... [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]] zastupnici. Znači imamo objedinjenu raspravu vezano za tri zakona, Prijedlog Zakona o Fondu hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zakladi hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji i Prijedlog Zakona o prestanku važenja Zakona o Fondu za stipendiranje hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i djece hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Zakon o Fondu hrvatskih branitelja iz 2003. godine je u razdoblju svoje primjene pretrpio dvije vrlo opsežne izmjene i dopune 2004. godine i 2008. godine. Unatoč izmjenama i dopunama uočene su brojne poteškoće u primjeni važećeg Zakona. Analizom postojećeg stanja utvrđeno je da su potrebne intervencije u postojeći zakonodavni okvir kako bi se otklonila problematika, odnosno zakonodavno riješili problemi koji su u praksi javljaju vezano za dodjelu udjela, ulaganje i raspodjelu imovine, te drugi problemi koji važećim Zakonom nisu riješeni. Obzirom na opsežnost izmjena, a u odnosu na važeći Zakon, valjalo je pristupiti donošenju novog Zakona kojim će se doraditi određeni instituti radi kvalitetnije provedbe zakonodavnih rješenja odnosno manjkavosti uočene slijedom analize postojećeg stanja otkloniti novim rješenjima. Zakon o Fondu hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji predlažemo: ustrojstveno promjene upravnog odbora Fonda kojim se želi postići kvalitetnije obavljanje njegove dužnosti a koji obuhvaća širi krug predstavnika državnih institucija u upravnom odboru Fonda, to znači, sad su predloženi znači, predstavnik Ministarstva financija i Ministarstva državne imovine. Proširenje nadležnosti upravnog odbora Fonda i uspostava bolje suradnje Fonda odnosno upravnog odbora Fonda i društva koje upravlja imovinom Fonda. Pored dosadašnjih propisanih obveza propisuje se da upravni odbor Fonda donosi i odluku o kriterijima za izbor društva kao i odluku o izboru društva, odobrava strategiju raspolaganja imovinom fonda koju predlaže društvo, osigurava transparentnost i javnost rada Fonda, saziva sjednice upravnog odbora najmanje jedanput mjesečno, po potrebi i češće, raspravlja o mjesečnim izvješćima društva. Osim navedenog, naglašena je i ažurnost u postupanju vezano za odluke kojim upravni odbor odobrava društvo za upravljanje Fondom ugovore i sporazume koji to društvo sklapa za račun Fonda, što će detaljno razraditi Statutom Fonda kojim se uređuju odnosi upravnog odbora Fonda i društva za upravljanje Fondom. Ovo iz razloga jer se radi o odlukama koje se donose na dnevnoj bazi i koje bez pravodobne suglasnosti, ako nisu promptno donesene mogu imati negativne posljedice za poslovanje Fonda. Detaljnije će se urediti od čega sastoji imovina Fonda i uvjete koje mora ispunjavati. Veći udio neto realizirane dobiti od ulaganja namijenit će se za financiranje socijalnih i humanitarnih mjera za poboljšanje socio-ekonomskog položaja hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji, umjesto dosadašnje 1/3 dobiti ići će jedna polovica dobiti u zakladu odnosno u buduću zakladu koja će voditi računa o stipendiranju djece hrvatskih branitelja. Rješenje dugogodišnje problematike nasljednika, te nepodignute dividende koje predstavlja obvezu odnosu opterećenje za Fond. Neisplaćena dividenda je na kraju 2017. godine bila 111 miliona kuna. Prijedlog je da se dividenda koju član Fonda ne podigne u tekućoj godini do 31. prosinca, pretvorit će u njegov odgovarajući udjel u Fondu. Na taj način imovina će ostati u Fondu, samo u drugom obliku odnosno povećat će udio članu Fonda. Želimo postići povećanje dobiti Fonda, a time i poboljšanje statusa hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Dio dobiti Fonda hrvatskih branitelj iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji izdvaja se za stipendiranje hrvatskih branitelja i djece hrvatskih branitelja koji je do sad dodjeljivao Fond za stipendiranje hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i djece hrvatskih branitelja, te za dodjelu pomoći hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članovima njihove obitelji kroz zakladu hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihove obitelji. Analizom postojećeg stanja utvrđeno je da se broj podnositelja zahtjeva za dodjelu stipendija svake školske odnosno akademske godine smanjuje, te da više nije ekonomično postojanje dvije pravnih osoba koje se djelomično financiraju iz istog izvora, a bave se sličnom djelatnošću, socijalnim i humanitarnim mjerama za poboljšanje statusa hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihove obitelji. Naime od školske odnosno akademske godine 2010/2011 kada je od 15 tisuća i nešto zahtjeva odobreno ukupno 10 tisuća stipendija bilježimo konstantan pad broja podnesenih i odobrenih zahtjeva. Za školsku odnosno akademsku godinu 2017/2018 od 4529 zahtjeva odobreno je 3817 stipendija što predstavlja smanjenje od gotovo dvije trećine u odnosu akademsku godinu 2010/2011. Slična tendencija smanjenja broja odobrenih financijskih pomoći prisutna je i kod Zaklade hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Naime, od 2010. kada je odobreno ukupno 4533 financijske pomoći, bilježimo pad broja odobrenih financijskih potpora u 2017. dodijeljeno je upola manje, a to je negdje oko 2076 financijskih potpora. Obzirom na konstantan pad podnesenih i odobrenih zahtjeva u fondu za stipendiranje hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i djece hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata kao i u Zakladi hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, članova njihovih obitelji a imajući na umu da se obje pravne osobe u osnovi bave socijalnim i humanitarnim mjerama za poboljšanje … [[Govornik se ne razumije.]] hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Zaključeno je da bi bilo učinkovito da fond za stipendiranje prestane djelovati a da se njegove aktivnosti prenesu u okvir zaklade hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Naime, zaklada ima širi djelokrug od Fonda za stipendiranje koji se bavi isključivo stipendiranjem korisnika i aktivno djeluje jednom godišnje kada provodi natječaj i dodjelu stipendija a pri tome se kontinuirano osiguravanju novčana sredstva za njegovo djelovanje koja bi se mogla utrošiti na svrsishodniji način. Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o Zakladi hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji i Zakonom o prestanku važenja Zakona o fondu za stipendiranje hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i djece hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata predlažemo. Proširiti zakladnu svrhu na način da se ista ostvaruje i pružanje financijske potpore za obrazovanje osobama iz članka 124. Zakona o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji te pod uvjetima navedenim u istom članku zakona. Odredbe Zakona o Zakladi hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji koje propisuju financiranje zaklade uskladiti sa Prijedlogom zakona o Fondu hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Umjesto jedne trećine neto dobiti sada će za razvojne, socijalne i humanitarne mjere u svrhu poboljšanja hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji biti namijenjena jedna polovina dobiti. Prestanak važenja Zakona o Fondu za stipendiranje odnosno prestanak rada Fonda za stipendiranje. Da poslove Fonda za stipendiranje, opremu, pismohranu i drugu dokumentaciju, sredstva za rad, financijska sredstva te prava i obveze Fonda za stipendiranje kao i zaposlenike zatečene na preuzetim poslovima preuzima Zaklada hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Novim zakonodavnim rješenjima se namjerava postići uspostava ekonomičnijeg i učinkovitijeg sustava dodjele potpora za obrazovanje. Racionalizacija institucionalnog i zakonodavnog okvira koji uređuje socijalne i humanitarne mjere za poboljšanje statusa hrvatskih branitelja Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Predlažem Hrvatskom saboru usvajanje Prijedloga zakona o Fondu hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, Prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o Zakladi hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji i Prijedlog zakona o prestanku važenja Zakona o Fondu za stipendiranje hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i djece hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jednu repliku poštovani kolega Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine državni tajniče meni je žao ustvari što niste iznijeli određene financijske pokazatelje. Dakle ona prvobitna zamisao kako bi Fond hrvatskih branitelja trebao izgledati je stao negdje na trećini puta nakon što je u njega uvršteno 7% dionica INA-e bi i neka manja poduzeća, trebao je nakon toga uslijediti HEP a posebno u onom trenutku kada je Vlada odlučila prodati Croatia osiguranje, tada bez obzira što u zakonu piše može ili ovako ili onako, naprosto u taj fond je trebalo dati 7% dionica Croatia osiguranja jer taj fond je bio osmišljen prije svega sa, jednog da tako kažem socijalno humanog aspekta da se pomogne onim braniteljima koji se nalaze u teškoj situaciji a isto tako da djeca hrvatskih branitelja koja nemaju adekvatne uvjete a imaju znanje, imaju sposobnost za studiranje, imaju tu kvalitetu da dobiju sredstva da mogu studirati i školovati se. Nažalost stali smo na jednoj trećini puta.
Hvala. Želite odgovoriti? Ne. Dobro, onda bih molio predstavnike odbora žele li se javiti za riječ? Kolega Đakić u ime Odbora za ratne veterane, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Pa evo kolegice i kolege, pred nama je Izvješće Odbora za ratne veterane Hrvatskoga sabora koje je na svojoj 11. sjednici održanoj 4. srpnja 2018. godine razmotrio ova sva tri prijedloga Zakona o Fondu hrvatskih branitelja, Zakona o Zakladi hrvatskih branitelja te izmjene i Zakona o Fondu kojim se Fond za stipendiranje gasi i stavlja u funkciju Zaklade, tako da njegova svrha i dalje ostaje na dobrobit hrvatskih branitelja. Odbor je raspravu proveo u svojstvu matičnog radnog tijela sukladno odredbama članka 91. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Predloženo je da se na sjednici Hrvatskoga sabora ova rasprava provede objedinjena s obzirom sva tri zakonska prijedloga se tiču iste materije i njihove izmjene i dopune su u istoj materiji. U uvodnom obrazloženju predstavnik predlagatelja iznio je konstataciju o potrebi sveobuhvatne intervencije u zakonodavni okvir kojom se uređuje Fond hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji radi osiguranja transparentnog i učinkovitog poslovanja. Analizom je također utvrđena potreba za osiguravanjem više sredstava koja se ulažu u socijalne i humanitarne mjere za poboljšanje statusa hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji što znači da je potrebno izmijeniti dosadašnji način raspodjele realizirane neto dobiti kojom se u te svrhe izdvajalo jedna trećina neto dobiti a sada se predlaže izdvajanje jedne polovine neto dobiti. Prijedlogom zakona proširuje se krug predstavnika državnih institucija u upravnom odboru fonda, određuju se slučajevi za razrješenje člana upravnog odbora i prije isteka u upravnom odboru fonda, određuju se slučajevi za razrješenje člana upravnog odbora i prije isteka mandata, propisuje se obavezno sastajanje upravnoga odbora u određenom vremenskom razdoblju, proširuje se nadležnost upravnog odbora fonda vezano za ulaganja sredstva te upravljanje imovinom fonda. A regulira se i način prodaje udjela članova fonda. Predloženim će se zakonom uspostaviti bolja suradnja upravnog odbora fonda sa društvom za upravljanje fondom te se rješava problem nepodignutih dividendi iz prethodnih godina što predstavlja obavezu odnosno opterećenje za fond. Predloženim izmjenama i dopunama Zakona o Zakladi hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji proširuje se zakladna svrha, tako da u njezinu nadležnost prelazi pružanje financijske potpore za obrazovanje hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji, odnosno osobama navedenim u članku 124. Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji usklađuje se Zakon o zakladi sa prijedlogom novog zakona o Fondu hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. A također se uspostavlja i učinkovitiji sustav dodjele financijskih potpora. Broj podnositelja zahtjeva za dodjelu stipendija, smanjuje se iz godine u godinu, te je nepotrebno postojanje dviju pravnih osoba koje se bave socijalnim i humanitarnim mjerama za poboljšanje statusa hrvatskih branitelja, a financiraju se iz istoga izvora. Stoga se ovim aktom predlaže prestanak djelovanja fonda za stipendiranje te prelazak poslova fonda za stipendiranje na zakladu hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Time će se uspostaviti ekonomičniji sustav dodjele potpora za obrazovanje odnosno, racionalizirani … [[Govornik se ne razumije.]] i zakonodavni okvir kojim se uređuju socijalne i humanitarne mjere za poboljšanje statusa hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji. U raspravi su članovi odbora, ponovno su naglasili nužnost povećanje imovine fonda, prenošenje dijela dionica trgovačkih društva u vlasništvu RH, jer inače dolazi u pitanje opstojnost i funkcionalnost fonda. Podržali su namjere predlagatelja propisane ovim prijedlogom zakona, osobito oko pretvaranja neisplaćenih odnosno, nepodignutih dividendi udjele fonda, čime se sredstva oplođuju i stavljaju u funkciju. Naglašavam da Zaklada hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihove obitelji preuzima poslove fonda, za stipendiranje iz razloga što ima stalno zaposlene ljude, koji će ažurnije i kvalitetnije obavljati poslove oko dodjele stipendije hrvatskim braniteljima i njihovoj djeci. Članovi odbor suglasili su se o potrebi ekonomičnije sustava kroz gašenje fonda za stipendiranje hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i djece hrvatskih branitelja i preuzimanje njegovih poslova od strane zaklade hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Nakon provedene rasprave, odbor je jednoglasno sa 9 glasova za, odlučio predložiti Hrvatskom saboru, donošenje sljedećih zaključaka, da se prijedlog Zakona o fondu hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, prihvaća se prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o zakladama hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, prihvaća se prijedlog Zakona o prestanku važenja Zakona o fondu za stipendiranje hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Sve primjedbe i prijedlozi i mišljenja iznijeti u raspravi uputiti će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Otvaram sada raspravu, prelazimo na raspravu po klubovima, budući da su 3 točke objedinjene, predlažem da u ime kluba možemo govoriti po 20 min, tako da, nadam se da se slažete. Prvi je na redu Klub zastupnika Mosta nezavisnih lista i poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo uvaženi tajniče sa svojim suradnikom, kolegice i kolege. Danas imamo 3 zakona pred nama. Činjenica da Fond hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji da ovim promjenama zakona će se osnažiti ili će se ugasiti ovaj fond hrvatskih branitelja njihovih obitelji. Ne bude li novih udjela, to je činjenica, jer mi smo tu pred zidom, sve ostalo možemo filozofirati, ali je činjenica, takvo je stanje da je izgledno da će ova druga opcija biti prije, ako Hrvatska vlada, vlast ne bude osnažila ovaj fond iz onoga zakona 2010. gdje je reklo da se može uplatiti 7%. I ovdje mora biti jasna politika Vlade, da li je ona da se gasi ovaj fond ili da se osnaži ovaj fond uplatama od 7% dionica u ovaj fond, znači ti udjeli. U ovome zakonu možete vidjeti odmah u prijedlogu zakona, u obrazloženju, kažete da je jedno od glavnih problema postojanje fonda, ogleda se ponajprije u neredovnom sastajanju članova upravnog odbora fonda. A upravni odbor fonda, koliko je jasno, imenuje ministar, na prijedlog ministra vlada. Znači, samo ovim Vlada priznaje, da sve dosadašnje, znači vlada, ne samo aktualna, nego sve vlade da se nije dobro upravljalo ovim fondom. Ovdje nemamo šta širiti, ovdje imamo i Zakon o stipendiranju hrvatskih branitelja i djece hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, da se gasi taj fond, a da se to sada fuzira sa fondom, zakladom hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Zašto? Zbog toga što nema ne uplaćuju se udjeli u ovaj fond hrvatskih branitelja i nema novca. I sada se pokušava to racionalizirati, ali je činjenica da je ovo sada prekretnica i odluka treba donijeti. Mi imamo negdje oko 920 milijuna kuna, trenutno u fondu hrvatskih branitelja, od toga se treba financirati i ovi socijalni problemi hrvatskih branitelji i taj humanitarni dio djelovanja ovih zaklada. Međutim, porazna je činjenica, kada kažemo da nije se dobro radilo, da se nije sastajali upravni odbori, upravna tijela koje imenuje hrvatska Vlada na prijedlog ministra, ujedno bi na tome trebali znači javno progovoriti i kazati zbog čega je se to radilo. Ja bi još jednom kazao vrlo bitne stvari, da čl. 28. kaže da u smislu dijela pripadajuće imovine, čine dionice, odnosno, udjeli trgovačkih društava te novčani iznosi rezervirani za hrvatske branitelje i članove njihove obitelji iz privatizacija pravnih osoba u RH. Činjenica da su se brojne tvrtke privatizirale, a da se ova zakonska mogućnost nije iskoristila i nije se uplatilo u ovaj fond. Znači hrvatske vlasti nisu pokazivale interes da se taj zakon poštovan i vrlo je bitna ta razlika može i mora. Znači mi imamo u izmjenama zakona 2010. … [[Govornik se ne razumije.]] može uplatiti 7% udjela od privatizacije javnih tvrtki, a razlika je jer mora, može znači, šta znači može? Da je to dobra volja vlade i mi nismo tu jasni bili, mi taj dio je odmah išao znači na gašenje ovoga fonda za hrvatskih branitelja, zbog čega ne znam, kao i Croatia osiguranje, sredstva koja nisu također uplaćena, troškovi fonda su ogromni upravljanjem fonda. Znači pada, nemamo dobiti, kako dijeliti dividende naravno da vi razmišljate o dividendama, međutim, od HT dionica padaju, a najveći dio je tih dionica unutar fonda. One su prošle g. bile ja mislim 6 kn dobiti i naravno da tu više nema sredstava i stvarno, ovo je vrijeme prekretnice. Hoće li hrvatska vlast biti ona koja će reći da će uplaćivati udjele, tj. da će biti udjeli u ovome fondu u budućim privatizacijama ili neće. Imamo ministarstva i državne imovine. Znači mi smo tu prekretnici ili ćemo ugasiti ovaj fond hrvatskih branitelja i njihovih obitelji ili ćemo ga osnažiti. Jer ovako ostaje jedna velika magla. Mi čl.40. govori se o fondu koji može dobivati i davati zajmove. Kako davati zajam, kada se ne smije umanjivati imovina fonda, nejasno kako će se to u čl. 40. nejasno, od koga će se uzimati zajam i kome davati, po kojim kriterijima i koje svrhe. Da bi termin prijeboj koji se spominje u ovom članku dozvoljen, hoće li se davanje zajma koristiti isplatiti razlika mirovina i kako bude nedostajalo u proračunu, kao što se sumnja da se ranije radilo. Znači ovdje treba biti jasniji kriteriji i zajma ovih 5%, mislim, mi moramo ovdje biti jasni, ovim zakonskim, ovo je prvo čitanje, do drugoga čitanja morate se definirati uvaženi tajniče sa Vladom, da li je vlada spremna, izboriti se za opstanak a to je jedini način da imamo nove prihode u fond, nove udjele, ili ćemo krenuti gašenjem. To je istina. Mi dalje ne možemo o ovome fondu, na drugi način razgovarati. Ovdje je vrlo bitna, ta humanitarna svrha i socijalna prema hrvatskim braniteljima komponenata, koji su sve ugroženiji određene strukture hrvatskim branitelja, u brojnim su problemima i smatram da ta definicija je najbitnije definirati, da li je Vlada za opstanak ovoga fonda, gašenje hrvatskih branitelja ili je za osnaživanje. I to je pitanje svih pitanja. Vidimo ovdje znači taj ogroman problem, veliki problem, da mi u Hrvatskoj imamo više od 1200 udruga iz Domovinskog rata, a da se 4 hrvatskih branitelja, određuju iz tih svih udruga u upravni odbor fonda. Na koji način se to određuje, zbog čega fond od 1200. Znači ministar ima autonomnu, ima tu diskrecijsko pravo, određivati predlagati na vladu, vlada odlučuje međutim, trebalo bi već, ako se imenuje, onda da taj, upravno tijelo, da radi u interesu fonda. Činjenica je da spominjemo godinama jednu bitnu stvar, već kad dolaze ovdje naši predstavnici, kada naši surađuju sa Vladom Republike Srbije, ovdje dolazi predsjednik Republike Srbije, da bi puno intenzivnije trebalo razgovarati o ratnoj šteti. Ratna šteta koja je napravila Srbija u Domovinskome ratu, vidimo da je tu nedavno bio i predsjednik Srbije Vučić, vidimo da naše izaslanstvo, koje nije baš slavno prošlo išlo u Srbiju, saborsko. Vrijeme je da se riješi ratna šteta, Hrvatska je imala ogromnu štetu, Hrvatska se mora obeštetiti, tu se radi oko 40 milijardi eura štete i na tome treba raditi, Hrvatska je imala obrambeni rat, izvršena je agresija od Republike Srbije na Hrvatsku, zajedno četnika i tadašnje JNA i smatram da bi na tome trebala poraditi hrvatska Vlada i evo vas tajniče isto također, da bi trebali na tome dati naglasak u Hrvatskoj vladi i prema diplomaciji našoj, da se iđe taj problem rješavati i da tih 40 milijardi eura štete ratne, koja je učinili srbo četnična armada u Republici Hrvatskoj, da se napokon naplati i da riješimo i ovaj problem obeštećenja 2/3 Hrvatske okupirane od Dubrovnika do Vukovara, a samim time i ovaj fond se mogao tim sredstvima dijelom osnažiti. Kada govorimo o privatizaciji, onda je tragično je evo, danas, vidimo da brojne tvrtke koje su propale, koje su bile u državnom vlasništvu nekada, od konstruktora i brojnih tvrtki, evo sada vidim, čitam danas, da brojni branitelji koji rade, među ostalom među radničkom su klasom, npr. da nisu primili radnici konstruktora plaću, ali je oporezovana ta plaća i njima se sada dolazi na račun, da su dužni platiti porez, a nisu primili plaću za 2017., 2012. znači cijeli sustav prema hrvatskim braniteljima je nepravedan i radničkoj klasi koja je ostala raditi, a to je vidljivo u svim tim privatizacijama. Najbolnije je ovdje, dok je se privatizirale tvrtke, da su se proganjali istinski hrvatski branitelji, da je se obezvrjeđivao Domovinski rat, da se nije govorila istina o Domovinskom ratu i hrvatskom vojniku i da je pljačka u privatizaciji u biti dovela do ovoga stanja u kojemu se nalazi cijelo društvo a ne samo ovaj fond hrvatskih branitelja. Zaključena, uvaženi tajniče, kolege saborski zastupnici, svi oni koji su upravljali, fond su doveli pred zid. U ovome trenutku ovim zakonom biti će jednostavno magla, ovaj zakon je u biti priče da imamo 3 zakonske izmjene, ako ne definiramo, da li smo da se osnaži ovaj fond, sa novim udjelima ili će se morati gasiti ovaj fond? Kako se vlade odnose prema ovome fondu hrvatskih branitelja, strah me je da je ova varijanta druga puno bliža. Hvala lijepo.
Drugi Klub zastupnika je onaj HDZ-a. Poštovani kolega Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege. Klub HDZ-a podržava izmjene i dopune Zakona, svih triju zakonu koji su pred nama u objedinjenoj raspravi, a prvi je Prijedlog Zakona o Fondu hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. I kao što ste čuli, Odbor za ratne veterane je jednoglasno se usuglasio oko ovih promjena Zakona koje će ići na dobrobit hrvatskih branitelja. Naravno i Klub HDZ-a podržava ovakve izmjene i dopune. Što reći o Fondu za hrvatske branitelje koji je egzistirao kroz ovo cijelo vrijeme i koji je ostvario recimo, Fond za stipendiranje djece hrvatskih branitelja i samih hrvatskih branitelja ostvario je 85 tisuća i 890 stipendija, a zakladna svrha pomogla je 26411 hrvatskih branitelja tj. obitelji hrvatskih branitelja. To su stvari koje je Fond iznjedrio kroz proteklo vrijeme i one su hvale vrijedne. Došlo je vrijeme da se poduzmu određene aktivnosti. Kao što vidite u ovom prijedlogu Zakona o Fondu hrvatskih branitelja i analizama se došlo do toga kako bi se osigurala njegova transparentnost i učinkovito poslovanje, te kako bi se otklonila problematika odnosno zakonodavno uredile situacije koje su u praksi javljaju, a vezane uz dodjelu udjela, ulaganja i raspodjeli imovine, te druge situacije koje važećim zakonom nisu bile riješene ni definirane. Problematika je raznovrsna i ona se morala pobrojiti, definirati kroz ovaj Zakon, tako da u njemu su jasno pobrojene sve one stari koje trebaju funkcionirati drugačije. Ja ću samo pobrojati naslove da ne bih dužio. Definiraju se svi pojmovi koji su u Zakonu opći kriteriji dodjele udjela, način dodjele udjela i raspodjela nove imovine, udjeli bez nasljednika, stjecanje i prijenos prava nad udjelima, raspolaganje udjelima, tako da je u glavi III aktiv Fonda i upravni odbor Fonda jasno se definira što su to akti i što je to zadaća članova upravnog odbora i Fonda i njihovih članova koji ih čini sastav upravnog odbora Fonda koji se proširuje na 9 članova i hrvatski branitelji također su zastupljeni sa 4 predstavnika koje imenuju ili predlažu udruge ministru, ali po evidenciji koja je definirana kakve udruge funkcioniraju i kako bi trebalo zapravo biti. Znači, predstavnike hrvatskih branitelja u Fondu će predstavljati oni koje ministar predloži Vladi RH, a udruge branitelja iz Domovinskog rata koje su za izravnu suradnju sa Ministarstvom koje su definirane pravilnikom o vođenju evidencije udruga iz Domovinskog rata te suradnji i potpori udrugama iz Domovinskog rata. To su stvarno članstvo i njihov predstavnik koji se biti u tome fondu. Društvo za upravljanje Fondom njeguje temeljne odrednice toga društva. Poslovi društva, načela poslovanja, evidencije, razmjena podataka, izbor društva i njegovi ugovorni odnosi, zabrana raspolaganja imovinom Fonda u korist društva, prijenos ovlasti društva, odgovornost društva, naknada za upravljanje društvom, računovodstvo društva i tu oko naknade tu moram naglasiti da je definirano da najviši iznos naknade za upravljanje iznosi do 0,5% godišnje, a osnovicu za izračun naknade čini ukupna imovina Fonda. Računovodstvo društva depozitar, temeljne odredbe depozitara, tako da kroz ovaj Zakon su jasno svi pojmovi definirani i poslovanje i odgovornost depozitara, struktura imovine, imovina Fonda, što ju čini, načela i strategija ulaganja, sve je sada definirano ovim novim Zakonom i zbog toga što su puno članaka promijenjeno i mijenjani kao i struktura raspodjele sredstava od dividende, jasno se mora donositi novi Zakon koji je kroz svoje članke jasno definirao što je to ograničenje imovine, ograničenje ulaganja imovine, što je to zaduženje, što su to naknade kod ulaganja i upravljanje imovinom, što su to izuzeci od ograničenja ulaganja, tako da upravljanje imovinom, zajmovi, tko može i kako može, za koje potvrde će dić zajam, do koje visine, sve su to definicije koje su kroz ovaj Zakon definirane financijske izvedenice, imovina fonda kao predmet zaloga ili ovrhe, što zapravo ne može biti i to je definirano Zakonom, oporezivanje dobiti, redoslijed, raspodjela dobiti, tako da je jasno definirano što mora sačinjavati informativni prospekt kada se on daje, izvješće i priopćavanje o obavezama, nadzor nad poslovanjem Fonda. Evo, to su sve definicije koje su kroz ovaj Zakon pobrojane i jasno definirane, dopunjene i izmijenjene, likvidacija, preoblikovanje Fonda, prijelazne i završne odredbe. Tako da evo, u ovom imamo cjelokupni set izmjena koje će biti na korist hrvatskim braniteljima. I ono što želim reći da se prijeći preoblikovanje Fonda u zatvoreni tip Fonda odnosno drugu pravnu osobu. Naime, ovim se Zakonom osniva Fond kao otvoreni investicijski Fond koji u prvom redu karakterizira postojanost strukture članova odnosno imatelja udjela, stabilnost vrijednosti udjela uz isključenje od oporezivanja tj. porez na dobit. Zatvoreni tip Fonda s druge strane predstavlja rizičniji način poslovanja i u praksi pretvorba iz otvorenog u zatvoreni tip nije uobičajena. Naime, zatvoreni tip Fonda donosi niz dodatnih troškova, porez na dobit i dr. te pravnih zahtjeva i dodatnih obveza kao i otežano i neisplativo trgovanje udjelima … [[Govornik se ne razumije.]] na burzi što za posljedicu ima obezvrjeđivanje postojećih udjela, pripadnika braniteljske populacije u fondu. Slobodnim trgovanjem udjelima na burzi mijenja se vlasničko struktura članova fonda a time i zahtjevi u odnosu na fond, članove upravnog odbora fonda i sl. što sve ne prati prvobitnu svrhu radi koje je fond osnovan. S time u vezi a s obzirom na koncept ovoga zakona koji svojim odredbama prati isključivo uređenje otvorenog investicijskog fonda, predviđanje drugačijih oblika fondova ovim zakonom ne bi imao nikakvog smisla budući da bi u takvom slučaju za omogućavanje preoblikovanja bila nužna intervencija u materijalne odredbe ovoga zakona. Ovo sam naglasio zato što puno puta su kalkulacije o tome kakvoga tipa fond mora biti i zašto mora biti, ja mislim da je ovo dobro rješenje i da treba tako i ostati. Nadležnost upravnog odbora fonda koja je šira nego što je to prema važećim propisima, pored dosadašnje propisanih obaveza propisuje se upravni odbor fonda donosi i pravilnik o postupku i kriterijima za izbor društva kao i odluku o izboru društva, odobrava strategiju raspolaganja imovinom fonda koju predlaže društvo, osigurava transparentnost i javnost rad fonda saziva sjednice upravnog odbora najmanje jedanput mjesečno, po potrebi i češće te raspravlja o mjesečnim izvješćima društva. Osim navedenoga, naglašena je i ažurnost u postupanju vezano za odluke kojima upravni odbor odobrava društvu za upravljanje fondom ugovore i sporazume koje to društvo sklapa za račun fonda što će se detaljno razraditi statutom fonda kojim se utvrđuje odnosi upravnoga odbora fonda i društva za upravljanje fondom. Ovo iz razloga jer se radi o odlukama koje se donose čak na dnevnoj bazi i koje bez provedbe suglasnosti ako nisu promptno donesene, mogu imati negativne posljedice za poslovanje fonda. Nadalje ovim člankom je propisano da upravni odbor fonda predlaže Vladi RH donošenje odluka o kriterijima za dodjelu udjela u fondu kao izmjene i dopune te iste. Još je bitno naglasiti u izmjenama ovoga zakona da se propisuje način oporezivanja i raspodjele dobiti, ujedno se određuje novi način raspodjele realiziranja neto dobiti i ulaganja, iznose realizirane neto dobiti od ulaganja dijelit će se članovima fondova sukladno veličini njihovih udjela do 1/4 neto dobiti od ulaganja fonda. Umjesto kao dosada, do 1/3 neto dobiti od ulaganja fonda novina u odnosu na dosadašnji propis je i povećanja djela dobiti sa 1/3 na polovinu realizirane neto dobiti od ulaganja koja će biti namijenjena za razvojne socijalne humanitarne mjere u svrhu poboljšanja statusa hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. A osobito za zakladu hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji te veteranske centre, 1/4 neto dobiti je od ulaganja umjesto dosadašnje 1/3 neto dobiti kod ulaganja reinvestirat će se u fond. Detaljnije obrazloženje o ovim svim stvarima ima u članku zakona. Evo ovo bi bilo o zakonu o prestanku važenja, u zakonu fonda jasno je zašto prestaje sa važenjem i to ima svoj dobar tijek, stoga zaključujemo da bi bilo učinkovito da fond za stipendiranje prestane djelovati a da se njegove aktivnosti prenesu u okvir zaklade. Naime, zaklada ima širi djelokrug od fonda za stipendiranje koji se bavi isključivo stipendijama i jednom godišnje su se sastajali i odlučivali o tome kome će stipendije se dodijeliti i tko ispunjava određene uvjete, tako da mislim da je svima jasno zašto se ova zaklada, svrha, proširuje, a fond za stipendiranje gasi. U prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Zakladi hrvatskih branitelja, jasno je definirano u 4 članka ili 5 članaka što je to što se događa. Znači upravni odbor zaklade jednog člana na prijedlog nadležnog ministra za znanost, to se proširuje, znači za znanost kako bi se te stipendije također pratile sa znanstvenoga aspekta, znači znanost i obrazovanje dat će još jednoga člana u upravni odbor. Tu se radi još i o Zakladi hrvatskih branitelja gdje se usklađuju sa odredbama Zakona o fondu pa se ta dobit koja se raspodjeljuje povećava na 1/2 i mislim da funkcioniranje same zaklade u kojoj je pridodana i funkcija i fonda za stipendiranje će u objedinjenom daljnjem poslovanju dobro funkcionirati i biti racionalna i mislim da je Zakon o prestanku važenja fonda za stipendiranje hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i djece hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata te zakon o izmjenama i dopunama Zakona o Zakladi hrvatskih branitelja, međusobno su povezani odnosno odredbe jednoga se vežu na odredbe drugoga i datum stupanja na snagu će biti objavom u Narodnim novinama. Znači ne gasi se fond kako se više ne bi stipendiralo nego zaklada preuzima njegovu ulogu i tako će objedinjeno raditi na daljnjoj dobrobiti hrvatskih branitelja. Želim naglasiti da kao u izvješću odbora tako i klub zastupnika treba gledati da se još nekih 7% dionica naročito interesantno je 7% Croatia osiguranja unese u fond kako bio on stabilan, kako bi imao dobru svoju prihodovnu stranu i kako bi opskrbljivao sve one koji se javljaju na natječaje i nužne su im potrebe socijalne, humanitarna aktivnost fonda ne smije nikada zamrijeti i mislim da imamo dovoljno razloga da se prema braniteljima koji su kao stvaratelji i stvoritelji države ti koji trebaju biti potkrijepljeni i ovakvim zakonskim pretpostavkama i zakonima koji će omogućavati daljnje funkcioniranje i fonda hrvatskih branitelja kao zakladne svrhe i stipendiranje onih koji se školuju. Hvala lijepo, klub HDZ-a još jednom ponavljam podržava izmjene i dopune ovakvih zakona. Hvala lijepa.
Idemo sada na Klub zastupnika SDP-a poštovani kolega Predrag Matić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, predstavnici Ministarstva branitelja, kolegice i kolege. Najprije želim pozdraviti ovo objedinjavanje ove tri točke jer se jednostavno logički nadopunjuju i nadovezuju pa zato ih treba zajedno obraditi i Fond hrvatskih branitelja i Fond za stipendiranje i Zakladu hrvatskih branitelja. Nekoliko rečenica želim reći o povijesti fonda. Dakle fond je nastao prije 14 godina ustvari kao jedna posljedica ili zakašnjela reakcija hrvatskih branitelja koji su '90.-tih godina ratovali, ginuli, bivali ranjavani, završili po logorima, kako bi jedan naš kolega rekao ali istinito, da „nosali krvave gaće“ dokle su veliki Hrvati s jednom rukom na srcu opleli Hrvatsku itekako kažu čak i gore nego srbijanska agresija na RH. I tada su prije 14 godina neki pojedinci, udruge poput Branka Borkovića, Đure Dečaka, Petra Lovrića, Tomislava Merčepa i još nekih udruga pokrenuli inicijativu da i hrvatski branitelji dobiju bar nekakve mrvice sa stola od strane velikih Hrvata koji su Hrvatsku ponavljam opljačkali gore nego agresori. I za te sve godine, da, došlo je do privatizacije par velikih poduzeća gdje su hrvatski branitelji imali nekakve koristi od toga i nekoliko sitnih pa treba tu spomenuti naravno i INA-u koja je u čudnim okolnostima 2008. godine, dakle potvrđujem kao bivši ministar koji sam imao uvide u zapisnike sa sjednica, dakle jedne nedjelje ili jednog tjedna hrvatski branitelji neće prodati INA-u, nema tih novaca da bi nakon jednog telefonskog poziva hrvatski branitelji naglo doći pameti i prodali te dionice. Nažalost ostala nam je samo jedina vrijedna dionica a to je dionica T-coma. I moram se pozvati na ovaj dio gdje neke kolege uporno, a tu je ustvari HDZ je stvarno vrhunski majstor za manipulaciju a s braniteljima pogotovo. Dakle, da, nosim ja krivnju, krimen, 2000. i ne znam više koje je bilo '13.-te, '14. godine privatizacija Croatia osiguranja i ministar branitelja nije se uspio izboriti za 7% dionica Croatia osiguranja. Želim reći da se radi o 50, 60 milijuna kuna što i je velik novac i nije kada se govori, za pojedinca je velik ali za državu ne. Međutim, oni koji to tako kritiziraju ne znaju kako su mi vezali ruke ili sapleli, to neće reći hrvatskim braniteljima. Dakle u odredbama Zakona o privatizaciji je lijepo pisalo, hrvatska Vlada daje hrvatskim braniteljima 7% od privatizacije toga, toga, toga, da bi 2010. ajmo reći ničim izazvani HDZ u taj zakon ubacio riječ „može“ pa je sada stajalo hrvatska Vlada može hrvatskim braniteljima dati 7% pa onda kada je nešto može to znači da i ne mora pa se tako dogodilo i meni da nisam se uspio izboriti za 7% dionica Croatia osiguranja. Ali kako ovdje kažu, tu nema kolege Borića, on to uvijek prati i ja volim kada on podsjeća na događaje od prije ili kasnije, dakle sad i ovaj razgovor se snima i ovaj sastanak se snima i ja jedva čekam privatizaciju HEP-a kada će hrvatski branitelji dobiti 7% samo ne znam da li ste još obavijestili premijera Plenkovića da ukoliko privatizira 25% HEP-a onda to više nije 25% nego će biti 18 ili morati će privatizirati 32% da bi hrvatski branitelji dobili 7%. O tom potom, to ćemo vidjeti. Neke od, dakle naravno da zakon koji je star 14 godina kroz vrijeme zaslužuje izmjene i u svemu tome slažem se, mogu spomenuti neke stvari koje bih volio da se do konačnog prijedloga promjene, ukoliko hoćete promijenite, ukoliko nećete isto tako dobro. Ali npr. ne moramo stavljati u zakon da je jako važno da se zakon mijenja radi toga što se članovi upravnog odbora nisu sastajali, tko je braniti i prije i danas, možete se sastajati svaki dan ali ako to treba staviti u zakon nije ni to loše. Po pitanju članova upravnog odbora, do sada je bilo 7 članova upravnog odbora a 3 su činili predstavnici Vlade uključujući ministra nadležnog za branitelje i 4 hrvatska branitelja. Ja moram reći istine radi kada sam došao na funkciju ministra, smijenio sam, nemam pojma ni zašto i danas mi je žao ali i nije, četiri predstavnika branitelja i stavio sam četiri predstavnika branitelja, nije nitko od branitelja imao ništa protiv. Želim to istaknuti da su od ta četiri branitelja trojica bili aktivni šatoraši, međutim u ovom poslu obavljanje oko uloge i rada upravnog Fonda hrvatskog branitelja, bili su super, bili su vrlo korektni i čak su uspjeli odijeliti znači do podne su u šatoru, popodne su u ministarstvu ali je upravni odbor super radio. I to nema grijeha oko toga. Dakle sada vidim da se radi o tome da se što je vrlo logično ubacuju u upravni odbor ljudi iz Ministarstva financija i Ministarstva državne imovine, stvarno je vrlo logično ali ostaju četiri hrvatska branitelja, ponavljam znači od onih 7 4 su bile, Fond se zove fond Hrvatskih branitelja pa od 7 članova 4 su bili branitelji a 3 predstavnici Vlade pa su branitelji imali odlučujuću ulogu oko odlučivanja. Međutim sada će biti 5 predstavnika Vlade a 4 predstavnika hrvatskih branitelja. Doduše i to treba reći i ta 4 hrvatska branitelja su iz udruga koji su ustvari samo produžena ruka HDZ-a, dakle ne mijenja se baš tehnički ništa. Ali bilo bi lijepo da bude više branitelja. Zatim, predlažem čak i kod ovog dijela gdje, naravno da je ministar branitelja po funkciji predstavnik upravnog odbora a kaže birati će se od ovih ostalih zamjenik, predlažem da se i stavi da zamjenik bude baš predstavnik hrvatskih branitelja a bilo bi dobro s obzirom na strukturu cijelog upravnog fonda zašto ne bi predsjednik upravnog Fonda bio upravo jedan od hrvatskih branitelja, iako im, naravno i ministar je hrvatski branitelj, ali je prije svega u ovom slučaju ministar. Ovo sve drugo što se događa dakle, naravno gašenje Fonda za stipendiranje jer jednostavno nakon ovolikih godina čak imamo i poviku hrvatske javnosti koliko vi više djece imate i koliko ih stipendirate nakon 30 godina, prelazi u Zakladu. Želim reći i da je Fond za stipendiranje, a poglavito ili jednako kao i Zaklada obavili jedan lavovski dio posla i u ovome dijelu gdje država nije djelovala, branitelji su djelovali sami i kroz Zakladu, kroz pomoć pomogli su desetinama, možda čak i stotinama tisuća hrvatskih branitelja i pozdravljam ovo da se mijenja struktura iz one četvrtine-četvrtine, da ide pola-pola jer će jako puno trebati. Naravno, moram spomenuti i to da jedan od razloga zašto se to radi je vjerojatno i to što bi neki rekli, ja se naravno nemam ništa protiv toga, ali 1.1.2019. na sisu RH dolaze i predstavnici HVO-a, a oni poznato je da nisu bogati i imaju još manje primanja i materijalna prava nego hrvatski branitelji iz RH, pa će trebati i njima pomoći. Pozdravljam, jako pozdravljam ovaj čl. 45. gdje je nepodignuta dividenda nakon određenog vremena se vraća u Fond jer smo to imali i sami za vrijeme dok sam ja bio ministar veliki problem. Nećete vjerovati da 100 milijuna kuna visi u zraku, niti je Fondu niti je na računu Fonda branitelja, niti je na FINA-i koja s tim rukovodi, to je negdje u zraku. Za pojašnjenje javnosti i vama kolegice i kolege, dakle radi se o, branitelja znate da ima nas više od pola milijuna i jedan dobar dio branitelja ima jedan dan, dva dana, 5 dana sudjelovanja u ratu i on isto ima pravo na određene udjele sukladno tom svom vremenu sudjelovanja u Domovinskom ratu i on ima dividendu koja je manja od, kad dođe pred FINA-u dok plati parking i da ode podić tu dividendu, skuplji je parking nego što bi podigao dividende i na stotine tisuća takvih, desetine i stotine tisuća takvih ljudi dođe do toga da su u zraku 100 milijuna kuna i pozdravljam da se to vrati. To su i dalje novci istih tih branitelja, ali se vraća na konto samog Fonda. Volio bih i također do drugog čitanja, o tome smo razgovarali i prethodnih godina, kad se sad već radi ovaj Zakon da bude jedan hrabriji pristup. Pri tome mislim dati mogućnosti ulaganja da hrvatski branitelji možda nekom konzervativnom metodom ne ulazit naravno u kladionice i pokušat novce unovčiti u ovim kladionicama, kockarnicama, nego nekakvim konzervativnim pristupom gdje bi prihod bio kakav-takav, ali opet ono siguran. Da li će to biti napravljeno u slijedećem ne bih znao reći, u slijedećem razdoblju. Dakle, volio bih da se to promijeni. I za kraj treba reći da SDP će podržati ove zakone, izmjene zakona. Međutim, uvijek ostaje otvorena sumnja kad dođe do jedne kompleksne kombinacije elemenata, a to su novac, privatizacija, HDZ i branitelji, uvijek ostaje neka mala sumnja, ali želim vjerovati da ovog puta to tako neće biti. Hvala vam lijepo.
Prelazimo sad na pojedinačne rasprave. Prvi se javio poštovani kolega Culej. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Pošto je danas dan godišnjica kada je pokojni naš junak Marko Babić sa Trpinjske ceste koji je uništio 14 tenkova, ... [[Govornik se ne razumije.]] , pa da se sjetimo i njega u ovoj današnjoj raspravi. Reko, pitao sam se kako započeti uopće ovu raspravu, ali uvaženi kolega Predrag Matić Fred, bivši ministar hrvatskih branitelja mi je dao sve ono na što se mogu osvrnuti. Spominjanje u zadnjim riječima hrvatskih branitelja, a u kontekstu kladionica, kockarnica, kafića, birtija i svega onoga što može negativno prikazati hrvatskog branitelja, a pored svega što je činio u vrijeme kada je bio ministar gospodin Predrag Matić Fred koji je one koje je predstavljao i koje je zastupao nazivao šatorašima, teroristima. Mada osobno znam i uvjerio sam se u njegovo junaštvo u više navrata, kada je morao podvit rep. Što se tiče dionica, svatko je dobio prema broju bodova, prema broju dana određene dionice, pa ću ga upitati ovdje javno s ovog mjesta, što mi mnogi branitelji svojim pozivima potvrđuju, od kojega dana je dragovoljac, tko mu je to potpisao, zašto mu je to potpisao kada znamo da u to vrijeme nije bio tamo gdje se vodi, kao i mnogi u ovoj Hrvatskoj nisu bili tamo za što danas ubiru benefite. Ja ću krenuti sa jednim izvješćem Sabora o Fondu hrvatskih branitelja. Kaže ovako, Linić ne želi prenositi dionice u Fond, a prodaje sva državna poduzeća. Sabor raspravlja o izvješću o lanjskom poslovanju Fonda hrvatskih braniteljima u kojem je na kraju prošle godine bilo nešto više od 1,2 milijarde što je za 300 milijuna kuna manje nego godinu dana ranije. U to vrijeme laburist Mladen Novak u raspravi se zapitao je li Fond održiv na ovakav način. S obzirom da Vlada ne želi nastaviti prenositi dionice u Fond koji su nužni za njegov opstanak. Onda se dogodilo da je ministar Linić izuzetno rezolutno izjavio ja ... [[Govornik se ne razumije.]] dionice HPB i Croatia osiguranja braniteljskom fondu. U to vrijeme gospodin Fred je bio ministar. Navodno se je borio da bi branitelji što bolje prošli, ali izgleda da se slabo borio kao i u Domovinskome rate, ako mogu prenijet ono što sam čuo od mnogih. Nadalje, isto tako Državni ured za reviziju objavio je prije nekoliko dana u petak izvješće o reviziji 2014. godine. Što se tiče prodaje Croatia osiguranja u izvješću državni revizor tumače kako odluku o privatizaciji tog društva Vlada nije mogla donijeti samostalno, već je morao potvrditi Sabor, a smatraju da je cijena plaćena za usluge savjetnika, za privatizaciju od oko 27 milijuna kuna mogla biti značajnije manja. Ovdje navode se podaci bilo je za sve, i za savjetnike, i za privatizaciju, za sve, samo nije bilo za hrvatske branitelje, neki su se dobro okoristili od Domovinskog rata, hrvatski branitelji nisu, a za to su krivi moguće i oni koji su nas predstavljali pa ću zato vezano uz pročitati pismo koje je u ime udruge Udovica grada Zagreba i Zagrebačke županije upućeno ministru Matiću. Poštovani gospodine Matiću, vrlo smo razočarane vašom izjavom kako novac od prodaje HPB-a i Croatia osiguranja nećete uplatiti u fond hrvatskih branitelja nego će se koristiti za školovanje djece poginulih branitelja stoga vas molimo da u budućim dnevno političkim izjavama više ne spominjete niti našu djece niti naše poginule supruge. Smatramo kako naši muževi nisu svoj život dali da bi se njima i njihovom djecom koristilo svaki puta kada nekome ustreba medijska promidžba i opravdanje za razne malverzacije a to se nažalost neprekidno ponavlja. Gospodine Matiću, molim vas nemojte zavaravati hrvatsku javnost i vrijeđati nam inteligenciju jer svi jako dobro znamo računati pa tako znamo i koliko je godina prošlo od završetka Domovinskog rata i kolikog uzrasta može biti najmlađe dijete poginulog branitelja i to pod uvjetom da je u vrijeme pogibije svoga oca još bilo u majčinom trbuhu. Takve djece ima vrlo malo i jamačno nije potrebno 142 milijuna kuna za njihovo školovanje, zapravo nije potrebno ništa više od ovoga što im je zakon do sada jamčio. Koliko je djece poginulih branitelja zaposleno u Ministarstvu hrvatskih branitelja i u dr. ministarstvima kao i ostalim državnim institucijama i tvrtkama sukladno njihovim zvanjima i stručnoj spremi? Znate koliko je trenutno visokoobrazovane djece poginulih hrvatskih branitelja nezaposleno? Sada braniteljima uskraćujete novac u fondu pod izlikom školovanja naše djece iako su naša djeca u 90% slučajeva ili završila ili su pred završetkom školovanja. Nemate pravo niti vi niti bilo tko drugi prodavati nešto što je ionako njihovo da bi im dali nešto što ionako nemaju, ostavite m bar nešto od onoga za što su im očevi ginuli. S poštovanjem, … [[Govornik se ne razumije.]] grada Zagreba, Zagrebačke županije, Rozalija Bartolić, predsjednica. Ovako su braniteljice, branitelji, djeca, majke, supruge vapile svome ministru i pozivali ga na njegovu savjest da se vrati onima iz kojih je moguće ponikao i koje predstavlja, međutim on se oglušio u odanosti onima kojima je prodao svoj ratni put za njihovu političku promidžbu i napredak a posebice u djelovanje protiv branitelja u Hrvatskome saboru. Pljuvanje po šatorašima i onih koji su proiznikli iz njih tzv. teroristi kako ih on naziva a koji sada obnašaju dužnosti kako u Hrvatskome saboru, kako kao ministri, savjetnici, kao mnogi dr., pa i oni koji su navodno nosili krvave gaće srećom pa znaju od kojega datuma do kojeg datuma jer su bili u takvoj službi koja je to vodila i evidentirala stručno sa danom prijave i sa danom završetka Domovinskoga rata jer niti je rat počeo sa Vukovarom a niti završio sa Vukovar, završio je sa Olujom, čišćenjima i ostalima, bivšu ministru. Kaže ovako, od 11. mj. 2017. sredstva koja se kažu, povrat kredita za stambenog zbrinjavanje, znači sva sredstva se ponovno vraćaju u fond branitelja. Zašto se ta sredstva nisu vraćala u vrijeme kada ste vi bili ministar? Nije vas interesiralo. Bili ste podoban i bili ste uz svoju Vladu samo klimoglavac, koja vam je nalagala onako kako ćete se boriti protiv onih koji predstavljate. Mogao bih još puno toga pričati ali to bi sve prešlo u osobnu raspravu, ali bivši ministre, sad ću javno objelodaniti vašu akciju koju ste izveli dolaskom kod predsjednika Udruge specijalne policije Josipa Klemma, na njegovu vikendicu gdje sam se i ja nalazio, da hrvatska javnost jednom i za svagda sazna vaše molbe da vas ne rušimo sa mjesta ministra pošto imate kredite i problema, dobro sam slušao. U vikendici sam održao jedan govor nakon kojeg ste se razbježali i vi i tjelohranitelj gospodina Milanovića, morali ste u brisanom letu pošto je vikendica malo više uteći prema gradu. To vam hoću reći, nije vas nitko zvao nego ste sami došli puzeći ali i u strahu sa tjelohraniteljem od svojih branitelja, od onih koje ste vi predstavljali. I još jedna slika u Nacionalu koja je montirana i koju je netko vaš koji je bio gore, objelodanio je uslikana u trenutku kada smo se mi opustili a i vi, pa ste onako potajno, kao što znate, sjeli na rub fotelje ne bi li se s nama uslikali, eto akcija vam je uspjela, ali na kratko vrijeme, nekom dugo jer klatno se uvijek vraća, pa tako i ova informacija hrvatskim braniteljima da znaju. Hvala.
Imamo povredu Poslovnika, kolega Matić, izvolite.
Gospodine predsjedniče Sabora, povrijeđen je članak 238. ali uzalud je to opravdavati, dakle šutili ste i trpili ste, niti jednu rečenicu čovjek nije rekao vezano uz temu o kojoj se govori, dakle bio je ovo neki njegov obračun pa je imao čovjek 5 minuta da priča kojekakve gluposti. Od ovoga trenutka mogu vama samo obznaniti, dakle, bilo mi je uvijek žao kad vas vrijeđaju i kad vam govore štošta, o danas će imati i moju potporu jer vidim da hladno se pravite grbavi samo zato što to govori iz HDZ-a.
Isteklo je vrijeme. …/Kolega Matić: Ok./… Kolega Matić, pa vi ste poznati po vrlo teškim riječima koje izgovarate i u ovoj sabornici i izvan te sabornice i nikad vam nisam dao opomenu niti sam vam prigovorio. Pa zašto sad očekujete da bi nekoga druga prizvao kad na jednak način se obraća vama? Ja upozoravam uglavnom ne zbog sadržaja, onog što se govori nego ako netko prekrši vrijeme, Poslovnik itd. I mislim da to mogu svi potvrditi i ne ulazim u sadržajne rasprave a nisam to učinio ni ovoga puta. Tako da ne smatram da je došlo do povrede Poslovnika. Izvolite.
Dakle kada nije došlo do povrede Poslovnika, stvarno je teško s vama razgovarati ali moram vam reći, mislim vi to ionako dobro znate. Dakle imate strašno dvostruke a možda i peterostruke kriterije. Ovdje ste upozoravali ljude da se ne drže teme, da vrijeđaju za kojekakve stvari manje, tu čak i sjede neke kolege. Ovaj put ste dopustili, nema problema, moja pleća su široka, mogu ja svašta izdržati ali za ubuduće da znamo. Hvala vam lijepa za ovo.
Ne razumijem što mi želite reći, vi biste očito druge vrijeđali a onemogućili da oni uzvrate na isti način. To je malo neobično, to nisu moji dvostruki kriteriji nego vaši. Idemo dalje, sada je… … [[Upadica se ne čuje.]] Povreda Poslovnika? Nisam vidio ispričavam se.
Članak 238. kolega Matić me vrijeđa kako govorim gluposti ali ja mu opraštam, ipak je on hrvatski branitelj, stradalnik Domovinskog rata, ipak je on čovjek koji je 100%-tni invalid među hrvatskim braniteljima izuzetno cijenjen, koji je prošao torture logora, koji je mučen i tko zna šta mu je rađeno u tome logoru. Mnogo su mi njegovi supatnici pričali o tom teškom putu pa ću eto iz razumijevanja njega, [[Upadica predsjednik: Dobro, hvala vam kolega Culej.]] oprostiti mu, opraštam ti Frede.
Kolega Culej, molim vas sada da zaustavimo ovu vrstu sada rasprava, ovo nisu povrede Poslovnika, ovdje nije bilo povrede Poslovnika ni u vašem slučaju ni u slučaju kolege Matića. Sada ste počeli zloupotrjebljavati institut povrede Poslovnika i jedan i drugi pa vas molim da to zaustavite. Sada ću vam još dati riječ i nakon toga onda više neću.
Pa kada mi je već vrijeme oprosta moram i ja gospodinu Culeju oprostiti i reći da na njegovo pitanje. Meni su pokojni Marko Babić kada ga danas spominjemo i Tomislav Merčep koji je još hvala Bogu živ potpisali pripadnost a vama dakle kompleksi ljudi koji su došli iz JNA i koji su borili se na našoj strani doduše popravili su puno tenkova za neprijatelje, izlječivi su. Pa nema uopće problema. Dakle meni su potvrdu dali Marko Babić i Tomislav Merčep a gospodinu Culeju vjerojatno general Života Panić koji mu je bio šef.
Dobro. Ja vas molim, gledajte kolega Culej, ja vas sada molim, izišli smo izvan okvira onoga što je rasprava ovdje u Hrvatskom saboru. Ja znam da postoje određene napetosti, različita mišljenja ali vas molim da sad to ne radimo ovdje u Saboru. … [[Upadica se ne čuje.]] Kolega Culej, molim vas, vi ćete sad, nemojte, vi ste rekli jedno, on je rekao drugo. … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? [[Upadica Culej: Da zna povijesni put.]] Kolega Culej, samo malo vas molim, ajde nemojte, ovo sada nije povreda Poslovnika, ovo su sada vaša prepucavanja, ja vas molim da stanemo s time. Idemo na iduću pojedinačnu raspravu poštovani kolega Đakić. … [[Upadica se ne čuje.]] A, ha, replika na izlaganje, da, da, ispričavam se. Replika na izlaganje kolegi Culeju.
Hvala lijepa. Dakle kao što mnoge stvari nije razumio u mom govoru ja sam govorio, [[Upadica predsjednik: Ovo je replika, ovo je replika…]] o investiranju pa sam rekao da se ne investira, nisam govorio o pojedinačnom branitelju nego slikovito da fond ne može ići u kockarnicu investirati nego da to. Ali da završim stvarno, dakle spominjano je imam sada, mogu još nešto reći, dakle na toj vikendici, oprosti mu Bože, gospodin je bio pod utjecajem maligana i teško govori, govori teške neistine, ali jednom za svagda da s njim završim razgovor, dakle priznajem mu ovdje pred svima vama, pred javnošću, bolji je, pametniji, jači od mene, može sve u životu, sve mu priznajem, ratni put međutim mi u Vukovaru imamo jednu poslovicu svi ljudi na svijetu mogu ponijeti dvije lubenice kao i gospodin Culej a ja mogu podnijeti četiri. Hvala vam lijepo.
Odgovor na repliku, izvolite. … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro. Idemo onda dalje na pojedinačnu raspravu, poštovani kolega Đakić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo mislim da je kroz raspravu sve rečeno i već sam mislio da neće biti ovakvih braniteljskih … [[Govornik se ne razumije.]] kao u dosadašnjim raspravama jer sve je aludiralo na to da kada SDP podrži ove promjene zakona onda nadam se da je za braniteljsku populaciju ipak dobro bez obzira na tračak sumnje koji je izražen. Vjerujem da ono što je dobro, to sam naglasio i u svojoj raspravi u ime kluba a dobro je da se znaju brojke koliko ljudi je stipendirano. 85 tisuća kroz sve ove godine, 85 tisuća 890 stipendija koje su ostvarili da li za srednjoškolsko obrazovanje ili fakultetsko obrazovanje ili postdiplomske studije za branitelje koji su se dalje nastavili školovati kako bi mogli biti upravljači, kako bi mogli biti direktori, kako bi mogli biti u funkciji društva i razvoja, mislim da je ta svrha opravdana. Znači da ništa nije bilo bez veze i da su i dionice HT-a kao i dionice INA-e o kojima smo puno puta lomili koplja i ja kao … [[Govornik se ne razumije.]] čovjek moram i danas reći da dionice INA-e 7% je prodano kako bi se isplatili oni koji su podnijeli zahtjeve za prodajom svojih udjela. … [[Govornik se ne razumije.]] , postignuta cijena je najviše moguća, dionice su prenesene u vlasništvo Fonda hrvatskih branitelja po cijeni od 1960kn a prodane su po 2800kn. To je zarada koja je bila samo takva i na tržištu kapitala jedino moguća. Preko 600 milijuna kuna prihoda investiranje u državne trezorske zapise, u pozajmice državi koje su ukamaćivane sa 22% do 25%, hvala Bogu ostvarile su rezultate koji su i u Fondu za stipendiranje a jednako tako i u Zakladi koja je isplatila 26 tisuća i 411 pomoći jednokratnih hrvatskim braniteljima doprinijele time da se je onima kojima je to bilo potrebno i koji su ispunjavali kriterije apsolutno na svaki mogući način pomoglo. Drago mi je danas da gospodin Matić je govorio o tome kako nije imao mogućnosti i utjecaja ali evo ja ću samo naglasiti, nije to samo bila njegova volja, niti je to Linić koji je eksplicite rekao, ne dam braniteljima ni dionicu više zato što su prodali INA-u. INA je prodana moramo se prisjetiti 25% plus jedna zlatna dionica, u kojoj ću ja uvijek ja govoriti, plus jedna zlatna na kojoj su se upravljačka prava zapravo promijenila i mogućnost upravljanja od strane 27% braniteljskih dionica, nije doprinijelo 51% upravljačkih prava. Tako da sve zablude koje su se kroz proteklo vrijeme i lomljenje koplja, nas branitelja, oko toga da li su branitelji prodali INA-u ili nisu prodali INA-u, jasno ja želim ovako jednostavno prikazati da 7% sa 25% plus jedna zlatna nije prešlo 51% i nije omogućilo kupcu da postane apsolutni vladar nad INA-om. Ali ona zlatna dionica je odlučivala uvijek o tome kako će biti upravljanje sa INA-om. Croatia osiguranje, o kojem smo govorili danas i prodaja Croatia osiguranja, čuli smo od kolege Culeja, da je država revizija o tome rekla sve. Državna revizija je rekla kako je ta prodaja sporna iz aspekta toga što vlada nije dala na Sabor odlučivanje o prodaji Croatia osiguranja, a Državna revizija je jasno pobrojila u kojim segmentima se postupilo protuzakonito i što se je dogodilo. I dokapitalizacija koja je upitna, kao i sve druge odluke koje su bile u Croatia osiguranju, o tome, puno puta lomljena su koplja. No, nama bi danas bilo drago, da od onih 28% koji posjeduje država 7% dionica ili Croatia osiguranja ili neke druge tvrtke državne, uđu u fond hrvatskih branitelja, bilo bi puno lakše upravljati, puno bi bilo više novaca, za braniteljske ili vesternske centre, koji vape za potporom, kako bi mogli osigurati i smještaj, ali i liječenje onima koji su to najpotrebniji. Vjerujem da svi skupa razumijemo ovu materiju i da želimo da hrvatskim braniteljima bude dobro. Drago mi bi bilo, da smo mogli i Zakon o hrvatskim braniteljima donijeti jednoglasno, kako bi ta populacija prestala biti predmet rasprave i političkih ispirana, prepucavanja i meni bi bilo drago da nemam ni ja mogućnost više da politiziram ili polemiziram sa braniteljskom populacijom i njihovim problemima, kako bi opcije koje su u Hrvatskom saboru ili na političkoj sceni dolijevale ulje na vatru pojedini puta i tako stvarale klimu netrpeljivosti i svega onoga što se događalo u proteklim vremenima. Vjerujem da i kolega Matić koji je bio ministar puno puta je doživio svakakvih eskapada, kao i prozivki od nas, ali nismo mi njemu ostali nikada baš i dužni, pa mislim da danas ja namjerno neću prozivati ga jer ga ne smatram krivim, što je zalutao u političku opciju koja nije imala sentimentalnost niti razumijevanja prema braniteljima. On je stvarno imao dobru namjeru i cilj, no međutim, kao što ste čuli, Linić je rekao svoje, ne dam ni dionice braniteljima. I tome se nije moglo usprotiviti gospodin Matić, pa nije se mogao čak ni Milanović kao tadašnji premjer Vlade dok ga nije smijenio. A kada ga je smijenio bilo je kasno, više nije bilo na redu braniteljske dionice, i politička opcija koju predstavlja i danas gospodin Matić je bila ta koja je prema braniteljima imala sasvim drugačije aršin drugačija mjerila i kriterije. Danas mi je drago da ste prepoznali da u ovim zakonskim prijedlozima nema ništa loše, da su dobre namjere i da svi skupa moramo težiti, da osiguramo, budućnost rada fonda, kao zakladne svrhe kao i stipendiranja, kao i pomoći veteranskim centrima, kojima je to nužda i potreba, ali evo, to možemo samo kroz daljnje praćenje, promjene ovih zakona, unos novih dionica i raspodjela kakva je navedena u ovom zakonu. Vjerujem da ćemo i u glasovanju sve političke opcije, koje su u ovom našem današnjem parlamentu, prepoznati da nema nikakvih skrivenih namjera u ovim zakonskim prijedlozima kao ni izmjenama i da će svi skupa podržati ovakav zakon i to će mi biti najdraži trenutka, kada bi jednoglasno svi podržali i donijeli ovakve izmjene i dopune koje su u cilju pomoći i brige o populaciji, koja je stvarno dala svoj doprinos i nemjerljivi doprinos u Domovinskom ratu, naročito u oslobođenju teritorija RH. Hvala vam svima na razmjernim raspravama, nadam se da neće biti više prijepornih točaka oko ovoga zakona i da će biti sve onako kako treba na dobrobit hrvatskih branitelja. Smatram da nema ni potrebe za žestokim napadima i raspravama, prozivkama, one su puno puta bile bespotrebne i smiješne. Dovodile su na terenu do daljnjih … [[Govornik se ne razumije.]] i zamjeraka koje nama hrvatskim braniteljima, koje smo zajedno rame uz rame branili domovinu Hrvatsku, zapravo i nije potrebna. Hvala lijepo.
Imamo 2 replike, prvi je poštovani kolega Bačić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Đakić, spominjali ste u svojoj raspravi 2002. g. Zakon o privatizaciji INA-e i nakon toga proveden je natječaj koji je omogućio MOL-u da kupi 25% plus jednu kako ste nazvali zlatnu dionicu INA-e. Ja ću vam reći da je manji problem u toj jednoj zlatnoj dionici, kako ju vi nazivate, nego je veći problem u tome što ej natječaj koji je nakon toga proveden temeljem zakona i ugovor koji je potpisan nije bio u skladu sa natječajem. Da su … [[Govornik se ne razumije.]] natjecali znali, da će se održati MOL-u državna prava koja nisu, proizlaze iz samog natječaja, vjerojatno bi ponude u tom natječaju bile znatno veće i od drugih sudionika tog samog natječaja. Naime, ugovor je omogućio za državna prava MOL-u koja ne pripadaju vlasniku koja ima 25% plus 1 kako je vi nazivate zlatnu dionicu i u dijelu upravljanja donošenja odluka i rasporeda najvažnija funkcija u samom upravi INA-e, a to je bio član uprave nabavu za financije itd. itd. tako da je to temeljni problem nego ta jedna zlatna dionica. Hvala.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolega Bačić, ja do dana današnjega još nisam vidio ugovor koji je sklopljen. Meni nije ni danas dostupan iako sam ja bio određeno vrijeme zaposlenik INA-a i striktno me interesira kako bi skinuo stigmu toga tko upravlja INA-om, tko je prodao kakve ... [[Govornik se ne razumije.]] je zauzeo i kave su ugovorne forme u INA-i upotrebljavane kroz cijelo ovo vrijeme kad se je mijenjao omjer snaga ili nije mijenjao, što je to definirano ugovorom, a u natječaju nije bilo. To me žarko interesira jednako kao i prodaja Croatia osiguranja i nalaz Državne revizije po kojem DORH nije postupili ili nije davalo nikakav zaključak da prihvaća nalaz Državne revizije, postupa po njemu, pokreće postupke ili ne pokreće. To su stvari koje stvarno su interesantne za hrvatsko društvo i o kojima trebamo detaljno raspraviti i dobiti saznanja i ugovor o prodaja INA-e, da svaki zastupnik može iščitavati što u njemu piše kako ne bi jedni druge prozivali tko je šta učinio.
Hvala vam. Poštovani kolega Šuker izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Đakić, najveća vrijednost tog Zakona o privatizaciji INA-e je bilo što se njim definira da hrvatski građani i hrvatski branitelji će moći dobiti dio INA-e. To je jedna stvar. Druga stvar o kojoj sam i neki dan govorio u ovom Saboru, u tom Zakonu piše da u trenutku ulaska Hrvatske u EU Hrvatska ne može imati više od 25% plus jedne dionice INA-e, ali da to mora prodati po posebnom Zakonu. Međutim, ono o čemu se ne govori, o čemu se ne želi pisati je da je ugovorom o prodaji INA-e i dioničkim ugovorom koji je sklopljen između Vlade i MOL-a definirano da MOL, bez obzira što imaju odnos članova uprave i nadzora bio 5:2 u korist Hrvatske, član uprave koje je zadužen za financije pripada MOL-u, isto tako i član uprave koje je zadužen za nabavu pripada MOL-u, a to je kao da vam netko da 90% upravljačkih prava. Druga stvar, ni jedna investicija preko 80 miliona kuna se nije mogla, uprava nije mogla donijeti bez glasa mađarskog člana uprave ili mađarskog člana nadzornog odbora, a što 80 miliona znači za jednu naftnu kompaniju. To je kao da nas dvojica sada razgovaramo o tome tko će platit kavu.
Hvala. Odgovor na repliku, izvolite.
Hvala lijepo kolega Šuker što ste pojasnili hrvatskoj javnosti pa i meni kakav je omjer snaga bio u upravljačkom sustavu INA-e od strane MOL-a. To je jasno definirano ugovorom kada je prodana INA, 25 plus jednu dionicu. Meni je apsolutno još interesantnije Croatia osiguranje danas i ono što je napisala državna revizija, pa stoga želim reći da u ove dvije hrvatske tvrtke, ili ovom srebru hrvatske države treba stvarno voditi i dalje brigu, a 7% dionica braniteljima koje su pripale, mislim da su pripale zato što hrvatski branitelji su zaslužili da imaju dio onoga što je najvrednije u RH jer su i najzaslužniji da to dobiju. Tako i ovaj 7% Croatia osiguranja vjerujem il neke druge hrvatske tvrtke koja je vrijedna, koja će doprinijeti daljnjem napretku fonda radu, razvoju i ostvarivanju i humanitarnih i socijalnih potreba hrvatskih branitelja.
Idemo sada na zadnju raspravu. Poštovani kolega Šuker, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine državni tajniče sa suradnikom. Kolegice i kolege, ja sam očekivao danas iskreno govoreći drugačiju raspravu u ovom Saboru, ove tri točke dnevnog reda iz jednostavnog razloga što je za mene ove tri točke dnevnog reda su završetak jedne ere Fonda hrvatskih branitelja. Naprosto, kad pogledate njihovu tehničku strukturu onda ćete vidjeti da je to stvarno tako. I bilo bi logično da u ocjeni stanja zbog svih ovih prijepora koji su se naprosto pojavljuju u raspravi bilo napisano što je to hrvatska država, kad i u kojoj nominalnoj vrijednosti prenesla u Fond hrvatskih branitelja. Što se iz Fonda hrvatskih branitelja tijekom ovih godina isplatilo, koliko je hrvatskih branitelja dobilo pomoć, koliko je djece poginulih i nestalih hrvatskih branitelja dobilo stipendiju i samo iz jednog jednostavnog razloga jer završavamo jedno područje, jedno vrijeme, jednu eru, kako god hoćete i ulazimo u nešto novo. Dakle, što se može iščitati iz ovog prijedloga Zakona o pravila hrvatskih branitelja. Prije svega želi se Vlada pokazuje jednu jasnu tendenciju, a to je da se želi aktivnije uključiti u upravljanje Fondom hrvatskih branitelja i to sa ministrima koji su zaduženi za pojedina područja. Gospodine državni tajniče, ja bih vam samo ovdje jednu sugestiju dao. S obzirom da prema Zakonu o upravljanju državnom imovinom, upravljanje državnim poduzećima nije u Ministarstvu državne imovine nego je upravljanje resornim ministarstvima, ja mislim da ovdje itekako bitno što se tiče energetskog sektora jer ako govorimo sutra o može bitnim prijenosima dionica bez obzira na privatizaciju ili ne privatizaciju u Fond hrvatskih branitelja, onda mislim da ministar zaštite okoliša itekako bitan u cijeloj priči jer njegov portfelj je daleko veći. Dakle, intencija Vlade je jasna. Jasna je tako isto tako i intencija Ministarstva hrvatskih branitelja dakle, da naprosto Fond bi trebao djelovati malo drugačije. Međutim, ja nikako ne mogu da ne spomenem u stvari razmišljanje promišljanja svih ljudi koji su željeli, kreirali, zalagali se za to da se Fond hrvatskih branitelja osnuje, koje su njegove nakane i namjere bile. Dakle prva i ona prava iskonska namjera je bila da se pomogne hrvatskim braniteljima koji su u teškim životnim problemima i kojima naprosto kroz sve što im je Zakon o pravima hrvatskih branitelja dao nije dostatno da bi se njihov standard digo ... [[Govornik se ne razumije.]] Dakle, to je bila prva stvar. Druga stvar je bila da djeci hrvatskih branitelja koja su kvalitetna, dakle prije svega pamet, znanje i kvaliteta, da im se omogući da dođu do najviših znanstvenih titula da im materijalna situacija u njihovoj obitelji ne bude zapreka za to. Dakle, kolegice i kolege to su jedine dvije istine zašto je ovaj Fond hrvatskih branitelja osnovan. Jedino. Sve ove druge priče poslije mene kao čovjeka bole. Bole me isto kao što bole vjerojatno i silne branitelje koji su se zalagali da se taj Fond osnuje. Jer gledajte kolegice i kolege, koja je vrijednost tog Fonda je trebala biti na početku? Uzmite dva zakona koja su donešena za vrijeme SDP-ove vlade. Zakon o privatizaciji INA-e i Zakon o privatizaciji HEP-a. Bez obzira što smo mi tada kao ova strana bili protiv donošenja tih zakona, ali smo inzistirali da se unutra mora naći 7% dionica za Fond hrvatskih branitelja. I tada je postignut konsenzus oko toga. Postignut je konsenzus u ovom viskom domu. I upravo zbog tog konsenzusa nije dobro se nabacivati blatom na Fond hrvatskih branitelja, ako je i bilo grešaka. Imamo svake godine u ovom viskom domu izvješće o radu tog Fonda i svako od zastupnika, pa čak i predstavnika nekih udruga preko tog zastupnika je mogao ovdje iznijeti svoje mišljenje, svoje stavove, svoje primjedbe i to je moglo biti sve javno. I zato ponavljam, kolegice i kolege, shvatimo ove tri izmjene Zakona kao završetak jedne ere, početak jedne druge ere. Sve ono što je bilo dobro razvijajmo, dižimo na višu razinu. Sve ono što nije bilo dobro popravimo. Jer jedino se tako ponašaju odgovorni ljudi. Odgovorni ljudi koji nisu svjesni činjenice da su i nešto loše napravili nisu odgovorni ljudi. To su neodgovorni ljudi. Dakle, onaj tko je u stanju priznat grešku, taj ima ljudsku veličinu. A mi danas ovdje trebamo pokazat ljudsku veličinu, reći da je nešto završilo i da krećemo s nečim novim. Jer gledajte kolegice i kolege, zašto sam rekao da je trebalo napisati koliko imovine je unešeno. Dakle, nije bilo lako tamo 2007., 2008., vraćalo se 14 milijardi duga hrvatskim umirovljenicima. Situacija na svjetskim financijskim tržištima je bila takva i takva, donijet odluku da se da toliko i toliko dionica INA-e i da se da toliko i toliko dionica HT-a. Međutim, ono što ja danas ovdje želim javno reći, bez obzira što će možda neke interesne skupine i lobiji me prozivati, ali gledajte kolegice i kolege. Meni nije jasno. Dakle, tada su dionice HT-a uvrštene na zagrebačku i londonsku burzu po vrijednosti od 265 kuna. Danas je dostupnost podataka svakom praktički moguća. Pogledajte koliko danas vrijede dionice HT-a., 149, 150 kuna. Tvrtke koja je u proteklih 10 godina bilježi godišnju dobit od 2,5-3 milijarde kuna. I sad meni nije jasno, ako netko bilježi sjajne financijske rezultata, kako vrijednost dionica pada. Međutim, Fond hrvatskih branitelja se odupro nakanama da proda dionice HT-a. Oni dobivaju postotno, a ne po vrijednosti dionica od dividende. Dakle, ako imaju 2, 3, 4%, nije bitno koliko. Ima ako se uprava i skupština HT-a odluči da isplati dividendu, pripada toliki postotni dio bez obzira na vrijednost dionica HT-a. Govorili smo dovoljno o INA-i. Croatia osiguranje, OK. Nismo, tada je politička opcija rekla, iskoristila onu odredbu u Zakonu ne da se mora, nego može i nisu dali 7% dionica. Ali ako smo kroz jednu čudnu dokapitalizaciju dali nekome da papirnato stekne s 39 na 60% vlasništva, državi je ostalo još negdje oko 30-ak i još nešto posto INA-e, dakle još uvijek imamo prostora da da 7% jer za razliku, ispričavam se, za razliku od nekih drugih, ova je privatizacija Croatia osiguranje dovela do toga da ta firma buja u zadnje vrijeme. Prema tome, to se još uvijek stigne raspraviti. Zašto sam rekao nakane Vlade? Jer gledajte, ako netko šalje svoje ministre u upravni odbor i to četiri, biti će 4 predstavnika braniteljskih udruga i onaj ključni glas će biti predstavnik našeg radnog tijela odbora za hrvatske branitelje. Dakle, Vlada ne samo da preuzima odgovornost, nego kad pogledate i sastav ministara koji su unutra, dakle Vlada ima sutra nakanu i ostvarivati,… Kolega Babiću, mislim da je stvarno bezobrazno što ste napravili, stvarno bezobrazno. Nemojte se ljutiti. ... [[Upadica: ne čuje se.]] Dakle, Vlada ima nakanu jednostavno preko tih ministara sugerirati koja imovina se sutra treba ... [[Govornik se ne razumije.]] Ako nekoga smeta istina, ja ću u ovom Saboru uvijek sam govorio istinu, nastojat ću govorit istinu. Prema tome, to su činjenice. To su činjenice. I zato ponavljam, kolegice i kolege, nemojmo samo deklaratorno podržati ove tri izmjene zakona nego i sutra kad bude bilo kakav prijenos imovine, zalažimo se da taj dio imovine dođe u ruke hrvatskih branitelja jer ponavljam, dvije iskonske stvari su bile. Pomoć teško, hrvatskim braniteljima koji su u teškoj situaciji i pomoć njihovoj djeci da imaju školovanje. To su bile nakane onih koji cijene hrvatske branitelje, koji su svjesni što su hrvatski branitelji učinili za ovu državu i da im naprosto treba pomoći. I zato kolegice i kolege, oko ovog Zakona ne smije biti političke podjele. Tu moramo biti zajedno, moramo biti jedinstveno i kažem, svjesni činjenice ako smo nešto pogriješili to treba ispraviti, ono što je dobro treba dizati na jednu višu kvalitetu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo 4 replike. Prvi je na redu kolega Đakić. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolega Šuker, dobro ste ustvrdili. Jedno poglavlje je završeno, rezultati su vidljivi. Ja mislim da sam jasno rekao o njima koliko stipendija je isplaćeno, 85 tisuća 890 stipendija u proteklom vremenu, 26411 zakladnih pomoći jednokratnih onima najugroženijima. Mijenjaju se sada i potrebe pa tako i ciljevi koje treba ostvariti u narednom periodu. Briga o hrvatskim braniteljima, onima koji su najugroženiji kroz centre veteranske i kroz liječenje sigurno je imperativ i ne možemo odustati od njega. Unos novih dionica bilo koje tvrtke, a ja bi volio da to bude Croatia osiguranje, sigurno će doprinijeti tome da sigurnost, stabilnost, funkcionalnost fonda ne bude više upitna i da ne treba intervenirati državnim sredstvima kako bi se ostvarili zahtjevi. Činjenica je da je puno manje zahtjeva za stipendiranje i za zakladnu svrhu ali stoga ima više zahtjeva i potrebe za veteranske centre i liječnike.
Odgovor, izvolite.
Da, kolega Đakiću, vi ste sigurno jedan od rijetkih koji je koristio svaku priliku kad se raspravlja o fondu hrvatskih branitelja, kad se govorilo o hrvatskim braniteljima u ovom Visokom domu da istaknete ove stvari, dakle što se napravilo, a isto tako da ukažete na određene probleme koje se odmakom vremena od Domovinskog rata se nažalost pojavljuju a to su te PTSP posljedice, da se javljaju neki novi modela potreba kojima treba pomoći hrvatskim braniteljima. I zato kažem, završila je jedna era, počinje druga, trebamo razmišljati o nekim drugim stvarima i meni je drago da vi kao i predsjednik saborskog odbora i na čelu jedne od najvećih udruga ako ne i najvećih proistekle iz Domovinskog rata, stalno ističete ovo, ali ponavljam s obzirom da je ovaj zakon službeni dokument i ostaje u arhivima Sabora, mislim da je ove podatke trebalo navesti unutra jer ako recimo prilikom nekog kredita Svjetske banke navodimo koliko kredita koliko milijardi su oni nama dali, onda mislim da su ovo stvari koje su daleko bitnije upravo i zbog nekih rasprava koje se vode u ovom Visokom domu.
Hvala. Sada je na redu poštovani kolega Lenart, izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče. Kolega Šuker, ja vas cijenim kao bivšeg ministra financija, smatram da ste bili dobar ministar, cijenim svakoga tko je jedan sudjelovao u borbi za domovinu Hrvatsku, no međutim sve ovo je pomalo mazanje očiju, sve je ovo pomalo kupovina glasova, baš me briga koja Vlada je prodala INA-u, koja Vlada je prodala telekom, oni više nisu hrvatski. To je činjenica koja nas sve treba brinuti. I to je problem RH. Sutra neće biti hrvatska Petrokemija, preksutra neće biti Plinacro, za koji dan ništa više neće biti hrvatskoga. I što je danas rezultat svega toga? Da je 350 000 ljudi otišlo iz Hrvatske, da je tu mnogo djece hrvatskih branitelja nažalost koji su prisiljeni otići iz države za koju su se njihovi roditelji borili, ginuli, ostavili zdravlje ili ne znam što već su uložili u stvaranje ove RH. To je tragedija. Mi smo sve rasprodali, na ovaj ili na onaj način trgujući hrvatskim glasovima i vlade se uvijek mijenjaju bez obzira na svu tu trgovinu. Ja mislim da je to žalosno i da je to naš najveći problem Hrvatske.
Hvala lijepa, vrijeme. Odgovor na repliku.
Kolega Lenart, INA će na svoju dobit ove godine ima milijardu i ne znam koliko, platiti u hrvatski proračun. Neće platiti u mađarski proračun. INA je hrvatska tvrtka. HT porez na dobit, isto tako, zna se gdje plaćaju. Izvlačiti stvari iz konteksta vremena i prostora, e sad mi recite kolega Lenart, da nije Vlada prebacila 7% dionica INA-e i 7% dionica HT-a, mi danas ne bi raspravljali o fondu hrvatskih branitelja jer ga ne bi bilo. Da HT ne ostvari dobiti 2, 3 milijarde kuna i da hrvatski fond ne dobije na svoju vrijednost od nekakvih 900 milijuna koliko u ovom trenutku nominalna vrijednost vrijede dionice u vlasništvu hrvatskih branitelja, vjerojatno ne bi bilo dobiti fonda i onda se mnoge akcije ne bi mogle financirati. To su nažalost činjenice. Ali ponavljam vam, sve te tvrtke imaju sjedište u RH.
Hvala lijepa. Izvolite, gospodine Lenart, povreda Poslovnika.
Poštovani potpredsjedniče, članak 238. Kolega Šuker, kratko. Zbog čega je prebacila? Zbog trgovine glasova. Koja Vlada? Nebitno koja.
Nije bila povreda, gospodin Lenart, gospodin Lenart, samo malo, vidim ja to sve. Nije bila povreda Poslovnika, bilo je mišljenje. Pa znam ja, to je bilo mišljenje, ali izvolite.
Kolega Lenart je povrijedio članak 238. Gdje ste vi bili 2007., kolega Lenart? Ili 2008.? U čijoj Vladi ste sjedili 2008. HSS? Gdje ste vi bili državni tajnik 2008.? Pa ne možete sebe eksproprirati od nečega a sudjelovali ste u vlasti, za milog boga, pa vi ste bili u ministarstvu … [[Govornik se ne razumije.]] državnog tajnika.
Gospodine Šuker, ni to nije bila povreda Poslovnika [[Upadica Šuker: Ispričavam se i zaslužujem opomenu, gospodine potpredsjedniče.]] Ja zatvaram mogućnost povrede Poslovnika jer se pretvorilo u dijalog o mišljenjima. To možete nastaviti kasnije kad ćete govoriti ili možete i sad ići vani pa se razgovarati, ali ne ovako jer to nisu povrede Poslovnika. Idemo dalje. Gospodin Miro Bulj ima slijedeću repliku.
Kolega Šuker, privatizacijom HT-a smo dali u rike strancima da upravljaju našim telekomunikacijama i samo prošle godine 11% je HT imao više prihoda nego protekle godine. Ogromne dobiti koje se ne vide na fondu i ne vide se u hrvatskom društvu. Uglavnom telekomunikacije predati stranim vlasnicima da upravljaju cijelom infrastrukturom da upravljaju na način kako upravljaju je ogromna šteta za Hrvatsku, ne samo za fond, za Hrvatsku jer najveću dobit imaju u RH i oni tu dobit ne investiraju, reinvestiraju u Hrvatskoj nego u Crnoj Gori i tko zna gdje. To je činjenica i samom prodajom telekomunikacija ugrožena je i nacionalna sigurnost RH i ogroman novac je dat na upravljanje strancima, a to su plaćali naši ljudi svojim novcem i infrastrukturu a onda su to dobili tko zna zašto. I ne samo to, oni ne plaćaju ni pravo služnosti kao što plaćaju svojim matičnim država, oni rade na štetu RH.
Hvala gospodine Bulj. Odgovor, gospodin Šuker.
Kolega Bulj, uz puno poštovanje prema vama, ja sam očekivao da ćete vi nešto više govoriti o onome što su branitelji dobili od ovoga. A kad govorite o privatizaciji HT-a, onda koristite konkretne činjenice. Dakle, tko, kad i zašto je prodao i koliko, tko je prodao onu upravljačku, točno se zna koje godine, koliko novaca itd. Druga stvar, građani RH su dobili mogućnost da kupe dionice HT-a i znate koliki je interes bio za to. Međutim, građani su te dionice prodali, nažalost, mnogi su na tim dionicama izgubili, zato i jesam govorio o padu vrijednosti dionica. Međutim, Fond hrvatskih branitelja još uvijek ima danas nominalnu vrijednost oko 900 milijuna od HT-a. I govoriti priča stranci ovako, stranci onako, recite mi tko će u Hrvatskoj investirati u ovom trenutku? Imate vi nekoga tko ima 200, 300 milijuna tko može investirati u jednu značajniju investiciju. Pa gledajte, lako se nabacivati populističkim floskulama međutim činjenice su malo drugačije.
Gospodine Šuker, hvala. Gospodin Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Šuker, u kontekstu i ove replike a i vašeg izlaganja ja bih još jednom podsjetio hrvatsku javnost a vi ste me potakli na to dakle da odagnamo tu famu, pa rekao bih i laž koja se javlja u hrvatskom prostoru, medijskom prostoru kako je HDZ prodao INA-u MOL-u. Pa bih još jednom ponovio, dakle da niti jedna Vlada u kojem je participirao HDZ nije niti jednu jedinu dionicu INA-e prodala MOL-u, dapače osim IPO-a i prodaje 7% dionica INA-e Fondu hrvatskih branitelja, niti jednu dionicu nije isporučila INA-a MOL-u. I na taj način se stvara jedna laž u medijskom prostoru kako je ustvari HDZ prodao INA-u MOL-u. To nije točno, zna se točno da je Vlada SDP-a 2002. godine, odnosno 2003. godine 25%+1 dionicu INA-e prodala MOL-u a i to po vrlo sumnjivim okolnostima. Hvala.
Hvala i vama. Gospodin Šuker, odgovor na repliku.
Da kolega Bačiću, mi smo i danas nekoliko puta čuli, zato treba naprosto raspravljati o činjenicama koje su tu, imaju odluke Vlade. Na kraju krajeva INA je izlistana na Zagrebačkoj i Londoskoj burzi isto kao HT. I meni dobro može netko ajde pričati, iako uz puno poštovanje to se ni na Zagrebačkoj burzi ne događa. Ali da je netko muljao i petljao na Londonskoj burzi, mislim da je naprosto smješno. Ali HDZ nije prodao ni jednu dionicu INA-e Mađarima. Dakle prodao je hrvatskim građanima, prodao je institucionalnim ulagateljima, prodao je zaposlenicima INA-e uz popuste koje su imali i koji su bili jasno definirani i dao je 7% hrvatskim braniteljima. To su činjenice. I bez obzira kome su se sviđale a u toj Vladi je sudjelovao i HSP i HSS kao koalicijski partneri kada se donijela ta odluka. I druga stvar, imate odluke Vlade koliko dionica HT-a se preraspodjeljuje za povrat duga umirovljenicima isto koliko od odluke od prodaje INA-e za povrat duga umirovljenicima. Dakle to su sve činjenice od kojih se ne može pobjeći.
Gotovi smo sa replikama. Sada ispred Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista završno, završno ima gospodin, završnu riječ ima gospodin Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi tajniče, kolegice i kolege, činjenica je da Fond za branitelje u ovome trenutku je pred prekretnicom. I ovim zakonom ili ga osnažujemo ili ga gasimo. Činjenica ako Vlada, uvaženi tajniče ne bude udjele unosila u ovaj fond on će se ugasiti a meni se čini kako se ponašamo da taj fond dolazi pred gašenje. Isto tako činjenica je da je on nastao poslije rata dosta godina da bi se podijelile nekakve mrvice braniteljima, onim koji su ratovali dok su ovi pljačkali, dok je se, znači privatizirao HT, pa moramo kazati da je Hrvatski telekom počeo privatizirati SDP, završio HDZ, također INA-u je počeo privatizirati bijelim očima SDP, završio je Sanader HDZ i na taj način je to funkcioniralo. Ali ovdje je ključ da imamo jedan fond, ova dva zakona su logička zakona kojima se gasi Fond za stipendiranje, to je jednostavno tako prirodno, ali je činjenica da mi u ovome trenutku donosimo bitnu odluku i ne smijemo bacati maglu u oči. Ako Vlada nema volje izdvajati novac, tj. udjele tvrtki u ovaj fond on je besmislen. Besmisleno je što se u obrazloženju navodi da se loše upravljalo tim fondom, da upravni član, upravnog odbora se nisu sastajali a ministar je bio onaj predlagatelj koji je predlagao na Vladi članove odbora. Znači direktno je Vlada imenovala članove odbora koji se nisu sastavljali. Mi ovdje govorimo o ozbiljnim stvarima, mi ovdje govorimo o 830 milijuna kuna trenutno sredstava u ovome fondu koji su vlasnici hrvatski branitelji i došli smo pred zid, dalje ne možemo i to je istina. U ovome trenutku je osnovno pitanje da li je hrvatska Vlada spremna ono što je … [[Govornik se ne razumije.]] zakonom 2010. gdje se kaže Zakon o privatizaciji između zakona da se može uplatiti 7% oko prodaje trgovačkih društava, 7% može, nije napisalo mora. Sada je pitanje ima li Vlada volje uvaženi tajniče, to trebate vidjeti sa ministrom i premijerom i ministrom financija ima li volje ona uplaćivati tj. unositi udjele tvrtki u ovaj fond. Ako nema pa činjenica je da će se ugasiti. Skupo je održavanje ovoga fonda, troškovi su ogromni, potrebe su ogromne i prema tome mi smo tu pred zidom. Govoriti o zakonima ovim kao nekim reformskim zakonima nije točno, nije točno. Tu ćemo se složiti svi kolege zastupnici. Znači zaključno. Ovdje je stvar uvaženi tajniče da vi jasno i glasno kažete premijeru, ministru financija, ministru državne imovine da li su oni za to da ovaj fond se osnaži ili da se ugasi. Ne bude li unošenja dionica, fond će se ugasiti, nećemo moći ispunjavati određene i humane i socijalne potrebe hrvatskih branitelja i njihovih članova obitelji. Ako ga želite osnažiti onda to treba javno kazati izvršna vlast. Izvršna vlast a mi saborski zastupnici smo oni koji to moramo podržati, u biti većina. Većina mora odlučiti a mi smo suglasni s tim da ovaj fond funkcionira i da se osnaži. Mi smo suglasni ali to je volja većine i izvršne vlasti. Imamo mi novo Ministarstvo državne imovine, popis državne imovine, znači činjenica je da na tome trebamo graditi. A što se tiče privatizacije i ratnog profiterstva, privatizacija je bila pljačka Hrvatske tijekom i Domovinskog rata i poslije Domovinskog rata, nije slavno završila, brojne tvrtke su ugašene, evo danas sam spomenuo da radnici konstruktora, među njima su brojni branitelji, nisu primili plaće, ali im je naplaćen porez, to je žalosno, odnos prema radniku. Znači mi u ovome trenutku imao i odluku i dva rješenja, gašenje i osnaživanje. I to treba biti prijedlog, a sve ostalo je magla pod krinkama, ne znam koji izgovora. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sada u ime predlagatelja, ima završnu riječ gospodin državni tajnik Ivan Vukić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovane zastupnice i zastupnici. Ja bi se najprije zahvalio svima koji su sudjelovali u raspravu. Izuzetno mi je drago, što nije bilo puno primjedbi, evo, najveći primjedbe su od prijatelja Mira, njegovo … [[Govornik se ne razumije.]] u završnoj riječi, samo bi se osvrnuo na to. A svo ostale primjedbe i prijedloge, koje ste vi danas izrekli, mi ćemo izanalizirali i budite sigurni, da ćemo napraviti sve, da to bude u skladu sa onim šta je najbolje za braniteljsku populaciju. Što se tiče ovog dijela, na što je gospodin Bulj, prigovarao, ja vam moram reći, pa sama vaša namjera da upravni odbor fonda za hrvatske branitelje preložimo i da bude predstavnik Ministarstva financija i Ministarstvo za upravljanje državnom imovinom, jasno daje do znanja da Ministarstvo hrvatskih branitelja i hrvatska Vlada ozbiljno misli ovaj fond održavati, odnosno, napraviti ostaviti to državi, da bi on mogao ispuniti onu obavezu, koju, od neto dobiti, da bi mogao i zaklada sutra funkcionirati, vezano i uz stipendiranje i za pomoć hrvatskim braniteljima. Tako da, budite sigurni da vodimo računa o svemu, analizirati ćemo sve vaše primjedbe i prijedloge i za drugo čitanje, mislim da ćemo doći u situaciju da primjedbi neće biti. Toliko za danas, hvala vam lijepo.
Bila je jedna replika. Gospodin Matić, vi. Da. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, čuli ste i danas je bilo puno govora o toj Croatia osiguranju koja ne narodna vlast nije uspjela prebaciti 7%, a nitko iz HDZ-a nije objasnio zašto je ničim izazvan 2010. u riječ Hrvatska vlada daje braniteljima 7% ubacio može dati, pa je to bio razlog zašto tadašnji ministar financija Linić nije dao sredstva. Međutim, evo, do sljedećeg čitanja razveselite i branitelje, razveselite ovdje sve nas, prebacite 7% iz Croatia osiguranja i ispravite naše pogreške zbog kojih se mi evo, duboko kajemo. Dajte 7% hrvatskim braniteljima da fond zaživi i to je jako lijepa gesta pred drugo čitanje zakona. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Zaključujem raspravu. Podsjećam imali smo 3 ujedinjena zakona, da ih ne ponovim. Prijedlog Zakona o fondu hrvatskih branitelja domovinskog rata i članova njihovih obitelji, u provom čitanju. Prijedlog Zakona o prestanku važenju Zakona o fondu za stipendiranja hrvatskih branitelja Domovinskog rata i djece hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, također u provom čitanju. I treći, isto prvo čitanje, Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zakladi hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Zaključujem raspravu i glasovati ćemo kada se steknu uvjeti.
Prijedlog Zakona o Fondu hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, prvo čitanje, P.Z. br. 385, predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prvo, prihvaća se Prijedlog Zakona o Fondu hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji i drugo, sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 94 glasa za i 2 suzdržana, donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
A sada jedna mala obavijest, to je da je sljedeća točka je trebala biti Prijedlog Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Međutim, Odbor je još u tijeku, pa najpametnija odluka je da prelazimo na sljedeći zakon i kada odbor završi poslije, da nastavimo s time. Znači sada prelazimo na: - Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lijekovima, prvo čitanje, P.Z.E. br. 380 Predlagatelje je Vlada Republike Hrvatske, na temelju članka 85. Ustava RH i čl. 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Radi se o prvom čitanju, raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za socijalnu politiku. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Gospodin državni tajnik Željko Plazonić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi saborski zastupnici i zastupnice, danas imamo točku prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lijekovima, kojim se planira osigurati racionalizacija i financijska stabilizacija zdravstvenog sustava, kroz reguliranje cijene lijekova koji se izdaju na recept. Promjena važećeg normativnog uređenja, predlaže se iz razloga, što cijene novo registriranih lijekova, nisu definirane prilikom dolaska na hrvatsko tržište, već ih određuje HZZO i to tek onda nakon što nositelj odobrenja podnese zahtjev za stavljanje lijeka na listu lijekova zakona. Prijedlogom ovoga zakona, uspostavio bi se novi sustav određivanja cijena lijekova na recept, na način, da Agencija za lijekove i medicinske proizvode, utvrđuje najvišu dozvoljenu cijenu lijeka na recept na hrvatskom tržištu, te izračunate cijene redovitog objavljuje na svojim mrežnim stranicama. Istodobno bi se zavodu omogućilo povoljnije ugovaranje cijene lijekova sa nositeljima odobrenja za skupe inovativne lijekove, a time i uvrštavanje novih lijekova, na listu lijekova zavoda, koji bi postali dostupniji pacijentima. Zdravstvenim ustanovama u RH omogućila bi se u slučaju potrebe nabavka i kupovina lijekova koji nisu stavljeni na listu lijekova zavoda, po definiranim cijenama, a koje ne smiju biti veća od najviše dozvoljene cijene lijeka izračunate od strane agencije. Ili ukratko rečeno, ovo je pokušaj zakonske regulative cijene lijekove kojim ćemo dobiti ekonomski najisplativiju cijena, a inače je stavka potrošnje je za lijekove na recepte poprilično velika u našemu proračunu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Želi li predstavnici odbora koji su raspravljali, žele li uzeti riječ? Ne. Idemo dakle na samo raspravu. Otvaramo raspravu. Prvi je gospodin Marko Sladoljev ispred Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa svojim suradnicima, poštovane zastupnice i zastupnici. Na početku ću dati uvodni komentar izmjena i dopuna Zakona o lijekovima, a onda ću se osvrnut i na pojedine članke samog zakona. Osnovni problem politike lijekova u Hrvatskoj, kako određivanje cijena lijekova, tako i racionalne upotrebe lijekova uopće nisu vezane uz postojeće odredbe Zakona o lijekovima pa tako neće biti ni riješeni ovim izmjenama i dopunama zakona. Najznačajniji problem provedbe sadašnjeg sustava određivanja cijena i povrata za lijekove u RH je enorman i nekontroliran rast skupih bolničkih lijekova koji je sa oko 700 milijuna kuna prije 10 godina narastao na preko 2,2 milijarde kuna godišnje po godišnjoj stopi rasta od 10 do 15%. Dok su lijekovi u ljekarnama bili i ostali na oko 3 milijarde kuna. Za lijekove u ljekarnama upravo je reforma sustava iz 2006. godine uvela tzv. P&R mjere, osnovne i dopunske liste po modelu terapijski standard plus referentna cijena kojima se uspostavila efikasna kontrola troškova, ali i putem bržeg uvrštenja novih lijekova na liste lijekova osigurala veća prava osiguranika. Za skupe bolničke lijekove uporno se izbjegava provesti mjere koje bi racionalizirale terapiju na bolesnike kojima je ona uistinu neophodna. To trenutno predstavlja, ne samo najznačajniji financijski problem zdravstvenog sustava, već i stručno medicinski problem, a ujedno ima i značajan negativan utjecaj na hrvatsko gospodarstvo, … [[Govornik se ne razumije.]] znači potenciranje uvoza skupih lijekova strane industrije u odnosu na jeftinu domaću generiku, ali i sve veći izvoz dobiti iz RH. Dakle u zakonu piše, dakle u cilju stvaranja preduvjeta kojima se osigurava financijska stabilizacija zdravstvenog sustava te uređivanje tržišta lijekova, ovim zakonskim prijedlogom uspostavio bi se novi sustav određivanja cijena lijekova. U okviru tog sustava agencija za lijekove utvrđivala bi najvišu dozvoljenu cijenu lijeka, a HZZO u daljnjem postupku mogao bi na temelju ugovora sklopljenog između nositelja odobrenja ugovorit i nižu cijenu. Dakle komentar naš je ovoga, navod je apsurdan jer se ne radi o novom sustavu, već postojeći izračun cijena lijekova samo bi po novom radio … [[Govornik se ne razumije.]] umjesto HZZO-a koji to uspješno radi još od 2001. godine. Radi se o promjeni koja je tehničke primjene i ne donosi sadržajno ništa novo o sustavu cijena i povrata lijekova. Ovim se neće osigurat nikakva financijska stabilizacija zdravstvenog sustava ili uređivanje tržišta lijekova. Sve potrebne mjere i sada su propisane, ali je sporna njihova provedba kako je naznačeno u uvodnom komentaru. Prijedlog stavlja naglasak samo na dvije mjere politike lijekova: određivanje maksimalne cijene i sklapanje ugovora, sve ostale mjere, osobito one ključne mjere, nisu tim uopće naglašene pa se stječe dojam kako će cijeli sustav određivanja cijena i povrata lijekova svesti samo na ove dvije, po značajnu marginalne, posebno navedene u prijedlogu izmjena zakona, a to će umjesto stabilizacije stvorit proceduralni i cjenovni kaos u sustavu te posljedično značajne financijske štete. Nadalje u zakonu piše, također propisuje se mogućnost i uvjeti pod kojima cijene može biti i niža i iznimno viša od najviše dozvoljene cijene lijeka. Dakle sve je to propisano i sadašnjim odredbama zakona. Sljedeće, predloženim zakonom HZZO bi bilo omogućeno povoljnije ugovaranje cijena lijekova, za skupe inovativne lijekove, a tim uvrštavanje novih lijekova na listu lijekova zavoda. Ovim navodom zamagljuje se postojeću situaciju u kojoj HZZO ima i sada sve moguće mehanizme, pa i ugovor kao mjeru za skupe lijekove, ali je provedba raspoloživih mjera sporna i neracionalna. Na postojećim listama lijekova HZZO-a nalaze se oko 4500 raznih lijekova i prijedlog da bi HZZO svoje cijene određivao u pravilu putem ugovora je neostvariv s obzirom na način funkcioniranja tržišta lijekova, čak i za površnog poznavatelja sustava potpuno apsurdan, HZZO je sada sklapao ugovor samo za dio skupih lijekova čiji je obuhvat nekoliko postotaka u ukupnom broju lijekova koji u pravilu nemaju terapijsku zamjenu, a kao podloga u ugovoru zahtjeva se vrlo detaljna i specifična farma ekonomika. U sljedećoj odredbi zakona piše: izmjene važećeg Zakona o lijekovima nužne su i zbog potrebe utvrđivanja jasnih i transparentnih mjerila za određivanje cijena lijekova u skladu sa zahtjevima direktive od 21. prosinca 1988. godine. Predlagač je kontradiktoran sam sa sobom jer u trećem pasusu ovog poglavlja već je naveo kako je važećim zakonom u pravni poredak RH preuzeta ova direktiva. Naveden je bio jedan od uvjeta za ulazak u EU kad se propisivala sva jasna i transparentna mjerila neophodna za određivanje cijena lijekova. Kako se direktiva nije mijenjala, tako ne postoji potreba za izmjenom zakona u tom pogledu. Dakle promjena nositelja izračuna cijena lijekova sa HZZO-a na Halmed nema uporište u zakonodavstvu EU i nije time uvjetovana. Od 2001. godine HZZO radi godišnji izračun cijena lijekova te izračun cijena pri uvrštenju u liste lijekova, a tako uhodana i jasna proceduralna procedura sadržana je i potvrđena od EU prije ulaska u članstvo. Sad bi se osvrnuo na neke članke zakona, konkretnom, dakle, članci od 5. do 11. Ovim člancima zamjenjuju se članci 188. i 192. postojećeg zakona te se radi niza primjedbi i mogućih posljedica predlaže umjesto novih članaka zadržati postojeće odredbe. Naime, iako je izračun cijena lijekova koji bi radio Halmed umjesto HHZO-a naizgled tehničke prirode, problem kojem smo u okviru ocjene stanja naveli i prijedlozi nekih odredbi upućuju kako se pokušava uvesti neke sporne promjene, metodologije cijena i povrata lijekova. Po novom članku 5. izračun cijena lijekova koji bi radio Halmed, proširio bi postojeći obuhvat koji je radio HZZO na lijekove u RX statusu koji su u slobodnoj prodaji. To je sporno iz niza razloga navedenih u javnoj raspravi od strane stručnih društva, nositelja odobrenja i veleprodaja a najvećim djelom znači novi financijski udar na domaće proizvođače lijekova. Po novom članku 6. agencija određuje najviše dozvoljenu cijenu lijeka koju u postojećem sustavu predstavlja prosječna usporedba cijena. To je samo jedna od mjera određivanja cijena a višegodišnje provođenje znatno je umanjilo njen učinak u racionalizaciji troškova jer je preko 90% cijena u startu ispod razine prosječne usporedbe cijene kako trenutno maksimalno dopuštene cijene. Korist bi imao samo jedini pojedini strani proizvođač radi prikivanja stvarnih cijena dok je niz domaćih proizvođača ispod razine od 30%. U stavku 6. novog članka 6. uvodi se plaćanje troškova izračuna, to je uvođenje novog parafiskalnog nameta jer takovih troškova do sada nikad nije bilo iz razloga što u izračunu u pravilu podnosi nositelj odobrenja umjesto smanjenja postojećih visokih nameta Halmed, sada se nameće pitanje novih troškova vezanih za postupke koji će se nastavno na izmjene zakona voditi pred Halmedom. Po novom članku 8. izračun cijena lijekova koji bi radio Halmed ne ukida se potreba za istu ili sličnu proceduru radi HZZO-a bez obzira sklapa li ugovor ili ne. naime, HZZO kao platitelj lijeka treba ocijeniti cijenu povrata lijeka stog postoji li lista lijekova HZZO-a kao osnovna mjera u … [[Govornik se ne razumije.]] sustavu odnosno vrsta cjenika sa brojnim dodatnim parametrima kao što su npr. način razina primjene lijeka, smjernice propisivanja koju uvažavaju pravila struke i sl. Radi namjere postoji opasnost od potencijalne dvostruke erozije cijena lijekova u pravilu generike domaćih proizvođača, kada preniska cijena lijeka može dovesti u pitanje opskrbu hrvatskog tržišta radi malog volumena prodaje, određenim i jeftinijim lijekovima koji će postati ekonomski neisplativi za nastavak proizvodnje, dok će cijene skupih lijekova strane industrije u pravilu biti na maksimalnoj cijeni. Novi članci 7. i 9. govore o rokovima i pravu žalbe što je već bilo uređeno postojećim člancima 188. do 191. Novi članak 6. govori o … [[Govornik se ne razumije.]] višoj cijeni a novi članak 10. o brisanju s liste lijekova što je također već bilo uređeno postojećim člancima. Članak 17., ovaj članak je dodan nakon javne rasprave i niti na radnoj skupini niti u bilokojem djelu provedene procedure nije bio predložen. Ukidanje pojmova osnovne i dopunske liste lijekova, znači ukidanje određivanja terapijskog standarda i referentne cijene kao najvažnije mjere koja regulira tržište lijekova u ljekarnama, raniji postotni sustav dovodio je do stalno povećanja proračuna Zavoda za lijekova u ljekarnama za oko 700, 800 milijuna kuna godišnje perioda od 2003. do 2006. a sav taj rashod pretvarao se u izvoz dobiti izvan RH budući da su najavljenim djelom uvozni lijekovi imali visoke cijene i visoke participacije. Uvođenjem osnovne i dopunske liste lijekova, troškova lijekova u ljekarnama je oko 3,3 milijarde već 10 g. i jedina je stavka zdravstvenog proračuna koja ne raste. Zaključno, mišljenja smo da glavni problem za određivanje cijena i promet lijekova nisu predmetom predloženih promjena zakona te da postoji velika opasnost da će se izmijenjeni predmetni propis upravo negativno odraziti na dobro strukturiran dio, sustav vezan za određivanje cijena i povrata za lijekove u RH a neće riješiti najznačajniji problem vezan uz nekontroliran rast troškova za skupe lijekove. Izražavamo veliku zabrinutost da će promjena modela kako je predloženo, imat izrazito negativne implikacije na domaću industriju lijekova a bez jasnog doprinosa i efikasnosti zdravstvenog sustava u Hrvatskoj. Na koncu, upravo bi mogući poremećaj redovite opskrbe jeftinim ali volumno značajnim lijekovima predstavljalo veliki javnozdravstveni problem. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Ispred Kluba zastupnika HDZ-a gospodin Vlatko Kopić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, pomoćniče ministra, uvažene kolegice i kolege. Prije izlaganja, na današnji prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lijekovima, dozvolite mi da ukratko iznesem osnovne karakteristike i važnost samoga zakona radi boljeg razumijevanja naših građana. Naime, Zakon o lijekovima koji je trenutno na snazi ima za svrhu osiguranja djelotvornih, kvalitetnih i sigurnih lijekova kao proizvoda od posebnog značenja za zdravlje ljudi a istim se utvrđuje i postupak ispitivanja i stavljanja u promet, proizvodnja, označavanje, klasifikacija, promet, farmakovigelancija, provjera kakvoće, oglašavanje, opskrba hrvatskog tržišta lijekovima i nadzor nad lijekovima, ispitivanim lijekovima, djelatnim i pomoćnim tvarima. Važeći zakon sukladan je važećim direktivama EU-a i to Direktivi Europskog parlamenta i vijeća od 6. studenog 2001. o lijekovima za primjenu kod ljudi, Direktivi Europskog parlamenta i Vijeća od 4. travnja 2001. koja se odnosi na dobru kliničku praksu u provođenju kliničkih ispitivanja lijekova za primjenu kod ljudi. Zatim Direktivi Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. koja se odnosi na tradicionalne biljne lijekove, Direktivi Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. godine koja se odnosi na područje stavljanja gotovog lijeka u promet, Direktivi iz 2008. godine koja govori o lijekovima za uporabu kod ljudi vezano za provedbu ovlasti Europske komisije, Direktivi Europskog parlamenta iz 2010. godine koja se odnosi na lijekove za primjenu kod ljudi vezano uz farmakovigilanciju, Direktivi Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2011. koja se odnosi na lijekove za primjenu kod ljudi vezano uz krivotvorene lijekove i na koncu, Direktivi iz 2012. godine uz samu farmakovigilanciju. Odredbama važećeg Zakona uređeno je da nositelji odobrenja za stavljanje lijeka u promet podnose HZZO-u prijedlog cijene lijeka tek prilikom podnošenja zahtjeva za stavljanje lijeka na osnovnu odnosno dopunsku listu lijekova HZZO-a. O podnesenom prijedlogu HZZO u propisanom roku donosi rješenje. Pravilnicima donesenim na temelju važećeg Zakona o lijekovima propisana su mjerila za određivanje cijene lijeka kao i mjerila za stavljanje lijekova na osnovnu odnosno dopunsku listu lijekova HZZO-a za zdravstveno osiguranje. U cilju stvaranja preduvjeta kojima se osigurava financijski stabilizacija zdravstvenog sustava, te uređivanje tržišta lijekova, ovim zakonskim prijedlogom uspostavio bi se novi sustav određivanja cijene lijekova koji se izdaju na recept i koje nositelj odobrenja za stavljanje lijeka u promet namjerava staviti u promet u RH. U okviru tog sustava, Agencija za lijekove i medicinske proizvode utvrđivala bi najvišu dozvoljenu cijenu lijeka, a HZZO u daljnjem postupku mogao bi na temelju ugovora sklopljenog između nositelja odobrenja za stavljanje lijeka u promet ili veledrogerije ugovoriti nižu cijenu od utvrđene najviše dozvoljene cijene lijeka. Zatim, možemo reći da također se pripisuje mogućnost i uvjeti pod kojima cijena lijeka može biti i niža od najviše dozvoljene cijene lijeka i iznimno viša od najviše dozvoljene cijene lijeka. Promjena važećeg normativnog uređenja predlaže se i s toga što cijene novoregistriranih lijekova nisu definirane prilikom dolaska na hrvatsko tržište, već ih određuje HZZO tek pošto nositelj odobrenja podnese zahtjev za stavljanje lijeka na listu lijekova Zavoda. Predloženim Zakonom HZZO-u bilo bi omogućeno povoljnije ugovaranje cijena lijekova sa nositeljima odobrenja za stavljanje lijekova u promet za skupe inovativne lijekove, a time i uvrštavanje novih lijekova na listu lijekova Zavoda koji bi postali dostupniji našim pacijentima. Izmjene važećeg Zakona o lijekovima nužne su i zbog potrebe utvrđivanja jasnih i transparentnih mjerila za određivanje cijena lijekova u skladu sa zahtjevima Direktive 21. prosinca 1988. iz EU o transparentnim mjerilima koja se utvrđuju određivanje cijena lijekova za primjenu kod ljudi i njihovo uvrštavanje u nacionalne sustave zdravstvenog osiguranja. Nadalje, ovim Prijedlogom Zakona postići će se i optimalizacija postupka određivanja cijena lijekova koji će biti javno dostupne i najviše dozvoljene cijene lijekova koje se nalaze na važećim listama lijekova HZZO za zdravstveno osiguranje ili se namjeravaju staviti na liste, te otvoriti mogućnosti smanjenju izdataka za lijekove iz obveznog zdravstvenog osiguranja. Jednako tako predloženi prijedlog Zakona osigurati će se i racionalizacija i financijska stabilizacija zdravstvenog sustava kroz regulirane cijene lijekova koje se izdaju na recept. Promjena važećeg normativnog uređenja predlaže se iz razloga što cijene novo registriranih lijekova nisu definirani prilikom dolaska na hrvatsko tržište već ih određuje HZZO. Tek nakon što nositelj odobrenja podnese zahtjev za stavljanje lijeka na listu lijekova našega Zavoda. Prijedlogom Zakona uspostavio bi se novi sustav određivanja cijena lijekova na recept na način da Agencija za lijekove i medicinske proizvode utvrđuje najvišu dozvoljenu cijenu lijeka na recept na hrvatskom tržištu, te izračunate cijene redovito je nužno objavljivati na svojim mrežnim stranicama. Istodobno bi se Zavodu omogućilo povoljnije ugovaranje cijena lijekova sa nositeljima odobrenja za skupe inovativne lijekove, a time i uvrštavanje novih lijekova na listu lijekova Zavoda koji bi postali znači, na usluzi našim bolesnicima. Zdravstvenim ustanova u RH omogućila bi se u slučaju potrebe nabava i kupovina lijeka koji nije stavljen na listu lijekova Zavoda po definiranoj cijeni koja ne smije biti veća od najviše dozvoljene cijene lijeka izračunate od strane Agencije. I na kraju važno je naglasiti da za provedbu ovog Zakona nije potrebno osigurati financijska sredstva u državnom proračunu RH. Prema svemu ovome Klub zastupnika HDZ-a poduprijet će daljnju proceduru ovoga Zakona.
Hvala vam lijepa. Sada ispred Kluba zastupnika SDP-a govorit će gospodin Željko Jovanović.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Odmah na početku naglašavam da će Klub SDP-a podržati izmjene ovog zakonskog prijedloga jer smatramo da će u konačnici ove izmjene doprinijeti većoj dostupnosti lijekova u RH. Svjedoci smo da troškovi u zdravstvu stalno rastu, rastu iz više razloga između ostalog zbog starenja populacije, zbog sve većeg broja kroničnih bolesti, zbog sve veće dostupnosti novih tehnologija i novih lijekova, rastu i zbog očekivanja stanovništva, pri čemu jedna od dilema koja postoji, ako gledamo ukupno troškove zdravstva u Hrvatskoj unazad 10ak godina, oni nisu narasli najvećim djelom zbog lijekova. Dakle odmah na početku, obzirom da se time i bavim moram naglasiti da lijekovi i rast potrošnje lijekova u Hrvatskoj nije glavni generator većih troškova u zdravstvu. Veći dio ovog što je rekao kolega Sladoljev iz Mosta mi u klubu SDP-a se ne slažemo. Uostalom i e-savjetovanje i neke primjedbe koje je on iznio su u direktnom kontaktu sa predstavnicima Halmeda demantirane pa i ovo što se tiče posebno članka 17. Udruga Hrvatska komora ljekarnika je naglasila da se slaže s tim člankom, ako je netko tu eminentan da to govorit, to je upravo ljekarnička komora. Nekoliko podataka važnih za ovu temu. Dakle 2016. u Hrvatskoj je potrošnja lijekova, dakle za 2017. još nemamo te podatke, iznosila 5,8 milijardi kuna. toliko su građani Hrvatske potrošili na lijekove, to je rast od 4,7% u odnosu na 2015. godinu. Znate da najveći dio tih troškova odlazi na HZZO, pa od tih 5,8 milijardi kuna, 5 milijardi je na teren HZZO-a, a ostatak 800 milijuna na nečiji drugi trošak. Što se tiče bolničke, van bolničke potrošnje, od 5,8 milijardi kuna u bolnicama je potrošnja iznosila 2,2 milijarde kuna, to je porast od 20%, najvećim djelom zbog veće dostupnosti inovativnih lijekova, što je svakako za pohvalu, dok je van bolnička potrošnja iznosila 3,6 milijardi, porast je bio 4,5% i ukupno ako gledamo potrošnju lijekova u Hrvatskoj 63% odlazi na van bolničku potrošnju. I ono što je vrlo zanimljivo, ako gledamo odnos receptne i bez receptne prodaje, dakle na recepte je u Hrvatskoj potrošeno 5,2 milijarde kuna, a bez receptna prodaja je iznosila 600 milijuna kuna. i vjerujem da upravo u tih 600 mil. Kuna se krije mogućnost uštede za hrvatske građane. Mnogi nažalost i zbog pojedinih reklama troše uzalud novce na neke bez receptne lijekove, dakle tu bi edukacija bila vrlo bitna. Ono što treba naglasiti, da RH ima stabilno i razvijeno generičko tržište u kojem je udio generičkih lijekova 70%, tu je značajan dio naših domaćih proizvođača pri čemu je to usporedivo sa podacima iz okruženja. Ono što u Hrvatskoj svakako nije dobro, da je potrošnja lijekova na recept po stanovniku u usporedbi sa recimo Češkom, Mađarskom ili Slovačkom za čak 29% manja, a daje potrošnja originalnih lijekova najniža u odnosu na ispitivanje zemlje iz okruženja. To znači da je u Hrvatskoj, mada se to ipak lagano mijenja, dostupnost inovativnih lijekova najkasnija u odnosu na zemlje EU, a to nije dobro jer ti inovativni lijekovi zapravo značajno produžuju danas život i kvalitetu života i smisao svakog zakonskog prijedloga kojeg donosimo u Hrvatskom saboru bio bi da se poveća dostupnost upravo takvih lijekova, a mi u klubu SDP-a smatramo da će se ovim zakonskim prijedlogom to zaista i ostvariti. Čuli smo da jedna od važnijih promjena, promjena gdje se dio poslova prebacuje na Hrvatsku agenciju za lijekove i medicinske proizvode koja je vrlo kvalitetno organizirana agencija i taj prelazak po nama u klubu SDP-a donosi sigurno skraćivanje svih postupaka koji su se do sada provodili u HZZO-u i zato je to dobra promjena. Osim toga, na ovaj način osigurava se i mogućnost, što je posebno značajno, da HZZO ima mogućnost povoljnijeg ugovaranja cijene i lijekova sa nositeljima odobrenja za stavljanje lijeka u promet za skupe inovativne lijekove, a time i uvrštavanje novih lijekova na listu lijekova zavoda koji bi na taj način postali dostupniji pacijentima, a to je ključno, to je bio naš problem najveći u proteklom periodu. Na ovaj način ti lijekovi postaju dostupniji i naši pacijenti će se moći liječiti na najkvalitetniji način. Iz svih tih razloga, klub SDP-a podržava ovu izmjenu, uz jednu napomenu, da molimo da se provedbeni akti i pravilnici koji su regulirani člankom 14. donesu što je moguće prije. Ovdje je navedeno u roku od 6 mjeseci, budući se nijedan postupak neće moći provesti prije nego budu ti pravilnici poznati, mi predlažemo da se taj rok svede na 3 mjeseca, a da zapravo uopće ne bude čekanja, da praktično nakon što se objavi zakon u NN, da drugi tjedan ministar donese sve pravilnike koji su potrebni da bi se ovaj zakon mogao odmah provoditi i osigurati veću dostupnost lijekova pacijentima u RH. Hvala lijepo.
Hvala lijepo gospodin Jovanović. Sada prelazimo na pojedinačne rasprave. … [[Upadica se ne čuje.]] 2 zastupnika su povukli prijedloge. Imamo opet kao pojedinačno gospodina Željka Jovanovića.
Hvala lijepo. Evo još nekoliko misli vezano za ovu temu u pojedinačnoj raspravi. Dakle ono što znamo dobro da su cijene lijekova strogo regulirane zakonima i pravilnicima. Potrošnja lijekova dogovorena u obliku ugovaranja, ali i mita s proizvođačima lijekova pri čemu svi oni financiraju svu potrošnju iznad ugovorenih limita, što znači da nema rizika za sustav i to je vrlo bitno naglasiti u Hrvatskoj. Zbog toga smatram da bi novac trebao pratiti potrebe pacijenata za liječenjem i svatko tko ima potrebu, treba dobiti najadekvatniji lijek temeljen na najnovijim medicinskim saznanjima i to dostupno preko osiguranja. Vi znate da su receptni posebno skupi lijekovi, ne bi trebali zapravo biti limitirani u propisivanju jer su i do sada bili najstrože regulirani kroz HZZO-ove limite, preko ugovora sa proizvođačima koji su snosili sve što je bilo plaćeno iznad toga. Nažalost Hrvatska, iako iz godine u godinu se prepoznaje važnost zdravstva i možda i dobro što ovaj zakon dolazi prije Zakona o zdravstvenoj zaštiti, možemo ukazati na neke dodatne probleme za koje možda ne bi bilo vremena u raspravi o samoj zdravstvenoj zaštiti. Hrvatska izdvaja 18% javnih sredstava za zdravstvo, više od nas izdvaja jedino Njemačka. Međutim u Hrvatskoj se po stanovniku godišnje troši količinski najmanje lijekova u iznosu od 137 eura po stanovniku dok je to primjerice u Sloveniji 250 eura, u Austriji, u Francuskoj 375 eura po stanovniku. Ono što treba naglasiti, 85% sredstava za zdravstvo u RH financira se iz javne potrošnje, samo je Luxemburg po tome iznad nas. Međutim ako taj postotak preračunamo u BDP, hrvatska slika zdravstvenog financiranja je poražavajuća. U apsolutnom iznosu radi se o izuzetno malim sredstvima po stanovniku jer izdvajamo sveg 7,8% BDP-a a prosjek EU je 10%. Prema tome preračunato u novac mi za zdravstveno izdvajamo 3x manje od europskog prosjeka. Jedan od najvažnijih pokazatelja kvalitete zdravstvene skrbi je očekivano trajanje života u Hrvatskoj gdje u Hrvatskoj je to 4,6 godina manje npr. u odnosu na Španjolsku. Očekivano trajanje života kod nas je 82,5 godine i sigurno na očekivano trajanje života direktno utječe i dostupnost lijekova. Po potrošnji lijekova Hrvatska je daleko ispod europskog prosjeka. Već sam naglasio da unatoč pogrešnom mišljenju lijekovi nisu glavni generator rasta troškova u hrvatskom zdravstvu. Imamo evo primjer jedne bolnice, neću reći koje od 12 milijuna kuna ta bolnica od HZZO-a mjesečno dobije 12 milijuna kuna, 10 milijuna kuna odlazi na plaće. Dakle kako onda uopće da se udovolji potrebe odjela pacijenata ako od 12 milijuna 10 odlazi na troškove plaća. Dakle ne postoji još uvijek dovoljno transparentni, racionalni i konzistentni i sveobuhvatni kriteriji za procjenu zdravstvenih tehnologija i za donošenje odluka o refundaciji lijekova. Vjerujem da ćemo se svi složiti da rano uspostavljena dijagnoza, propisivanje terapije utječu na ishode kako za pacijenta, tako i za državu. Ranije liječen i izliječen pacijent opet postaje radno sposoban i ne treba ga uzdržavati niti treba pomoć državnog proračuna. Prema tome sve europske administracije su suočene sa izazovima kako osigurati liječnicima da imaju najbolje terapijske mogućnosti za svoje pacijente pa i to zadatak nevezano uz ovaj zakon o lijekovima da se što prije donesu svi registri, bolesti u Hrvatskoj temeljem kojih će se moći pratiti tko je najuspješniji, odrediti referentni centri izvrsnosti i na taj način osigurati da naši pacijenti dobiju najkvalitetniju skrb a da pri tome ne trošimo novce uzalud jer ih nemamo dovoljno onoliko koliko bi bilo potrebno da naša zdravstvena zaštita bude solidarna, sveobuhvatna i svima jednako dostupna. Hvala lijepa.
Hvala i vama. I na kraju zadnja pojedinačna rasprava, gospodin Ivan Ćelić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicima. Pred nama su izmjene i dopune Zakona o lijekovima. Već smo više puta čuli da je cilj racionalizacija i financijska stabilizacija zdravstvenog sustava te uređivanje tržišta lijekova. Dakle ono što definitivno je vidljivo iz ovih izmjena i dopuna zakona da se radi o daljnjem jačanju transparentnosti i uvođenju Hrvatske agencije za lijekove i medicinske proizvode kao jednog važnog instituta da bi cijena lijekova bila što pristupačnija. Definitivno je pri određivanju cijene lijeka nužno i uračunavanje naknade za zbrinjavanje medicinskog otpada. Samo u Gradskoj ljekarni grada Zagreba prošle godine je 6 milijuna kuna utrošeno za uništavanje lijekova kojima je istekao rok uporabe što je, o čemu je vrlo važno razmišljati. No ono što sam htio u ovoj kratkoj raspravi spomenuti to je ono što hrvatskom zdravstvenom sustavu nedostaje, dakle to je sustav raspodjele jedinične terapije. U ovome trenutku koliko mi je poznato rijetke su one zdravstvene institucije koje imaju aparate za model sustava raspodjele jedinične terapije. Dakle, što odjelni liječnik propiše farmakoterapiju za taj dan ona ide u centralnu bolničku ljekarnu i onda se terapija slaže za točno određeni dan. Time se smanjuje mogućnost pojave medikacijskih pogrešaka, ona se gotovo potpuno eliminira i na taj način se sigurnost bolesnika povećava. S druge strane odjelna zaliha lijekova svodi se na nužno potrebni minimum čime se značajno smanjuje potrošnja lijekova. Imamo situaciju da kada gledamo zalihe lijekova onda trećina lijekova se nalazi samo u bolničkoj ljekarni a dvije trećine po odjelnim zalihama. Dakle unatoč ovim pozitivnim pomacima gdje se dakle uvodi prva linija određivanja cijene, Hrvatska agencija za lijekove i medicinske proizvode i onda je zadnja linija HZZO koji može pregovarati sa proizvođačem odnosno distributerom o nižoj cijeni. Apeliram na buduće korake koje će Ministarstvo zdravstva poduzeti. Recimo ja radim u Klinici za psihijatriju Vrapče, još uvijek mi zapravo dobivamo blister pakiranja koja idu u maloprodaju, na taj način troše vrijeme medicinsko osoblje, medicinske sestre i tu se može jako puno uštediti novaca, značajno više nego što bi se uštedjelo i što će se uštedjeti sa ovim izmjenama. Tako da apeliram da pri novoj zakonskoj regulativi se vodi o tome računa i da se omogući da u veleprodaji da bolnice mogu u veleprodajnome smislu naručivati ne maloprodajna pakiranja lijekova nego veleprodajna koja su onda znatno jeftinija u sustavu bolničke zdravstvene zaštite. Hvala.
Hvala i vama. Dobro. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kada će se steći uvjeti.
Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lijekovima, prvo čitanje, P.Z.E. br. 380, predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lijekovima i drugo, sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona, molim glasujmo. Utvrđujem da je sa 90 glasova za, 1 suzdržanim i 7 protiv suzdržanim donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
I dalje nemamo izvješće odbora, što znači da odbor još zasjeda. Prelazimo na: - Prijedlog zakona o provedbi Uredbe EU, 20177745 o medicinskim proizvodima i Uredbe EU 2017/746 o in vitro dijagnostičkim medicinskim proizvodima, prvo čitanje, P.Z.E. br. 381; Prigodom rasprave o ovoj točci dnevnog reda raspravljali su Odbor za zakonodavstvo i i Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Želi li državni tajnik, gospodin Željko Plazonić imati uvodno izlaganje?
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažene kolegice i kolege saborski zastupnici. Nacrtom prijedloga Zakona o provedbi Uredbe 2017/745 o medicinskim proizvodima i Uredbe 2017/746 o in vitro dijagnostičkim medicinskim proizvodima, utvrđuje se nadležna tijela i njihove zadaće provođenja nadzora te propisivanje odgovarajućih prekršajnih odredbi, kojima se sankcionira nepoštivanje odredbi uredbi EU o medicinskim proizvodima i jedno i drugo in vitro dijagnostičkim medicinskim proizvodima i samoga zakona EU. Cilj navedenih uredbi i prijedloga Zakona je osigurati nesmetano funkcioniranje unutarnjih tržišta, u pogledu medicinskih proizvoda i in vitro dijagnostičkim medicinskim proizvodima polazeći od visoke razine zaštite zdravlja pacijenata te korisnika, te uzimajući u obzir mala i srednja poduzeća koja djeluju u tom sektoru. Jedan od ključnih aspekata ostvarivanja ciljeva ovih uredbi je stvaranje europske baze podataka za medicinske proizvode, tzv. EU damet koja bi trebala uključivati različite elektroničke sustave za prikupljanje i obradu informacija koji se odnosi na proizvode na tržištu i relevantne gospodarske subjekte, određene aspekte ocjenjivanja sukladnosti, prijavljenih tijela, potvrda, klinička ispitivanja, digilanciju i nadzor tržišta. Ciljevi baze podataka, trebali bi biti povećanje opće transparentnosti, među ostalim većom dostupnošću informacija za javnost i zdravstvene djelatnike, izbjegavanje višestrukih zahtjeva za izvješćivanje, povećavanje koordinaciji između države članica, te racionalizacije i olakšavanje protoka informacija između gospodarskih subjekata, prijavljenih tijela ili naručitelja i država članica, kao i među pojedinim državama članicama i Europske komisije. Zakonskim prijedlogom uspostaviti će se stroža kontrola medicinskim proizvoda i in vitro dijagnostičkim medicinskim proizvoda, a samim time povećati će se razina zaštite javnog zdravlja i sigurnost za hrvatske građane, koji koriste medicinske proizvode i in vitro dijagnostičke medicinske proizvode. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Želi li izvjestitelji odbora uzeti riječ. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 12,15 SATI]] Dobro, idemo dalje. Ja bi vas molio da zauzmete mjesta. Želi li predstavnik predlagatelja, ne, ne, odbore smo već pitali. Otvaram raspravu, prelazimo na klubove, gospođa Željka Josić, Klub zastupnika HDZ-a, izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Poštovani gospodine ministre sa suradnicima, drage kolegice i kolege zastupnici, pred nama je Prijedlog zakona o provedbe Uredbe (EU) 2017/745 o medicinskim proizvodima i Uredbe (EU) 2017/746 o in vitro dijagnostičkim medicinskim proizvodima. Cilj ovih uredbi je osigurati neometano funkcioniranje unutarnjeg tržišta u pogledu medicinskih proizvoda i in vitro dijagnostičkih medicinskih proizvoda vodeći računa o zaštiti zdravlja pacijenata. Pri tome se utvrđuju visoki standardi kvalitete i sigurnosti medicinskih proizvoda i in vitro dijagnostičkih proizvoda. Usklađuju se pravila za stavljanje na tržište EU-a, stavljanje u uporabi tih istih proizvoda i na taj način se omogućuje slobodno kretanje roba. Ovim uredbama se utvrđuje pouzdanost da isto tako učvrste utemeljenost onih podataka koji se dobivaju kliničkim ispitivanjima a isto tako i zaštita sigurnosti ispitanika. Ono što je nama jako bitno a to je stvaranje europske baze podataka za medicinske proizvode. Što je ustvari cilj te baze? To je povećanje transparentnosti i dostupnosti informacija za javnost ali isto tako i za zdravstvene djelatnike, povećanje koordinacije među članicama te olakšan protok informacija. Ono što je svakako potrebno razjasniti, što se smatra medicinskim proizvodom a što je in vitro dijagnostički medicinski proizvod. Dakle medicinski proizvod je svaka naprava, instrument, uređaj, implantat, reagens, drugi predmet koji je proizvođač namijenio da se sam ili u kombinaciji upotrjebljava za ljudska bića. A što se tiče in vitro dijagnostičkih proizvoda, tu možemo govoriti o svakom medicinskom proizvodu, reagensu, kalibratoru, kontrolnim materijalima, nekim sastavnim dijelovima instrumentima, samim instrumentima, napravama, dijelovima opreme ili sustavima koji je sam proizvođač namijenio za in vitro uporabu a radi ispitivanja uzoraka uključujući i donacije krvi i tkiva podrijetlom iz ljudskog tijela. A oni svi služe u svrhu pribavljanja informacija koje su povezane sa fiziološkim i patološkim procesima s urođenim tjelesnim ili psihičkih oštećenjima koje su povezane sa predispozicijom sa oboljenje odnosno bolesti za utvrđivanje sigurnosti i kompatibilnosti sa potencijalnim primateljima, za predviđanje odgovora odnosno reakcija na liječenje odnosno za utvrđivanje ili praćenje terapijskih mjera. Kako bi se provele navedene uredbe, određena su i nadležna tijela, naravno nadležna su Ministarstvo zdravstva i Agencija za lijekove. Kako bi se provodile uredbe kroz naša nadležna tijela, Ministarstvo zdravstva odobrava klinička ispitivanja medicinskih proizvoda, studije učinkovitosti in vitro dijagnostičkih medicinskih proizvoda te prati i nadzire klinička ispitivanja medicinskih proizvoda i samih studija učinkovitosti in vitro dijagnostičkih medicinskih proizvoda te odlučuje o imenovanju tijela za ocjenjivanje sukladnosti prati proizvođače i ocjenjuje prijavljena tijela u skladu sve sa uredbama EU-a 2017/745 te daje suglasnost agenciji za stavljanje određenih medicinskih proizvoda na tržište. Što se tiče same Agencije za lijekove, ona kao nadležno tijelo također ima svoju određenu funkciju, znači da provjerava podatke u elektroničkom sustavu za registracijsku gospodarskih subjekata, da vodi registar distributera, da odobrava stavljanje na tržište ili uporabu sukladno određenim člancima ovih uredbi te da je potvrdu o slobodnoj prodaji. Dakle, ono što je ustvari bitno, svi ovi proizvodi bilo da se radi o medicinskim proizvodima, in vitro dijagnostičkim medicinskim proizvodima, moraju proći postupak ocjenjivanja sukladnosti. Taj postupak ne prolaze samo u određenim situacijama. Znači to se može dogoditi ako se radi o onim proizvodima koji su od velikog interesa za javno zdravlje, za sigurnost odnosno zdravlje pacijenata. Vrlo jasno se primjenom ovih uredbi kroz zakone definira kako se provodi kliničko istraživanje te tko snosi troškove kliničkog ispitivanja, način na koji se ispitanicima objašnjava kako se provode klinička ispitivanja. Zatim ono što je isto jako bitno o čemu se govorilo i u ovoj sabornici, kad se govorilo o cjepivima, a to su štetni događaji i zatim njihovo prijavljivanje Agenciji za lijekove. Dakle na ovaj način se provodi stroža kontrola medicinskih proizvoda i in vitro medicinskih dijagnostičkih proizvoda što je nama iznimno bitno za javno zdravlje ljudi. zato ćemo mi kao klub HDZ-a jasno podržati provođenje ovih uredbi i kroz zakon koji je predstavilo Ministarstvo zdravstva. Hvala.
Hvala lijepa. I sada će ispred kluba SDP-a govoriti gospodin Željko Jovanović, izvolite.
Uvaženi ministre sa suradnicima. Klub SDP-a će podržati ovaj Zakon o provedbi ove Uredbe iz jednostavnog razloga što ona znači veću sigurnost za sve naše pacijente i naravno olakšava rad svim zdravstvenim radnicima koji rade sa medicinskim proizvodima. Dakle, kao što postoje lijekovi, tako postoje i medicinski proizvodi, jedina razlika i ključna razlika između medicinskog proizvoda i lijeka je po tome što medicinski proizvodi svoje glavno namjeravano djelovanje u ili na ljudskom tijelu ne postižu farmakološkim, imunološkim ili metaboličkim učinkom iako njihovo djelovanje može biti potpomognuto takvim učincima. Oni su namijenjeni dijagnosticiranju, sprečavanju, praćenju liječenja, ugrožavanju bolesti, dijagnosticiranju, praćenju, liječenju, kontroli, ublažavanju, otklanjanju tjelesnog oštećenja ili nedostatka, ispitivanju, otklanjanju ili nadomještanju i preinaci anatomskih fizioloških funkcija organizama, kontroli začeća. Poseban dio se odnosi na in vitro dijagnostičke medicinske proizvode o čemu je kolegica Josić detaljno govorila, pa ja to ne bih ponavljao, ali ću ponoviti samo jedan dio zbog rečenice koju ću reći nakon toga. Dakle, in vitro dijagnostički i medicinski proizvodi koji uključuju sve što je kolegica navela uglavnom se primjenjuju u svrhu pribavljanja podataka za određivanje fiziološkog ili patološkog stanja, za određivanje kongenitalnih anomalija, za određivanje sigurnosti i kompatibilnosti sa korisnikom, za praćenje terapijskih zahvata. Dakle, jasno je da se radi o medicinsko laboratorijskim postupcima, pa i iz ovog prijedloga vidimo opravdanost magistara medicinsko laboratorijske dijagnostike, pa se nadam da će Ministarstvo uvažiti sve primjedbe koje su stigle s terena i vezano za zakon o zdravstvenoj zaštiti, a onda kasnije i za Zakon o zdravstvenim djelatnostima, kako magistri, medicinsko-laboratorijske dijagnostike ne bi trebali odlaziti u Dublin gdje odmah mogu dobiti posao, nego bi se mogli zaposliti u laboratorijima diljem RH kako na razini primarne zdravstvene zaštite, tako i na razini bolničke zdravstvene zaštite. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Time zaključujem raspravu jer nema pojedinačnih istupa. I glasovat ćemo ritualno jel da, kad se steknu uvjeti.
Prijedlog Zakona o provedbi Uredbe (EU) 2017/745 o medicinskim proizvodima i Uredbe (EU) 2017/746 o in vitro dijagnostičkim medicinskim proizvodima, prvo čitanje, P.Z.E. br. 381, predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prvo, prihvaća se Prijedlog Zakona o provedbi Uredbe (EU) 2017/745 o medicinskim proizvodima i Uredbe (EU) 2017/746 o in vitro dijagnostičkim medicinskim proizvodima i drugo, sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona, molim glasujmo. Utvrđujem da je s 96 glasova za i 1 glasom protiv donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
I sada prelazimo na ovaj Zakon kojeg smo preskočili prije jer je Odbor za zdravstvo zasjedao i donio je svoje mišljenje. - Prijedlog Zakona o zdravstvenoj zaštiti Prvo čitanje, P.Z.E. br. 379 Predlagatelj je, to je Prijedlog Zakona 379. Predlagatelj je Vlada RH na temelju čl. 85. Ustava RH i čl. 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. ... [[Govornik se ne razumije.]] o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje Zakona, a raspravu su proveli, osim Odbora za zakonodavstvo i Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku koji je upravo sada završio. Želi li predstavnik predlagatelja, ministar Milan Kujundžić, ministar zdravstva, želi uzeti riječ? Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, poštovane dame i gospodo zastupnice i zastupnici, ja ću ukratko pokušati prezentirati Zakon o zdravstvenoj zaštiti. To je jedini Zakon koji se odnosi na svakoga. Dakle, ni jedan drugi zakon nije toliko izravno povezan sa svakim pojedincem kao što je Zakon o zdravstvenoj zaštiti. Neovisno da li netko ima jedan dan ili sto godina, sve nas se tiče Zakon o zdravstvenoj zaštiti i zato smo pri stvaranju, pri predlaganju ovoga Zakona izdignuli se od bilo kakvih ideologija, stranaka, udruga i koje kakvih oblika subjekata koji su mogli utjecati. Svima su širom otvorili vrata, sa svima otvorili raspravu, maksimalno uvažavali kritike, prijedloge, radne verzije sa osnovnom idejom vodeći se kako i dalje sačuvati ono što hrvatski zdravstveni sustav ima vrlo, vrlo visoku vrijednost, to je jamstvo dostupnosti s jedne strane i s druge strane čuvati visoku kvalitetu hrvatske medicine i hrvatskog zdravstvenog sustava. Isto tako smo se držali načela uvažiti realnost gdje živimo, kakve su okolnosti, što su dobra i loša iskustva iz bliže i dalje povijesti i što posebice trebamo imati u vidu što trebamo napraviti sutra. Dakle, pod jedan smo uvažavali osnovnoga subjekta u zdravstvenoj zaštiti, a to je pacijent. I s druge strane, nositelje zdravstvene zaštite, dakle djelatnike u zdravstvu kako bi njih stimulirali raditi u hrvatskom zdravstvenom sustavu i ne otići iz Hrvatske. Dakle, vodeći se s ovim, u konačnosti smo pokušali napraviti držimo Prijedlog Zakona koji je prihvatljiv velikoj, velikoj većini. Ono što je uvjetno rečeno izazivalo velike bure, ali to su bure u čaši vode i nevere, bilo je zapravo tko može, a tko ne može ići u tzv. privatnike odnosno tko može ili ne može imati status ordinacije i ostati u domu zdravlja kao zaposlenik. Pri tome smo napravili slijedeći model, a to je, domovi zdravlja su osnovni subjekti u sprovođenju primarne zdravstvene zaštite sa svim onim dobrim što su kroz desetljeća iza nas pokazala, a s druge strane držimo da ljudi koji već sada rade kao koncesionari i zastupnici trebaju biti motivirani i trebaju ostati u Hrvatskoj. Na tome tragu u Prijedlogu Zakona stoji da do 25% ordinacija treba ostati u domovima zdravlja, a koji će to biti postotak, to će odlučiti najviše tijelo lokalne samouprave, dakle županijska skupština ili skupština grada Zagreba koje je i osnovno tijelo za dogovaranje i odgovornost oblika zdravstvene zaštite u pojedinoj županiji. Pri tome smo ostavili županijskoj skupštini da ona će odlučiti hoće li to biti 3, 5, 9 ili 25%. Ovdje je bilo malo jezičnih diskusija a zašto do 25%, zašto ne najmanje 25%. Najmanje 25% značilo bi da ono što su zagovarali neki, jedni oblik nacionalizacije vratiti sve u tzv. društveno vlasništvo. A imali smo opet i drugu krajnost gdje je jedan dio kolega mojih tražio da svi trebaju otići u tzv. privatne ordinacije ili status koncesije. Držimo a što je uvriježeno u svim zemljama kojima mi težimo, razvijene demokracije da Hrvatskoj treba i javno i privatno. I imamo uvjetno rečeno opekline i od jednoga i od drugoga. Svi se sjećamo tzv. brze privatizacije '90.-tih sa štetama koje su nastale za ovaj narod ali isto tako sjećamo se posebice mi stariji i nekih drugih oblika društvenoga koji su radili štete koje su isto bile velike. Dakle skupština županije će odlučiti koji će to postotak biti s time da oni liječnici i sestre koji će raditi u domovima zdravlja kao zaposlenici po novome zakonu i sa novom uredbom koju će donijeti Vlada neće biti u neravnopravnome položaju kao što su sada a taj neravnopravni položaj proizlazi iz sljedećega. Neovisno koliko ti timovi rade i kakvu kvalitetu zdravstvenih usluga pruže njihove su plaće definirane tako da liječnici rade za 750 kuna a njihove kolege koji obavljaju otprilike isti ili sličan posao rade za nekoliko puta veću plaću. Dakle sada će liječnici koji su zaposlenici u domu zdravlja moći i obveza će biti doma zdravlja dati im primjerenu plaću prema onome kakve rezultate imaju. Što se tiče, u tome smislu još jedna stvar se dešava a to je da ti ljudi koji su u domu zdravlja kao zaposlenici a žele biti nositelji ordinacije na krajnje transparentan način ovaj zakon uvodi moći će postati na javnome natječaju nositelji ordinacije. I više to neće biti tko je dobar sa ravnateljem doma zdravlja ili sa županom ili sa nekim trećim koji je uvjetno moćan na razini lokalne samouprave u konačnosti suglasnost daje župnijska skupština. Dakle u demokraciji najtransparentnije je ono što se izgovara u Saboru ili u županijskoj skupštini odnosno u nekoj drugoj ovisno o kojoj razini govorimo i na taj način maksimalno se sužava prostor za eventualne nepravde u budućnosti a koje su se pak događale u prošla vremena. Isto tako ovim zakonom se regulira jedna slabost koju smo imali u zadnjih 20-ak godina od vremena postojanja zakupa i kasnije koncesija a to je da dio liječnika koji su bili u koncesiji i zakupu i to značajan dio nisu htjeli participirati u dežurstvima i u izvanrednim stanjima. Njihov odgovor je bio da njih to ne zanima, da dovoljno zarađuju i da to neće raditi što je stvaralo ozbiljne probleme o čemu svjedoče brojne lokalne razine gdje se to događalo. Prijedlogom novoga zakona to se rješava, svi imaju obvezu neovisno da li je nositelj ordinacije ili je zaposlenik doma zdravlja, svi imaju jednaku obvezu participirati u dežurstvima tijekom vikenda, odnosno tijekom blagdana. A ako slučajno odbija to onda gubi i ugovor sa HZZO-om i prestaje onda njegov status, status kojega ima. Još jedna novina koju uvodimo a to je poticanje i reguliranje pri domovima zdravlja, bolje pružanje konzilijarno specijalističkih usluga i izvanbolničke palijative. Na taj način primiti ćemo specijaliste pacijentima gdje oni manje putuju i većinu usluga mogu dobiti u svojoj najbližoj lokaciji s jedne strane. S druge strane s ovim zakonom itekako potičemo dnevne bolnice s čime se postiže puno veća propulzivnost i puno bolja kvaliteta glede dijagnostičko-terapijskih postupaka. Još jedna novina koju smo uveli u zakon a uveli smo je zapravo, inače mi u medicini nismo oni koji izmišljamo toplu vodu nego vidimo što su već napravili najbolji u svijetu pa onda pokušavamo biti kao oni pa tako i naš nažalost ozbiljan problem a to je sve starija i sve malobrojnija populacija diljem Hrvatske, ne rijetko je zbog udaljenosti od ordinacija gdje su njihovi liječnici u nemogućnosti doći do svojih liječnika. Po modelu kojega sam naveo nordijskih zemalja i Kine uvodimo mobilne ordinacije, prevedeno, to su zapravo uvjetno rečeno kamp kućice u kojima je uređen prostor i glede interijera i glede alata koji se u njima nalaze jednako kvalitetno kao što je u najbolje uređenoj ordinaciji primarne zdravstvene. I takve ordinacije na kotačima, nazovimo ih radno omogućiti će to da će liječnici dolaziti u ta sela, u ta mjesta kako bi ti ljudi mogli imati primjerenu zdravstvenu zaštitu. U uvođenje i reguliranje sa ordinacijom zapravo smo riješili u prijedlogu ovoga zakona i ozbiljan problem kojega smo imali sa formalno pravnoga aspekta. Naime, za one koji malo bolje poznaju do sada smo imali 3 statusa u primarnoj i zdravstvenoj, dakle, imali smo zakupce imali smo koncesionare i imali smo zaposlenike doma zdravlja. S ovim se to sada uređuje, jer zapravo već zadnje 3 g. zakupci, formalno, pravno, više nisu postojali, te se je to produžavalo kako bi sustav funkcionirao uredbama prošlih vlada i ova vlada je isto to napravila prije nekoliko mjeseci. Poticanje liječnicima u primarnoj i liječnicima, koji su do sada bili koncesionari, a sada su nositelji ordinacija, je što u zakonu se predviđa i mogućnost zapošljenja još jednoga liječnika. Na taj način se otvara prostor da će taj liječnik ili liječnica, kroz godinu, dvije, tri, radeći u toj ordinaciji, vrlo lako moći dobiti povjerenje pacijenata, da žele nastaviti, kada prethodni liječnik ide u mirovinu, da žele biti liječeni kod toga nazovimo ga novoga liječnika, što će onda takvome liječniku, otvarati puno veću šansu, da će na natječaju, rekao sam, javnome natječaju, gdje u konačnosti suglasnost daje županijska skupština, moći biti i dalje nositelj te ordinacije. Ali, isto tako, taj model sa županijskom skupštinom i Skupštinom Grada Zagreba, još jedanput naglašava, otvara mogućnost tko je radio zadnju godinu, dvije, pet, ili 10 kao zaposlenik doma zdravlja i htio je ići u koncesiju u nekakvim izborima, subjektivnim, nisu ljudi prolazili, a neki su zbog toga i odlazili iz Hrvatske. Dakle, toga više neće biti, jer će to biti raspravljeno krajnje javno i mislim da nam se takve stvari, ne može se u Hrvatskoj reći, više neće događati, u Hrvatskoj će se uvijek svašta događati, ali nadam se u puno puno manjem broju, da će nam se događati nepravilnosti, koje smo do sada imali prilike vidjeti. Još jedna novina, koju uvodimo, a to je zakupnina, zakupnina je do sada bila svima ista, svima ista, neovisno da li ste na najatraktivnijoj lokaciji, u najatraktivnijem gradu ili ste u nekome selu moga imotskoga kraja. Dakle, ovim se uvodi novina, a to je da zapravo, skupština će određivati cijenu zakupnine, pa će ona negdje biti jednu lipu ili jednu kunu, kako bi se motiviralo liječnika da dođe tu raditi, a negdje će biti osjetno više koji će to biti broj, ostavimo to skupštinama, neka o tome rasprave. U konačnosti, vjerujemo da će i to biti jedna od mjera stimulacije a i jedan od prostora, gdje će županijska tijela, odgovorna za zdravstvo, imati određene novce, koje će moći preusmjeriti iz uvjetno rečeno, bolje financijskih stojećih lokacija, u one koje su manje atraktivne kako bi ljudi odlazili tamo raditi. Sada imamo, viđate svako malo u medijima, negdje neovisno o kojem obliku medijima govorimo, gdje u brojnim domovima zdravlja ili u bolnicama nema specijalista. Istina je da je jedan od razloga to što dobre plaće i bolji uvjeti rada, koji nude sada brojne zemlje iz tzv. zapadne Europe, jedan dio ljudi odvodi, ali jedan od ozbiljnih razloga je taj, što nisu planirane specijalizacije nisu raspisivane specijalizacije. I tako postoje brojni odjeli i domovi zdravlja, gdje po 10 g. iako je bilo jasno svima, da ono ljudi koji imaju u prosjeku s 55 g. za 10 g. ih više neće biti nisu raspisivanje specijalizacije i ovim zakonom se potvrđuje i obvezuje županijska tijela, da planiraju i mrežu i broj specijalizacija, kako bi dosegnuli razinu gdje neće biti ugroze po kojoj bi onda za posljedicu mogao se razviti manjak liječnika. Dakle sigurno se ne može dogoditi, da ono što nam se događalo, da bez odgovornosti, ne raspisuje se i ne traže se specijalizacija kao što je obveza županijskih skupština, odnosno, tijela lokalne samouprave, planirati i jednogodišnju i trogodišnju zdravstvenu zaštitu i sve planove koji su s tim povezane. Na tome tragu, isto tako u ovome zakonu, predviđen je plan sveučilišnih i nacionalnih bolnica. Nama se ne smije dogoditi u Hrvatskoj, a bojim se da nam se događalo, da zapravo, najbolji primjer je dječja bolnica koju često spominjem, pa ju koristim i danas ovom prigodom, najnasušnija potrebna hrvatskog zdravstvenog sustava, a vjerojatno i puno puno šire je napraviti nacionalnu dječju bolnicu. Dakle, da ne postoji nigdje, ni u jednom dijelu Hrvatske, ni jedno dijete za kojega neće biti institucija, za koje će bit okupljani najbolji, koji mogu, znaju i na najvišoj razini će liječiti sve. To je obveza svih nas i na tome tragu i ovaj zakon to predviđa, kako nam se ne bi dogodilo da nam određeni segmenti medicine, sa odlaskom jednoga pojedinca ili određene skupine specijalista osjetno potonu i to nam se prema prijedlogu ovoga zakona, više nikada neće dogoditi. Rekao sam da je bio problem što se tiče dežurstava da brojni koncesionari nisu htjeli dežurati, a javljao se je i problem na lokalnoj razini, nisu htjeli biti ni mrtvozornici, ni druge obveze koje su trebaju obavljati, dakle, i to se sada zakonom regulira i otklanja se tako da nam se više neće nikada takve incidentne situacije opetovati. Ono što ovaj zakon regulira, a … [[Govornik se ne razumije.]] i započeto što smo dobro započeli, a to je da smo već povezli, funkcionalno 12 bolnica, sa ovim zakonom se ide u daljnje povezivanje, jer uistinu je besmisleno, ne zato što je to netko napravio loše, nego što je hrvatski zdravstveni sustav i mreže bolnica, one su nastojale u vremena koja su bila drugačija u prosjeku prije 100-150 godina i krajnje je neprimjereno u današnje vrijeme na udaljenostima od 20, 30 km imati dvostruke odjele, dvostruka dežurstva, dvostruke pripravnosti, duplu opremu koja se koristi malo i što je najvažnije, upitna je kvaliteta mene ako ću ja samo dva puta mjesečno nešto operirati ili vi ako operirate to svaki dan tri puta, naravno da se treba ići onome tko to radi više i bolje radi što ovaj zakon prevenira da nam se to više ne događa. Nažalost naš narastajući problem još jedanput naglašavam je taj da smo s jede strane sve stariji što je dobro da ljudi žive duže ali smo i sve bolesniji i to tako teško bolesni da je to nemoguće skrbiti doma i zato se ovim zakonom predviđa razvijanje mreže palijativne medicine pri svim domovima zdravlja kako bi ljudi ostajali što bliže svojoj obitelji a ne bi morali ići u domove koji su udaljeni 30, 50 km gdje onda više njihova najbliža rodbina teško ili vrlo rijetko može doći do njih. Ono što ovaj zakon još predviđa a nadam se da nam nikada u stvarnosti više neće trebati jer nama Hrvatima dostaje ratova i nadam se da ih više neće biti ali nažalost u globalnome svijetu svašta je moguće pa tako i ti nesretni ratovi, u ovome zakonu se predviđa po potrebi, kako bi narod rekao, ne daj bože, ako se to zlo dogodi, da se onda može imenovati zdravstvena ustanova vojnom bolnicom. Jedan od problema kojega smo imali i koji je često bio u medijima, posebice među mojim kolegama a to su specijalizacije odnosno pravilnici za specijalizaciju i odštete pa se sjećate uistinu je bila nepravda da su neki ljudi koji su specijalizirani za određene ustanove, ne bi se vratili prema ugovoru, morali vratiti milijuna, dva, neki iznosi novaca bili su užasno veliki. A onda se nekakvim opet nespretnim spletom okolnosti dogodilo da je bio donesen pravilnik po kojemu nisu trebali ništa, znači ja sam specijalizirao za neki dom zdravlja, primjerice za Ogulin i samo kažem ja se neću vratiti, odoh ja za neki drugi grad u Hrvatskoj ili što je još gore. izvan Hrvatske. Mi smo napravili pravilnik koji je sada u zakonskoj proceduri ostao u zraku jer nema utemeljenja na zakonu dok se ne donese ovaj zakon, a sa ovim zakonom pravilnik postaje aktualan a to smo riješili na dosta pravičan način gdje postoji mala gorčina liječnika što nemaju potpunu slobodu i ne vraćaju ništa, još malo veća gorčina lokalne samouprave, uprava bolnica i domova zdravlja gdje 250 000 kuna nije baš najbolja odšteta za ono koliko su uložili i očekivali ali mislim da smo postigli jedno pravično rješenje jer mi samo sankcijama nećemo zadržati ljude u Hrvatskoj. Problem kojega smo imali i sada je opet aktualan, prekovremenih sati od 2012., 2013. do sada, i to će biti regulirano zakonom odnosno novim kolektivnim ugovorom što je zapravo jedna sadržajno govoreći nepravda prema liječnicima da ako isti postupak radiš u 12 sati, platit će ti se improviziram, 50 kn po satu a to isto ako radiš uvečer u 23, onda će ti se platiti manje. Što je bilo unazad, pravnici tumače da je tako po kolektivnom ugovoru, da je otpisa na štetu zdravstvenih djelatnika međutim u novome zakonu i kolektivnom ugovoru, toga sigurno neće biti tako da nam se ne bi takvi propusti dogovarali i kako ne bismo imali nesporazume sa izrazito mogućim velikim financijskim štetama koje je teško u jednome dahu isplatiti. Glede javnoga zdravstva, naravno da idemo na jačanje preventive, zatim idemo na jačanje javnozdravstvenih djelatnosti, javnih zavoda za zdravstvo kako bismo prevenirali štetne čimbenike što iz hrane, što iz okoliša, što iz naših loših navada koje imamo i kako bismo imali što manju pojavnost bolesti koje su povezane sa navedenim i drugim oblicima. Isto tako u ovome zakonu se mislilo na zaštitu zdravlja radnika jer nerijetko su izloženi neprimjerenim i po zdravlje štetnim uvjetima i ovim zakonom se definira i potiče nacionalni registar pružatelja zdravstvenih usluga ,svih oblika usluga i ishoda liječenja koji proizlaze iz tih oblika liječenja. Ovim zakonom se potiče i zdravstveni turizam. Mi s jedne strane imamo komparativnu prednost gdje se Hrvatska kao turistička destinacija izrazito lijepo razvija a s druge strane u zdravstvenom turizmu nismo napravili veliki iskorak kakav smo mogli napraviti prema našim predispozicijama te se ovim zakonom potiče zdravstveni turizam i olakšava se razvitak zdravstvenog turizma ali ne na štetu mreže postojeće i na štetu hrvatskih osiguranika. Dakle sve ono što je ugovoreno u takvim zdravstvenim ustanovama diljem Hrvatske, i dalje će morati ostati dostupno osiguranicima HZZO-a. I na kraju, uspjeli smo izdefinirati ovo već spomenuto sve da je u skladu sa Zakonom o radu, sa prekovremenim satima, s dežurstvima, pripravnosti itd. što je stvaralo zapravo određene probleme i pacijentima a i nama koji smo djelatnici u zdravstvenom sustavu. Dakle, na kraju opetovat ću, nijednoga trenutka dok je prijedlog zakona nastajao nismo zagovarali ništa kao tvrdu kategoriju koja mora biti niti smo se zatvarali u bilokakve okvire nego smo maksimalno otvorili svim subjektima prostor kao što smo ga sada opet otvorili u još osjetljivijem obveznom zdravstvenom osiguranju, dakle Zakon o obveznom zdravstvenom osiguranju koji će još više izazivati rasprave. Dakle, ovdje sigurno nisu bile ni stranke, ni ideologije, ni grupacije. Ovdje je bio hrvatski narod i zdravlje hrvatskog čovjeka i vjerujem da ćete i vi rukovodeći se time glasovati za ovaj zakon ili pak dopuniti nešto što će možda biti još bolje i korisnije. Hvala vam lijepa svima.
Hvala i vama. Imate 18 replika što odgovara više-manje polovici prisutnih zastupnika. Prvu repliku ima gospodin Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi ministre, vi ste kao liječnik i ministar pažljivo birali svaku riječ kojom ste govorili. Ja ovdje kao zastupnik, kao prije svega pacijent sutra a moj život sutra može biti u vašim rukama, moram isto tako birati riječi kojima ću reći ono što namjeravam. Naime, kada vi kažete da se ovdje radi o „buri u čaši vode“ ja to mogu razumjeti ako vi polazite s te pozicije da određene interesne skupine nešto traže, pa vi to želite spriječiti. Međutim, mi u primarnoj zdravstvenoj zaštiti nemamo dovoljan broj liječnika. Tako je na mojoj županiji, a vjerojatno je tako i na drugim županijama. Danas imamo mlade liječnike, recimo ako njih 300 završi Studij medicine, njih 50 ide na specijalizaciju. Ovih 250 ničim nije vezano za ovu zemlju. Vi morate kao ministar učiniti sve da te mlade ljude motivirate da ostanu ovdje. Meni se čini da ovaj zakonski prijedlog ne ide u tom smjeru. Bit će pogubno ako ti ljudi napuste ovu zemlju jer o tome ovisi i zdravlje ovoga naroda i ove nacije kako ste sami rekli.
Vrijeme gospodine Žagar. Hoćete odgovoriti? Dobro. Izvolite.
Hvala vam lijepo na vašoj opservaciji i zabrinutosti da liječnici ostanu. Ali upravo smo se i rukovodili time gdje smo s jedne strane što nisam naglasio zapravo otvorili prostor da oni koji rade znaju više da im se i plati više neovisno da li su u bolnici ili u domu zdravlja. Isto tako smo imali u vidu i to da oni koji rade sada u domu zdravlja za 7 i pol tisuća dobiju plaću 13, 15, 19 ovisno koliko ljudi radi. Dakle, imali smo u vidu, a imali smo i sa ovim poticanjem lokalne samouprave ako hoćete i ovih najamnina odnosno zakupa da se dio pretoči kako bi ti ljudi ostali. I to nije problem, ovo što ste vi vašu zabrinutost dijelim da ostanu ne samo liječnici, nego da ostanu svi Hrvati u Hrvatskoj i na tome tragu trebamo svi raditi. I pozdravljam ovo što vi naglašavate da trebamo stimulirati ljude da ostanu u Hrvatskoj.
Drugu repliku ima gospodin Lovrinović.
Poštovani gospodine ministre, ovaj Prijedlog zakona morao bi imati ključnu i glavnu okosnicu posvetiti primarnoj zdravstvenoj zaštiti koja je pitanje nacionalne sigurnosti i svi znamo da je ona baza zdravstvenog sustava i da može rješavati i može 70% svih problema. Sve slabije je pokriven prostor Republike Hrvatske primarnom zdravstvenom zaštitom. Vi ste u svoj klub time za pisanje Prijedloga ovoga zakona bili uključili i ljude iz primarne zdravstvene zaštite. Nogometnim rječnikom rečeno oni su sve do produžetaka usvojili ste bili njihove prijedloge. Što se to desilo u produžecima? Jesu li na vas i stječe se dojam da su na vas zaista izvršeni politički pritisci i to sa razina županijskih, gradskih i općinskih da se sačuva ovaj politički utjecaj i da primarna zaštita ostane ovakva kakva je, a ona je ugrožena i molim vas, objasnite nama i javnosti o čemu se radi.
Hvala lijepa. Izvolite gospodine ministre Kujundžić.
Pa više puta sam to zapravo rekao uvaženi profesore. Na mene se može svašta raditi, ali na mene se utjecati ne može i nema toga tko na mene može pritisak izvršiti. I dakle svi ti tzv. verbalni oblici uistinu nisu bili nikakvi, a što se tiče samoga nastajanja to sam rekao na početku. On je nastajao krajnje transparentno, otvoreno. Ništa nisam u početku, u sredini ili na kraju do samoga kraja ni podržavao, ni bio protiv, nego smo samo zapravo na kraju zbrojili uvažavajući sve bez predrasuda što bi bilo u ovome trenutku najprimjerenije i najprihvatljivije za veliku većinu. Dakle, niti je bilo pritiska na mene, niti na mene može biti pritiska.
Treću repliku ima gospodin Ćelić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine ministre, u više navrata od više ministara je bilo govora o redukciji broja zdravstvenih zavoda. Dakle, svi smo suglasni s time da ima jako puno zavoda, jako puno agencija u Republici Hrvatskoj i moje osobno mišljenje je da Hrvatskoj nije potrebno 6 državnih zdravstvenih zavoda. Jeste li razmišljali o redukciji broja zavoda konkretno dakle Hrvatskog zavoda za zaštitu zdravlja i sigurnosti na radu, Hrvatskog zavoda za toksikologiju i antidoping, Hrvatskog zavoda za telemedicinu? Jel uistinu potrebno da oni budu samostalni? Hvala.
Gospodine Kujundžić izvolite.
Hvala lijepa gospodine zastupniče. Dobro analizirate, zapravo i ti zavodi su nastajali u neka druga vremena kada je tada to činilo se ljudima i možda je bilo tada idealno kao što su i bolnice, i domovi zdravlja, dakle idemo na smanjivanje i sada mi već imamo izrađeni plan i mogao bih sada već reći, ali mislim da nije sada mjesto prije nego prođe neke druge procedure, već na tome tragu radimo i biti će osjetno reduciran broj takvih zavoda.
Gospođa Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Ministre vi ste dosta opsežno u svom izlaganju govorili o novom Zakonu o zdravstvenoj zaštiti. Ali mene su nekako naučili da kada idete i kada želite nešto pokazati kao reformu da onda trebate u jednoj ili dvije rečenice reći što je to suština. Kada bi vas pitali odnosno ja vas pitam da u jednoj minuti kažete što je suština ovoga zakona, koju to reformu ovaj zakon donosi, koja je to novina, što bih to bilo? Pa vas lijepo molim da nam u jednoj minuti probate to reći.
Gospodine ministre.
A zapravo to sada kao da od mene tražite da vam paper jedan cijeli prevedem u jednu rečenicu. Takav apstrakt ne ide tako na brzinu. Ovisno što vas zanima. Dakle, ovaj zakon u osnovi čuva dostupnost svima u Hrvatskoj i kvalitetu, to je bila osnovna intencija ovoga zakona s jedne strane i s druge strane stimulirati djelatnike u hrvatskom zdravstvenom sustavu da ostanu u Hrvatskoj. A sve ovo drugo možemo otvarati kako god hoćete i kako hoćete možemo i kasnije, što god hoćete pitajte.
Hvala lijepa. Sada ćemo prekinuti raspravu da bi smo prešli na osnovi novog Poslovnika na prijave za iznošenje stajališta u ime Kluba zastupnika i nezavisnih zastupnika ili ti popularno stanke. Iscrpili smo listu govornika koji su tražili stanke u ime svojih klubova i sada jedna kraka obavijest, prije nego što nastavimo s radom. Nakon što ćemo raspraviti o ovoj točci dnevnog reda, raspraviti ćemo o izvješće mandatno imunitetnog povjerenstva. A nakon toga, kao što smo već i najavili, jučer, preći ćemo na izjašnjavanje o amandmanima o Konačnom zakon o izmjeni i dopuni Zakona o najmu stanova. Znači najprije to ćemo završiti onda mandatno imunitetna povjerenstva izvješće. A nakon toga, izjašnjavanje o amandmanima, na konačni prijedlog zakona o najmu stanova. Sada idemo dalje sa, idemo dalje sa replikama. 5 replika gospođa Josić.
Zahvaljujem predsjedavajući. Poštovani ministre sa suradnicima. Vi ste u svom uvodnom izlaganju dobro rekli, da se ovaj zakon odnosi na sve, pri tome ste svakako mislili na sve sudionike zdravstvenog sustava i na one koji na svojim leđima nose cijeli sustav zdravstvene zaštite i na njihove pacijente. Spomenuli ste sustav nagrađivanja, koji ja u postupnosti podržavam, jer znam da velika većina mojih kolega, radi zbilja više od onoga što je potrebno. Naravno, radi kako bi našim pacijentima bila što bolja i pružila im što bolju zdravstvenu zaštitu. No, tu se sada postavlja jedno pitanja, na koji način će se to provesti, na koji način će se to njima isplatiti, jer jako dobro znamo da velika većina naših bolnica je u velikim dugovima i minusima. Vjerujem da će neki domovi zdravlja, koji pozitivno posluju, puno lakše moći realizirati, a pri tome, znamo, da neki naši domski liječnici, koji su zaposleni u primarnoj zdravstvenoj zaštiti u istom danu obavljaju posao na tri lokacije. Hvala.
Vrijeme. Odgovor, gospodine ministre.
Hvala lijepa. Dakle, uvijek se nameću dva pitanja, kako ćemo znati tko radi i kako radi, pa ja često kažem, posao liječnika je lakše izmjeriti, nego posao težaka, keramičara ili mehaničara. Dakle, to je lako mjerljivo i svi mi znamo kome bi se dali u ruke operirati ili nešto drugo, a kome ne bismo. A što se tiče nagrađivanja, to će biti posebna uredba vlade i to će biti uređeno i glede financija i glede izvršenosti posla.
Gospodin Jovanović.
Hvala lijepo. Uvaženi ministre jedan od ciljeva mora biti solidarno, sveobuhvatno, svima jednako dostupno zdravstvo, i da u narednih 5 g. u Hrvatskoj živimo prosječno duže 2 g. bez povećanja cijene participacije i dopusnog osiguranja. Stoga šteta što uz ovaj zakon, istovremeno nemamo i Zakon o zdravstvenom osiguranju, da bi vidjeli na koji način se, dio ovoga što planirate provesti, zaista može i u stvarnosti i dogoditi. I naravno, ključno pitanje, je pitanje ostanka mladih stručnjaka u Hrvatskoj, sestara, liječnika i moje pitanje vama, zašto hitno ne riješite problem magistara medicinsko laboratorijske dijagnostike koji ne mogu dobiti posao u Hrvatskoj, a istovremeno ovog trenutka vam nude posao, npr. na uglednim klinikama u Dublinu u Irskoj.
Gospodine ministre.
Hvala vam lijepo na vašim upitima, gospodine zastupniče Jovanović, glede magistara to je zapravo problem kojega ste trebali tada riješiti kada ste te ljude slali na taj studij, niste definirali, niste uskladili definiranja u Hrvatskoj i niste prepoznali tržište rada, a mi sada to pokušavamo riješiti. Riješili smo i stažiranje, a sada sa Ministarstvom znanosti, trebati će riješiti i taj problem i taj problem za ubuduće a sve probleme koje smo zatekli ne možemo tako brzo riješiti a sami nastojimo što manje problema proizvoditi i ostavljati iza sebe.
Gospodin Panenić.
Poštovani ministre, u svojoj raspravi spomenuli ste zapravo odgovornost županija na koju prebacujete županijske skupštine pa ću vas ja izvijestiti da smo imali sada upravo točku na kojoj se raspravljalo na županijskoj skupštini o razlikama između domova zdravlja. Jedan dom zdravlja koji je omogućio svojim liječnicima da idu u koncesije i drugih koje nije omogućio. Na ovaj način što je u biti što je ta cijela rasprava, više neće biti vrijedna kao takva nego mora se postupiti po ovome zakonu, moraju primijeniti. Međutim ključno je pitanje što će biti sa onim ambulantama u depriviranim područjima, u područjima koje nema interesa. Tamo nema interesa ni za liječnika koji bi trebao biti u domu zdravlja a kamoli za nekoga koji želi biti koncesionar. Da li je moguće uopće da osigurate financijsko izravnavanje na način da onaj koji će možda imati manje posla ali zapravo ima i područja u kom se može manje kvalifikacijski možda napredovati, da osiguramo primjeren prihod koji zaslužuje kao takav?
Gospodine ministre.
Hvala vam lijepa. Gospodine zastupniče Paneniću, ukazali ste na jednu bolnu točku koja muči hrvatsko zdravstvo odnosno koja nas muči kao cjelinu. Na tome tragu uistinu smo pokušali s ovim razriješiti problem ili ga bar djelomično razriješiti a to je što smo zakonom predviđeni da na takvim područjima jedan liječnik može imati dvije ili više ordinacije koje su zapravo u formalno-pravome statusu njegove kak bi imao što veći broj pacijenata i time mogao više zaraditi. S druge strane smo mislili sa mobilnim ordinacijama pokriti takav problem i s treće strane ostavljamo prostor lokalnoj samoupravi kako bi se iz zakupnine u bolje stojećim područjima nadoknadilo da bi ti ljudi imali više motiva otići u takva područja ali uistinu to je jedan ozbiljan problem kojega se ne može riješiti zakonom na državnoj razini dakle to mora biti integrirani, zajednički posao i Vlade odnosno cijele države i lokalne samouprave.
Hvala lijepa. Gospođo Strenja-Linić.
Poštovani ministre, bili smo na jednom skupu gdje ste izjavili da je greška učinjena u zakonu ukidanjem pripravničkog staža i obećali ste da će to ipak bit u konačnoj verziji zakona. Ukidanje pripravničkog staža za liječnike ne ugrožava samo liječnike koji idu iz obrazovanja u svijet rada, ugrožava sve naše pacijente. Studenti sva 4 medicinska fakulteta 98% njih moli i anketom se izjasnilo da se nastavit pripravnički staž a to sigurno traže i naši pacijenti. Molim vas da se izjasnite da li će liječnici imati pripravnički staž ili će nakon fakulteta ići direktno na Brač u turističku ambulantu, u Slavoniju u neko selo gdje je pitanje što će osim telefonske linije imati koji kontakt sa nadređenom službom ili netko tko može dati savjet. Hvala lijepa.
Gospodine ministre.
Hvala vam lijepa poštovana zastupnice Linić Strenja. Je, to je jedan od problema, a ja inače nisam sklon se bacati blatom na prethodnike ni na probleme. Uvijek kažem, sve što su dobro moji prethodnici napravili, ja vrlo rado to nastavljam i kažem da su oni to započeli, a ovo nam je jedan problem kojega … [[Govornik se ne razumije.]] dakle mi smo sami kad smo pregovarali sa EU-om, dogovorili, nije nas tjerala EU, dogovorili smo da nama slijedeća generacija, slijedeće godine 2019. koja će završiti, neće ići na staž. I vi ste to dobro ukazali, jedan značajan broj mladih studenata, 4. i 5., 6. godine i mladih liječnika, misli da treba imati jedno vrijeme određeni staž, to smo riješili odnosno prijedlog još nije definitivno, to ćemo riješiti na način da će svi isti dan kad završe, natječaj će biti stalno otvoren i započet će sa radnim odnosom u kojem će tijekom 6 mj. moći proći određena znanja praktična koja su im trebala a nakon 6 mj. moći će aplicirati za specijalizacije tako da vjerujemo da ćemo i to razriješiti i to u korist mladih liječnika.
Hvala. Gospođa Jerković.
Gospodine ministre, na početku mandata rekli ste da je zdravstveni sustav odličan i da zapravo ne trebaju mu veliki zahvati. I ovaj zakon upravo tu vašu izjavu i potvrđuje. Zakon ide ruku pod ruku sa još jednom vašom izjavom a to je, došao sam raditi ali neću biti tužan ako i ne budem radio. Meni je drago vidjeti vas nasmijanog, ljepše to nego da ste namršteni ali očekivanja od javnosti što se tiče bolničkog sustava npr. i problema koji bolnički sustav ima su bila doista velika, vi ste čovjek koji poznaje bolnički sustav, vodili ste bolnicu Dubrava, poslovala je sa minusom ali treba biti iskren i reći da je bilo objektivnih razloga, veliki hladni pogon i veliki režijski troškovi, ali imate iskustva, dakle očekivalo se da ćete vi kao čovjek iz bolničkog sustava dati malo više si truda i pokušati riješiti probleme koji u bolničkom sustavu imamo. Mi smo radili i nepopularne poteze, spajali smo bolnice, vi ste došli na vlast i bolnice su se razdvojili zahvaljujući vašim HDZ-ovim moćnicima. Zašto? Zašto, ministre?
Gospodine ministre.
Hvala lijepa poštovana gospođo zastupnice Jerković. Ovako, što se tiče te moje izjave da neće mi biti žao ako nisam ministar uistinu ono stoji jer sam više zarađivao i bolje živio kad nisam bio ministar i sada mogu i u Hrvatskoj i u bilokojoj u bolnici u svijetu, primili bi me raditi zbog tih određenih znanja koje imam. Ali na tome tragu zapravo, nisam samo ja, uzmite Lancet, Lancet je najugledniji i najstariji svjetski medicinski časopis i vidjet ćete da je hrvatska medicina po kvaliteti među 15% najboljih na svijetu. Osim nogometa, još nešto, ne znam gdje smo još tako dobri ali to ne znači da nemamo puno problema, puno poteškoća i s njima se treba nositi neovisno koliko tko od nas ima iskustva a naravno da oni koji to znaju, koji su prošli i zemlju i svijet, oni se lakše mogu argumentima raspravljati a ne onako paušalno. Nije lako promijeniti, znači imamo problema ali uistinu je hrvatska medicina na vrlo zavidnoj razini.
Hvala lijepa. Gospodin Vešligaj.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi ministre sa suradnicima. Mogu reći da ovaj prijedlog zakona ne ide u dobrom smjeru. Ide u smjeru privatizacije, ide u smjeru centralizacije. Da je to tako zapravo pokazuje ova novina u vašem zakonu gdje Vlada Republike Hrvatske imenuje jednoga od članova Upravnih vijeća u zdravstvenim ustanovama, mislim da je to jedna jako loša poruka koja se šalje prema osnivačima. S obzirom na kratko vrijeme koje imam osvrnut ću se još i na članak 115. kojima onemogućavate djelatnost hitne medicine u specijalnim bolnicama. Mislim da je to jedna loša poruka također. Iz kojeg razloga s obzirom da dolazim iz Krapinsko-zagorske županije, upravo zahvaljujući hitnoj medicini koja postoji u Specijalnoj bolnici Krapinske Toplice spašeni su brojni ljudski životi. Ovo je prvo čitanje zakona ispravite to do drugog čitanja zakona, a nemojte onemogućavati poslove hitne medicine koja je izuzetno važna, još jedanput ponavljam za spašavanje ljudskih života.
Hvala. Gospodine ministre.
Gledajte sad smo ušli malo uže u medicinu i bojim se nemojte se ljutiti da to dovoljno ne razumijete. Nisu ti životi spašeni zato što formalno postoji ili ne postoji, spašeni su zahvaljujući vještini i onome što ta bolnica ima. Ovdje se zapravo čuva hrvatski zdravstveni sustav i javno zdravstvo. Jer zapravo, time bi se kad bi išla i hitna omogućilo vrlo lako ulaženje stranoga kapitala i ulaženje u mrežu bolnica što onda otvara vrlo ozbiljne probleme ako hoćete možemo to kasnije jer mi sekunde ovdje ne dopuštaju. Dakle, puno je to slojevitije i zašto je tako postavljeno. Znači, nije to kad bi pustili i sada se pojavljuju u Hrvatskoj vrlo ozbiljni investitori u medicini koji bi gradili bolnice, opće bolnice bi gradili u Hrvatskoj, a to bi onda dovelo bar u ovoj fazi do ugroze hrvatskog javnog zdravstvenog sustava i bolničke mreže.
Hvala lijepa. Gospođa Juričev Martinčev.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Poštovani ministre, vi ste rekli u svom izlaganju i u ovom Prijedlogu zakona stoji odredba koju svi zajedno pozdravljamo i smatramo izuzetno bitnim, mogućnost nagrađivanja radnika, zdravstvenih djelatnika za nadprosječne rezultate rada. Mislim da jedino na takav način možemo stimulirati dobre zdravstvene radnike i one koji imaju nadprosječne rezultate i prednjače po svojoj i kvaliteti i kvantiteti zadržati u Republici Hrvatskoj. Međutim, ono što bi bilo iznimno bitno je predvidjeti ta sredstva u državnom proračunu. Znamo da i u ovom Prijedlogu zakona stoji da za pokriće gubitaka su odgovorni osnivači i moraju to predvidjeti u svojim sredstvima što znači za županijske bolnice u županijskim proračunima. Bojim se za odgovornost za rad bolnice odgovaraju ravnatelj i Upravna vijeća da se ne dogodi da tada ravnatelj i Upravna vijeća, a i osnivači pribjegavaju neisplaćivanju ovakvih naknada.
Hvala lijepa. Gospodine ministre.
Hvala lijepa na upitu. Naravno da bojazan postoji koju će trebati napraviti uredbom. Ali sad kad ste otvorili, a vama ću dijelom odgovoriti jer sam zapravo ostao taj dio, jer mi je vrijeme iscurilo. Zašto Vlada predlaže da ide jedan član, što sada određene bolnice koje su formalno županijsko vlasništvo, neprimjereno puno troše i investiraju itd. i otvaraju neke djelatnosti za koje nemaju uvjete, a mi ne možemo ništa napraviti sa razine Ministarstva, Vlade osim boriti se kako otplatiti njihove dugove. A isto tako osobno ću se kao ministar boriti da to bude u uredbi riješeno da se ne dogodi da za to nema novaca, novaca mora se naći, jer iako ovih 750 eura po glavi stanovnika nije dovoljno, ali mislim da za stvari te kao što su ti oblici moramo ih naći jer u protivnom nećemo moći ljude zadržati u Hrvatskoj. Izgubit ćemo najbolje.
Hvala. Gospodin Sanader.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pozdravljam ministra i vaše suradnike. Evo pohvaljujem ovo da izjednačavate doktore koji rade na otocima, koji imaju mali broj pacijenata, koji nemaju glavarine sa ovima koji su ovamo i tu sigurno može puno lokalna samouprava pomoć. A želim pitat, nisam primijetio, postoji li mogućnost da npr. gradovi budu osnivači domova zdravlja? Evo problem u Splitsko-dalmatinskoj i Makarska koja hoće svoj dom zdravlja, mislim da bi im trebalo omogućit zakonom uz dozvolu Županijske skupštine da oni osnuju svoj dom zdravlja ako imaju sredstva i neka imaju mlad standard. I drugo, nisam primijetio, možda je ovdje navedeno, jedan veliki problem radiologa koje ne možemo i koje nemamo kojih nema na tržištu i da se omogući bolničkim radiolozima da oni subotom ili poslijepodne mogu ići u Vrgorac, na otok i raditi u domu zdravlja na ovim uređajima doma zdravlja. Jer imamo problem ne znam pravilnikom ćete to riješit da radiologa kojeg mi školujemo u domu zdravlja on otiđe u bolnicu. Nije tu bit odštete da on da domu zdravlja 250 tisuća kuna mi opet nemamo radiologa. Znači tu treba naći neku formulu rješenja i stimulirati ih, dopustiti da bolnički specijalistima da mogu otići u dom zdravlja u slobodno vrijeme.
Hvala. Gospodine ministre izvolite.
Hvala lijepa poštovani zastupniče Sanader. Vidim, prepoznajem probleme koji su dole uistinu živi problemi koji se događaju dolje. Nema zapreka da bilo koji dom, odnosno općina se odvoji sa svojim domom zdravlja koji su sada bili, onako imamo različito u Hrvatskoj. Negdje postoji samo jedan kao što je Splitsko-dalmatinska županija, u drugima postoji samo malo južnije, … [[upadica se ne razumije]] ne, a može biti i tako to to je rješivo tako da nije problem ako Makarani se žele izdvojiti. Što se tiče radiologa problem je s jedne strane velik jer nismo dovoljno planirali i nije bilo dovoljno specijalizacija koje je trebalo ranije davati. Sada je veliki broj specijalizanata s jedne strane, s druge strane ima nešto pozitivno bar što se tiče radiologa, radiolozi mogu sjediti u Zagrebu ili negdje drugdje, a odraditi veći dio to nam sada ta telemedicina omogućuje. Ali to u ni u kom slučaju ne znači i to zakonski prostor postoji da ljudi iz bolnica to potičemo da idu prema pacijentu i to je naglasak da će domovi zdravlja organizirati specijalističku konzilijarnu djelatnost uključujući i radiologiju.
Hvala lijepo. Gospodin Bulj.
Hvala. Ministre nadovezat ću se. Nisam dobro shvatio. Znači, mogu biti samostalni domovi zdravlja, ali ne mogu biti osnivači lokalne samouprave? Znači, uvijek je osnivač županija ako ovim zakonom nije drukčije predviđeno. Činjenica je da je Splitsko-dalmatinska županija najveća županija. Činjenica je da imamo jedan dom zdravlja i činjenica je da nam žene primjera umiru u sinjskom Domu zdravlja čekajući u redovima da do dođu na pregled ultrazvuka dojke. To je sustav koji je tako funkcionirao i ako vi ovim zakonom ne promijenite to, onda ovaj zakon je uzaludan. Uzaludan zbog toga što nam liječnici odlaze iz toga doma zdravlja jer je činjenica da su županije od decentraliziranih sredstava kočnica ravnomjernog razvoja u vašem Imotskome, u Makarskoj, Vrgorcu, u Sinju one nisu ravnomjerno razvijale domove zdravlja, nego su uhljebljivali činovnike u sustavu doma zdravlja i plaćali ih na štetu specijalizanata, radiologa i to su najveće štetočine, a poglavito u Splitsko-dalmatinskoj županiji.
Hvala. Gospodine ministre izvolite.
Pa ja mislim ne ulazeći o kojoj županiji govorimo da je uistinu veliki problem da zbog lista čekanja neki ozbiljni bolesnici ne dočekaju. Zato smo sa prioritetnim listama riješili to da pacijenti koji imaju sumnju u ozbiljnu bolest u roku 3 dana mogu i moraju dobiti pregled nadležnog specijaliste, a u roku 15 dana sve dijagnostičke i terapijske postupke. To smo riješili sa prioritetnim listama. A ovo što se tiče samoga Imotskoga, Makarske ili mogli smo otići i na sjever, uistinu mislim da treba više samo dobre volje i samo mrvicu novaca više kada je riječ bar o ultrazvukovima, aparati postoje. Stvar je samo par sto kuna dati nekome od radiologa iz Splita da dođe jednom tjedno odraditi još 20, 30 ultrazvukova. Ja mislim da puno puta na stvarima koje lako možemo riješiti, puno stvari možemo popraviti.
Gospodin Varga.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani ministre sa suradnicima, evo na tragu pitanja kolege Sanadera i kolege Bulja htio bih pitati vezano konkretno za članke 102. do 106. zakona gdje uređuje se pitanje doma zdravlja. Naime, prilikom nastupanja na dužnost i mene i vas kao ministra mi smo prisegnuli da ćemo čuvati Ustav Republike Hrvatske. Članak 5. kaže da u RH zakoni moraju biti u suglasnosti sa Ustavom i onda otvorimo članak 135. Ustava koji kaže: „Jedinice lokalne samouprave obavljaju poslove od lokalnog djelokruga i značaja i to primarnu zdravstvenu zaštitu, a jedinice područne i regionalne samouprave odnosno županije obavljaju poslove od regionalnog značaja među ostalom zdravstvo i planiranje mreže ustanova.“ Dakle, zakonsko rješenje nije u skladu sa člankom 135. Ustava, pa bih htio čuti od vas način na koji mislite pomiriti ovaj zakonski prijedlog sa Ustavom Republike Hrvatske. Hvala.
Gospodine ministre.
A nisam siguran da ovdje postoji kontradikcija između, ali ćemo to provjeriti sa pravnog aspekta. Uistinu ne mogu dati pravno tumačenje. Na medicinska pitanja mi je puno lakše odgovarati, ali ću provjeriti. Meni se čini da ovo što ste vi rekli da tu nema kontradikcije. Ali provjerit ću sa mojim stručnjacima za zakone.
Gospodin Mikulić.
Zahvaljujem se potpredsjedniče Sabora. Poštovani ministre, ja bih se referirao na problem koji je nastao na Osječkom sveučilištu vezano je za Diplomski studij medicinsko-laboratorijske dijagnostike gdje se jedan znatan broj mladih ljudi našao u situaciji da njihova diploma odnosno profesija nije regulirana kao zanimanje. I vrlo sam svjestan da vi niste taj koji je odgovoran za ovu situaciju u kojoj su se oni našli. Pojedinci koji jesu odgovorni sjede i danas ovdje u Saboru i promiču se u najveće zagovornike tih mladih ljudi. No, vi ste jedan od onih koji taj problem možete riješiti. Stoga me zanima, s obzirom da u članku 30. stoji laboratorijska i spominje se laboratorijska dijagnostika, kasnije u tekstu i magistri biokemije. Mene evo ovako zanima, da li postoji neka mogućnost kao jedan dobar korak naprijed uključivanje i medicinsko-laboratorijske dijagnostike u ovaj tekst zakona. Hvala puno.
Gospodine ministre.
Isprika. Promjena zakona o reguliranim profesijama bit će i to riješeno, ali će biti i riješeno da nam se u budućnosti više ne događa da se izmišljaju simbolički rečeno kojekakvi fakulteti, diplomski studiji, postdiplomski. Ubiru se dobri novci. Mnogi nikada ne bi postali nastavnici sveučilišni jer nisu imali reference, nego su izmišljali takva mjesta s pozicija na kojima su bili i onda su doveli djecu u zabludu, otvarali su im perspektive, a sada kada se vidi što sada rade stručnjaci iz Ministarstva znanosti i iz zdravstva kada se uspoređuju ti studiji onda se vidi da je zapravo tu trebalo puno toga naučiti tu djecu da bi mogli imati određene kompetencije s jedne strane. I s druge strane trebalo je otvoriti naravno u zakonu takav prostor. Ali ćemo riješiti odnosno riješili smo. Svi oni mogu dobiti stažiranje i svi oni mogu dobiti i sada posao ali kao da su završili trogodišnji studij. A za ubuduće to nam se sigurno više neće događati.
Gospodin Mršić.
Poštovani gospodine ministre, čini mi se da niste gledali oko sebe i vidjeli da zemlje u Europskoj uniji koje su išle u privatizaciju primarne zdravstvene zaštite se vraćaju natrag prema modelu koji mi imamo u Hrvatskoj odavno, a to je javni sustav po modelu Andrije Štampara. Ono što ste sada pokušali napraviti je jednu salatu od ovoga i unutra ste stavili mogućnost da eto ostane se u domu zdravlja, ali da se ljudima koji rade u domu zdravlja liječnicima onda to nadoknađuje razlika između plaće njihove i plaće koncesionara. Jedini pravi put je da ih financijski izjednačite, da plaću imaju isto i oni koji su koncesionari i oni koji su u domu zdravlja. I to je jedini način kako ćete ispraviti nepravdu koja je, jer ljudi koji su koncesionari i oni koji su domski liječnici rade isti posao, dobivaju novce od istog provajdera. Prema tome, morali bi imati i iste plaće. Sa ovim niste riješili ništa.
Gospodine ministre izvolite.
Gospodine zastupniče Mršić, sa terminologijom vašom o tome ste vidim više puta skloni, pa sam rekao s vama ću se u Saboru razgovarati kad vas gledam u oči. Dakle, uranilovka je prošlo vrijeme za Hrvate. To je prošlo vrijeme. Dakle, mi ovim Zakonom promičemo i zagovaramo platiti one koji znaju i rade i imaju rezultate i to je u temelju ovoga Zakona i na tome ćemo se, na tome ćemo ustrajati, a ovo ovdje za dobivanje bodova, to nas ne zanima. Nas zanima zadržati hrvatske liječnike u Hrvatskoj i sestre s jedne strane. S druge strane pružiti vrhunsku zdravstvenu uslugu, a dnevno politički bodovi nas ne zanimaju.
Gospođa Alfirev.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Uvaženi ministre sa suradnicima. I spominjali ste u raspravi, svojem izlaganju ishode liječenja. Prema Europskom zdravstvenom potrošačkom indeksu u 2017. godini je došlo do pogoršanja ocjene ishoda liječenja. RH je zapravo u skupini zemalja koje su označene crveno i tu su ocjenu goru je dobilo, goru od nas je dobila još Albanija, Bugarska, Cipar, Makedonija, Mađarska, Latvija, Litva, Malta, Crna Gora, Poljska, Rumunjska i Srbija. Ono što piše i što bi trebalo učiniti, koja su to značajna poboljšanja, to je da bi trebalo brže doći do bržeg smanjenja incidencije i smrtnosti od kardiovaskularnih bolesti, smanjenja smrtnosti od raka. Sada je preživljavanje manje od 50%. Smanjenje incidencije MRSA infekcijom sada je veća od 50% i poboljšanje je preporučljivo u području smanjenja dojenačke smrtnosti. Što ovaj Zakon zapravo čini u tom smislu da bi se ishodi liječenja poboljšali?
Vrijeme gospođo Alfirev. Hvala. Gospodine ministre.
Hvala vam lijepa. Inače je u, kad smo već na Zakonu o medicinskome, u znanosti, u struci, uvijek se citira izvor. Izvor kojega imate niste citirali pa bit će mi drago ako mi poslije pokažete na koji se izvor, postoje izvori koji imaju težinu, vjerodostojnost, a postoje oni koji se koriste ovako ili onako. Vi ste u pravu. Mi trebamo težiti, popraviti sve ove parametre koje ste naveli, iako nisu takvi kao što ste ih vi prikazali. Ali neovisno kakvi su, bolji moraju i tome trebamo težiti da će biti. Međutim, to se ne regulira u ovome Zakonu. Dakle, postoje drugi akti kojima će i to biti među ostalim regulirano.
I na kraju gospođa Roščić.
Zahvaljujem poštovani ministre. Prvo pohvaljujem Zakon o zdravstvenoj zaštiti i žao mi je što se u javnom prostoru stvaraju oko njega polemike i bilo bi dobro da oni koji ih stvaraju, da samo ovo obrazloženju predlagatelja detaljno poslušaju, iščitaju i pogledaju. Spominjali smo liječnike koji odlaze vani. Evo i kolega Žagar, ali u ovoj temi ne spominjemo ljude koji odlaze vanka i ne govorimo kada pišemo o njihovim primjerima da oni vani mogu bolje zaraditi, mogu kupiti bolji auto, ali ne mogu ni približno naći za novac koji zarađuju boljeg liječnika i dobiti bolju osnovnu zdravstvenu skrb. Zato bih pohvalila u ovom Zakonu to što se i delegiraju neke ovlasti, kao što je postotak javnog i privatnoga u zdravstvu na regionalnu samoupravu, dežurstva za izvanredne situacije koje su propisane za sve i ono što najviše bih željela pohvaliti je to da će se ovim Zakonom moći osigurati kvalitetna skrb u onim naseljima koja jednostavno nisu dostupna, nepristupačna su, koja imaju mali broj i to starog stanovništva i zbog kojeg mlade obitelji iz njih odlaze, a to su mobilne ordinacije. Te primjere vidim i u naseljima s područja s kojeg dolazim. Znači u Poljicima, Žlibini, Slivnom, tako da ovim putem važno je reći dobre strane ovog zakona.
Vrijeme. Hvala vam lijepo. Gospodine ministre.
Ja vam se zahvaljujem, a ujedno i pozivam sve ovdje nazočne preko vas sve druge koji će participirati u stvaranju Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju.
Hvala lijepa. Sada žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Ne. Onda otvaram raspravu. Prvi je ispred Kluba zastupnika HDZ-a gospodin Ivan Ćelić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine ministre sa suradnicima. Na samom početku ste rekli da je ovo Zakon koji se tiče svih građanki i građana grada Zagreba. 1. siječnja 2019. godine biti će 10 godina od usvajanja starog Zakona o zdravstvenoj zaštiti koji je u međuvremenu doživio 10 izmjena. Postojeće promjene odnosno postojeći nacrt Prijedloga Zakon o zdravstvenoj zaštiti ima puno novosti i on je u korelaciji sa temeljnim ciljem programa Vlade RH za razdoblje 2016. do 2020. kojim se želi osigurati takav zdravstveni sustav koji će biti moderan i financijski održiv, koji će građanima pružiti zdravstvenu sigurnost, kao i osigurati kvalitetnu i svima dostupnu zdravstvenu zaštitu na teritoriju RH. Dvije točke prije Zakona o zdravstvenoj zaštiti bile su izmjene i dopune Zakona o lijekovima opet u cilju financijske stabilnosti, održivosti zdravstvenog sustava koje u svakoj zemlji, pa tako i u RH ima određene izazove na koje treba odgovoriti. Nekako se činilo najviše medijski prisutan ovaj prijedlog Zakona. Bio je po pitanju primarne zdravstvene zaštite. Neki su rekli da im je nešto obećano, pa da im je to uskraćeno. Ovo je tek prvo čitanje i siguran sam da će biti značajnih izmjena između prvog i drugog čitanja do samog usvajanja. No definitivno sa ovim promjenama se želi osnažiti primarna zdravstvena zaštita, poboljšati zdravstvene kapacitete u svjetlu odlaska liječnika u druge zemlje EU Hrvatski zdravstveni sustav se suočava sa manjkom liječnika i definitivno treba razmisliti da određeni broj liječnika koji se nalazi u sustavu hitne medicine dođe do određenih promjena u tom sustavu hitne medicine jer je vrlo malo zemalja, osobito u Europskoj uniji gdje su liječnici u kolima hitne pomoći i kao takvi sudjeluju u zdravstvenom sustavu. Dom zdravlja ima svoju tradiciju, uvaženi zastupnik Mrsić je govorio o dr. Štamparu i sa ovim izmjenama zakona želi se ojačati organizacijska i koordinativna uloga kao temeljnog nositelja zdravstvene zaštite na razini primarne zdravstvene zaštite. Ono što je bilo sporno, dakle, to je pitanje da u svakoj djelatnosti primarne zdravstvene zaštite bude od 25% ordinacija koje će biti u vlasništvu županije, odnosno Grada Zagreba. Neki su komentirali da je to vezano uz samo jednu jedinicu lokalne samouprave. Ovdje želim naglasiti da je jedinica lokalne samouprave ima velike ovlasti po pitanju zdravstvene zaštite i ona treba preuzeti odgovornost u određenim segmentima što se omogućuje recimo od primjera gdje će biti različite naknade za korištenje prostora, ali ako određena jedinica lokalne samouprave Otočac želi imat liječnika onda ona može platit tog liječnika da on ima pristojnu plaću, da on bude motiviran da ode iz nekog većeg županijskog središta ili glavnog grada Republike Hrvatske tako da to su isto mogućnosti koje se dopuštaju sa ovim zakonom. Najveći problem je što za razliku od bolničke zdravstvene zaštite nema tolike razlike u plaći ako izuzmemo broj dežurstava između jednog specijalista gastroenterologije u Zagrebu ili recimo u Šibeniku, dok s druge strane imamo ovdje problem da su dva liječnika obiteljske medicine vrata do vrata, a razlike su velike po pitanju primanja i to je jedna od reakcija koja je s jedne strane ljudske da li je moguće što je uvaženi zastupnik Mrsić rekao da se to izjednači. Ja mislim da to nije baš najbolji model da bi to vodilo prema nekakvome starome modelu uravnilovke, ali evo o tome svakako treba razmišljati. Ono što bih htio istaknuti vezano za domove zdravlja to je osobito jačanje polikliničke specijalističko konzilijarne zdravstvene zaštite i tu naravno postoji mogućnost u koliko liječnici koji rade unutar bolničkog zdravstvenog sustava u koliko oni ispune određeni broj pregleda koji zadovoljava određene kriterije mislim da postoji mogućnost da oni u poslijepodnevnim satima rade u okviru domova zdravlja i na taj način se mogu značajno mogu smanjiti liste čekanja. Što se tiče noviteta tu svakako treba istaknuti pitanje palijativne skrbi koje se ovim zakonom dodatno pojačava. Osobito pitanje palijativne skrbi u okviru primarne zdravstvene zaštite osim toga mobilni timovi palijativne skrbi, stacionari za palijativnu skrb. Bilo je govora o tome kako će biti hospiciji u kontekstu ovoga zakona o zdravstvenoj zaštiti percipirani, tu je pitanje preklapanja ustanova socijalne skrbi sa ustanovama, sa zdravstvenim ustanovama i to isto tako ovaj zakon odnosno, izmjene ovoga zakona omogućavaju. Ono što je također novo, dakle, da zdravstveni radnici koji u ordinaciji obavljaju poslove privatne prakse mogu primiti u radni odnos jednog zdravstvenog radnika iste struke, što onda otvara mogućnost osobito nakon umirovljenja tog zdravstvenog radnika koji ima privatnu ordinaciju. A isto tako da zdravstveni radnici mogu obavljati djelatnost u privatnoj praksi u timu s jednim ili više zdravstvenih radnika ili nezdravstvenih radnika srednje stručne spreme i prvostupnika. Što se tiče bolničke zdravstvene zaštite ona je vođena načelom supsidijarnosti i načelom funkcionalne integracije. Kao što ste spomenuli funkcionalno spajanje određenih bolnica je već u tijeku, ali ovdje bih istaknuo s obzirom da sam radim u bolničkoj zdravstvenoj zaštiti u gradu Zagrebu postoji mnoštvo mogućnosti za uštede pa tako recimo u ovome trenutku postoji 6 odijela otorinolaringologije u gradu Zagrebu koji dežuraju i to se opet sa racionalizacijom može doći do značajnih ušteda s obzirom da znamo da su primanja koja dobivaju zdravstveni radnici važan dio ukupnog proračuna kojeg bolnice imaju. Dakle, organizacija mreže dežurstava je nešto što svakako može doprinijeti racionalizaciji sustava i boljoj iskoristivosti potencijala kako ljudskih tako i uređaja s kojima raspolažu naše bolnice. I isto tako, recimo transplantacijska medicina to je nešto s čime se hrvatski zdravstveni sustav s pravom ponosi. Da li je potrebno da u Republici Hrvatskoj u gradu Zagrebu postoje dva transplantacijska centra koja se bave sa transplantacijom srca. Upravljanjem ljudskih potencijalima je vrlo važna stavka sustav nagrađivanja za nadprosječne rezultate rada radnika koji pružaju zdravstvenu zaštitu to je mogućnost ali opet pitanje na koji način, to je kolegica Juričev Martinčev spominjala. I pitanje dodatnih sredstava koja će evidentno biti potrebna da bi taj sustav nagrađivanja mogao biti implementiran. Nacionalni plan specijalističkog usavršavanja zdravstvenih radnika za petogodišnje razdoblje. Ono što je prisutno u određenim zemljama Europske unije taj nacionalni plan on se donosi temeljem prijedloga predstavničkih tijela, ali ga ne raspisuju bolnice nego Ministarstvo raspisuje recimo 20 specijalizacija iz kardiologije za Republiku Hrvatsku i onda tijelom specijalizacije se radi bodovni sustav i na osnovu tog bodovnog sustava kolege koji završe specijalizaciju iz kardiologije idu u određene zdravstvene ustanove širom određene zemlje. Javno zdravstvo. Dakle, ono što bih htio spomenuti to jest sporadični, konkretan detalj veza za članak 69. koji precizira gdje se privatna praksa ne može obavljati za slijedeće djelatnosti. To sam već spominjao, opijatska supstitucijska terapija bi trebala po meni biti navedena u ono što ne može se obavljati u privatnoj praksi. Dakle, svakako s obzirom na eventualne zloporabe iskustvo većine zemalja Europske unije je da opijatska supstitucijska terapija ostane u sustavu javnog zdravstva. Javno zdravstvo naravno ima prvenstveno ulogu jačanja preventivne zdravstvene zaštite na svim razinama u cilju smanjivanja određenih financijskih sredstava koje određene institucije moraju davati. Smanjen je recimo određeni broj pregleda, dakle pitanje sanitarne knjižice koje će vjerojatno u perspektivi biti eliminirano kao što to jest u većini zemalja Europske unije dovelo do toga da je smanjen proračun zavodima za javno zdravstvo. Čini mi se da liječnici koji rade u sustavu Zavoda za javno zdravstvo imaju najmanje plaće u komparaciji s ostalim liječnicima. Oni nisu toliko glasni, ali definitivno uloga ministarstva, uloga nacionalne razine je da se jača sustav javnoga zdravstva, jer se na taj način jačaju preventivni programi. Međutim, kao što ste više puta spominjali nije dobro da se svaštari. Zavodi za javno zdravstvo imaju prvenstveno ulogu zdravstvenog prosvjećivanja, prevencije bolesti, promicanja zdravlja i u tom kontekstu treba promisliti o ovome dijelu vezanom za županijske zavode za javno zdravstvo gdje se faktički navodi da oni mogu liječiti sve psihičke poremećaje. Mislim da to treba biti ograničeno dakle na prevenciju mentalnoga zdravlja i isključivo izvanbolničko liječenje ovisnosti. Naime, zato što je to izvanbolničko liječenje ovisnosti sastavni dio preventivnog programa, što je to jedan hrvatski model koji je u ovome trenutku vrlo učinkovit i efektivan tako da onda nema potrebe da se taj dio vadi iz sustava službi za mentalno zdravlje i prevenciju izvanbolničko liječenje ovisnosti. No, nema potrebe jer je to onda nelojalna konkurencija. Naime, poznato je da se unutar Zavoda za javno zdravstvo na drukčiji način oni financiraju i onda imate situaciju faktički da osoba koja ima nekakvu duševnu smetnju može doći u Zavod za javno zdravstvo bez uputnice, za razliku od psihijatrijskih ordinacija u okviru domova zdravlja ili u okviru polikliničkih službi bolnica. Zdravstveni turizam, dakle pružanje zdravstvenih usluga o tome je već bilo govora i mislim da Hrvatska ima velike potencijale ne samo pitanje lječilišta na obali, pitanje kontinentalnih lječilišta toplica, nego tu ima jako, jako puno mogućnosti gdje Hrvatska ima pokazati što sa svojim stručnjacima i pružiti odgovarajuće zdravstvene usluge onima kojima je to potrebno. Na kraju bilo je već više govora o toj kompeticiji između javnog i privatnog. Neki će reći da one usluge koje su u privatnom sektoru da su bolje, da su kvalitetnije, da je racionalnije upravljanje financijskim sredstvima. Složio bi se da je to u većini slučajeva tako. Međutim, ovdje govorimo o hrvatskom zdravstvenom sustavu i taj omjer vrlo teško je u svemu, pa tako i ovdje naći zdravu ravnotežu, naći neku zlatnu sredinu i omjer između javnoga i privatnoga. Mislim da je to ispravno u ovome Prijedlogu zakona primijenjeno. Stoga će Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati Nacrt prijedloga zakona o zdravstvenoj zaštiti u prvom čitanju. Hvala.
Hvala i vama. Gospođa Ines Strenja-Linić ispred Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Pozdravljam ministra sa suradnicima i zastupnike. Dakle moja osnovna poruka danas je poruka da je očuvanje javnog zdravstva znači održavanje zdravstvenog kadra u Hrvatskoj i stabilizacija financijskog sustava isto tako zdravstvenog sustava. Dakle, sve to čini javno zdravstvo. Onaj tko se bori za bolju poziciju oni koji nose taj zdravstveni sustav na svojim leđima i onaj tko se bori za financijsku održivost tog istog sustava taj se bori i za očuvanje javnog zdravstva ovakvog kakvog mi danas poznajemo. Dakle, očekivali smo europski zakon koji promiče dostupnost suvremene zdravstvene zaštite, no propuštena je prilika učiniti ono što je moglo i što je trebalo. Jer ovo je temeljni zakon o zdravstvu. Pred nama je zakon koji je loš jer nije odgovorio na neka ključna pitanja koja su bila pred ovom zdravstvenom administracijom. Ponovit ću riječi jednog profesora koji je komentirajući reformu zdravstva u cijelom svijetu zaključio da ako se ne ograniči sustav zdravstvene potrošnje da će takav sustav zadaviti sve druge djelatnosti kao što su prosvjeta, kultura, socijala i znanost. Jer enormni rast troškova zdravstva dirigira razvoj znanosti prvenstveno u farmaceutskoj industriji i razvoj novih pomagala medicinske opreme jer se nakon svemirske tehnike nova otkrića prvo primjenjuju u zdravstvu. Dakle, suština koju smo trebali iščitati iz ovoga zakona je među ostalim bila i rješenja kako ćemo riješiti bolnički sustav, bolnički sustav za kojeg znamo da je najveći potrošač unutar našeg zdravstvenog sustava. I kako ćemo riješiti primarnu zdravstvenu zaštitu koja je mogla pomoći da se riješi skupi bolnički sustav, a to znači da bude pravi gejt kiper. Nadalje, problem organizacije sustava vezan je i za nepostojanje protokola. Govorimo o nagrađivanju najboljih djelatnika, a suština je što nemamo uopće nikakve vremensko-kadrovske normative na osnovu kojih ćemo ih nagrađivati, a za to ne može se riješiti jednim pravilnikom da kažemo netko će dobiti 10% veću plaću, jer će to na kraju opet samo ovisiti o vašem šefu. Protokoli nadalje, protokoli pravi medicinski protokoli smanjuju broj uputnica koje opet znači koštaju jer iza te uputnice stoji zahtjev da se neka određena pretraga učini, a to su dijagnostičke pretrage poput CT-a, magnetske rezonance i sve ono što zapravo i poskupljuje taj sustav isto tako i sa lijekovima. Dakle, u zdravstvu postoji određena količina novca s kojom raspolažemo. Taj sustav ne proizvodi ali ovaj naš sustav u ovom trenutku ne proizvodi onu razinu ishoda koje bi mogao što pokazuju jasno pokazatelji o stanju zdravlja našeg naroda. Postoje dobre strane ovoga zakona. Naravno, postoje dobre strane. Ja govorim prvenstveno ono što bi trebalo do drugog čitanja promijeniti. Dobro je to što se napokon uspostavlja nacionalni plan specijalizacije, ali ne znamo na koliko godina će on bit, da li je to za jednu godinu ili za pet godina. Dobro je da radimo napokon distinkciju između određenih bolnica i mi ćemo napokon imati i sveučilišne bolnice i imat ćemo jednu nacionalnu bolnicu koju Hrvatska i zaslužuje. Palijativnu skrb isto tako nadalje razrađujemo, nismo točno propisali hospicije, ali nadam se da će to slijediti u daljnjim aktima koji će proizaći iz ovog zakona. Zdravstveni turizam ulazi na jedan način koji je sasvim zadovoljavajuće, znamo koliko je to rastući prihod potencijalno koji možemo ostvariti i u našoj zemlji, ali moji komentari na ovaj zakon bi bili: Dakle i ovog puta zdravstveni djelatnici koji su nositelji primarne zdravstvene zaštite, dakle liječnici obiteljske medicine ispali su veliki gubitnici. Finalnim nacrtom prijedloga Zakona o zdravstvenoj zaštiti vidimo da se on bitno razlikuje od onoga koji je prošao javnu raspravu, koji je stavljen u e savjetovanje, znači nije to unutar radne skupine pa da se pregovaralo što i kako bi izgledao taj zakon, nego je kao takav bio zapakiran, poslan u e savjetovanje i onda se o njemu raspravljalo. Evidentno je da je politika ipak odradila svoje i ponovo kreirala sudbinu najvažnijim dionicima zdravstvenog sustava. Dakle takva politika će dugoročno imati pogubne posljedice. U posljednjih 5 godina moram vam reći da je otišlo iz Hrvatske više od 600 liječnika, njih više od 1200 je prikupilo svu potrebnu dokumentaciju za odlazak, a mi smo samo htjeli liječnicima obiteljske medicine ostaviti slobodu izbora, ništa više. Nijednog građanina ove zemlje nijedna kuna više ne bi koštala kad bi otišao kod svog liječnika obiteljske medicine koji bi bio zadovoljan statusom koji je dobio, koji proizilazi iz ovog zakona. Dakle bila je to sjajna prilika i mjera da se poveća zanimanje za specijalizaciju iz obiteljske medicine i da se na neki način omogući tim liječnicima da i u onim ruralnim i depriviranim područjima rade zadovoljniji. Posljednjih 2 desetljeća, više od 70% liječnika u primarnoj zdravstvenoj zaštiti koncesioniran je u privatnim ordinacijama, a u narednih 5 do 10 godina 1000 takvih liječnika otići će u mirovinu. Sve te ordinacije se nakon zatvaranja vraćaju u domove zdravlja i onda u domovima zdravlja ti kartoni i ti pacijenti koji su godinama bili u istoj ordinaciji, znači od djetinjstva pa do starosti i smrti, ti kartoni će se onda podijeliti unutar nekoliko ordinacija, najvjerojatnije ne u istoj ambulanti i vraćaju se na neki način pacijenti budu rasuti unutar više liječnika i to nije nikakav kontinuitet koji zapravo liječnici obiteljske medicine upozoravaju i zazivaju. Ukoliko se ne omogući jedan normalan slijed i prijenos ordinacija, stvorit će se značajan deficit stručnjaka primarne zdravstvene zaštite. Dakle prijenos prakse nije nikakva prodaja ordinacija što se pokušalo govoriti u medijima, to je samo kontinuitet prakse i nastavak dalje što je zapravo samo korist zdravstvenog sustava. 25% liječnika pod direktivom domova zdravlja konkretno znači da će županija, odnosno lokalna politika određivati koji liječnik smije, a koji ne otići u privatnu praksu, što nije primjereno. Županije su politička tijela, to svi znate. Također drugi je problem zadržavanje mladih liječnika i specijalizanata na koje takva politika djeluje demotivirajuće i ograničavajuće. Ako već sada u zdravstvenom sustavu nedostaje više od 500 timova primarne zdravstvene zaštite, to znači u trenutno nedostaje 41 pedijatar i isto toliko ginekologa, za 3 godine 490 liječnika obiteljske medicine otići će u mirovinu. Sve su to brojke koje možda vama ne znači ništa, ali to znači da ukoliko mi ne budemo imali adekvatnu zamjenu u tim ordinacijama neće imati tko radit već za nekoliko godina. Dakle mi smo očekivali barem minimalno poboljšanje za liječnike u primarnoj zdravstvenoj zaštiti. To mi nismo dobili i oni su na neki način bili ušutkani, učestvovali su u radnoj skupini, bili su zavarani da će ovaj zakon drugačije izgledati i zbog toga možda i u onom prvom djelu nisu bili glasni, sad su postali nešto glasniji. Ali da zaključim u vezi obiteljske medicine. Nadam se da će biti mjesta za razgovor da se u konačnom prijedlog zakona ipak nešto u ovom smjeru učini. Dakle zakonom je isto tako trebalo riješiti i da najzad zaživi naša Agencija za akreditaciju i kvalitetu i da mi imamo pravu akreditaciju i kategorizaciju bolnica. Bolnički sustav je u tom slučaju bio suvremen i ne bi bilo propušteno jasno definirati i status bolnica i njihovo vlasništvo. Ljudski resursi, potrebno je ažurirat strateški plan razvoja ljudskih resursa u zdravstvu 2015./2020. jer trebate znati da je prosječna dob zdravstvenog djelatnika u Hrvatskoj 49,5 godina, što je gotovo 6 godina više negoli '95. Do 2025. godine u čitavoj EU čak polovina postojećih zdravstvenih djelatnika će biti umirovljena i tako će biti otvoreno 11,6 milijuna radnih mjesta, više nego u jednom drugom sektoru. Znači otvorite skoro 12 milijuna radnih mjesta u Europi što očekujete da će liječnici ovdje specijalisti ostat radit za 7 i pol tisuća kuna, mislim da ne. Toliko o resursima. Isto je sa medicinskim sestrama, znači posebno naglašavamo da u pravilniku za koji kaže ministar da će biti o nagrađivanju, da se posebno vodi briga i o medicinskim sestrama jer oni su dio tog tima. Prijedlog zakona isto tako nije definirao ni prekovremeni rad liječnika. Dakle liječnici, morate znati da su prošle godine obavili 3 i pol milijuna prekovremenih sati, to znači da ih nema dovoljno, ali su oni koji su radili više od dozvoljenoga bili prekršajno prijavljeni, to je nešto što je apsolutno bilo nedopustivo. Pošto nemam baš previše vremena, proći ću samo nekoliko članaka, a to je ovo da se vratim ponovno znači pripravnički staž. Da li će tih 6 mjeseci biti dovoljno? I mi smatramo da je trebalo to definirati kao jedan sekundarijat i da nakon tog sekundarijata od godinu dana ministar potpisuje uz prethodno mišljenje nadležnih komora da taj liječnik može polagati državni ispit. Dakle, program sekundarijata obavezno bi trebao sadržavati 9 mjeseci programa hitne medicine i primarne zdravstvene zaštite i 3 mjeseca izbornog programa. Dakle, da se na neki način taj liječnik usmjerava u specijalizaciju koju bi htio kasnije uzeti. Htjela bih se nadovezati na čl. 185. koji govori o zahtjevima za donošenje rješenja o priznavanju specijalizacije odnosno uže specijalizacije. Ovo je zbog toga što je to već više godina problem zapravo u Hrvatskoj i koji je treba riješiti. Dakle, u članku se kaže, Ministarstvo može specijalizaciju odnosno užu specijalizaciju obavljenu u inozemstvu priznati zdravstvenom radniku sukladno zakonu kojim se uređuju regulirane profesije i priznavanje inozemnih stručnih kvalifikacija. Dakle, Zakonom o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija poznaje nadležno tijelo kao rješavatelja u svim člancima kojima se uređuje predmetna tematika. Naime, temeljem važećeg Zakona o priznavanju staža provedenog u inozemstvu, specijalističkog usavršavanja provedenog u inozemstvu kao i provedbu stručnih ispita za liječnike kandidate u priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija obavlja Ministarstvo, a postupke priznavanja inozemne obrazovne kvalifikacije obavljaju nadležne komore u zdravstvu. Ovim Prijedlogom Zakona ponovno su predmetni postupci podijeljenih nadležnosti Ministarstva i Komore. To nije dobro. I zato ti postupci traju i godinama. Podijeljenošću nadležnosti između Ministarstva i Komore produljuju se postupci i smanjuje se u konačnici izglednost povećanja liječnika koji će doći i drugih zdravstvenih djelatnika koji će doći raditi u naš sustav. Dakle, vjerujem kako bi objedinjavanje postupaka u jednom rješavanju, u rješavatelju, znači u komorama u zdravstvu znatno ubrzao postupak i povećao izglede kandidata za brz nastup i rad u našem zdravstvenom sustavu. I nadovezala bih se još jednom u vezi nadoknade za rad za specijalizacije i sve one mlade liječnike koji su po ovom novom Zakonu napokon, unutra je uglavljena i onaj Pravilnik o tome da oni moraju platiti nadoknadu, znači dodatnu nadoknadu u iznosu cijele jedne proračunske osnovice po mjesecu ugovorene obveze rada nakon završetka specijalizacije. Smatramo da je skandalozno unositi kaznene odredbe u postupcima stručnih usavršavanja kroz paušalne iznose obeštećenja i smatramo kao kako nerazvidni paušal u obliku dodatne kazne nije dopustiv u modernom demokratskom društvu. A isto tako pozivam da se promijeni čl. 254. U prijelazne i završne odredbe predlaže se unijeti novi članak koji će izričito propisivati obvezu zdravstvenih ustanova da specijalizantima i specijalistima ponude sklapanje izmijenih ugovora o međusobnim pravima i obvezama sukladno novo utvrđenom sadržaju ugovora. Odlukom Ustavnog suda ukinute su pojedine odredbe Pravilnika o specijalističkom usavršavanju doktora medicine koji se sada usavršavaju u sam zakonski tekst kako bi se otklonili izneseni prigovori prekoračenja zakonom utvrđene granice uređivanja međusobnih prava i obveza liječnika iz zdravstvenih ustanova vezanih uz specijalističko usavršavanje. Povratno djelovanje nove zakonske odredbe na već sklopljene ugovore o međusobne pravima i obvezama nužno je radi otklanjanja diskriminacije među liječnicima. U ovom trenutku imate specijalizante koji, neki imaju ugovore na 250 tisuća kuna koliko moraju vratiti svojim ustanovama, a neki još uvijek 900 tisuća kuna. Dakle, smanjili smo sa onih 4 miliona i 2 miliona, ali još uvijek je to ogromna razlika za ljude koji rade na istom radnom mjestu. Dakle, nužno je radi otklanjanja diskriminacije prema liječnicima koji u ugovorima o međusobnim pravima i obvezama i dalje imaju obvezu naknade troškova, specijalizaciju koju obuhvaćaju i bruto plaću liječnika. I još kratko o prekovremenom radu. Dakle, prekovremeni rad liječnicima nije adekvatno plaćen. Prema Kolektivnom ugovoru sada isplaćuje se na način da je liječnik plaćen samo i oni ostali koji dežuraju, ne govorim samo o liječnicima, plaćen za vrijeme 8-satnog radnog vremena. Nakon toga prekovremeni sat plaćen je samo kao znači, običnom liječniku, običnoj medicinskoj sestri, instrumentaru, ali ne i kao onaj koji ima sva svoja zvanja i položajni dodatak. Dakle, kao što sam rekla isto tako liječnici rade i više od 250 sati, to ću onda u mojoj pojedinačnoj raspravi. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem na razumijevanju. Slijedeći u ime Kluba zastupnika IDS-a, PGS-a i Liste za Rijeku je kolega Tulio Demetlika.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege zastupnici, poštovani ministre sa suradnicima. Evo, danas na našim klupama se nalazi novi Prijedlog Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Ono što želim odmah naglasiti da mi u Klubu IDS-a, PGS-a i RIA smatramo da kao država moramo imati Zakon o zdravstvenoj zaštiti koji će našim građanima uistinu omogućiti dostupnu i kvalitetnu zdravstvenu skrb. Danas smo nažalost svjedoci da u praksi to baš nije i tako. Svi znamo za duge liste čekanja za većinu pregleda, za nedostatak opreme, odnosno opremljenost i uređenosti naših bolnica i domova zdravlja, nedostatak liječnika i to sigurno je jedna od najvećih, ja ću reći, najvećih problema jer je to najdeficitarnija struka u RH. Da imamo potrebe za većim specijalizacija, da smo svjedoci da veliki broj naših medicinskog kadra ide van naše zemlje, da su nam bolnice zadužene i u gubicima i možda što nitko nije spomenuo problem javne nabave koja se dešava upravo u zdravstvu, koja je, ja ću biti slobodan reći bačva bez dna za stvaranje velikih gubitaka. Novi Zakon koji je najavljivan trebao je ponuditi upravo reorganizaciju sustava zdravstvene zaštite, ispuniti ciljeve decentralizacije zdravstva. Ministar je i danas u svom uvodnom izlaganju spomenuo i na neki način pozvao lokalnu i regionalnu samoupravu za preuzimanje određenih obaveza i upravo kroz taj zakon očekivali smo tu decentralizaciju, ali ne samo kroz prava osnivanja da budemo osnivači i da budemo vlasnici tih ustanova, nego i u onom financijskom smislu. Ovim zakonom svjesni smo da želimo i kvalitetniju primarnu zdravstvenu zaštitu, jačanje preventivnih aktivnosti, bolju zdravstvenu zaštitu pacijenata i bolje radne uvjete liječnicima i drugim zdravstvenim radnicima. Želimo učinkovit sustav hitne medicine, kvalitetnu bolničku zdravstvenu zaštitu, jačanje dnevnih bolnica, unapređenje sustava palijativna skrbi, učinkovito upravljanje ljudskim potencijalima u zdravstvu, pitanje specijalizacije te razvoj zdravstvenog turizma. I tu moramo reći da određene sredine u našoj državi upravo kroz osiguravanja financijskih sredstava, kroz lokalnu i regionalnu samoupravu imamo određene nad standarde. Ali da objedinim cijeli ovaj uvod, možemo to reći kroz jednu rečenicu da naš zdravstveni sustav je u financijskoj, kadrovskoj, organizacijskoj i infrastrukturnoj krizi. Međutim ovaj prijedlog zakona koji imamo sada u prvom čitanju u odnosu na nacrt koji je upućen u javnu raspravu doživio je velike promjene. Vidjeli smo da kroz javnu raspravu su, pogotovo iz struke došle toliko primjedbi je iskazana određena nezadovoljstva da je ministarstvo ugradilo određene primjedbe i prijedloge u ovaj prijedlog zakona, međutim i dalje vidimo da nezadovoljstvo je još uvijek prisutno. Ali sad postavljam i pitanje ministarstvu, tj. onima koji su pisali taj zakon da se prečesto u Saboru, upravo mi saborski zastupnici suočavamo sa prijedlozima zakona koji kroz javnu raspravu i kroz raspravu u Saboru doživljavaju velike izmjene i ja sad postavljam pitanje ozbiljnosti i rada stručnih službi u državnoj upravi, tj. u ministarstvima. Znači te izmjene za koje imamo određeni postotak pozitivnih gdje se i struka složila da su jedan korak unaprijed, međutim imamo i puno nedostataka. I sad bih se ja oko jednog članka osvrnuo koji je izazvao najviše, ja ću reći rasprave, a to je članak 103. stavak 3. koji propisuje da dom zdravlja mora osigurati da u svakoj djelatnosti ima do 25% ordinacija. Ovaj stavak izaziva velike nesuglasice unutar struke, naime s tim se ne slaže Hrvatska komora zdravstvenih radnika koje ističe da se protivi navedenom prijedlogu. Smatraju da svaki obiteljski liječnik može samostalno odlučiti hoće li ostati u domu zdravlja ili će voditi ordinaciju direktnim i osobnim ugovorom sa HZZO-om. Naglašavaju da se time diskriminira pravo liječnika na izbor već 20 godina. Ovaj novi zakon, po njima, trebao bi omogućiti našim liječnicima pravo izbora. Dok s druge strane opet u struci liječnika predstavnici, ja ću reći većine doma zdravlja da je to otvaranje vrata privatizaciji i postupnom ukidanju domova zdravlja. Mi se možemo složiti da domovi zdravlja ovakvi kakvi jesu i organizacija koja postoji već duži niz godina je potrebna neka reorganizacija, ali sigurno ja ću reći da kao klub IDS-a, PGS-a i RIA protivimo se sigurno postupku privatizacije i ukidanju domova zdravlja. Znači to tvrdimo i stoga smatramo da rad i funkcioniranje primarne zdravstvene zaštite ne smije se dovesti u pitanje da trebamo dobro odvagnuti koja je najbolja opcija za domove zdravlja i za ordinacije obiteljskog liječnika, tj. primarne zdravstvene zaštite, a time i za naše g rađane koji ne smiju u pružanju usluga osjetiti razliku da li radi se o doktoru koji radi u ordinaciji kao koncesionar ili radi u ordinaciji doma zdravlja. Da li će se to izjednačiti kao što je ministar rekao nagrađivanjem i poticanjem i motiviranjem kroz izjednačavanjem njihovih plaća, ali onda nam ne treba više spominjati postotak pa neka onda liječnici ako imaju iste uvjete kao koncesionari ili kao liječnici u domu zdravlja koji imaju iste uvjete, isti broj pacijenata, iste glavarine, primanja su nam ista, onda nam ne trebaju, ja ću reći dva modela u javnom sektoru. Jer mi danas imamo situaciju da u primarnoj zdravstvenoj zaštiti imamo dva različita sustava, dvije različite kategorije liječnika koji imaju različitu visinu primanja, različite uvjete rada, različiti broj pacijenata i nametanje dodatnih administrativnih poslova čime se smanjuje potrebno vrijeme i pažnja za potrebe pacijenata. Često liječnici u tim ordinacijama kažu mi na osnovu zakona koji nam država propiše postali smo administratori, postali smo poštari, znači poštara ne nedostaje u ovoj državi, imamo ih viška, ali nedostaju liječnici i liječnik umjesto da posveti 20 minuta pažnje svom pacijentu, on može 2 minuta raditi sa pacijentom, a 18 minuta piše razno razne papire, a nema mogućnosti da zaposli dodatnog administratora. I zato smatram da je nužno ojačati primarnu zaštitu i izjednačiti status svih liječnika u primarnoj zaštiti kako bi zadržali jedan od temelja socijalne države, tj. sačuvat dostupnost i kvalitetu javnog zdravstva svima. Ovaj prijedlog zakona također ponudio je, nije ponudio određena rješenja, ja ću samo spomenuti i neke. Znači ono što sam i rekao, niži koeficijent za liječnike u domovima zdravlja, iako su mnogi od njih i specijalisti i navedeno da … [[Govornik se ne razumije.]] da je posao liječnika u domovima zdravlja neatraktivan i nažalost u nekim slučajevima samo prolazna stanica odlaska u inozemstvo ili zaposlenja u nekim drugim bolničkim institucijama što može normalno utjecati na kvalitetu usluge u domovima zdravlja i to pitanje mislim da se treba riješiti do drugog čitanja da bude jasnije. Slijedeće, želim skrenuti pažnju da ovaj Prijedlog Zakona ne nudi rješenja za ona pitanja od, koliko imam ja informaciju 400 ordinacija u kojima liječnici koncesionari koji su 5 godina do mirovine. Znači, imamo već sada saznanja da za 5 godina ide preko 400 koncesionara u mirovinu, liječnika, da se to radi o dobro opremljenim ordinacijama informatičkom i dijagnostičkom infrastrukturom. I sad se postavlja pitanje na koji način će se i prebaciti pacijenti kod drugog liječnika nakon umirovljenja tih koncesionara i na koji način će se i ta oprema prenijeti na nekog drugog koncesionara. I mislim da tu upravo treba računati na ove mlade liječnike koje treba i educirati i pripremiti i da to bude model na koji način ih stimulirati da nam ostanu u zemlji. Slijedeće, postavlja se i pitanje broja obrade pacijenata i administrativne opterećenosti naših liječnika. Danas ti liječnici imaju dnevno između 90 i 120 pacijenata na obradi. Pa to pokušajmo složiti u nekakve minute ili sate i onda vidjet ćemo da je to jednostavno nemogući rad. Moramo biti i svjesni kroničnog nedostatka liječnika u primarnoj zdravstvenoj zaštiti. Već sada postoje obiteljski liječnici medicine koji imaju ugovore sa HZZO-om no nemaju liječnika. Stoga se snalaze na način da zapošljavaju umirovljene liječnike, ali isto tako problem je onih prekovremenih sati, prekovremenog rada koji je limitiran na 250 sati, a onaj tko odradi više, onda dođe inspekcijska služba pa ih i kažnjavaju. Mislim da kroz Zakon moramo pronaći trajno rješenje. I slijedeće, upozorio bih na pitanje reguliranja više razine obrazovanja profesije koja je već regulirana na prvostupničkoj razini, a nije pravo propisan magistarski standard obrazovanja. Tu se prije svega misli na djelatnike medicinsko laboratorijske dijagnostike što treba pravno regulirati kako je to i uređeno u većini europskih zemalja. Toliko potrebna i najavljivana reforma zdravstvenog sustava ovim Prijedlogom Zakona to zasigurno nije, ali očekujemo da će predlagač do drugog čitanja otkloniti nedorečenosti koje izazivaju nesuglasice, prije svega u redovima struke. Problemi u zdravstvu znamo da su veliki, oni se moraju rješavati bez obzira što i ministar je rekao da smo i u tome prvaci, ali mislim da upravo pitanja financijskog poslovanja naših bolnica s gubicima nažalost nije riješena i oni se dalje povećavaju u značajnom broju bolnica. Tu još uvijek nismo ponudili rješenje kako sanirati dugove i kako poslovati sa plusom. Znamo da ima izuzetaka, da ima bolnica koje su to pitanje riješile i one danas ne stvaraju financijske gubitke već ostvaruju prihode. Također, mi još uvijek nismo adekvatno riješili pitanje bolničke mreže. Najavljivana su određena spajanja ... [[Govornik se ne razumije.]] određenih odjela. Međutim, vidimo da i tu nemamo neke iskorake. Pitanje dugih listi čekanja je djelomično riješeno za dio specijalističkih pregleda, ali žalosno je kad dođe pacijent u bolnicu, pokuša se upisat i onda mu kaže, doći ćete na red za 5 ili 6 mjeseci, tj. već mu ga djelatnik uputi neka ode privatnog liječnika. Pitanje većeg broja specijalizanata i ostanka tih liječnika u zemlji. Sve su to pitanja koja moramo riješiti ako ćemo govoriti o reformi zdravstvenog sustava. I ono što želim naglasiti na kraju, da mi u Klubu IDS-a, PGS-a i RIA smatramo bitnim da naši domovi zdravlja odnosno primarna zdravstvena zaštita mora osigurati našim građanima da se u svakom trenutku može osloniti na svog doktora obiteljske medicine, da se zna da taj doktor o njima brine, da će se tom doktoru osigurati radni uvjeti da može ostati u njihovoj sredini, što će biti određena garancija da će imati liječnika koji će o njima znati sve, te time pružiti uslugu koju trebaju. Adekvatno funkcioniranje primarne zdravstvene zaštite ne smije se ugroziti niti dovesti u pitanje jer ona je temelj zdravstvenog sustava. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Slijedeća rasprava u ime Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-u je rasprava od kolegice Anke Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi ministre sa suradnicima. Evo, pred nama je Zakon o zdravstvenoj zaštiti. Zakon koji je izazvao veliko zanimanje javnosti, imali smo prilike u medijima slušati, imali smo prilike vidjeti što i kako se tu dešavalo i sad tu se otvara nekoliko tema odnosno nekoliko priča. Apsolutno je zdravstvena zaštita na razini države izuzetno važna. Važno je da se na određeni način zadovolje interesi pacijenata koji zapravo žele dobiti uslugu što prije, žele dobiti kvalitetnu uslugu, ali naravno interese onih koji tu uslugu pružaju. I sad kad malo čitate materijale koje imamo onda u materijalima možete pročitati slijedeće. Da je želja dobiti moderan i financijski održiv Zakon. A onda kad pročitate poglavlje III, ocjene i izvori sredstava potrebnih za provođenje Zakona, kaže se sve aktivnosti predviđene predloženim Zakonom u okviru su sredstava osiguranih za provedbu važećeg Zakona o zdravstvenoj zaštiti. To znači, u okviru postojećih financijskih mogućnosti idemo sa novim Zakonom. Pitanje je kako? Pitanje kako je to ostvarivo? Postoji još jedno pitanje koje je uobičajeno kod nas, a to je da svaki ministar iza sebe želi ostaviti na određeni način spomenik i svaki ministar misli da kad radi novi zakon da će na taj način ostaviti iza sebe spomenik i o tome će se dalje pričati. Pa ne treba to uvijek biti tako. Nekako kad pristupate bilo kojem poslu napravite analizu postojećeg stanja, vidite što u zakonu nije dobro i postavite si cilj. Šta je konačni cilj? Što mi to konačno želimo? ono što smo imali prilike kroz medije čuti je zapravo bilo cijelo vrijeme pričanje o privatizaciji, tu se krenulo, ali to vam je ono negdje krenete pa na pol puta stanete i sad više ne znate što ćete i kako ćete i onda dobijete jedan gemišt svega i svačega s kojim su zapravo u konačnici nezadovoljni svi. Vi ne možete zadovoljit sve interese, niti mogu svi biti zadovoljni, ali trebali bi konačno znati što mi želimo. Mi se deklarativno zalažemo za održivi razvoj. Održivi razvoj između ostalog znači da svi naši sugrađani bez obzira gdje žive i rade imaju istu uslugu. Tome jednostavno nije tako i pitanje da li je to i moguće tako ostvariti i sad kad dođete do svih onih točaka koje su ovdje definirane kroz ovaj zakon, onda krenete s prvom točkom koja govori decentralizacija i već tu se odmah postavimo pitanje i tu malo stanemo jer s druge strane imamo decentralizaciju, a decentralizacija je na razini općina, gradova, pitanje je koliko je na razini županija i tu odmah već imamo politički utjecaj na ovaj zakon sa ulogom županija, odnosno gradom Zagrebom bit će jako zanimljivo vidjeti, dakle samo da kažem, mi smo se već u ovom Saboru naučili slijedeće: jedni govore, drugi malo slušaju šta govorimo ili ne govorimo, nešto malo prihvate, vrlo nježno glavninu toga ne prihvate i donesu zakon koji odgovara vladajućoj većini. Tako da ja uvijek pažljivo, zaista pažljivo slušam što se govori u ime vladajućih klubova, ovaj put je bio klub HDZ-a gdje je uvaženi kolega rekao između prvog i drugog čitanja bit će neke primjedbi pa se ja nekako uzdam u njegove primjedbe i primjedbe koje će tu biti pa da će se tu ipak nešto malo promijeniti u zakonu, a ima ovaj jedan zakon kojim ima dosta liječnika u politici i u ovom Saboru pa se ja tu nekako uzdam u neke utjecaje koje će oni imati. Ali će vrlo zanimljivo biti gledati u gradu Zagrebu i u skupštini grada Zagreba kada krenu interesi tko, što, kako, čiji, pod kojim uvjetima, što će tu biti. Ja ću tu isto gledati, znate sjedite tamo u redovima oporbe i nekad imate osjećaj da trebate kupiti kokice i da vam je bolje nego u bilo kojem filmu, a to je jednostavno nije dobro. To nije dobro, ne treba se tu javnost zabavljati, to jednostavno nije dobro, dakle u neke stvari uvijek imate utjecaj politike. Meni je najdraže kad netko dođe sa govornice i kaže ja nisam političar i održi politički govor. Čim dođete s govornice i govorite nekom nekakav stav, je politika. Prema tome, uvijek ima utjecaj politika, ali ajdemo ju smanjiti. Druga je kaže kvalitetna primarna zaštita. Pa nema nikog od nas koji ne bi htio kvalitetniju primarnu zaštitu. Ja sam se osobno imam odličnog liječnika koji je baš odličan i jako sam, kad je navršio 65 godina sam bila izbezumljena da ode jer je bio za cijelu obitelj izuzetno dobar, dakle dugogodišnje iskustvo, samo zahvaljujući lošoj situaciji što nije bilo liječnika, on i dalje ostaje, no međutim naravno da nitko nije vječan i neće vječno ostati. I ono što mi imamo problem, tu ću odmah se vezati uz problem obrazovanja, ajdemo vidjeti situaciju koju imamo, ajdemo vidjeti ideju da mladi ljudi svoju budućnost ne vide u Hrvatskoj, da mladi ljudi kad završe fakultete i bez obzira koju školu vide svoju mogućnost negdje drugdje. Mi smo vrlo interesantna zemlja i interesantan narod, to se vidi i na ovom zakonu. U jednom trenutku smo zaključili da imamo premalo obrazovanog kadra i da ima premalo ljudi koji su visokoobrazovani i onda smo nemilice otvarali različita veleučilišta, različite strukovne škole i dobili smo ljude koji su to završili, koji imaju diplome i sad ne znamo što ćemo s tim diplomama. Pa samo da dio, da imamo jedan kontinuitet pa da se dio odlučimo i da nemamo obrazovane ljude s kojim diplomama ne znamo što ćemo i onda se zapravo tu mučimo, a danas pogotovo kad je riječ o zdravstvenoj struci. Mladi ljudi koji završavaju i određena veleučilišta i određene strukovne škole, uopće im ne pada na kraj pameti i ne žele ostati raditi ovdje. Dakle mi mlade ljude, pogotovo kad je riječ o zdravstvenim strukama, obrazujemo iz našeg proračuna za neke druge zemlje. I ne trebamo se onda čuditi da te druge zemlje tim istim ljudima nude određene benefite jer u njihovo obrazovanje su uložili nulu. Mi smo iz proračuna uložili obrazovanje, oni su uložili nulu i naravno da će biti benefita za njih. I nije dobro da bilo koji zakon, ovdje je zaista riječ o jednom zakonu na koji smo svi osjetljivi, bude na način da zapravo bude poruka nemate budućnosti u Hrvatskoj, svoju budućnost tražite negdje drugdje. Onda je jedna od važnosti iz ovog zakona kaže jačanje zdravstvene zaštite pacijenta, to vam je onako nešto deklarativno, dobro to tu stoji, a onda dođete u stvarni život i bez obzira da li ste imali nekakve male tegobe ili nekakve malo veće tegobe, nema nikog tko je zadovoljan. Znate, mi smo nastali, odnosno još uvijek živimo i u glavama je da nam država mora riješiti sve, da kad imamo problem taj problem ne rješavamo sami, nego nam taj problem mora rješavati država. Jednako tako nemamo nikakav problem da recimo ljudi koji su odlučili živjeti vani ili čak sad i raditi ili bilo šta, kad imaju problem sa zdravljem dolaze rješavati zdravlje u Hrvatskoj jer im je to puno jednostavnije, odnosno svoje zdravstvene probleme u Hrvatskoj, jer nam je to puno jednostavnije. Jednako tako mislimo da nema županije koja ne treba imati bolnicu i koja u toj bolnici ne treba imati sve struke. Velika hrabrost će biti u trenutku kada napravimo, kad napravimo, kada popišemo sve što je i kada se odlučimo i kada kažemo da ne treba baš biti svuda sve i definiramo gdje, kako i pod kojim uvjetima. Naravno da tu u primarnoj zaštiti nemamo dileme ali to će biti u jednom času velika hrabrost. I kad kažemo da nam možda sve postojeće bolnice i sve postojeće što imamo i ne trebamo do kraja, možda nešto može biti i za nešto drugo. Tu će biti velika hrabrost, tu će biti veliki iskorak. Ali ono što ja znam je sljedeće. Ako želite napraviti reformu onda će vam se deklarativno svi zalagati za reformu. Nema nikog u ovoj sabornici koji kada je riječ o zdravstvenoj zaštiti s jedne strane neće reći prevelike su liste čekanja, ne mogu doći, ne mogu to zadovoljiti na odgovarajući način, neće nitko, nema nitko tko neće reći liječnici su premalo plaćeni, trebamo ih platiti više i sve ostalo ali kada bi se netko založio za ozbiljnu reformu on bi morao to i ozbiljno se potruditi oko toga da se to provede i to ne bi bilo tako jako jednostavno i uvijek znate od deklarativno do stvarnost sve ok ali nemoj da se to na mene odnosi, nemoj da ja tu na bilo koji način stradam. Ovaj zakon zapravo je od onih ideja od kojih je krenulo. Više ne znamo gdje je završilo, ali je završilo na način da nered koji imamo pokušavamo riješiti neredom. Nered koji imamo, ne može se riješiti neredom. Ovaj zakon neće odgovoriti na sve one probleme koje mi u zdravstvenoj zaštiti imamo ono ide kroz dva čitanja, ja sam imala prilike čuti i ministra koji je rekao da u saborskoj raspravi može biti primjedbi kada su bili neki nezadovoljnici onda je rekao obratite se saborskim zastupnicima pa neka daju amandmane. Ja bih s ove govornice poručila ako se obraćate saborskim zastupnicima onda samo vladajućima jer će njihovi amandmani biti prihvaćeni i o njima će se raspravljati, nemojte gubiti vrijeme na oporbene jer bez obzira što oporba govori to neće biti prihvaćeno. Ja sam ministra uvodno pitala, dajte mi recite u jednoj rečenici što je smisao ovog zakona, zašto ga želimo, koji je ovo iskorak. Jer kada radite novi zakon, vi morate imati nekakav cilj. Mi moramo znati kakvu mi to zdravstvenu zaštitu želimo 2030. osim da to bude deklarativno na način bolje biti mlad i bogat nego star i siromašan. Naravno da ćemo se deklarativno svi za to založiti. Ali što mi to hoćemo imati 2030.? Što to ovaj zakon nudi da zaista tada bude bolje, da zaista tad odgovorimo na određene probleme, da imamo liječnike s jedne strane da imamo pacijente. Dakle što je smisao u konačnici ovog zakona? Da imamo pacijente koji su zadovoljni, da imamo liječnike koji ostaju u Hrvatskoj rade posao i žele ostati u Hrvatskoj i nastaviti raditi taj posao. To je konačni smisao zakona. Da li, ajmo si postaviti svi zajedno pitanje, da li ovaj zakon o zdravstvenoj zaštiti koji je pred nama osigurava taj konačni cilj. Ako imamo liječnike koji su nedavno, prošli tjedan ili ne znam kad, štrajkali na Markovom trgu, dakle liječnici pokazuju nezadovoljstvo. Pacijenti, oni samo znaju da tu nešto ne štima i ne pokazuju to nekakvo nezadovoljstvo, pokazati će u jednom trenutku kada neće moći dobiti sve one usluge koje trebaju dobiti. Ja sam vrlo pažljivo išla čitati taj zakon uopće, vi znate da se ja bavim nečim, uopće u svom, svojoj djelatnosti nečim drugim, no međutim nema nikog tko u odnosu na zdravstvenu reformu i mirovinsku reformu nema nešto za reći i ne želi o tome na određeni način progovoriti. Tako da kad sam i iščitavala ovaj zakon postavila sam si suštinsko pitanje što taj zakon nešto novo nudi, koji će on problem riješiti. Nije dobro ići sa zakonom koji neće riješiti postojeće probleme, otvoriti će neke nove probleme, jer otvoriti će neke nove probleme. Otvoriti će, dakle još pogotovo kada se nisu mogli dati odgovori, onda su se probali dati odgovori na nekakav drugi način ali sve u kontekstu da je riječ o postojećim financijskim mogućnostima, dakle riječ je o otprilike oko 24 milijarda kuna koje je za zdravstvo i u okviru toga moramo osiguravati kvalitetnu zdravstvenu zaštitu. Imaju dvoje stvari i uvijek morate naći dvije stvari koje vam nude nekakav iskorak. Jedna stvar su ovi mobilni timovi koje smo već u jednom trenutku imali kojim se zapravo nudi i omogućuje da se dođe, da liječnik dođe, odnosno da prilika bude svima. Meni osobno iako tu sam vidjela niz primjedbi bilo vezano uz zdravstveni turizam. Ja osobno o zdravstvenom turizmu imala sam iskustvo mislim dobro. Pred neki dan je bio Zakon o ugostiteljskoj djelatnosti gdje sam rekla da je dobro da je tamo i da pretpostavljam da je tu napravljen kontakt sa Ministarstvom zdravlja. No međutim ovaj ima zakon i to u posljednje vrijeme u svakom zakonu nacionalni registar zdravstvene zaštitite. To je iz one priče važnosti digitalizacije. Pa kad mislimo da je važnost digitalizacije, onda svatko kreće ponovno sa registrom, ti registri naravno koštaju a pri tome zaboravljamo da imamo recimo Zakon o nacionalnoj infrastrukturi prostornih podataka, da su sve već gradovi, općine, županije, domovi zdravlja mogli o bolnice temeljem tog zakona to raditi, na jednom mjestu to imati, no međutim tome nije tako. Imamo pred nama zakon koji će, koji po našoj ocjeni nered rješava novim neredom. Hvala.
Hvala vam. Sljedeća rasprava u ime Kluba zastupnika Stranke rada i solidarnosti, Reformista i nezavisnih zastupnika kolega Kažimir Varda. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani ministre sa suradnicima. Dopustite mi da budem kratak. Naime, kolega Ćelić mi je uzeo zapravo jednu od tema o kojima sam ja mislio kratko govoriti, to je palijativna skrb pa onda nema potrebe da duljim, ali ono oko čega bi se zapravo zadržao je zdravstveni turizam. Vi ste s pravom u obrazloženju zakonu naveli da RH obiluje prirodni resursima koji predstavljaju veliki potencijal za razvitak zdravstvenog turizma na moru i u kontinentalnom djelu Hrvatske i to na 220 lokacije s povoljnim, potencijalnim uvjetima za razvoj zdravstvenog turizma od kojih je tek 10% eksploatacije u okviru 18 organiziranih liječničkih centara. Na kraju obrazloženja naveli ste da se zdravstvene usluge u zdravstvenom turizmu mogu pružati ustanove, trgovačka društva za obavljanje zdravstvene djelatnosti i privatni zdravstveni radnici na način utvrđen posebnim propisima kojima se uređuje pružanje usluga u turizmu. Navedeni subjekti mogu obavljati ugostiteljsku djelatnost na način utvrđen posebnim propisima o pružanju usluga u ugostiteljskoj djelatnosti. Navedene djelatnosti moći će se obavljati uz uvjet da zdravstvene ustanove odnosno privatni zdravstveni radnici s obzirom na kapacitete, dodatno ne opterećuju zdravstvene radnike i uz uvjet da to ne bude nauštrb pacijenata u zavodu. E sad sam se ja vratio na tekst zakona. U tekstu zakona članak 39. ako je to to, vjerojatno ćete u završnoj riječi dat mi obrazloženje. U stavku 2. pojedine oblike zdravstvenih usluga koje se pružaju u djelatnosti zdravstvenog turizma, članak 39., stavak 2., i normative za njihovo obavljanje, naglašavam, i normative za njihovo obavljanje uz prethodno pribavljeno mišljenje ministra nadležnog za turizam, pravilnikom propisuje ministar zdravstva. Ne piše, ali podrazumijeva se. E sad mene zanima slijedeće. Poučen iskustvom, u stranci u kojoj sam pripadao, imali smo inicijativu da se za vrijeme zimskih mjeseci i za umirovljenike osiguraju također sredstva koja su inače Ministarstvu turizma davala agencijama za dovođenje turista pa su time na neki način ne samo simbolično participirali u troškovima turista u našim hotelima, tražili smo da se to omogući i našim umirovljenicima. Zašto? Zato što naši umirovljenik koji odlazi u lječilište, u privatnom aranžmanu ili aranžmanu svojih udruga, mora uzet uputnicu i platiti još plus smještaj i terapije. To lječilište naplati pacijentu i naplati od zavoda. S druge pak strane autobusi ministre, autobusi odlaze u drugu državu, u BiH. Od 3 do 10 autobusa u grupi … [[Govornik se ne razumije.]] za 1700 kn sa prijevozom, 10 dana. Svih 10 dana imaju određeni broj terapija. Tamo ih čekaju specijalisti. Znači 1700 kn bez uputnice, razvijaju zdravstveni turizam i dobro im ide. Nama ne ide. Mi očito ovdje mislimo samo na zdravstveni turizam koji bi trebao doći izvana ali imamo grupe građana koji to koriste o vlastitom trošku i ne bi trebalo ići na trošak HZZO-a s uputnicom ako imamo normalno mjesta u tim lječilištima. Da ne govorim od Vela Luke, … [[Govornik se ne razumije.]] Makarske itd. Dakle, ako podrazumijevate jer to ne vidim iz članka 39. pa ni 40. zakona da ćete vi pravilnikom ako ste pod tim razumjeli taj normativ, da ćete vi pravilnikom odrediti normative koliko je to u određenoj destinaciji za pacijente zavoda a koliko su slobodni kapaciteti za zdravstveni turizam jer ja držim da bi zdravstveni se turizam trebao razvijati novim kapacitetima u našim lječilištima. Novi kapacitetima. Dakle, nek se naplaćuje koliko to je, nek se top naplaćuje u turizmu. A da to ne ide na nauštrb naših pacijenata. Pa bih molio u tom smislu i odgovor u vašoj završnoj riječi. Što se tiče ostalog zakona, naš klub, bar ono što smo raspravljali, i koliko mi razumijemo zdravstvo osim kao pacijenti, ipak vidimo cilj u tom vašem prijedlogu zakona a to je prvo, decentralizacija zdravstva što je po meni vrlo važno. Ne može samo ministarstvo odgovarati za stanje u zdravstvu RH, to moraju preuzeti i županije. Osim toga, kroz to dolazimo i do toga da nema više samovolje ravnatelja ili župana jer sve odluke o zdravstvu na području županije mora donositi županijska skupština. Mislim da to osigurava određenu transparentnost i sigurnost u svim detaljima zdravstva. Čini nam se da ovaj prijedlog zakona će donijeti kvalitetniju primarnu zdravstvenu zaštitu, bolje radne uvjete liječnicima i drugim zdravstvenim radnicima, unaprijediti sustav palijativne skrbi za koju sam rekao da mi je kolega Ćelić odnio dio rasprave, da ne ponavljam, pa će iz tih razloga Klub zastupnika Strane rada i solidarnosti, Reformista i nezavisnih zastupnika prihvatiti ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Slijedeća rasprava u ime Kluba zastupnika SDP-a, kolegica Romana Jerković.
Hvala lijepo. U ime Kluba SDP-a započela bi raspravu podsjećanjem na definiciju zdravlja, jer zdravlja nije samo u sustavu bolesti, već je zdravlje i stanje, fizičkog, psihičkog i socijalnog blagostanja. Bilo bi jako interesantno kada bismo samo mogli napraviti jednu brzinsku anketu među građanima Hrvatske i da ih možemo pitati što misle što je od tog svog silnog blagostanja ostalo. Mislim da bismo imali što čuti. Što mislite da li bismo našli, jednu jedinu osobu u Hrvatskoj koja smatra da sustav zdravstva počiva na zdravim temeljima i da dobro funkcionira. Što mislite što građani misle o ovim predugačkim listama čekanja. Koliko ljudi, je li itko zadovoljan kvalitetom i dostupnošću zdravstvene zaštite. Što bi rekao čovjek koji živi na nekom dalmatinskom otoku na mom rodnom Pelješcu na Korčuli, na Cresu, na Rabu, što bi rekao netko tko živi na Mosoru, na Papuku, je li njima do liječničke pomoći lako doći ili nije. Možemo li mi njima u 21. st. osigurati dostupnu i kvalitetnu zdravstvenu zaštitu. Ako nećemo biti iskreni sami prema sebi, tu je i jedno prilično relevantno izvješće gospodine ministre, koji kaže, da je hrvatski zdravstveni sustav, prošle g. zauzeo 26 mjesto od ukupno 35 zemalja i u odnosu na 2016. mi smo pali za 7 mjesta, znači u 2 g. jer ono što je bilo 2016. to smo vam mi ostavili. U 2 g. pali ste za 7 mjesta. U tom izvješću stoji da u Hrvatskoj je pala ne samo kvaliteta, nego i dostupnost zdravstvene zaštite, narasle su liste čekanja, građani sve teže dolaze do bolničkih specijalista, duže se čeka na operativne zahvate, duže se čeka na pretrage kao što su CT, kao što je magnetna rezonanca. Pa evo, ja vam mogu reći i svoje osobno iskustvo, nisam htjela iskoristiti činjenicu da sam liječnica, a trebala sam pretragu magnetne rezonance koljena. Nazala sam ured, da vidim, kada bi mogla dobiti termin i dobila sam ga za godinu i 7 mjeseci. Pazite za godinu i 7 mj. magnetna rezonanca, za akutno stanje koljena. Pa u međuvremenu mi naraste vjerojatno i nova hrskavica i novi meniskus. Dakle, uz sve te probleme koje sam navela, mi danas imamo zakon o zdravstvenoj zaštiti koji se smatra temeljnim zakonom zdravstva, koji zapravo ništa suštinski ne mijenja. I to su rekle i rekli moji prethodnici koji su raspravljali u ime kluba. I opet jedno prilično relevantno usluživanje ministre, koji kaže da u RH je očekivani životni vijek za više od 3 g. ispod prosjeka EU, što znači da mi 3 g. kraće živimo. Stopa smrtnosti od bolesti krvožilnih sustava gotovo je dvostruko veća od prosjeka EU. Što bi značilo da 2 puta više umiremo od srčanog infarkta, a stope smrtnosti od raka pluća, raka dojke i raka debeloga crijeva, među najvišima su u Europi. Na začelju smo kada se radi o prevenciji debljine i pušenja i konzumiranja alkohola. E sada što je ovo, što vi mislite ministre? Mi u Klubu SDP-a mislimo da su ovo zabrinjavajući podaci koji zvone na uzbunu, ali ne samo to da zvone na uzbunu, nego zvone i na potrebu nacionalnog konsenzusa oko hitnih mjera koje treba poduzeti, a u isto vrijeme zakon koji danas imamo na klupama, o kojem danas raspravljamo, nema reformski potencijal i ništa suštinski ne mijenja. Ma nije se uopće teško složiti oko toga, što nama danas treba, kakav nama zdravstveni sustav treba? Treba nam jedna kvalitetna sveobuhvatna zdravstvena zaštita koja je svima dostupna, to nam je jasno svima. Treba nam sustav koji je okrenut ljudima, pacijentima, treba nam sustav, koji financijski održiv, koji ne generira dugove, trebaju nam kvalitetniji uvjeti rada, za sve one koji rade u sustavu zdravstva, za liječnike, za medicinske sestre, za tehničare treba nam razrađeni sustav nagrađivanja, kako bismo ih zadržali i u Hrvatsku. Treba nam zdravstveni sustav koji je prilagodljiv, koji se lako transformira, ovisno o novim tehnologijama, ovisno o potrebama populacije. Ministre, što mi kao Klub SDP-a ali ja mislim i opća javnost i stručna javnost, očekuje od vas i od vašega ministarstva. Nemojte ovo doživjeti kao napad. Naprosto to bismo rekli da se na vašem mjestu nalazi bilo tko, pa čak i kada je SDP imao svoju vladu. Mi saborski zastupnici očekivali smo to od svojih ministara i bili smo kritični, niste to možda nikada čuli, ali biti smo kritični i danas smo kritični prema vama. Očekujemo da probleme prepoznate, očekujemo da ih razumijete i da ponudite rješenja. Ne kažemo da se ne trudite, ali vaša uloga mora biti liderska, ona mora biti proaktivna, ona mora biti koordinatorska i morate prepoznati koje su dobre stvari vaši prethodnici radili. Bilo bi dobro da s njima, ako ste mudri, politički, kako god hoćete nastavite. Ali morate i sami ponuditi rješenja, koja su u skladu i sa vremenom i sa potrebom građana RH. U sustavu koji je … [[Govornik se ne razumije.]] problemima, ovakvo kakvo zdravstvo jest, ministar ne smije imati pasivnu ulogu i ne smije čekati da se stvari riješe od sebe, jer neće, jer to znate, kao čovjek, koji ima i životnog i profesionalnog iskustva i nije dobro raditi po sistemu, najbolje da ništa ne radim, jer ako ne radim onda me neće kritizirati. Naravno da mi ne želimo, društvo, hrvatsko ne želi, da se svake 4 g. događa nova reforma, pa mi smo i premala i presiromašna država da bismo si mogli dozvoliti takav luksuz da svake 4 godine kad dođe novi ministar, on započinje sa novom, sa svojom reformom. U uređenim i naprednim državama i društvima to se ne može dogoditi, ali eto kod nas može. Zašto? Pa zato što nikad, ni oko jedne reforme koja se u Hrvatskoj dogodila nismo političko suglasje postigli. Da smo ga postigli svaki bi ministar nastavljao tamo gdje je njegov prethodnik stao. Loše stvari koje su se s vremenom pokazale bi eliminirao, a sa dobrim stvarima bi nastavio. U ovako velikim i važnim sustavima kao što je zdravstvo, a to je i obrazovanje, to je školstvo, to je socijala, kontinuitet je presuda, presuda. A njega nema i to je naša velika boljka i to je naš veliki problem i mi se jednostavno od tog problema ne možemo otrgnuti. Mi danas raspravljamo, ne o izmjenama i dopunama ovoga zakona, mi raspravljamo o novom zakonu, o cjelovitom zakonu, Zakonu o zdravstvenoj zaštiti i mi nismo očekivali, nemojte se ministre čuditi što moje kolege u ime kluba raspravljaju na način na koji raspravljaju. Mi nismo očekivali da ovaj zakon predstavi promjene koje su kozmetičke naravi. Čak štoviše, mi smo očekivali da će upravo zbog nagomilanih problema zakon biti reformski i da će se pozabaviti rješavanjem tih istih problema. No čini se da smo bili u zabludi. Očekivalo se u javnosti, kako u onoj stručnoj, tako i u općoj javnosti da će se zakon pozabaviti bolničkim sustavom, zašto? Pa zato što producira dugove, zato što je jedan od najvećih problema u sustavu zdravstva, očekivali smo da će se pozabaviti kvalitetnijom i efikasnijom primarnom zdravstvenom zaštitom, da će se pozabaviti listama čekanja koje su eksplodirale, da će se pozabaviti odlaskom liječnika i sestara u potrazi za boljim radnim i životnim uvjetima izvan Hrvatske, da će se pozabaviti boljim preživljavanjem od nekih bolesti ,raka, srčanog infarkta, da će se pozabavit prevencijom konzumiranja alkohola, debljinom, pušenja itd. no bili smo u zabludi. S jedne strane je zakon podigao ogromnu prašinu među primarcima, štrajkali su na Markovom trgu pa naravno, najprije ste im nešto obećali, onda ste im to uzeli, ali bolnički sektor kao izvor najvećih dubioza u hrvatskome zdravstvu, vi ministre niste doživjeli, a iz tog ste resora i poznajete sustav pa ja sam sigurna da znate što bi trebala biti rješenja. Nevjerojatno da bolnički sustav koji grca u dugovima i problemima ovim zakonom niste ni dotaknuli. Je li moguće parcijalno, a uspješno riješiti probleme u zdravstvenom sustavu? Pa naravno da nije pa to nikom nije uspjelo pa neće ni vama. Nije teško doći do zaključka da upravo zbog činjenice da od bolje organizacije primarne zdravstvene zaštite, boljeg funkcioniranja domova zdravlja, da se od toga odustalo, a bolnički sektor se nije prepoznao kao problem. dakle lako je doći do zaključka da ovaj zakon nema jednu jasnu viziju, ne vidi širu sliku i ne rješava ključne probleme zdravstvenog sustava. Na koji način zakon prepoznaje problem loših uvjeta rada i malih plaća medicinskih sestara i tehničara i liječnika? Dakle ljude koji su stupovi hrvatskoga zdravstva. Pa nikako. Hoće li zakon spriječiti odlazak zdravstvenog kadra iz Hrvatske? Neće. zašto liječnici i sestre odlaze iz Hrvatske? Pa nevjerojatno je, ne odlaze čak niti zbog novca koliko odlaze zbog uvjeta rada, zbog međuljudskih odnosa i općenito zbog nezadovoljstva organizacijom rada u sustavu zdravstva. Hrvatsku je od ulaska u EU napustilo 600 liječnika. Trenutno ja mislim negdje oko 1500 onih koji čekaju neku vrstu dozvole da odu. Imamo nedostatak 2000 specijalista, 151 tim primarne zdravstvene zaštite je bez nositelja, mislim do kad ćemo biti skrštenih ruku? Zakon predviđa nagrađivanje zaposlenih u zdravstvu, onda bi čovjek rekao odlično, ali je potpuno nerazrađeno i ovisi o daljnjim odlukama Vlade, a u prijevodu velika je šansa da se to u praksi nikada ne dogodi. Dakle imamo 60 000 ljudi koji su zaposleni u zdravstvu, sestre i tehničari sa katastrofalno malim plaćama, mladi liječnici, liječnici koji su bez kumulative, koji su potplaćeni u odnosu na svoje kolege u drugim zemljama EU i onda se postavlja pitanje do kad ih mislimo držati na tako malim plaćama? Kolika odgovornost je na njima, koliki trud, koliko obrazovanja, koliko muke i truda. Ne može taj posao svatko raditi pa vi to jako dobro znate. Pa zaslužili su da im se plati svaki sat prekovremenog, zaslužili su da imaju veće plaće. Ja vas moram pitati ministre, koji je vaš plan? Kako to mislite sprovesti? Mi u klubu SDP-a imamo plan, mi imamo rješenje, mi smo vam ga pokazali indirektno. Mi nemamo problem sa intelektualnim vlasništvom nad time. Sve što ste trebali učiniti po nama jest da nastavite ono dobro što smo mi započeli. Otvorite vrata bolnica u popodnevnim satima, omogućite ljudima da rade i pošteno ih platite pri čemu bi se svakako smanjile liste čekanja, kao što smo mi to napravili. Da, pogrešna je vizija privatnog zdravstva koju HDZ promovira kad god dođe na vlast. U toj vašoj viziji i razinu zdravstvene skrbi određuje platežna moć. Tko plati, taj ima zdravlje. Pri čemu je zdravlje roba i mi u klubu SDP-a nikako se s time ne slažemo. Vaš plan ovog puta se osujetio, vrlo bučnom javnošću. Nadamo se da će tako i ostati. Financiranje zdravstvenog sustava je, objektivno govoreći, bio problem svih ministara do sada, svi su se bavili ovim problemom, pristupali reformama, krpali rupe, sanirali bolnice. Mi ne vidimo da vi sada ovim zakonom ćete taj problem riješiti. Vi ste zahvaljujući nekim dobrim gospodarskim trendovima koje smo vam ostavili uspjeli upumpati u sustav nekih milijardu i nešto, ali ministre, morate priznati da i sada ovako kako je stanje, svaki mjesec se generira novih 95 milijuna duga što znači da na godišnjoj razini imamo dugove, koliko, preko milijardu kuna, ispravite me ako griješim. Konačno želim u ime kluba SDP-a istaknuti još jednom našu zabrinutost nagomilavanjem problema u sustavu zdravstva koji se ne rješavaju, zbog čega ovaj prevažan resor kao što je zdravstvo ne samo da stagnira već i nazaduje a ovaj zakon se nažalost ozbiljno ne bavi nijednim suštinskim problemom resora. Iskreno se nadamo da će do drugog čitanja doživjeti opsežne promjene jer će upravo o tome, gospodine ministre, ovisiti naša podrška zakona. Hvala vam lijepo.
Hvala vam. Nastavljamo sa raspravama u ime kluba zastupnika. Slijedeća rasprava u ime Kluba zastupnika HSS-a, kolega Davor Vlaović.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege, uvaženi ministre sa suradnicima. U ime Kluba zastupnika HSS-a vezano uz Zakon o zdravstvenoj zaštiti, možemo reći da je ovaj prijedlog zakona uzburkao i zamutio vodu kad je riječ o zdravstvenom sustavu u RH. Nezadovoljni su pacijenti i mnoge udruge pacijenata su dostavile niz primjedbi na ovaj prijedlog zakona, nezadovoljni su liječnici obiteljske medicine, i javni i privatni iako i ovi privatni su uvjetno privatni jer su i oni dio javnog zdravstvenog sustava i organizirali su ovdje prosvjede i nije dobro da ministar u pripremi ovog zakona u dogovoru sa udrugom liječnika obiteljske medicine im obeća jedno a onda dođe prijedlog pred nas nešto drugačiji s čim su oni nezadovoljni a isto tako su nezadovoljni i liječnici i medicinske sestre i u bolnicama jer nemaju svi jednake uvjete za rad, nemaju jednake plaće, nemaju istu opremu, veliki je pritisak na njih da se smanje liste čekanja a nije sve na njima. Jedino tko je zadovoljan, zadovoljan je ministar jer je ipak zakon u proceduri. I kaže nisam ni ja svemoćan, evo sad je Sabor na redu, nek ga popravi, nek donese bolji i kvalitetniji zakon. U redu je ministre, da prebacujete lopticu na nas saborske zastupnike, međutim počesto smo mi iznijeli niz kvalitetnih primjedbi i amandmana, ali nažalost nijedan ne bude prihvaćen, uvijek većina poštuje prijedlog Vlade i tako da očekivati da će do drugog čitanja vrlo malo naših primjedbi biti prihvaćeno i to nije dobra praksa. Vi ste u pravu kad kažete da bi Sabor trebao razmotriti sve prijedloge s terena od struke, da se više poštuje glas onih koji su dio tog sustava javnog zdravstva, a to su prije svega liječnici, medicinske sestre i ostalo osoblje a tek onda da politika da svoje viđenje i rješenja za isto. Ali nažalost, kažem, u Saboru uvijek većina preglasa nas iz opozicije i dobijemo zakon onakav kakav je, a imamo situaciju na terenu da nam je zdravstveni sustav u velikim financijskim problemima, infrastrukturnim problemima, kadrovskim i organizacijskim. Opet ističem, iako sam ovdje više puta govorio da javni zdravstveni sustav mora u fokusu interesa imati pacijenta i da on mora biti taj oko kojeg se sve vrti i da mora ta dostupnost zdravstvene zaštite biti jednaka na svim područjima RH. A onda to danas nije, to svi znamo i to treba javno reći. To stanje treba ispraviti i popraviti. Pogotovo je teško u ruralnim područjima, u Slavoniji, Baranji i Srijemu i drugim područjima iz kojih ljudi iseljavaju gdje prije svega nedostaje liječnika obiteljske medicine, nedostaje pedijatara, logopeda, ortopeda i niza drugih specijalista. Evo samo na području Brodsko-posavske u ovom trenutku nedostaje 14 liječnika obiteljske medicine i to je u ovom trenutku jako teško nadomjestiti i to je ostavljeno da organizira tko? Županija odnosno županijska skupština kroz dom zdravlja i kroz onaj dio timova koji su ostali u okviru doma zdravlja. Nemoguće je da netko tko nema dovoljno financijskih sredstava organizira sustav da bude dostupna zdravstvena zaštita na cijelom području RH i u svakoj županiji jer ne možemo uspoređivati Istru, Primorsko-goransku županiju, njihove fiskalne kapacitete i prostor Slavonije i Baranje, županije, znamo u kojem su problemu. Djelom je to popravljeno sa zadnjim poreznim reformama gdje su prihodi nešto povećani tim županijama ali su zbog obveza i dugova koji su naslijeđeni, u ovom trenutku budimo iskreni, županije u nemogućnosti da organiziraju kvalitetan zdravstveni sustav, da nadomjeste ovih 14 liječnika, da u svim tim ambulantama ima kvalitetna oprema i dostupan Internet nemamo ni dovoljno mogućnosti da napravimo onaj iskorak ka nadstandardu da osiguramo i dovoljan broj drugog medicinskog osoblja pogotovo ako je tim hitne medicine na terenu, ostaje prazna ordinacija i problem je nema liječnika, vrši se dalje pritisak na objedinjeni hitni bolnički prijem u bolnicama i bilo je pokušaja da se tak pritisak smanji, nije bilo hrabrosti da se s tim nastavi ali činjenica da nam nedostaje i liječnika u bolnicama. Evo čuli smo već da je preko 600 liječnika otišlo iz RH i da su pripremili dokumentaciju još njih preko 1200. to je ozbiljan problem, mi moramo se zamisliti kako zadržati liječnike u RH i kako ih stimulirati da ostanu raditi ne samo u gradovima nego da budu dostupni i općinama i mjestima u ruralnom području. Postoje modeli, treba ih samo prepisati iz zemalja koje su to učinile jer ministar se pohvalio da je naš zdravstveni sustav jedan od boljih u svijetu. Pogotovo kad je riječ o primarnoj zdravstvenoj zaštiti a dobar je zato što smo imali kvalitetnu organiziranu mrežu domova zdravlja. To je istina, neke zemlje, poput Irske se vraćaju tom načinu organiziranja primarne zdravstvene zaštite, jer su vidjeli da onu kroz preveliku organizaciju su izgubili tu kvalitetu na primarne zdravstvene zaštite i dostupnost zdravstvene zaštite pacijentu. A mi s ovim prijedlogom zakonom radimo nekakav kakav je već rečeno gemišt, i nećemo riješiti problem, jer ne može županija i dom zdravlja organizirati sustav da funkcionira 100% ako raspolažeš do 25% ordinacija, do 25%. To jednostavno nije moguće i sada već imamo 20 i više godina koncesionare i znate koji je problem? Ne može se organizirati dežurstvo nedjeljom, praznikom i vikendom, mrtvozorstvo, jer koncesionari mogu a i ne moraju to raditi. Ovim zakonom, ni to nije riješeno. To je istina, županija, nemaju dovoljno novca da bi kvalitetno platili da se obavlja to mrtvozorstvo, nego onoliko koliko su im financijske mogućnosti. Mnogi liječnici se ne odlučuju na to i imamo tu problem. Zašto neki liječnik koji od rođenja prati pacijenta ne bi bio i u onom trenutku kada pacijent umre uz njega i napisao te papire koje treba. To nije riješeno, a nije riješeno ni ovim zakonom. Također treba reći da ne može županija organizirati, pogotovo u Slavoniji kvalitetnu i dostupnu zdravstvenu zaštitu jer nema dostatno novca da opremi svaku ambulantu s onom opremom koju bi svaki pacijent trebao imati kod svog obiteljskog liječnika. I ugl. su se koncesionari grupirali u gradove, Slavonski Brod, Vinkovce, Osijek, a u selima ih nedostaje. Dobro je da liječnik obiteljske medicine može u 2 ili 3 ambulante raditi kako je ovdje preloženo. Ali mi iz HSS-a se ne slažemo da se to još dopunjuje sa mobilnom mrežom, sa nekim kombijem ili autobusom, koji će ići sa selima i liječiti ono malo stanovništva što je ostalo u tim rubnim područjima. Pa već ih dovoljno ponižavamo što nemaju trgovine u svojoj ulici i u svojoj kući i u svom naselju, nego kupuju kruh iz kombija, sada im trebao i liječnik iz kombija davati lijek. Nemojte to dodatno ponižavati to stanovništvo u ruralnim područjima. Ima dovoljno, pa i praznih ambulanti i mjesnih domova i područnih škola koje su prazne nažalost, 68 ih je već zatvoreno u Hrvatskoj. Vjerujem da u suradnji s ministarstva i županija i općina se može ti prostori urediti, da se u tim prostorima organizira dolazak liječnika obiteljske medicine u određene dane i određene sate i da im se omogući pregled i kvalitetno daljnje procesuiranje da imaju dostupnu zdravstvenu zaštitu. Mislim to je naš prijedlog da se iznađu financijska sredstva, kako bi osigurali da u svakom, svakoj općini bar postoji mjesto, ambulanta, ili priručna ambulanta gdje bi liječnik dolazio i davao medicinsku skrb, nemojmo ih dodatno ponižavati sa liječenjem iz autobusa ili iz kombija. Jer ako nema zdravstvene zaštite, onda će se nastaviti iseljavanje iz tih područja. To je činjenica i to je istina, a mi moramo zaustaviti iseljavanje. Također sam rekao da menadžment domova zdravlja nema dovoljno instrumenata da nagradi liječnika koji su ostali u okviru doma zdravlja, koji rade više i kvalitetnije. Rekao je ministar, riješiti će se to uredbom. Moglo se je to i u zakon, da im se da i tu poticaje i potpore, da stvarno ministar i ministarstvo misle o njima i da im omogućuje da oni koji rade budu adekvatno nagrađeni i treba izjednačiti liječnike obiteljske medicine i javne i privatne i ostaviti im na izbor, kako će se oni odlučiti da li će biti u domu zdravlja ili ne. Neka to zdravstveni djelatnici, liječnici, sami odluče. A da bi osigurali sustav, mi stvarno moramo liječnicima ne samo obiteljske medicine, nego svima u Hrvatskom, a ima ih negdje preko 11000 u Hrvatskoj dati poseban status. To Hrvatska može, dali smo i nekim drugim strukama poseban status i kroz beneficiran radni staž i kroz druge prinadležnosti, ali financijsko rasterećenje, stimulacije, ne mogu biti samo na općinama, gradovima i županijama. Jer već im na određeni način pomažemo što im rješavamo stambeno pitanje i neke druge njihove probleme. Ali mislim da bi ih kroz i ovaj zakon i druge porezne zakone mogli dodatno nagraditi liječnike obiteljske medicine i liječnike u bolnicama, da imaju veće plaće, jer sa plaćom, od 8-9 tisuća kuna nije zadovoljan ni liječnik u bolnici. Njegovi kolege, koncesionari su u obiteljskoj medicini su zarađivali više, a pogotovo ako uzmemo kakve su plaće liječnika u Austriji, Njemačkoj, pa neće otići samo ovih 600 koje je otišlo, otići će još 1000 mladih ljudi, pogotovo što na određeni način ne vide sigurnost za svoje daljnje napredovanje nakon školovanje, jer samo evo, detalj koji je već spomenut, nije riješeno, da li će morati odraditi pripravnički staž ili će morati ići odmah raditi. Kaže ministar, riješiti će i to. Ali, to je evo, samo jedan pokazatelj, gdje zakon nije kompletan i gdje nije se vodilo brige o svim segmentima, svaki taj detalj je bitan da bi zdravstveni sustav funkcionirao. Znači treba prije sveg što je prijedlog evo nas i mene iz HSS-a da se povećaju upisne kvote na medicinskim fakultetima, zašto ne? Kaže ne postoji dovoljno infrastrukture na fakultetima, učionica, prodavaonica laboratorija, profesora, pa zašto to ne riješimo, postoji načini, imamo državni proračun u suficitu, osiguramo dio sredstva da se nadograde fakulteti i opreme fakulteti i da se osigura nastavno osoblje da možemo povećati upisne kvote na medicinske fakultete, jel to problem, jel se razmišlja dugoročno o tome, jer trebalo bi. Jer negdje za 10-tak g. će nam preko 4000 liječnika otići u mirovinu. To je jedan od prijedloga. Drugo za ruralna područja kako riješiti nedostatak liječnika, prijedlog je ili da se poveća glavarina ili da se smanji broj potrebnih pacijenata za sklapanje ugovora s HZZO-om. Zašto to ne bi bilo 750-800 pacijenata u ruralnim područjima da ima iste prihode kao i njegov kolega u gradu kojem nije problem nakupiti 1700 ili 2000 pacijenata. To su neki modeli o kojima treba razmisliti, koje HSS predlaže da se uvedu. ... [[Upadica: ne čuje se.]] Evo, također mislimo da se treba razmisliti o objedinjavanju hitne medicine i hitnog bolničkog prijema jer i na hitnom bolničkom prijemu nam nedostaje specijalizanata hitne medicine, pa moraju dolaziti raditi suspecijalizanti neurokirurzi, kirurzi, neurolozi i onda ne mogu raditi svoj posao u svojim ambulantama nego su ovdje. Kad bi se tu našao kompromis objedinjavanja hitne medicine i objedinjenog hitnog bolničkog prijema, oslobodio bi se dio liječnika koji bi onda mogao raditi tu i pacijent bi dobio kvalitetnu trijažu i onda dalje distribuciju na odjele gdje već treba ići, a isto tako treba razmisliti o modelima kako te liječnike iz hitne medicine povećati im broj jer pogotovo sad kad imamo turističku sezonu za koju će očekuje da će biti opet jača nego prošle godine nedostaje nam liječnika hitne medicine i treba bit povećan broj timova i tu moramo tražiti rješenja, a jedino da se poveća broj specijalizacija i da se povećaju plaće. Istina, to je težak posao. To je jedan od najtežih poslova hitna medicina je sigurno. Naravno, svaka čast i drugim strukama u okviru medicinske struke, ali ovo je sigurno dosta težak posao i rijetko se mladi liječnici odlučuju na ove specijalizacije iz hitne medicine. Kad je riječ o bolničkom sustavu, već je spomenuto da je problem bolničkog sustava što su još uvijek neriješeni dugovi iz prethodnog razdoblja i ne mogu bolnice, bilo da su opće ili županijske iz svog redovnog poslovanja u ovakvim uvjetima sanirati dugove. A osnivači županije neće to financijski moći podnijeti ukoliko bude negativno poslovanje istih, a čuli smo već kolege prije mene sve koliko su dnevno nedostaci sredstava u bolničkom sustavu. Da nije sve loše, pohvalit ću i ono što razdvojili i vratili ... [[Govornik se ne razumije.]] bolnici Nova Gradiška i Pakrac, to je dobar put da se zdravstvena zaštita približi svakom pacijentu koji mora biti u fokusu interesa. Hvala lijepa.
Kolega Vlaović, hvala vam. Slijedeći u ime Kluba zastupnika HNS-a, gospođa kolegica Topolko i kolega Batinić. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Sabora. Cijenjeni ministre sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog Zakona o zdravstvenoj zaštiti predlagatelja Vlade RH koji predstavlja iskorak u unapređenju kompletnog sustava zdravstvene zaštite u smjeru modernijeg i održivijeg s osnovnim ciljem, a to je pružanje kvalitetne, pravovremene i svima dostupne zdravstvene usluge. Zdravstveni sustav vapi za reorganizacijom i to na svim razinama i njegova reforma uistinu predstavlja veliki izazov. Zdravstvo je nužno decentralizirati, ojačati, preventivne aktivnosti, omogućiti bolje radne uvjete zdravstvenih radnika, bolju bolničku zaštitu uz jačanje dnevnih bolnica, unapređenje palijativne skrbi i u konačnici, stvoriti učinkoviti sustav i bolju uslugu za pacijente. Ovaj Prijedlog Zakona ide u tom smjeru i HNS će ga podržati. No, isto tako smatramo da ima prostora i za njegovu doradu. Npr. predlažemo da se u čl. 11., st. 1. doda alineja tj. razmotri mogućnost da se dade jedinici područne odnosno regionalne samouprave da temeljem suglasnosti Ministarstva nadležnog za zdravstvo i HZZO-a, a na temelju odluke županijske skupštine iznimno može radi javnog interesa osnovati i organizirati rad jedinice u ustanovi čiji je osnivač u okviru primarne zdravstvene zaštite i izvan mreže javno zdravstvene službe. Također, ovdje bih se osvrnula i na čl. 37. spomenutog Prijedloga Zakona koji se tiče ljekarničke djelatnosti. Predlažem da se spomenuti čl. dopuni na način da iznimno mogu temeljem suglasnosti Ministarstva nadležnog za zdravstvo i HZZO-a, te odlukom ministra, županija i grad Zagreb radi posebno javnog interesa osnovati i organizirati rad ljekarne čiji su osnivači u okviru primarne zdravstvene zaštite i izvan mreže javno zdravstvene službe. Što se tiče upravnih vijeća, konkretno članak 83., st. 3., predlažemo da se razmotri mogućnost da članovi upravnog vijeća budu i druge struke, a ne samo zdravstvene. Svi znamo da je zadaća upravnih vijeća donošenje financijskih planova, završnog računa, te analiza financijskog poslovanja kao i donošenje općih akata, te sugeriramo i predlažemo da članovi upravnog vijeća mogu biti i pravnik i ekonomista. Predlažem i izmjenu čl. 103., st. 3. na način da je dom zdravlja obavezan uz odluku osnivača osigurati da u svojoj djelatnosti ima najmanje 25% ordinacija, a ne kako to stoji u prijedlogu do 25 ordinacija. Naime, pozdravljamo prijedlog iz čl. 162. koji se odnosi na sustav nagrađivanja za natprosječne rezultate radnika koji pružaju zdravstvenu zaštitu. Zakon daje mogućnost da znamo da su nam ustanove u minusu i ovaj Prijedlog nikako ne bi smio ostati samo mrtvo slovo na papiru, već se mora iznaći sredstva da se tim ljudima doista omogući propisno odnosno nagrada za njihov rad. Na taj način bi se adekvatno nagrađeni u ustanovi u kojoj rade vjerojatno bolje osjećali i ne bi bilo potrebe za rad u tzv. fušu tj. u privatnoj praksi a čime bi se najvjerojatnije i mi mislimo da bi riješio i problem dugih lista čekanja. Predlažemo da se … [[Govornik se ne razumije.]] za rad uzmu u obzir osim liječnika i medicinske sestre. Također predlažemo da medicinske sestre koje rade prekovremeno za taj rad dobe plaću a ne da im se omogućuju slobodni sati jer one i 2 sata na dan moraju doći raditi a onda imaju putne troškove i gube vrijeme. Također predlažemo da se medicinskim sestrama i medicinskim tehničarima omogući odrađivanje pripravničkog staža uz zaposlenje, primjerice kako imaju druge struke koje sam bila spominjala. Također što želim napomenuti s obzirom da imamo sve stariju populaciju i liječnika i pacijenta primarne medicine za koje su se opredijelili pacijenti svojim potpisom, nakon odlaska odabranog liječnika u mirovinu da se, da mogućnost da taj liječnik sudjeluje u odabiru svog nasljednika, odnosno da se da mogućnost liječniku da pacijente koje on ima ima utjecaj na to tko će naslijediti takav izbor, odnosno njegove pacijente. Znate koliko su osjetljivi stariji ljudi kada mu danas veliš imaš nekog novog a nije ga preporučila njegova doktorica uz koju je bio vezan 20 godina, 30 godina. Zaključno ovaj prijedlog donosi pomake ali isto tako i ima mogućnosti dorade. Klub HNS-a će u prvom čitanju podržati ovaj prijedlog. Zahvaljujem.
Evo izvolite kolega Batinić. Milorad Batinić.
Hvala potpredsjedniče, poštovani ministre sa suradnicima. Naime, nema idealnog zakona ali što se tiče ovog zakona mislim da glavni cilj ima što se iščitava, to je reorganizacija sustava. Upravo tom reorganizacijom sustava zdravstvene zaštite teži se a vjerujem da će se i ostvariti provođenjem zakona i kroz sve one mjere koje su propisane, i kroz decentralizaciju sustav, cilj kvalitetnije primarne zdravstvene zaštite, jačanje preventivnih aktivnosti, da ćemo mi kao pacijenti u budućnosti biti zadovoljniji nego što smo sad. No, nitko nije progovorio danas o nečemu što smatramo možda i primarnim u dijelu što kvalitetnije, što osiguranja, što kvalitetnijeg pružanja zdravstvene zaštite u budućnosti. To je prevencija, preventiva. Jeste da je napisano, dane su mogućnost, međutim smatram da bi pogotovo zdravstvene institucije trebale praktički od naravno vodi se briga od novorođenčadi, ali prvenstveno mislim da i predškolske ustanove i sve na dalje gore što se tiče kroz obrazovnu strukturu da bi trebalo daleko više pažnje posvetiti prevenciji. Naime, svi mi možemo, svi mi svjedočimo i određeni iz vlastitih iskustava kod liječnika, imamo i određene negativne statistike, da krenem od same pretilosti, od nedovoljnog bavljenja sportom, fizičkim aktivnostima, od možda pre pre slabo artikulirane probleme koje uzrokuju određeni poroci, pušenje, alkohol itd., smatram da bi tu trebalo raditi na tome daleko više. Naime, zašto to govorim? Zdravstveni sustav, mislim da je negdje preko 4 milijuna osiguranika, a znamo da zaposlenih imamo negdje oko milijun i pol i nešto koji izdvajaju 15% plus 0,5 za zdravstvenu zaštitu. I naravno da ni jedan ministar, ni jedna Vlada ne može osigurati dovoljno novaca da se pojača, intenzivira i da se teži ka još kvalitetnijem pružanju zdravstvenih usluga i da se ne dešava ovo što se dešava da nam liječnici, prvenstveno, vjerujem da je to osnovni razlog, bolje plaće odlaze iz RH. Vi ste ministre bili govorili dati ćete na cigarete još jači porez, dati ćemo na alkohol, na ovo, ne znam na sve ono što uzrokuje i određene bolesti. Pa evo, volio bih u tom smjeru iako sam pušač. Što mi baš se nije nešto za pohvaliti ali spreman sa snositi teret toga ukoliko će to polučiti određenim efektima i rezultatima. Nadalje, smatram dobrim i ovo to što je kolegica kazala ali volio bih posebno naglasiti, znači decentralizaciju sustava upravo da se regionalnoj i lokalnoj samoupravi omogući da određene specifičnosti koje jesu na razini RH da pokuša regulirati, organizirati na svome području. Tu je bilo nekih možda i komentara i podsmjeha, pokretne ambulante, odnosno da li su to kombi vozila ili mislim da je na toj razini zamišljeno, ja smatram dapače. Pa mislim da je potpuno iracionalno čak u nekim krajevima bi to trebalo biti primarno da se dođe do pacijenta što prije. Postoje i određene, vi imate određenih udaljenosti 50, 60 km do prvih ambulanti, ne vidim razloga zašto ne na takav način. Dapače, to je više nego pohvalno. Imamo krajeva, ja dolazim iz sjevera Hrvatske gdje je 150 stanovnika na kilometar kvadratnih. Vi imate, samo ću spomenuti Ličko senjsku županiju, mislim da je sad ispod 10 stanovnika na km/kvadratni. Bolnica u Gospiću, ne znam da li ima nešto u Otočcu, Senj, u zimskim uvjetima. Upravo je za cilj i zato velim da ove neke stvari, malo me čudi što su neke kolege to možda malo i sa podsmjehom reagirali na takve stvari. Hitna medicinska služba, ona je pokazala i određene pozitivne a jednako tako i određene nedostatke u funkcioniranju, da li imamo dovoljno hitnih ekipa, mobilnih timova itd. Ali vjerujem da analizu koju ste napravili i koja je na neki način sadržana ili prevedena u članke zakona da bi trebala u budućnosti dati bolje rezultate. Osobno smo razgovarali bili i o posebnim dežurstvima. Naprosto postoji određeni nedostatak u određene dane da vikendom pacijenti cca 37 000 pacijenata mora putovati 40, 50 kilometara, ukoliko je hitna negdje, ne daj Bože kak se veli morala otići na intervenciju da oni imaju nedostupnost i da se preko interfona mora u hitnoj medicinskoj detektirati, odnosno dijagnosticirati što je pacijent. Zato ovaj dio tu, mi smo na vagi, mi smo predložili, kolegica je predložila 25% da bude minimum organiziranje upravo jer tu vidimo šansu da se ova razina, i posebnih dežurstava može organizirati, ali ako je do 25%, neka ne bude 7, neka bude makar 24%. jer smatramo u ovoj početnoj fazi primjena zakona i implementacije i ustvari roka do kada ste definirali da se ostvare određeni ciljevi da će to dati pozitivne efekte. Kad sam govorio o izdvajanju, činjenica je da i sad niz drugih mjera koje se rade i čitava Vlada i povećanje broja zaposlenosti, novih radnih mjesta, potencijal je i daleko većeg izdvajanja za zdravstvo. Naravno zdravlje je skupo i zato ponovo kažem da bi bilo, po meni, po nama u HNS-u izuzetno važno da se što kvalitetnije radi na samoj prevenciji. Da li smo se mi, kolegice i kolege, neovisno da li smo tu ili kao građani pitali, koliko sami doprinosimo svojem zdravlju ili svojim problemima sa zdravljem? Mislim da najviše, mislim da najviše. Da li smo svjesni, novac se skuplja solidarno i dijeli se koliko kome treba s obzirom na uslugu koja mu se pruža. Da li možemo to prevenirati sami, spriječiti kako na koji način? Krvni tlak, šećer, neaktivnost, pretilost, pa evo ministre ovo smatramo da treba posebno istaknuti i volio bih da kada bi i statistički pokazatelji nakon provođenja zakona ili pogotovo ovih preventivnih aktivnosti koje su i djelomično ovdje zacrtane kada bi se pojačale i sama edukacija, vjerujem da bi statistički pokazatelji zdravlja građana u Hrvatskoj bila bolja jer po nekim pokazateljima nisu provjereni, ne mogu navesti izvore, to je bila opća statistika, mi smo jedna od najbolesnijih naroda u Europi. Ja smatram da nismo, vjerujem da imamo puno prostora da sami na sebi radimo i tako bi i ovaj novac koji se prikuplja iz zdravstvenog osiguranja da bi ga mogli daleko kvalitetnije, racionalnije iskoristiti u funkciji zdravlja nacije. Hvala lijepa.
Hvala. Završili smo s raspravom u ime kluba zastupnika. Sada krećemo sa pojedinačnim raspravama. Prvi je kolega Miro Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi ministre, u svojoj replici sam i govorio o djelu primarne zdravstvene zaštite u nerazvijenim krajevima ili govorio sam o primjeru splitsko-dalmatinske županije, tj. dalmatinske zagore, a sad ću krenut od vaših riječi gdje ste rekli da trebamo štititi zdravlje svih građana, kako onih na svome poslu, na radnom mjestu, tako i svih građana. Međutim je činjenica da u RH, reći ću vam primjer zračenje baznih stanica u Hrvatskoj u našim gradovima je 890 puta veće nego u Parizu i Beču i imaju Internet. Znači veće je zračenje i naravno da je 2013. godine Zdravstvena svjetska organizacija proglasila elektromagnetsko zračenje znači mogućim uzročnikom tumora. Zapitamo li se mi svi skupa dal tim pravilnikom o elektromagnetskom zračenju u Ministarstvu zdravlja koji se ne žele godinama mijenjati, jel prije sam bio aktivist pa sam surađivao sa ljudima koji se bore Hrvatska udruga o zaštiti od magnetskog zračenja gdje su ljudi od struke, upozoravali su na to, no međutim Ministarstvo zdravlja to ne smije napraviti. Ne samo što se tele operateri tako ponašaju po pitanju elektromagnetskog zračenja i što su granice u nas određene, tj. od elektromagnetskih polja se u nas poziva se na vrijednosti koje se granice iz međunarodne komisije od … [[Govornik se ne razumije.]] zračenja. Ali te granice gdje ste vi poduzeli, koje su uzele granice sa Ministarstva zdravlja od '98. u biti samo su garancija da neće biti opeklina, da štite od opeklina i elektrošokova. Ja ću još jednom ponoviti, u nas bazne stanice, u našim gradovima, uz to što im ne treba lokacijska dozvola, ali to nije dio vaš, ja sam dao zakon u proceduru, nikakva suglasnost, ništa im ne treba, to ne mogu napravit tele operateri ni u Švedskoj, ni u Njemačkoj i nemaju dobit kolku imaju u Hrvatskoj 40% u svojim državama imaju daleko manju dobit, nego u RH i to ne investiraju. Elektromagnetsko zračenje je znači ogroman problem koji utječe na zdravlje ljudi. Postavljaju ih na dječje vrtiće, kraj bolnica, kraj rodilišta, tko štiti naše građane i da li tele operateri će platiti te zdravstvene štete koje imaju naša djeca, a impliciraju se čak u tumorima i najveće povećanje u krugu istraživanja 400 metara je tumor mozga. Ne, ne smije se tele operaterima koji muzu dobro novce iz naših džepova, koji su postali znači ne samo što dobru dobit izvlače iz RH i ne investiraju u Hrvatsku, nego taj novac izvlači. Da vidim malo zbunjujuće je to, ali je to činjenica da je 890 puta u našim gradovima dozvoljeno veće zračenje elektromagnetsko od baznih stanica, nego u Parizu i Beču. Isto tamo imaju mobitele, nisu se vratili u kameno doba. I ne samo što teleoperateri postavljaju gdje god žele, to sam rekao. Pa bih vas molio da i u zakonski okvir ovaj, ako možete u drugom čitanju nešto ugradite a ne da se krijemo u pravilnicima. U Hrvatskoj ima više pravilnika u ministarstvima, ja znam, treba nešto regulirati ali ove stvari ne bi se smjelo pogodovati teleoperaterima na štetu naših građana, poglavito kada je u pitanju zdravlje. Još sam nešto primijetio, niste propisali osnivanje hospicija, mi samo imamo u Rijeci koliko mi je poznato hospicij. Znači nema mreže hospicija na našim područjima, vi ste palijativnu skrb ste definirali kao potrebu i osnivanje, i to je dobro, međutim, hospicij za ove najteže bolesnike koji umirući su, ja sam imao i opet kao aktivist, ponavljam, nama je u Sinju imalo namjeru, bez obzira što smo veći od Ličko-senjske županije, Cetinska krajina, po broju stanovnika veći od Međimurske županije, imali ste namjeru ugasiti i stacionar. Tako da uz rodilište onda, bez obzira što vole i svi alku, doći će uskoro i alka, bez obzira što se alkari ne bi rađali u Sinju, bez obzira što nažalost sve manje čujemo plač djece u rodilištima i u Sinju ili u Splitu, i u svim rodilištima u RH a sve više plač roditelja na autobusnim kolodvorima i zračnim lukama. To je znači jedan osnovni problem. Ali i uz to su htjeli, imali namjeru u sustavu doma zdravlja ugasiti i stacionar. I ne ulažu. Tada sam prosvjede imao, peticije, tada je bio još kolega Milinović je bio ministar, ima od toga i godina naravno zbog sinjske alke, da bi došli na alku onda su naravno morali ostaviti to rodilište, to je jedna priča koja je iza nas i tako je ostao i stacionar. Ali je činjenica da primarna zdravstvena zaštita, ja ću govoriti sada za svoj cetinski kraj. Kako je u vašem Imotskome, Igore? U Vrgorcu da vidite kakvi su dijagnostički uređaji iz vrijeme Drugo svjetskog rata, na njemu piše Sutjeska, nemam pojama tamo, laboratorij Makarska. Ljudi, čak u Sinju imamo dijagnostički uređaj zbog toga što sam, evo bili su prosvjedi, bilo je dosta aktivizma, pritisaka. Žene 6 mjeseci čekaju da se upišu na pregled, UZV dojke, 6 mjeseci. Ali to bude taj dan red na tisuće žena, na tisuće žena. I na to sam ja upozoravao, evo bio je župan prije Ževrnja nije i prije je bio i gospodin Sanader. Oni su bili upoznati s time. Međutim nitko nije reagirao dok ne bi se pojavili nekakvi prosvjedi. Znači u tim dijelovima su te žene doslovno bile, nisu imale sreće upisati se tada, onda bi 6 mjeseci čekale da ako se upišu, ako ne onda bi morale ići kod privatnika, jer inače bi umrle, ne bi se znalo. Onda bi se privatnicima pogodovalo. I sada najbučniji glas se čuje iz Splitsko-dalmatinske županije. Pa kako je moguće da je Splitsko-dalmatinska županija dozvolila fuziranje doma zdravlja a najveća smo županija. Imamo otoke, imamo priobalje, imamo zaleđe, pol milijuna ljudi, nešto manje od pola milijuna ljudi, da imamo jedan dom zdravlja. I on je centraliziran i centralizirala se je moć. I najveći vam je problem ministre, slušajte, kada decentralizirana sredstva idu na županiju, e tu ostaje novac. Tu se ne raspoređuje novac. Znači decentralizirana sredstva. Vi se pozivate na decentralizaciju, tj. u biti sve je centralizirano. U županiji je novac, ne ide prema lokalnim zajednicama, one određuju kome će ići i na koji način. Tko izvrši pritisak, bilo kakav, taj će dobiti ili gdje je politička opcija koja je na vlasti u županiji taj će dobiti određene zdravstvene usluge. Da li je to ovaj Ustav koji držimo u ruci? To nije poštivanje Ustava jednakost na zdravstvenu zaštitu sigurno nema u Zagrebu, u mom cetinskom kraju a ni u vašem Imotskom istu zdravstvenu zaštitu, bar primarnu, ne kažem da mora biti ista. Ne samo da nemaju istu zdravstvenu zaštitu nemaju hitnu pomoć, dovoljno timova. Na zatvorena vrata dolaze, bezbroj primjera, ja sam bio u slučaju tome, hitna pomoć u Sinju kada ode jedan tim a bez liječnika, sa liječnikom još se nešto dogodi, on ode u Muč ili ne znam gdje, u Vrliku, zatvorena su vrata vikendom. Što ako dijete je u opasnosti, guši se, nešto se dogodi? Dijete će umrijeti jer zatvorena su vrata. Znači loša organizacija, novac, centralizirani koji odlazi u županiju fuziran je dom zdravlja, prije je bio propadalo, iz njega je nastavio sada Petric koji sada vidim da je vrlo glasan. A di su specijalizacije? Gdje su bili do sada ti specijalizanti? Sad kažu, sada imamo 39 specijalizacija ali to će biti za 4, 5 godina. Kako sada premostiti ovo? I zbog toga nam isto naši građani odlaze jer nemamo zdravstvene usluge niti primarne, osnovne a kamoli na tim ruralnim područjima gdje ljudi nemaju osiguran prijevoz domova zdravlja. Znači domovi zdravlja bi trebali biti ključni, primarna zaštita. I to je po Andriji Štamparu, čini mi se da je to tako i bilo osigurano primarna zdravstvena zaštita. Međutim, Cetinska krajina, evo kolega do vas je iz Vrličkog područja, otiđite kolega u Vrliku pa vidjeti ćete kako stariji ljudi imaju osiguran prijevoz, kakva vam je zdravstvena usluga, otiđite, pogledajte, ja ću vas sada dočekati kako god hoćete. Nije dovoljno samo doći na sinjsku alku. Volim vas vidjeti na Sinjskoj alki da promičemo Sinjsku alku ali nije dovoljno i diviti se povijesnim tradicijama, kulturi, viteštvu, čojstvu, pozivati se ne znam na nešto a ti krajevi izumiru, prazni krajevi, dvije trećine Hrvatske su i zbog zdravstva su tu gdje jesu. Zato ja očekujem da ovaj zakon do drugoga čitanja zaštiti rulana područja, rubne krajeve, dvije trećine Hrvatske, Slavoniju, Zagorje, Liku, Gorski Kotar, Ravne Kotare, Dalmatinsku zagoru, dvije trećine Hrvatske su prazne, ostale su bez zdravstvene zaštite. Kako ćete vi osigurati to to je na vama, ali to je po Ustavu, svaki građanin mora imati isto pravo. Znam da je to križ i bivših vlasti koje su ostavile loše rezultate ali svaki građanin mora imati isto pravo, ako nemamo zdravstvenu zaštitu na tom području, vjerujte mi neće se nitko vratiti. Hvala lijepa.
Hvala, kolegi Bulju hvala. Na vaše izlaganje imamo 4 replike, prva je kolegica Željka Josić, zatim Vešligaj, pa Sanader, pa Mirando Mrsić. Izvolite.
Zahvaljujem. Ma ja ću se samo referirati na ovo rodilište u Sinju koje ste spomenuli. Dakle mi bi svi jako, mi bi svi jako voljeli da u svim našim gradovima budu rodilišta, ali to nije baš tako moguće. Morate biti svjesni da svako izvanbolničko rodilište nosi sa sobom svoje rizike. Sve je u redu i sve je lijepo kad porod ide kako treba. No u onim situacijama u kojima će se zakomplicirati izvanbolničko rodilište će biti jednako opasno i za onog tko obavlja taj porod, ali nažalost i za ženu koja je u porodu i za njezino dijete. Zato ta izvanbolnička rodilišta i ako bi se ukidala, to se ne radi samo zato što eto politika to želi, nego budimo mi realni. Hajmo osigurati svima kvalitetu kakvu oni to zaslužuju. Ja kao ginekolog mogu vam reći da u najboljoj klinici može se nešto zakomplicirati i da i tamo gdje imate apsolutno sve nekad ne može se super i odlično odreagirati.
Hvala vam. Izvolite, odgovor na repliku.
Zaista ja sad govorim narodnim jezikom. Vi ste stručnjak po tom pitanju, ja sa vama ne želim uopće razgovarati i vjerujem da ste rekli dobro, ali koliko znam da je porod i prirodni proces, koliko čitam. Ali ako se to. Dakle, to je prirodni proces koliko, ne znam, prije su žene rađale i prirodno na mjestima van bolnice, ali naravno da treba osigurati najbolje uvjete, ali zašto to centralizirati? Onda ništa. Sve ćemo u Zagreb, jedino rodilište u Zagrebu. Najbolje tako i riješili smo problem. Helikopterska služba ministre, iz Imotskoga, žena iz Sinja i za Zagreb. Ja mislim da Dalmatinska zagora, kao što sam rekao, koja ima 130 tisuća ljudi, a 26 je odselilo u 4 godine, da nam neće trebat uopće rodilište. To je žalosno. Mi bi trebali raditi da ginekolozi, da budu, sa bolnicom suradnja, da dolaze svi stručnjaci koji trebaju dijagnostička oprema da dolaze u Sinj, u druge gradove, da ta rodilišta rade, a da zajedno sa bolnicom surađuju, sa KBC-om Split, ... [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala vam kolega Bulj. Replika broj 2, kolega Vešligaj Marko.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kolega Bulj, ja vam moram reći da podržavam vašu raspravu i dobro ste primijetili da zapravo tendencija ovoga Zakona jest jedna centralizacija sustava. Umjesto da idemo decentralizaciji i to će uvelike naštetiti na žalost manjim sredinama. Domovi zdravlja su definirani na jedan način u zakonu, a nažalost funkcionirat će suprotno od onoga što je navedeno u Zakonu, posebno u manjim sredinama. Ja ministra pitam oko problematike koja postoji u Zakonu, a odnosi se na smanjivanje jedne zdravstvene usluge za stanovnike Krapinsko-zagorske županije i onda mi kaže on da ne razumijem taj sustav. Nisam liječnik ministre, razumijem možda medicinu, imam nešto radnoga iskustva i rada u zdravstvenom sustavu i siguran sam da nije onako kako ste mi vi to odgovorili. Ali evo, bit ću optimist i vjerujem da se to može popraviti do drugog čitanja. Hvala.
Izvolite. Odgovor na repliku.
Primarna zaštita kolega i domovi zdravlja su osnova na u ruralnim područjima. To je osnova, ta primarna zdravstvena zaštita koja bi mogla spriječiti i 70% ispuniti potreba naših građana. Međutim, domovi zdravlja su urušeni, poglavito u Splitsko-dalmatinskoj županiji u zaleđu, vjerojatno i kod vas. Neke županije su 2002. godine ostalo im je 4-5 domova zdravlja, puno su manje u Splitsko-dalmatinskoj županije, ali uvijek je županija osnivač. Uvijek taj novac bez obzira je li lokalno se zove ne znam kako, dom zdravlja, ali uvijek je osnivač županija, po dosadašnjem važećem zakonu. I to je jedan od problema. Sve mora proći kroz faraonski sustav, kočnicu razvoja i uništavanja, a trebala bi biti borba za ... [[Govornik se ne razumije.]] razvoj, interes županije. U biti, ona je kočnica u svemu, a poglavito u zdravstvu. Županija je kočnica ... [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Slijedeća replika, kolega Ante Sanader.
Hvala potpredsjedniče. Uvaženi kolega Bulj, nemam namjeru s vama polemizirati jer znam da sve što kažem, vi ćete to reći opet po svojem i to je vaše pravo. Ali imam odgovornost jer sjedim ovdje dok vi govorite radi gledatelja koji, hvala Bogu nas ne gledaju sad, ali možda netko slučajno gleda ovu emisiju, ovaj prijenos pa onda moram reći da to što ste vi rekli da su neistine, vi pričate o domovima zdravlja kao nekim centrima otuđene moći, kao nekima koji su zlo ovog sustava. Ja se s tim ne slažem jer to je u cijelom svijetu, cijelom civiliziranom svijetu postoje, rade i funkcioniraju, tako i kod nas. I isto tako u Splitsko-dalmatinskoj županiji. Samo detalj, domovi zdravlja gradova su ušli u Splitsko-dalmatinsku županiju sa 250 milijuna duga, su donijeli iz gradova, a ja sam danas postavio pitanje ovdje, želju da damo svim gradovima koji žele da im damo da osnuju svoj dom zdravlja, samo da oni budu osnivači, a ne županija, pa da onda i preuzmu sve odgovornosti i financijske ... [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Hvala. Odgovor na repliku, izvolite.
Pa vrlo jednostavno. Imamo Ustav i svaki građanin mora imati isto pravo. Županije to ... [[Govornik se ne razumije.]] ne rade i toga smo svjedoci. Možete otići u Makarsku, možemo otići u Imotski, možemo otići u Sinj, možemo u Vrgorac, cijelu Dalmatinsku zagoru, Knin ... [[Govornik se ne razumije.]] , čak Knin ima bolnicu, ali Drniš. Prema tome, ovdje je sve jasno. Županije ne ispunjavaju svoju ulogu ravnomjernog razvoja, ... [[Govornik se ne razumije.]] županijski dom, one bi trebale biti, a kad govorim o Dalmatinskoj zagori, Dalmatinska zagora je u dvije županije zaboravljena od sviju i nije ih briga. Ja sam inače protiv, uvijek govorim da su županije one koje novac decentralizirani koji ide za zdravstvo u ovome slučaju, u biti završava kod njih i ono što procuri im malo kroz prste, što ne mogu iskontrolirati, što ne mogu pozapošljavati administracije nepotrebne u svoja ta upravna tijela, vijeća, iskontrolirat svoju glasačku mašineriju na štetu zdravstvenih usluga, na štetu specijalizacija, e to je županija. A to nije interes županije. Zato bi bolje bilo da decentralizirana sredstva idu direktno preko općina i gradova za zdravstvo.
Hvala vam. Posljednja replika na vaše izlaganje, kolega Mirando Mrsić. Izvolite.
Kolega Bulj, vjerojatno je Splitsko-dalmatinska županija jedna od županija koja je najgore riješila primarnu zdravstvenu zaštitu. Znamo da su bili veliki domovi zdravlja i u Makarskoj i u Sinju i u Imotskom. U onom trenutku kad se je napravio jedan veliki dom zdravlja Splitsko-dalmatinske županije, on je možda sanirao dugove, ali ono što ja također znam da svake godine ostavi županiji 8, 9 milijuna nepotrošenih sredstava i umjesto da to se vrati tamo, da se recimo dom zdravlja u Sinju, u Makarskoj osposobe, evo u Makarskoj nemamo više laboratorija, mora se ići u Split, tek se to sada rješava, nema radiologa u Makarskoj, 60 000 turista je na Makarskoj rivijeri, otići iz Makarske do Splita je tako daleko, kao što je i problem i iz Sinja i to su problemi koje je trebalo i ovim zakonom razriješit da konačno domovi zdravlja budu ono što jesu, kuće zdravlja u lokalnoj sredini.
Hvala vam. Odgovor izvolite.
Da kolega Mrsiću, ako sam od ikoga to očekivao da riješi to, to sam očekivao od ministra Kujundžića koji je iz tog područja i koji tu materiju dobro poznaje da se riješi taj problem dalmatinske zagore po pitanju zdravstvenih usluga. Usluga je bitna ta primarna usluga koje građani nemaju osnovnu uslugu, nemaju. I to je ogroman problem toga djela RH, vjerojatno i drugih, ali je činjenica da najveća županija ima jedan dom zdravlja, on je centraliziran, on je iskontroliran i da su ti viškovi novca koje vi spominjete ulagani u specijalizacije za radiologe, onda ne bi radiolog imao puno veću plaću i ne bi iz Sinja gdje se čekaju redovi, odlazio na Vis, odlazio na Brač, nego bi imali na Braču i na Visu radiologe, imali bi dijagnostičku opremu, imali bi povezan sustav, nažalost on je taj novac vraćao i plaćao tko zna čije dugove i tko zna što je rješavao [[Upadica Dončić: Hvala vam.]] Zbog toga je sad … [[Govornik se ne razumije.]] najbučniji, a on i … [[Govornik se ne razumije.]] su uništili dom zdravlja.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Kolega Mirando Mrsić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Zakon o zdravstvenoj zaštiti nije zakon koji je za zdravstvene djelatnike, za doktore, medicinske sestre, nego to je zakon koji je zakon za građane. I ono što smo očekivali ovim zakonom da riješi probleme koje znamo da se nalaze u zdravstvu, dakle nije samo u primarnoj zdravstvenoj zaštiti, nego i u bolničkom sustavu, u sustavu financiranja, u dubiozama koje imamo u zdravstvenom sustavu. Ono što smo doznali, osim duga koji je negdje oko 9 milijardi, u prva tri mjeseca je dug u zdravstvu veći za 310 milijuna kuna. dakle sve su to stvari koje su se ovim zakonom trebale barem pokušati riješiti ili trasirati put kojim bi se to trebalo riješiti. Da li je ovo reforma? Nije. Da li će ovo dovesti do toga da građani imaju dostupniju zdravstvenu zaštitu? Neće. A kad govorimo o javnom zdravstvu onda obično se u našem narodu, odnosno u nekakvim raspravama kaže to je naslijeđe socijalizma, to je ono što je naslijeđe one bivše države, a zaboravlja se da su roditelji javnog zdravstvenog sustava Englezi. '948. je počeo i uspostavljen javno zdravstveni sustav u Engleskoj, oni slave sada 70 godina i umjesto da se ugledamo na njih jer tamo je sustav dobro razrađen i sustav koji je baziran na domovima zdravlja, na primarnoj zdravstvenoj zaštiti, a tek onda na bolnicama, mi idemo za time da uništimo i ono što je ostalo te primarne zdravstvene zaštite, a to su domovi zdravlja i da idemo privatizirati primarnu zdravstvenu zaštitu. Europska komisija nam je vrlo jasno kazala da je u Hrvatskoj imamo relativnu stopu siromaštva iznad EU, očekivano trajanje života nam je 3 godine manje nego u EU i jasno nam je poručila da ništa nismo učinili na području smanjenja pušenja, alkoholizma, srčanih bolesti, raka i vidi vraga, krimen, po njima, se nalazi u primarnoj zdravstvenoj zaštiti koja je, citiram: dobro plaćena i iznad europskog prosjeka, ali ne preuzima ulogu koordinatora kad je riječ o skrbi za kronične i palijativne bolesnike. Dakle Europska komisija nas je već upozorila da ovdje nešto ne vrijedi, umjesto da to mijenjamo mi idemo još, pokušalo se ići još jedan korak dalje da se potpuno privatizira zdravstvena zaštita i da se amerikanizira zdravstvo. Zakonom se ide direktno tamo di se ne bi trebalo ići, a to je u javno zdravstvo, u dostupno zdravstvo koje mora biti dostupno svim građanima RH. Kao i puno puta do sada u zakon se intervenira, a da intervencija nema veze sa nekim novim smjerom ili strateškim dokumentom. Ja barem nisam nigdje vidio od strane ministra ili od strane ministarstva da ministarstvo nam je dalo nekakav strateški dokument ili da je ministar rekao pravac njegov kuda on misli da treba odvesti zdravstveni sustav. Ministar je cijelo vrijeme govorio ja sam sazvao sve ljude, oni su sve rekli šta misle, onda ću ja odlučit od toga što ću ja uzeti, ali to nije put i pravac. Ono što ministar treba reći da ja kao ministar zdravstva želim da zdravstveni sustav u Hrvatskoj izgleda ovako, ovako i ovako, ali to nije košarica želja pa ćemo uzimati ono što mislimo i desilo se to što se sada desilo da su koncesionari shvatili potpuno krivo i smatrali su da eto gotova je stvar, svi će otići u privatnike, svi će postati gospodarstvenici, brinut će se o tome koliko ordinacija ima profita da budu u toj ordinaciji što mlađi osiguranici koji neće puno trošiti tako da bi zarada te ordinacije bila puno veća. Ministar niti u jednom svom obraćanju nam nije obznanio postojanje bilo kakve analize postojećeg stanja i razloga zašto ide u amerikanizaciju hrvatskog zdravstvenog sustava. Zašto ne pogledamo pored nas, odnosno pogledamo u Europi što se u Europi događa? U Europi su mnoge zemlje pokušale privatizirati primarnu zdravstvenu zaštitu. Krenuli su Šveđani davno, prije 15ak godina i ono što Šveđani sada rade, rade potpuno obrnuto, vraćaju stvari natrag i ponovno uvode javno zdravstvo jer oni su privatizirali potpuno primarnu zdravstvenu zaštitu i vidjeli su da su potrošili ogromnu količinu novaca jer je stalno trebalo nova sredstva ubacivati u primarnu zdravstvenu zaštitu. Osnivale su se i tvrtke koje su se onda bavile liječenjem ljudi, liječnici su postali gospodarstvenici primarno, a onda sekundarno ili tercijarno liječnici i što Švedska sada radi? Vraća se natrag onom sustavu. U Poljskoj, koja je također krenula u privatizaciju, čovjek koji je vodio taj sustava se ubio. Evo danas smo na Odboru za zdravstvo procijenili, tu imamo kolegu Ćelića kojemu je to struka, da ministar nije takva osoba. Ali kažem vam koliko je to problematično kada idete u promjene sustava, a da nemate ideju što će to na kraju dovest. Slovenija koja je krenula u koncesije kao i mi je stala. Oni više ne odobravaju uopće koncesije i razmišlja se potpuno o povratku natrag iz koncesija da se vratimo u onaj Štampar model javnog zdravstva. I ako nam to nije dovoljno da procijenimo da ovakav zakon ne treba dalje obrazlagati, ipak ministar, jer je obećao premijeru da će napraviti neku kakvu takvu reformu pa da to tako izgleda, evo vidimo i u mirovinskom sustavu kako to izgleda kad se to zbrda zdola radi, ide u nešto što u konačnici neće donijeti nikakvu koristi građanima RH. Ja ću podsjetiti na naš najveći izvozni brend kad govorimo o zdravstvu, a to je Andrija Štampar. On je davno već rekao da liječnik ne smije biti financijski ovisan o pacijentu i to je ono što je trebalo imati na umu kad su se radile ove izmjene. Ja se nadam da će i ova rasprava polučiti promjene u drugom čitanju, posebno kada govorimo o privatizaciji u zdravstvu i mene jako smeta onaj članak 103. u kojem se kaže da u županiji treba biti do 23% u domu zdravlja treba biti do 25% ambulanti u sklopu doma zdravlja. Mislim da treba biti najmanje, a da li će biti više, to nadamo se da hoće. Po meni bi trebalo izjednačiti potpuno liječnike koncesionare i liječnike koji su u domu zdravlja i rade isti posao, to je Slovenija krenula napraviti i to će dovesti do rješenja ovog problema. Također se tu sada u ovaj zakon uvodi još jedan veliki dio koji je vezan uz turizam gdje se omogućava da turizam ulazi u zdravstveni sustav, ali ne postoje sidra što nam se može desiti da turizam koji će na velika vrata ući u naše rehabilitacijske bolnice i klinike će dovesti do toga da će naši osiguranici biti potpuno istisnuti i neće imati mogućnost da dođu do potrebne zdravstvene zaštite. To se i sada dešava jer ako imate nekoga, evo zadnji primjer koji sam čuo, imate bolesnika sa moždanim infarktom koji zahtijeva nekakvu rehabilitaciju dugotrajnu prvi datum koji je dobio iz jedne klinike je 9 mjesec, a iz druge negdje otprilike za godinu dana. Ono što vas ja pitam, kakva je onda to rehabilitacija? A sada ako uvedemo i turizam u to gdje će jasno će se krenuti vrlo oštro i uvest će se, jasno da će dolaziti i strani kapital, moramo osigurati sidra da taj profit koji će te klinike ili te bolnice zarađivati od turizma se usmjeri prema onom djelu koji treba zadovoljiti potrebe naših građana za rehabilitaciju. Nadam se da će zakon u drugom čitanju izgledati drugačije i da ćemo se vratiti onome što imamo najbolje u hrvatskom zdravstvu, a to je Andrija Štampar i njegovi postulati. A ministru želim da umjesto primarne zdravstvene zaštite uhvati se sa problemom duga u zdravstvu i da se uhvati problemom bolnica jer su bolnice one koje najviše muče zdravstveni sustav.
Hvala vam. Na vaše izlaganje imamo 3 replike. Prva je kolegica Anka Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora, uvaženi kolega. Vi ste isto postavili, odnosno pitali se što je tu reforma, kao što sam i ja pitala ministra što je tu reforma, što je to iskorak, što mi to želimo? I nekako mislim da uvijek treba napraviti dobru analizu postojećeg stanja. Ono što je dobro ostaviti, a ono što je loše mijenjati. Jednako tako postoje iskustva nekih drugih zemalja koji su odradili i koji su se vratili na staro. Na temelju vašeg iskustva meni zaista nije jasno zašto mi cijelo vrijeme pokušavamo napraviti, imamo određene dobre temelje i te temelje ne cijenimo, nego pokušavamo cijelo vrijeme krenuti ispočetka. Ako imamo dobre temelje, ako imamo dobar sustav i to se možemo svi složiti da smo imali dobar sustav te primarne zdravstvene zaštite koji se temeljio i na doktoru Andriji Štamparu i sve posljedice koje su bile [[Upadica dr.sc. SINIŠA HAJDAŠ DONČIĆ: Hvala vam. Odgovor.]]
Kolegica Anka Mrak-Taritaš da, to je ono što nedostaje u ovom prijedlogu, ali ono što moram priznati nedostajalo je u prijedlozima i prije, da ne ispadne da je sada ovaj prijedlog jedini takav. Nedostaje analiza što je to loše u primarnoj zdravstvenoj zaštiti i na temelju te analize nedostaju solucije. Imamo soluciju 1, 2, 3, 4. ministar nam nije niti u jednom trenutku rekao da, imao sam mogućnosti da to izgleda ovako, ovako, ovako, smatram da je ova solucija najbolja i to je ono što ja očekujem od ministra da kaže koja je njegova vizija zdravstva, kako on misli da zdravstvo treba izgledati jer on je prvi čelnik tog resora. I da konačno vidimo analize da vidimo koje su solucije i koji su rezultati. Kazati da će zdravstvena zaštita biti dostupnija, da će građani imati bolju dostupnost su floskule kojima nitko ne vjeruje i koji neće dovesti do toga da građani imaju bolju zdravstvenu zaštitu.
Hvala vam. Sljedeća replika kolega Ivan Ćelić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvaženi zastupniče Mrsić, mi imamo ovdje tri aktera, dakle liječnici koji se pozivaju na mogućnost izbora i veliki dio njih koji zagovara privatizaciju, pacijente koji bi trebali biti u središtu i kojima je najvažnije dobit kvalitetnu uslugu i domove zdravlja, odnosno ravnatelje koji se bune da će ovakav model daljnje privatizacije značajno smanjiti prihode. Mene zanima kako bi vi napravili taj model, čini mi se da priča o Andriji Štamparu je jedan ideal kao 10 Božjih zapovijedi koji je neprimjenjiv u 2018. godini u RH, a ono što je recimo još jedna od stvari koju bih ja zakonski regulirao, dakle vi faktički sada imate mogućnost da odmah nakon završenog fakulteta idete u privatnike. Možda bi ipak bilo dobro da ti liječnici koji idu u privatizaciju ipak određeno vrijeme budu zaposlenici doma zdravlja prije nego postanu privatnici.
Hvala. Odgovor izvolite.
U prvom redu ja da kažem da nisam protiv privatnog zdravstva i ja ne bih uvjetovao. Ljudi i nakon završenog fakulteta mogu ići gdje hoće, oni su sposobni, imaju licencu da rade. Što se tiče ovog sustava, ja bih ga vratio na ono što je, a to da primarnu zdravstvenu zaštitu organiziraju domovi zdravlja i da se više ne šire koncesije i jednostavno da se te stvari vrate natrag, ali da ljudi koji rade u domovima zdravlja imaju plaću kao što imaju sadašnji koncesionari. Jer ako netko radi i ima 7 i pol tisuća kuna, ja imam mail jednog kolege koji je meni poslao mail da nije pravedno da on radi isti posao ujutro kao liječnik u domu zdravlja, u istoj ambulanti popodne radio koncesionar koji ima 15 000 kuna. i to nije pošteno i to je ministar trebao razriješit. Po meni vratit se na ono što je, da je dom zdravlja stožerno mjesto primarne zdravstvene zaštite i da koncesije se više ne šire. To je moj stav.
Hvala. I posljednja replika na vaše izlaganje, kolega Siniša Varga.
Evo ja se zahvaljujem. Kolega Mrsić, vi ste rekli na početku vaše rasprave da je veliki dug u sustavu zdravstva i da doseže već 9 milijardi kuna, no međutim niste spomenuli iz kojeg je to izvora sav taj dug. Naime kad gledamo sve novce s kojim je sustav zdravstva saniran 2016., 2017. godine, vidimo da je gotovo 100% iznos otišao u bolnički zdravstveni sustav. Bolnički zdravstveni sustav je onaj koji generira velike gubitke. Cijelo svoje izlaganje ste fokusirali na primarnu zdravstvenu zaštitu koja, u RH za potrebe hrvatske građane, sa velikom većinom pacijenti su opredijeljeni za koncesionare preko 90%, vrši svoju osnovnu zadaću bez generiranja gubitaka i kad se anketiraju pacijenti, pacijenti sa 100% zadovoljnošću izražavaju zadovoljstvo sa liječnikom obiteljske medicine. Hvala.
Hvala. Odgovor.
Bolnički sustav je problematičan i uvijek je bio, bilo je do sada, ja mislim 22 sanacije sve skupa, toliko je bilo sanacija u zdravstvu, a da nismo riješili problem. Problem rješenja hrvatskih bolnica je nešto što ministar je morao i kroz ovaj zakon to ponuditi, da li trebamo ovoliko bolnica, da li je potrebno smanjiti broj bolnica, da li je bolnice trebalo organizirati na drugi način i to su neke stvari koje smo trebali također vidjeti kroz ovaj zakon. Zdravstvo će biti u gubitku, ono generira 100 milijuna kuna mjesečno jer sustav treba racionalizirat. Onaj ministar koji to napravi će bit ministar kojega baš neće voljeti u Hrvatskoj, ali će dobro napraviti za Hrvatsku i dugoročno će biti upamćen ministar koji je reformirao zdravstveni sustav. Ovo što mi danas imamo nije reforma mirovinskog sustava.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava, kolegica Željka Josić, izvolite.
Zahvaljujem. Pa evo mi smo danas kroz ovu raspravu iskristalizirali ono s čim bi se rekla da se svi slažemo, a to je kvalitetna zdravstvena zaštita koja je potrebna svima. Ono što je naravno jako bitno, bitno je osnažiti našu primarnu zdravstvenu zaštitu i s tim se svi slažemo. Hoće li to biti kroz dom zdravlja, hoće li to biti kroz ove privatne ordinacije, to ćemo naravno vidjet kroz nekoliko godina. Ono s čim se ja mogu složiti kao liječnik, da svi liječnici moraju imati ista prava i da moraju imat istu plaću, odnosno da ih ne možemo dijeliti na domske, privatnike ili bolničke liječnike. Nažalost, do sada su liječnici u domu zdravlja bili plaćeni sa osnovnom plaćom doktora medicine, to je oko 7500 kuna ili ako su specijalisti to je bilo nešto više. Naravno rade jednako, rade jednako i domski obiteljski liječnici i koncesionari. Hoćemo li od naših domskih liječnika dobit sretne djelatnike sa ovom stimulacijom, to ćemo vidjet. Ja znam da je vaša namjera bila dobra sa ovim stimulacijama, no to će naravno ovisiti i o samim ravnatelja domova zdravlja hoće li oni to isplaćivati kako mi očekujemo od njih. Kroz ovaj zakon su se predstavile mobilne ordinacije. Meni ovdje samo nije jasno kako će te mobilne ordinacije funkcionirat s obzirom da smo mi već sada u velikom manjku liječnika. Oni bi trebali ići u ona područja koja nisu dostupna, no ako odete na Banovinu ili Liku vidjet ćete da do nekih pacijenata ne možete doći ni pješice, a kamoli sa bilo kakvim automobilom. Druga stvar koja mene ovdje recimo zanima, kroz te mobilne ordinacije bi liječnik morao ići, no mi danas još uvijek imamo, i u obiteljskim praksama da svaki liječnik, trebao bi i njegova je obaveza obilazit svoje pacijente. Da li će se tu onda kroz, da li će se tu preklapat djelatnost mobilne ordinacije i samog obiteljskog liječnika? Kako će se ugovarat same mobilne ordinacije, koga ćemo u njima zaposlit? Dakle tu se sad postavlja jedan novi niz pitanja. Ono što svakako treba pozdravit to je da svi naši pacijenti trebaju imat dostupnu i kvalitetnu zdravstvenu zaštitu što bi se vjerojatno na ovaj način postiglo. Ono što treba svakako riješit, a čime moja županija ima veliki problem, to je palijativna zdravstvena zaštita. Vjerujem da i ostale županije imaju s tim veliki problem jer s obzirom na broj bolničkih kreveta koje imamo za palijativu to svakako nije dovoljno i dostatno, a mobilni timovi nažalost ne mogu pokrit svo naše stanovništvo. Vratila bih se još samo malo na primarnu zdravstvenu zaštitu jer njezinim osnaživanjem, ja osobno smatram kao bolnički liječnik, da bi jedan dio ogrupnjivanja možda koje još i danas postoji i koje je stimulirano od strane HZZO-a da tri ambulante mogu zajedno funkcionirat, da se tu može razvijati jedan oblik specijalističke konzilijarne zdravstvene zaštite i na taj način rasteretit bolnički sustav. Naravno bolnički sustav treba bit dostupan i u njega se treba moć doć, ali po principu da tamo dolazi se zbilja kada je potrebno i kada njihov primarni obiteljski liječnik to procjenjuje. Hoće li naši bolnički liječnici bit stimulirani na kraju krajeva sa ovom vašom mjerom, to ćemo isto vidjet. No ja kao netko tko radi u bolničkom sustavu moram priznat da moji kolege, ne samo da rade prekovremeno, ne samo da ostaju iza svojih dežurstava, nego često ja se pitam kolika je naša kvaliteta rada ako toliko prekovremeno radimo, koliko se možemo odmorit, koliko svom pacijentu možemo dat? Evo ja ću vam navest samo primjer jedne ginekologije koja radi sa 6 specijalista, a da bi se služba pokrila, da bi sav poliklinički rad radio sa tih 6 specijalista je vrlo teško nekad pokrit dežurstva i zato su nam potrebni i vanjski suradnici. Ono što smo mi uveli, ja smatram kao nešto dobro, iako nismo mogli pokrit sve u našoj bolnici, nismo mogli našim pacijenticama omogućit kvalitetnu zdravstvenu zaštitu u jednom djelu, uspjeli smo dobit, ja bih to rekla mobilnog liječnika koji dolazi u određene dane i sa našim liječnicima obavlja određene komplicirane operacije. Mislim da smo time dali jedan dobar primjer da naše pacijentice ne moraju dugo čekat u klinikama, da mogu istu operaciju dobit u jednoj maloj bolnici, da tamo imaju jako dobar smještaj i jako dobar tretman. Evo to je jedan vid gdje smo mi napravili iskorak jer smo znali da mi ne možemo pružit ono što je pacijentima našim potrebno. Ja vjerujem da će neki naši drugi kolege i naše zdravstvene ustanove krenut u tom smjeru i da će pacijentima probat omogućit da tamo gdje žive, da tamo imaju dostupno sve ono što im je potrebno. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Josić. Imamo nekoliko replika. Poštovana kolegica Anka Mrak-Taritaš, izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena kolegice Josić vi ste u svom prvom djelu izlaganja odmah rekli da vam nije jasno kako će uopće se uspjeti ostvariti elementarno primarna zdravstvena zaštita obzirom na sve manji broj liječnika, obzirom na situaciju koja je i to je ono što bi trebalo i kroz ove, dakle nema nitko čarobni štapić i nitko ne može riješiti taj problem, ali ajdemo vidjeti u kojem smjeru rješavati taj problem, s kojim smjerom omogućiti da svi naši sugrađani, bez obzira gdje žive, imaju pravo na nekakve elementarne stvari i o tome trebamo vodit računa. A činjenicu koju imamo, imamo da imamo što manje liječnika. Što napravit, u kojem smjeru dati? Naravno da odgovor tražimo i od resornog ministra i od ovog zakona da barem se predvide nekakvi scenariji i te scenarije ovdje nažalost ne vidimo. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Anki Mrak-Taritaš. Hvala lijepo. Prelazimo na sljedeću repliku, poštovani kolega Ivan Ćelić izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvažena zastupnice Josić, danas se najviše govori o primarnoj zdravstvenoj zaštiti, no međutim čini mi se da smo veliku većinu te rasprave usredotočili na liječnike obiteljske medicine, a dobro znamo da postoje veliki problemi i što se tiče pedijatrijske zdravstvene zaštite, što se tiče zdravstvene zaštite žena, dakle nedostatka broja specijalista ginekologije, a isto tako i specijaliste školske medicine koji djeluju u okviru zavoda za javno zdravstvo koji su vrlo važan segment i nemoguće je i govoriti i o demografskoj obnovi i o zdravstvenoj zaštiti djece bez specijalista školske medicine. Vi dolazite iz sisačko-moslavačke županije pa najbolje znate kakva je situacija na terenu na tom području, ali mislim da i o tome treba raspravljati u okviru nacrta prijedloga Zakona o zdravstvenoj zaštiti.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Ćeliću. Odgovor poštovana kolegica Josić, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani kolega, tako je. Mi svi znamo da, kolegica Mrak-Taritaš je to vrlo jasno rekla da nama liječnici nedostaju. Ono što u mojoj županiji je najveći problem, iako je ona jako blizu Zagreba da nama liječnici dolaze, odrade svoje specijalizacije i odlaze u klinike. Iako su oni nama neophodni i ako smo imali određene ugovore, nažalost mi smo dobili samo beskrajne tužbe koje ne idu niti u korist ustanovama, niti u korist zdravstvenim radnicima, odnosno liječnicima. A kao posljedicu toga imamo Hrvatsku Kostajnicu koja je ostala bez pedijatra, a već dugi niz godina se borimo da dobijemo pedijatra u to područje, ostali smo bez ginekologa u Dvoru i u Hrvatskoj Kostajnici što nažalost je naš gorući problem. Hoćemo li ga mi riješit to ovim Zakonom o zdravstvenoj zaštiti? Ja vjerujem da ćemo ipak privući mlade ljude koji su spremni doći u taj kraj.
Zahvaljujem kolegici Josić. Prelazimo na sljedeću raspravu, poštovani kolega Siniša Varga, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Gospodine ministre i časnim kolege iz ministarstva. U četvrtak smo na klupe dobili nacrt Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Ne radi se o izmjeni i dopuni, radi se o kompletnom novom zakonu i moram reći da nam je dato tjedan dana da poručimo što je izrazito kratki rok, ali evo, ja ću pokušati u svojoj pojedinačnoj raspravi, dotaknuti nekoliko tema koje su bitne za ovu raspravu. Ja bi zapravo krenuo redom iz nacrta samog zakona, ali bih krenuo od jednog dijela u samom početku odnosno, … [[Govornik se ne razumije.]] govori o ocjenama i izvorima sredstva potrebnim za provođenja samog zakona. Naime, prije nego što smo dobili na klupe ovaj zakon, dobili smo, javno obavljeno od strane Vlade RH nacionalni program reformi 2018. g. gdje je poglavlje ako se ne varam 4.3.5. osiguranje financijske stabilnosti i održivosti kvalitete zdravstvenog sustava, uz stabilni prikaz ovaj nacrt zakona se citira gotovo u svakoj drugoj stavci samog zakona. Moram pohvaliti ministarstvo da je uspio upariti ovaj dokument sa ovim dokumentom i jako se dobro može iščitavati jedni s drugim. Međutim, u tabeliranom prikazu je rečeno da će se značajna sredstva uštediti, racionalizirati, uspjeti prebaciti u financijsko deficitarne dijelove sustave zdravstva. Npr. primarna zdravstvena zaštita će uštedjeti 15% sredstva sa primjenom ovog zakona. Međutim, u ocijeni izvora sredstva potrebnih za provođenje ovog zakona, kaže da će sve ostati isto. Naime, rečeno je da sve aktivnosti predvedene i priloženim zakonom u okviru su sredstva osiguranja za provođenje važećeg zakona o zdravstvenoj zaštiti. Znači samo ministarstvo kaže da u odnosu na važeći zakon ovaj zakon ne donosi nikakve promjene. I zapravo onda kada mi isčitao i svaki detalj ovog zakona, moramo priznati da je veliki raskorak od javne rasprave, ono što je bilo dostupno u medijima, što su pojedini članovi radnih skupina bili izjavljivani vezano za tijek smog rada izrade nacrta novoga zakona i moram reći da se ono utjelovilo, ona narodno, ajmo sve promijeniti, ali na način da sve ostane isto. Vidimo da je zapravo došlo do velikog reteriranja ili odustajanja od reformskih mjera, koji bi suštinski promijenili sustav zdravstva, pa bi ja onda samo dao nekoliko primjedbi, nekoliko njih su nomotehnički i nisu nešto suštinski npr. u čl. 3. ja bi predložio drugi stavak, koji kaže, da tijelo koje se traži mišljenje da dostavi u roku od 30 dana ili se smatra pozitivnim, umjesto da se to taksativno nabraja u svakom drugom članku u samom ministarstvu, jer tamo di se kaže, nadležna komora mora dati mišljenje, onda se mora to cijelo vrijeme ponavljati, pa se može to objediniti na jedno mjesto. Onda u čl. 11. stavak 3 govori o obvezama jedinica područje regionalne samouprave i onda vidimo u stavku 4 da se kaže da će sredstvo za investicijsko ulaganje, za investicijsko i tekuće održavanje, te informatizacije zdravstvene djelatnosti iz stavka 3 to znači za jedinice lokalne i regionalne samouprave, biti temelj za planiranje potpore iz državnog proračuna RH jednom godišnje koje donosi Vlada RH. To znači da samo će dobiti potpore one koje su u vlasništvu lokalne i regionalne samouprave. Da se to radi o gospodarstvu npr. ja ne znam kako bi gospodarstvenici reagirali da se kaže da državne potpore mogu samo ići državnim trgovačkim poduzećima. Ja mislim da bi pola države, izrazito burno reagiralo i da je ta vrsta diskriminacije koja je ovdje navedena i najvjerojatnije mogu čak reći da je prepisana iz prijašnjih zakona, nije novitet novog ministra, ali to je nešto svakako da se treba promijeniti. Pohvalio bi čl. 20. vezano za funkcionalno spajanje i funkcionalne integracije bolnica, međutim, smatram da način na koji je definirana na to u zakonu, da je relativno jalovo i jako je mekano napisano i jako je teško provedivoga, da se koristi zakonska odredba za funkcionalno spajanje do one razine, koja je potrebna da bi dovelo do bilo kakvog efekta. I ja to znam, iz prostog razloga, što smo mi, nismo imali čvrsti zakonski oslonac za funkcionalno spajanje bolnica i otpor na lokalnoj upravi na razini ravnatelja bolnica, na razini liječnika, ako hoćemo čak, odjela, šefova pojedinih odjela, otpor je toliko veliki zato jer je … [[Govornik se ne razumije.]] fakultativno dogovaranju sa njihove strane. Dakle, ovaj zakon bi trebalo malo učvrstiti do drugog čitanja. Kada idemo dalje kroz zakon, vidimo u čl. 28. stavak 2. kolega Ćelić nažalost nas je napustio, međutim, tu bi dao primjedbu, vezano da zdravstvenu djelatnost, na području promicanja zdravlja, prevencija bolesti te zaštitu metalnog zdravlja, mogu obavljati nezdravstveni radnici. Znam vrlo dobro na što se je tu mislilo, možda bi to trebalo onda decidirano tako onda reći da i psiholozi da sudjeluju u zaštiti metalnog zdravlja, međutim, današnja situacija, i kolega Ćelić je to u svojoj raspravi spominjao, da zaštitu metalnog zdravlja ovisnika se provodi na razini županijskih zavoda za javno zdravstvo i vrlo često, a ne provodi se od strane psihijatra. I vrlo često gotovo u svakom slučaju se metadonska terapija dijeli od strane ne psihijatra, odnosno, od slučajnog, tko se slučajno zatekne blizu ambulante kada dođe ovisnik po svoju terapiju, onda mu se daje i na način koji je dosta često dosta kritičan, nestručan i imali smo više slučajeva di je ovisnik, prikupljao i skupljao metadone, doveo doma pa su djeca pojela, pa su ugibala, umrla, više stvari su se dešavale zbog nestručne primjene metadonskom terapije. Prema tome, kada se govori tu o zaštiti metalnog zdravlja, tu još se onda spušta niža razina, pa se kaže, ne samo da može bilo koji doktor, nego to može bilo tko i ne zdravstveni radnik koji se nalazi u zdravstvenoj ustanovi. Kada govorimo o članku 30, kada se nabraja taksativno zdravstvena zaštita na primarnoj razini koje se sve djelatnosti, ja ne znam zašto se i dalje inzistira na dodavanje (opće) imamo obiteljsku medicinu kao uvaženi naziv u hrvatskom zdravstvenom sustavu, ne znam zašto više treba u zagradi taj (opće) dodavati, pogotovo kada imamo intenciju specijalizacije iz obiteljske medicine. Dvije djelatnosti nisu spomenute, ja ću samo spomenuti da se razmotri da li se treba spomenuti optometrijski laboratorij, kada se već spominju dentalni laboratoriji, da li trebaju i optometrijski laboratoriji obzirom da su oni koji primaju direktno financijska sredstva plaćeno i doznake od HZZO, ali isto tako onda i pitanje da li trebaju i specijalizirane trgovine za ortopedska pomagala dići na višu razinu i također im tu spomenuti kao zdravstvenu zaštitu, koji se pružaju kroz te djelatnosti. Kada gledamo članak 37. govori se o ljekarničkoj djelatnosti, smatram da je nespretan izričaj u članku 2. zato jer ljekarničku djelatnost provode ljekarnici sukladno svojoj licenci kada se tu ograničava ovom rečenicom da se ljekarnička djelatnost obavlja samo u sklopu mreže javne zdravstvene službe onda to derogira ono što imamo po zakonu o lijekovima i određenim pravilnicima koji omogućava specijalističke trgovine da mogu izdavati lijekove koji nisu na recept ali moraju biti pruženi od strane ljekarnika. Prema tome, ta ljekarnička djelatnost i ono što radi ljekarnik … [[Govornik se ne razumije.]] se radi isključivo danas u samim ljekarnama. Pa bi, onda samo bih u izirčaju rekao da se ljekarne osnivaju samo u sklopu mreže javne djelatnosti a ne da se ograničava ljekarnička djelatnost. Pohvalio bih i uključivanje uz telemodicinu i mobilno zdravstvo. To je dobro da se na ovakav način regulira. Članak 39. i 40 govore o zdravstvenom turizmu jer prvi pokušaj da se to regulira i ja mislim da je za sada dobro. Željno iščekujem pravo da vidim kako će to biti propisano za sve vezano za norme i aktivnosti koje trebaju biti ispunjene za pružanje zdravstvenog turizma u hrvatskom zdravstvu. Evo, vrijeme od 10 minuta jako je brzo prošlo, kada je sve vezano za primarnu zdravstvenu zaštitu evo ja mogu samo tu komentirati da primarnu zdravstvenu zaštitu, prve inicijative od strane ministarstva su bile dobre, nažalost je došlo do odustajanja i kada se kaže da je definicija ludosti uvijek raditi jedno te isto i istovremeno očekivati različite rezultate. Imamo status quo koji će biti održan sad x broj godina i nažalost neće doći do poboljšanja. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Vargi. Imamo dvije replike, poštovani kolega Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Varga vi ste bili ministar i evo ovdje čitam nekakve od vaših postignuća gdje je 2015. uvedeno plaćanje bolnica po izvršenju, učinkovitije ugovaranje, korištenje resursa HZZO-a, transparentno praćenje odrađenog posla, pruženih usluga pacijentima, poticanje učinkovitosti i ulaganja, smanjenje su liste čekanja. To je bio put ka plaćanju po ishodima, po većoj kvaliteti. Sve je to zaustavljeno 2016., kada su eksplodirali dugovi. Možete li usporediti današnji trenutak hrvatskog zdravstva sa trenutkom kada ste vi prestali biti ministar?
Zahvaljujem. Odgovor poštovani kolega Varga.
Evo ja sam, kada sam već spomenuo nacionalni program reforme onda mi je jako rado pročitan nacionalni program reforme iz 2016., dakle HDZ-ova vlast je napravila osvrt na 2015. i hvalospjev vezan za svo postignuće je taksativno nabrojalo među ostalima i što ste vi bili rekli. Nažalost 2016., 2017. godine nije došlo do realizacije ičega što je bilo nabrojano u nacionalni program reformi. Sada imamo novu za 2018., dosta toga je sadržano, vezano za ovaj zakon, međutim i pitanje je da, kakav će to efekt imati u samoj primjeni tih odredbi. Jako puno je ovisno o pravilnicima koji proizlaze iz ovog zakona. Ako se ne varam, ja mislim da je spomenuta riječ pravilnik 48 puta, prema tome, stručne službe ministarstva imaju itekako posla sada izdefinirati sve te pravilnike koje će to napraviti. Ali u međuvremenu dugovi će samo rasti.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Vargi. Sljedeća replika, poštovani kolega Silvano Hrelja, izvolite.
Poštovani kolega Varga, ja se ispričavam što sam kod vašeg lapsusa glasno reagirao ali kolege smo pa znam da ste vi, da vam je bliži engleski nego hrvatski ali, pa molim da to i kolegice i kolege uvaže. Ono radi čega sam se stvarno javio je da li vi smatrate kolega da bi trebalo u obrazloženju ovoga zakona navesti pozitivna iskustva u radu domova zdravlja? Naime, prema mojim informacijama osnivači su domova zdravlja županije. Ima i, neki se trude da unaprijede uvjete za rad liječnika i zdravstvenog osoblja bez obzira da li su oni zaposleni u domu zdravlja ili su koncesionari, dok neki eventualno pozitivni rezultat u poslovanju domova zdravlja vraćaju svojim osnivačima za opću potrošnju. Mislim da bi prvenstveno ovaj zakon trebao imati dobre primjere, primjere dobre prakse i da se za njima povodimo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Hrelji. Samo da vas izvijestim, nešto nam nije u redu sa elektronikom pa preko mobitela ćemo vrijeme štopati, tako da znate, upozoriti ću vas kada budete blizu. Izvolite kolega Varga.
Zahvaljujem gospodine Hrelja. Pa evo mi imamo, Hrvatska ima 20 županija i ima 49 domova zdravlja, izrazito je šarolika, iskustva imam sa pojedincima ravnateljima, sa organizacijama, sa odnosima županija prema svojim samim ustanovama i to je nešto što se ovim zakonom ne može unificirati, zato ja bi apelirao de facto na ministarstvo da poštuje članak 135. Ustava di kaže da to treba prepustiti lokalnoj upravo i samoupravi i da ujedno i onda preuzme odgovornost za svoje postupke. Mi imamo situaciju neke županije jako im smeta što im je nametnuto … [[Govornik se ne razumije.]] 30% danas 25% ograničenje koliko smije biti koncesionaru u odnosu na zaposlenika. Drugi vapi za više, vapi za više iz svojih partikularnih interesa. I sad i evo konkretno Splitsko-dalmatinska županija, za sredstva koja je imala na raspolaganju i vratila domove županiji, neutrošeno a znamo koliko su loše opremljene ordinacije … [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem poštovanom kolegi Vargi na odgovoru. Prelazimo na slijedeću raspravu, poštovana kolegica Branka Juričev-Martinčev, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre s suradnicima, kolegice i kolege. Pa ispred nas je Prijedlog Zakona o zdravstvenoj zaštiti u prvom čitanju. Dobro je da je ovo prijedlog zakona u prvom čitanju tu jer vjerujem da brojni prijedlozi i primjedbe koje ste danas čuli i koje će sigurno tijekom ljeta do drugog čitanja biti iznešene, bit će i ukomponirane u novi zakon. Ono što svi želimo od novog zakona da on bude kvalitetan, suvremen zakon koji će najmanje 10 ako ne i 20 godina biti u ovakvoj formi, moguće si sigurno neke manje izmjene ali pretpostavljam da je to naš zajednički cilj. Naime, samo stabilnost daje nam i sigurnost a da bi sačuvali i kvalitetne kadrove, da bi se mladi kadrovi potencijalni usmjerili upravo u određene specijalizacije i sl., potrebno je da osjećaju sigurnost i stabilnost sustava. Naime, brojne su dobre odlike ovog zakona i sigurno da kad se pisao da smo mogli vidjeti da su se koristile i neke smjernice koje nam je i pučka pravobraniteljica u svom izvješću za 2017. g. dala daje i primjedbe da je pristupačnost zdravstvenih usluga posebno na otocima i udaljenim područjima loša, tako da imamo sad i područne ambulante i mobilne ordinacije. Dobro je da je mogućnost sad nagrađivanja nadprosječno kvalitetnih i učinkovitih zdravstvenih djelatnika jer je bilo žalosno da netko tko ima specijalizaciju u bolnici bez dežurstava dobije 9000 kn, u isto vrijeme netko u privatnoj ordinaciji ponovno bez dežurstava dobiva sa 30 000 i više kuna. Također ta naplata zakupnina je bila svima 1200 kn bilo da se radi o centru grada ili o nekim manje naseljima manje atraktivnim, naravno da je to i donosilo tim liječnicima manje sredstava. Pozdravljam i odredbe zakona koje se odnose na zdravstveni turizam, naime evo jučer smo imali izmjene i dopune Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti u kojoj smo također uvrstili odredbe i mogućnosti zdravstvenog turizma, do sada smo svi jako puno pričali o tome, a onda u praksi se vidjelo da je stranac koji je dolazio koristiti bilo kakve zdravstvene usluge u Hrvatskoj dobivao 2 računa, jedan od zdravstvene ustanove za zdravstvenu uslugu a drugu od neke putničke agencije ako se radilo o transferu, smještaju i sl. Međutim ima još tu i potrebe, prostora za zakonom koji će biti još suvremeniji, koji će kao što sam rekla, sagledati naše zdravstvo i u budućnosti. Od telemedicine do nekih novih struka znamo da je sve veći problem evo npr. zakon predviđa tzv. timove 1 i timove 2 hitne medicinske službe. Znači tim 2 u svom sastavu nema liječnika. Ti tehničar koji izlaze na teren sigurno da trebaju imati posebna znanja i iskustva viša nego što to imaju sada po ovom obrazovanju. Kada sam već spomenula hitnu medicinsku službu, rekla bi da bi bilo dobro pogledati na koji način organizirati sanitetski prijevoz. Ako dođe do bilokakve nesreće na lice mjesta prije svega izlazi hitna. Hitna ima jako dobro opremljena što je i u redu i ljude koji su najbolje educirani pružiti tu prvu pomoć unesrećenom. Međutim onda oni dolaze do objedinjenog bolničkog hitnog prijema. Ako se utvrdi da je to malo teži slučaj koji mora ići dalje ne znam, za Split, Zadar, Zagreb, govorim sada o svojoj Šibensko-kninskoj županiji, tada moramo angažirati dom zdravlja, znači ravnatelja doma zdravlja koji će vidjeti tko je dežuran, sa kojim vozilom najčešće nešto lošije opremljenim. Mislim da se tu gubi i vrijeme i novac a gubimo i na kvaliteti pa evo moj prijedlog da se malo razmisli o promjenama na tom djelu. Nadalje, spominjala sam zdravstveni turizam, sad postoji mogućnost da zdravstvena ustanova pruža i obavlja neku ugostiteljsku odnosno turističku djelatnost, međutim postoje neke djelatnosti koje se na naslanjaju i koje bi bilo isto jako dobro uvrstiti, npr. djelatnosti parkinga. Ako je neki gost došao u tu zdravstvenu uslugu, onda bi bilo dobro omogućiti mu, naravno uz naplatu, i kao dodatni prihod zdravstvene ustanove parkiralište. Još nešto što će biti aktualno u dogledno vrijeme, to je uništavanje infektivnog otpada. To će bolnice sigurno raditi ali bilo bi dobro da im se omogući naravno uz kao dodatni prihod i da to zbrinjavaju s područja svoje županije i nekim drugim subjektima. U ovom djelu i u ovom zakonu, čini mi se da su bolnice tako detaljno i dobro obrađene onoliko koliko bi se moglo i koliko bi trebalo. Vidjela sam i ja bi se priključila ovome što je rekla kolegica vezano za upravna vijeća i članove, ja se ne bi baš složila da netko tko nema 5 g. radnog iskustva u zdravstvu ne može doprinijeti kao član upravnog vijeća upravljanju bolnica jer ne znam, i ekonomisti i pravnici jako dobro dođu prilikom davanja savjeta ili odlučivanja o tim pitanjima. I dalje imamo mogućnost da jedinice lokalne samouprave da bi imale bolju kvalitetu usluga svojim građanima ili gostima ako se radi o turističkom naselju mogu financirati nešto iznad onog minimuma, ja bih evo i ovu priliku iskoristila jer o tome se dosta pričalo, pisalo, govorilo, imali smo prosvjede u Vodicama vezano za hitnu medicinsku službu, treba ponovno naglasiti da Vodice evo, 500 tisuća kuna godišnje izdvajaju kako bi imali tu uslugu, što znači da i oni koji su prosvjedovali isto tako su financijski u situaciji da to mogu, pa eto mogli su na takav način riješiti svoj problem. Da se vratim još malo na privatne ordinacije i obiteljske liječnike. Kad sam rekla da bi bilo dobro da ovaj Zakon bude takav što duže, onda sam mislila i na to da ti npr. privatni koncesionari obiteljske medicine osjećaju sigurnost jer događalo se npr. da oni koji su bili spremni uložiti i 30 tisuća eura za UZV da su to napravili zato što je u tom vremenu bilo dozvoljeno i van limita raditi i za to dobivati određena sredstva. Onda nakon toga je došlo do promjene, pa se više nije moglo van limita, a znamo za jedan pregled UZV-a od toga da se treba i educirati, do tog da se kupi jedan ovakav uređaj najčešće se podignu i kreditna sredstva, dobija se svega 75 kuna. Bilo bi dobro da onaj liječnik koji se odluči na to, da osjeća sigurnost da sigurno se ništa po tom pitanju neće mijenjati. Isto tako, ako neka mlada osoba želi krenuti upravo u tom smjeru, znači specijalizirati obiteljsku medicinu, da znam da je onda u dogledno vrijeme moguće da se javi na neki natječaj, uzme u zakup prostor u nekom mjestu i krene u tom smjeru. Možda bi se prije odlučio specijalizirati upravo obiteljsku medicinu. U Šibensko-kninskoj županiji raspisani su natječaji, osigurana su europska sredstva za specijalizaciju. Iz naše županije se nitko javio za specijalizaciju obiteljske medicine. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Branki Juričev-Martinčev. Imamo nekoliko replika. Prva replika poštovana kolegica Romana Jerković. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice Juričev, rado vam dajem još jednu minutu da malo svog optimizma prenesete na mene jer meni ga stvarno nedostaje kad se radi o ovom Zakonu. Nadam se da vas neću dovesti u nezgodnu situaciju, nije mi to namjera, ali moram vas pitati. Ja osobno mislim da aktualni zdravstveni sustav ima jako puno problema, financijski je nestabilan, ishodi liječenja su lošiji, sestre i liječnici odlaze, liste čekanja rastu, nemamo nacionalni plan specijalizacija, radno vrijeme liječnika nismo riješili i sestara, zdravstvo nije dostupno svima na jednak način, na prevenciji ne radimo ništa. Moje pitanje vama, slažete li se da su ovo objektivni i realni problemi u hrvatskome zdravstvu i drugo, mislite li da će ovaj Zakon ovakav kakav je to moći riješiti? Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor kolegice Juričev-Martinčev. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice Jerković, upravo sam to rekla u prvoj rečenici, da me veseli što je u prvom čitanju, da mi trebamo jedan dobar suvremen zakon i da će brojni prijedlozi i primjedbe biti u dogledno vrijeme riješene do drugog čitanja. Međutim, istina je da zdravstveni sustav ima jako puno problema, nešto se i pokušava riješiti, odnosno dosta toga se pokušava riješiti ovim Zakonom. Međutim evo, kad ste spomenuli liste čekanja mogli ste vidjeti u izvješću pučke pravobraniteljice za 2017., kaže da u 2017. za dijagnostičko terapijske postupke naručeno je 35742 pacijenta više nego 2016., što znači da je nemoguće da se liste čekanja budu manje. Samo ova brojka još više opterećuje te postojeće liste čekanja. Sigurno da više liječnika nismo imali u 2017. u odnosu na 2016.
Zahvaljujem kolegici Juričev-Martinčev na odgovoru. Slijedeća replika, poštovani kolega Silvano Hrelja, izvolite. Nema ga, odustajete. Hvala. Poštovani kolega Siniša Varga, izvolite.
Hvala lijepo. Evo kolegice. Tu ste spomenuli i članak 106. vezano za zakupninu u domu zdravlja. Govorili ste o iskustvu od prije. Naime, ako se sjećate, nekad je bilo zakupnina 1250 kuna i 0 koncesija, ako je u domu zdravlju. Ustavni sud je donio rješenje da to se mora ujednačiti sa svima i onda je došlo do eksplozija zakupnine od strane ravnatelja domova zdravlja. Onda su počeli licitirati tko de facto može više ižmiknuti iz koncesionara zakupnine, još je povrh toga Ministarstvo financija još nametnulo PDV na sve to. Međutim, HZZO ima točno u lipu kalkulaciju koliko vrijedi tim, koliko vrijedi tim i ti troškovi ulaze u kalkulativnu vrijednost tima. Dakle, ovaj način na koji je tu napisano u 106. izaziva povećanje troškova, a ne uštede za sustav zdravstva, ali sve će ići samo sa državne razine na lokalnu razinu.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Vargi. Odgovor, poštovana kolegica Juričev-Martinčev.
Kolega Varga, zaista liječnici obiteljske medicine koji imaju sad privatne koncesije su u drugačijem položaju nego svi ostali, pa ja bih rekla privatnici. Npr. oni plaćaju 1200 kuna, a onda u isto vrijeme traže da grad ili općina ili taj isti dom zdravlja im uredi sanitarne čvorove, uredi prostore, zatvori otvore, dok npr. normali ostali privatnici sve to rade sami. E sad, sigurno da dom zdravlja koji mora ulagati u određen prostor, iznašao je neki model da ipak neku kunu i priskrbi jer znamo na koji način i koliko dobijaju od svojih županija i županijskih proračuna.
Zahvaljujem na odgovoru. Slijedeća replika, poštovana kolegica Ljubica Lukačić, izvolite.
Hvala vam lijepa. Pa poštovana kolegice, vi ste u vašoj raspravi spomenuli zdravstveni turizam, svakako evo vidimo da članci 39. i 40. Zakona to reguliraju. Meni je posebno drago da će to se sada urediti i zakonom samo evo htjela bi napomenuti da znamo da je izuzetno važno i vjerujem da će ministar to i njegovi suradnici zabilježiti, da li zakonom ili podzakonskim aktom odredi da zdravstvene ustanove koje će pružati zdravstveni turizam, da se odredi koliko svojih kapaciteta mogu koristiti za zdravstveni turizam a koliko za rehabilitaciju koju inače provode jer sad imamo situaciju da se puno više kapaciteta koristi upravo za zdravstveni turizam i da ljudima kojima treba rehabilitacije ne mogu doći na vrijeme. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem kolegici Lukačić. Odgovor, kolegica Martinčev.
Hvala lijepo. Pa kolegice Lukačić, upravo stoji, navedene djelatnosti moći će se obavljati uz uvjet da zdravstvene ustanove odnosno privatni zdravstveni radnici s obzirom na kapacitete dodatno ne opterećuju zdravstvene radnike i uz uvjet da to ne bude nauštrb pacijenata zavoda.
Zahvaljujem na odgovoru. Slijedeća replika poštovani kolega Davor Vlaović, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Uvažena kolegice, evo već je kolegica prije mene rekla da vezano uz zdravstveni turizam dobro je da je uveden u zakon i da zdravstvenim ustanovama prihod iz naslova zdravstvenog turizma. Mi kao turistička zemlja moramo promišljati o načinima i modelima kako i druge posebne oblike turizma razvijati i jedan od tih posebnih oblika turizma je zdravstveni turizam i sigurno da će to pridonijeti položaju Hrvatske kao turističke zemlje na karti ponude i potražnje i da ćemo uprihodovati s tog naslova više ali nije na odmet ponoviti da evo i prigovor udruge pacijenata upravo je išao u tom smjeru da prednost trebaju imati domaći pacijenti, da strani turisti koji imaju više novca ne bude ispred domaćeg pacijenta i domaćeg čovjeka i zato evo još jednom apel da se o tome kvalitetnije pravilnici urede i da zdravstvenu uslugu naš pacijent ne bude imao manje dostupnu zbog zdravstvenog turizma. Hvala.
Zahvaljujem, odgovor kolegica Juričev-Martinčev.
Hvala lijepo. Mislim da smo svi tu složni da prioritet treba biti briga o našim građanima a onda tek zarada i gosti. Ja sam sigurna da će i podzakonskim aktima tako nešto biti regulirano tako da ne ide nauštrb naših građana a opet da dobijemo određeni prohod kako bi ovi gubici koje sada imamo bili manji.
Zahvaljujem na odgovoru. Slijedeća replika je poštovana kolegica Grozdana Perić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Poštovana kolegice, spomenuli ste broj ambulanti odnosno mogućnosti koje su sada u ovom zakonu predviđene da domovi zdravlja su do 25% ordinacije. Prije je to bilo 30% i mislim da puno kolega ovdje koji spominju problematičnost u tome, govore to sa stajališta urbanih područja gdje uopće ne uzimaju u obzir da neka područja Hrvatske su rijeko naseljena posebno pitanje otoka gdje mnogi mladi liječnici uopće ne žele ići što je isto veliki problem, gdje se treba stimulirati na neki način da liječnici idu i da ih se može na određeni način i nagraditi. A osim toga, pitanje turističkih područja gdje su potrebne i hitne medicinske usluge u turističkoj sezoni puno je češće i više nego u normalnim uvjetima.
Zahvaljujem. Odgovor, poštovana kolegica Martinčev, izvolite.
Hvala lijepa. Istina kolegice Perić, novi zakon predviđa do 25% ordinacija da ostaje pod domom zdravlja, dužno poštovanje liječnicima koji rade više i kvalitetnije ali najčešće je slučaj da liječnici koji imaju manje pacijenata, koji su na manje atraktivnim mjestima, ostaju pod domom zdravlja, oni koji imaju veći broj pacijenata i atraktivnije lokacije, oni se odlučuju i otvaraju svoje privatne ordinacije.
Zahvaljujem na odgovoru. Slijedeća replika poštovana kolegica Željka Josić, izvolite.
Zahvaljujem. Pa ja bi se smo osvrnula na zavod za hitnu medicinsku pomoć, evo mi smo županija, ja bi rekla koja je jedan svjetliji primjer i mislim da se ne trebate bojati, tima 1, tima 2. Ja malo duže radim u tom zdravstvenom sustavu i prošla sam od hitne medicinske pomoći, obiteljske medicine i sekundarne zdravstvene zaštite pa mogu reći kako je nekad izgledala hitna medicinska pomoć. Ono što smo mi postigli da se naš tim 2 educira, da su to vrhunski tehničari, neki od njih su se dodatno educirali, postali su više medicinske sestre odnosno tehničari, mogu vrlo kvalitetno obavljati u timu 2 ono što zahtjeva tim 2 i imali smo dosta svijetlih primjera na terenu gdje su oni kvalitetno odradili svoj posao.
Zahvaljujem. Odgovor, kolegica Martinčev, izvolite.
Hvala lijepo. Kolegica Josić, ja se osobno ne bojim ali moram reći da građani evo npr. konkretno grada Vodica kada su vidjeli da u novoj mreži Vodicama pripada t2 tim, što znači bez liječnika, oni su bili mišljenja kao da i nismo dobili hitnu pomoć ni hitnu službu, zato smo se odlučili za onih 500 000 kn koje odvajamo više iz proračuna, imamo t1. Ali to je bio razlog zašto je općina Tisno prosvjedovala čak ispred naše upravne zgrade bez obzora što imaju t2 tim, smatrali su kao to ipak nije to, kad liječnik ne dolazi kad im je najpotrebnije.
Zahvaljujem na odgovoru. Prelazimo na slijedeću raspravu poštovani kolega prof. Ivan Lovrinović, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Najprije želim pozdraviti nazočnog ministra Kujundžića sa svojim suradnicima, a pozdravljam i predstavnike liječnika prije svega primarne zdravstvene zaštite kojih je do prije jedno sat vremena bilo ovdje preko 20 na galeriji, ne znam koliko je sad ostalo, ostala je predsjednica udruge koncesionara u primarnoj zdravstvenoj zaštiti. Također želim pozdraviti sve djelatnike, zdravstvene djelatnike koji iz razloga svoje humanosti i ljudskosti čine zaista velike napore da u situaciji potplaćenosti pacijentima pružaju maksimalnu kvalitetu usluge usprkos tome što su potplaćeni. Danas razgovaramo o prijedlog Zakona o zdravstvu. Treba na početku odmah reći da hrvatski narod baštini tradiciju javnog, solidarnog zdravstva koje treba biti svima dostupno, kvalitetno i ja kao zastupnik, a i stranka Promijenimo Hrvatsku od toga ne odstupa. Dakle to je ono načelo kojeg ćemo se pridržavati. Međutim ovdje moramo razjasniti neke stvari jer se ovdje daju određena mišljenja, određena argumentacija koja naprosto sprječava daljnji razvoj zdravstvenog sustava i točno vidimo da je mentalni sklop u glavama nekih diskutanata i zastupnika jednostavno još u prošlosti. Ovdje odmah treba reći, mi smo protiv tzv. amerikanizacije, tajkunizacije, privatizacije. Onaj tko misli razvijati, graditi privatne zdravstvene ustanove neka izvoli, široko mu polje, ali neka to financira svojim novcem, nek se zaduži. Ali nema gore stvari nego raditi u javnom zdravstvu, a tim novcem ili skretati pacijente iz javnog zdravstva u svoje privatne, ajmo tako reći privatne prostore. To je incestuozna veza i mi ćemo se u stranci Promijenimo Hrvatsku protiv toga boriti. Ali vidimo da su snažni lobiji koji upravo rade na tome. Kada govorimo o statusu primarne zdravstvene zaštite, ona treba, u njoj treba raditi najveći broj liječnika, ali to nije točno, najveći broj liječnika radi u sekundarnoj zdravstvenoj zaštiti. Pa kad dođete kod liječnika u primarnu zdravstvenu zaštitu pošto to nisu dijagnostičko specijalistički centri, oni vam jednostavno daju uputnicu i kad dođete pred bolnicu vi se razbolite ako niste bolesni kad vidite da nemate se gdje parkirat, to su kao kolodvori, to nije zdravstvo, to je neuređen sustav, oprostite reći ću to je štala u jednom prenesenom smislu riječi. Da je uređen sustav primarne zdravstvene zaštite ne bi toga bilo, a što to znači? Da moramo primarnoj zdravstvenoj zaštiti dati kao prvoj crti obrane zdravlja naroda građana, moramo joj dati ulogu koju onda treba imati. Što to znači? To znači da ne može se izdvajati samo 3,4 milijarde kuna iz ukupnih rashoda zdravstvenog sustava na primarnu zdravstvenu zaštitu. Razvijene uređene zemlje koje štite i razvijaju primarnu zdravstvenu zaštitu, one izdvajaju 30 do 40% ukupnih rashoda na primarnu zdravstvenu zaštitu. To je koncept koji mi želimo ići, koji ministru predlažemo da krene u to hrabro, da konačno kažemo evo reforme, prave reforme. Nitko do danas nije pokrenuo pravu reformu zdravstvenog sustava. A što se sad događa? Kada je on krenuo u to i u prvoj varijanti ponudio rješenje o primarnoj zdravstvenoj zaštiti javljaju se politički centri moći. Kada je … [[Govornik se ne razumije.]] htio dopustiti i domskim liječnicima da se izjasne što žele, da biraju i prema Ustavu da imaju pravo, a ne da koncesionari budu zakinuti ustavno, da ih se smatra malte ne kao poslije rata što se smatralo ove kulake po Slavoniji seljake da su kulaci, tako se od ovih ljudi želi proglasiti da oni jednostavno žele napraviti tajkunizaciju. Zašto su otpori i zašto je prisutna snažna želja da se zadrži postojeće stanje? Pa zato što je zdravstvo premreženo politikom. U primarnoj zdravstvenoj zaštiti važno je da župan da ga netko vuče za ruka kao i gradonačelnika, načelnika, da mu nešto urgira. Jedna je ogromna zabluda, pazite, glavarina je za svakoga ista i za domske liječnike i za koncesionare. Međutim, ne dobije jadni domski liječnik istu plaću kao koncesionar znate zašto? Pa treba namiriti svoj prihod da silnu administraciju koja tu radi znate. S druge strane koncesionari 20 do 30% štede više u odnosu na iste usluge koje primaju, koje obavljaju u odnosu na domske liječnike. Nemojmo o tome razgovarati navijački, mi moramo gledati pacijenta, ne smije biti čekanja, mora biti kvaliteta. I do čega smo došli? Došli smo do toga da imamo pacijente koji su kao na tekućoj traci 3 minute izlazi, a sad se kaže bit će pokretne ambulante, znači otprilike pacijent će trčati dok su otvorena vrata da mu netko ubaci tabletu u ruku ili neku vrećicu da. Nemojmo se ljudi toga igrati. Životni prostor u Hrvatskoj je ugrožen. Uz sve više sela imamo manjak liječnika. Ljudi će se selit tamo gdje su zdravstveno zaštićeni. Ovo je parekselans pitanje nacionalne sigurnosti i moramo, stranka Promijenimo Hrvatsku će itekako se boriti da se to riješi. Ima li dovoljno novca u zdravstvu gospodine ministre? Ima. Ja sam ekonomist. 23 milijarde kune se izdvaja, a znate koliko je to? To je 7 i pol posto od našeg bruto domaćeg proizvoda, to je europski prosjek, ali ne možemo mi lopatama nabacati toliko novaca u vreću u kojoj ne postoji dno. A znači da novac curi, gdje curi? U javnim nabavama, kroz lobije koji tu rade, nepovezane su bolnice, svaka bolnica ima svoj softver pa to je nevjerojatno koliko je neefikasan sustav. Računao sam, nemam vremena iznosit te računice detaljno, značajno se mogu povećati plaće liječnicima, medicinskim sestrama ukoliko bi se riješile ove stvari koje sam rekao, znači a tu treba provesti radikalne promjene. Međutim da bi se provele radikalne promjene treba micati politiku iz zdravstva. Uzmimo primjer splitsko-dalmatinske županije. Dole imate jedan dom zdravlja u Splitu gdje je HDZ-ov župan nedavno smijenio svoje HDZ-ovce jer nisu izabrali ravnatelja doma zdravlja kojeg su oni trebali izabrati, zamislite. Pa dokle smo mi došli ljudi? I sada znači oni će radit, birat sve dok ne prođe tako da se dovede čovjek koji hoće. Pa to je ta politika od koje se moramo kanuti i krenuti jednim novim smjerom. Gospodine ministre imate izuzetnu priliku da nadmašite ove partikularne interese, ove interese skupina, udarite šakom u stol za sve nas građane jer pitanje zdravstva nije stranačko pitanje, ovo je pitanje svakog građana pojedinca, nacionalne sigurnosti. Želimo da zdravstveni sustav funkcionira, da se premarana zdravstvena zaštita bavi primarnom da bolnice se bave svojim poslom, a tercijarna istraživanja da bude na svom mjestu. Netko je spominje Irsku, tamo se gradi 14 zdravstvenih centara i oni će to su upravo tu dijagnostičko specijalistički centri. Ali mi vidimo da postoji i dalje skupine koje žele zadržati svoje niše, svoje školjke, da iz javnih vreća novca izvlače za svoju korist. Ma moramo to prekinuti, nema veze, tko bio u kojem domu, odnosno, na kojem mjestu. U tom smislu, treba stvari značajno promijeniti. Pa zamislite, samo u zdravstvenom sustavu postoji računovodstvo, gdje na kraju godine, imate jedan rezultat, a par mjeseci poslije, potpuno drugačiji rezultat. To su milijarde kuna, to je nakaradni sustav. Tražio sam i tražim iz baze podataka HZZ-a koji je kumulativ plaća zaposlenika u zdravstvu, nemate tog podatka, pa to ne može funkcionirati. Ajmo konačno zajedno početi rješavati ova otvorena pitanje, uštede mogu biti enormne, liječnici zadovoljni moramo mlade ljude, specijaliste, neka specijaliziraju da ih zadržimo, a pacijenti da imaju veću kvalitetu zdravstvenih usluga. Pozivam vas gospodine ministre, da smognete snage, da prvu varijantu, koja je bila, ponuđenoj javnosti, da joj ponovno vratite, jer inače se već priča, da ste ovaj raspon od 0-25% udjela domskih liječnika zadržali na pritisak sadašnjeg gradonačelnika Bandića, za Grada Zagreba, jer bi inače suprotno uskratio pomoć u izgradnji bolnice u Blatu. Oduprimo se zajedno, dobiti ćete podršku za to, ne samo, nego svih nas ovdje. Prema tome, da se vrati naši suštinski na ovo pitanje, novca ima dovoljno u zdravstvu, začepimo te rupe, odrežemo ih, mičimo politiku iz zdravstva i napravimo zdravstveni sustav koji je prikladan 21. st.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Lovrinoviću. Imamo nekoliko replika, poštovani kolega Ante Sanader, izvolite.
Uvaženi kolega Lovrinovć, imam dvije primjedbe, prvo, nismo župani iz … [[Govornik se ne razumije.]] ja sam bio župan, nisu župani sretni da kako vi kažete da ih vuče netko za rukav, da bi oni upravljali zdravstvom. Pa to je zakon dao županima obavezu, a narod valjda bira župana, isto kao i saborske zastupnice, pa ne možemo se mi stavljati da smo mi nešto veći i važniji. Nas bi trebali slušati, mi ćemo donositi zakone, županima ne damo niti da odgovaraju za ono što im je zakon nametnuo. Isto ste spomenuli slučaj Splitsko dalmatinske županije, znači župan nije doveo nikoga, nego netko tko je već tamo i tko radi, možemo govoriti je li on radio kvalitetno ili nije i uspjeh je imao ili nije imao uspjehe, ali župan je odgovoran, po zakonu je odgovoran za zdravstvo. A vi hoćete sada prikazati župana kao nekog političara mrskog, nemilosrdnog, koji tamo nešto kreira, pa to je njegova zakonska odgovornost. Isto kao što je vama da glasate, ne glasate i ovdje sudjelovati u raspravi o nekom zakonu. Nemojte se nabacivati blatom na te ljude, koji su izabrani od naroda i koji imaju legitimitet narodu.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Sanaderu, odgovor kolega Lovrinović.
Uvaženi kolega Sanader, naravno, vidim da ste pogođeni ovim argumentima, koje ja navodim, pa nisam ja ovo izmislio razumijete. Prema tome, ako župan HDZ-a smijeni čitavo upravno vijeće za to, koji su uz to i HDZ-ovci jer nisu izabrali čovjeka za kojeg vi tvrdite da izvrsno radi, onda tu nešto debelo nije u redu. I ne treba ljude štiti pod svaku cijenu to od toga nema koristi, nemaju koristi od toga građani, treba izabrati ljude, prema kriteriju kvaliteti, a ne stranačke podobnosti, da bi se jednostavno onda mogli uređivati odnos dakle, stvar je potpuno jasna. Mičimo politiku iz zdravstva, a ona je čitav zdravstveni sustav je nažalost premrežen politikom. I nećemo moći izaći iz ove situacije u zdravstvu koja je opterećena dok to ne riješimo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Lovrinoviću, sljedeća kolega Davor Vlaović, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Lovirnović, spomenuli ste, da u zdravstvu ima novca a i da se neracionalno troši pogotovo kroz javnu nabavu, za nabavku lijekova, reagensa, opreme, itd. Pa evo, tu se s vama slažem, a imam jedan primjer jedne pacijentice, koju je specijalist uputio na pretragu u Austriju, jer je nije mogao obaviti ovdje. Pretraga se zove gastropanel koja tamo košta 40 eura, a kod nas još se ne provodi, iako je brza, jeftina i efikasna i ne znamo zašto to. A s druge strane obavila je još 64 pretrage, platila je 680 eura, a samo jedna pretraga od tih, koje je ona obavila tamo kod nas košta 700 kn. Pa je pitanje nje a i … [[Govornik se ne razumije.]] pitanje gdje su te razlike, tko to nabavlja tu opremu, te lijekove, te regresne i zašto su toliko skuplji u Hrvatskoj, nego vani. Hvala.
Zahvaljujem odgovor, kolega Lovrinović, izvolite.
Hvala. Gospodine Vlaoviću, zaiste naveli sjajan primjer, to ne može izdržati zdravstveni sustav ni puno bogatijih zemalja ovo što vi pričate. Šalji tamo, šalji amo, slikaj, ponovno slikaj, nema komunikacije. Ima nešto dobro u ovom zdravstvu našem, a to je ovo e-zdravstvo, e-recept. To je izvrsna stvar, to može biti naš izvozni proizvod. Ja pohvaljujem sve one, evo ovdje i bivši ministar Varga, čuo sam da i od ljudi, objektivno da je započeo neke dobre stvari. Treba nastaviti na tome raditi. Nemojmo gledati tko je što radio, nego potičimo jedni druge da nastavimo ono što valja, da to bude naš izvozni proizvod. Prema tome, ne možemo tako raditi. Ovdje se kaže da bi trebali liječnici iz bolnica, poslije podne, čak raditi u primarnoj zdravstvenoj zaštiti. Pa oni su u 2017. napravili u bolničkom sustavu preko 3 milijuna radnih sati, prekovremeno, to naprosto, to je protiv zakona, njih se ne plaća za to. Pa ne mogu oni samo raditi zbog humanosti, moramo promijeniti taj odnos.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Lovrinoviću. Prelazimo na sljedeću raspravu, poštovana kolegica Romana Jerković, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedavajući. Moj osobni stav je da ovaj Zakon nije dobar proizvod izašao iz Ministarstva, donosi kontradiktornosti, jako puno nedoumica, suštinski ništa važno rješava i nema naprosto reformski potencijal koji smo očekivali da će imati. Danas na Odboru sam čula da je Zakon bez socijalnog dijaloga stavljen na e-savjetovanje, pa kada još uzmemo u obzir da je na sadržaj Zakona stiglo više od 5300 primjedbi, mislim da je opravdano postaviti pitanje da li je struka uopće sudjelovala u izradi ovog Zakona. I ako uzmemo, odnosno ako izuzmemo prvotni plan sa primarnom zdravstvenom zaštitom od kojeg se zbog pritiska javnosti moralo odustati, Zakon je zapravo sa neznatnim izmjenama bez obzira na 5300 primjedbi pušten u daljnju proceduru. I zapravo nije ni čudno da nećete postići konsenzus. To je više nego jasno iz rasprava i u ime klubova i pojedinačnih što mislim da je jako šteta jer se jedna loša praksa nastavlja. Pored toga, bilo je logično kao što je to prije spomenuo i kolega Jovanović da će se ovaj Zakon donijeti i sa drugim zdravstvenim zakonima kao što je Zakon o obveznom zdravstvenom osiguranju. Kako se to nije nažalost dogodilo možemo očekivati tko zna što u budućnosti. Tko zna u kojem smjeru, prvenstveno što se tiče financiranja u kojem smjeru će sve skupa ići i po sustav i po hrvatske pacijente. Meni je lako pretpostaviti da ministru ako što je propao pokušaj oko primarne zdravstvene zaštite ovaj Zakon zapravo ostaje kao svojevrsni joker u rukavu koji bi nas mogao prilično neugodno iznenaditi. Ali ostaje da počekamo i da vidimo. Što nam je trebao biti cilj svima skupa? Moj osobni stav je da bi cilj trebala biti financijska održivost sustava, kvaliteta sustava, očuvanje prava pacijenata, ali i zadovoljstvo svih onih koji su zaposleni u sustavu. Važni nam moraju biti pacijenti jer zbog njih naravno cijeli sustav i postoji. Moramo im pružiti i kvalitetnu učinkovitu zdravstvenu zaštitu, ona mora biti svima dostupna. Moramo im pružiti preventivne vrlo efikasne preventivne programe i produljiti kvalitetne godine života, a moraju nam biti važni i zaposlenici jer bez njih zdravstveni sustav naprosto ne može postojati. Sve su to elementi o kojima je trebalo ozbiljno razmisliti i shvatiti koliko svaki od ovih pojedinih elemenata predstavlja objektivan realan problem danas u hrvatskom zdravstvenom sustavu, trebalo se s njima pozabaviti. Kao što sam rekla, zdravlje ne smije biti roba, pa tko ima plati, tko nema, tko mu je kriv. Nitko me ne može uvjeriti u prednosti privatnog zdravstva u odnosu nad javno zdravstvo. Javno zdravstvo je zapravo ono za što smo se opredijelili i to je ono što trebamo, javno zdravstvo i jeftinije i djelotvornije i pravednije. Još jednom, ne smijemo od zdravlja napraviti robu. Samo nam javno zdravstvo osigurava besplatno liječenje i daje sigurnost da u slučaju bolesti nećemo spasti na prosjački štap. Samo nam javno zdravstvo može osigurati prevenciju i rano otkrivanje bolesti. Samo i isključivo javno zdravstvo može doći do svih, do onih koji žive na Mosoru i do onih što žive na Papuku i što sam rekla prije i na Pelješcu i na Korčuli. Samo javno zdravstvo osigurava i solidarnost i jednakost za koje bih se ja osobno zalagala. Dakle, javno zdravstvo je ono koje trebamo razvijati i usavršavati. Problemi u bolničkom sustavu i njihovo rješavanje provlači se kroz sve rasprave do sada. Vidi se da to sve muči. Svi su ukazali na taj problem jer bolnički sustav je po mišljenju svih neopravdano zanemaren. Veliki i realni problem neopravdano zanemaren, problem koji grca u dugovima i koji otežano funkcionira. Ja osobno mislim da je bolnički sustav trebao biti prioritet jer kad njega riješimo, riješit će se i pitanje primarne zdravstvene zaštite koju treba jačati kako bi osigurali njenu dostupnost u cijeloj zemlji. Kao što sam rekla, očekivanja od Zakona su bila jako velika. Npr. ovim zakonskim prijedlogom se spomenulo rješavanje nagrađivanje radnika za natprosječne rezultate. Opet nažalost, to je ostalo na nekakvoj deklarativnoj razini iako dobro ideja, stvarno je dobra ideja, ali nije razrađena. Neću ni pitati što znači natprosječni rezultat, kako će se mjeriti, temeljem koji kriterija, normativa, što s onima koji obavljaju ispodprosječne rezultate. Opet dolazimo na potrebu postojanja vremensko kadrovskih normativa. o tome se u Hrvatskoj jako dugo govori a nikako da se normativi i kliničke smjernice i donesu. Nikako da se to pomakne sa mrtve točke. Svi se slažemo da je važno ali naprosto rješenja nema. Pa evo i prekovremeni rad liječnika, i oko toga se slažemo da je veliki problem, čuli smo maloprije i od kolege. U hrvatskom sustavu fali jako puno liječnika, puno toga se radi temeljem entuzijazma ali ljude morate platiti. Ako ljudi rade, morate ih platiti. A mi ne samo da to nismo riješili nego još i penaliziramo i prekršajno procesuiramo liječnike za tzv. ilegalni prekovremeni rad. Mislim da nije bio loš prijedlog Hrvatske liječničke komore. Evo danas smo čuli i na odboru kolega se žalio da su svi prijedlozi odbijeni, šteta, mislim da su oni baš nudili rješenje za prekovremene sate liječnika. Pa zapravo rekla sam jako puno toga i u raspravi i u ime kluba, mislim da zakon treba naprosto velike dorade jer je nedorečen, u nekim je svojim dijelovima pomalo konfuzan i kontradiktoran, diskriminirajući, rekla sam i zašto. Mislim da nikako nismo smjeli ići u parcijalno rješenje problema jer se izgubila vizija i šira slika odnosno interes sustava u cjelini. Držim da je trebalo malo više saslušati struku, mislim da je trebalo slušati socijalne partnere i donijeti zakon koji će biti u interesu svih dionika u zdravstvenom sustavu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Jerković. Imamo nekoliko replika, poštovani kolega Marko Vešligaj.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Evo kolegice Jerković, kroz svoju raspravu izuzetno ste naglasili važnost javnog zdravstva pa mislim da je jedna kičma javnoga zdravstva su zacijelo domovi zdravlja. Čuli smo danas kroz raspravu ovdje zapravo dosta loših primjera funkcioniranja domova zdravlja, ja ću reći da u Krapinsko-zagorskoj županiji postoji dobar primjer funkcioniranja doma zdravlja koji već nekoliko godina bilježi i pozitivne financijske rezultate i možda bi trebali više naglašavati ovakve primjere. Ono čime su ljudi koji, odnosno osobe koje su ovlaštene da upravljaju županijama, koje su dobile povjerenje građana, vrlo zabrinuti jer se danas slabi ta funkcija domova zdravlja štose sustav centralizira ne samo kroz ono što sam prije rekao da ministar sad imenuje i članove upravnih vijeća nego i kroz zapravo jedna ovlaštenja koje si daje ministar a to je čak 48 pravilnika koje treba donijeti u roku 6 mjeseci.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Vešligaju. Odgovor, kolegica Jerković, izvolite.
E da smo bili pametni kao Slovenci, ali nismo. Slovenci su od bivšeg sustava zadržali ono što je bilo dobro, a mi smo, ja bih rekla, dobre stvari uništili. Mi znamo što su nekad domovi zdravlja bili, što su predstavljali, što su radili. I znamo da smo nekad bili puno zdravija nacija i možemo napraviti korelaciju između preventivnih programa, dakle preventive u globalu i onoga što smo danas kao nacija kada govorimo o zdravlju. Mislim da domovi zdravlja ne bi trebali biti nikako ukinuti, dapače, trebalo bi im dati mogućnost da rade stvari koje su, kako to je kolega Lovrinović rekao, to je pitanje nacionalnog interesa, to je pitanje nacionalne sigurnosti. Zdravlje je od nacionalnog interesa. To je doista jedno od najvećih društvenih vrijednosti, domovi zdravlja u tome mogu imati ulogu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Jerković na odgovoru. Slijedeća replika poštovani kolega Tomislav Žagar, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Drago mi je da ste spomenuli da je tijekom javne rasprave bilo preko 5000 primjedbi struke i ono što ste vi naglasili, ja se s vama slažem da javno zdravstvo zapravo nema alternativu ali naša zdravstva ako gledamo sa stajališta građana je de facto javno zdravstvo jer ga plaćaju svi ljudi kroz doprinose. Dakle mi uplatom kroz doprinose ne očekujemo od tog trenutka povratnu uslugu i po toj definiciji ono je javno zdravstvo. Ono što meni smeta, što je ministar i danas je to rekao, da prosvjedi liječnika, da je to bura u čaši vode. Mene smeta jer se ovdje želi prikazati da liječnici su ti koji žele privatizirati zdravstvo. Ne, oni samo žele imati jasne kriterije, bilo da su u koncesijama, bilo da su u domovima zdravlja ali moraju imati jasne uvjete i jasne granice svojih djelatnosti, tako ja barem to vidim a u raspravi ću imati više prilike to reći.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Žagar, odgovor kolegica Jerković, izvolite.
Hvala lijepo. Bome vam nije lako biti ministar, nije lako donositi teše odluke, a pred ministrima uglavnom stoje teške odluke. Mi smo donosili nepopularne i teške odluke i radili smo čini mi se, dobre stvari. Na početku sam ministru rekla, ministre, mi smo spojili bolnice Gradiška, Slavonski Brod, spojili smo Pakrac i Požegu, spojili smo Varaždin i Marof. Nije bilo lako ali recite mi zašto ste HDZ-ovim moćnicima i županima dozvolili da vrate sve na staro? Ministar se samo nasmijao. Meni je drago vidjeti ministra nasmijanog ali, mislim, ja vas razumijem, ministre.
Zahvaljujem na odgovoru poštovanoj kolegi Jerković. Slijedeća rasprava poštovani kolega Tomislav Žagar, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi ministre s suradnicima, kolegice i kolege. Evo dakle, nakon mnogih liječnika koji su raspravljali ja sam obrazovan u tehničkoj struci pa ću pokušati dat svoj doprinos, nemojte mi zamjeriti ako nešto pogriješim. Kao što smo rekli, Sabor je političko tijelo, nije stručno tijelo pa imamo pravo iznositi nekakve političke stavove. Ali eto ministre, prije nego što krenem reći ono što zamjeram, da kažem nešto što je dobro. Danas me izuzeto obradovalo kad ste rekli da ćete liječnicima u primarnoj zdravstvenoj zaštiti pri domovima zdravlja znatno povećati plaće. Spomenu ste cifre od 13-19 tisuća kuna u odnosu na sadašnjih 7200 kuna koje ima početni liječnik. To je za mene izuzetno dobra vijest i naravno za naše liječnike. Vi ste rekli na početku u uvodnom dijelu vaše rasprave jednu jako bitnu stvar, neke su to kolegice i kolege ponovili. Dakle, ovo je Zakon koji se tiče svih građana RH, pa eto mene je to motiviralo da se javim raspravu jer ja sam bio pacijent, biti ću pacijent i dijeliti ću sudbinu svih ljudi koji žive oko mene ili blizu mene i kojima je primarna zdravstvena zaštita dostupna na ovaj i na onaj način. Zašto sam spomenuo da sam tehničke struke? Zato što znate u čemu se razlikuje dobar majstor i onaj majstor koji je nešto lošiji? Po tome što dobro dijagnosticira kvar. Znači, onaj koji prvi ustanovi gdje je kvar u sustavu, on ga brzo taj problem riješi. Slična je stvar, ako mi dozvolite naravno, ne želeći trivijalizirati stvari. U medicini, liječnik koji dobro postavi dijagnozu, taj daje pacijentu veliku šansu da brzo riješi problem. Mislim da je tu glavna uloga primarne zdravstvene zaštite. A da bi liječnik postavio dijagnozu, treba mu za to uređaji, naprave koje treba nabaviti. I sad se vraćamo na ovaj dio liječnika koji su u koncesijama. Bilo bi dobro da oni što više ulažu, da nabavljaju te naprave i tu ja vidim sad njihovu zabrinutost. Što ako oni to budu radili? Nabave stroj za UZV, nabave razne druge, stroj za postavljanje dobrih dijagnoza i kasnije se neki, dozvolite mi da sad tako kažem, neki pametnjaković sjetio, e sad ću ja političkom odlukom to dodijeliti nekom drugom. Tu ja vidim strah i njihove prosvjede. Posebno mladih liječnika koji ne vide onda perspektivu zašto bi uopće išli u nakon toliko obrazovanja išli u specijalizaciju, pa onda obiteljsku medicinu i bavili se s tim ulaganjima da kasnije imaju neizvjesnu sudbinu. Vi ste spomenuli ovdje da će biti natječaji, transparentni natječaji, ja vas molim da još jedanput to ponovite, da nam možda to bude jasnije. Nije dobro da liječnike, a vi ste vidjeli prosvjed. Ja sam vidio tu mlade liječnike u prosvjedima. Nije dobro da kažete da je to bura u čaši vode. Ipak mislim da je prošlo vrijeme bahatosti, da svi zajedno trebamo uprijeti sve snage da bi spriječili da nam mladi ljudi odlazi, mladi obrazovani ljudi koje je društvo ulagalo i koje su na kraju krajeva su stupovi ili nosioci sutrašnje ove države. Vi ste rekli da vam je to cilj, ali molim vas to onda i dokažite. Naravno, ja razumijem da ste vi sad između, ajmo reći uvjetno između dvije vatre. S jedne strane su tu osnivači, županije, a s druge strane su liječnici koji su u koncesijama i mislim da nije ovo do 25% nije toliki problem. Kod mene na županiji taj postotak nikad neće biti ostvaren jer neće biti interesa. Ako 50% se privatizira, ako 50% bude u koncesijama, to će biti dobro. Mislim da je veći problem ovaj dio da sjednete sa liječnicima, da razgovarate, da vidite stvarno ako, barem to tako ja vidim, da su oni poduzetnici ako oni ulažu, ako žele napraviti dobru recimo i polikliniku ili šta već. Govorim ovo s rezervom jer kažem, nemam dovoljno na tom području znanju, ali logično, ako žele ulagati da kasnije ne ovise o političkoj volji lokalnih moćnika. To je negdje suština cijele ove priče. Što se tiče domova zdravlja, tu naravno da je, mislim da su čak predstavnici domova zdravlja od vas da bude najmanje od 25%, a ne da bude do 25%. Mislim da je ovo ipak bolje rješenje do 25%, pa neka skupštine odluče o tome koliko će biti. Ali u svakom slučaju je dobro, pozdravljam ovo za povećanje plaća i pozdravljam vaš dio koji ste u Zakonu uveli mogućnost uspostave područne ambulante. To je recimo baš u slučaju moje općine gdje imamo ambulantu, nemamo liječnika, gdje je moguće onda da liječnik radi, ako sam ja dobro shvatio dislocirano svoj posao. Ono što na kraju ove kratke rasprave mogu zaključiti, svi znamo to. Pazite, liječnika nema, liječnika, ne znam kolika je kvota MUP-a za odobravanje radnih viza za liječnike, koliko je to u RH. Kod mene ima na mojoj županiji 8 liječnika u primarnoj zdravstvenoj zaštiti, još ih nedostaje. Ako njih još sad 5, ako ih 5 napusti onda na kraju neće biti cijela kvota za RH neće biti dosta da se popuni radno mjesto. Ne znam jel znate da na mojoj županiji ima liječnica, mislim da je bila i emisija, ja neću sad govoriti, žena je, koliko ima godina, ali davno je trebala biti u mirovini. Ona ne može ići u mirovinu jer nema tko preuzeti te pacijente. To su ozbiljne stvari i vi kao ministar ste odgovorni za, neću reći za zdravlje ove nacije, ali da učinite sve da bi naše zdravstveno stanje svih naših građana bilo bolje jer zdravstveno stanje u ovom trenutku prema svim pokazateljima nije dobro i mi ne smijemo stvari trpati pod tepih jer kad se govori, evo vidite, ovdje je bio Zakon o LNG-u. Mi smo imali slučaj trovanja u Slavonskom Brodu, jednostavno imam osjećaj da se od javnosti skrivaju informacije i zabrinjavajuće koliko je niska razina komunikacije između ministra i stručne javnosti i zato evo, to je moja glavna zamjerka vama. Kako je moguće da je tako niska razina komunikacije da liječnici se toliko protive ovom Zakonu, a oni su najpozvaniji da taj Zakon s vama usaglase i da na kraju krajeva imamo kvalitetan Zakon na korist građanima ove zemlje. Najljepša vam hvala.
Zahvaljujem kolega Žagar. Imamo dvije replike. Poštovana kolegica Ines Strenja-Linić, izvolite.
Zahvaljujem. Htjela sam nešto reći kolegi ali me potakao i okrenut ću moju repliku na drugu stranu zato što je spomenuo jednu divnu doktoricu Željku Perić koja radi tamo negdje u vašem području u Zdencima i koju pozdravljam, koja je zapravo sve ono što, predstavlja sve one o kojima danas govorimo i koja vrlo često nas sve uveseljava svojim šaljivim postovima zato što je zbilja prije nekoliko godina već trebala otići u mirovinu, pa je otišla u mirovinu, shvatila da nema tko da se brine o pacijentima i ponovo aktivirala i otvorila svoju ordinaciju, pa nas često pozdravlja sa prve crte zdravstvene bojišnice. Htjela bih reći da ovo što ste vi govorili i način na koji govorite, to je glas naroda. Vi niste liječnik niti ste previše očito u ovoj cijeloj priči ulazili kao netko tko se bavi kao političar zdravstvom, ali vidite zapravo kakva je situacija i drago mi je da vidite sve ono što mi kao liječnici i zdravstveni djelatnici želimo reći, a to je liječnika nema i učinimo sve da ih zadržimo, na bilo koji način, nemojmo ih penalizirati, dozvolimo liječnicima obiteljske pravo izbora. Hvala.
Zahvaljujem kolegice. Odgovor, kolega Žagar, izvolite.
Vrlo kratko, hvala kolegice Linić. Dakle, vi ste spomenuli ime, riječ je o doktorici Željki Perić, jedno vrijeme je doktorica Čanad je bila najmlađa doktorica na istoku moje županije sa 50 i nešto godina. Stvari su, mi moramo razmišljati o tome, da mladi ljudi dolaze, da zadržimo te liječnike, u njih je društvo puno ulagalo i mislim da je to glavna zadaća. Kada budemo taj sustav i to je ono što sam ja htio reći, zapravo i kroz repliku kolegici Romani Jerković, ne smije se ovo stvoriti kao sukob između dvije vrste liječnika. Ovo nikako nije sukob između dvije vrste liječnika, on je u domu zdravlja i onih u koncesiji, nego ovaj zakon mora pronaći rješenje da sustav funkcionira, da on bude na korist i na kraju prihvatljivi liječnicima, a na korist prije svega pacijentima, jer primarna zdravstvena zaštita je najvažnija, jer onda bi bile manje i liste čekanja i na kraju krajeva ljudi bi bili zdraviji.
Zahvaljujem kolegi Žagar u na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Tomislav Panenić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Žagar, ako se možda sjećate, imali smo stanku, razgovarali smo upravo o stanju, o zdravstvu o dugovima koji HZZO ima prema bolnicama i domovima zdravlja. Postavljam stvarno pitanje, ok, ako sve to pređe na koncesije, ti doktori, dobiju ono što žele, liječnici, na kraju, da li će se oni moći naplatiti? Jer ako sada dugujete 10-tak milijuna ne znam jednom domu zdravlja, kod mene u županiji, da li će liječnici, prihvatiti da njima HZZO duguje novce za ono što oni rade, ili žele da bude plaćeno svaki mjesec, kako oni imaju svoje troškove. Da nam se ne bi dogodilo, da evo, uz ovu najavu, porasti će plaće, što pozdravljam svakoga da budu bolje plaće liječnika, da ne znam, to je otprilike u onom smislu, da obučem Armani odjelu, i vozimo se u fići. Ali s druge strane, taj fićo dovede do neke točke od koje smo krenuli. Ali, ovdje pitanje, da li ćemo s ovim svojim izmjenama dostići da imamo bolje uvijete u zdravstvu, da imamo bolju liječničku skrb, da liječnici se osjećaju dobro u državi u kojoj rade. Hvala.
Zahvaljujem odgovor, kolega Žagar. Izvolite.
Uvaženi kolega Panenić, najgore razmišljanje je ako počnemo razmišljati tako da su liječnici prevaranti koji nastoje na ovaj ili na onaj način smuljati i … [[Govornik se ne razumije.]] što više novca, ovdje kolega Varga i liječnici primarne zdravstvene zaštite hvale i za vrijeme njegovog mandata, kada su se malo postrožili kriteriji i kada su oni unatoč tome su zadovoljni, jer puno puta oni rade i preko onoga one norme koje njima HZZO plaća. Ne bune se zbog toga, koliko sam ja shvatio iz njihovog izjava. Oni su za to, svakako da se uvede red, nisu oni protiv uvođenja reda u sustav, ali moraju znati kakva su njihova prava nakon što 10, 15, 20 ili 25 g. razvijaju jednu praksu, ulažu u opremu da nakon toga i jednostavno netko dođe i svojom voljom ih istjera iz toga prostora.
Zahvaljujem kolega Žagar, prelazimo na sljedeću raspravu, poštovani kolega Željko Jovanović.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Postoje neke teme koje bi trebale i u saboru i u društvu izazivati manje nekakvih strasti i političkih nadmudrivanja i prepucavanja, zdravstvo je sigurno jedno od takvih tema. Evo, mene mnogi smatraju ne baš komunikativnim, ali ja kao ministar sam kada smo radili strategiju obrazovanja znanosti i tehnologije, pozvao sve bivše ministre, da vidimo kako bi ta strategija mogla dobiti jedan opći konsenzus. I ona je prošla u Saboru bez ijednog glasa protiv. Pitam se zašto ministar Kujundžić nije prije izrade ovog zakona okupio sve bivše ministre i zajedno s njima pokušao doći do nekakvih smjernica kako izraditi Zakon o zdravstvenoj zaštiti koji će biti nadstranački i u kojem neće biti 5000 primjedbi koji će doći s terena. Ovaj zakon, ako ga dobro pročitamo možemo reći da ne donosi ništa novo. Njega praktičko ne treba ni biti. I tu je ključni problem ovog zakona, jer se opet intervenira u zdravstvenu zaštitu bez ikakvog koncepta i veze s nekim strateškim dokumentima. Kao da ne postoji npr. nacionalna strategija razvoja zdravstva 2012/2020. Zakon je parcijalan, on ozbiljno narušava temelj javnog zdravstva, istovremeno čak otvara vrata i koruptivnim rizicima diskriminacija, kršenje temeljnih ljudskih prava, uključujući pravo na zdravlje o čemu je govorila i pravobraniteljica za ljudska prava RH. Ovaj prijedlog se izgubio u silnim raspravama oko primarne zdravstvene zaštite, a gotovo da nije dotaknuo bolnički sustav, što zvuči paradoksalno jer glavni generator dugova i problema u hrvatskom zdravstvu upravo je bolnički sustav. Problem je što se ovim zakonom ne jača dom zdravlja, a dom zdravlja bi i dalje morao biti ključan u očuvanja zdravlja hrvatskih građana. On bi morao dobiti novu ulogu i ja pozivam ministar da do drugog čitanja dođe u Primorsko goransku županiju, sjede sa ravnateljem doma zdravlja, sa koncesionarima i da vidim na koji način funkcionira jedan dom zdravlja koji mora pomiriti interese i otoka i Gorskog kotara i grada Rijeke, dakle, potpuno različnih područja, kako se osigurava kvalitetnija zdravstvena zaštita i kroz osnovnu funkciju i kroz konzilijarnu zaštitu, dakle, suradnju s kliničkim bolničkim centrom. To je jedan primjer koji bi trebao ugraditi u drugi nacrt ovog zakona. Dakle, danas se čulo nekoliko puta, ja to mogu još jedanput ponoviti, jer je to zaista upečatljivo, Hrvatska je po liječenju malignih bolesti na europskom dnu. Imamo i lijekove danas, dostupniji su nego prije. Imamo kvalitetne stručnjake, imamo bolnice, ali i dalje smo po dnu po uspješnosti liječenja malignih bolesti. Hrvatska je posljednja u Europi, to je struka gospodina ministra, po liječenju raka debelog crijeva. U prevenciju su uloženi ogromni silni novci, odaziv je katastrofalan. Dakle, naš problem je dostupnost usluga. Ne možemo gledati sve iz pozicije Zagreba, Splita ili Rijeke, čovjeku sa Suska ili iz Mrkoplja, danas oralni kirurg je praktično nedostupan. Hrvatska više nije jednako dostupna zemlja za liječenje na cijelom svom teritoriju. To će se i sigurno imati nesagledive posljedice i naš prosječan životi vijek neće se približiti prosjeku EU, nego će i dalje biti udaljen od toga. Ovaj Zakon o zdravstvenoj zaštiti i to nije samo … [[Govornik se ne razumije.]] za ministra Kujundžića nego i za neke druge ministre, uvijek se donosi izolirano od ostalih zakona. Dakle mi smo morali imati istovremeno u Saboru i raspraviti istovremeno paket svih zakona, i Zakon o zdravstvenoj zaštiti i Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju i Zakon o zdravstvenim djelatnostima i čitav niz pravilnika koje tek treba donijeti, morao je biti prisutan u javnoj raspravi kako bi zapravo vidjeli kamo ide sustav zdravstvene zaštite u RH. Brojni su podaci, evo podaci EUROSTAT-a iz 2016. pokazuju da 19% ljudi starijih od 16 g. u Hrvatskoj svoje zdravstveno stanje ocjenjuju kao loše ili vrlo loše, i po tome smo na dnu EU-a. Liste čekanja se, kolegice i kolege, gospodine ministre ne smanjuju. One se i dalje povećavaju i negdje su došle do apsurda. Ne želim uopće govoriti o nekim apsurdnim listama jer me je sram i kao političara i kao liječnika da postoje takve liste čekanja u RH. Dug zdravstva i dalje raste. Vi gospodine ministre imate jednu nevjerojatnu sreću da razliku od svojih prethodnika, imate novaca. Dakle BDP raste, riznica je tu i po temeljenu Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju, zdravstvo ima više novaca nego prije, dakle vi imate više novaca na raspolaganju. Ali to što imate više novaca nije dovelo do toga da liste čekanja budu npr. kraće, da liječnici, sestre i ostali zdravstveni radnici ostaju u Hrvatskoj. Dakle istovremeno smo povećali prohode ali ni na koji način nismo racionalizirali rashode. Dakle ja ću reći što kažu svi liječnici, nema štednje. Nećemo štediti u zdravstvu, nećemo štedjeti na bolesnici ali ćemo racionalizirati troškove. Mi to još nismo učinili. Prihodi su se povećali ali racionalizaciju troškova nemamo. Prema tome, osnovno načelo naše zdravstvene politike mora biti da optimalna zdravstvena zaštita mora biti jednaka, lako i brzo dostupna svim građanima po načelima socijalne solidarnosti, solidarnosti starijih prema mlađima, bogatijih prema siromašnijima i da to mora biti temeljeno pravo svakog građanina RH, da zdravstvena zaštita mora biti pravodobna i dostupna za sve jednako, bez podjele na bogate i siromašne neovisno da li žive u metropoli, na nekom otoku ili negdje u Gorskog kotaru. Zdravlje je ključan čimbenik kvalitetnog života svakog pojedinca i gospodarskog razvoja Hrvatske, uostalom dostupnost zdravstvene zaštite je sigurno jedan od razloga zašto dio građana odlazi iz nekih područja u kojima je zdravstvena zaštita manje dostupna. Ja recimo neću se podsmijavati kao što su neki danas učinili vašim mobilnim ekipama jer mislim da ako postoji nekakav način, bilokakav način da se poveća dostupnost zdravstvene zaštite, on je dobar, tako da taj vaš prijedlog obzirom na sve manji broj liječnika, sigurno može pomoći da zdravlje u pojedinim sredinama bude dostupnije. Dakle, ja ću uvijek pohvaliti sve što je dobro, evo ja vam se i javno zahvaljujem što je danas na Vladi RH su dana jamstva za nastavak gradnje KBC-a u Rijeci kao jednog od ključnih centara za kvalitetniju zdravstvenu zaštitu u cijeloj Hrvatskoj. Prema tome, zdravstvena politika mora biti usmjerena prema bolesnicima i njihovim obiteljima, ne mogu niti liječnici koncesionari niti bolnički liječnici niti liječnici u privatnom sektoru biti najbitniji. Ključni su pacijenti, ključna je prevencija, rano otkrivanje bolesti, bolje, učinkovitije kvalitetnije liječenje, duže preživljavanje od teških kroničnih bolesti i duži život i vijek u RH što mi sada nemamo. Mogao bih još pričati puno o ovome, ali evo, nemam više ni vremena. Ja se nadam da ćete do drugog čitanja sjesti sa bivšim ministrima, sjesti sa najuspješnijim ravnateljima bolnica, domova zdravlja i doći do boljeg i kvalitetnijeg rješenja. Sam kraj sam pustio za nešto što ste mi danas replicirali, a niste u pravu, gotovo sa nekakvim cinizmom ste govorili da su neki krivci za poziciju magistara medicinsko-laboratorijske dijagnostike nisu riješili njihov problem, to jednostavno nije točno. Ali ajde recimo da je i točno. To je nebitno. Idemo pomoći tim ljudima da ne moraju otići iz Hrvatske, da se ne zatvaraju laboratoriji diljem Hrvatske, da vas nitko ne optužuje i to neopravdano, ja kažem da vas neopravdano optužuju da zbog nekih svojih sitnih interesa pogodujete magistrima medicinsko-biokemijske dijagnostike, ja znam da to nije točno, te optužbe nisu korektne i to nije razlog zbog čega još uvijek nije riješen problem magistara medicinsko-laboratorijske dijagnostike. Dakle, Agencija za znanost i visoko obrazovanje je odobrila njihov program, to nije imali veze sa ministarstvo ni tko je bio ministar u to vrijeme. Agencija je slijedila smjernice koje dolaze iz EU-a gdje medicinsko-laboratorijska dijagnostika ne završava svoje obrazovanje na razini prvostupnika nego na razini diplome odnosno magistara medicinsko-laboratorijske dijagnostike. To je širi pojam od magistara medicinsko-laboratorijske dijagnostike i dajte idemo riješiti taj problem, riješite to i kroz ovaj zakon i kroz zakone koji proizlaze iz toga, omogućimo ljudima koji su završili fakultete bez podcjenjivanja prema njima da rade u Hrvatskoj. Ako ih priznaju u Dublinu, Irskoj, zbog čega ne bi mogli raditi u laboratorijima diljem Hrvatske koji se zatvaraju jer jednostavno nema tko u njima raditi? Nadam se da ćemo do drugog čitanja dobiti bolji prijedlog zakona jer ovaj neće osigurati da u Hrvatskoj zdravstvo bude solidarno, sveobuhvatno, svima jednako dostupno, da ne moramo povećavati participaciju, cijenu dopunskog osiguranja da bi u Hrvatskoj za 5 g. svi živjeli 2 g. duže i približili se europskom prosjeku. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Jovanoviću. Imamo jednu repliku, poštovani kolega Miro Bulj, izvolite.
Kolega Jovanoviću, slažem se da na cijelom području RH se krši Ustav i da nemamo iste zdravstvene usluge tj. primarne zdravstvene usluge, ja mogu kazati to za Dalmatinsku zagoru ali to sam kazao u pojedinačnoj raspravi. Međutim krši se Ustav i po drugom pitanju, znači mi u Zagrebu, u RH, u našim gradovima 890 puta je veće zračenje baznih stanica elektromagnetsko nego u Parizu ili Beču. Znači mi ne štitimo naše građane kao što su zaštićenu u EU. Pazite, 890 puta je veće zračenje elektromagnetsko u hrvatskim gradovima i mjestima dozvoljeno nego u Parizu i Beču. Imaju Internet, imaju sve i Pravilnik o elektromagnetskom zračenju koje je u Ministarstvu zdravlja, oni to ne žele mijenjati. Godinama sam upozoravao sa hrvatskom udrugom od elektromagnetskog zračenja. Međutim, neće niti jedna vlada, ne želi to mijenjati. Zašto? Jer ne pogoduju javnom interesu nego privatnom, teleoperaterima. Hvala.
Zahvaljujem kolega Bulj. Odgovor, kolega Jovanović. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Bulj, vi često imate istupe u kojima na jedan ovakav način govorite o određenim temama. Ja uvijek imam rezervu prema tome. Dakle, nisam zagovornik teorije zavjere, nisam zagovornik da bi Vlada RH pogodovala privatnim interesima na štetu svih građana Hrvatske bez obzira koja to Vlada bila i nadam se da ćete dobiti konkretan odgovor koji će kazati da sve ovo o čemu vi govorite ipak nije istina jer u Hrvatskoj na prvoj mjestu svima moraju biti hrvatski građani.
Zahvaljujem kolega Jovanović. Prelazimo na slijedeću raspravu, poštovani kolega Goran Aleksić, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Dragi ministre Kujundžiću, reći ću vam dragi zato jer ste doktor. Ja ću govoriti o ovom Zakonu na jedan drugačiji način, neću govoriti o Zakonu, govoriti ću o ljudima koji rade u medicinskom sustavu, u zdravstvenom sustavu. Moram reći da je to još uvijek nakon svega, nakon što nam je gotovo sve urušeno u društvu gospodarstvo, standard, sve je palo, ali medicina u ljudskom pogledu je za mene ostala još uvijek možda najveća vrijednost u našem društvu. Dakle, ljudi koji rade u medicinskom sustavu su uistinu najbolji ljudi koje imamo. To je fakt o kojem govorim na temelju svojeg vlastita iskustva. Dakle, govorit ću malo i o svojim iskustvima, govorit ću o tome što bi možda trebalo napraviti da se to zadrži na tom nivou koji još nadam se i vjerujem imamo. Kad se sjetim nekih svojih doktora koji su bili moji doktori u vrijeme dok sam bio u školi, sjećam se samo po dobru. Sjećam se doktora primarne medicine, evo sjetit ću se jednog prezimena, doktor Kuzmanović iz Kutine koje je kao doktor opće medicine, liječnik opće medicine jako dobro poznavao kožne bolesti, a nije bio za to specijalno osposobljen. Sjećam se da mi je izliječio neke stvari koji kasnije kad sam odlazio kod specijaliste za upravo tu vrstu bolesti nisu znali te stvari koje je on znao tada. Sjećam se ortodontice Maje Kunšt iz osnovne škole. Sjećam se da mi je ona ispravljala zube i sjećam se da je to jako dobro napravila. Morao sam izvaditi čak 4 zuba jer su jako gusti da bih kasnije ispravio te svoje nepravilnosti u ustima. '94. godine sam se gadno razbolio, a nisam znao što mi je. Počeo sam gubiti na težini. Mjesec dana je trajalo istraživanje. Dok je trajalo istraživanje bolesti ja sam pao na 46 kilograma i tlak 110/100. Vi znate što to znači. To je bilo na rubu egzistencije. I na sreću, završio sam u KB Merkur. U KB Merkur me je preuzela doktorica Prskalo. Doktorica Prskalo je inače iz Sarajeva. Mjesec dana su mi gasilu upalu i na kolonoskopiji je otkriveno o čemu se radi. Prije nego što je to otkriveno ja sam mislio da sam mrtav, mislio sam gotov sam, sad je to kraj. Pao sam na kilaži, sve što pojedem izlazi iz mene van, krvarenja, katastrofa, rak, gotov sam. Na kolonoskopiji je otkriveno da se radi o morbus chron. Bolesti koja je u zadnje vrijeme dosta i česta, čini mi se. Ali zahvaljujući izuzetno kvalitetnoj ekipi u Merkuru saniran sam i danas mogu reći da već 4 godine nemam apsolutno nikakvih problema unatoč tome da se savjetuje da se kad imamo takvu bolest moramo držati neke dijete, moramo paziti što jedemo, što pijemo. Evo, ja mogu reći da ne moram paziti ni na što. Ja mogu sve jesti i piti, problema nikakvih nema. Dosta je stvari čini mi se tu u glavi. Evo, u ponedjeljak ću ići ponovo na kontrolu, pa ćemo vidjeti kako to izgleda iznutra. No, doktorica Prskalo mi nije ostala moja doktorica, sa mnom je kasnije radila doktorica Čolić-Cvrlje. Moram spominjati sve te ljude zato jer su to izuzetno kvalitetni liječnici, doktori, pa ta doktorica Čolić-Cvrlje me je nastavila voditi brigu o meni nakon doktorice Prskalo vrlo kvalitetno. Nakon što je otišla u mirovinu, njezina humanost doseže dotle da je ona meni ostavila broj mobitela i rekla je kad god nešto zatrebate, ako želite nešto saznati, pitajte, ja ću vam reći sve što treba. Evo, to je doktor po Hipokratovoj zakletvi koji ostaje doktor do kraja života i nikad ne prestaje biti doktor. I sad dolazimo na temu kako sačuvati tu kvalitetu koju smo imali i koju imamo još uvijek. Ja sam još uvijek jako zadovoljan s medicinom, jako sam zadovoljan sa sustavom na koji način se odnosi prema meni. Ja govorim iz svog iskustva. Ja slušam ljudi koji su nezadovoljni, ali čini mi se da dosta ljudi je nezadovoljno ustvari zbog toga jer su sami po sebi malo i razmaženi, ima toga dosta. Kako sačuvati te ljude da ostanu ovdje, da mladi ljudi dobiju znanju koja trebaju dobiti od tih iskusnih doktora koje imamo? Kako spriječiti da oni odu iz naše prekrasne zemlje jer činjenica jest da negdje u Austriji, Njemačkoj, Americi, šta ja znam gdje 10 puta veće plaće će dobiti za isti posao koji rade ovdje. Naravno, napustiti će ovu lijepu zemlju, ali zauzvrat će osigurati svoj život i život svojoj djeci kad odu tamo. Kako to sačuvati? To je pitanje. Ja mislim da je glavni razlog zašto mi imamo problem sa zdravstvenim sustavom ustvari javna nabava. Ja vjerujem da mi trošimo daleko više novca nego što bi trebalo trošiti na javnoj nabavi. A dati ću jedan primjer gdje jedna bolnica uspjela tu javnu nabavu skresati pa čini mi se za čak 80%. To je bolnica u Lovranu. Vi sigurno znate za slučaj ravnatelja Šestana koji je uspio dakle, a ne, evo doktore Šestan ja ne znam da ste vi taj ustvari, a vi ste, dobro ok. Doktor Šestan je tu bolnicu doveo na nivo isplative bolnice, na načine koji su kroz medije prikazivani tako da je on čak bio i u životnoj opasnosti. Dakle, nije se bojao suprotstaviti onima koji su na neki način ucjenjivali i uspjeli dovesti stvari u red. Dakle, bilo bi potrebno upravo slijediti primjer te bolnice, kroz kompletni sustav i riješiti tu javnu nabavu na pravi način i onda će kroz ostatak novca se otvoriti resursi za veće plaće liječnicima, medicinskim sestrama i svim ostalima koji rade u sustavu. Jer taj novac odlazi između ostalog i na način da se možda lijekovi previše prepisuju tamo gdje ne bi trebalo. Ide se linijom manjeg otpora pa se možda ljudima prepisuju lijekovi samo da ih se riješi, a ustvari njima ti lijekovi nisu niti potrebni. A kako to spriječiti? Spriječiti prevencijom. Pa što je prevencija? Nije prevencija samo zdrav život sam po sebi, u smislu ono, hranimo se zajedno, pijmo zdravo, bavimo se sportom, prevencija je i u nečem drugom, iako se to ne odnosi baš direktno na vaš resor. Ali, postoji jedan dio koji se pojavljuje na tržištu koji izuzetno šteti našem društvu. O čemu se radi? Radi se o kockarnicama, radi se o kladionicama, radi se i o tome da ne možemo zaustaviti niti alkoholiziranje niti drogiranje. Dakle, te 4 stvari koje sam spomenuo, čini mi se da bi trebalo naći načina da se preventivno smanji na najveći mogući minimum. Sjetimo se, za vrijeme rata su kockarski aparati bili slobodni po birtijama i tu su se ljudi navukli na tu jednu pošast koja se sada na svakom koraku, također može sresti, na način da te kockarnice imaju vani reklame kao da se radi o dječjim vrtićima. Kao da se radi o nekakvom cirkusu. Te sličice koje su vani i kojima se privlače da uđu unutra, su takve stvarno kao da se radi o nekakvoj igri, o nekakvoj zabavi, a ustvari se radi o nečemu što dovodi do teške bolesti. Ne znam koliko ima registriranih kockara, mislim da ih ima preko 50000 a to znači 50000 nesretnih obitelji. Dakle, mislim da čak iz ovog vašeg resora treba pokrenuti nekakvu inicijativu da se to zaustavi i spriječi. Kladionice i kockarnice ne smiju biti pristupačne, ovako kao što su pristupačne sada. Moram spomenuti još jednu disciplinu koju bi možda alternativno trebalo uvesti u medicinu, a ta disciplina zove se osteopatija. Ne znam koliko je vama poznato što je osteopatija, ali osteopatija je jedna fenomenalne stvar koja može i preventivno djelovati, ali i kasnije kada čovjek dođe u probleme, može i liječiti. Ja osobno sam bio pod tretmanom osteopatije, svake godine sam znao biti pokočen, međutim, od kada sam krenuo kod jednom osteopata, koji je kvalificiran i stručan ja se više ne kočim. Dakle, treba razmišljati i o alternativnim disciplinama. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Goranu Aleksiću, na ovim lijepim riječima za medicinske djelatnike. Prelazimo na sljedeću raspravu, poštovana kolegica Ines Strenja Linić. Izvolite.
Zahvaljujem. Na kraju današnjeg dugog dana, počeli smo sa odborom gdje smo malo sjeli i popričali sa svim onima koji zapravo su i tokom ovog, izrade ovog zakona i učestvovali u izradi ovog zakona, da još jednom vidimo zapravo, da li možemo približiti naša stajališta. Htjela bi neke stvari još ponoviti. Prije toga bi htjela još jednom zahvaliti gospodinu državom tajniku, danas je napokon vlada zaokružila priču koja traje već više vlada i u kojoj je svatko neku svoju dionicu odradio i napokon su dana državna jamstva sada za sveukupni iznos izgradnje kliničkog bolničkog centra. To je pokazatelj kako se može konsenzusom i dogovorom, zajednički u nekoliko vlada, različiti saborski zastupnici i Riječani koji su u nekakvoj politici zdravstvenoj zdravstvenoj i drugoj politici, na neki način se okružiti usmjeriti svoje zalaganje, prema jednom projektu koji je krucionalan i bio neophodno potreban za cijelu našu regiju, a to je izgradnja kliničkog bolničkog centra. I zahvaljujem danas je na vladi to napokon i usvojenom. Riječka regija, iako da se nadovežem, nema više kolege Jovanovića, je poznata po tome da je tamo jedna od bolnica, koja je ortopedska bolnica koja je pozitivna već jako, ima pozitivno mišljenje državne revizije i posluje pozitivno već cijeli niz godina. Isto tako je i dom zdravlja koji je zapravo obrazac ponašanja kako razmišljajući unaprijed se može jedan dom zdravlja na neki način, polako pretvarati u jednu pravu ustavnu, županijski dom zdravlja ustanovu, gdje će biti i sekundarna zdravstvena zaštita dobro organizirana sa specijalističkim ordinacijama koje je zapravo smanjuju liste čekanja i pritisak na klinički bolnički centar. I to je ono kako treba raditi. Naravno još jednom ću ponoviti, apsolutno je neprihvatljivo imati neopremljene ambulante po Braču, u Imotskom, u Vrgorcu, u Sinju i vratiti 3,4 milijuna kuna u županijski proračun na raspolaganje za ostale djelatnosti. Znači županijski dom zdravlja iz Splita je taj novac vratio u županijski proračun. Taj novac je mogao biti negdje drugdje usmjeren. A ja ću još jednom ponoviti zapravo da je prvenstveno to jedan novac koji je treba biti na raspolaganju svim liječnicima, posebno primarne zdravstvene zaštite, ali on je uvijek namijenjen samo domu zdravlja ali ne i onima koji su koncesionari koji bi ga upotrijebili za unapređenje kvalitete zdravstvene zaštite. Dakle, zašto su, zakon je kako nam je sada predložen zakon je u sadašnjem obliku diskriminirajući u odnosu na samostalne nositelje djelatnosti obiteljske medicine te izmjenama sadašnjeg prijedloga zakona to je neophodno ispraviti. Dakle, samostalni nositelji djelatnosti privatni doktori, specijalisti obiteljske medicine nemaju mogućnost zaposliti liječnika i uputiti ga na specijalizaciju. Dakle, isto tako nemaju mogućnost dobiti sredstva iz EU fondova namijenjena za specijalizacije znači, kako bi financirali troškove specijalizacije jer se ona odobravaju samo domovima zdravlja. Domovi zdravlja istovremeno ne iskazuju zadovoljavajući interes za specijalizacije te se predviđena sredstva iz EU fondova koriste samo djelomično. Znam za nekoliko ravnatelja doma zdravlja koji jednostavno nisu bili zainteresirani uopće pisati projekte da bi se taj novac povukao jer ionako znaju da im se na te specijalizacije neće nitko javiti. Dakle, ovim načinom znači novac je namijenjen samo domovima zdravlja, provodi se kadrovsko devastiranje privatne zdravstvene zaštite, a sadašnji nositelji najvećeg dijela djelatnosti primarne zdravstvene zaštite svakodnevno se suočavaju sa sve većim opsegom posla. Ovdje bi se još jednom nadovezala i na učinkovito upravljanje ljudskim potencijalima u zdravstvu, gdje ste vi rekli da će se ovim zakonskim prijedlogom u cilju poticanja što boljih rezultata i kvalitete rada posebno se uvesti mogućnost nagrađivanja radnika za natprosječne rezultate. Predlagatelj zakona zapravo nije definirao značenje izraza natprosječni rezultat i mjerenje prosječnih rezultata. Isto tako ne određujete što se planira učiniti u učinkovitom upravljanju radnika koji obavljaju ispod prosječne rezultate, jer to je naš problem. Mi znamo da nismo jednakomjerno raspoređeni. Jedini način i opterećeni na koji se mogu mjeriti rezultati je postojanje vremensko-kadrovskih normativa za sve struke u obavljanju zdravstvene zaštite. Dok to ne budemo imali jednostavno nećemo moći nagrađivati prema tome tko je koliko učinkovit. Isto tako budući da proces obavljanja zdravstvene zaštite ovisi i o obavljanju nezdravstvenih djelatnosti u zdravstvenim ustanovama, potrebno je u svrhu učinkovitih upravljanja ljudskim potencijalima u zdravstvu mjeriti rezultate i nezdravstvenih djelatnosti u zdravstvu. I još bi se osvrnula na par članaka koji su isto tako bitni. U članku 11. ste rekli: „Jedinica područne odnosno regionalne samouprave ostvaruje svoja prava, obveze, zadaće i ciljeve na području zdravstvene zaštite tako da osigurava popunjavanjem mreže javne zdravstvene službe u suradnji s jedinicama lokalne samouprave na svom području.“ Dakle, potrebno je navesti da su i suradnju s Ministarstvom zdravstva, HZZO-om kao i privatnim zdravstvenim djelatnicima i trgovačkim društvima naime je popunjavanje mreže ključni problem velikog broja regija u zemlji koja je zahvaćena demografskom krizom i jedinice lokalne samouprave same po sebi nisu dorasle tom izazovu i ništa ih ne potiče na suradnju sa ostalim zainteresiranima. Znači, u ovom članku bi trebalo dodati isto tako da će jedinice lokalne samouprave mrežu osiguravati popunjavanjem mreže ali u suradnji s Ministarstvom zdravstva, HZZ-om i privatnim zdravstvenim djelatnicima. Isto tako rekli ste da jedinica područne odnosno županije znači regionalne samouprave jedinice lokalne samouprave može osigurati sredstva za zdravstvenu zaštitu stanovnika iznad standarda. Ja smatram da je potrebno ovo izmijeniti u termin „mora“ te tako obvezati jedinice područne samouprave i jedinice lokalne samouprave na osiguravanje sredstava za tzv. nadstandard, jer prema Zakonu o zdravstvenom osiguranju i dalje nema precizno definirane što vi kažete kataloga usluga. Zahtjevi samouprave često idu iznad uobičajenih i očekivanih standarda, ali bez nužnog popratnog financiranja. Primjer za ovo je posebno dežurstvo kada se temeljem ugovora sa zavodom koji ugovara istu cijenu po pregledu za cijelu Hrvatsku traži da se posebno dežurstvo odvija jednako u gradovima kao i na deprimiranim područjima što je nemoguće uz takvu fiksnu cijenu. I još jednom bih se nadovezala na one tko zapravo odobrava rad u novom prostoru. Dakle, u članku 51. kaže: „Zahtjev za odobrenje obavljanja privatne prakse u ordinaciji u novom prostoru zdravstveni radnik podnosi ministarstvu. Uz zahtjev zdravstveni radnik mora imati sklopljen ugovor o provođenju zdravstvene zaštite sa zavodom uz dokaze obvezan je priložiti i suglasnost župana.“ Dakle, ja bih rekla da pošto je namjera prijedloga zakona bila promijeniti sustav koncesija u sustav ordinacija radi osiguravanja bolje dostupnosti primarne zdravstvene zaštite, potrebno je izbjeći nepotrebna ograničavanja te vrlo izgledne sukobe interesa jedinica područne samouprave kao osnivača domova zdravlja u čijim se prostorima trenutno nalazi većina ordinacija. Ministarstvo donosi mrežu javne zdravstvene službe te je ono samo odgovorno za nju, pa druga kontrola nije potrebna. Što se tiče zdravstvenih radnika, u njihovom je interesu da ordinacija bude što dostupnija korisnicima te nemaju motiva za nelogičnim prelascima u nove prostore. Dakle, predlažemo dodati odredbe o izradi posebnog pravilnika od strane ministarstva s kriterijima prema kojima je župan odnosno gradonačelnik Grada Zagreba dužan postupati pri izdavanju suglasnosti da se izbjegnu nepotrebni lokalni prijepori. Nakon toga ste, još jednom moram reći, skinuli u Prijedlogu zakona koji je bio članke 63. i 64. i brisanjem ovih članaka propuštena je prilika povećanja dostupnosti zdravstvene zaštite građanima na područjima gdje građani već nemaju ili će kroz naredno razdoblje izgubiti dostupnost primarne zdravstvene zaštite. Dakle, iz Prijedloga zakona brisanjem ovih odredbi mi smo izgubili mogućnost prijenosa prava obavljanja zdravstvene djelatnosti na drugog zdravstvenog radnika te se zakonskim prijedlogom više ne predviđa model osiguranja kontinuiteta pružanja zdravstvene zaštite u ordinaciji. Žao nam je što ste ukinuli ove članke. Nadamo se da ćete do Konačnog prijedloga zakona o tome razmisliti jer ukidanjem ovih odredbi direktno utječete i na status zaposlenog liječnika u ordinaciji, jer on odlaskom nositelja tima u mirovinu gubi sva prava i mogućnost nastavka rada u ordinaciji. Dodatno na taj način se anulira dugogodišnje ulaganje nositelja tima u ordinaciju i njenu medicinskotehničku opremu. E sad, jedan članak koji vam je možda promakao, a to je članak 69. Dakle, privatna praksa u ordinaciji ne može se obavljati za sljedeće djelatnosti. Prvo, uzimanje i presađivanje ljudskih organa u svrhu liječenja. To je dobro. I prikupljanje i uzimanje, testiranje, obrada, očuvanje, pohrana i raspodjela ljudskih tkiva i stanica u svrhu liječenja. Dakle, neće li ovim prijedlogom … biti ograničene određene medicinske djelatnosti u privatnoj praksi? Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Ines Strenja Linić. Replika, poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice, lijepo je čut da ste se u Rijeci dogovorili i da ste izlobirali to što treba, a ja sam vjerovao da će evo ministar je iz Imotskoga i tajnik odmah do njega iz Vrlike, da će biti barem dijelom senzibilizirani sa svojim krajem koji je doslovno Dom zdravlja Splitsko-dalmatinski, primjer grobara domova zdravlja i primarne zaštite je primjer Splitsko-dalmatinska županija, najveća županija u Republici Hrvatskoj. Mi doslovno tu primarnu zaštitu i domove zdravlja s tim je upoznat i ministar on zna te probleme, svjedok sam da u Cetinskoj krajini i Imotskim, on to zna. Međutim, oni ne žele riješiti taj problem. Jer Propadalo i Petrec sada njegov nasljednik, su grobari Doma zdravlja Splitsko-dalmatinske županije, zbog čega žene koje čekaju redove i svi koji žele usluge umiru čekajući u redovima. A zbog toga su otišli brojni specijalisti, tako nedavno i posljednji radiolog iz sinjskog Doma zdravlja.
Zahvaljujem kolega Bulj. Odgovor poštovana kolegica Linić. Izvolite.
Zahvaljujem. Pa to je ono zapravo o čemu i cijelo vrijeme mislim da se slažemo s time. Mislim da je tu politika odradila svoju priču i mislim da unatoč tome što zdravstvene potrebe Splitsko-dalmatinske županije ukazuju da se očito nešto drastično mora promijeniti u upravljanju županijskim domovima zdravlja. Politika to nije uspjela odraditi. Loše je što zdravstvom upravljaju političari, a ne oni koji zapravo bi trebali biti nosioci i oni koji bi se prvenstveno trebali odnositi i brinuti o zdravstvu i organizaciji zdravstvene službe. Loše jer smatram da taj novac koji, ja sam tek nedavno vidjela taj dokument, novac koji je vraćen nazad u županijski proračun, taj novac je mogao biti upotrebljen za opremanje ambulanti, ordinacija, laboratorija. Jer kad sam vidjela u Vrgorcu da u laboratoriju još rade na prahistorijskom aparatu na kojem piše Sutjeska, starom 30 40 godina, za odrađivanje nalaza krvi, mogu mislit kakvi nalazi iz tog aparata izlaze.
Zahvaljujem poštovana kolegice Strenja-Linić. Prelazimo na sljedeću raspravu. Poštovani kolega Ante Sanader, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Već sam pozdravio ministra i sve suradnike. Jučer smo i prekjučer imali ovdje raspravu o svemirskom programu Hrvatske i bila su samo dva govornika. Znači očito tema koja nije tako značajna kao ova tema zdravstva gdje smo vidjeli evo u nekoliko sati, pet sati se već raspravlja ovdje. I logično je jer zdravlje je sve ono što se tiče svih nas, što se tiče svih građana jer smo svi bili pacijenti ili neki naši bliži su bili pacijenti i logično je da je to tema oko koje se raspravlja u društvu intenzivno i tako i ovdje kod nas u Saboru. Mi ovdje smo uz to što smo ili pacijenti ili neki naši iz obitelji, pacijenti smo i predstavnici naroda i logično je da pokušavamo sve ono što čujemo na terenu, sve ono što čujemo od ljudi prenijeti ovdje i pokušati s vama najodgovornijim ljudima iz zdravstva, stručnjacima iz tog područja pokušati naći najbolje rješenje. Logično je svi bi mi željeli da u svakom mjestu imamo bolnicu, nekoliko bolnica, sve to bude besplatno, to bi bilo najbolje. Ali jasno je svako onaj tko je odgovoran političar, svako onaj tko je ozbiljni predstavnik svog naroda i svako onaj koji ozbiljno raspravlja o društvenim, državnim problemima mora raspravljati ako u svojoj obitelji. Svi mi svojoj djeci bi možda dali, kupili, i stanove, i aute i ne znam sve ono najnovije i najbolje što možemo i uspoređivali se sa nekim u svijetu, ali to često ne možemo. Tako da mislim da i u raspravama u ovom Saboru takvog tipa svi ovdje koji se javljaju i pričaju priče, ja to zovem priče za malu djecu, da bi trebalo. Mene to podsjeća na ono poslije Drugog svjetskog rata kad su tadašnji nosioci vlasti govorili – znate vi samo dignete ruku i svaki vlak će vama stat, bez obzira gdje se vi nađete toga momenta. Nije bitno je li željeznička stanica ili ste vi negdje ispred svoje kuće. Na žalost, takve rasprave i danas možemo čuti i ovdje u Hrvatskom saboru i ja to držim jednom neodgovornošću. Pričama, neodgovornim pričama. Mi moramo razgovarat o ozbiljnim relacijama o onome što imamo i sredstvima s kojima raspolažemo. Ja mislim da je to ozbiljni razgovor i to razgovor koji bi trebao biti u ovom Saboru i gdje bi na takav način trebala raspravljati. Mene osobno, ja sam bio župan dva mandata u Splitsko-dalmatinskoj županiji i između ostalog bavio sam se zdravstvom, ne svojom željom ni voljom, ja sam inženjer elektrotehnike i nikad se nisam upuštao u to ali tražili smo najbolje ljude koji se razumiju u to pa da mogu voditi taj sustav. Najveći problem je sigurno mala mjesta, iseljena mjesta ono o čemu su govorili ovdje moji prethodnici i ono čega se bojimo jer gubimo standard, danas u vrijeme kad se borimo s demografijom, želimo da stanovnici ostanu u Hrvatskoj, a posebno u tim malim sredinama, onda i kroz ovaj zakon treba vidjeti mogućnosti koje su tu da zadržimo kvalitetnu zdravstvenu zaštitu. Uz ono kojom se borimo da imamo kvalitetno škole i ostanak stanovništvo na tom području jer na žalost u Hrvatskoj ono što smo svjedoci svi uz to što se iseljava stanovništvo je naselilo velike gradove. Zato pozdravljam evo ovu inicijativu ovog Ministarstva i ove Vlade da se u jednom dijelu Dalmatinske zagore u jednom Zagvozdu organizira bolnica i sigurno je to jedan veliki pomak i nešto što su mogli i neki drugi, ali evo nisu imali razumijevanja za te naše male siromašne krajeve, siromašnu Dalmatinsku zagoru. Vi ste to pokrenuli i zato vam čestitam. Ali evo, isto tako treba voditi računa o otocima, mi npr. ne možemo naći liječnika koji bi išao raditi u Sučuraj da otoku Hvaru, to je otok Hvar. Onda zamislite koji je problem dovesti liječnika u Lećevicu, gdje ima 500 stanovnika, a netko mora biti i tamo doktor jer ne mogu svi ljudi ići u Split. Evo i tu vidio sam da ste i kroz ovaj zakon nastojali težiti, međutim naše županije su fiskalno vrlo loše. Ovo što se ovi nabacuju ovdje, pljucaju po županima i županijama to su ljudi koji nisu uspjeli pobijediti na izborima ili nisu uspjeli postati na tim mjestima pa onda sada pljucaju po županijama i po županima. Mi moramo … [[Govornik se ne razumije]] županije … su to institucije koje moraju pomagati upravo tih malim sredinama. Ali domovi zdravlja moraju biti odgovorni i mislim da su oni instrument koji mora postojati i pronaći načina kako pomoći tim malim sredinama. Tako da mi u našem Slivnom i u Lećevici, i na Visu i na Sućurju imamo doktora. Županije nemaju kapacitete. Bilo bi dobro da malo ministarstvo isto tu preuzme dio sredstava i kao što ste i do sada radili na sebe, jer svi hoće privatno u Split i u Zagreb u privatnoj zdravstvenoj zaštiti i lijepe su pare, pristojne. I tamo ima 2000 pacijenata, ali u Lećevici kod mene ne može biti više od 250, 300 pacijenata, a cijelo ogromno područje. Evo tu moramo naći kvalitetni način da i ministarstvo pomogne županiji, a i toj općini koja nema nikakvih financijskih mogućnosti da liječnici ostanu na tom području. Zato ova formulacija, ja znam da ste pod velikim pritiskom, vidio sam i medijski pritisak koji je bio da se sve ide u privatizaciju, da ne ostane niti ovih 25% i ovo do 25% u domu zdravlja mislim da bi trebalo promijeniti da to bude 25%, a ne do 25%. Jer evo iskustvo nas uči da mi jučer, evo ja kada sam bio župan niti jedan privatnik nije htio privatnik u primarnoj zdravstvenoj zaštiti nije htio dežurati. I što mu može ravnatelj doma zdravlja? Što mu može župan? Što mu može bilo tko? On je privatnik. Drugo isto tako, tko kontrolira te liječnike u privatnoj zaštiti? Oni imaju ugovor sa HZZO-om, mogu raditi privatno. Tko njih nadzire? Kolika je njihova odgovornost? Koliko je, evo napravite anketu, zadovoljstvo ljudi koji su bili kod privatnog liječnika i koji su bili kod liječnika u domu zdravlja. Mislite da to ima neke velike, svi smo potencijalno korisnici. Ja nisam dobio informaciju od ljudi da je to nešto bolje tamo, nego ovamo. Možda ono u početku dok se skupljaju pacijenti svak teži tomu, ali kada skupi broj pacijenata onda je to kao u domu zdravlja. On ima sigurnu plaću tada i nema potrebe se boriti za neke nove pacijente. Ako pokušate prijeći iz privatnog natrag u dom u nekog drugog privatnog, on kaže ne mogu radi kolege jer nije korektno da te ja primim sada kod sebe. Znači nije sve baš crno-bijelo. Natječaj. Kažemo dopustit ćemo liječnicima da uzmu još jednog, zaposle još jednog liječnika pa taj će biti dobar pa će taj naslijediti. Tko će tog izabrati? Znači, ja sam liječnik, imam svoju privatnu ordinaciju, ja ću zaposliti ili nekoga iz svoje obitelji i tako će se to nastavljati. Znači netko će biti povlaštena kasta onda. Znači moramo otvoriti onda da taj natječaj bude javan i da svak ima mogućnosti doći, da najbolji dože, težimo tomu da najbolji dođu na ta mjesta. Znači i to je nešto oko čega treba razmisliti i to kvalitetno definirati do ovog drugog čitanja. Već sam govorio kroz repliku, pitanje prelaska. Dom zdravlja pošalje ljude na specijalizaciju i onda oni atraktivnije je raditi u KBC-u, nego u domu zdravlja u nekoj ambulanti. Oni bježe, odlaze. Sada će to biti nekih 250 tisuća ili ne znam koliko, ali tu novci nisu bitni. Tu je bitno zadržati i ovim pravilnikom pokušati ljudima bar određeno vrijeme da moraju biti u tom mjestu, a ne biti u KBC-u ili ako mu je dom zdravlja dao specijalizaciju da on i ostane tamo. Dom zdravlja nema mogućnosti to zaustaviti. Nema ni županija to je vama jasno. Znači, to je neka tema oko koje bi trebalo raspraviti i kvalitetno je riješiti do drugog čitanja ili možda je i ovdje kvalitetno riješena, ja nisam to baš razumio. I ovo pitanje doma zdravlja, ovdje je bilo danas puno nabacivanja da dom zdravlja Splitsko-dalmatinske županije, ja držim da je sve to uglavnom neopravdano. Ali mi u Županiji splitsko-dalmatinskoj smo imali problem u Makarskoj, vi to znate to sam i rekao. Nisam iščitao, vidio sam članak 70. stavak 4. ja mislim da je, koji kaže da domovi zdravlja mogu osnivati isključivo jedinice regionalne samouprave. Mi bi željeli da gradovi koji hoće ali na svoju odgovornost da mogu osnovati, da Makarska može osnovati svoj dom zdravlja, da Sinj može osnovati svoj dom zdravlja ako hoće, ali da grad bude osnivač a ne županija. Jer mi imamo sada situaciju osim otoka da županija bude osnivač, onda županija na pet mjesta plaća ravnatelje, upravna vijeća i tako. Ali treba dopustiti gradovima velikim gradovima, bogatim gradovima koji hoće neka osnuju svoj dom zdravlja, neka upravljaju oni s tim. Jer ako netko ima financijskih sredstava i može staviti na standard zdravstveni zašto im to ne dopustiti? Evo toliko mojih par opsesija vezano za ovo, pa vjerujem ili ministar će to objasniti ili do drugog čitanja da se na to malo razmisli.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Anti Sanaderu. Replike. Poštovani kolega Nikola Grmoja. Izvolite.
Pa kao javio sam se za repliku jer kolega Sanader stalno ima potrebu ovdje braniti Splitsko-dalmatinsku županiju. Ja mislim da je svima u toj županiji, ali u cijeloj Hrvatskoj jasno da je ta županija svrha sama sebi. Znači ukupan broj zaposlenih u Splitsko-dalmatinskoj županiji je negdje oko 259. Ako gledamo broj zaposlenih u županijama, jedinicama lokalne samouprave i Splitsko-dalmatinskoj županiji on iznosi bez institucija kojih je osnivač županija, bez poduzeća kojih je osnivač županija 35 zaposlenih na 10 tisuća stanovnika. Znači, ako izuzmemo sve institucije, poduzeća i sve što je u vlasništvu županije kada bi pridodali taj broj bi bio puno, puno veći. A o čemu mi ovdje pričamo? Takva županija na taj način ustrojena je svrha sama sebi, a vaša obrana doma zdravlja Splitsko-dalmatinske županije mnoge kolege su ovdje iznosili ne možete to svesti samo na to tko se kandidirao. Pa nije se Ivan Lovrinović kandidirao za župana Splitsko-dalmatinske županije.
Hvala. Hvala kolega Grmoja. Odgovor kolega Sanader. Izvolite.
Nije se kandidirao Ivan Lovrinović ali kandidirala se njegova članica za ravnatelja pa nije prošla i nije dobila niti jedan glas. A vi ste se kandidirali za župana Splitsko-dalmatinske županije pa isto niste prošli. [[….upadica ne razumije se]] Znači ja shvaćam vaš jaz, shvaćam da ne možete doći tamo u poziciju upravljati sa županijom i sad ste frustrirani i pokušavate … Splitsko-dalmatinska županija je ko Crna Gora. Splitsko-dalmatinska županija ima 500 tisuća stanovnika, Splitsko-dalmatinska županija ima 55 jedinica lokalne samouprave. Splitsko-dalmatinska županija je najveća županija u Hrvatskoj. I meni je jasno, frustracije koje vi imate i sad onda argumentima koji ne stoje pokušavati rušiti pljuckati po toj županiji. Ta županija je jedna od najboljih županija u Hrvatskoj. To što vas to smeta ja vam tu ne mogu pomoć.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Sanaderu. Imamo povredu Poslovnika. Poštovani kolega Grmoja izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, povreda članka 238. ja nisam pljuckao po Splitsko-dalmatinskoj županiji nego po Županijskog upravi koja je uhljebila toliko ljudi. A ja se, gospodine Sanader, malo ste se pogubili, nisam kandidirao za župana Splitsko-dalmatinske županije. Ja dolazim iz Dubrovačko-neretvanske županije.
Kolega Grmoja, molim vas nemojte zloupotrebljavat institut povrede Poslovnika jer povreda Poslovnika nije postojala. Ja bih vas lijepo molio da se ubuduće klonete tako nečega. Prelazimo na slijedeću repliku. Poštovana kolegica Ines Strenja-Linić. Izvolite.
Kolega Grmoja, molim vas nemojte zloupotrebljavat institut povrede Poslovnika jer povreda Poslovnika nije postojala. Ja bih vas lijepo molio da se ubuduće klonete tako nečega. Prelazimo na slijedeću repliku. Poštovana kolegica Ines Strenja-Linić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovana kolegice Ines Strenja-Linić. Odgovor kolega Sanader, izvolite.
Hvala. Ja sam govorio uvažena kolegice o tom da ako dom zdravlja dodijeli specijalizaciju i dobijemo specijalizanta, radiologa, pedijatra ili ginekologa, onda taj nakon završene specijalizacije otiđe u KBC. I to je problem, jer onda dom zdravlja, ovdje smo čuli kako domovi zdravlja ne ulažu u specijalizacije, pa onda su ostali bez specijalizanata. Ali vi kad platite specijalizaciju i dobijete specijalizanta on ima bolje uvjete u Kliničkoj bolnici nego u domu zdravlja i otiđe tamo. Pa nisam ja rekao tko je njega platio, jasno da HZZO, država hrvatska, onda ćemo govorit porezni obveznici su ga platili. I jasno je i to je problem, onda dom zdravlja ostane bez tog specijalizanta. I kako će ga nadomjestiti? Čekat opet četiri godine?
Zahvaljujem poštovanom kolegi Sanaderu. Poštovana kolegice, ja bih vas lijepo molio da ne upadate kolegi Sanaderu dok odgovara na repliku. Prelazimo na raspravu. U ime Kluba zastupnika Mosta. Poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi ministre, kolegice i kolege. Evo cijeli dan raspravljamo o onome zbog čega sam ja osobno ušao u politiku, a to je zdravstvena zaštita. Žao mi je što je kolega Sanader, uvaženi ministre izašao, jer je on bivši župan, evo vrača se, pa da čuje koliko su velike zasluge županije da imamo u zadnjih, pogledajte da imamo u zadnjih od kad je županija nastala 100 tisuća ljudi je napustilo Dalmatinsku zagoru. U zadnje četiri godine 26 tisuća ljudi je napustilo Dalmatinsku zagoru, 26 tisuća! U vašem Imotskom je najmanje dvadesetak posto uvaženi ministre od tog. To su zasluge županije prema Dalmatinskoj zagori. Što se tiče zdravstvenih usluga, to Sanader kolega dobro zna da je županija nema nap. hospicij. Rijeka ima hospicij, znate li to? Htjeli ste ugasit i stacionar u Sinju gdje 50 tisuća ljudi više imamo nego Ličko-senjska županija. Nećemo govoriti o Vrgoračkom kraju i uređaju dijagnostičkom na kojemu piše Sutjeska. I vi se ovdje pozivate na izbore? Da vi ste izbore, vidi se u startu 50 tisuća prema nula u startu. Jer 50 tisuća imate zaposlenih. Znači županija, Splitsko-dalmatinska, Propadalo, a nastavio je Petric su grobari primarne zdravstvene zaštite u Splitsko-dalmatinskoj županiji. To vam je ministre, tako i u Makarskoj, vi ste s tim upoznati, rješavali ste taj problem na način laboratorija. Upoznati ste s Vrgorcem, upoznati ste sad sa Imotskim, Sinjom, a nećemo govoriti i o drugom dijelu Dalmatinske zagore koja je Šibensko-kninska županija i to je najveća nesreća te Dalmatinske zagore. O otocima? O tome također nećemo govoriti. Znate šta se događa? Da radiolog iz Sinja koji svako 6 mjeseci ima mogućnost upisat ljude koji čekaju, uvijek govorim o ženama koje umiru u redovima čekajući ultrazvuk dojke, da ti radiolozi šalju na Vis, na Hvar, znači toliko eksploatiraju te liječnike da jednostavno ne mogu povatati taj posao ni odraditi taj posao. I to je činjenica. I umjesto da kolega Sanader kaže kao kolegica Strenja-Linić, mi smo se u Rijeci izborili za riječku bolnicu i SDP-ovci i HDZ-ovci i Most-ovci. E kolega Sanader, iđe na izbore. Znam da ju je bilo teško i da su bili u panici za županijske izbore, nije mi toliko bilo, jer da sam župan ja bih ugasio županiju, to bi prvi bio zahtjev što bih tražio od ministra da ugasi se Županija splitsko-dalmatinska. Ona je problem što je 100 tisuća ljudi od kada je osnovana manje u Dalmatinskoj Zagori. Ona je ključ problema i to je problem od zdravstvene zaštite do školstva. Reći ću vam samo primjer, govorim sada o zdravstvenoj zaštiti. Ja sam prošle godine u ovo doba predložio da besplatne udžbenike imaju svi učenici. To je populizam riješiti u Sinju. Ja u Sinju to riješim tuto-kompleto i udžbenici i radne bilježnice 2 milijuna kuna. E sada oni kažu, sada ćemo mi udžbenike, a vi ćete radne bilježnice. Sada to više nije populizam. Pa naravno da nije populizam. Naravno da ako u Zagrebu imaju djeca besplatne udžbenike da moraju imati i u Dalmatinskoj zagori dole sirotinja koja nema niti prijevoz osiguran. To su činjenice i tako trebamo razgovarati kolega Sanader, boriti se za Dalmatinsku županiju zajedno kao što su Riječani u ovome slučaju. A vi zbrajate glasove. Zbrajate glasove ali narod odlazi. Na žalost ne odlaze oni, mislim na žalost, drago mi je bar ostaju ovi koji glasaju za vas zato što su djelatnici županijski, tvrtki, ustanova i uprava ali na štetu školstva, zdravstva. Sve kontrolirate gdje će se mačka zaposliti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bulju. Sreća da niste pobijedili jer bi morali ugasiti Županiju splitsko-dalmatinsku. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovani kolega Ante Sanader. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo završno po ovoj temi jasno je sigurno da iz svih ovih rasprava koje smo danas čuli ovdje da će ministar i ovaj tim ljudi kojima ja čestitam za ovaj zakon i za cijelu ovu proceduru koji su napravili u pripremi da ovaj zakon dođe pred saborske zastupnike, saslušavši sve ovo sigurno prihvatiti sve ovo što se vidi i što je dobro predloženo ovdje. A neke kolege ja ne mogu pomoći koji ne govore o ovoj temi. Znate, izbori su uvijek nezgodna stvar. Kada izgubite na izborima onda vam je svak kriv i to je logično. Onda bi vi uništili. Tako su neki za Hrvatsku se ponašali kako za županiju, tako i za Hrvatsku znate ako ne pobijedim ne treba mi to, tako i županija. Ja samo ovdje mogu reći s obzirom da sam iz Splitsko-dalmatinske županije ali evo završno, tamo je problem s HDZ-om jedan veliki je HDZ-e tamo od 93. pobjeđuje, narod ga podržava i to je jedan veliki problem za sve one koji ne mogu svoje frustracije riješiti. Mi im tu ne možemo pomoći. Očito bi trebalo promijeniti narod. To je često tako kada ne možeš pobijediti na izborima onda bi trebalo promijeniti narod, ali narod se neće promijeniti. U Splitsko-dalmatinskoj županiji, upravo ta županijska uprava je kroz ovaj period uložila stotine milijuna kuna u poticanje za zdravstvo. A evo i to kada se ujedinio dom zdravlja 92. godine već sam rekao ovdje, 250 milijuna dugova iz okolnih gradova tada pojedinih pojedinačnih domova zdravlja je županija nadoknadila sva ta sredstva. Problem iseljavanja sigurno je veliki problem i jasno je da taj problem imamo ne samo mi Republika Hrvatska, nego i okolne države. A kako Republika Hrvatska, tako i naša Splitsko-dalmatinska županija koja je velika županija, rekao sam evo ona je malo za nekih 50-tak tisuća manja nego država Crna Gora. Mi sigurno u ovoj situaciji trebamo iznaći i dodatna sredstva da se pomogne županijama, jer županije su fiskalno vrlo loše. Splitsko-dalmatinska županija je najveća u Hrvatskoj, rekao sam 500 tisuća stanovnika, 55 gradova i općina i ima proračun 220 milijuna kuna izvorno i to je sigurno proračun koji ne može zadovoljiti sve potrebe i tu treba očekujemo decentralizaciju sustava tako i kroz zdravstvo da se pomogne i da se nađe načina da se pomogne županijama i da županije dobiju bolju fiskalnu mogućnost jer oni najbolje poznaju stanje na terenu i znaju što treba u kojem dijelu županije. Tako da je to najbolji način kako pomoći zdravstvu uz ono državno zdravstvo i ono što se može napraviti. Naš problem je sigurno Dalmatinska zagora, jedno siromašno područje koje je davno iselilo, koje je prvo veliko iseljavanje bilo u doba komunizma kada su ljudi odlazili vani u Njemačku i u zapadne zemlje i tražili egzistenciju i nije se oporavilo do današnjih dana stanje. Stanovništvo je iselilo, ali mi moramo potaknuti da stanovništvo ostaje na tom području i da im se pomogne i da im se daju svi uvjeti i zdravstvo, i školstvo da zadržimo stanovnike na tom području. Na tome se intenzivno radi. Županija ulaže velika sredstva Splitsko-dalmatinska, a tako i sve županije u Hrvatskoj i u tom im treba svakako pomoći da stanovništvo ostane na tom području. Nadam se da je ovaj zakon i svi ovi napori posebno ovo što radite vi ministre i sa ovim novim institucijama posebno vam zahvaljujem još jedan put za ovu bolnicu u Zagvozdu koja će biti centar cijelog tog zagorskog pojasa. To je to neposredno. To nisu priče. Kao što ovi neki populisti pričaju priče, vi ste konkretno napravili i pokrenuli stvari i dali inicijativu i sada se ide u realizaciju. Nadam se da je stanje takvo da će se to uskoro riješiti. Treba i na drugim područjima sigurno u Hrvatskoj isto to napraviti i to je najbolji lijek za iseljavanje stanovništva, a ovi populisti ovi što pričaju priče su priča za malu djecu. Čestitam i nastavite tako.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Sanaderu. Imamo povredu Poslovnika. Poštovani kolega Miro Bulj.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Kolega Sanader je povrijedio članak 238. omalovažava saborske zastupnike jer je rekao da mi želimo, da ja želim promijeniti narod. Ja ne mogu niti on može promijeniti narod. On je samo iselio narod. Oni su iselili 100 tisuća ljudi iz Dalmatinske zagore to je istina. Znači, on omalovažava saborske zastupnike jer ne može podcjenjivati cijeli hrvatski narod. Mi ne možemo promijeniti narod. Jedino su ih iselili u Irsku pretežito on i njegovi nasljednici zajedno sa Petrcom i Propadalom. Hvala. Direktorima doma zdravlja.
Hvala poštovani kolega Bulj. Ja razumijem vašu potrebu da replicirate, pa onda budući da ste iskoristili tri replike imate potrebu.
Mora se štititi narod to je ustavno, ne može on promijeniti narod. Kako?
Gospodine Bulj, završili ste. Dakle, nije bilo povrede Poslovnika.
Nemojte … stranački potpredsjedniče, budite svima, vi ste potpredsjednik svih nas.
Nije bilo povrede Poslovnika. Ako niste zadovoljni možete podnijet nadležnom odboru zahtjev za mišljenje. Zbog zlouporabe instituta Poslovnika izričem vam opomenu temeljem članka 239. Prelazimo na završnu riječ u ime predlagatelja, poštovani ministar gospodin Milan Kujundžić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjene dame i gospodo zastupnici. Ja vam se svima zahvaljujem ovdje nazočnima koji ste izdržali od prvoga do zadnjega minuta, a i onima koji su bili jedno vrijeme s nama. Evo vidjeli smo ovdje sada uživo zapravo koliko je ovdje trebalo pomiriti viđenja stvari, interesa, uvažiti pri tome realnost i nadasve uvažiti potrebe hrvatskog čovjeka. Mislim da smo to uspjeli sa ovim prvenstveno čuvajući interese hrvatskih pacijenata, ali isto tako nastojeći sa zakonom osigurati da nam liječnici i sestre ostanu u Hrvatskoj. S obzirom da se uvijek volim malo kritički osvrnuti moram reći da se ovdje danas s jedne strane zrcalila konstrukcija i korisni prijedlozi koje ćemo uzeti u razmatranje do drugoga čitanja i predložiti u implementaciju za završnu verziju. Ali isto tako danas ovdje se zapravo na određeni način slali su pozdravi i želje pri tome zapravo sa jednom velikom dozom populizma, a na žalost i nepoznavanja ovoga problema, tako da puno stvari koje su analizirane bile su izrečene vidjelo se bilo je posve razvidno da ljudi ne razumiju ni dubinu ovoga problema, a niti da su te točke o kojima su govorili sastavnica Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Malo ću se osvrnuti što isto nije predmet ovoga zakona, ali pošto je danas ovdje izgovoreno pa da ne bi bilo da to nije iskomentirano. Upravo u tome jednome valu gdje jedni su imali nakanu hvalospjeve o sebi i svojim redovima i obratno bacati blato na one koji su s druge strane. Mi u stvaranju ovoga Zakona nismo uistinu nismo imali svoje i njihove, imali smo u očima Hrvate i interes svih onih koji će u Hrvatskoj biti bolesni. Dakle, istine radi, ova Vlada završila je 2017. sa, govorim o poslovanju u zdravstvu, ne da nismo napravili deficit što je u svim godinama prije bilo, nego smo čak par sto milijuna uspjeli ostvariti i suficit, a da pri tome nismo povećali javni dug. Dakle, često sam to govorio, znači ranije su se stvarali veliki javni dugovi. Primjerice, s 13-te na 14-tu Hrvatska dica su zadužena za novih 6 i pol milijardi kuna, oni će ih vratiti, a neki će zbog tih dugova odlučiti otići iz Hrvatske jer će se bojati što će biti s njima, da bi opet kad je SDP-ova Vlada predavala vlast 2015. na 16. opet ukupni dug bio više od 8 milijardi. Znači, mi sada uistinu nastojimo racionalno upravljati s onim što imamo pri tome svjesni na žalost, da ima propusta. I gospodin Aleksić je govorio primjerice, javna nabava je mjesto gdje postoji prostor i gdje sada pokušavamo već smo raspisali nekoliko tendera, brojni su drugi pripremljeni kako bi smo pokušali ostvariti uštede. Ali istina je da dugovi ne bijesne kao što su bijesnili, istina je da se nisu indicirale, spominjali ste netko je popodneva spominjao, pa ja gledam ovdje moga kolegu Vargu koji sa mnom u Dubravi radi, tisuće i tisuće indicirano pretraga u tzv. popodnevnim satima nepotrebno skidanje sa tzv. lista čekanja. A u isto vrijeme mogli su se novci trošiti na drugačiji način. Nastojat ćemo i nastojimo u dogovoru sa svima vama, sa svim dionicima razgovara se gledajući se u oči, nigdje ništa osobno ni emocionalno ne shvaćajući uvažavajući svaku kritiku, što bolje gospodariti i to predviđamo u ovome Zakonu i zato se zalažemo za takav oblik kakav je sada. Često su se ovdje spominjale bolnice kao glavni uzročnici deficita u zdravstvu. Jesu, oni su na određeni način glavni uzročnici deficita, ali oni su i glavna mjesta gdje se rješavaju dijagnostički i terapijski problemi. I samo onaj tko ne zna što se događa u bolnicama, a bojim se da oni koji su govorili o tome i ne znaju što se događa, kako se liječi, što medicina znači danas, što će značiti za godinu dana ili što je u financijskome smislu značila prije 5 ili 15 godina. Dakle, ona je na žalost s jedne strane izuzetno potentna sa novim lijekovima, novim metodama, ali s druge strane to na žalost i košta. I to sam, uspio sam reći cijenjenom prof. Lovrinoviću vani tu sada kada je odlazio sreli, pa sam mu rekao, gledajte profesore osnovni zakon koji važi u biznisu bilo gdje u svijetu, na žalost u hrvatskoj medicini ne važi. Dakle, osnovni postulat u biznisu u svijetu je što radiš više, što radiš bolje, što znaš bolje napraviti više ćeš zaraditi. U hrvatskoj medicini to na žalost nije tako, što radite novije, složenije postupke oni koštaju više, a za to nemate jer ti limiti nesretni kako su postavljeni, a postavljeni su prema onome koliko imamo novaca, oni zapravo na određeni način ne mogu pokriti to sve. I malo ću isto komentirati taj ekonomski aspekt čisto radi onih koji možda malo to slabije znaju. Kažu da mi, moji prethodnici ili ja, ili oni koji će doći iza mene u Hrvatskoj, na vreće bacamo novce u zdravstvenom sustavu trošeći 750 eura po glavi stanovnika. Slažem se da mjestimice trošimo neopravdano. A što mislite kako onda ne znaju trošiti i bacaju u bezdan Nijemci, Austrijanci koji troše 4, 5 tisuća po glavi stanovnika? Ili čak Švicarci su najgori, oni troše 7 i pol tisuća eura po glavni stanovnika, a bitno im nije bolja, je u nekim segmentima bolja zdravstvena zaštita ili kvaliteta nego u Hrvatskoj. Dakle, to je istina o hrvatskoj medicini, ona je uistinu na zavidnoj razini, mi je trebamo čuvati i kvalitetu i dostupnost i ljude koji će ostati raditi u njoj da nam ne odlaze. Ali na žalost, moramo biti svjesni da problem koliko koštaju nove metode, novi lijekovi je nešto što je važno. I samo malo za one koji ne znaju, primjerice, sada ćete bilo koju uslugu u Hrvatskoj platiti, govorim o medicini, a nećete ni gumu ni cipelu, ni ne znam pivo ili ne znam ni ja što u postocima možda ćete platiti u Hrvatskoj manje ili više 20, 50%, a ovo ćete platiti medicinsku uslugu u Hrvatskoj 5 do 10 puta manje nego u bilo kojoj europskoj zemlji ili 20 puta manje nego u Americi. Dakle, toliko da vidite u kakvim okolnostima se to radi, šta se stvara i zato je Hrvatska na samome svjetskome vrhu po uloženoj količini novca i kvaliteti medicine koju pružamo. Bilo je ovdje osvrta i na nesretne zloćudne bolesti. Točno je da na žalost mi u Hrvatskoj imamo veliku pojavnost zloćudnih bolesti i u tome se ne razlikujemo bitno sa još nekim drugim zemljama u okruženju ili malo dalje. Taj trend pojavnosti zloćudnih bolesti je u jednome porastu. Mi sigurno nemamo lošije ni radiologe odnosno dijagnostičare mogu sada bilo koje spomenuti, niti imamo,…dva sata ima, do sat da skratim, jel tako? Onda ću ja za sat vremena biti gotov. Dakle, mi sigurno imamo te liječnike, te lijekove, ta sredstva koji su učinkoviti ili približno jednako učinkoviti kao u drugim zemljama. Ali imamo jedan problem, pa koristim sada i ovu govornicu sada u Saboru, poslati poruku svima u Hrvatskoj. Javljajmo se ranije liječnicima, odazivajmo se na skrining, zapravo ustanovili smo prije 2006. je HDZ-ova Vlada, ministar Ljubičić je tada bio, krenuli smo sa skriningom karcinoma kolona dojke i cerviksa i osigurana su sredstva, na žalost slab nam je odaziva. Ja sam tisuće puta na žalost išao sa kolonoskopom ili gastroskopom ili ultrazvučnom sondom, nalazio tumor i nalazio pri tome brojne metastaze. Dakle, prva dijagnoza je bila već jako uznapredovala bolest i to je na određeni način odgovornost na svima nama. Jer svi negdje mislimo bolest se događa ali drugome, ali svi smo mi taj drugi i zato upućujem i odavde iz Sabora poziv svima da se odazovu na skrining, da odu na pretrage i da je već zahvaljujući tome tisućama ljudi u Hrvatskoj spašen život. I u konačnosti ću reći slijedeće, cilj ovoga Zakona je bez bilo kakvih predrasuda, bez bilo kakvog podilaženja bilo kojoj grupaciji, bez bilo kojega padanja pod pritiske bilo koje grupacije napraviti ono što je realno, što je u ovome trenutku moguće i što je najprimjerenije. A sve vas pozivam kao što sam na početku rekao i još u ovome dok će biti drugo čitanje, a i u drugim zakonima koji se odnose na zdravstvo, sugerirajte, predlažite, a mi ćemo sve što prepoznamo da je dobro nastojati uvrstiti. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem poštovanom gospodinu ministru što nije iskoristio dva sata predviđena. Imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Nikola Grmoja. Izvolite.
Poštovani ministre. 1. lipnja 2017. nešto prije drugog kruga lokalnih izbora u Metkoviću, na jedan neprimjeren način ste se uključili u lokalnu kampanju u Metkoviću, poslali pismo tada samo kandidatu za gradonačelnika Metkovića, u kojem ste ga obavijestili da su osigurana sredstva za dnevnu bolnicu u Metkoviću iz Europskih fondova, da su riješeni već liječnici sa bolnicom u Dubrovniku i da je praktički sve gotovo. Evo prošlo je više od godinu dana ništa nije riješeno. Kakao čujem smanjeni su i kapaciteti koji su bili predviđeni za tu dnevnu bolnicu i ništa se nije napravilo. A evo, u tom vašem pismu je stajalo da je sve osigurano kako bi se građanima Metkovića poslala poruka da ako dođe HDZ-ov gradonačelnik, ako pobjedi HDZ da će sve biti riješeno. Još uvijek ništa nije riješeno, pa moje pitanje. Kad će to biti? Jeste li tada govorili istinu kad ste rekli da si osigurani liječnici i sredstva, da će građani Metkovića sve svoje preglede moći obaviti u dnevnoj bolnici u Metkoviću?
Zahvaljujem poštovani kolega Grmoja. Odgovor poštovani ministar. Izvolite.
Dakle, dnevna bolnica u Metkoviću će biti, kao što će biti i ova u Zagvozdu, sredstva su osigurana iz EU fondova. Istini za volju za razliku ljudi iz Splita koji su bili malo učinkovitiji, u Dubrovačko-neretvanskoj su bili malo sporiji i uistinu je bio projekt gdje su oni mislili raditi dnevnu bolnicu na 1800 kvadrata što je neprimjereno, to ne treba i zapravo tu dolazi do zablude, to nije bolnica klasična. Dnevna bolnica je možda jezikom općim rečeno je zapravo poliklinika jedan dijagnostički centar. I novci postoje. A pošto je to sastavni dio bolnice u Dubrovniku time su osigurani i resursi. E hoće li to kasniti mjesec, dva prije ili poslije, dakle, nema tu nikakvih obmana i to će se dogoditi. Mislim da po informacijama zadnje koje imam da je projekt napravljen i da bi se trebao raspisati natječaj za izvođača radova.
Zahvaljujem poštovanom ministru za odgovor. Slijedeća replika poštovani kolega Branimir Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani ministre, doista vi ste klasičan primjer čovjeka koji što manje radi to sam sebe više hvali. Naime, u ovoj vašoj završnoj riječi čuli smo toliku količinu dezinformacija, lažne statistike i neistina da je to doista frapantno. S obzirom da nemam dovoljno vremena da vam sve elaboriram reći ću vam samo kratko. 2013. godine ta SDP-ova Vlada koju ste toliko napali je bar osnovala međuresornu skupinu za sustavno rješenje problema autizma, do dan danas niste poduzeli ništa. Niste donijeli Nacionalnu strategiju za borbu protiv raka. Broj umrlih je svakoga dana sve veći. Danas je umrlo 40 ljudi, a vi plašite ljude sa epidemijama koje ne postoje i pričate kako vaše ministarstvo nešto radi. Ja osobno sam vam poslao zastupnička pitanja u travnju ove godine. Do dan danas mi niste odgovorili. Znači niste u stanju odgovoriti na pitanja, a pogotovo poboljšati sustav zdravstva. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Odgovor poštovani ministar, kolega Kujundžić.
Pa ja mislim da je gospodin zastupnik prvenstveno sada govorio o sebi. Ja osobno mogu reći sljedeće. Odgovaram svim zastupnicima, tako da vjerujem da je i njemu odgovoreno. Provjerit ću u mome ministarstvu. A ove druge kvalifikacije koje daje, mislim da govore o gospodinu zastupniku i da to je krajnje neozbiljno.
Zahvaljujem poštovanom ministru na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala lijepo. Evo, ja potpisujem repliku kolege Bunjca. Rekao je sve što sam ja htio reći i mogu samo nastaviti da količina demagogije, bahatosti i prodavanja magle koji smo čuli na kraju ove cjelodnevne rasprave pokazuje da s vama gospodine ministre Ministarstvo zdravstva na čelu ne može osigurati građanima Hrvatske nikakav pomak u uvjetima u kojima zdravstvo nikada nije imalo novaca nego što ga sada ima, a istovremeno su dugovi sve veći, liste čekanja sve duže, a kolona liječnika, medicinskih sestara i svih ostalih zdravstvenih radnika na izlasku iz Hrvatske je sve veća. Dakle, učinite uslugu svima nama, odite u tu bolnicu koja vam nudi tako dobru plaću i prepustite svoje mjesto nekome drugome koji će vaš resor voditi bolje i kvalitetnije na dobrobit građana Hrvatske.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Jovanoviću. Odgovor poštovani ministar.
Ja se zahvaljujem gospodinu Jovanoviću na savjetima. Nadam se da je to besplatno, je li? Jesam li to besplatno dobio? E, pa ćete i vi od mene. Ja vama preporučam, napustite politiku, napustite način na koji komunicirate. Ne dajte olako ocjene, a posebice ne dajte ocjene o ozbiljnim stvarima o kojima vi vrlo malo znadete. O medicini vi vrlo malo znadete osim što imate papire.
Zahvaljujem poštovanom ministru. Ja bih vas molio sve uvažene kolegice i kolege da se osobnih kvalifikacija klonete u ovom Visokom domu. Imamo jednu povredu Poslovnika. Poštovani kolega Jovanović. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodin ministar si dopušta da vrijeđa saborske zastupnike. Jedino na što ima pravo, ima pravo da mi postavi dijagnozu iz područja njegove specijalnosti na što pristajem, a na sve ostalo nema pravo i očekujem da se ispriča za sve što je sada izgovorio.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Jovanoviću. Zamolio sam već sve nazočne da se klonu osobnih opservacija i osobnih kvalifikacija i ne vidim da je na bilo koji način drugi povrijeđen Poslovnik, tako da se zahvaljujem. S ovime zaključujem raspravu., Glasovat ćemo o ovoj točki dnevnoga reda kada se za to steknu uvjeti. Zahvaljujem se još jednom ministru zdravstva poštovanom profesoru gospodinu Milanu Kujundžiću, državnim tajnicima gospodinu Željku Plazoniću i Tomislavu Dulibiću, pomoćniku ministra gospodinu Viliju Berušu, savjetnici ministra gospođi Dubravki Jadro i glavnom tajniku Ministarstva Veliboru Drakuliću na obrazloženjima i na odgovorima na pitanja. Hvala lijepo.
Prijedlog Zakona o zdravstvenoj zaštiti, prvo čitanje, P.Z.E. br. 379, predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prvo, prihvaća se Prijedlog Zakona o zdravstvenoj zaštiti i drugo, sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 77 za, 12 suzdržana i 14 protiv donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.