turističkih proizvoda. To je nešto što smo prepoznali na razini cijelog sustava turističkih zajednica koja nam je možda jedna od većih manjkavosti. Dakle, nedovoljno razvijamo turističke proizvode na najnižoj razini, njih želimo upravo usmjeriti u tom smjeru. Dakle, ono što oni imaju posebnosti destinacije i posebnosti ponude koju imaju, svaka destinacija zna najbolje, mi želimo da fokus svojih aktivnosti stave tu. Regionalne, dakle to je druga razina, regionalne turističke zajednice ili županijske turističke zajednice njima smo dali puno važnije uloge u vidu strateškog planiranja i razvoja upravljanja sustava turizmom, informacije, istraživanje i marketinga. Dakle, dali smo tim regionalnim turističkim zajednicama mogućnost da uistinu objedine sve te lokalne turističke zajednice i da ih kao takve predstavljaju, da i kao takve s njima upravljaju i da ih drže unutar granica, brenda, turističkih proizvoda i svega onoga što je zacrtano na toj višoj razini. A u raspodjeli i u financijskom načinu sada jednadžbe koja je posložena dajemo ne samo da decentraliziramo odluke o svojim destinacijama, upravljanju destinacijama, nego decentraliziramo i sredstava što je jako bitno. I kad smo već sad kod toga, dakle kroz sva tri zakona se povlači taj model decentralizacije, dakle Ministarstvo turizma je mišljenja da smo mi itekako spremni da ozbiljne i važne odluke po pitanju turizma i razvoja destinacija spuštamo na niže razine. Turizam je nešto što se ne događa u centrali vlasti, turizam je nešto što se događa na najnižoj razini. Turizam je nešto s čime naši građani na, na u njihovim općinama, gradovima, županijama žive i upravo taj model destinacijskog menadžmenta se postavlja na način da oni svi skupa imaju puno više upliv u tome što žele razvijati i kako. Dakle, sa tim alatima koji smo im dali mi njima dajemo i odgovornost i to je nešto što moramo prihvatiti kao činjenicu. Dakle, od sada odnosno od kad ovi zakoni startaju i krenu u realizaciju, odgovornost o razvijanju individualnih destinacija će u najvećem dijelu bit u njihovim vlastitim rukama. I oni će kompletno imati mogućnost odlučivanja, pa i u nekim financijskim stvarima, ali i u konkretno u što će, kako na koji način ulagati i razvijati se. Jer moramo, jednu stvar morate imati u vidu, cijelo vrijeme kad govorimo o ovim turističkim zakonima, a to je tko su osnivači turističkih zajednica, jer često čujemo krive informacije na najviših razina, ko je osnivač ili ko upravlja turističkim zajednicama. Osnivači turističkih zajednica su pravne osobe koji su pružatelji dakle članovi turističke zajednice oni koji pružaju usluge i oni koji se nalaze unutar jedne administrativne granice da li da je to jedinica lokalne samouprave ili jedinica regionalne samouprave, dakle i oni su ti koji bi trebali upravljati tim cijelim sustavom. Naravno pod okriljem kažem jedne, jedne administrativne granice i upravo kroz model ovih zakona smo nastojali stvari posložiti na taj način da njima damo dodatne alate da na svojim destinacijama odlučuju što i kao žele, da im damo veća sredstava i da prepustimo njima inicijativu i da prepustimo njima odgovornost. Zato što mi već sad u Hrvatskoj imamo jako puno primjera dobre prakse gdje smo destinacijama, gdje su destinacije uistinu napravile velike iskorake samostalno, dakle rukovodeći se svojom vlastitom politikom, svojim vlastitim budžetima, svojim vlastitim promišljanjem i svojom vlastitom aktivnošću. Mi želimo poticati to, a vjerujemo da sa financijama i sa odlučivanjem ćemo upravo to postići dakle, turizam je apsolutno spreman za decentralizaciju i to je ono što želimo napraviti, a nismo baš ništa napravili preko noći ili brzo, vi ste vidjeli u prijedlogu zakona dakle, ovi zakoni stupaju na snagu sa 1.1.22020. g. Mi smo ostavili cijelu 2019. g. kao godinu prilagodbe, dakle, godinu u kojoj će provoditi naš stručni tim biti na terenu gdje ćemo kompletno organizirati stvari, pripremati ljude, pripremit sustav, tako kada stupi zakon na snagu, onda ćemo biti apsolutno spremni za te izmjene koje će biti jako dobre. I da savili smo ograničavanje plaća djelatnika na 30% ukupnih prihoda turističke zajednice, i da vam objasnim, to je danas bilo dosta pitanja o tome, pa da objasnim zašto smo to napravili i na koji način. Dakle, trošak plaće, govorimo o ukupnim troškovima, dakle, u turističkom smislu imamo izvorne prihode i imamo ukupne prihode, izvorni prihodi su ovi prihodi od turističke članarine i od turističke pristojbe, a ukupni su prihodi dakle, sve ono što turistička zajednica može ostvariti svojim djelovanjem, dakle, govorimo i o dotacijama iz općinskog … [[Govornik se ne razumije.]] ili županijskog proračuna, govorimo i o fondovima EU, između ostaloga i svemu slično. Vidite postavlja se pitanje, jedno i ja bi volio da na taj način razgovaramo, kada razgovaramo o ograničenjima troškova plaće, jer moramo malo promijeniti način promišljanja i način kako gledamo na određene stvari. Dakle, turistička zajednica, ukoliko recimo 50 ili više svojih prihoda troši na trošak plaće svojih djelatnika. Postavlja se vrlo jedno realno pitanje, koja je njezina svrha i koji je njezin cilj. Jer svrha turističke zajednice i njezine zadaće koje su propisane zakonom je najvećim dijelom, dakle, promocija, stvaranje, distribucija gostiju, informiranje gostiju, ovisno o kojoj razini govorimo. I ona, ako nema sredstava za to raditi, apsolutno nema svoju svrhu, jer ovo nije, turističke zajednice ne nude konzultantske u sluge, pa ćemo mi, najveći dio troška imati u djelatnicima ili u radnoj snazi ne, one su dakle, sustav koji bi trebao jednu većinu svojih prihoda usmjeriti upravo u promociju, u marketingu u informiranje, u distribuciju i tome slično. I upravo zato smo stavili taj limit. E sada, mi smo po pitanju ovih zakona, nismo mi stavili ograničenje i to je to. Mi smo praktički stvorili priliku svima, koji eventualno ne ulaze u tu kategoriju da ostvaruju dodatne prihode i to ne male dodatne prihode. Dakle, kroz ovaj fond za udružene koji smo napravili, kroz oba zakona, dakle, Zakona o turističkim članarinama i Zakona o turističkoj pristojbi, mi smo stvorili jedan budžet, otprilike za sada, po prihodima, boravišne pristojbe i članarine otprilike nekih 15 milijuna kn. Dakle, novih 15 milijuna kn, koji svi ti uvjetno rečeno, koji ne mogu zadovoljiti te kriterije mogu dobiti. Jer mi želimo mijenjati mentalni sklop ljudi koji rade u sustavu turističkih zajednica, na način da nije dovoljno ono što su radili do sada. Jer dakle, mi smo vama stvorili priliku da imate dodatne prihode kroz fond za udružene. Stvorili smo priliku da imate dodatne prihode kroz fondove EU, a sada smo, ako govorimo poglavito za nerazvijenim područjima, radim upravo na modelu da oni mogu sudjelovati u onom fondu za sufinanciranje vlastitog dijela koji prije nisu mogli i taj kanal smo otvorili. I naravno uvijek postoji onaj kanal sufinanciranja od strane jedinica lokalne samouprave ili regionalne u vidu nekih projekata ili bilo što. Dakle, oni su stvorili praktički, imaju 3 izvora odakle mogu iscrpiti nove prihode, a opet kažem, s obzirom da govorim o ukupnim prihodima, sve se računa, dakle, ne samo izvorni prihodi i želimo da se potrude i naprave jedan projekt više nego što su radili do sada. Želimo da razgovaraju sa druge 2 ili 3 turističke zajednice koje su u sličnoj situaciji, i da idemo u jedno zajedničko udruživanje koje ne mora biti formalno, dakle, ni jedna se turistička zajednica ne mora ugasiti, oni mogu funkcionirati i surađivati na tzv. projektnom modelu i mi smo to u ovom zakonu omogućili. Želimo da drugačije malo promišljanju i želimo da te svoje troškove djelatnike ili materijalne troškove podjele na više turističkih zajednica, u tom slučaju mi apsolutno nemamo nikakav problem sa tim ograničavanjem troška djelatnika. Dakle, mi želimo mijenjati taj način percipiranja sustava turističkih zajednica, i želimo da oni promijene način rada i da gledaju puno više van svojih izvornih prihoda i da traže nove projekte i nove načine kako će to odraditi, a kažem mi smo stvorili te pretpostavke, zato smo to stavili. Ali, ok, uvažiti ćemo vaše komentare i vaše prijedloge, što se tiče toga, da li je 30% ili 40% i mi smo radili naše analize i nismo vaš slučajno došli na ovu brojku, zato što smo u jednom najvećim dijelom vidjeli da jedan veliki dio i najveći dio i županija i turističke zajednice niže razine upadaju u tihi 30% i da jedan manji dio sa jednim, doslovno jednim dodatnim projektom ili slično mogu to ostvariti. Ali u svakom slučaju ćemo vaše komentare najozbiljnije razmotriti i vidjeti da li to na određeni način možemo korigirati ili možda staviti nekakav duži rok prilagodbe, ako je potrebno, dakle, umjesto ovih godine dana, da stavimo više, bilo je i takvih prijedloga, pa ćemo i o tome razgovarati. U svakom slučaju, ali moramo napraviti taj korak naprijed. Moramo napraviti iskorak i moramo promijeniti mentalni sklop na način da tražimo više, da moramo stvoriti neke nove prihode, a isto tako nemojte zaboraviti, s obzirom da smo mi i promijenili i boravišnu pristojbu u protekle 2 g. i obzirom da sada po novom zakonu turistička pristojba će se odlučivati decentralizirati na nižoj razini, vjerojatnost je da će i naravno zbog povećanja općenito gospodarstva koji se događa za mandata ove vlade, ti prihodi koji postoje izvorni prihodi će isto tako sustavno rasti. A još ću vam reći jednu stvar, vi ste iskoristili jedna primjer županija recimo dva primjera dvije županije u Slavoniji u vidu udjela tih troškova. I reći ću vam da sa tim novim prihodima, koji oni imaju, dakle, po samoj raspodjeli koju mi sada mijenjamo i to je predmet Zakona o turističkoj pristojbi, mi dajemo 5% više sredstava po raspodjeli županijskim odnosno, regionalnim turističkim zajednicama u odnosu na prijašnji zakon, a to vam u prosjeku kada gledate sve županije, odnosno županijske turističke zajednice na nivou RH, vam je povećanje njihovih prihoda otprilike za 30-35%. Dakle, da sve ostane isto, samo zbog te raspodjele financijske, tako da mi, svi će oni imati veće prihode, apsolutno, samo je pitanje tko će imati u kojem postotku koliko, ovisno o tome, kolika mu je velike članarina, ili kolika mu je velika boravišna pristojba, odnosno, koliko ima smještenih kapaciteta u županiji. Tako da njima će prihodi rasti po inerciji, samo zbog toga kako smo napravili tu izmjenu zakona. I dakle, u toj izmjeni Zakona o turističkoj pristojbi, koju sam spomenuo, taj fond od 2% je jako bitan, to je jedna novina, dakle, osim toga što smo povećali raspodjelu županijskim organizacijama, odnosno regionalnim, smanjili nacionalnoj, mi smo stvorili taj fond za udružene. Evo, vi ste kolega Panenić danas nekoliko puta naveli da bi vrijedilo razmisliti o tome da taj se fond poveća, da li će biti dovoljno velik i to, to su isto, to je dobro pitanje i dobra tema zato što uistinu, mi smo, osim šta smo mi samo ove zakone pripremali proteklih godinu dana, mi smo na terenu i jako puno i radili pa smo upravo već napravili primjere dobre prakse koji drugi se mogu ugledati, dakle napravili smo turističku zajednicu, dakle bili smo jedni od inicijatora i neko tko je pokrio u administrativnom i zakonodavnom smislu ta događanja, a i osigurali smo neka dodatna sredstva za, recimo stvaranje turističke zajedno Imota, koja je spoj 8 općina i jednog grada. Isto tako, sada radimo na modelu za Gorski kotar, 5 slavonskih županija u zajedničkom projektu, otok Krk već na taj način funkcionira, dakle imamo nekoliko primjera dobre prakse, koji se već sada realiziraju, otok Hvar, recimo i tome slično. Dakle, to je nešto što jednostavno moramo radit, što nas jednostavno tržište i konkurencija u kojoj funkcioniramo poziva da to radimo i to ćemo nastaviti radit i normalno kad ima jedna takva ozbiljna promjena sustava koja se događa, da ima puno otpora i to najviše od možda ljudi koji su unutar samog sustava, ali to je normalno, to je prirodno, mi svi skupa i zajedno ćemo napraviti jedan korak naprijed, a ja znam, evo i kad je zastupnik Kliman, dok je on u bivšem mandatu, uvodio i kad se radilo u sustavu e-Visitor pa je isto bilo jako puno otpora na svim razinama, i to najviše unutar samog sustava, a kasnije je on prepoznat kao jedan od najboljih inovacija u turizmu na nivou svjetske razine u digitalnoj transformaciji i gdje smo dobili nagrade i priznanja. Dakle, promjene su, strah od promjena je prirodan, ali isto tako, ne smije nam biti nešto što će nas spriječiti da idemo korak naprijed. Što se tiče turističke članarine, poruka je vrlo jasna, dakle rasterećenje gospodarstva. Mi smo, s obzirom na plan reformi, nacionalne pravne reforme Vlade RH koja se provodi, mi smo sukladno tom planu rasterećenja parafiskalnih nameta i snizili tu turističku članarinu, ali smo, na koji način? Rasteretilo smo poduzetništvo i obrtništvo, a opteretilo smo banke. I promijenili smo način modela kako se obračunava turistička članarina za privatne iznajmljivače kojih preko 50% nju uopće nije plaćalo jer sad uvodimo paušalno plaćanje i na taj način praktički mi nećemo imat uopće manje prihoda u turističkoj članarini, ostat ćemo na istim prihodima kao što smo imali do sada, a u biti ćemo rasteretiti jedan veliki broj tvrtki i pravnih osoba, dakle poduzetništvo i obrtništvo, što je jedan jako dobar korak. U konačnici, u uvodnom izlaganju kluba IDS-a je ovako bilo dosta negativnih komentara na zakone i na promjene i na prilagodbu. Ja sam evo, rekao već uvodno u svom izlaganju, meni je samo žao što se nešto ovakvo nije dogodilo prije, jedna promjena ovakva koja je bila nužna, što je nismo proveli prije, tako da, mi smo u mandatu ove Vlade, upravo dakle na 5 zakona koje kompletno mijenjamo ili prilagođavamo tržištu i uvjetima turističkim u kojima funkcioniramo. Ova tri zakona su jako bitna u tom kontekstu i pomoći će nam da pratimo korak s inovacijama u turizmu i da pratimo ovu tržišnu utakmicu sa velikim turističkim igračima s kojima se moramo boriti svaki dan. Ja bi samo volio, dakle da su neke od ovih izmjena bile napravljene prije i eventualno u mandatu prijašnje Vlade koja evo sad dakle ima nekakve negativne komentare na zakone, ali u principu, ono što se sad radi i ono što se sad predlaže je jako dobro i to je korak koji nam je nužan da pratimo našu konkurentnost i da pratimo ono što nas čeka u budućnosti. Na taj način, zahvaljujem vam se svima, na svim vašim inputima, na svim komentarima i prilozima koji su vrlo bili afirmativni i drago mi je da, evo, saborski zastupnici isto prate turizam i na vrlo kvalitetan i dobar način, praktički sa svih strana i zahvaljujem vam na tim vašim inputima i nadam se da ćemo do drugog čitanja naći neke točke oko kojih se slažemo, koje ćemo korigirati i koje ćemo eventualno dodatno obrazložiti kako ne bi bilo zabune jer ove su izmjene koje moramo napraviti jednostavno zbog toga što to od nas očekuje tržište i što to od nas očekuje utakmica koja nas čeka za konkurentnost hrvatskog turizma. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem državnom tajniku na ovako iscrpnoj završnoj riječi. Imamo… Odustajete. Dobro. Nema replika. Poštovani kolega Panenić, vi ste već imali 3 tako da nemate više pravo. Zahvaljujem na raspravama. Zaključujem raspravu. Još jednom zahvaljujem državnom tajniku, gospodinu Tončiju Glavini i voditeljici službe u Ministarstvu turizma Anamariji Kralj na obrazloženjima. Glasovat ćemo o ovim točkama kada se za to steknu uvjeti.
Prijedlog Zakona o turističkim zajednicama i promicanju hrvatskog turizma, prvo čitanje, P.Z. broj 462. Predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prihvaća se prijedlog Zakona o turističkim zajednicama i promicanju hrvatskog turizma i drugo sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 89 za i 3 suzdržana donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Prelazimo na sljedeće točke dnevnog reda. Sada su… Molio bih vas da zauzmete svoja mjesta, a oni koji ne žele raspravljat neka iziđu van. Na redu su dva konačna prijedloga zakona iz nadležnosti Ministarstva financija. Temeljem čl. 247. predlažem objedinjavanje ove dvije točke dnevnog reda. Ima li netko nešto protiv? Nema, zahvaljujem. Dakle, utvrđujem da smo objedinili ove dvije točke dnevnog reda, radi se o točkama Konačni prijedlog zakona o provedbi uredbe EU br. 2017/1131 o novčanim fondovima, drugo čitanje, PZ br. 404. i Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o računovodstvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 535. Predlagatelj je Vlada RH, na temelju čl. 85. Ustava RH i čl. 172., 204., 206. u svezi čl. 190. Poslovnika HS. Prigodom rasprave o ovim točkama dnevnog reda primjenjuju se odredbe poslovnika koje se odnose na drugo čitanje, Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave temeljem članaka 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor financije i državni proračun. Molim predstavnika predlagatelja da nam da dodatno obrazloženje konačnih prijedloga zakona. Gospodin Zrinušić, izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane zastupnice i zastupnici u Hrvatskome saboru. Kao što je predsjedavajući naglasio, pred nama se nalaze dva zakonska prijedloga i to Konačni prijedlog Zakona o provedbi Uredbe EU 2017/11 31 o novčanim fondovima. I drugi je Prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o računovodstvu s Konačnim prijedlogom Zakona. Što se tiče ovoga prvoga zakona valja naglasiti da je na 9. sjednici Hrvatskoga sabora održanoga 28. rujna ove godine donesen zaključak kojim je prihvaćen Prijedlog zakona o provedbi Uredbe a obzirom da nije bilo upućenih primjedbi, prijedloga i mišljenja radi pripreme konačnog prijedloga zakona rješenja koja se predlažu ovim zakonom ne razlikuju se u odnosu na ona iz prijedloga zakona. Osim određenih dorada u nomotehničkom smislu te bolje jasnoće teksta samoga zakona. Da podsjetimo u odnosu na samu Uredbu o novčanim fondovima ona je stupila na snagu 20. srpnja 2017. s primjenom 21. srpnja ove godine a uvodi značajne promjene u načinu rada i u poslovanju novčanih fondova kako bi se osigurala veća razina zaštite za ulagatelje, ujednačili uvjeti poslovanja i razina zaštite ulagatelja u svim državama članicama EU, te smanjili utjecaji tržišnih šokova na novčane fondove. Uredbom se propisuju i dodatni strožiji zahtjevi za novčane fondove prvenstveno u odnosu na investicijsku politiku i vrednovanje imovine, u odnosu na likvidnost i u odnosu na diversifikaciju ulaganja. Što se tiče trenutnog zakonodavne regulativne u RH važno je reći da novčani fondovi do sada nisu bili zakonski uređeni kao posebna vrsta investicijskih fondova već su u investicijskim fondovima koji imaju karakteristike novčanih fondova društva za upravljanje upravljalo u okviru Zakona o otvorenim investicijskim fondovima s javnom ponudom. Na kraju prvog kvartala ove godine neto imovina investicijskih fondova koji su se, koji su poslovali u RH njih ukupno 21 činilo je oko 40% ukupno neto imovine svih investicijskih fondova ili prevedeno u brojke 7 milijardi i 0,2, 20 milijuna kuna ukupne neto imovine. Inače ukupna imovina investicijskih fondova iznosila je 18,4 milijarde kuna. Prema novim zahtjevima uredbe sadašnji novčani fondovi podijeliti će se na novčane i ne novčane što znači da društva za upravljanje novčanim fondovima moraju odlučiti hoće li postati novčani fondovi i nastaviti i dalje poslovati kao takvi ili će postati tzv. fondovi koji nisu novčani. U oba slučaja društvo mora dobiti odgovarajuće odobrenje, odnosno licencu Hrvatske agencije za nadzor financijskih usluga ili HANF-e. Ako društvo za upravljanje želi da postojeći novčani fond i dalje nastavi poslovati kao novčani fond, poslovanje fonda morati će prilagoditi strožijim zahtjevom nego što je to bilo do sada a u skladu sa Uredbom o novčanim fondovima. Što se tiče samog zakona isti će omogućiti provedbu uredbe o novčanim fondovima na sljedeći način. HANF-a se određuje kao tijelo nadležno za provođenje nadzora nad primjenom Uredbe iz zakona, uređuje se postupak izdavanja odobrenja za osnivanje i upravljanje novčanim fondovima, novčani fondovi upisuju se u registar novčanih fondova koje vodi HANF-a, propisuju se izuzeci od ograničenja ulaganja propisana Uredbom o novčanim fondovima. Također propisuju se i nadzorne mjere koje je HANF-a ovlaštena izreći kao njezine ovlasti te se propisuju teži i lakši prekršaji za društva za upravljanje i visinu novčane kazne za pojedine prekršaje na koje se Uredbom o novčanim fondovima primjenjuje. Zaključno, samom Uredbom o novčanim fondovima na razini EU donesena je u prvom planu zbog zaštite ulagatelja i potrebe da novčani fondovi u budućnosti mogu ispunjavati zahtjeve za iznenadnim zahtjevima za otkup udjela i u uvjetima tržišnih šokova. I evidentno je da će ova Uredba o novčanim fondovima utjecati na hrvatsko tržište odnosno društva za upravljanje trebaju na jasan, transparentan, razumljiv i lako dostupan način obavijestiti ulagatelje u postojećim novčanim fondovima o promjenama u svezi ciljeva, strategije ulaganja fondova i rizika povezani sa ulaganjem u fondovima kao i na specifičnosti pojedinih fondova koje su nastale upravo kao posljedica tih promjena a sve sa svrhom veće zaštite ulagatelja. Što se tiče Prijedloga zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o računovodstvu s Konačnim prijedlogom Zakona, samo da posjetimo da je važeći zakon u odnosu na uređenje a vezano uz pitanje računovodstva iz područja računovodstva poduzetnika propisuje razvrstavanje poduzetnika i grupe poduzetnika, knjigovodstvene isprave i poslovne knjige, primjenu standarda financijskog izvještavanja, godišnje financijske izvještaje, javnu objavu godišnjih financijskih izvještaja, registar godišnjih financijskih izvještaja i obavljenih nadzora. A u ovom prijedlogu zakona riječ je o nekoliko manjih izmjena i dopuna Zakona o računovodstvu za koje smatramo da će doprinijeti daljnjem rasterećenju poduzetnika i pozitivno utjecati na gospodarstvo u cjelini. Najvažnije novosti, prvotno možda je to prije svega ukidanje tzv. obveznog licenciranja računovođa. Dakle, važeći Zakon o računovodstvu sadrži obvezu koja propisuje ako poduzetnik povjeri obavljanje računovodstvenih poslova i funkcija računovodstva drugim pravnim ili fizičkim osobama one tada moraju biti licencirane za obavljanje tih poslova na temelju posebnog zakona. Navedena odredba trebala je stupiti na snagu 1. siječnja 2019. godine. Ovdje je zgodno možda reći i strukturu poduzetnika prema registru godišnjih financijskih izvještaja koje vodi FINA pa da se vidi koliko bi takvih obveznika bilo u primjeni što se tiče vođenja poslovnih knjiga. Dakle, prema registru iz 2017. od ukupno 120 tisuća i 81 poduzetnika njih 107 tisuća 635 su mikropoduzetnici, 10 tisuća 717 malih, 1400 srednjih te svega 329 velikih poduzetnici. Predloženo ukidanje uvođenje obveznog licenciranja računovodstva rezultat je rada i provođenja analiza radne skupine koja je djelovala u Ministarstvu financija a uključeni su i svi relevantni dionici. Također uključeno je i, uključena su i strukovna udruženja poput HUP-a, HOK-a i slično. Zaključeno je da uvođenje licenciranja u jednom trenutku nije oportuno i da je potrebno spriječiti dodatne troškove koji bi se kroz povećanje cijena usluga licenciranih računovodstvenih servisa neminovno prelili na mikro i male poduzetnike koji čine najveći dio poduzetnika u RH. Dodatno ovdje ističemo i stav Europske komisije koja ne podržava uvođenje novih obveza certificiranja profesija odnosno dobrovoljna certificiranja su i dalje naravno moguća. Naravno da će Ministarstvo financija nastaviti pratiti tržište računovodstvenih usluga i razmatrati mjere kojima će se osiguravati kvaliteta financijskih izvještaja uz minimalno administrativno i financijsko opterećenje poduzetnika. Glede rasterećenja poduzetnika, druga po našem mišljenju važna izmjena odnosno dopuna je u pogledu načina čuvanja knjigovodstvenih isprava. Izmjenom zakona omogućavaju se dodatna administrativna rasterećenja poduzetnika na način da se poduzetnicima omogućava pretvaranje papirnih knjigovodstvenih isprava EU u elektronički zapis radi njihovog čuvanja i arhiviranja. Kao što vam je poznato, trenutno je obveza čuvanja takvih dokumenata u papirnatom obliku, rokovi su propisano od trajno do najmanje 11 g., onda možemo i sami zaključiti koliko je potrebno prostora i kapaciteta da bi se takvi dokumenti čuvali i očuvali u smislu arhivskog gradiva. Pri tome je naravno bitno pridržavati se što se tiče ovog elektroničkog formata, bitno je pridržavati se odredbi koje propisuju vjerodostojnost knjigovodstvenih isprava odnosno da se iste isprave pretvore u elektronički oblik i da budu uredno sastavljene na način da budu istovjetne onome u papirnatom obliku. Imamo i dvije izmjene koje su nastupile slijedom novog Zakona o reviziji, koji je stupio 1.1. ove godine, jedna se odnosi na sadržaj revizorskih izvješća pa je važno napomenuti da Zakon o reviziji je sada propisao sadržaj i stale pojedinosti revizorskog izvješća budući da se takva odredba sada preklapa sa odredbama Zakona o računovodstvu, ovdje se pristupilo da se ta odredba iz samog Zakona o računovodstvu makne jer je dio novih koji je sadržan u Zakonu o reviziji, svojstven tome zakonu i bitno je da je tamo. Drugi, odredba je vezana uz subjekte od javnog interesa, dakle i tu je Zakon o reviziji sa određene kategorije poduzetnika propisao obvezu ugovaranja zakonske revizije sa više revizorskih društava tj. za tzv. subjekte od javnog interesa, da podsjetimo to su subjekti nadzora HNB-a, subjekti nadzora HANFA-e, pravne osobe koje su izlistane na burzi i pravne osobe koje su odlukom Vlade RH određene da su od posebnog interesa za RH. Radi usklađivanja s tim odredbama ovog prijedloga zakona, ... [[Govornik se ne razumije.]] odredba da se subjektima od javnog interesa smatraju i poduzetnici koji samostalno i zajedno sa svojim ovisnim društvima tijekom prethodne i poslovne godine ispunjavaju jedan od dva propisana uvjeta, prvi je zapošljavaju prosječno više od 5000 radnika i drugi je da imaju aktivu veću od 5 milijardi kuna na zadnji dan poslovne godine. Šta se tiče boljeg uređivanja rada podružnica a u kontekstu usklađivanja sa Direktivnom EU 2017/1132 Europskoga parlamenta i vijeća od 14. lipnja 2017., u određenim aspektima prava društava, dorađene su odredbe koje se odnose na obveze javne objave, također dorađene su i odredbe zakona koje uređuju konsolidirano nefinancijsko izvješće kako bi se u postupku nadzora nedvojbeno moglo utvrditi ili dokazati da su matično društvo i njegova društva kćeri zaista uključeni u konsolidirano godišnje izvješće. Zaključno, važno je istaknuti kako ovaj prijedlog zakona ima za cilj omogućiti dodatna administrativna rasterećenja poduzetnicima odnosno smanjivanje troškova za poduzetnike te posljedično i gospodarstvo u cjelini uz istovremeno uvažavanje javnog interesa i povjerenja ulagača u izrađene financijske izvještaje poduzetnika. Hvala vam lijepa svima na pažnji.
Zahvaljujem poštovanom državnom tajniku. Imamo jednu repliku, poštovani kolega Anton Kliman, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Kolega Zrinušić, kod ovog licenciranja, bilo je govora na Odboru za financije i sa kolegicom Ivanom raspravljali smo o tome. Naime, ja bi vas molio da sagledate mogućnost da li ministarstvo ikako može zaštititi poduzetnike od posljedica krivog knjiženja poslovnih događaja. Dakle znate i sami da ako dođe inspekcija Ministarstva financija i utvrdi nepravilnosti koje su uvjetovane čak i krivim knjiženjem poslovnih događaja, onaj tko snosi sankcije je upravo dakle poduzeće odnosno odgovorna osoba u poduzeća a nikako ne računovodstveni servis. Ja sam bio uvjeren da ćemo mi to regulirati licenciranjem barem u djelu da se zaštite poduzetnici koji u ničemu nisku skrivili, da imaju nekakav krimen da ih se kazni pa nerijetko i ne sa malim kaznama. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Odgovor, državni tajnik Zrinušić, izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine zastupniče, na postavljenom upitu. Kao što se sjećate, na odborima smo razgovarali u tome pogledu vezano za odgovornost ovlaštenih osoba u pojedinoj pravnoj osobi. Uistinu Zakon o trgovačkim društvima je novoosnovani propis ili materijalno pravo odatle i izvodi ovo pitanje koje ste i sami rekli. U određenom djelu što se tiče poreznih savjetnika, u ovom slučaju kad smo govorili sada i ovlaštenih knjigovođa koje bi sutra kada bi bile ovlaštene, bile prenijete ovlasti na njih, uistinu u ovom času nemamo to riješeno, prije svega izvorišno iz zakona o trgovačkim društvima. To ne znači da ne može predsjednik uprave odnosno uprava prenijeti određene poslove i na ustrojstvene jedinice i na nadležne osobe u tim ustrojstvenim jedinicama i donijeti svojim aktom njegove obveze, prava i odgovornosti. Za vanjske, u ovom slučaju smo kao što smo rekli, namjeravali to radi kroz Zakon o poreznom savjetništvu, međutim ako se sjećate, u ovom Visokom domu takva odredba nije bila predložena na kraju. Hvala.
Zahvaljujem državnom tajniku na odgovoru. Žele li možda izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Zahvaljujem. Otvaram raspravu, u ime Kluba zastupnika HDZ-a, raspravu će podijeliti poštovani kolega Anton Kliman i poštovana kolegica Vranješ. Izvolite g. Kliman.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Cijenjeni gospodine državni tajniče sa suradnicom, evo ovo je drugo čitanje, nažalost drugo čitanje Zakona o uredbi i provedbi uredbe EU-a jer o svim nekim logikama to je trebala biti hitna, dakle, u jednom čitanju rješenje, jer kada dolazi do ovakvih materijala na plenarnu sjednicu, mi nemamo puno mogućnosti izmjene, odnosno, mi nemamo uopće mogućnosti izmjene, jer se moramo jednostavno uklopiti, primijeniti zakonski takve uredbe. Jedino što je dobro da se onda upozna sama plenarna sjednica, odnosno, saborski zastupnici i hrvatska javnost sa sadržajem i da se onda stvar jednostavno primjeni. Tako da je i sa ovim zakonom evo, apeliram ako je ikako moguće da se ta praksa i uvede za ubuduće. To je i kolega Šuker više puta izjavljivao oko tih uredbi EU i apsolutno nemamo što raspravljati o tome. Dakle, ovom uredbom kao što ste i sami rekli u principu investicijski fondovi mogu preregistrirati ako se žele time i baviti i novčane fondove iako se žele baviti novčarskim poslovima. I kratko rečeno, kroz tu uredbu se primjenjuju stroga pravila EU, kako ti fondovima moraju poslovati na tržištima, da bi se mogli ispuniti zahtjevi za isplatu ulagatelja, posebice za vrijeme velikih tržišnih stresova. Jedinstvena pravila za portfelj novčanog fonda, isto tako su potrebna, kako bi se osigurala da se novčani fondovi mogu nositi sa znatnim iznenadnim zahtjevima za isplatu velikog broja ulagatelja, jedinstvena pravila za novčane fondove, nadalje su potrebne kako bi se osiguralo nesmetano funkcioniranje tržišta, kratkoročno financiranja za financijske institucije, korporativne izdavatelje kratkoročnih dužničkih financijskih instrumenata i vlade, itd. itd. Dakle jedna tehnička uredba koja definira tu problematiku preregistracije praktički investicijskih fondova u novčane fondove i nema se tu šta puno dodati od onoga što ste rekli, svaka rasprava dalje je suvišna i evo, ja bi prepustio, ako ovo kolegici, ustvari potpredsjedniku da dalje raspravu da kolegici. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem poštovani kolega Kliman, nastavak rasprave, poštovana kolegica Dragica Vranješ, izvolite kolegice.
Zahvaljujem dopredsjedniče. Ja sam ispred Kluba zadužena za raspravu prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o računovodstvu sa konačnim prijedlogom zakona. Ono što je važno da ćemo mi ispred kluba podržati ovaj zakon jer on ima cilj kao i dosta ostalih zakona koji smo donosili u posljednje vrijeme pogotovo i prošlu godinu, za rasterećivanje administrativnog poduzetnika, za smanjenje troškova za poduzetnike te posjedničko tome, i gospodarstvo u cjelini. Ono što je isto tako jako važno, pri tome, što se tiče ovih promjena u Zakonu o računovodstvu, vodimo računa o javnom interesu i naravno da svi financijski izvještaji i obvezni poduzetnika budu u onakvom obliku da poštujemo i interese potencijalnih ulagača koji ih prate. 6 ključnih izmjena je u ovome zakonu, jedan dio se odnosi na konsolidirano nefinancijsko izvješće koje propisuje jasno na koji način se on radi. Također ono što je tehnički jako zanimljivo i smanjuje dosta opterećenja ajmo reći i fizički u računovodstvenim uredima je pretvaranje isprava u elektronički format, što daje mogućnost da se svi ovi dokumentni koji su u pisanom obliku bili čuvani, odnosno, u papirnatom obliku, ne samo pisanom i dalje će biti u pisanom, da se na pravilan način arhiviraju elektronski, ali se propisuje jasno na koji način i daje se još jedna mogućnost uređenja svega toga pravilnikom. Što se tiče ostalih stvari, tu imamo bolje uređenje podružnica, te se definiraju jasno subjekti od javnog interesa, s obzirom da smo imali posljedično, novim Zakonom o upravljanju državnom imovinom, drugačije definicije poduzetnika koji su odnosno u poduzeća pravnih osoba koji su od državnog interesa. Ovdje se to propisuje da su to pravne osobe koje zapošljavaju više od 5000 radnika te imaju aktivu veću od 5 milijardi kn. Nedavno smo donijeli Zakon o reviziji, tako da se i mijenja oblik revizorskog izvješća, te ono što je jako važno i što se je pratilo, to je ukidanje tzv. obveznog licenciranje računovođa koje je trebalo stupiti na snagu 1.12019. procijenili bismo da to radi doista velike troškove za poduzetnike, i velike probleme među računovođama. Ono što je jako važno, da nije to nešto što sami izmišljamo i utječemo time na lošu kvalitetu obavljanja računovodstvenih usluga. Naravno i dalje se trebaju drugim oblicima poboljšavati rad računovodstava i svih dokumenata koji se tako donose. Ali, ono što je jako važno da Europska komisija isto tako ne podržava to certificiranje, jer obvezno certificiranje doista loše utječe i na cijene računovodstvenih usluga i slično. Tako da svakako će se i dalje poticati dobrovoljna certificiranja, ali se neće raditi novi nameti za računovodstva, za poslijedično tome i poduzetnike koji bi došlo uslijed povećanja cijena računovodstvenih udruga. Tako još jednom ponavljam da ovaj zakon ispred Kluba HDZ-a podržavamo. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Vranješ. U ime Kluba zastupnika HNS-a poštovani kolega Stjepan Čuraj, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicom. Kolegice i kolege zapravo 99% stvari koje imamo ovdje za … [[Govornik se ne razumije.]] kolegica je rekla ispred, ja ću onda biti zbilja vrlo kratak na radost sviju. Prije svega, mislim da je vrlo jasno da se ovdje usklađuju 2 zakona, dakle jedan lex specijalis, i koji u ovom slučaju Zakon o reviziji sa Zakonom o računovodstvu, pogotovo kada govorimo i o subjektima o javnim interesom. Ja bi tu samo se propisao gdje je tu pitanje Agrokora u ovom svemu, jer znamo što je glavni problem i di su sada izvidi i istražne radnje oko upravo financijskog izvješćivanja, jer ovdje kada govorimo o poduzećima od javnog interesa i koji su definirani u krajnjoj liniji i ovim usklađujemo Zakon o računovodstvu sa odredbama Zakon o reviziji čl. 43. st. 2. koji upravo govori i što je kolegica rekla da su to poduzeća za preko 5000 radnika i aktivom preko 5 milijardi, dakle, i financijskom i nefinancijskom i mislim da u tom segmentu trebamo promatrati upravo i ove odredbe koje se usklađuju jer one upravo se nalaže da moraju imati dva neovisno međusobno neovisno povezana revizora koji nadgledaju upravo i konsolidirane bilance. Ono što je dobro i što možemo reći da ide u smjeru digitalizacije svakako kad se gleda isprava čuvanja u obliku, znamo da smo donijeli, ne znam, jel ove ili prošle godine, Zakon da mora biti, 10 godina se čuvati svi zapisi, dakle, o poslovnim subjektima i poslovnim, zapravo, događajima, dakle, uvelike će pomoći velikim sustavima, a naravno i onim manjima da se može to i čuvati u digitalnom obliku i da se isto to priznaje od strane nadležnih tijela. Apsolutno, razlog hitnosti pozdravljamo s obzirom da je trebalo od 1.1. stupiti obveza licenciranja računovođe, što naravno i prema Povjerenstvu i odnosno radnoj skupini koja je to analizirala, nije dobro i prema Direktivama i Europskog parlamenta i vijeća da je i već ovako ta djelatnost preregulirana odnosno da nalažu liberalizaciju upravo to tržište usluga, mislim da opravdava ovaj puta hitnost ovoga Zakona zato da stavi se van snage zapravo licenciranje i da se manje-više to uredi ovako kako je i predloženo i tu samo bih kratko iskoristio ovu repliku kolege Klimana koji je rekao oko odgovornosti za podnošenje izvješća, dakle, Zakon o trgovačkom društvu imamo uvijek i to zato mi govorimo o odgovornoj osobi u društvu koja, naravno, snosi svoju odgovornost svojim potpisom naj financijska izvješća i kazneno i materijalno. Naravno da postoji tu i odgovornost stručnih službi odnosno drugih pod, ajmo reći tako izvođača ili angažiranih usluga, ali ona je današnjim Zakonom regresna. To znači ukoliko je netko propustio knjižiti određeni poslovni događaj i time je nestvarno prikazao odnosno stanje na svojim bilancama i izvještajima o novčanom tijeku ili FTG-u, svejedno, onda je naravno odgovorna osoba ta koja će biti i odgovorna osoba u pravnoj osobi kao pojedinac, naravno i cijela pravna osoba odgovorna zbog toga propusta, a onda oni mogu radi financijske neke naknade to potraživati od ovlaštenog društva koje im je obavljalo ili obavlja financijsko računovodstvenu vrstu knjiženja. Međutim, što je tu u onoj pravnoj odgovornosti odnosno kaznenoj, e, tu je možda pitanje da se treba razmišljati na taj način i naravno, sama ta mogućnost naplate tih kazni ako se radi o nekim j.d.o.o.-ima ili nekim manjim tvtkama kod manjih poduzetnika, a kazne baš, nažalost, baš i nisu, mogu biti 50.000,00 kn, 100.000,00 kn, a to jednoj maloj tvrtci malte ne znači propast poslovanja i praktički može nam se dogoditi da nam tu propadnu čak i dvije tvrtke, pa možda u tome smislu treba gledati kroz neki fond ili nešto tako na taj način da se može namirivati, koja bi bila kroz nekakvu obaveznu članarinu ili kako god to rekli računovodstvenih tvrtki da oni imaju tu pokriće prema svojim klijentima, kako bi izbjegli takve situacije. Evo, mislim vrlo kratko, klub HNS-a naravno će podržati ovaj prijedlog Zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Čuraju. Slijedeća rasprava u ime kluba zastupnika SDP-a poštovani kolega Arsen Bauk, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Dakle, što se tiče prijedloga Zakona o provedbi uredbe br. 2017/1131 o novčanim fondovima, predmetnim Zakonom osigurava se provedba Uredba izravno primjenjive u svim državama članicama na sve investicijske fondove koji imaju karakteristike novčanih fondova i to na način da se utvrđuje postupak izdavanja odobrenja za osnivanje i upravljanje novčanim fondovima, područje rada i ovlasti nadležnog tijela, kao i prekršaj za postupanje, te visina novčane kazne za pojedine prekršaje. Uredba o novčanim fondovima uvodi značajne promjene u poslovanju novčanih fondova, a u cilju osiguranja veće razine zaštite za ulagatelje, ujednačavanje uvjeta poslovanja, razine zaštite ulagatelja u svim državama članicama EU, te smanjenje utjecaja tržišnih šokova na novčane fondove. Propisani su i dodatni stroži zahtjevi za novčane fondove. U RH novčani fondovi do sada nisu bili zakonski uređeni kao posebna vrsta investicijskih fondova, već su investicijskim fondovima koje imaju karakteristike novčanih fondova, društva za upravljanje upravljaju u okviru Zakona o otvorenim investicijskim fondovima s javnom ponudom. Društva za upravljanje novčanim fondovima moraju odlučiti hoće li nastaviti poslovati kao novčani fondovi ili će postati fondovi koji nisu novčani, za oba slučaja potrebno je odobrenje HANFE. Što se tiče Zakona o računovodstvu, glavni cilj prijedloga Zakona je ukidanje tzv. licenciranja računovođa odnosno brisanje dijela odredbe čl. 7. st. 4. Zakona o računovodstvu, a rješava se i pitanje preklapanja Zakona o računovodstvu i važećeg Zakona o reviziji, pa se radi izbjegavanja preklapanja normi u dva Zakona i pravne sigurnosti, isto briše iz Zakona o računovodstvu. Nadalje, radi usklađenja s odredbama važećega Zakona o reviziji koji tim subjektima propisuju obvezu ugovaranja zajedničke revizije, određene kategorije poduzetnika postati će subjekti od javnog interesa. Pored navedenih izmjena dorađuju se odredbe Zakona o računovodstvu koje uređuju konsolidirano nefinancijsko izvješće kako bi se u postupku nadzora nedvojbeno moglo utvrditi da izuzeto matično društvo i njegova društva kćeri sukladno odredbama Zakona zaista jesu uključeni i u konsolidirano godišnje izvješće, ili zasebno izvješće drugog poduzetnika i mi u klubu SDP-a ne vidimo razloge da ne podržimo ove Zakone. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bauku na raspravi. S ovime smo iscrpili sve rasprave. Zaključujem raspravu po ove dvije točke dnevnog reda. Zahvaljujem još jednom gospodinu državnom tajniku Ministarstva financija Zdravku Zrinušiću i načelnici sektora Ivani Ravlić Ivanović na obrazloženjima i na odgovorima. Hvala vam lijepo. Glasovat ćemo o ovim točkama kada se za to steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o provedbi Uredbe EU broj 2017/1131 o novčanim fondovima, drugo čitanje, P.Z. broj 404. Predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o provedbi Uredbe EU broj 2017/1131 o novčanim fondovima. Utvrđujem da je većinom glasova 94 za i 5 suzdržanih donesen navedeni zakon.
Prelazimo na slijedeću točku dnevnog reda to je: - Konačni prijedlog Zakona o lučkim kapetanijama, drugo čitanje, P.Z. broj 382. Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. u svezi s člankom 190. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu su proveli nadležni Odbor za zakonodavstvo i nadležni Odbor za pomorstvo, promet i infrastrukturu. Pozivam ministra mora, prometa i infrastrukture, gospodina Olega Butkovića da nam da dodatno obrazloženje konačnog prijedloga zakona. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine podpredsjedniče, poštovane saborske zastupnice i zastupnici, Zakon o lučkim kapetanijama dio je cjelokupne reforme pomorskog zakonodavstva koju je pokrenula Vlada RH kroz izmjene tri ključna zakona u pomorstvu. Novog Zakona o lučkim kapetanijama, Zakona o izmjenama i dopunama Pomorskog zakonika i novog Zakona o pomorskom dobru i morskim lukama. Na 9. sjednici Hrvatskoga sabora održanoj 28. rujna 2018. godine donesen je zaključak kojim se prihvaća Prijedlog Zakona o lučkim kapetanijama. Ovaj Konačni prijedlog Zakona o lučkim kapetanijama koji je danas pred vama u bitnom se ne razlikuje od teksta Prijedloga Zakona o lučkim kapetanijama koji je prošao prvo čitanje u Hrvatskome saboru. Jedina značajnija promjena u odnosu na prvo čitanje odnosi se na provedbu zaključka Vlade RH o smanjenju broja agencija, zavoda, fondova, instituta, zaklada, trgovačkih društava i drugih pravnih osoba s javnim ovlastima od 2. kolovoza 2018. godine. Naime, od 1. siječnja 2019. godine prestaje s radom Agencija za vodne putove, a dio poslove i nacionalna …/nerazumljivo/… središnjica prelazi u nadležnost upravne organizacije u sastavu Ministarstva mora, prometa i infrastrukture nadležne za sigurnost plovidbe te se u tom smislu, te su u tom smislu napravljene izmjene u ovom tekstu konačnog prijedloga zakona. Kao što je više puta naglašeno glavni cilj ovoga zakona je podizanje kvalitete javnih usluga koje građanima i gospodarskim subjektima pružaju lučke kapetanije i ostale službe sigurnosti plovidbe Ministarstva mora, prometa i infrastrukture, a posebno želimo kroz kvalitetniju organizaciju rada i radnog vremena osigurati i žurne reakcije u izvanrednim situacija u okviru tzv. „zlatnog sata“. Smatramo da će u ostvarenju tog cilja, značajno pridonijeti uspostava nacionalnog centra sigurnosti plovidbe kao unutarnje ustrojstvene jedinice ministarstva, u čijem će sastavu djelovati i nacionalna središnjica za usklađivanje traganja i spašavanja na moru, nacionalna središnjica za nadzor i upravljanje pomorskim prometom i nacionalna RIZ središnjica. Ovo tijelo će u slučajevima izvanrednih situacija koordinirati aktivnosti svih ustrojstvenih jedinica na morskom prostoru, unutarnjih morskih voda, teritorijalnih mora, zaštićenog ekološko-ribolovnog pojasa, epikontinentalnog pojasa i unutarnjih voda RH. Iako možemo reći da je razina sigurnosti plovidbe na području nadležnosti RH jako dobra, još uvijek ima prostora za daljnja poboljšanja i unapređenja. Prosječno godišnje lučke kapetanije zaprime oko 1.300 do 1.400 prijava pomorskih nesreća i nezgoda svih pomorskih objekata i zahtjeva za hitni medicinski prijevoz s otoka zbog čega je u 2017. organizirano 454 akcija traganja i spašavanja, a do danas u 2018. ukupno 655 akcija traganja i spašavanja i medicinskog prijevoza. Pri tome je 2017. godine ukupno spašeno 765 osoba i 254 plovna objekta, a ove godine 1.072 osobe i 447 objekata. Inspektori, ovlašteni službenici lučkih kapetanija obavili su u 2017. godini 10.000 inspekcijskih pregleda vezanih za sigurnost plovidbe i nadzor pomorskog dobra, pri čemu su naplatiti 3,5 milijuna kuna kazni za utvrđene prekršaje. Temeljem odredbi ovog prijedloga zakona jačaju se inspekcijske ovlasti i preciznije definira način postupanja inspektora i ovlaštenih službenika lučkih kapetanija, kako bi se osigurao efikasniji inspekcijski nadzor i učinkovitije sprječavanje svih nezakonitih aktivnosti s posebnim naglaskom na bolju zaštitu pomorskog dobra od protupravnog korištenja. Predloženim zakonom utvrdit će se sveobuhvatne granice, administrativno teritorijalne nadležnosti lučkih kapetanija na moru, na morskom prostoru unutarnjih morskih voda, teritorijalnog mora, zaštićenog ekološko-ribolovnog pojasa i epikontinentalnog pojasa RH, a sve kako bi se povećala učinkovitost rada cijele službe u provedbi propisa iz područja sigurnosti plovidbe i zaštite okoliša od onečišćenja s pomorskih objekata i plovnih objekata unutarnje plovidbe. Nadalje, uredit će se specifičnosti organizacije rada i radnog vremena ustrojstvenih jedinica koja rade 24 sata cijelu godinu u svrhu kontinuiranog obavljanja poslova sigurnosti plovidbe, osiguranja stalne dostupnosti i žurne reakcije. Donošenjem ovog zakona ne nastaju troškovi za koje bi se trebala osigurati dodatna sredstva u Državnom proračunu niti se ovim zakonom državnim službenicima i namještenicima propisuju neka nova prava unutar sustava državne uprave. Preuzimanjem dijela poslova koje je do sada obavljala Agencija za vodne puteve, a koji prelaze u nadležnost upravne organizacije u sastavu Ministarstva mora, nadležne za sigurnost plovidbe odnosno preuzimanje radnika koji su obavljali navedene poslove ne zahtjeva dodatna sredstava u Državnom proračunu. Sredstva za pokriće svih troškova Agencija za vodne puteve i do sada su se osiguravala u Državnom proračunu u okviru razdjela Ministarstva mora, prometa i infrastrukture. Dakle, ovim zakonom se stvara novi organizacijski okvir kao temelj za efikasnije obavljanje poslova lučkih kapetanija i ostalih službi sigurnosti plovidbe. To će zajedno s izmjenama Pomorskog zakonika i novim Zakonom o pomorskom dobru i morskim lukama pridonijeti ostvarenju postavljenih reformskih ciljeva. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom ministru, gospodinu Olegu Butkoviću na dodatnim obrazloženjima konačnog prijedloga zakona. Želi li možda izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu u ime Kluba zastupnika HDZ-a, poštovani kolega Domagoj Mikulić, izvolite.
Zahvaljujem se poštovani podpredsjedniče sabora, poštovani ministre Butković sa suradnikom, kolegice i kolege, ovaj Zakon o lučkim kapetanijama dio je paketa koji je već ranije najavljen, paketa, paket reforme pomorskog zakonodavstva koji obuhvaća ovaj Zakon o lučkim kapetanijama, zatim izmjene Pomorskog zakonika i najavljen novi Zakon o pomorskom dobru i morskim lukama. Kroz ta tri Zakona omogućit će se podizanje konkurentnosti pomorskog gospodarstva, podizanje razina sigurnosti plovidbe i zaštite mora, digitalizacija svih usluga u pomorstvu u sljedeće tri godine, smanjit će se administrativno opterećenje za građane i gospodarske subjekte, dovršit će se socijalna reforma za pomorce, te će se osigurati učinkovito upravljanje pomorskim dobrom. Kada govorimo o Zakonu o lučkim kapetanijama, onda treba reći da je Zakon donesen 1997. godine, ali da je organizacija nadzora plovidbe, sigurnosti plovidbe pomorskog dobra već u Hrvatskoj uspostavljena organizirano kroz državna tijela, državne službe više od 244 godine, što ukazuje na tu tradiciju Hrvatske kao pomorske države, jer malo država u svijetu se može pohvaliti takvim kontinuitetom obavljanja, praćenja plovidbe, sigurnosti plovidbe na moru, kao što to može Hrvatska. Kada je donesen Zakon 1997. godine, on je jasno distinkciju vršio između kapetanija pomorskih ili lučkih kapetanija na moru, a kasnije je Zakonom o plovidbi na unutarnjim vodama i Zakonu o plovidbi i lukama unutarnjih voda, definirano da postoje i definirane su i kapetanije u riječnim lukama čija su sjedišta dakle, bila u najvećim hrvatskim lukama, u Vukovaru, u Osijeku, u Slavonskom Brodu i u Sisku. Po meni je ovo bolje rješenje kada govorimo o lučkim kapetanijama, da onda sve kapetanije budu definirane, njihovo postupanje, njihov djelokrug rada, da bude definirano jednim Zakonom što je ovdje slučaj, dakle, vraćamo se na prvotni sustav, gdje kada govorimo o lučkim kapetanijama, podrazumijevamo i 8 lučkih kapetanija od Rijeke, Senja, Zadra, Šibenika, Splita, Ploča, Dubrovnika i podrazumijevamo 4 kapetanije, lučke kapetanije na rijekama, kao što sam već spomenuo, to su vukovarska, osječka, slavonska, brodska i sisačka. Ono što je dobro i što pozdravljam, a to je konačno definira se nadležnost pojedine lučke kapetanije, jer mi danas nemamo granice, niti jedinica lokalne samouprave, niti definirane granice jedinica područne odnosno regionalne samouprave, a to je Županija na moru, i često puta ta situacija zna dogoditi do određenih problema u funkcioniranju kako jedinica lokalne, tako i područne samouprave. U prvom redu, kada govorimo o koncesioniranju pomorskog dobra, pa pozdravljam tu činjenicu da sada ovim Zakonom mi propisujemo u stvari nadležnost pojedine lučke kapetanije. Dakle, ovim Zakonom stvara se novi organizacijski oblik kao temelj za efikasnije obavljanje poslova lučkih kapetanija, i ostalih službi sigurnosti plovidbe. Stoga će ovaj novi Zakon o lučkim kapetanijama zajedno sa izmjenama pomorskog zakonika i donošenje novog Zakona o pomorskom dobru i morskim lukama, pridonijeti ostvarenju postavljenih reformskih ciljeva ove Vlade. Sukladno s ovime navedenome, Klub Hrvatske demokratske zajednice, će podržati Konačni prijedlog Zakona o lučkim kapetanijama. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mikuliću. U ime Kluba zastupnika SDP-a, poštovani kolega Arsen Bauk, izvolite.
Gospodine podpredsjedniče, gospodine ministre. Klub zastupnika SDP-a je kod prvog čitanja podržao ovaj Prijedlog Zakona, također ne samo da je podržao, nego je u ime Kluba kolega Babić, čak i pohvalio tekst Zakona, kako se on u bitnome nije promijenio u odnosu na prvo čitanje, mi ćemo podržati i ovaj Prijedlog Zakona. Želio bih ipak samo, ako je moguće, jedno pojašnjenje. Čini mi se da je u prvom čitanju, kad se spominjala uprava unutar Ministarstva, bilo definirano tko je na čelu uprave i u kakvom je statusu, to nisam uspio pronaći u Konačnom prijedlogu Zakona, pretpostavljam da je to usklađeno onda sa Zakonom o sustavu državne uprave i ostalim, to je dakle, dobro. I drugo je, pitanje imenovanja lučkih kapetana. Dakle, u Prijedlogu Zakona je predloženo da lučke kapetane kao rukovodeće državne službenike, imenuje Vlada. Mislim da bi bilo dobro vidjeti je li to malo prevelika razina za imenovanje, to bi u usporedbi s drugim, s drugim Ministarstvima bilo voditelji službi odnosno sektora, da li je nužno da Vlada imenuje nekoga na toj razini, to je razina prva ispod pomoćnika ministra ili bi se to moglo prepustiti ministru, da po istom postupku vrši imenovanje. Dakle nisam siguran da je nužno da Vlada imenuje službenike u Ministarstvima osim glavnog tajnika u razini voditelja sektora. Naravno, pitanje je kojim će se aktom odrediti plaća lučkih kapetana, ako ih imenuje Vlada, to bi trebalo biti dakle na razini glavnog tajnika Ministarstva, možda nešto manje. Tako da bi do donošenje Zakona možda bi trebalo samo razmisliti o tom dijelu, dakle da se ovlasti imenovanja lučkih kapetana sa Vlade prebaci na ministra. Naravno, dio Zakona se tiče unutarnjeg ustrojstva Ministarstva. Svako Ministarstvo bi voljelo da se nekom posebnom Zakonu zaštiti od čestih mijenjanja Uredbe o unutarnjem ustrojstvu, i na neki način pritiska, što iz Vlade, što iz Ministarstva financija, što iz Ministarstva uprave na promjenu unutarnjeg ustrojstva i razne racionalizacije i smanjenja, tako da ako je cilj bio da se broj lučkih kapetanija bude 12, da ih se zaštiti na 12, onda kao zastupnik mogu reći da tu vidim opravdanje, dakle to su 7 morskih županija plus još jedna u Dubrovačko-neretvanskoj županiji, Ploče i Dubrovnik, i ove 4 ajde riječne, Osijek, Sisak, Slavonski Brod i Vukovar, dakle Sava, Drava, Dunav i dio Kupe odnosno isto dio Save, i u tom smislu što se tiče ovoga Zakona, Klub SDP-a će ga podržati. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Arsenu Bauku na ovoj raspravi. Ovime smo iscrpili sve rasprave, zaključujem raspravu, zahvaljujem se još jednom poštovanom ministru mora, prometa i infrastrukture, gospodinu Olegu Butkoviću i pomoćniku ministru mora, prometa i infrastrukture gospodinu Siniši Orliću. Glasovat ćemo o ovoj točki kad se za to steknu uvjeti. Poštovane kolegice i kolege, s ovime smo iscrpili sve točke dnevnog reda predviđene za današnji dan. Sutra nastavljamo s radom u 9,30 sati sa točkom dnevnog reda Prijedlog zakona o izmjenama zakona o sustavu civilne zaštite, s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 537. Hvala vam lijepo i ugodan ostatak dana želim. SJEDNICA PREKINUTA U 19,50 SATI.
Konačni prijedlog Zakona o lučkim kapetanijama, drugo čitanje, P.Z. broj 382. Predlagatelj je Vlada RH, a rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o lučkim kapetanijama. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 95 za i 1 glas protiv donesen Zakon o lučkim kapetanijama.