Kolegice i kolege, želim vam dobar dan. Nastavljamo sa sjednicom, a raspravit ćemo - Prijedlog odluke o upućivanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske na dužnostima u NATO zapovjednoj strukturi, NATO strukturi snaga i drugim nacionalnim (multinacionalnim) zapovjedništvima u operacije i druge aktivnosti u inozemstvu pod vodstvom NATO-a Predlagateljica odluke je Vlada Republike Hrvatske. Kod donošenja odluke primjenjuju se odredbe Poslovnika za drugo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za obranu. Izvješće ste primili na sjednici, a uvodno će odluku obrazložiti zamjenica ministra obrane, gospođa Višnja Tafra. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, uvažene gospođe i gospodo zastupnici. Ulaskom u punopravno članstvo NATO saveza Republika Hrvatska prihvatila je obvezu sudjelovanja u radu zajedničkih tijela NATO saveza ponajprije u zapovjedništvima i stožerima. Trenutačno se na tim pozicijama nalazi 16 pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske. Osim u NATO zapovjedne strukture pripadnici Oružanih snaga upućuju se i u NATO strukturu snaga, te druga nacionalna i multinacionalna zapovjedništva. Pripadnici Oružanih snaga upućeni na takve pozicije u NATO strukture mogu biti upućeni i na područja NATO vođenih operacija i drugih aktivnosti u inozemstvu. Prihvaćanjem tih pozicija i upućivanjem pripadnika Oružanih snaga na rad implicitno je prihvaćeno da naši pripadnici po zahtjevu tada im nadređene osobe, a uz prateću nacionalnu odluku mogu biti upućeni u područje NATO vođenih operacija i drugih aktivnosti u inozemstvo. Pripadnici Oružanih snaga koji su raspoređeni na dužnosti u NATO strukturama mogu biti upućeni u područje operacije na razdoblje do godine dana za vrijeme trajanja njihovog mandata koji u pravilu iznosi tri ili četiri godine. U skladu sa Zakonom o obrani predlažemo donošenje odluke po kojoj se pripadnici Oružanih snaga koji su na dužnostima u NATO zapovjednoj strukturi, NATO strukturi snaga i drugim nacionalnim zapovjedništvima mogu tijekom 2014., petnaeste i šesnaeste po potrebi službe uputiti operaciji i druge aktivnosti u inozemstvu pod vodstvom NATO-a na zadaće koje su u okviru poslova koje obavljaju na tim dužnostima i da istovremeno može se uputiti najviše do 20 pripadnika Oružanih snaga. Vlada se obvezuje da će jednom godišnje izvijestiti ovaj Visoki dom u sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga u operacijama i drugim aktivnostima pod vodstvom NATO-a. Hvala lijepa.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne žele. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Davor Božinović. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospođo zamjenice ministra. Pa mislim da je dobro ovdje na početku reći kontekst u kojem se ova odluka donosi. Ona je izravna posljedica procesa dugoročne reforme zapovjedne strukture NATO-a koja je pokrenuta na summitu u Lisabonu 2010. godine. Kasnije smo u lipnju 2011. ministri obrane donijeli odluku o, odobrili zapravo model zemljopisnog rasporeda budućih zapovjedništava čime je savez dobio budućnost i okrenutu rekao bih strukturu koja je na neki način tanja i fleksibilnija, ali i priuštivija, drugim riječima jeftinija nego što je bila prethodna. Ona je na snazi od 1. prosinca 2012. a trebala bi biti u potpunosti provedena do kraja 2015. godine. Naglasio bih da je upućivanje naših časnika, ovdje prije svega govorimo o časnicima i dočasnicima u zapovjedništva NATO-a jedna od najkonkretnijih koristi za sustav Oružanih snaga koji dolazi sa članstvom Republike Hrvatske u NATO-u. Broj, visina tih položaja dužnosti je nešto što se određuje, možemo reći razrezuje s obzirom na veličinu doprinosa pojedine zemlje. Ali dugoročno kazao bih to će, postojat će kao kriterij i rezultati njihovog rada odnosno prepoznatljivosti unutar misija, unutar stožera zapravo, zapovjedništava i eventualnog rasporeda u područje operacije. Mi kao država trebamo podržavati ovakve odluke, jer biti u što više zapovjedništava znači biti na više izvora donošenja, odnosno provedbe odluka na strateškoj operativnoj i taktičkoj razini. To nadležnim strukturama u Ministarstvu obrane i Oružanim snagama omogućuje bolji i formalni i neformalni uvid u ono što se zapravo zbiva na terenu. Kao što sam kazao kao članica NATO-a Hrvatska je od samo početka ove inicijative podržavala taj smjer i uglavnom sve inicijative koje su išle za racionalizacijom broja zapovjedništava, ali i agencija unutar NATO-a. Kao i svaka druga struktura NATO je kroz desetljeća svog djelovanja bio donekle obolio od nagomilavanja zapovjedništava i agencija. Međutim, i tu treba bit precizan i reći da je to odraz strateških smjernica NATO-a koje su vrijedile u vrijeme hladnog rata kada se eventualna aktivnost borbena mogla očekivati na području Europe, tako da su ta zapovjedništva uglavnom bila stacionarna statičkog tipa a onda se naravno kao i u svakoj drugoj birokraciji broj izvršitelja povećavao. S novim izazovima nakon hladnog rata, sa preuzimanjem odgovornosti za misije izvan područja država članica pokazala se potreba da zapovjedne strukture budu manje, da budu operativnije i što je posebno bitno da budu razmjestive. Dakle, izravna posljedica ovih rješenja jest pojefitnjenje ali glavni razlog zbog kojeg se išlo u reforme bio je povećanje učinkovitosti. U to spada i mogućnost rasporeda zapovjednih struktura unutar područja operacija što je svakako logično rješenje jer se s jedne strane sprečava stvaranje tromih birokratskih struktura odvojenih od izazova u realnom vremenu i prostoru. Logično je da one timove koji se uvježbavaju dnevno u zapovjedništvima se onda razmjesti u područje operacije tako da zapravo tamo otpočetka startaju uvježbani timovi koji su uvježbali sve potrebite procedure djelovanja u sustavu NATO-a. Činjenica da postoje naši časnici u zapovjedništvima operacija svakako je dobra i za snage koje kao država upućujemo u te iste operacije. To je važno za njihovu brzu prilagodbu i sinergiju nacionalnih kontingenata i multinacionalnih stožera. Drugim riječima, kad hrvatski vojnici i časnici, dočasnici idu kao dio nacionalnog kontingenta u neku operaciju puno im je lakše snaći se, brže se prilagoditi ukoliko u samom zapovjedništvu postoje neki hrvatski časnici. Zato je to posebno važno. Mi možemo biti zadovoljni ovim što smo čuli da je Hrvatska ako govorimo o prosjeku u ovom trenutku možda i najuspješnija članica u popunjavanju predviđenih pozicija, 16 od ukupno 18 a mislim da možemo očekivati punu popunjenost već iduće godine. Naravno i politički i diplomatski treba nastaviti lobirati kako bi se sutra kod nekih novih razreza došlo do što više boljih pozicija osobito u onim zapovjedništvima u kojima imamo najveći interes. Nije nikakvo iznenađenje i nije nimalo čudno da države članice vode prave male diplomatske i lobističke ratove kako bi se dokopale onih pozicija koje smatraju da su im bitne unutar tog sustava i to je nešto što moramo i mi raditi. U sadašnjem trenutku ja bih posebno naglasio važnost da budemo i već jesmo prisutni u zapovjedništvu kopnenih snaga u Izmiru koje je nastalo nakon što su ukinuti stožeri u Heidelbergu i Madridu, a također sve više zapovjedništvo pomorskih snaga u Northwoodu u Velikoj Britaniji s obzirom na našu pomorsku tradiciju i ne samo na tradiciju već na spoj tradicije i zadaća koje će nam se i već nam se na neki način postavljaju s obzirom na članstvo u EU, s obzirom na odgovornosti koje Hrvatska će sve više preuzimati u zaštiti plave granice EU. Naravno važno je pogotovo i u ovom trenutku da imamo časnike u Napulju jer iz Napulja kao što znamo se upravlja operacijom NATO-a KFOR na Kosovu. Ono što mi se također čini veoma bitnim jest da sudjelovanje u ovakvim zapovjedništvima treba biti adekvatno valorizirano u personalnoj politici Oružanih snaga, odnosno Ministarstva obrane jer sudjelovati u operativnim i taktičkim strukturama NATO-a, zapovjedništvima, pogotovo uspješno sudjelovanje a nema razloga da u to sumnjamo, treba biti vrednovano u razvoju karijere kao posebno postignuće. To dakako uključuje i pravovremeno planiranje i pripremanje kvalitetnih kadrova jer manje države kao što je Hrvatska svoju vidljivost u operacijama, svoju vidljivost općenito u međunarodnim odnosima najviše postižu slanjem kvalitetnih kadrova koji je vjerodostojno i dostojanstveno predstavljaju. Dakle, mi nemamo količinu ali zato moramo raditi na kvaliteti i taj rad mora biti sustavan i mora biti takav da uvijek i iznova se Hrvatska na tom području dokazuje. Što se tiče ovog dijela o izvješćivanju Sabora to je dobro. Naravno on će uključivati i financijski dio, projekcije za to postoje u financijskim projekcijama Ministarstva obrane ali mi se čini da je već sada dobro bi bilo i potrebno da svi ti polaznici, odnosno predstavnici koje upućujemo u misije se obvežu na jedno redovito izvješćivanje, odnosno da li pismeno, da li usmeno sastavljanje izvješća o naučenim lekcijama i o iskustvima. Može to naravno i putem debriefinga jer nije poanta da samo oni ili jedan uski krug ljudi koji ih prati znaju do kakvih zaključaka, do kakvih uočenih trendova su došli u svom radu jer njihova iskustva mogu i trebaju biti dragocjena za sustav u cjelini kako bi sustav iz toga izvukao koristi i permanentno podizao zahtjeve kvalitete kod upućivanja u sljedeće rotacije. Klub HDZ-a će naravno podržati ovu odluku.
Hvala lijepa. U ime kluba zastupnika SDP-a kolegica Dunja Špoljar.
Hvala potpredsjednice, uvažena zamjenice ministra, kolegice zastupnici i kolege zastupnici. Gotovo da se može reći da je lako govoriti o ovakvom afirmativnom prijedlogu zakona u kojem ništa nije sporno ni poziciji niti opoziciji, dakle manje od tjedan dana od izglasavanja prijedloga odluke o sudjelovanju pripadnika oružanih snaga RH u operacijama potpore miru UN-a pred nama je i ovaj današnji prijedlog odluke o upućivanju pripadnika oružanih snaga RH na dužnostima u NATO zapovjednoj strukturi, u NATO strukturi snaga i drugim nacionalnim odnosno multinacionalnim zapovjedništvima u operacije i druge aktivnosti u inozemstvu pod vodstvom NATO-a. Hrvatska je ušla u NATO savez najmoćniji vojni savez na svijetu 1.travnja 2009.godine, dakle prije četiri godine i time je dostigla jedan od svojih strateških vanjsko političkih ciljeva. Danas je Hrvatska cijenjena članica unaprijeđenih odnosa sa saveznicima, posebno sa SAD-om. Hrvatska kao nova članica i kao lojalna članica mora sudjelovati u obrani bilo koje članice ako bi njen teritorijalni integritet bio doveden u pitanje a u svim drugim akcijama sudjeluje prema svojim mogućnostima i prema odluci svoje Vlade i potvrdi Sabora. Vezano uz sve navedeno, uz sva prava koja Republici Hrvatskoj pripadaju idu nas i neke dužnosti, tako smo ulaskom u nato dobili i 26 fiksnih zapovjednih pozicija, dakle 25 plus 1 podijeljeno generalsko mjesto. Ta kvota je smanjena u studenom 2010.godine, na NATO savez u Lisabonu. 1.prosinca 2012.godine ostalo nam je 18 fiksnih ustrojbenih mjesta plus jedno generalsko mjesto koje ovog puta dijelimo sa Slovenijom na rotacijskoj osnovi. Na tim je pozicijama trenutačno 16 pripadnika oružanih snaga RH, međutim do iduće godine ta će se kvota popuniti. Radi se naime laički rečeno o tome da su ta dva mjesta trenutačno još uvijek zauzeta dok ne istekne pa će iduće godine kvota biti potpuna. Uz to Hrvatska upućuje u ljude i u NATO strukturu snaga te multinacionalna zapovjedništva. Jedna je osoba poslana u multinacionalni korpus sjeveroistok dok se u 2014.planira i slanje jedne osobe put multinacionalnog združenog stožera u Njemačkom Ulmu. Ovo osoblje uz svoje stožerne dužnosti može biti i upućeno na teren u prostor NATO operacija na do godinu dana od tri ili četiri godine mandata, što predstavlja fleksibilnost kojom se pojedina nacija želi nadoknaditi manje formacijskih pozicija. Ondje su ovlašteni raditi poslove koje bi i inače radili na normalnim stožernim mjestima. Podupirući značaj obaveze RH koje ulaskom u punopravno članstvo NATO Hrvatska prihvatila sudjelovanje u radu tijela zajedničkih tijela NATO-a ponajprije u zapovjedništvima i stožerima i istovremeno se nadajući da nam NATO nikad neće trebati što se tiče naših samih. Klub zastupnika i zastupnica podržava prijedlog ove odluke. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Kolegice i kolege s obzirom da za nekih od točaka koje su u redoslijedu nemamo predlagatelja pa nemamo uvjete za raspravu onda ćemo nakon ove točke raspraviti točku 24.i 25. Pravilnik o načinu rada i odlučivanju povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa, davanje suglasnosti i izvješća o radu povjerenstva pa tako da informirate kolege koji su zainteresirani za raspravu. U ime kluba zastupnika HDSSB-a kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege zastupnici, gospođo zamjenice ministra obrane. Zapravo danas kako je već rečeno od prethodnih govornika ovo je jedan tekst samo potvrđujemo ono što je Hrvatska potpisala, što je ugovoreno sa NATO paktom prilikom pristupanja i razvoja zapovjedne strukture NATO pakta pa ne bih se ponavljao u tom smislu, gdje su sve naši časnici u zapovjednoj strukturi počevši kako je rekao Božinović od Napulja, Ščećina i Ulma itd. Kvota od 25 časnika je bila nekakva okvirna kvota. Jasno da i NATO pakt ima tendenciju učinkovitosti pa i vrlo vjerojatno i u tom smislu smanjivanja osoblja tako da prema ovom izvješću danas imamo kako reće kolegica generalsko mjesto i 16 odnosno 18 kako to već piše i prema projekcijama za 2014.,2015.i 2016. dakle upućivanje naših časnika u ta zapovjedništva NATO pakta. Međutim, ono što sam posebno htio istaknuti je ono što piše zapravo i što se potpisuje dakle i odlukom ovog našeg Hrvatskog sabora, ovog Visokog doma a to je na stranici 3 odluka o upućivanju pripadnika oružanih snaga RH na dužnostima u NATO zapovjednoj strukturi, NATO strukturi snaga i drugim nacionalnim ili multinacionalnim zapovjedništvima u operacije i druge aktivnosti u inozemstvu pod vodstvom NATO-a. Dakle, u toj odluci u članku 1 piše pripadnici oružanih snaga RH koje su na dužnostima u NATO zapovjednoj strukturi, NATO strukturi snaga i drugim nacionalnim ili multinacionalnim zapovjedništvom mogu se dakle, mogu se u 2014.ispadne kao da prije nisu mogli 2015.-oj, 2016. godini po potrebi službe uputiti u operacije i druge aktivnosti u inozemstvu pod vodstvom NATO-a na zadaće koje su u okviru poslova koje obavljaju na svojim dužnostima. Dakle, i ti časnici mogu biti uključeni u žarišta, u ratna žarišta i druge operacije koje provodi NATO pakt i to se ovom odlukom koju mi danas ovdje u Saboru raspravljamo potvrđuje. Što u onom, rekao bih, uvodnom dijelu i nije bilo baš tako vidljivo ili razvidno kako to vole reći. Dakle, ovom odlukom se zapravo potvrđuje da pod vodstvom NATO-a naši časnici u tim svim mjestima mogu biti preraspoređeni, preraspodijeljeni i u zone ratnih operacije itd.. Kaže nadalje, u operaciji, u operacije i druge, ne mislim kirurške operacije nego operacije NATO pakta dakle, i druge aktivnosti u inozemstvu pod vodstvom NATO-a može se istovremeno uputiti najviše 20 pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske iz stavka 1. ove točke. To je ono što je bitno zapravo za istaknuti, istaći je li. I s obzirom da smo mi potpisnici i pripadnici NATO pakta mislim da je politika NATO pakta zapravo ona koju evo danas dobivamo kao izvješće o toj odluci koju će provesti NATO pakt za ovu 2014., 2015., 2016. godinu što zapravo je politika koju s obzirom na potpis Hrvatske za pristupanje NATO paktu jednostavno moramo i trebamo ispoštovati. Zato će i Klub HDSSB-a biti za ovu, za prijedlog ovakve odluke. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. O odluci ćemo glasati nešto kasnije.
Prelazimo na glasanje o raspravljenim točkama. Prijedlog odluke o upućivanju pripadnika oružanih snaga RH na dužnostima u NATO zapovjednoj strukuri, NATO strukturi snaga i drugim nacionalnim i multinacionalnim zapovjedništvima i operacije i druge aktivnosti u inozemstvu pod vodstvom NATO-a. Rasprava je zaključena. Dajem na glasanje prijedlog odluke. Za donošenje ove odluke potrebna je većina glasova zastupnika. Pitam tko je za? Tko je protiv? Ima li suzdržanih? Molim rezultat. Ovu smo odluku donijeli jednoglasno sa 97 glasova za.
A s obzirom da sada imamo uvjete za točku 18. onda ćemo prije nego ove dvije najavljene točke raspraviti: - Prijedlog Zakona o dopuni Zakona o sigurnosno-obavještajnom sustavu Republike Hrvatske, predlagatelj Klub zastupnika HDSSB-a, prvo čitanje, P.Z. br. 254; Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovoga Zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Izvješća ste primili na sjednici. Uvodno će u ime predlagatelja obrazložiti prijedlog kolega Josip Salapić. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjednice Hrvatskoga sabora, uvažene kolegice i kolege. Klub HDSSB-a predlaže dopunu Zakona o sigurnosno-obavještajnom sustavu Republike Hrvatske. Ovaj naš prijedlog zakona je negdje otprilike oko možda i godinu dana u saborskoj proceduri. Raspravili smo ga u Odboru za nacionalnu sigurnost i unutarnju politiku. Srž, odnosno racio našega prijedloga a on se nadovezuje i na državno odvjetništvo Republike Hrvatske a u našoj raspravi istaknuli smo da se ovakvo zakonsko uređenje treba odnosi na Vrhovni sud Republike Hrvatske. Naime, člankom 66. Zakona o sigurnosno-obavještajnom sustavu Republike Hrvatske ravnatelj agencije imenuje i razrješuje se odlukom koju supotpisuje predsjednik Republike Hrvatske i predsjednik Vlade Republike Hrvatske. A Odbor Hrvatskoga sabora nadležan za nacionalnu sigurnost daje prethodno mišljenje. Zakonom je utvrđeno da se ravnatelj sigurnosno-obavještajne agencije imenuje na vrijeme od 4 godine te ista osoba može biti ponovno imenovana na dužnost ravnatelja sigurnosno obavještajne agencije. Ravnatelj može biti razriješen ako trajno izgubi sposobnost za obavljanje dužnosti, ako ne provodi odluke predsjednika Republike Hrvatske i Vlade Republike Hrvatske kojima usmjerava rad agencije ili odluke u svezi sa provedenim nadzorom nad radom agencije. Zatim zbog povrede Ustava, zakona i drugih propisa, zlouporabe položaja ili prekoračenja ovlasti, povrede tajnosti klasificiranih podataka ili zbog osude za kazneno djelo koje ga čini nedostojnim obavljanja dužnosti. Klub HDSSB-a na ovaj članak dodaje dopunu iza stavka 3. predlažemo dodavanje stavka 4. koji bi glasio da ograničenje trajanja mandata ravnatelju sigurnosno-obavještajne agencije da ista osoba može biti ravnatelj sigurnosno-obavještajne agencije samo dva mandata uzastopno, dakle dva mandata po četiri godine zbog nekoliko razloga. Prvo zbog opasnosti zlouporabe sustava na štetu hrvatskih građana i njihovih Ustavom i međunarodnim ugovorom zaštićenih prava. Vidjeli smo događanja u Vukovaru 18.11. na dan sjećanja kada je i predsjednik Republike Hrvatske nakon događanja rekao da sigurnosne službe, odnosno sigurnosno-obavještajna agencija nije na najbolji način odradila svoj posao i da predstavnici državne vlasti nisu bili upozoreni na moguća događanja u Vukovaru. Vidjeli smo nekim slučajevima koje je pokrenulo državno odvjetništvo i USKOK da su neke informacije iz sustava obavještajne zajednice izašle u medije i da se prije nego što su nadležne službe postupale prema osobama koje su osumnjičena za počinjenje kaznenih djela prema pozitivno pravni propisima Republike Hrvatske da su određeni podaci koji bi trebali biti tajni podaci iz sustava sigurnosno-obavještajne agencije izašle u javnost. Ovaj naš prijedlog nema veze sa niti jednom osobom koja aktualno obnaša dužnost ravnatelja niti koja bi ti trebala obnašati. Smisao ovoga prijedloga je da s obzirom da i predsjednik Republike Hrvatske koji se neposredno bira na izborima kojega biraju građani Republike Hrvatske može biti samo dva mandata uzastopno zbog nekih demokratskih standarda ajmo reći u vidu ne samo predsjednika nego i druge dužnosnike koji obavljaju visoke dužnosti smatramo da jedna osoba 8 godina na jednoj dužnosti je sasvim dovoljno da bi stručno, kvalitetno i nepristrano obavila svoj posao. Nitko nakon isteka mandata ravnatelja agencije ne šalje van iz sustava nego postoji ona druga odredba zakona gdje se osoba koja je bila ravnatelj agencije zadržava u sustavu na drugim dužnostima. Smatramo to da je potrebno zbog problema koji se pojavljuju u obavještajnoj zajednici, u sigurnosno-obavještajnoj agenciji ali zbog nekakvoga puta kojim bi trebale ići ako smo se opredijelili na to da je Republika Hrvatska europska zemlja sa najvišim demokratskim standardima. Upravo ovaj sustav ali i državno odvjetništvo Republike Hrvatske treba ograničiti da niti jedan uzastopni dugi niz obavljanja mandata bilo koje osobe na bilo kojoj dužnosti koja bi prešla više od dva mandata ili 8 godina stvara mogućnosti za eventualne i manipulacije i zlouporabe i na način da ono što jedna navika da jedna te ista osoba na istom mjestu obavlja vrlo važne dužnosti, a tiču se i najviših demokratskih standarda i Ustava Republike Hrvatske, prava građana, još jednom ponavljam ne ulazeći u bilo čije ime i prezime koje trenutno obavljaju dužnosti, bilo u sigurnosno-obavještajnoj agenciji, bilo u Državnom odvjetništvu, bilo u USKOK-u, bilo Vrhovnom sudu, dakle intencija je predlagatelja da bi se i ovaj sustav s obzirom na i predsjednika Republike, a i druge sustave koje imamo u Republici Hrvatskoj trebao ograničiti na dva uzastopna mandata. Klub HDSSB-a dakle ovo je naš prijedlog zakona koji se tiče sigurnosno-obavještajnog sustava. Imamo i prijedlog zakona koji se tiče Državnog odvjetništva Republike Hrvatske, glavnog državnog odvjetnika kojega bira Hrvatski sabor, također smatramo da bi to trebalo biti dva mandata uzastopno što bi bilo sasvim dovoljno s obzirom na sustav da predsjednik Republike Hrvatske koji također ima ovlasti nadzora nad i ovim službama, ali i nad drugim sustavom može biti samo dva puta. Mislim da bismo to trebali uskladiti u skladu s našim europskim putom i u skladu sa našom intencijom da zaštita ljudskih prava, temeljnih sloboda građana Republike Hrvatske mora biti na najvišem nivou. Predlažemo klubovima zastupnika da ovaj prijedlog zakona podrže. Hvala lijepo.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Otvaram raspravu. U ime Kluba nezavisnih zastupnika Damir Kajin. Nije prisutan, gubi pravo rasprave po ovoj točci. U ime zastupnika HDZ-a kolega Miroslav Tuđman.
Hvala gospođo potpredsjednice. Kolegice i kolege. U svezi ovoga prijedloga zakona u kojem se predlaže da ista osoba ne može biti više od dva puta uzastopce birana za ravnatelja Sigurnosno-obavještajne agencije treba zapravo reći dvije stvari. Prvo, da je praksa pokazala da nijedna osoba do sada nije bila ravnatelj agencije više od dva mandata, koliko ja znam čak ni dva mandata. Međutim, mislim da je problem sa zakonima ovim daleko složeniji, da cijelu tu zakonsku regulativu bi trebalo početi mijenjati zato što je ona stvarana tijekom dužeg vremenskog razdoblja, nije se imalo u vidu jedna cjelovita projekcija sustava nacionalne sigurnosti i zato postoji niz nedorečenosti koje bi trebalo promijeniti. I dozvolite, ja bih ovdje sa stajališta Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost upozorio na one nelogičnosti koje postoje u postojećoj zakonskoj regulativi, ne ulazeći u meritum stvari s obzirom na osjetljivost nekakvih tema i mislim da nije čak ni predviđeno da se o tim supstancijalnim stvarima raspravlja na plenarnoj sjednici. Znači ukazao bih na to da je sustav izgrađen od fragmenata, nije planiran kao cjelina i zato funkcionira kao niz samostalnih rješenja sa minimumom međusobne suradnje i koordinacije. Razlika u statusu i tretmanu pojedinih sastavnica izvještajnog i sigurnosnog sustava možemo prepoznati i po mogućnosti parlamentarnog nadzora nad tim sustavom. Tako recimo zakonom je predviđen parlamentarni nadzor nad sigurnosno-obavještajnom agencijom, vojnom-sigurnosno-obavještajnom agencijom te posredno nad Operativno-tehničkim centrom. Međutim, nije predviđen parlamentarni nadzor nad Uredom vijeća za nacionalnu sigurnost, Zavodom za zaštitu informacijskih sustava, Operativno-tehničkim centrom, Upravom Policije kao ni Ministarstvom unutarnjih poslova u onom dijelu u kojem su u njegovoj nadležnosti kreiranje i korištenje baza osobnih podataka, razmjena osobnih podataka sa stranim službama itd. Prema postojećem zakonskim odredbama Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, da ne bi ponavljao cijeli naziv koristit ću samo izraz odbor dalje, daje svoje mišljenje za imenovanje čelnika SOA-e i vojne SOA-e ali ne i za čelnike ostalih sastavnica izvještajnog sustava. To mišljenje odbora nije obvezujuće. Međutim, ne daje se mišljenje na imenovanje čelnika Ureda vijeća za nacionalnu sigurnost, Zavoda za sigurnost informacijskih sustava, Operativno-tehničkog centra. U nadležnosti je isto tako odbora da raspravlja godišnja izvješća Državne uprave za zaštitu i spašavanje, kao i godišnja izvješća policijske uprave. Međutim nije u nadležnosti, što nije logično, da ako raspravlja ta izvješća odbor ne daje mišljenja i na imenovanje ravnatelja Policije i ravnatelja Državne uprave za zaštitu i spašavanje. S druge pak strane čak i u ovom jednom segmentu gdje odbor razmatra izvješća o radu Sigurnosno-obavještajne agencije i Vojne sigurnosno-obavještajne agencije i u jednom dijelu onoga koji se tiče poslova nadzora izvještajnog sustava na izvješća Ureda Vijeća za nacionalnu sigurnost, odbor nema pravo odnosno nije predviđeno zakonom da razmatra planove rada Sigurnosno-obavještajne agencije i Vojne sigurnosno-obavještajne agencije, a sukladno tome ne raspravlja niti o planovima rada ovih drugih sastavnica izvještajnog sustava. Samim time, ako nemate uvida u planove rada ne može se mjerodavno raspravljati niti o državnom proračunu koji se odnosi na rad tih službi niti o godišnjim izvješćima tih službi s obzirom da se ne zna što je prethodilo i koje su bile obveze u tekućoj godini. Poseban problem u koji ovdje neću ulaziti jeste problem godišnjeg planova rada cijelog tog sustava koji naprosto nije transparentan, nije dostupan odboru i on naprosto s time ne može raspravljati. Nadalje imate jedan drugi problem, a to je problem koordinacije cijeloga sustava. Dosadašnja je praksa bila da je predsjednik Savjeta za koordinaciju sigurnosno-obavještajnih agencija bio član Vlade koji je ujedno i ministar unutarnjih poslova. To je s jedne strane logično, ali u pravilu nije dobro zato što postoji velika razlika između policijskih i izvještajnih poslova. I u pravilu većina zemalja ima to riješeno tako da ima posebnog člana Vlade koji je zadužen za sustav nacionalne sigurnosti. Poseban problem čini Zakon o sigurnosno-obavještajnom sustavu koji definira zadaće Vijeća za nacionalnu sigurnost i to je pretpostavljam, odnosno vjerojatno jedini primjer u normalnom svijetu gdje je sve postavljeno naopako. Vijeće za nacionalnu sigurnost bavi se nadzorom, primarna je zadaća bavit se nadzorom izvještajnog sustava ili sustava nacionalne sigurnosti umjesto da sustav nacionalne sigurnosti daje informacije, izvješća Vijeću za nacionalnu sigurnost kako bi bio upoznat sa mogućim rizicima i kako bi to vijeće moglo donositi odluke koje se tiču nacionalne sigurnosti. Naprosto je to krivo postavljeno. I ono što imamo to je da u praksi to vijeće hajde da kažem pristojno jedva se sastaje onom zakonskom minimumu koje mu zakon propisuje i to se sastaje, te se sjednice koliko čujemo po novinama održavaju i telefonskim putem. Znači, zaključno možemo reći da ključni su nedostatci ovoga sustava da ne postoji parlamentarna praksa ni u Hrvatskom saboru, ni u ovom Odboru za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, da sudjeluju u raspravama i ciljevima i zadaćama sustava nacionalne sigurnosti, da se ne raspravlja o godišnjim planovima i zadaćama tog sustava i da su u tom smislu ciljevi i zadaće mimo ili izvan ili paralelno sustava parlamentarnoga nadzora. S druge pak strane imamo takva parcijalna rješenja, da ono što, kada već govorimo o građanskom nadzoru što jeste bitna sastavnica i mora biti jedna bitna odredba i parlamentarnog nadzora ovoga sustava. Međutim, ključno je čemu taj sustav primarno služi da li on obavlja te svoje temeljne zadaće, ali i u ovom suženom obliku vidi se da naprosto neke stvari izmiču. Ljudi su vrlo često ili naj, vrlo osjetljivi pitanju kad se radi o praćenju telefonskog prometa. Postojeći sustav daje šansu ili mogućnost parlamentarnog nadzora nad praćenjem, odnosno zahtjevima za telefonsko praćenje sigurnosnih službi ali ne i policije. Policija postavlja 90% zahtjeva za praćenje telefonskih razgovora što je negdje prošlu godinu iznosilo oko 40000 brojeva, ali na tim se nema niti, nema parlamentarnoga nadzora niti putem odbora, niti putem nekih drugih mehanizama. Ukratko, postoji niz problema koje bi trebalo redefinirati u jednom ili nizu ovih zakona koji se tiču sustava nacionalne sigurnosti i zato mislim da ovaj prijedlog što je kolega Salapić izložio nije sporan, ali je naprosto nedostatan u odnosu na ukupnu problematiku jer bi puno toga trebalo pomijeniti da bismo imali kvalitan sustav nacionalne sigurnosti. Hvala.
Hvala lijepa. Replika Josip Salapić.
Hvala potpredsjednice, uvaženi zastupniče Tuđman. Vi ste to dosta široko i dubinski zašli u problem cijelog obavještajnog sustava i sa većim dijelom onoga što ste rekli naravno da se slažem. Bio sam i na odboru kada smo o tome raspravljati i taj problem u obavještajnom sustavu postoji. Međutim, za početak bi trebali napraviti prvi korak, a on je najvažniji bez obzira što ista osoba nije preživjela pod navodnicima na tome mjestu. Mi smatramo da bi to trebalo ipak ograničiti. Postoje drugi sustavi, to je povezano. Dakle i Državno odvjetništvo i Sigurnosno-obavještajna agencija i USKO itd. Bez obzira, može se dogoditi da netko savršeno dobro, odgovorno i pošteno radi svoj posao, a da bude, dakle smijenjen zbog nekih drugih razloga. Nadzor Hrvatskoga sabora i nadležnoga odbora i vi taj odbor vodite, mislim da nije dovoljan bez obzira što postoje elementi koji su temeljeni na zakonu. Vidjeli smo da kontrola sustava i transparentnost sustava je vrlo upitna. Neke korake zakonske treba poduzeti. Znamo da ovo nije neki veliki zakonski doprinos u cjelokupnom problemu, ali za početak smatramo da bi bilo potrebno ograničiti to. Isto tako, Sigurnosno-obavještajna agencija i osobe koje iz nje izlaze svjedoci smo i vidimo da taj problem postoji u našem društvu, a to je tzv. problem protuobavještajnoga sustava, ali i protuobavještajne zajednice gdje osobe koje su radile u sustavu nakon izlaska iz sustava po nečijim direktivama, da li im dolaze iz politike ili ne iz politike rade na način da se ugrožavaju prava građana RH i ljudska prava na najvišem nivou. Informacije koje iz sustava izlaze svakodnevno po javnim mjestima gdje to ne bi smjelo biti su veliki problem i smatramo da trebamo učiniti velike napore da se zakonskim rješenjima ovaj sustav uredi i dovede u red. To je interes RH, tu moramo biti svi zajedno. Ovo je samo prvi korak.
Odgovor na repliku, Miroslav Tuđman.
Hvala gospođo potpredsjednice. Pa kolega Salapić prvo ako idemo od ovoga zadnjega što ste konstatirali time što će se ograničiti mandat nekome da ne može biti dva puta više izabran problem ovih uporaba i zlouporaba informacija nakon izlaska iz sustava nije niti riješen niti postavljen. Prema tome, to je jedno drugo pitanje za koje vjerujem da bi trebalo riješiti ga, koje je ozbiljan problem i trebalo bi ga riješiti na drugi način. Što se tiče ovoga mi gledamo samo jednostrano, u tom smislu da se štitimo da netko predugo ne bude u sustavu, da taj sustav ne košta ili da ne dođe do drugih nekakvih problema. Međutim treba, ako već predlažete ovo, onda je trebalo predložiti to i mehanizam zaštite tih ljudi. Jer ako netko ima zapravo dva šefa da pojednostavim stvari vrlo lako može doći u koliziju sa tim političkim interesima. Prema tome, bilo bi u najmanju ruku potrebno da nakon što je netko smijenjen da se to raspravlja na odboru, da taj čovjek može reći i dati svoje razloge i obrazloženje zašto je smijenjen tako da i na taj način postoji parlamentarni nadzor nad onima koji su primarni korisnici tog sustava. Tako da kažem puno je složenija materija čini mi se sa ovom jednom izmjenom ili dopunom pogotovo što ona u praksi nema svoju potvrdu, nećemo puno učiniti i moj je prijedlog kao što sam ovdje izložio da idemo u temeljnu rekonstrukciju ovih zakonskih odredbi cijelog sustava.
Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega Tuđman znam da ste i upućeni i kako ste u svojoj raspravi govorili u ovu problematiku, no ono što sam zapazio a to je gotovo prva rečenica koja je pomalo sarkastična da nitko nije preživio dva mandata u sustavu sigurnosno-obavještajne službe je zapravo premisa koja relativizira pokušava relativizirati naš prijedlog i ne ulazi zapravo u bit problema. A znamo da problema u tom smislu ima. Znamo da je iz te službe dolazilo i pakiranje nekim našim političarima, znamo da evo sad najnoviji primjer gdje sam predsjednik Republike neću ja reći ali predsjednik Republike je rekao za problematiku u Vukovaru. Zatim znamo za curenje informacija i zbog toga je ovo kako kaže kolega Salapić možda prvi korak, a ako poslušamo onu narodnu riba smrdi od glave, prema tome ako imate uređen odnos na vrhu SOA-e i kad se postroji a to je ipak jedna vojna struktura tako bi se moglo reći nije vojna ali je u neku ruku slična tome dakle u tom slučaju onda sve štima, a ne bi trebalo biti kao dosada jel'. Sami ste govorili o problemu 40 tisuća telefonskih brojeva itd., ali to ću u raspravi govoriti pa ne bih htio sve u ovoj replici. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, Miroslav Tuđman.
Gledajte, mi imamo jednu praksu naslijeđenu još iz socijalističkog sustava da se prvo radi kada nešto ne valja ili netko misli da nešto ne valja onda se radi smjena. Vi ste imali na primjeru SAD-a znači najveća njihova katastrofa ili pogreška cijelog izvještajnog sustava njihovog bio je 11. rujna. Nitko se nije smijenio nakon toga nego se išlo u analizu cijelog sustava da se vidi gdje je pogreška, što nije bilo dobro, zbog čega je došlo do promašaja i tek nakon 2, 3 godine došlo je do smjena kada se zaključilo što treba redefinirati u sustavu da se ne bi dogodilo to da se pogreške ponovno ponavljaju. Zato ponovno kažem ovaj zahtjev nije sporan ali nije dostatan. To je ključ problema. Recimo daleko veći pomak bi bio kada bi bila obveza svih ovih segmenata sustava nacionalne sigurnosti da barem pred odborom iznose svoje planove rada za određeni period i na taj način bi se moglo kontrolirati i vidjeti što se planira raditi, koji su učinci, koliko je taj sustav efikasan, koliko je koristan i konačno da li sredstva koja se izdvajaju za njih da li su dobra. I s druge strane to bi bio onda pravi put ili barem jedan segment tog puta da se vrši kontrola curenja ili ne curenja tih informacija ili svega onoga što je spomenuto jer moje je mišljenje da tu imamo i niz drugih faktora koji utječu na ove procese ali su plasirani na taj način da se mi sami sobom bavimo.
U ime kluba HDSSB-a kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo uvažena potpredsjednice Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici. Evo temeljem rasprave kolege Tuđmana očekujem da će stranka u oporbi, najveća stranka u oporbi po broju zastupnika uložiti jedan prijedlog zakonski, novi zakonski prijedlog upravo u smjeru ovoga što je kolega Tuđman Miroslav rekao i da će dakle da ćemo uskoro raspravljati o tome kao što sad raspravljamo o ovom jednom da kažem prvom koraku u možda ukoliko zastupnici shvate zapravo naš prijedlog i tom drugom koraku koji bi onda vodio sređivanju stanja u sigurnosno obavještajnoj službi ili agenciji. Ono što je nas ponukalo, dakle, ovo je samo dio naših zakonskih prijedloga počevši od prijedloga prije kojega smo uložili gotovo prije tri mjeseca o stanju u Vukovaru pa je sa da na 58 mjestu. Drugi prijedlog je bio također ograničavanje dva mandata glavnog državnog odvjetnika i treći je prijedlog bio ograničavanje na dva mandata ravnatelja sigurnosno obavještajne agencije. Dakle, ravnatelja te agencije i postavlja i imenuje predsjednik Republike i premijer. Kaže se da nitko do sada u ovih 22 godine nije preživio dva mandata na čelu sigurnosno obavještajne agencije što ne znači da se to u budućnosti ne može ili neće dogoditi. Dakle nećemo prejudicirati ono što nas čeka. Zašto to govorim? Zašto smo napisali ovaj prijedlog? Zato što je tijekom izvršavanja dužnosti ravnatelja agencije a njega se smatra najodgovornijim, on je kaput di banda što bi rekli, dakle dolazilo do dosta ekscesa, dolazilo je do pod najnovije ovo što je sam, da ne ponavljam se stalno kao papagaj govorio predsjednik u Vukovaru. Zatim dolazi do curenja informacija, zatim dolazi do toga da nakon da kažem služenja rada u sigurnosno obavještajnoj agenciji neki pojedinci završavaju možda ne svojom krivicom a možda i da, dakle postoji jedna da ne kažem brbljaonica u para obavještajnom podzemlju. Nakon dva mandata ravnatelj sigurnosno obavještajne agencije ostaje u sustavu, dakle neće on dobiti da kažemo otkaz, nogu itd., da više neće biti u sustavu obavještajne, sigurnosno obavještajne agencije ali Bože moj, rotiramo šefove odjela u bolnici, ravnatelje bolnica pa sve do predsjednika republike koji ima također ograničenje na dva mandata, što bi to bio ravnatelj SOJE ili DORHA doživotno ili beskonačno, besmrtnih kako se to kaže. Nema razloga, ajmo suvislo razmišljati kao zastupnici. Pa na kraju krajeva ako nitko nije doživio dva mandata onda je to još razlog više da dignete ruku za ovaj prijedlog. Govorili ste ovdje i to je točno i to sam vidio i u medijima ali i ovdje u saborskoj raspravi rečeno da je 40 tisuća brojeva a recimo i 40 tisuća i građana prisluškivano, dakle, mobitelski, telefonski prisluškivano. Svatko od nas ovdje zajamčeno ima barem po 200 brojeva u svom mobitelu, minimalno 200 brojeva i sad vi računajte 40 tisuća pa neka razgovarate sa 20 ljudi to je koliko, osam milijuna. Dakle, sa 40 tisuća prisluškivanja, svi su građani RH gotovo prisluškivani, nema onog tko nije, čak i dijete koje se javi tati i mami, ako je tatin broj prisluškivan. E sad, kakav je nadzor svega toga, kakve su da kažem mogućnosti da one informacije koje su dnevno, koje su dobre za dnevno političke potpore iscure u javnost. To je problem. I vidjeli smo da ima takvih curenja informacija pa se ne zna tko je pročitao mail, kako to da je mail iscurio, ne samo jedan, više i ovdje naših saborskih zastupnika, pa čak i ministara, ministrica. Kako se može dogoditi da netko objavili mail, novine objave mail, toga je toga upućen tome i tome, ili je sama pošiljatelj maila ili je onaj koji je dobio mail rekao ili ova treća strana o kojoj govorimo. Znači za dnevno političke potrebe netko je u centru za, operativni tehnički centar može dakle, svi putevi vode u Rim, pardon u operativni tehnički centar, sve elektronske veze svih tele operatera vode u operativni tehnički centar. To se zna, to nije tajna. To smo ovdje raspravljali. Zbog toga očekujem od vas dragi kolege da s obzirom da nema ama baš nikakvih ni političkih to ne bi trebala bit jer imali smo depolitizaciju policije, pred sami kraj mandata gospođe Kosor ovdje smo raspravljali o Zakonu o depolitizaciji policije. Tako je to bilo rečeno. Prema tome ako uzmemo taj čimbenik u obzir i činjenicu koju je izrekao gospodin Miroslav Tuđman da nitko nije doživio dva mandata nema nikakav razlog da se zakon na obje strane i na ovoj desnoj i na vašoj tzv. lijevoj prihvati. Hvala lijepo.
Imamo repliku Miroslava Tuđmana.
Hvala. Prvo što se tiče možda prisluškivanja da to budemo to jasniji, ja sam rekao 40 tisuća brojeva praćenja prometa ne slušanja razgovora, koliki je taj broj koji je to odobrava DORH odnosno sud, koliki je taj broj to ne zna. Međutim, iz ovoga se već mogu itekako vidjeti, pratiti mreže i kontakti i odnosi ali to nije ni pod kakvim nadzorom. Međutim ovo što ste rekli, tu smo i pozvali ste vi i kolega Salapić na predsjednika Republike da službe nisu odradile posao u Vukovaru. nisu odradile posao u Vukovaru. Predsjednik Republike, ne pozvali ste se na to, to sam htio reći. Tu smo na vrlo skliskom terenu znate. I imate ocjenu predsjednika Vlade koja je potpuno suprotna koja kaže da nije zadaća službi. I tu je, ali je tu pitanje što pod time podrazumijevamo. Ako mi očekujemo ili netko očekuje da bi službe trebale imati svoje izvore u svim stožerima koji organiziraju prosvjede onda je to jedan sustav za koji ja nikada neću biti. Prema tome, to samo znači da bi trebalo procjene se sigurnosti trebaju raditi moraju raditi, samo se rade na drugi način. I to rade sigurnosne službe a ne izvještajne službe. A mi smo ovdje pobrkali naprosto poslove i dimenzije sigurnosnih službi i izvještajnih službi stvarajući sigurnosno-obavještajne agencije. I to je opet jedan suštinski problem koji bi zakonom trebalo odrediti. Tako da ovakve stvari koje se postavljaju sa ovim zahtjevima da li službe jesu ili nisu radile, trebale su ili nisu trebale nešto raditi. Mi čak nemamo zakonsku pretpostavku da nekog pozovemo na, niti na Odbor za unutarnju politiku i da i nacionalnu sigurnost i da o tome raspravljamo.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Hvala. Uvaženi kolega Tuđman vi ste u, i u svojoj raspravi a evo i sada spomenuli 11.9. Dakle, ono što se dogodilo u Sjedinjenim Američkim Državama. Ovdje kod nas je to bio 11. dvaput po 9. Dakle, ne bih htio uspoređivati posljedice koje su nastale, 11 puta 1 puta, 1 9 i 11 2 9, dakle radi se o tome da je to zaista rekao bih, nije problem da ne kažem, to jest jedan manje sigurnosni problem i s time se slažem s vama, to je jedan procjena koja je mogla biti izvršena bez silne upotrebe sve one da kažem mašinerije kojima raspolaže sigurnosno-sigurnosna služba. A to da smo mi citirali samo predsjednika Republike, dakle govorim, citirali smo ga, mi, slažemo li se mi u potpunosti sa tom izjavom to je druga stvar, no citirali smo predsjednika Republike.
I Josip Salapić, replika.
Kolega Grubišić, sa pravom ste govorili o problematici prisluškivanja, o problematici praćenja osoba koje su eventualno osumnjičene za kaznena djela i njihovih obitelji. Ja smatram da je to najopasnija posljedica i djelatnost koja izravno utječe na ljudska prava na najvišoj razini. Osobe koje rade u sustavu i ja se zalažem za to da u Kazneni zakon Republike Hrvatske obavještajci, odnosno osobe koje rade u službama Republike Hrvatske budu kažnjeni maksimalnim kaznama zatvora ako u javnosti iznose informacije koje se tiču bilo koje osobe izvan službe i nadležnosti koje su dobile prema odlukama Vrhovnoga suda Republike Hrvatske. Niti u jednu svrhu a posebno ne u političku. Mi smo svjedoci kada su izbori da mnoga državna odvjetništva u Republici Hrvatskoj su zatrpana brojnim anonimnim kaznenim prijavama, brojnim podacima iz intimnih života političara i njihovih obitelji, osoba koje se za bilo šta kandidiraju, apsolutno sve ono što zalazi u najintimnije živote ljude, kandidata, građana i građanki Republike Hrvatske. Kazneni sustav Republike Hrvatske i cjelokupni zakonski okvir nadzora ovoga sustava sigurnosno obavještajne zajednice pa i potrebe da Hrvatski sabor i nadležni saborski odbor ima maksimalne ovlasti da može osobe pozivati na davanje informacija Hrvatskome saboru. I mi znamo tko taj sustav bira ali ga na žalost ne kontrolira. To je puno opasnije od bilo kojeg referendumskog pitanja koje smo postavili do sada i bilo koje definicije temeljnih ljudskih prava. Te osobe ne mogu biti izvan nikoga i ne mogu se postaviti da su iznad Boga. Vjerujući u njihovu stručnost i u njihovu odanost interesima Republike Hrvatske ja se duboko zalažem da to budu zaista samo interesi Republike Hrvatske a ne osobni interesi ljudi koji rade u sustavu i koji svoju čast i svoju odgovornost prema Hrvatskoj prodaju javnim medijima, televizijama u svrhu propagande a ne znamo samo koga.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Kolega Salapić, ovdje za saborskom govornicom je rečeno da se ne prisluškuje veliki broj ljudi u Hrvatskoj kada je ministar, bivši ministar govorio o da kažem prisluškivanju, o elektronskom praćenju ajde da kažem, ne samo dakle telefon, mobitelskom nego i svega ostalog kao što prati i Amerika cijeli svijet. Tako imamo mi priliku pratiti cijelu Hrvatsku. I mailove i sve, to mi svi znamo, to je notorna činjenica. Dakle, 40, pa je rečeno nije to puno brojeva samo 40 tisuća telefonskih brojeva. Pa gledajte, pa ne komuniciram ja samo sa jednom osobom ili ne znam ni ja nego sa 100 ljudi, ili ne znam ni ja koliko više. Dakle svi oni ulaze u sustav tko god mene nazove ili ja nekoga nazovem ulazi u sustav prisluškivanja. To je činjenica. Mi živimo u Big brotheru. Svi skupa, i mi svi zastupnici i svi, cijela Hrvatska, kao i cijeli svijet zapravo, nismo iznimka od toga. Tako da se očekuje u radu sigurnosno-obavještajne službe prije svega povjerenje u te ljude koji to rade. Oni sigurno sve znaju o svakome od nas, ali to povjerenje i poštenje koje bi morao kada prisegne da radi u sigurnosno-obavještajnoj službi i da neke stvari kako kažu odu s njim kao i sa svećenikom kao kada ispovijeda odu u grob to je onda ta činjenica. A ne da cure informacije za 3 tisuće kuna, 2 tisuće kuna što prodaju informacije novinama. Pa onda svi mi zapravo živimo u nekakvom Big brotheru i gledamo kada ćemo osvanu u ne znam, ne ću imenovati novine koje to tako rade bez provjere i bez ikakve kontrole. Tako da nekada je u politici postojao da kažem i fer play, jer Isus je rekao neka baci prvi kamen tko nije zgriješio. Koji nije zgriješio, da, pa se toga trebamo držati i u politici. Hvala lijepa.
U pojedinačnoj raspravi javio se kolega Branko Vukšić. Nije prisutan, gubi pravo rasprave po ovoj točci. Kolega Salapić želite li završno govoriti? Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo kasnije.
Prijedlog zakona o dopuni Zakona o sigurnosno-obavještajnom sustavu Republike Hrvatske, prvo čitanje, P.Z. br. 254. Rasprava je zaključena. U skladu s prijedlogom Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost kao matičnog radnog tijela dajem na glasanje sljedeći zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog zakona o dopuni Zakona o sigurnosno-obavještajnom sustavu Republike Hrvatske koji je predložio Klub zastupnika HDSSB-a zbog razloga navedenih u Izvješću Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Tko je za? Protiv? Ima li suzdržanih? Molim rezultat? Ovaj smo zaključak prihvatili sa 78 glasova za i 21 protiv.
I sad kao što smo i dogovorili raspravit ćemo - Pravilnik o načinu rada i odlučivanja Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa – davanje suglasnosti Predlagatelj pravilnika je Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa u skladu sa člankom 30. Zakona o sprečavanju sukoba interesa. Prijedlog akta primili ste u pretince. Vlada Republike Hrvatske je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Pravilnik će obrazložiti predsjednica povjerenstva gospođa Dalija Orešković. Izvolite.
Poštovani zastupnici i zastupnice. Pravilnik o načinu rada i odlučivanja Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa koji je pred vama rezultat je promišljanja članova povjerenstva koji su po prvi puta izabrani sukladno Zakonu o sprečavanju sukoba interesa koji je stupio na snagu u ožujku 2011. godine. Kao što znate tim zakonom Povjerenstvo je osnovano kao samostalno, stalno i neovisno državno tijelo čiji članovi svoj rad u tom povjerenstvu obavljaju u punom radnom i profesionalnom angažmanu. Ove odrednice bile su bitna polazišna točka od koje je trebalo krenuti u promišljanju i u kreiranju odredbi o načinu rada i odlučivanja. Sam sadržaj i razrađenost rješenja koja su pred vama djelomično se naslanja na ono što smo na samom početku mandata analizirali i uočili kao zatečeno stanje, a djelomično je rezultat vizije i želje članova povjerenstva o tome kakva bi trebala biti budućnost ove institucije. Vremenski odmak koji je protekao od trenutka kada smo mi po prvi puta osmislili i razradili ove odredbe pa do dana kada se raspravlja o ovom pravilniku na plenarnoj sjednici dao nam je mogućnost i priliku da vidimo u kojoj mjeri bi ono što smo stavili kao sadržaj ovog pravilnika postigao određene rezultate u praksi. Vjerujem da znate da je do sada povjerenstvo odradilo i imalo 34 sjednice. Na tim sjednicama raspravljali smo o izuzetno velikom broju predmeta. Tijekom 2013. godine pokrenuto je oko stotinjak novih postupaka sukoba interesa u kojima smo utvrđivali povrede koje su dužnosnici počinili Zakona o sprečavanju sukoba interesa, donijeli smo preko obrazloženih 200 mišljenja na zahtjev samih dužnosnika te smo kroz rad na tim predmetima imali prilike vidjeti da li bi ovakva konstrukcija odredbi pravilnika postigla dobre rezultate u praksi. Nama se čini da ono što sada stoji pred vama kao nekakav završni tekst predstavlja rješenje koje bi trebalo podržati. Kao što znate, od onog inicijalnog teksta bilo je određenih izmjena i dopuna u skladu s onim što smo zaprimili i kao očitovanja i primjedbe na prvu verziju teksta. Bitna novina ovog pravilnika predstavljaju odredbe kojima se uređuje i detaljizira ustrojavanje registara. Naime, u svim dijelovima onoga što je stavljeno u nadležnost povjerenstva, povjerenstvo je tijekom 2013. godine postiglo određene vidljive pomake i rezultate, ono što nam još preostaje za dovršiti, a vremena je obzirom da je prosinac već itekako u tijeku je malo, to su upravo registri koje ne možemo objaviti, ne možemo ustrojiti bez ovog pravilnika. Tako da je sa stajališta onoga što su prioriteti povjerenstva upravo taj dio nama prioritet. Stoga vas molim da prilikom donošenja odluke o tome da li ćete na ove pravilnike dati svoju suglasnost vodite računa o tome da je zapravo postupovni dio donekle razrađen i samim Zakonom o sprečavanju sukoba interesa, a i Zakonom o općem upravnom postupku. Onaj dio koji je nama doista potreban kao alat da dovršimo ono što smo imali kao program i plan u prvoj godini mandata to su registri, to je onaj dio koji javnost od nas možda ponajviše i očekuje, to je onaj dio koji ja vjerujem da će u najvećoj mogućoj mjeri postići preventivno djelovanje povjerenstva. Tu će naši građani imati na uvid na jasan i pregledan način sve one informacije koje bi bile potrebne da se lakše prati tko što radi za vrijeme svog mandata i na koji način se privatno i da li se kosi sa javnim. Toliko za sada. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a kolega Josip Kregar.
Poštovana gospođo potpredsjednice, dame i gospodo Donošenje Pravilnika o radu Povjerenstva za sprečavanje sukoba interesa uvodno treba promatrati u sklopu triju događaja ili procesa koji se paralelno odvijaju. Jedno je činjenica da je prvi puta povjerenstvo u pravom smislu riječi nezavisno, profesionalizirano i zbog toga obavezno povisiti razinu svoje vlastite mobiliziranosti i zadovoljiti očekivanja koje postoje prema radu tog povjerenstva. U tome im zadatak nije ni malo jednostavan, pa ovaj Pravilnik služi tome da se sasvim precizno razgraniče mnoge stvari koje inače su rezultat bile i izvjesnih običaja koji su nastali tokom rada Povjerenstva. Druga okolnost koju treba uzeti u obzir je činjenica velikih očekivanja javnosti i građana o radu Povjerenstva. Naime, Povjerenstvo se smatra kao jednim od tijela koje doprinose povjerenju i vjerodostojnosti obavljanja javnih dužnosti. To je prvi prvenstveni zadatak. Budući da to nije bilo tako shvaćeno u svakom dijelu povijesti Povjerenstva onda mi imamo poteškoću u tome da javnost ima velika očekivanja, ali praktični rezultati su počesto izostajali. I treća okolnost koju ne mogu ne spomenuti je činjenica da dok mi ovo raspravljamo u nama susjednoj zemlji Sloveniji povjerenstvo ovakvog sličnog sastava i zadatka je dalo ostavku, svi članovi Povjerenstva, a na ulicama Ljubljane trenutno su prosvjedi koji znače podršku rada njihovog Povjerenstva. To je jedna od onih stvari koje dobro indiciraju koliko je važno zadovoljiti očekivanja građana u tom pogledu. Međutim, skoncentrirat ću se samo na Pravilnik jer je to točka dnevnog reda. Pravilnik je nužnost i ranije je bio zbog toga što regulira detalje postupka, zbog toga što nalaže Povjerenstvu i samo obvezuje Povjerenstvo u nekim stvarima u kojima je bitno da postupak bude dobro uređen. Istaknut ću neka područja u tom smislu. Prije svega to je otvorenost rada Povjerenstva. Povjerenstvo će imati povjerenje građana samo ako njihov postupak bude takav da omogućava ne samo medijima, nego i zainteresiranima da budu prava kontrola njihovog djelovanja. Međutim u tome i tu Pravilnik dobro regulira situaciju. Postoje one stvari kod kojih treba najprije ispitati činjenice, a onda ih prezentirati javnosti. Taj dio postupka nije sasvim otvoren za javnost po svojoj prirodi i treba zapravo ga dobro što je ovdje i učinjeno uraditi. Druga stvar su registri. Registri koji su ovdje predviđeni 9 registara zapravo su svojevrsno ograda ili ograničenje djelovanja, rada Povjerenstva u kojem Povjerenstvo samo odlučuje, odnosno utvrđuje postojanjem tih registara da se neće baviti svime, nego samo onim osobama ili onim postupcima koji se u registru traže i navode. Ne radi se samo o imovinskim karticama, ne radi se samo ni o poduzećima ili firmama na koje će se odnositi takav registar. Radi se o tome da je u ovom smislu potrebno specificirati područje djelovanja i specificirati podatke koji su potrebni za vođenje takvih registara. Uz ovo se vezuje i još jedna stvar koju možda sam Pravilnik ne sadrži, a mogao bi možda sadržavati. Činjenica da o ovome ne postoji dovoljno saznanja, baš kod onih na koje će se ti registri odnositi. Edukacija i saznanje upravo državnih javnih dužnosnika gdje se nalazi, koji su prema registrima njihove obaveze. To je ono što Pravilnik regulira. Pravilnik osim toga gospođa Orešković je istaknula regulira unutrašnji ustroj. Kao i svaki Pravilnik on u sasvim specifično i točno određuje koji su zadaci ovlaštenja onih koji vode Povjerenstvo. To znači i predsjednice i članova Povjerenstva kao i stručnih i drugih službi koje opslužuju Povjerenstvo. U ovome bilo je nekih nerazumijevanja ili prigovora u tome da se na taj način pokušava zapravo zaštititi profesionalnost onih koji rade u Povjerenstvu. Međutim, meni je ovdje važnije da se na taj način štiti integritet i sigurnost onih koji u Povjerenstvu rade. Povjerenstvo koje bi bilo oslabljeno, koje bi imalo zapravo poziciju sluge u odnosu na one koji odlučuju o ovom političkom sistemu ne bi moglo obavljati svoju funkciju. Završno. Donošenje ovakvog Pravilnika pretpostavka je da Povjerenstvo uredno radi svoj posao. Donošenje ovog Pravilnika zapravo će značiti da više se Povjerenstvo ne može opravdavati time da ne postoje određene norme koje ih ograničavaju u njihovom radu. Od sada pa na dalje Povjerenstvo je i samo predložilo Pravilnik. Mi možemo samo izraziti naša visoka očekivanja u tom pogledu i usvajanju, odnosno davanje suglasnosti na Pravilnik. Obavezat ćemo Povjerenstvo da svoj rad intenzivira i učini efikasnim.
Hvala lijepa. Josip Salapić ima repliku.
Hvala lijepo potpredsjednice. Uvaženi zastupniče Kregar. U potpunosti podržavam tendenciju razvoja rada Povjerenstva za sprječavanje sukoba interesa. Taj put ne postoje samo ove 2013. godine, nego nekoliko godina unazad. Ali ono što je posebice važno, a to je dijelom što regulira i ovo što je gospođa Orešković govorila za mene je bitna edukacija dužnosnika jer nije samo u pitanju uloviti nekoga da je nešto napravio suprotno zakonu i svom javnom interesu koji ili dužnosnik, političar na bilo kojoj dužnosti obvezan raditi, nego je važno ne samo na državnoj razini, nego i u jedinicama lokalne uprave i samouprave. Ja mislim da tamo veći problem postoji, jer tamo su se ljudi na izborima kandidiraju iz različitih sfera života. Nisu svi dovoljno educirani i obrazovani da znaju što je njihova dužnost po Zakonu o sprječavanju sukoba interesa. Jer vrlo je važno da Povjerenstvo osim ovog dijela normativno u redu ali i ova edukativna faza koja bi išla i na jedinice lokalne uprave i samouprave, na općine, gradove i županije, na sve ljude koji se bave javnim dužnostima. Jer ovo je jedno važno područje koje treba regulirati. Ljudi teško žive, gospodarska kriza je u Hrvatskoj aktualna. Jednostavno javnost zbog svih okolnosti gleda na politiku i političare, javne dužnosnike sasvim jednim drugim očima. Onda trebamo učiniti napore da ta dužnost bude časna i odgovorna, da je javni interes iznad osobnog interesa što je naša dužnost i poslanje, ali isto tako i obveza edukacija ljudi koji rade u politici i u javnim sustavima da su osposobljeni, informirani o onome što su njihova prava i dužnosti. Nekad iz čistog neznanja iz jednog formalnog razloga koji treba ispuniti kao formu obavljanja dužnosti jedna osoba pogriješi, a onda sud javnosti ponekad bude puno kritičniji i žešći nego što bi on u nekom prekršaju trebao biti. Pa onda ja dajem naglasak na edukaciju i u potpunosti podržavam i pravilnik i rad povjerenstva i novi ustroj, to je sasvim u redu.
Odgovor na repliku, Josip Kregar.
Ja bih se na replici trebao zahvaliti jer isto mislimo. Samo javljam se za repliku zbog toga što je povjerenstvo upravo u Osijeku održalo edukacijski seminar koji je trebao potpomoći ovom što vi navodite. Istina više ćemo o tome možda moći razgovarati u točci dnevnog reda koja se tiče Izvješća o radu, a ne o pravilniku.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Jasen Mesić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege, poštovana gospođo Orešković. Slažemo se sa onima koji su prije spomenuli o nužnosti podrške rada povjerenstva i isto tako o nužnosti donošenja ovog Pravilnika o načinu rada i odlučivanju Povjerenstva o sukobu interesa. Činjenica je isto tako da je taj put do razvoja učinkovitosti Povjerenstva za sukob interesa se ipak proteže nekoliko godina unazad i da nije baš samo nastao u proteklih godinu dana ili u proteklih godinu i pol. Isto tako pravilnik je bio već u proceduri davanja suglasnosti ovog Hrvatskog sabora, čini mi se u travnju da je on povučen radi dodatnih izmjena i dopuna, ali isto tako postoje još neki detalji o kojima bi mogli raspravljati sa ciljem ovog što smo, o čemu ćemo se vjerojatno svi složiti radi učinkovitijeg djelovanja samog povjerenstva i naravno sukladno propisanim normama koje bi pravilnik kao takav trebao sadržavati. Recimo u članku 7. stavak 1. u kojem se definira da predsjednik povjerenstva podnosi prijedlog Pravilnika o načinu, radu i odlučivanju povjerenstva nije navedeno kome a moglo je biti. Ne bi isto tako bilo suvišno navesti u članku 30. da pravilnik donosi naravno povjerenstvu uz suglasnost Sabora bez obzira što je to uređeno Zakonom o sprečavanju sukoba interesa. U točci 4. stavak 1. isto tako se definira da predsjednik povjerenstva odlučuje o prijemu u državnu službu rasporeda na radno mjesta premještanja i stavljanja na raspolaganje i prestanku državne službe i o drugim pravima i obvezama predstojnika ureda povjerenstva. Ne znamo zašto samo o pravima i obavezama predstojnika ureda povjerenstva, zašto ne i u drugima jer se u povučenom prijedlogu pravilnika ako se ne varamo definiralo za sve državne službenike ureda. Čini nam se da je to bio i bolji prijedlog. Nepotrebno je možda isticati da predsjednik i članovi povjerenstva sudjeluju u radu na sjednicama povjerenstva kako se to definira člankom 9., mislim da se to logički podrazumijeva. S druge strane, ovim pravilnikom koji se zove Pravilnik o načinu rada i odlučivanja Povjerenstva o odlučivanju sukoba interesa se ne propisuju neke stvari od većeg značaja za rad povjerenstva poput detaljnih propisa u postupku davanja mišljenja ili u postupku za odlučivanje o sukobu interesa kao što je to sada slučaj u postojećem pravilniku koji će naravno prestati važiti donošenjem ovog pravilnika. Člankom 10. predloženog pravilnika propisuje se da predsjednik povjerenstva može u pojedinim postupcima imenovati jednog ili više članova povjerenstva kao izvjestitelja. U važećem pravilniku to je činilo povjerenstvo i čini nam se da je to bio demokratičniji postupak. Znači da cijelo povjerenstvo stoji između podnošenja određenog izvješća. Članak 17. propisuje stručne sastanke na kojima se raspravlja o pravnim i drugim stručnim pitanjima koje saziva predsjednik povjerenstva, no nije sasvim jasno da li na tom sastanku nazoče samo članovi povjerenstva ili i stručnjaci? Pretpostavljamo da naravno je to takvo zasjedanje obuhvaća i pozvane stručnjake jer inače bi to bila vjerojatno redovna sjednica povjerenstva, a ne neka tematska sjednica gdje su pozvani i stručnjaci. U novom pravilniku u Glavi 7. financijsko poslovanje koje uređuje financijsko i materijalno poslovanje povjerenstva to apsolutno pozdravljamo posebno zato što vodi k transparentnijem radu povjerenstva koje se financira iz državnog proračuna. Ono što bi na neki način možda isto tako ukazali kao nedostatak ovog pravilnika je odredba o razrješenju dužnosti člana povjerenstva koje je dosada moglo većinom glasova inicirati povjerenstvo a prema zakonu je Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove Hrvatskog sabora koje onda utvrđuje postojanje razloga za razrješenje. Novim pravilnikom nije obuhvaćena mogućnost razrješenja člana povjerenstva od strane povjerenstva čiji članovi ipak mogu tijekom rada povjerenstva bolje procijeniti eventualne razloge za razrješenje. Sve u svemu ocjenjujemo da je ipak donošenje ovog pravilnika naravno nužno za dobar rad Povjerenstva o sukobu interesa. Složili smo se o važnosti i evo navode se ovdje primjeri iz Slovenije vezani za sukob interesa. Ono što ćemo sasvim sigurno imati prilike više raspravljati vezano uz podnošenje Izvješća za 2012. godinu su naravno reperkusije i na društvenu i na političku scenu radom i zaključcima povjerenstva koji bez obzira i kad povjerenstvo učini određen konkretan posao i kaže na određene probleme u sukobu interesa prave reakcije niti od onih koji donose odluke niti od šireg možda društvenog miljea nema. Toliko za sada. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. U ime kluba zastupnika HDSSB-a Boro Grubišić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, gospođo predsjednice povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa, dakle uvažena gospođo Orešković. Znamo dobro kronologiju događanja, formiranja, stanke u radu Povjerenstva za sukob interesa. Evo čini mi se da napokon ušli u jedan hoću reći mirni tok ali da je zaživjelo povjerenstvo za sukob interesa počevši od ovog pravilnika o načinu rada, pa kasnije u drugoj točci i izvješća povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa. Očekivanja naše javnosti u svezi rada i rezultata koje povjerenstvo objavi s obzirom na otvorenost, s obzirom na javnost rada su veliki. Poglavito s toga što se u našem društvu događa i odvija jedna, a nije drama ali nešto što bi, zapravo tragedija bolje rečeno, drame imaju komedije i tragedije. Ali ovu su tragedije koje su u govorim o imovinskom stanju pojedinaca dovele do toga da su postale enormne razlike između velike većine hrvatskog naroda i građana jedne male manjine. Pa je povjerenstvo za sukob interesa koje je dužno dakle ući i dobiti podatke o imovinskom stanju nekakva slamka nade, spasa ili pak informiranosti o tome tko što to posjeduje i ima u RH. Iako ni povjerenstvo s obzirom na ino račune i tako da baš i ne može ući u sve podatke i ono što se prijavljuje. Dobro je zbog toga i adresa vašeg povjerenstva, ulica kneza Mutimura uz svo uvažavanje kneza Mutimura kao povijesne osobe ali ako bismo razdvojili tu riječ na muti mir možda bi to, jako ste dobru adresu odabrali za iako niste vi odabirali ali je dobro i vrlo možda slikovito ovako prikazano da je vaša adresa čak znakovita. S obzirom da su ovdje kolege zapravo sve izrekli i da je ovo materijal rekao bih ono radni i gdje su propisane, gdje postoje propozicije u pravilniku u kojemu je izrečeno sve pa možda i ono što ne bi trebalo biti predmet saborske, plenarne sjednice Sabora a to je izgled pečata jel tako, itd. al dobro da je sve napisano i objašnjeno one dvije glavne premise koje postoje u ovom materijalu. Dakle, to je javnost rada, otvorenost rada i registri. Ono što je kolega Salapić naglasio dakle edukacija. Ne mogu doći kolega Kregar je rekao da je nedavno održan jedan seminar ili sastanak. Mislim da je s obzirom da toliki broj dužnosnika u jedinicama lokalne samouprave 450 općina, 130,125 gradova, 19 županija i grad Zagreb i svi ono dužnosnici koji pripadaju ne pod kontrolu pod nadzor i potrebu da obvezu prijave svog imovinskog stanja, možda bi bilo da razgovaramo i o tome da se pod tim općinama, gradovima i ostalima i upute dopisi, ja vjerujem da vi to i činite. Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa u svezi obveze dužnosnika da početkom godine moraju dostaviti svoje imovinsko stanje kao i ono što piše ovdje, sve promjene koje se dogode tijekom godine u imovinskom stanju da obavijeste povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa i to dakle službenim javnim dopisom iz ulice kneza Mutimira. Klub HDSSB-a zaista s obzirom na ono što je ovdje napisano i što evo, imamo, izražavamo i zadovoljstvo što je napokon stabilizirano povjerenstvo o odlučivanju sukoba interesa, što je započelo sa svojim radom i što se pomalo i osjete te promjene. Ono što se događa u Sloveniji, ja se, volio bih da se ne dogodi u Hrvatskoj s obzirom da je evo slovensko povjerenstvo za sukob interesa iznjedrilo i objavilo to što je postalo stvar nezadovoljstva slovenskog naroda ali s obzirom na javnost rada ne znam postoji li osim vaše internetske stranice dakle i druge mogućnosti kojim bi se javnost izvijestila, obavijestila o onome što spada u sukob interesa i naših dužnosnika. Znamo tu evo iz najnovijih afera da su postojale osobe koje su na svojim imovinskim karticama imale štošta, pa i javnost je to promatrala nijemo, dok valjda nije nekome ustrebalo da se pokrene nekakvi postupci. Jasno da povjerenstvo za sukob interesa to ne pokreće ali da javnost zna neke stvari o imovinskom stanju dužnosnika pa evo počevši od mene pa i tako dalje, to je zaista potreba. Zbog toga ćemo podržati ovaj vaš prijedlog, odnosno pravilnik o načinu rada i odlučivanja povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. I završna riječ predsjednice povjerenstva gospođe Dalije Orešković. Izvolite gospođo Orešković.
Nastojati ću vrlo kratko i držati se teme. Dvije važne stvari, javnost rada povjerenstava naravno i zakonom je propisana da su sjednice povjerenstva javne. Dosadašnji rad pokazao je da zapravo se na taj način u punom smislu, cilj te javnosti rada povjerenstva ne ostvaruje. U početku su određene sjednice što zato što smo tek stupili na dužnost, što zbog imena i prezimena dužnosnika koji su se našli na dnevnom redu poručili to da se o onome što radi povjerenstvo javnost dobro upoznavala a onda je jedno vrijeme ta prisutnost rada povjerenstva u medijima poprilično stala. Rezultat toga je da o svemu onom što je povjerenstvo postiglo u 2013. godini nije se dovoljno znalo a to je zapravo loše sa dva aspekta. S jedne strane zato što se na taj način kreira javno mijenje. S druge strane zato što je to i dužnosnicima pogotovo na lokalnoj i regionalnoj razini isto tako jedan dobar način upoznavanja sa određenim situacijama na koje možda nisu bili dovoljno upoznati na vrijeme. Pravilnik ne sadrži razradu postupanja povjerenstva u pitanjima edukacija. Kada smo sastavljali ovaj pravilnik vodili smo se nekakvom osnovanom pravnom logikom da nije potrebno propisivati apsolutno sve. Također smo uvažavali stajališta Ustavnog suda koji je jasno naglasio da se postupovne odredbe zapravo trebaju regulirati zakonom a ne podzakonskim aktom. Što se tiče edukacija važno je reći da je povjerenstvo u 2013. provelo sveukupno 8 edukacija, odnosno proveli smo edukaciju dužnosnika na lokalnoj i regionalnoj razini u sveukupno 8 županija. Ciljano smo išli upravo na dužnosnike lokalne i regionalne samouprave uvažavajući činjenicu da pogotovo po malim općinama vrlo često je situacija ta da dužnosnici nemaju jaku logistiku oko sebe, nemaju dovoljno educiranu pravnu službu i vrlo često a to su pokazali i predmeti koje smo imali na dnevnom redu u 2013. godini jednostavno, naravno niti građane neznanje ne sprečava pogotovo onda ne sprečava niti one koji predstavljaju lidere u svojoj sredini. Ali to su životne okolnosti. Dakle, dogodilo se to da je u jednom dijelu zakonskih odredbi znatno promijenjeno pravno pravilo u polovini mandata dužnosnika koji su obnašali vlast na lokalnoj, regionalnoj razini u mandatu 2009.-2013. pogotovo kada je riječ o članstvu u pravnim tijelima i nadzornim odborima trgovačkih društava. Brojni predmeti u kojima smo mi već dovršili postupak i izrekli sankcije očiti su rezultat nedovoljne upućenosti. Kada smo razmatrali kako provesti edukaciju prve četiri županije provedene su prije lokalnih izbora, djelomično po modelu i po načinu kako su se edukacije provodile i u 2012., o tome ćete nešto više čuti kada budemo govorili o izvješću za 2012. godinu. Upravo je edukacija u Osijeku nakon koje su provedene edukacije u još tri županije. Evo jučer smo održali edukaciju u Dubrovačko-neretvanskoj, predstavljala je za nas zapravo prelaznu točku. Naime, u Osijeku je bio iznimno dobar odaziv. Mi kao članovi povjerenstva nismo bili zadovoljni sa načinom na koji mi prezentiramo ono što je naš zadatak. I upravo je edukacija u Osijeku poslužila kao dobar temelj, kao dobar početak za razradu jednog novog modela, jednog novog programa provedbe te edukacije. Nama je bio cilj da zapravo, a mislim da smo to barem kroz ove tri edukacije koje su slijedile nakon toga postigli dobru komunikaciju. Odnosno nastojali smo pronaći način kako će i nama dužnosnici pogotovo na lokalnoj, regionalnoj razini, jer se tu pojedine odredbe postojećeg Zakona o sprečavanju sukoba interesa pokazuju kao nedovoljno praktične, kao one koje možda su u jednom dijelu više forma a ne stvaran sadržaj koji postiže svoj cilj, a to je sprječavanje nekakvog sukoba interesa. Otvorili smo mogućnost da nam iznesu svoje primjedbe, kritike, prijedloge. Dali smo im mogućnost da i oni ocjenjuju naš rad kako bi mi na temelju tih informacija i tih saznanja mogli kreirati naše programe za dalje. Želim reći da iako ovaj pravilnik o edukacijama ne sadrži niti jedno slovo upravo je u tom dijelu nadležnosti povjerenstva, ovog povjerenstva u 2013. nastojalo iskreirati nešto novo, proizvesti nešto novo. Rezultat toga biti će možda vidljiv u sljedećim godinama. Ali isto tako biti će vidljiv onda kada dužnosnici shvate da je dolazak na tu edukaciju obavezan. Evo recimo jučer smo u Dubrovačko-neretvanskoj županiji imali poprilično loš odaziv a na nama je da pronađemo put da takve edukacije ili barem kratak sažetak onoga što se događalo na toj edukaciji nađe svoj put i do šire javnosti. Zahvaljujem.
Replika Milorad Batinić potpredsjednik Sabora.
Hvala gospođo potpredsjednice. Naime, gospođo Orešković ovo što ste kazali problemi u lokalnoj i regionalnoj samoupravi. Nisam bio, nadam se da ni neću u sukobu interesa međutim, mnogi kolege upravo su radi neusklađenosti određenih zakonskih prijedloga su došli i li su bili u fazi da budu u sukobu interesa. Pa čisto ne znam da li je praksa vašega tijela da i kod donošenja određenih zakona možda da preveniramo neke stvari da se unaprijed daje mišljenje. Pogotovo je to bilo i pitanje upravnih vijeća, nadzornih odbora itd.. Naime, pogotovo sada u zadnje vrijeme što se tiče volontera određenih čelnika, načelnika, gradonačelnika i obnašanja nekih paralelnih funkcija. Pa evo čisto kao apel i sugestija da se i kod nekih zakona koje po vašem iskustvu bi mogli donošenja izmjena i dopuna. Ili da se neki zakoni koji gdje sada postoji dvojba da vi s vaše strane predložite na resornim ministarstvima da se preciznije definiraju određeni okviri da ne bi se došlo slijedom nepoznavanja, nerazumijevanja u sukob interesa. Evo toliko, hvala.
Odgovor na repliku, gospođa Dalija Orešković.
Zahvaljujem se na tom prijedlogu. Mi na tome zapravo već radimo, no činjenica je prethodni Zakon o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti mijenjao se rekla bih previše puta. Vrlo često se ulazilo u izmjene i dopune zakona bez jednog šireg promišljanja o tome koje bi rješenje zapravo predstavljalo jedan napredak i jedan dobro uređeni sustav u cjelini. Pogotovo kad je riječ o dužnosnicima na lokalnoj i regionalnoj razini pokazalo se da jedne odredbe ili način na koji je odredba krojena u Zakonu o lokalnim izborima izaziva zabunu ili potrebu tumačenja na koji način je ta odredba u koliziji sa nekim člankom Zakona o sprečavanju sukoba interesa. To je ono što izaziva pravnu nesigurnost. Svakako ćemo mi i sa naše strane, a kažem tu smo i potaknuli dijalog da se shvati i ona druga strana medalje rada povjerenstva. Mi nismo samo nadzorno-represivno-kontrolno tijelo, jesmo i taj dio smo pokazali da obavljamo bez straha, bez zadrške, što se kaže bez pardona, međutim drugi dio bi trebao biti taj preventivni. Mi bi trebali biti stručno profesionalno tijelo koje može ukazati koji su to dijelovi raznih zakona koje međusobno samim time što nisu dovoljno jasni, nisu dovoljno precizni dovode do toga da se najčešće krše u praksi ne uvijek u zloj namjeri. Radit ćemo takve prijedloge, radimo na njima već sada, nastojimo prije toga dobiti i povratnu informaciju od strane onih na koje se te odredbe i odnose, međutim nismo skloni tome da se u izmjene i dopune zakona kreće napreskokce bez dobre pripreme, bez dobre rasprave, uključivanja ne samo šire javnosti nego i pravnih teoretičara, onih koji prate pojedino područje i mogu u tom smislu dati svoje i konstruktivne kritike, komentare i nekakve prijedloge možda neke koje u početku nismo niti zamišljali. To je ono što ćemo raditi u 2014. godini.
Hvala. Zaključujem raspravu. O prijedlogu odluke glasat ćemo naknadno.
Dajem na glasovanje Pravilnik o načinu rada i odlučivanja Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa - davanje suglasnosti. Rasprava je zaključena. Dakle, dajem na glasanje Odluku o davanju suglasnosti na Pravilnik o načinu rada i odlučivanju Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Molim rezultat. Odluku smo prihvatili sa 82 glasa za i 17 suzdržanih. Time smo završili glasanje. Sad ćemo prekinuti s radom i nastavit ćemo u utorak u 9 sati i 30 minuta Prijedlogom obiteljskog zakona. Hvala svima i ugodan vikend!
I započet ćemo i raspravu o - Izvješće o radu Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa za 2012. godinu Povjerenstvo je dostavilo izvješće na temelju članka 30. Zakona o sprečavanju sukoba interesa. Prijedlog akta primili ste u pretince. Vlada Republike Hrvatske je dostavila mišljenje. Raspravu je proveo Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Uvodno će obrazložiti izvješće predsjednica povjerenstva gospođa Dalija Orešković. Izvolite.
Kao što i sami znate izvješće rada Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa za 2012. godinu je možda jedno od najkraćih i najnesadržajnijih izvješća o kojima je Hrvatski sabor do sada imao prilike odlučivati. Naravno da treba poštivati sve ono što su raniji sazivi povjerenstva postigli i ostvarili do sada. Razdoblje u kojem povjerenstva nije bilo, a to je cijela 2012.godina možda je najžalosnija dionica puta razvoja ove institucije. Kao što znate, raspuštanjem prethodnog saziva Sabora prestao je mandat onim članovima povjerenstva koji su dolazili iz redova saborskih zastupnika. Riječ je bilo o 6 od sveukupno 11 članova, time je povjerenstvo izgubilo kvorum za rad i donošenje odluka u onim predmetima iz nadležnosti povjerenstva za koje je potrebna većina članova. To je rezultiralo time da tijekom cijele 2012. godine nije održana niti jedna sjednica povjerenstva, nije donesena niti jedna odluka o sukobu interesa, nije doneseno, a to je možda dovelo do najtežih posljedica, nije doneseno niti jedno obrazloženo mišljenje na zahtjev dužnosnika kako postupati u slučaju dvojbe o nekoj situaciji koja predstavlja dvojbu o načelima obnašanja javnih dužnosti. Ono što se moglo raditi u takvim uvjetima bile su edukacije. Edukacije su se provele u 10 županija, edukacije su provodili oni članovi povjerenstva koji su dolazili iz redova uglednih javnih djelatnika i djelatnici u uredu povjerenstva. U kojoj mjeri su te edukacije postigle svoj učinak teško je odgovoriti. Informacije koje sada polako dobivamo govore o tome da su te edukacije bile relativno loše posjećene, odnosno odaziv dužnosnika na te edukacije nije bio dobar. Djelomično je to bio razlog što edukacije nisu održavali, znalo se zapravo da povjerenstva u to vrijeme nema. Nadam se da se takva situacija više neće ponoviti i nadam se da nam se neće ponoviti Slovenija odnosno dogoditi Slovenija. O izvještaju se zapravo i nema puno više za reći. Hvala.
Hvala lijepa. Želi li predstavnik odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Jasen Mesić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolegice i kolege, poštovana gospodo Orešković. Evo drago mi je da raspravljamo o Izvješću Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa za 2012. godinu, bez obzira što smo mogli čuti da zapravo zbog slijeda okolnosti i nije bilo toliko konkretnih rezultata, ali evo ovo izvješće se našlo na dnevnom redu, našlo se mogućnosti da se nađe na dnevnom redu, da o njemu raspravljamo na plenarnoj sjednici, a izvješća iz 2011. godine o radu HRT-a još uvijek tabore na dnu dnevnog reda i pitanje da li ćemo imati sreće, d li će nam se takva konstelacija političkih silnica posložiti da to doživimo u ovom mandatu, ali o tome ćemo probati stalno upozoravati predsjednika Sabora jer očito da je to nužno na to stalno ukazivati. Jer svaki put kad ga upozorimo on jednostavno to zaboravi. Tako da evo imamo jedno izvješće na praktički 5 stranica. Problemi su naravno nastali 22. prosinca 2011. godine kada je istekao mandat šestorici zastupnika koji su bili članovi Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa i tijekom cijele 2012. godine ono što se zapravo može reći je bila edukacija i službenika na svim razinama na temu sprječavanja sukoba interesa koje su provedene u 10 županija što je apsolutno za pozdraviti. Povjerenstvo je uselilo u nove prostorije koje je dobilo na korištenje u ulici kneza Mutimira. Nadam se da ta adresa neće imati nikakve veze sa naravno radom koje radi Povjerenstvo. Prisjetit ću se ovom prilikom kako smo došli, kako je bila situacija u ovoj sabornici prilikom izglasavanja Povjerenstva. Prisjetit će se kolege koji su više mandata u sazivu Hrvatskog sabora da su u tradiciji rada ovog Visokog doma postojale određene odluke koje su se donosile dogovorom klubova političkih stranaka ovdje u Hrvatskom saboru. U neku ruku možemo to nazvati i političkim konsenzusom, pa se onda takva povjerenstva i slična su se birala jednoglasno. Na žalost nismo imali prilike na takav dogovor kao oporba ovaj puta kad se radila popuna članova Povjerenstva. Sjećate se da smo tada i napustili sabornicu jer nismo mogli na neki način sa vladajućoj većinom postići dogovor. O 2012. godini neće se moći dakle puno više govoriti osim o broju zaprimljenih prijava. Ono što se može iščitati i što je vrlo interesantno ono što se dogodilo nedavno, da imamo jednog ministra i jednu ministricu za koje je Povjerenstvo o sukobu interesa ustanovilo da su u sukobu interesa, koji moraju platiti novčanu kaznu i ništa. Prošla skoro sam citirao jednu popularnu narodnu izreku "prošla baba s kolačima", nikome ništa. Ustanovi se sukob interesa, ministri dobije lijepo koji su uhvaćeni u sukobu interesa da to tako kolokvijalno nazovemo dobe na 10 rata ili kako je već povoljno se to može izvesti, uplate kaznu od 10, 15000 kuna i s time je priča završila. Onda imamo još interesantnije pojave, da recimo ravnatelj glavne Hrvatske radiotelevizije ne priznaje nalaz Povjerenstva i kaže ne, ja nisam u sukobu interesa, kaj got. I kaže da jednostavno taj nalaz Povjerenstva o sukobu interesa ne prihvaća i da ga je Povjerenstvo ni krivog ni dužnog pozvalo na odgovornost što je zaboravio čini mi se ako se ne varam upisati hotel u svoju imovinu. Pa kakve to poruke šaljemo? Imamo i još zanimljivijih primjera gdje imamo osobu koja je u isto vrijeme članica Vijeća za elektroničke medije i sjedi u Upravnom vijeću HINA-e. Dakle, u nezavisnom regulatoru i u nacionalnoj novinskoj agenciji. Sukob interesa fenomenalan, nacrtan i da još uvijek nema odgovornosti i da osoba nakon više mjeseci i dalje ima ove dužnosti. E sad, naravno da je kad se raspravlja o izvješću dobro i pozitivno konstatirati da je Povjerenstvo o sprječavanju sukoba interesa pozvalo na odgovornost ministra, naravno da to pozdravljam. Ali isto tako se nameće pitanje čemu Povjerenstvo, čemu se sve to skupa radi i kud to sve skupa vodi? Da li to vodi u boljitak društva? Da li se stvarno jest čitava priča oko sukoba interesa riješena time da netko samo plati kaznu i da se nakon toga nastavi priča? Da li je stvarno varijanta u tome da netko kaže ne, ja ne priznajem nalaz Povjerenstva za sukob interesa jer nisam državni dužnosnik, jer kad sam dogovarao da ću doći na tu funkciju nitko mi nije rekao da ću biti dužnosnik. S kim smo to dogovarali i zašto smo to dogovarali? U tom smislu leži naša zabrinutost za čitavu ovu priču. Naravno da je pohvalno to što je Povjerenstvo naravno činilo te iskorake. To nije sporno i to će svatko pozdraviti. Problem je ono što dolazi poslije, jer ovako se stvari postavljaju ko da Povjerenstvo i njegovi nalazi postaju sami sebi svrha. Kakva je to poruka ako netko tri mjeseca ne odrespektira mišljenje Povjerenstva da ne može biti u isto vrijeme u Vijeću za elektroničke medije i Upravnom vijeću FINA-e. Kako je to moguće? I nikom ništa. Fenomenalna poruka! Ono što bih isto tako bilo interesantno da Povjerenstvo ima mogućnost možda samoinicijativno djelovati u pojedinim slučajevima, a ne samo po prijavi. Prisjetit ću se odmora premijera Milanovića kod jednog uvaženog poduzetnika, hrvatskog poduzetnika i to bi povukao paralelu sa njemačkom situacijom gdje je njemački predsjednik morao odstupiti zbog toga što mu je bio financiran boravak bez obzira što niti postoji Zakon o sprečavanju sukoba interesa i zbog toga što ga nisu u konkretnom sukobu interesa ulovili, ali mu je bio financiran boravak i morao je odstupiti. Ono što nas naravno brine da čitavu 2012. nismo uspjeli pokrenuti konkretno rad povjerenstva, to krivimo saborsku većinu i one koji donose odluke, a ne povjerenstvo kao takvo. I ono što nas naravno iza svega toga zanima ako već povjerenstvo i nešto učini koje su reperkusije osim konkretnih rata u novcima i za društvo i za pojedince koji su to učinili? To je pravi smisao rada povjerenstva, da nekoga kazni tako preventivno i da ga nakon toga oni koji donose odluke kazne tako preventivno da to više nikome ne padne na pamet. Ja vjerujem da nam je svima to u interesu i da nam je svima to želja da to bude konačna konzekvenca rada povjerenstva i pojedinih predmeta koje povjerenstvo vodi. Hvala lijepa kolegice i kolege.
Hvala i vama. Najprije Josip Borić, replika.
Kolega Mesić vi ste govorili o nekim primjerima sukoba interesa. Sukob interesa je izmišljen samo za HDZ po ovome što mi vidimo, isto tako i odgovornost. Odgovornost vrijedi samo za HDZ. Ovoj Vladi jednostavno ne znam da li po zakonima prirode ne može se utvrditi niti sukob interesa, a pogotovo ne odgovornost. Čujemo i da sukob interesa košta, 15 tisuća. To je cijena. Ako platiš kaznu odmah možda 50%, ako je na licu mjesta. Ili možda ako je platiš u 3 dana također bi moglo uvesti se i nekakav popust jer nikakve druge kazne osim novčane, kada se i uspije nakon brojnih intervencija utvrditi sukob interesa nema. To je ono o čemu se brine naše povjerenstvo.
Odgovor na repliku, Jasen Mesić.
Pa dobro kolega Borić ja ne bih bio toliko ipak oštar kao vi, pa to su ipak sitnice. Zamislite netko zaboravi prijaviti hotel u imovinsku karticu, ipak sitnica. Ili recimo biljnu apoteku koja posluje sa matičnim ministarstvom. Stvarno sitnica. Ja ne znam zašto ste toliko pa rekao bih i oštri u kritici takvih pojava i mislite da za to jedna novčana kazna od 10 do 15 tisuća kuna u ratama nije dovoljna penalizacija takvog prekršaja. Pa ja ne znam što bi se, da li vi mislite da je ta kazna trebala biti, da je netko možda trebao snositi odgovornost za to, možda podnijeti nekakvu ostavku? Možda se o tome trebalo dodatno raspravljati itd., ne znam.
Josip Kregar, replika.
Poštovani najprije bi trebalo spriječiti jednu stvar koja je rezultat pretpostavljam neznanja, a to je nastojanje da se Povjerenstvo za sprečavanje konflikta interesa pretvori u Povjerenstvo za utvrđivanje odgovornosti. Odgovornost utvrđuju birači, odgovornost utvrđuju tijela koja su nekoga izabrala. Zbog toga u tom smislu treba doista voditi računa o samostalnosti i mogućnostima povjerenstva. Druga stvar je, ovdje je bilo rečeno da je povjerenstvo ili kazne su samo za članove HDZ-a. Ali baš su nabrojani primjeri, ja ne znam da je gospodin Radman, da je gospodin Jakovina član HDZ-a. Nekako mi se čini da to nije istina. Oni su dapače članovi istaknuti članovi vladajuće većine čak i Vlade. I uvijek će biti tako da će povjerenstvo više voditi računa i kažnjavati one koji su u vlasti jer oni su doista u izazovu i opasnosti da dođu u sukob interesa. Sukob interesa je jedna inače uobičajena svakodnevna situacija. Ali se ovdje radi o tome da je kod dužnosnika to opasna stvar. Treće, licitiranje sa kaznama zapravo ne vodi ničemu. Ovdje su kazne primjereno odmjerene i odgovaraju onome što je bio predmet postupka. Ono što nije uslijedilo je možda reakcija javnosti, ali ja mislim da reakcija javnosti se formalizira i formulira upravo i ovakvim raspravama koje se dešavaju u Saboru.
Odgovor na repliku, Jasen Mesić.
Reakcija javnosti i novinara na HRT-u je bila. Čak i reakcija nadzornog odbora je bila. Ali je mi nismo prihvatili u Odboru za medije. Ja nisam znao da je Glavni ravnatelj HRT-a član SDP-a mada sam po programu HRT-a to mogao jasno zaključiti, ali mislim da ste tako bili rekli prof. da je član SDP-a. A poanta u tome da li brkamo rad povjerenstva sa odgovornošću prema nekim stvarima pa u tome i je poanta. Mi smo rekli pozdravljamo to što je povjerenstvo obrađivalo neke predmete, prijave na tome napravilo to pozdravljamo. Problem je u tome što to nije adekvatno rezultiralo. Ja ne mislim da je dosta kazna od 10, 15 tisuća kuna uplate na rate. Za neku odgovornost gdje vam netko zaboravi upisati u imovinsku karticu hotel profesore, hotel zaboravi upisati. Ili netko zaboravi neku … ne mislim da je to dovoljna kazna. Naravno da je tu odgovornost trebao pokrenuti netko drugi, a ne povjerenstvo. Pa u tome i je problem da li mi ovdje koji smo izglasali u Hrvatskom domu povjerenstvo raspravljamo sada i o pravilniku o radu adekvatno penaliziramo što povjerenstvo ustanovi, ne penelariziramo adekvatno, ne penaliziramo oni ne snose adekvatnu odgovornost.
Ante Babić replika.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice. Kolega Mesiću, nabrajajući one koji su u sukobu interesa od gospođe Zlatar Violić i gospodina Radmana zaboravili ste zapravo napomenuti i Tihomira Jakovina koji je također i u sukobu interesa. Međutim, predsjednik Vlade kaže da je to sitnica, da se zapravo radi o sitnici. A predsjednik Vlade zapravo banalizira odluku povjerenstva o sukobu interesa što je zapravo nedopustivo a čuli ste i sada da je istaknuti član SDP-a nije prijavio hotel što je nedopustivo.
Odgovor na repliku Jasen Mesić.
Ma kolega nisam možda ap personam spomenuo ali je potpuno jasno tko je imao biljnu apoteku i nije na adekvatan način se odnosio tom projektu. Činjenica je da s time šaljemo to što nije snošena adekvatna odgovornost, šaljemo lošu sliku. I na neki način indirektno rušimo kredibilitet povjerenstva. To je ono što sam želio u svojoj raspravi podcrtati koje je možda najbitnije za budućnost.
U ime kluba zastupnika SDP-a kolega Josip Kregar.
Poštovane potpredsjednice, kolegice i kolege. Ne bih htio da se rasprava svede na tri učesnika ili ovo pitanje aktualno je važno svim. Ali mislim da u svom izlaganju neću moći zaobići one stvari koje su bile ovdje veće jer daju donekle krivu sliku pogleda na izvješće samo. Prije svega, kratkoća izvješća je doista rezultat nerada ali ne gospođe Orešković i sadašnjih članova povjerenstva već ranijeg sastava i ranijeg načina tretiranja povjerenstva za sprečavanje konflikta interesa. Možda da je drukčije počeo ja ne bih podsjećao na to ali treba podsjetiti kako je povjerenstvo nastalo i koji su otpori u radu povjerenstva postojali. U početku možemo reći da se radilo i o nesnalaženju, kad se podcjenjivalo ali unosono i u lijevim i u desnim klupama Sabora se podcjenjivala potreba za donošenje takvog zakonodavstva. Ali ubrzo nakon toga je uslijedila nova faza. To je bila faza opstrukcije. Već u prvom sastavu povjerenstva bila je naglašena njegova politiziranost i zapravo njegova imobilnost, nemogućnost da doista djeluje. Tada nije se ni spominjala mogućnost da bi se ostavka ili slično uvrstilo u sankcije koje može predložiti povjerenstvo. U tom trenutku povjerenstvo kad smo već kod pravnika je raspravljalo više o imunitetu, izgledu značke člana povjerenstva. Međutim ni to nije bilo sve. Kasnije smo došli do toga da ovdje od saborske većine predloženi dužnosnici koji su bili čak i predsjednica povjerenstva koje su bile osobe proglašene ne stranačkim kandidatima. Ne samo da nisu ništa napravile u djelovanju povjerenstva nego su čak završile za optužbe za nečasna djela u pritvoru i istrazi. Zbog toga se nama zapravo desilo da smo mi nekoliko godina proveli bez pravog rada povjerenstva te novo izabrani članovi povjerenstva imaju tu opterećenje i dužnost ispraviti to što se dešavalo, što se desilo, dešavalo duži niz godina a bila je drukčija saborska većina. Velika promjena nastupila je činjenicom zapravo početka pregovora sa EU i vrlo aktivnim stavom Europske komisije i njenih specijaliziranih tijela o potrebi osamostaljenja depolitizacije i profesionalizacije povjerenstva. To je ono što smo zatekli nakon izbora. Dakle, velika očekivanja komisije, predložena rješenja koja su bila i provedena, koja su donekle naznačila i šta će se u budućnosti dešavati ali i situaciju u kojoj u praktičnom djelovanju povjerenstvo nije postizalo rezultate. Sada pa i navedeni su primjeri, ima dosta primjera, čak se i predsjednica povjerenstva žali da javnost i mediji nisu dovoljno upoznati sa svim onim što su oni odlučili. Mi imamo situaciju koju povjerenstvo počinje mijenjati svoj izgled, dojam u javnosti i postiže mislim dosta dobre rezultate. Ono se ne bavi efomenim slučajevima. Ne bavi se svim državnim dužnosnicima, bavi se prvenstveno onima na kojima je najveći dio odgovornosti kod donošenja odluka pa zbog toga mogu biti i pristrani. No mislim da je povjerenstvo i zbog toga taj početak rasprave o izvješću je tek započelo jedan put. Ja očekujem da će u ovom saboru se rasprava voditi ne o pravilniku, ne o izvješću već i o sistemskim rješenjima pa i novim zakonodavstvu izrađenim uz pomoć povjerenstva koje će regulirati sve one stvari koje zakon treba regulirati ne pravilnik. I ne mogu se utvrditi praksom rada povjerenstva. U kojem smjeru mislim da će takve promjene ići? Prije svega povjerenstvo ne može biti jedna izdvojena možda sama za sebe dovoljna birokratizirana institucija koja će voditi tehničke registre. Povjerenstvo mora biti znatno aktivnije i u tome imaju nadam se našu podršku i u svim onim slučajevima u kojima se gradi dobra praksa, etičnosti u obavljanju dužnosti. Konflikt interesa nije kazneno djelo već svakodnevna situacija. Konflikt interesa je situacija koja može biti problematizirana iz praktičkih pobuda da nešto jednostavno nije dobro ili iz etičkih poriva a to da je nešto što se učinilo loše sa moralne točke gledanja. Zar moralna točka gledanja nije dovoljno važna? Zar ne bi bilo dobro da se viša razina morala i etičnosti i u ovom Saboru poštuje? Mislim da bi povjerenstvo zbog toga moralo biti aktivnije i u nuđenju nečega što bi bio etički kodeks u ponašanju javnih dužnosnika a Sabor bi u tome mogao predvoditi. Ovdje je bilo rečeno nekoliko puta da je korisna stvar edukacija o djelovanju povjerenstva i o sprječavanju konflikta interesa. Rasprava koja ovdje vodi jasan je pokazatelj u tom smjeru. Ali očito oni koji bi trebali edukaciju polaziti nisu samo dužnosnici lokalne samouprave već i mi. Mi nismo niti izdvojeni iz tog sistema dapače, za najviša tijela prema Ustavu Republike Hrvatske postoje najveća ograničenja i obaveze u Zakonu o sprječavanju konflikta interesa. Što je viša moć, to je veća odgovornost. I to je veća mogućnost i treba biti veća mogućnost djelovanja povjerenstva. Povjerenstvo se nije ustručavalo u prethodnom razdoblju ni doticati se ma koliko se to minorizira ni onih ljudi koji obnašaju najviši položaj u državi. Donosile odluke, izreklo novčane kazne što nije rezultat zapravo, ne bi trebalo biti kao nešto što se mjeri veličinom iznosa već samom gestom da netko može biti u jednom prilično sumarnom postupku osuđen i dosuđena mu novčana kazna bez svih onih zahtjeva pravnih mogućnosti obrane koje poznaju kazneni postupci, ovi prekršajni. To je nešto što mislim treba pozdraviti u ovom slučaju jer se radi o odgovornosti. Ali ne treba ići još korak dalje i zahtijevati da se cijeli sistem što bi onda bilo doista previše podredi tome da povjerenstvo usvoji nezavisno i slobodno svojim odlukama zapravo kroji sudbinu i politički život. Odgovornost u političkom sistemu. Ja bih se ovdje samo vratio na dvije stvari. Jedno je činjenica da je ovo izvješće kratko i da je ono zapravo vrlo pozitivno intonirano u tom smislu da nalaže više samom povjerenstvu da čini u budućnosti. I drugo da smatram da treba pozdraviti, potaknuti, ohrabriti povjerenstvo da nastavi u svemu tome, da proširi svoje djelovanje kako im zakon omogućuje i na sve one postupke i ponašanja koji su za etičku osudu i ne samo za pravno ili kazneno-pravno djelovanje. Zato mislim da ovo izvješće treba prihvatiti i podržati povjerenstvo.
Hvala. Replika Jasen Mesić.
Hvala lijepa. Uvaženi profesore Kregar, dakle još jedanput da bude jasno, mi pozdravljamo napore i iskorake koje je napravilo povjerenstvo. Ne trebamo se iza toga posla skrivati. Odgovornost ovog Sabora, odnosno većine u Saboru je da godinu dana povjerenstvo nije bilo kompletirano, da smo čekali popunu sa novim članovima kako bi povjerenstvo moglo efektivno raditi. Naša je odgovornost, ne trebamo se skrivati iza rada povjerenstva, naša je odgovornost što oni koje je povjerenstvo ustanovilo da su u sukobu interesa nisu snosili adekvatnu odgovornost po našem mišljenju. A nisu snosili adekvatnu odgovornost po našem mišljenju zbog toga što onaj koji ih je trebao pozvati na odgovornost je istovremeno bio na plaćenom boravku kod jednog od hrvatskih poduzetnika, predsjednik Vlade Milanović. Za isti takav slučaj rekao sam njemački predsjednik je morao odstupiti. Odvojimo te dvije stvari. Dakle, rad povjerenstva pozdravljam, problem je ovo što se poslije toga nema adekvatnih reperkusija. Problem je što time ne šaljemo dobru poruku a i vjerujem da to i vi želite. Vjerujem. A što se tiče ravnatelja Hrvatske radiotelevizije pa mi smo ti, odnosno ovaj Dom je taj koji ga je birao. Ovaj Dom je birao i većinom vladajućih glasova nadzorni odbor koji je ustanovio isto što i povjerenstvo o sukobu interesa. I što ste vi većinom ruku odbili onda povećati, povući ozbiljniju odgovornost odnosno da se ravnatelj Hrvatske radiotelevizije mora odstupiti. Povjerenstvo je tu svoj dio priče obavilo. U nama je odgovornost. Odnosno u vladajućoj većini što to nije penaliziralo do kraja uz povjerenstvo i uz nadzorni odbor. A zašto o tome govorimo? Zato što 2 godine već ne stavljate na dnevni red izvješće iz 2011. gdje bi to čovjek mogao raspraviti.
Hvala. Odgovor na repliku Josip Kregar.
Poštovani gospodine Mesić, kratko. Drago mi je da imamo vašu podršku u tom smislu. Nadam se da u sukobu interesa svi imamo interes da povjerenstvo bolje radi. Ali ono što moram napomenuti tiče se dvaju stvari. Ne da povjerenstvo nije radilo jednu godinu, da ono od svog početka je bilo sasvim jasno mogu reći politički blokirano u svom radu. A tko je ta osoba koja je za to odgovorna ili možda čak cijeli jedan sustav koji je blokirao rad povjerenstva to je za raspravu ali ne tiče se samo povjerenstva nego politike u cjelini. I zadnje samo što mogu napomenuti je činjenica da bih želio da se rasprava vodi o izvješću povjerenstva a ne o HRT-u ponovo i uvijek.
U ime Kluba HDSSB-a kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Uvažena predsjednice povjerenstva, kolegice i kolege zastupnici. Da, povjerenstvo nije bilo formirano, nije bilo u funkciji jer se dogodilo da se u smjeni vlasti, u izborima kada je nakon 8 godina vladavine jednih došla vladavina drugih i onda u tom kovitlacu ajde da kažem, isprepletenosti ili bespućima političke neozbiljnosti je došlo do toga da rad povjerenstva je bio opstruiran. Možemo sad utvrđivati … povjerenstvo o tome ako hoćemo ali saborsko koje nikada ništa nije ni riješilo pa neće ni to. Uglavnom sada imamo povjerenstvo, imamo predsjednicu, imamo puni sastav i možemo krenuti sa radom, to povjerenstvo može krenuti, ono može razmatrati slučajeve iz 2011., ništa nije problem. Evo imamo izvješće iz 2012.u kojemu nije kako ovdje kaže, nije ništa zapravo zaključeno jer je tijekom 2012. godine povjerenstvo u dosadašnjem sastavu zaprimilo je 15 prijava sukoba interesa, 37 zahtjeva dužnosnika za donošenje mišljenja. A u ovim predmetima zbog gubitka potrebnog broja članova za donošenje odluka većinom propisanom u članku 38. Zakona o sprečavanju sukoba interesa tijekom 2012. godine povjerenstvo nije postupalo, što je izvješće ništa, izvješća nema zapravo nemamo nikakvog traga ni glasa o tim slučajevima, a to je 15 prijava sukoba interesa i 37 zahtjeva dužnosnika. Ono što je navedeno u ovom izvješću, ja ću biti konkretan, je to da je tijekom 2012. godine obavljeno prema akcijskom planu koji je došao također iz preporuka Europske unije obavljena je edukacija za dužnosnike lokalne i područne odnosno regionalne samouprave u 10 županija. Ja se nadam da je ta edukacija u sklopu akcijskog plana obavljena tijekom 2013. i u ostalih 9 županija odnosno i Gradu Zagrebu. Ono što mene posebno zanima i što ću evo sugerirati predsjednici povjerenstva da je evo već 2013. pri kraju, imamo koliko, 25 dana do kraja godine i očekujem relativno brzo izvješće povjerenstva za 2013., da ne bude u prosincu 2014. nego da bude u prva tri mjeseca 2014. i da u tom izvješću koje se nadam da će bit puno opširnije, saznamo ne toliko dakle ono što svatko može po prijavi imovinskog stanja vidjeti, onaj tko se služi doduše, tko je internetski pismen, ali ima i onih koji nisu i o tom treba računati. Dakle vidjeti, dakle ako ništa drugo po općinama, gradovima, županijama i u državnom aparatu ima li onih koji su bili dužni prijaviti svoju imovinsku karticu, a nisu je prijavili iz neznanja, iz nehata ili pak podcjenjivanja uloge i značaja Povjerenstva za sukob interesa. Dakle tri su čimbenika koja mogu dovesti do izostanka prijave imovinske kartice, dakle jedno je neznanje, a tu služi ova edukacija prije svega, zatim nehat, zaboravio čovjek, imao je drugog posla ili pak zaista je dobio takav dojam o Povjerenstvu za sukob interesa da ono tako i tako ništa ne odlučuje. Pa imamo evo slučajeve koji su bili i navedeni ovdje od strane HDZ-a, počevši Radman, Violić, Jakovina, Milanović, ali i malo vitra Sanadera također je bilo u neku ruku sukob interesa jer ne treba zaboraviti velikog premijera koji je na tuđoj jahti ljetovao i provodio, pecao ribice na tuđoj jahti. Prema tome, nemojmo samo jedne grditi a druge prešutjeti, trebamo sve reći, sve. Pojeftina ljetovanja itd., po 7-8 kuna, sve trebamo reći, sve. Prema tome, mene zanima znaju li ti lokalni dužnosnici, ne samo dužnosnici nego i oni koji su direktori trgovačkih poduzeća u lokalnim samoupravama, da su dužni podnijeti svoju imovinsku karticu, da su dužni dostaviti Povjerenstvu za sukob interesa svoju karticu. Možda neki ne znaju, neki zaborave, a neki smatrajući da od tog nema nikakvih posljedica, nema nikakvih reperkusija, a baš me briga za Povjerenstvo o sukobu interesa jer su podcijenili značaj Povjerenstva za sukob interesa, a sukladno onome što povjerenstvo nije djelovalo da kažem 2-3 godine skoro, tako nekako je bilo previranje oko povjerenstva, konstitucije Povjerenstva za sukob interesa. I zbog toga očekujem od vas uvažena gospođo Orešković, predsjednice povjerenstva, da nam to evo u prva 3-4 mjeseca sljedeće godine da nas o tome svemu izvijestite za 2013. godinu. Ja sam uvjeren da vi imate podatke jer ste i ekipirani i u prostorima od 334 km2 kako precizno piše i čak i u decimalama ,36 kvadrata na bivšim prostorima ozlogašenog AUDI-ja, odnosno u prostorijama bivšeg AUDI-ja. Ja se nadam da ćete vi biti puno efikasniji i hrvatskoj javnosti prije svega, ne nama nego hrvatskoj javnosti podastrijeti te podatke da se ravna, ne zato da se nekome podsmijavamo, da nekoga izvrgavamo ruglu, da jasno trebamo urediti ovu državu tako da oni koji su dužni podnijet imovinsku karticu i prikazati u njoj svoje imovinsko stanje da to shvate kao redovitu godišnju obvezu. To je nešto što je na zapadu normalno, u Europske uniji je normalno, pa ono se može mijenjati, ali svaka se promjena također unosi u imovinsku karticu tijekom godine. Eto ja sam kupio auto novi, prodao stari i morao sam prijaviti Povjerenstvu za odlučivanje o sukobu interesa. Možda je gospođa Orešković o tome i dobila je pisani prijavak u svezi toga. Tako kaže da je to red, da je to Zakon o sprječavanju sukoba interesa odlučio i da ja po tome moram postupiti i postupio sam. Dakle, ovo izvješće koje je, eto sama je rekla predsjednica Povjerenstva da nije opširno, da je da kažem skromno s obzirom na ono što se događalo u 2012. Nema razloga niti odbiti, a ni prihvatiti pa eto mi ćemo ipak biti u nadi učinkovitosti Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa i daljem budućem radu i kao evo božićnu novogodišnju čestitku prihvatiti i glasovati za. Hvala lijepo.
Hvala. Replika Srđan Gjurković.
Potpredsjednice Hrvatskog sabora, evo da kolega dođe do svog radnog mjesta. Dakle, kolega vi ste istakli kao znaju li da oni su dužni podnijeti imovinsku karticu, prijaviti Povjerenstvu za sukob interesa za određene ili lokalne čelnike ili osobe koje su obavezne to podnositi, pa to treba educirati, promovirati itd. Pa dakle i vi i ja, ali i svi oni koji su dužni prijaviti svoju imovinsku karticu ili promjene itd. moramo biti svjesni svoje odgovornosti kad smo izabrani na određenu poziciju da moramo znati koje su naše obaveze. A da netko otrči i njih vuče za rukav i ukazuje im da oni to moraju prijaviti, a oni hoće ili neće to je nešto što je njihova odgovornost. Zato postoji i Povjerenstvo za sukob interesa da to definira, detektira i ukaže. Vi kažete trebalo bi prva dva, tri mjeseca da Povjerenstvo nama dostavi svoje izvješće za prošlu godinu kako bi mi znali tko je šta i kako. Pa kolega, Povjerenstvo daje na svojim web stranicama ažurno i po Zakonu o informiranju i sve informacije, tako da se apsolutno sve ono i po pitanju zadane, mišljenja određenih dužnosnika koji postavljaju upite da bi definirali da li je nešto u sukobu ili nije ili same odluke Povjerenstva po određenim pitanjima su na Internet stranicama tako da ne treba čekati samo izvješće o radu Povjerenstva već sve ono što su oni radili može se dnevno i ažurno uočiti i to je dobro i to je pozitivno i to je još jedan dodatak pozitivnom radu ovoga Povjerenstva da nema nikakvih tajni. Često što se kaže transparentnost, a u biti je to jedna javnost rada gdje je sve otvoreno za svakog onog koji je i obavezan da postavi, koji je obavezan da dostavi svoju imovinsku karticu, ali isto tako da se dobije od javnosti na koji način Povjerenstvo radi i koji su njihovi stavovi. I još samo jedna rečenica. Spomenuli ste 37 zahtjeva za mišljenja. Da, to je jedan dio edukacije koja je iznimno bitna, jer ni jedna edukacija nije dovoljno kvalitetna [[Upadica Zgrebec: Hvala.]] i ne može reagirati u životu koliko pitanja i mišljenja [[Upadica Zgrebec: Hvala lijepa.]] određenih ljudi koji daju upite za …
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Kolega Gjurković, dakle ja se nadam da, odnosno ne bih htio nikoga uvrijediti, ali recimo načelnik općine Civljane ili ne znam ni ja koje da baš on zna da čim je postao načelnik treba se odmah javiti Povjerenstvu za sukob interesa dostaviti svoju imovinsku karticu. Pa dajte budite malo realni. Gdje vi uopće živite osim u Zagrebu, jel'? Nadalje, nitko nije ni sumnjao u otvorenost rada i da postoji, dakle na Internetu možete pročitati sve o radu Povjerenstva za sukob interesa ali samo 7% građana Republike Hrvatske se služi internetom. Njih puno više gleda saborsku raspravu, puno više, nego li što ih internetom ulazi na stranice Povjerenstva za sukob interesa. A zašto mi danas uopće raspravljamo o Povjerenstvu, o izvješću? Zašto danas raspravljamo kad imamo Internet? Zašto bi mi raspravljali o tome? To je kontra pitanje. Pa zato da javnost čuje o radu Povjerenstva za sukob interesa. Ne treba meni i vama. Ja to znam i vi to znate. I ovdje smo raspravljali stotinu puta već do sada, ne stotinu, ali ja sam bio evo šesta, sedma godina zastupnik. O pojedinačnim slučajevima revizije, Državne revizije, ne govorim sad o povjerenstvu, o pojedinačnim slučajevima pravobraniteljica ili pravobranitelja, o pojedinačnim, imenom i prezimenom. Zašto ne bi i Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa isto iznijelo nama podatke. Može i u inicijalima ako treba, ali da znamo.
Josip Kregar, replika.
Poštovani gospodine Grubišić, slažem se sa većim dijelom, najvećim dijelom vašeg izlaganja, ali u jednom trenutku ste zastali. Naime, mogli ste spomenuli da Povjerenstvo ima imovinske kartice, recimo gospodina Sanadera ili gospodina Vidoševića čini mi se i da u arhivi se mogu ti dokumenti potražiti, a ne da sud mora mukotrpno tjednima dokazivati da li je imovina postojala ili nije. Ako je postojala meni se čini provjerio sam sada da nije iskazana u imovinskim karticama dužnosnika.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Uvaženi kolega Kregar, ovom zadnjom rečenicom ste mi upravo oduzeli odgovor na repliku. Dakle, što je to unešeno, bitno je što je to unešeno imovinskom karticom, što je prijavljeno Povjerenstvu. Dakle, očito postoji sumnja da u imovinskoj kartici određenih dužnosnika nije prijavljeno sve ono što oni posjeduju. E sad, to nije stvar Povjerenstva ili je, ne znam ili stvar ipak pravosuđa ne, kako vidimo na kraju.
I završna riječ predsjednice Povjerenstva gospođe Dalije Orešković. Izvolite.
Kratko ću još nešto reći vezano za Izvješće za 2012. godinu. Iako nije bilo Povjerenstva, postojao je Ured povjerenstva. Kao što znate člankom 52. stavkom 3. Zakona o sprječavanju sukoba interesa propisana je obaveza državnih tijela koja obavljaju imenovanja da u roku od 6 mjeseci od stupanja tog zakona na snagu dostave Povjerenstvu popis onih koje se smatraju dužnosnicima temeljem činjenice da ih je imenovao Predsjednik Republike, Vlada Republike Hrvatske ili Hrvatski sabor. Obzirom da je zakon stupio na snagu u ožujku 2011. godine taj rok je istekao u 9. mjesecu 2011. Do današnjeg dana niti od strane Sabora u ranijem sazivu, a niti od Hrvatskog sabora u ovom sazivu povjerenstvo takav popis nije zaprimilo. Po zakonu sam dužna čuvati i neovisnost i nepristranost povjerenstva pa tako ne bih voljela niti da se pojedini slučajevi o kojima je povjerenstvo već odlučivalo i donijelo svoje odluke izdvajaju iz konteksta. Primjer tome je i odluka povjerenstva u predmetu Radman. Ne bih voljela da odgovornost svedemo samo na jednu osobu jer smo zapravo odgovorni pomalo svi, i povjerenstvo koje je moglo gospodina Radmana prethodno upozoriti da je dužnosnik i Hrvatski sabor koji je mogao povjerenstvu na vrijeme dostaviti popis osoba koje Hrvatski sabor imenuje i koje se smatraju dužnosnicima, a isto tako i u samom aktu o imenovanju naglasiti ili ukazati da je dužan voditi računa o odredbama Zakona o sprečavanju sukoba interesa. Ovu temu smatramo iznimno važnom baš zato što smo i kroz te predmete u kojima smo pomalo i pomaknuli granice razmišljanja o dužnosnicima i o sukobu interesa nastojali potaknuti javnu raspravu i dati Hrvatskom saboru priliku da razmotri koji bi to bili kriteriji po kojima će odrediti koja to imenovanja iz vaše nadležnosti podliježu poštivanju odredbi Zakona o sprečavanju sukoba interesa a koji slučajevi ne. Također mi je važno naglasiti da je u 2013. godini povjerenstvo dvije trećine predmeta pokrenulo na temelju vlastitih saznanja, a ne na temelju podnesene prijave o sukobu interesa. Kroz te predmete nije bilo na nama da razmišljamo koja će biti posljedica onih odluka koje povjerenstvo utvrdi. To je ili na tijelima koja obavljaju imenovanja ili na hrvatskoj javnosti. Na povjerenstvu je bilo da dosljedno primijeni zakon i to zakon kojeg je donio Hrvatski sabor. Naravno da će veliki broj predmeta ukazati na to koje odredbe zakona treba mijenjati i što u postupovnom smislu treba urediti bolje. Činjenica je, a to možete vidjeti iz svih odluka koje su objavljene na internet stranici, da niti jednom povjerenstvo nije utvrdilo na deklaratornoj razini postojanje situacije sukoba interesa nego je govorilo o kršenju odredbi zakona. I za kršenje odredbi zakona izreklo je sankcije u onom rasponu kako ih je propisao Hrvatski sabor. Još nešto moram reći, nije sve ono što je radilo povjerenstvo dostupno na internet stranici. Nakon provedenih lokalnih izbora zaprimili smo preko 2500 novih Izvješća o imovinskom stanju. Pokazalo se, a to se tiče i nekih od onih koji sjede u ovim klupama i obnašaju dužnost zastupnika u Hrvatskom saboru, da popuniti Izvješće o imovinskom stanju i nije tako jednostavno. Utvrdilo se da veliki broj dužnosnika nije podnio izvješće za obje dužnosti koje obnaša, primjerice dužnost na lokalnoj razini i dužnost saborskog zastupnika pa uvijek jedna kartica fali. Preko nekoliko stotina dužnosnika uopće nije podnio izvješće bilo za početak bilo za kraj mandata. Od onih koji su podnijeli preko 700 od ovih 2500 novo zaprimljenih već u formalnom smislu nije bilo ispunjeno kako treba. Povjerenstvo je donijelo preko 700 administrativnih zaključaka koji su detaljno i obrazloženi koji predstavljaju jedan upravni akt kojima se dužnosnike zapravo upućuje što trebaju navesti pod podatak, primjerice kreditnog zaduženja. Tko je vjerovnik, kako definirati obavezu i slično. Prema tome, potrebe za edukacijom postoje. Ono što piše u Izvješću za 2012. godinu da je povjerenstvo provelo edukaciju, odnosno provodilo edukaciju dužnosnika na svim razinama činjenica je da nije provedena edukacija dužnosnika koji obnašaju dužnost zastupnika u Hrvatskom saboru, a isto tako niti članova Vlade. Ovo je prilika da na jednu takvu edukaciju pozovem ili da je barem najavim. Nadam se da se to neće shvatiti kao dociranje ili kao tumačenje zakonodavcu što zapravo piše u zakonu nego kao prilika za dijalog da i mi kao povjerenstvo skrenemo pozornost u onom pravnom i tehničkom smislu što u tom zakonu treba drugačije definirati i da pokrenemo jednu širu javnu raspravu što zapravo od uređivanja materije sukoba interesa očekujemo.
Zaključujem raspravu. Sad ćemo prijeći na, zahvaljujem vam slobodni ste,
Izvješće o radu Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa za 2012. godinu. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: - Prihvaća se Izvješće Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa za 2012. godinu Molim izjašnjenje. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 98 glasova za i 1 suzdržanim glasom donesen predloženi zaključak.