Dame i gospodo otvaram sjednicu Hrvatskoga sabora na kojoj će nam se obratiti predsjednik Ukrajine NJ.E. gospodin Viktor Juščenko. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici sve vas srdačno pozdravljam. Dozvolite da u svoje ime i u vaše ime posebno pozdravim Nj.E. gospodina Viktora Juščenka, predsjednika Ukrajine. [[Pljesak.]] Izaslanstvo Ukrajine. [[Pljesak.]] Diplomatski zbor na čelu sa doajenom zbora Nj.E.Msgr. Franciscom Javier Lozano. [[Pljesak.]] Čast mi je zamoliti poštovanog gospodina predsjednika Ukrajine Viktora Juščenka da se obrati zastupnicama i zastupnicima Hrvatskoga sabora i nazočnim članovima diplomatskog zbora. Izvolite gospodine predsjedniče. [[Pljesak.]]
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani zastupnici, dame i gospodo. Meni je čast nastupati danas u Hrvatskom saboru … [[Govornik se ne razumije.]] demokracije, suvereniteta i pravednosti Republike Hrvatske. [[Pljesak.]] [[Govornik se ne razumije, nema prijevoda.]] /Pljesak./
Zahvaljujem predsjedniku Ukrajine gospodinu Viktoru Juščenku na obraćanju, kao i prijateljskim porukama Hrvatskoj i Hrvatskom saboru. Hvala lijepa. Sjednica se nastavlja kako je najavljeno. [[Pljesak.]]
Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sjednicom i raspravom o - Konačni prijedlog Zakona o oružju, treće čitanje P.Z.E. br. 522; Predlagatelj je Vlada. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, ravnopravnost spolova i europske integracije. Državni tajnik Ministarstva unutarnjih poslova Ivica Buconjić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite državni tajniče.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, štovane dame i gospodo zastupnici. Pred nama je treći Prijedlog Zakona o oružju. Naime, prijašnje dvije rasprave u ovom Domu su pobudile veliku raspravu i budući smo u raspravi uočili opravdanost nekih primjedbi, odnosno nedovoljnu definiranost pojedinih instituta u zakonu predložili smo da zakon ode i u treće čitanje i pred vama je prijedlog, Konačni prijedlog Zakona o oružju u kojem smo nastojali uvažiti sve one primjedbe za koje smo procijenili da će dovesti do boljeg i kvalitetnijeg zakona. Ja ću samo ukratko reći koji su bili osnovni razlozi za donošenje novoga Zakona o oružju. Naime, bilo je tu nekoliko razloga. Jedan od razloga je bio da smo trebali naš Zakon o oružju uskladiti sa europskim zakonodavstvom, europskom stečevinom, pravnom stečevinom i direktivama. A drugi razlog za donošenje ovog zakona je bio da se poveća sigurnost građana, odnosno uvedu instituti koji će smanjiti zlouporabe oružja kojih je u Republici Hrvatskoj na žalost bilo. Nekoliko osnovnih novosti uopće u prvoj predloženoj izmjeni, odnosno u prvoj varijanti zakona je bilo da se uvodi nova kategorizacija oružja u skladu sa europskom direktivom. Zatim da se uvodi obilježavanje oružja žigom. Zatim se uvodi uzimanje mehaničkog traga oružja što je vrlo važno zbog kasnije identifikacije, pronalaženja počinitelja teških kaznenih djela oružjem. Zatim se uvodi trajna predaja oružja, postrožuju se uvjeti za dobivanje dozvole za držanje i nošenje oružja, liječnički pregledi se uvode kao obveza svakih pet godina, a ne kao do sada 10 godina s tim što se i dužina trajanja dozvole za nošenje veže sa dužinom trajanja liječničkog uvjerenja i uvodi se legalizacija. Dakle, prvo ću ovo sistematizirati kroz konkretne članke predloženog zakona. Oružje se razvrstava u 4 kategorije što je u skladu sa europskom pravnom stečevinom i europskim direktivama, a ne kao do sada što je bilo u 2 vrste dozvoljeno i zabranjeno. Zatim se uvodi obaveza prijavljivanja oružja iz kategorije C plinsko oružje, reprodukcije vatrenog oružja i mužari. Zatim kao što sam rekao postroženi uvjeti za nabavu oružja. Uvedeni su prekršaji iz Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji, konzumacija opojnih droga i drugih omamljujućih sredstava što je predviđeno u članku 10. Naime, svjedoci smo da je preveliki broj kaznenih djela nasilja u obitelji, zlostavljanja, ubojstava počinjen vatrenim oružjem tako da smo htjeli pooštriti uvjete za osobe koje će podnijeti zahtjev za dozvolu za držanje i nošenje oružja ali i za već postojeće vlasnike oružja što se treba dokazati, odnosno utvrditi kroz provjere, odnosno kroz redovite liječničke preglede svakih pet godina. Zatim se isto tako predviđa da uvjerenje o zdravstvenoj sposobnosti se izdaje s rokom važenja od pet godina, a ne kao do sada 10 godina, te su uvedene sankcije za liječnike koji ne obavijeste policiju o promjeni zdravstvenog stanja osoba koje drže ili nose oružje. Naime, uočili smo da se dosta puto dogodio da je kod osoba koje imaju dozvolu za nošenje i držanje oružja i koje nose i drže oružje došlo do promjene u zdravstvenom stanju koje su ponekad bile i uzrok zlouporaba oružja i počinjenja teških kaznenih djela, a nadležne institucije konkretno MUP o tome nisu bili obaviješteni, a sigurno su se mogla spriječiti veći dio tih najtežih kaznenih djela da je MUP bio na vrijeme obaviješten o nastupanju zdravstvenih promjena kod osoba koje imaju u posjedu oružje. Zatim se uvodi ispitivanje i obilježavanje žigom vatrenog oružja članci 82. do 86. sukladno direktivi EU 91/477 i izmjeni direktive 2006/0031. Smatramo da je ovo isto vrlo važno osim toga što usklađujemo naše propise sa propisima Europske unije i zbog toga što ćemo uvesti bolju i točniju, precizniju kontrolu i nadzor nad oružjem. Zatim je također reguliranje pitanje nošenja i prenošenja oružja po ulasku Republike Hrvatske u punopravno članstvo u Europsku uniju što je predviđeno člancima 62. do 65. Uvodi se dobrovoljna predaja zabranjenog i dozvoljenog oružja po drugačijem modelu. Oružje se može predati uvijek i osoba koja ga preda neće biti gonjena niti prekršajno, niti kazneno ukoliko ga prijavi nadležnom tijelu radi predaje prije poduzimanja izvidnih radnji policije sukladno Zakonu o prekršajima i započinjanja izvida kaznenih djela od hitnih istražnih radnji. Smatramo da treba na neki način motivirati građane koji nelegalno posjeduju oružje, da ga ili vrate ili legaliziraju s tim što smo uočili da je prijašnjih godina bilo zlouporaba. Naime, kada bi policijski službenici krenuli postupati prema osobi za koju su postojala saznanja da nelegalno drži oružje ili da je čak njime počinila kazneno djelo kada bi policija došla oduzeti oružje vlasnik, odnosno građanin bi rekao upravo sam krenuo oružje vratiti i time izbjegavao kaznenu ili prekršajnu odgovornost. Zbog toga smo uveli ovu mogućnost prije svega da ga legalno vrati, odnosno legalizira dok ne počne, dok nije počinio njime kazneno djelo, odnosno da ga ne može vratiti ukoliko su prema njemu započele mjere policijskih izvida. I kao što sam rekao ponovo se uvodi legalizacija oružja tako da omogućimo što je moguće većem broju građana koji nisu kršili zakon, odnosno činili prekršaje posjeduju oružje da ga mogu i legalizirati ukoliko se ona može legalizirati sukladno ovoj predloženoj podjeli oružja na četiri skupine. Ukratko ću samo pobrojati i razlike u predloženoj ovoj trećoj varijanti zakona u odnosu na drugu varijantu. Naime, glava 14 koja je govorila o obvezi tehničkih pregleda, a to su bili članci 86. do 89. se brišu zbog toga što je prevladalo mišljenje i stručnih organizacija i Lovačkog saveza, lovačkih udruga seljačkog saveza da ova mjera nije potrebna. Zatim se produžuje rok za prodaju oružja koje je oduzeto u upravnom postupku s pravom na naknadu. Taj se rok produžuje sa 6 mjeseci na godinu dana. Smatrali smo da je zaista opravdano pružiti vlasnicima oružja kojega više ne mogu imati taj rok u kojem ga mogu prodati da im ne bi oružje bilo oduzeto. Zatim se isto tako je izašla ona izmjena u članku 26. iza stavka 1. dodaje se stavak 2. koji glasi: "Za prenošenje oružja za koje je izdana isprava o oružju nije potrebno odobrenje.". To se prije svega odnosi na streljačka društva koja putuju iz grada u grad na natjecanja. I ovim smo htjeli riješiti svaku dvojbu da im nije potrebna posebna dozvola da to oružje kojem se natječu za to oružje moraju imati odobrenje policije. Zatim isto tako povećan broj komada streljiva koje lovci i strijelci mogu unijeti RH, članak 62. sa 100 na 500 komada, što je isto bio zahtjev i Hrvatskog streljačkog saveza i Lovačkog saveza i streljačkih udruga i lovačkih udruga. Isto su tako povećane kazne u članku 91. i 92. za najteža kaznena djela koja se počinje protivno ovom Zakonu o oružju. Zatim je isto tako novina da se dodaje u članku 107. iza točke 6. nova točka 7. koja glasi: "Način postupanja policijskih službenika prilikom traženja i prikupljanja obavijesti od građana za potrebe postupka koji se vodi sukladno ovom Zakonu.", to je bio prijedlog Odbora za ravnopravnost spolova. Smatramo zaista da treba svesti na najmanju moguću mjeru mogućnost arbitriranja kod provođenja provjera. Tako da zaista želimo maksimalno objektivizirati postupanje policije u provođenju ovih provjera kako ne bi došlo do zlouporabe, odnosno do šikaniranja ili tendecioznog postupanja. I isto tako je u članku 82. predviđeno da obilježavanje i ispitivanje oružja radi proizvođač, a ne MUP. Zbog toga što bi ova druga varijanta proizvela dodatne troškove vlasnicima oružja, odnosno proizvođačima oružja i dovela bi do nepotrebnog administriranja. Ovako proizvođač oružja ga je dužan obilježiti i izvršiti ispitivanje i podatke o uzetom mehaničkom tragu dostaviti MUP-u. To je smatramo najracionalnije rješenje zbog toga što će svako oružje biti sigurno prokušano, obilježeno i podaci i oružju dostavljeni MUP-u, a neće izazivati dalje nepotrebno administriranje i troškove niti za proizvođače niti za vlasnike oružja, nećemo morati ni MUP angažirati dodatne kapacitete radi provođenja ovih mjera obilježavanja i ispitivanja oružja. Da zaključim, namjera, svrha i cilj donošenja ovoga Zakona je bila prije svega da se postrože uvjeti za neodgovorne posjednice oružja, da pokušamo što je moguće veći broj oružje koje je nelegalno posjedu, koje je ilegalno kod građana, da ga pokušamo ili legalizirati ili da ga pokušamo oduzeti građanima. Zbog toga što se tim nelegalnim oružjem najčešće i čine najteža kaznena djela. A s druge strane da se ne otežava i ne komplicira nabavljanje i držanje oružja lovcima i športskim strijelcima i drugim savjesnim građanima koji oružje nabavljaju zaista ili za potrebe bavljenja sportom ili za potrebe bavljenja lovom ili zbog zaštite odnosno drugih razloga predviđeni ovim zakonom. Inače je praksa pokazala da upravo lovci i strijelci i jesu najsavjesniji i najodgovorniji posjednici odnosno vlasnici oružja, da oni tim svojim oružjem najrjeđe čine kaznena djela. I zbog toga smo zaista pokušali pronaći način kako da im ne otežavamo i ne kompliciramo nabavku, držanje i nošenje oružja i njegovo korištenje za one svrhe za koje se on nabavlja i registrira. Nadamo se da ćemo i ovim akcijama bez vremenskog trajanja legaliziranja i povrata potaknuti građane da vrate oružje koje drže nelegalno, odnosno da vrate i oružje koje inače ilegalno koje se ne može držati po ovom Zakonu kako bi spriječili izvršavanje, odnosno događanja teških kaznenih djela oružjem kojega u Hrvatskoj zaista ima previše. Naime svjesni smo da je Hrvatska država koja je izašla prije par godina iz rata, da je tijekom '90.-ih velika količina oružja bila koncentrirana kod građana Republike Hrvatske. I smatramo da nakon proteka rata je došlo vrijeme da oni kojima oružje nije potrebno za obavljanje aktivnosti streljaštva, lova da ga i vrate zbog toga što je po svim statističkim pokazateljima Republika Hrvatska sigurna država. I smatramo da bi bilo dobro da se oružje ne drži bez nužne potrebe. Hvala lijepa.
Hvala. Odbori za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, predsjednik Odbora poštovani zastupnik Ivan Jarnjak. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost na 98. sjednici održanoj 30. svibnja 2007. godine razmatrao je Konačni prijedlog Zakona o oružju, treće čitanje koje je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske. Članovi Odbora upoznati su sa razlozima i interesima zbog kojih se predlaže donošenje predmetnog zakona. Predstavnik predlagatelja ističe kako se ovim zakonom propisuje niz mjera u cilju učinkovitijeg sprječavanja i suzbijanja ilegalne proizvodnje, nabavljanje i posjedovanje te svih drugih zlouporaba u svezi s oružjem i eksplozivnim tvarima. Nadalje ističe kako je ovaj zakonski prijedlog prilagođen europskim normama o oružju kojim se povećava sigurnost građana glede nabave i posjedovanja dozvoljenog oružja, te kontrole nedozvoljenog oružja. Također napominje da se predmetni zakon uvodi produljenje roka za povrat oružja na neograničeno vrijeme bez prekršajnog kaznenog gonjenja pri oduzimanje … [[Govornik se ne razumije.]] policije. Odbor je podržao iznijeto stajalište predstavnika Vlade Republike Hrvatske te je osobito ukazao na odredbe kojima se reguliraju uvjeti za izdavanje odobrenja za nabavu oružja fizičkim osobama. S tim u svezi Odbor podnosi amandmane na Konačni prijedlog zakona. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje Zakona o oružju uz dva amandmana koji su u prilogu i koji gospodine predsjedniče ne bi trebalo sad čitati. Hvala lijepa.
Ako ste tako odlučili da ne čitate, dobro. Odbori za ravnopravnost spolova, europske integracije, zakonodavstvo. Otvaram raspravu. Za Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Tomislav Čuljak.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Odmah u uvodu ću reći u ime kluba, klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje Konačnog prijedloga Zakona o oružju. Ovim zakonskim prijedlogom usklađuje se zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije o čemu svjedoči i izjava usklađenosti koja je u prilogu ovog zakonskog prijedloga, a sve u skladu sa odredbama Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između Europske unije i Republike Hrvatske. Razlika između teksta Konačnog prijedloga zakona u drugom čitanju i teksta koji se predlaže u trećem čitanju uvjetovane su primjedbama i prijedlozima pojedinih ministarstava i drugih tijela Vlade Republike Hrvatske kojima je prijedlog bio dostavljen na očitovanje, ali i prihvaćanjem amandmana klubova zastupnika, saborskih odbora, pojedinih zastupnika iz pojedinačne rasprave. Budući je evo u prethodna dva čitanja otvorena šira rasprava o navedenom Prijedlogu zakona ispred kluba Hrvatske demokratske zajednice želim se osvrnuti i ukazati na razlike u odnosu na drugo čitanje. Nekoliko posebno važnih pitanja koja se trebaju urediti zakonom su u ovom zakonskom prijedlogu jasnije naglašena što će sigurno doprinijeti boljoj i učinkovitijoj provedbi zakona nakon njegovog usvajanja. U prvom redu to se odnosi na pitanje kategorizacije oružja, članak 6. i 7. pa je sada sve zabranjeno oružje svrstano u kategoriju A. Dozvoljeno oružje s obvezom izdavanja odobrenja svrstano je u kategoriju B. Dozvoljeno oružje sa obvezom prijave nalazi se u kategoriji C, dok se oružje za koje nije potrebno odobrenje niti prijava nalazi u kategoriji D. U članku 12. i 13. koji govore o uvjetima za nabavu oružja fizičkim osobama, posebno za potrebne dokaze koje je potrebno priložiti za nabavu športskog oružja i lovačkog oružja postoji neujednačen kriterij koji se možda može uskladiti što predlaže i Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost sa svojim amandmanom, ali i lovački savez je stavio primjedbu na taj dio. Naime, u stavku 3. za športsko oružje kaže se članovima športske streljačke udruge koji se aktivno natječu u streljaštvu uz pisanu potvrdu krovne organizacije koja vodi evidenciju članstva svih hrvatskih streljačkih udruga, dok se za lovačko oružje kategorije B predlaže dokazati ispravom o položenom lovačkom ispitu. Ako bi se zadržalo isti kriterij onda bi se uz položeni lovački ispit trebalo priložiti i lovačku iskaznicu koja je zapravo isprava kojom se dokazuje položen lovački ispit i bavljenje lovom, aktivno bavljenje lovom. U praksi se događa da netko položi lovački ispit, kupi lovačku pušku, a nikada i nigdje se uistinu ne bavi lovom niti je član bilo koje lovačke udruge, tako da je sasvim drugi kriterij u odnosu na strijelce, a to je sadržano i u amandmanu koji ste dobili u ime odbora. U članku 26. riješene su dvojbe koje su postojale po pitanju prenošenja oružja za koje je izdana isprava tako što se iza stavka 1. dodaje i stavak 2. koji glasi za prenošenje oružja za koje je izdana isprava o oružju nije potrebno odobrenje. Ovim dodanim stavkom jasno je formulirano pitanje prenošenja oružja sa jednog mjesta na drugo, npr. kada lovci nose oružje od kuće do lovišta koje se nalazi u drugoj županiji potreban im je samo oružni list. Ista situacija je i sa strijelcima, ali i sa ostalim građanima koji prenose oružje, a za oružje koje prenose imaju izdanu ispravu o oružju, tj. oružni list. U članku 50. produžuje se rok za prodaju oružja koje je oduzeto u upravnom postupku sa pravom na naknadu sa 6 mjeseci na ukupno godinu dana. Ovdje je važno reći da vlasniku oružja se daje mogućnost da u roku od 6 mjeseci od pravomoćnosti rješenja o oduzimanju oružja nađe kupca za to oružje sam. Ukoliko oružje ne uspije prodati sam vlasnik ono se dostavlja ovlaštenom trgovcu za prodaju oružja gdje će biti izloženo za prodaju još 6 mjeseci. Ukoliko oružje i tada ne bude prodano trgovac ga vraća nadležnom tijelu. Kako je državni tajnik spomenuo povećava se i broj komada streljiva koji lovci i strijelci mogu unijeti u Republiku Hrvatsku sa 100 na 500 komada što je regulirano člankom 62. Uvodi se i odobrenje za nabavu streljiva za, kod nas u Republici Hrvatskoj postoji dvojba da li će to izazvati određeno povećano administriranje, posebno lovcima i strijelcima, ali budući da se zakon usklađuje sa zakonodavstvom Europske unije onda je bolje to riješiti danas nego da za nekoliko godina kada Hrvatska uđe u Europsku uniju ponovo se mora mijenjati i popravljati zakon. U poglavlju tehnički pregledi vatrenog oružja u odnosu na drugo čitanje brišu se članci od 86. do 89. čime se pojednostavljuje procedura ispitivanja i obilježavanja vatrenog oružja žigom koje je obveza proizvođača oružja pod nadzorom naravno Ministarstva unutarnjih poslova. Važno je napomenuti i to da se za uzimanje otisaka pravnim i fizičkim osobama ne naplaćuje naknada. Razlika u odnosu na drugo čitanje je znatno povećanje kazni, posebno se to odnosi na članak 91. kojim se za neovlašteno nabavljanje, držanje, prodaju ili ustupanje oružja nekom drugom propisuje kazna od 10 do 100 tisuća kuna ili kazna do 60 dana zatvora. Ovdje se naravno radi o oružju koje je ovim Zakonom zabranjeno. Za držanje ili nošenje oružja bez potrebnog odobrenja za fizičke osobe određuje se kazna od 5 do 50 tisuća kuna. Razlika je u odnosu na aktualni zakon kod izdavanja uvjerenja o zdravstvenoj sposobnosti sa dosadašnjih 10 na 5 godina uz uvedenu sankciju za liječnike koji ne obavijeste policiju o promjeni zdravstvenog stanja osobe koja drži i nosi oružje. Iz tog razloga što je ovaj članak bio pomalo nejasno formuliran klub Hrvatske demokratske zajednice predložio je i predlaže amandman kojim se u članku 107. iza stavka 3. dopisuje i, dopisuje se novi stavak 4. koji glasi ministar nadležan za poslove zdravstva uz suglasnost ministra unutarnjih poslova propisat će način i postupak na koji će liječnik iz članka 11. stavka 6. ovog Zakona izvijestiti nadležno tijelo o promjeni zdravstvenog stanja vlasnika oružja koji utječe na sposobnost za držanje i nošenje oružja. Ovdje je zapravo vidljiva dobra namjera predlagatelja da se u suradnji svih koji mogu imati saznanja o osobinama i zdravlju vlasnika oružja spriječi da oružje dođe ili ostane u rukama osobe koja bi ga mogla zloupotrijebiti. A može pasti u vodu ako se precizno ne utvrdi način međusobnog izvješćivanja. Izabrani liječnik primarne zdravstvene zaštite mora imati saznanja da njegov pacijent ima dozvolu za oružje. Jednako tako mora biti razrađen postupak izvješćivanja nadležne policijske uprave odnosno postaje u kojoj je oružje registrirano, ako vlasnik oružja više nema zdravstvenu sposobnost za držanje i nošenje oružja. Prevelik je rizik ako netko ne ispuni svoju obvezu a kazna za liječnike je propisana u članku 92. stavak 1. je tri do petnaest tisuća kuna, ili kazna zatvora do 30 dana. Stoga evo, i klub zastupnika predlaže ovaj amandman kojim se ovo pitanje može jasnije regulirati. Važno je napomenuti da se uvodi dobrovoljna predaja zabranjenog i dozvoljenog oružja po drukčijem modelu što je riješeno člancima 97., 98., 99. i 100. U članku 97. radi se o predaji zabranjenog oružja bez sankcija za građane. Oružje se kako je državni tajnik u uvodu rekao, može predati uvijek i osoba ga, koja ga preda policiji prije izvidnih radnji sukladno Zakonu o kaznenom postupku i Zakonu o policiji, naravno neće biti gonjena. Člankom 98. i 99. propisuje se mogućnost legalizacije oružja koje se može posjedovati ali u roku 6 mjeseci ukoliko to oružje prijave nadležnom tijelu radi registracije, također prije izvidnih radnji policije. Na koncu treba reći da su postroženi uvjeti za nabavu oružja osobama koje počine prekršaje iz Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji i konzumacija opojnih droga ili drugih omamljujućih sredstava. Sa uvjerenjem da će Konačni prijedlog Zakona o oružju glede nabave, posjedovanja dozvoljenog oružja i kontrole nedozvoljenog oružja ispuniti svrhu donošenja i doprinijeti većoj sigurnosti građana, klub HDZ-a podržat će njegovo izglasavanje. Hvala.
Hvala. Klub SDP-a poštovana zastupnica Gordana Sobol.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege! Pa, ja ću odmah na početku također u ime kluba SDP-a reći da ni ovaj prijedlog zakona nećemo podržati iz nekoliko razloga koje ću u svojoj raspravi iznijeti. Počet ću ustvari sa očitovanjem na, državni tajnik je u svom obrazloženju ovog prijedloga zakona u trećem čitanju, rekao da su osnovni razlozi, dva osnovna razloga za ovakav prijedlog zakona, to je s jedne strane usklađivanje sa europskim zakonodavstvom, a s druge strane da se, da će se usvajanjem ovog zakona i primjenom ovog zakona povećati sigurnost, općenito sigurnost građana, jer se uvode određeni instituti koji idu ka smanjenju opasnosti, dakle ka povećanju sigurnosti. I pri tom je nabrojio dakle između ostalog novu kategorizaciju oružja, zatim pooštrenje uvjete za držanje i nošenje oružja, smanjenje vremenskog period u kojem treba obaviti obavezan liječnički pregled, te trajnu legalizaciju. Međutim, mi u klubu SDP-a smatramo da ovi razlozi odnosno ove novine koje se uvode u ovom zakonu ne idu ka tome da sada, danas, sutra ili u bliskoj budućnosti povećaju općenito sigurnost građana. Naime, mi u SDP-u ne vidimo ustvari na koji način će ovaj zakon omogućiti da se Hrvatska suoči i da riješi ustvari svoj najveći problem kad je u pitanju oružje, a to je držanje ili sakrivanje ili kako ćemo to nazvati nedozvoljenog odnosno ilegalnog oružja, odnosno oružja koje nije prijavljeno. Naime, iz dosadašnjih rasprava koje je točno državni tajnik rekao, da je pobudio veliku raspravu u Hrvatskom saboru, što je jasno bilo i za očekivati. No, valja podsjetiti da u Hrvatskoj kako to i piše u obrazloženju ovoga zakona negdje iz travnja mjeseca su podaci, imamo 369 tisuća 612 komada legalnog oružja, u vlasništvu 199 tisuća 509 građana. S druge strane imamo opet prema nekakvim naravno samo procjenama barem još tri puta toliko ilegalnog oružja. U biti nema trećeg. S jedne strane je oružje koje je sada u legalnom posjedu, a s druge strane imamo ogromne količine oružja koje su kod građana ilegalno. I problem, ono što mi vidimo u SDP-u ovog zakona je ustvari upravo u tome što se prvenstveno i u najvećem svom dijelu referira u odnosu na legalno oružje i to ono sadašnje odnosno neko buduće. Te ustvari s ovim odredbama o kojima je državni tajnik govorio, to je točno. Mi kroz ovaj zakon pooštrujemo odnosno i postrožujemo kontrolu oružja, ali onog oružja koje je već i danas jeste pod kontrolom. Naravno, mi u SDP-u podržavamo pooštravanje određenih kriterija sa čime se slažemo, mada jeste vrlo nepopularno uvoditi i nove takse ili namete ili poreze i kako se čulo i sa raznih strana i kod prva dva čitanja ovoga zakona. Međutim, isto tako upozoravamo iz kluba SDP-a da ovaj zakon jeste ustvari objektivno u situaciji da očekujemo da će ustvari dio oružja koje je sada legalno, sutra ustvari postati ilegalno oružje jer jednostavno jedan dio ljudi se neće odlučiti na nekakvo vraćanje, a neće se odlučiti niti da ide plaćati sad nove preglede i slično. A s druge strane će se kako se, ustvari pretpostavlja se da će se broj legalnog oružja smanjiti zbog njegove tehničke neispravnosti, mada moram reći što se nas u klubu SDP-a tiče, nije mi jasno odnosno tvrdnja koja stoji ovdje u obrazloženju da se kod građana u legalnom posjedu nalazi velika količina oružja koja je dotrajala te predstavlja veliku opasnost za vlasnika oružja i njegovu okolinu. Dakle, ne znamo na osnovu čega. Pretpostavljam da neki podaci postoje ali oni ovdje nisu navedeni. Mi u SDP-u shvaćamo i razumijemo, i podupiremo to da se naši zakoni pa onda i ovaj zakon koji govori o oružju, o držanju i nošenju oružja da se ustvari usklađuje i sa europskim kriterijima odnosno europskim direktivama, europskim zakonodavstvom. Međutim, čini mi se odnosno čini nam se u SDP-u da je pritom ustvari zaboravljeno pomalo i nedovoljno naglašeno i kroz ove odredbe zakona da za razliku od zemalja Europske unije Hrvatska ima rat iza sebe, ima ratna stradanja, ima ogromnu količinu oružja koje je da tako kažemo manje ili više dobro skriveno kod određenog broja naših građana. I u biti točno je i to valjda pretpostavljam da se svi slažemo da dobar dio problema ilegalnog oružja u Hrvatskoj ustvari zapravo leži u načinu na koji je to oružje nabavljano neposredno prije, za vrijeme odnosno tijekom ratnih operacija u Hrvatskoj. Za razliku od zemalja Europske unije Hrvatska ima ogromnu količinu ilegalnog oružja kojim se u Hrvatskoj i to smo do sada uvijek naglašavali počini preko 95% svih kaznenih djela, pljački, ubojstava, ranjavanja, razbojstava, samoubojstava ali i nehotičnih, nenamjernih nesretnih slučajeva iza kojih onda ostaju ranjeni ili ubijeni. Kako ustvari onda riješiti ovaj problem, mi bi u SDP-u to željeli znati i čuti od Vlade odnosno željeli bismo vidjeti na puno izraženiji način i u ovom zakonu jer toga ovdje nama ili ga ima puno premalo. Naime, nejasno je u konačnici ostalo kako i na koji način mi ustvari mislimo da ćemo motivirati i stimulirati naše građane da vrate oružje ili da ga eventualno barem daju na onesposobljavanje. U pripremama ovoga zakona i to treba naglasiti sjećam se da smo unazad možda nekakvih dvije godine intenzivno počeli govoriti o Zakonu o oružju i u biti u pripremi ovoga Zakona o oružju od strane Vlade se ustvari stvorila i još uvijek se stvara jedna iluzija, ustvari da ćemo ovim zakonom riješiti problem ilegalnog oružja, da ćemo ovakvim zakonom podići opću sigurnost građana, smanjiti kriminalitet, smanjiti obiteljsko nasilje itd. A mi ne možemo jednostavno vjerovati da se misli ili da se vjeruje da ćemo kriminal, organizirani kriminal i sve ostalo što je s time povezano riješiti tako da ćemo ustvari kroz ovaj zakon ponovno popisati već sada legalno oružje a ostaje nam i dalje problem i to upozoravamo ponovno i kod trećeg čitanja u ovom zakonu problem motivacije građana koji drže ilegalno oružje da se ono prijavi odnosno da se vrati. A da bi se motiviralo građane na vraćanje ilegalnog oružja mi imamo ustvari dvije mogućnosti. S jedne strane su to kaznene odredbe, s druge strane su to određene stimulirajuće odredbe odnosno na neki način kombinacija jednih i drugih odredbi. Kad govorimo o kaznenim odredbama onda moramo reći o.k. u jednom dijelu jesu povećani ovi novčani iznosi kazni, međutim podsjećam opet i to smo već i prošli puta naglasili da kad se uhvati netko sa gramom marihuane dobije do tri godine zatvora a ovdje kad ga uhvatite sa nošenjem oružja jedan dobar dio njih bit će u stanju i platit će kaznu i nakon toga gotovo pa nikome ništa. Ako je problem u našem kaznenom zakonodavstvu onda je možda trebalo, pa mi smo do sada imali nekoliko izmjena dopuna Kaznenog zakona, negdje i prošle godine u ljeto je bilo pa se onda eventualno moglo na koordinirani način raditi i odredbe, i ono što se htjelo postići Zakonom o oružju, iskoristiti priliku pa neke stvari riješiti i kroz Kazneni zakon. Inače smo naglašavali u dosadašnjim raspravama a i danas posebno naglašavamo u ime kluba da se zalažemo da se kaznene odredbe vezane uz posjedovanje, nošenje, upotrebu i sve ostalo kad je u pitanju ilegalno oružje trebalo ustvari prebaciti iz prekršajnog u Kazneni zakon. U raspravi o ovom zakonu u drugom čitanju predložili smo i to ponovno ponavljam u ime kluba usmjeravanje ovih prikupljenih sredstava koja će se dobiti na osnovu primjene ovoga zakona. Naime, nekakve su procjene da će se primjenom ovoga zakona prikupiti otprilike oko trinaest milijuna kuna i ustvari smo predložili i tražili da Vlada upravo te novce usmjeri u pravcu neke vrste stimulacije otkupa odnosno predaje ilegalnog oružja, dakle da se ilegalno oružje vrati. Ponavljamo stalno o potrebi osmišljavanja jakih propagandnih akcija koje će ići prema našim građanima. I naravno, onda to sve skupa bi podrazumijevalo da bi ove odredbe po mogućnosti da tako kažem nekažnjenog vraćanja ilegalnog oružja ustvari trebale biti i vremenski ograničene jer po ovom prijedlogu zakona ova ustvari mogućnost da se ilegalno oružje legalizira zapravo bi ja rekla da se proteže na neki način unedogled. Pa onda ispada da će neki drugi zastupnici ovdje za nekakvih desetak godina iz ovih istih klupa i sa ove govornice govoriti vjerojatno o istim problemima odnosno o sličnim brojkama o kojima govorimo i mi danas. Manjak ovog zakona po nama u SDP-u jeste i u tome, to vam piše u članku 13., što ustvari omogućava da fizička osoba nabavi oružje, citiram "Dakle, fizička osoba ima opravdani razlog za nabavu oružja za samoobranu ukoliko dokaže da je njezina osobna sigurnost ugrožena ili bi mogla biti ugrožena u tolikoj mjeri da joj za njezino osiguranje treba oružje, te ukoliko zbog naravi posla ili okolnosti u kojim ga obavlja postoji potreba nabavom oružja, a aktivnostima i mjerama institucija sigurnosti ili drugim mjerama se ne bi mogla osigurati dostatna, dostatna zaštita. Koliko je to u duhu europskog zakonodavstva je upitno po nama, a s druge strane postavljamo pitanje da li ustvari mi priznajemo da nama policija ustvari nije dovoljna odnosno da nije sposobna u potpunosti zaštititi svoje građane već evo se može nabaviti oružje ako fizička osoba na neki način dokaže da ima opravdani razlog jer da je, jer da joj je ugrožen život. I na kraju ono što bismo željeli posebno naglasiti u ime Kluba SDP-a, a to je da nam se čini da je možda i kroz ovaj zakon trebalo na jedan izričitiji način uključiti i potrebu naših udruga koje se, koje u svom, koje okupljaju naše dragovoljce, naše borce iz Domovinskog rata od kojih jedan dio njih ima dijagnosticiran i PTSP. Dakle da im se i kroz ovaj zakon da jedna ja bih rekla značajnija uloga u njihovoj potrebi da budu i više nego do sada istaknuti kao partneri na neki način ne samo Ministarstvu, ne samo Vladi nego i ustvari i svim građanima Hrvatske u motiviranju i svojih članova da puno više nego što su to do sada vraćaju oružje koje imaju u posjedu, koje im je zaostalo još iz Domovinskog rata. Ponavljam dakle zbog svega ovog što sam naprijed navela mi u SDP-u nismo uvjereni da će ovaj zakon ispuniti jedan od onih osnovnih razloga dakle veću sigurnost građana i riješiti pitanje ilegalnog oružja te stoga nećemo glasati za. Hvala.
Hvala. Klub HSLS-a poštovana zastupnica, potpredsjednica Doma Đurđa Adlešić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovane kolegice i kolege i državni tajniče pa evo Konačni prijedlog Zakona o oružju možda je doista pred nama Konačni prijedlog zakona o oružju, dorađen nakon 3 čitanja i zakon koji će nadam se malo stanjiti zalihe koje se kod građana nalaze, a onda naravno i osigurati veću sigurnost građana. Ja podsjećam da je još 1992. godine donesen Zakon o oružju pa je do sada trpio samo niz izmjena, dopuna kojima se nastojala postići veća kontrola nad ilegalnim oružjem u posjedu građana. Međutim u praksi se te mjere nisu u potpunosti ostvarivale. Još uvijek građani posjeduju velike količine oružja i ja sam sigurna da smo mi među narodom koji je najjače naoružan. Naime podatak da se u legalnom posjedovanju još uvijek nalazi preko 350 tisuća komada oružja je sigurno zanimljiv podatak. Zabrinjavajuća činjenica je da su građani i dalje, da se kod njih dakle i dalje nalazi znatna količina zabranjenog vatrenog oružja koje nije moguće legalizirati, a koje građani imaju jedno desetljeće i samo kad se nešto ružno dogodi onda dobijemo i takve podatke. Dobro je dakle da se ponovo uvodi predaja, dobrovoljna predaja zabranjenog i dozvoljenog oružja, ovaj puta na drugačiji način odnosno trajna predaja oružja čime se valjda uspješno bar se nadam će se smanjiti broj ilegalnog oružja kojeg posjeduju građani. Dakle može se primjenjivati ta mjera bez kažnjenog gonjenja. Niti prekršajno niti kažnjeno prije poduzimanja izvidnih radnji policije sukladno Zakonu o prekršajima i započinjanju izvida kaznenih djela te hitnih istražnih radnji. Dakle građani se više neće moći izvlačiti da se, da su se bojali različitih sankcija što naravno nije bilo nikakvo obrazloženje. To je jako dobro jer nepostojanje takve amnestije dovelo bi do sankcioniranja savjesnih građana koji oružje dobrovoljno predaje, a oni nesavjesni bili bi prisiljavani kako oni kažu često puta na odbacivanje oružja kojim su ugrožavali sigurnost drugih. Naime često puta smo mogli uglavnom pročitati u novinama da se oružje nalazilo kraj različitih puteva pa i u kantama za smeće i kontejnerima jer navodno građani nisu znali kako ga se riješiti. Posljednjih 15 godina se primjenjivala privremena amnestija odnosno privremene akcije povrata oružja. Podsjetit ću na 1992. godinu pa do kraja akcije «zbogom oružje» do kraja 2000. godine kad je predano kažu 33 tisuće 589 komada automatskog vatrenog oružja. I kad pri tom dodate podatak od 350 tisuća koje do sada se nalaze u legalnom posjedovanju doći ćete doista do podatka da smo dobro ili predobro naoružan narod. Isplaćivala se 1996. i 1997. godine naknada za predane, predano oružje pa postoji podatak da je ishođeno 30 milijuna 342 skoro 343 tisuće kuna kao naknade za povrat oružja. I možda doista je takva naplata i uzrokovala čišćenje skladišta pa treba razmisliti još jednom i o takvim mogućnostima. No dobro je da se ovim Prijedlogom zakona oružje razvrstava u 4 kategorije. Dakle zabranjeno koje nije moguće legalizirati, dozvoljeno za koje je potrebno prethodno odobrenje, dozvoljeno oružje koje treba prijaviti nadležnom tijelu i dozvoljeno za koje nije potrebno odobrenje niti prijava nadležnom tijelu. Prema dosadašnjem Zakonu o oružju osobe od dvadeset jedne, do 21 ne mogu više podnijeti više zahtjev za legalizaciju ili za dobivanje dozvole za oružje. Dobro je da je ta odredba takva i držimo da se ta dobna granica ne bi smjela smanjivati na niže i mislim da bi trebalo koristiti i adekvatne termine kad se radi o uzrastu od 18 godina ili 21 godine. Ovim Prijedlogom zakona propisano je da građani koji legalno posjeduju oružje moraju svake godine obnavljati uvjerenje o zdravstvenoj sposobnosti odnosno proći zdravstvenu kontrolu pa ću malo pokušati skrenuti pozornost na neke elemente koji bi se mogli doraditi da ovaj zakon doista bude još bolji. Dakle izmjena je dobra međutim do sada je taj rok bio svakih 10 godina koji je sigurno bio predug i može dovesti do ozbiljnih promjena i tijekom koji je manji od 5 a kamoli 10 godina naročito kod različitih psihičkih bolesti. U članku 11. za kojeg držim da će se doista morati riješiti amandmanima. Jedan od amandmana je predao i Klub HSLS-a. Ja ću ga spremno braniti sutra ukoliko ga ne prihvatite čitajući obrazloženje. Naime propisano je da izabrani liječnik primarne zdravstvene zaštite kao i svaki drugi liječnik koji ima saznanja o promjeni zdravstvenog stanja ili tijeku liječenja vlasnika oružja a koje utječe na zdravstvenu sposobnost za držanje i nošenje oružja da je dužan odmah po saznanju za takvu promjenu izvijestiti nadležno tijelo. Dobro je dakle da se liječnicima daje obaveza i ovlast za izvještavanje nadležnog tijela. Da su u članku 92. propisane sankcije. Međutim, postavlja se pitanje kako će liječnik koji dolazi do takvih saznanja znati da se radi o osobi koja posjeduje oružje. Nije za očekivati da liječnik opće prakse na pregledima pita imate li oružje? Znači, tu će doista trebati i educirati liječnike, a možda i poslati naputke koji će im pomoći, a mi stoga predlažemo jedan amandman o suradnji i Ministarstva unutarnjih poslova, i zdravstva, i Hrvatske liječničke komore kako bi se izbjegla takva lutanja i kako bi zakon doista ovdje bio i provediv. U članku 21. stoji da za odobrenje za držanje i nošenje oružja izdaje se s rokom važenja od 10 godina, a uvjerenje o zdravstvenoj sposobnosti se mora obnoviti svakih 5 godina. Mislimo da su to dva roka koja treba uskladiti. Htjela bih samo još reći, upozoriti vas na amandmane koje je Klub HSLS-a podnio. Jedan od njih se odnosi dakle na ovaj dio na koji sam već govorila gdje je doista potrebno naći modele kako informirati liječnike da pomognu pacijentima i doznaju podatke da se radi o osobi koja nosi oružje i da zbog svog zdravstvenog stanja može biti opasna po sebe ili okolinu. Zatim u članku 91. stavku drugom stoji da će se novčanom kaznom ili kaznom zatvora od 45 dana kazniti fizička osoba za prekršaj pod jedan koja bez odobrenja nabavi, drži ili nosi oružje za čiju je nabavu potrebno odobrenje. Nadalje pod broj dva ako daje oružje za uporabu djeci. Ovdje bi trebalo oštrije sankcionirati moguće davanje oružja za uporabu djeci ne samo novčanom kaznom ili zatvorom, nego naravno čini nam se to potpuno i logično oduzimanjem oružja, odnosno oduzimanjem dozvola za nošenje i držanje oružja upravo u svrhu sprječavanja tragičnih događaja. I amandman koji smo podnijeli na ovaj zakon na koji posebno želim skrenuti pozornost. Nadam se da ćemo naići na vaše razumijevanje svjesni činjenice da je obiteljsko nasilje u porastu ili je senzibilitet javnosti veći, pa češće prijavljuju i članovi obitelji i susjedi, pa u članku 10. stavku 2. točka 5. iza riječi “poremećeni obiteljski odnosi“, dakle kada se može zabraniti nošenje oružja dodaje se slijedeći tekst “ne smije biti da bi netko mogao nositi ili držati oružje niti jedna prijava državnom tijelu ili ustanovi za obiteljsko nasilje, odnosno za narušavanje obiteljskih odnosa“. Jer je potpuno nelogično, vidim potporu kolega zastupnika, da netko tko kod kuće zlostavlja svoju obitelj, tuče ih, može imati dozvolu za oružje i pitanje je dana hoće li on otkriti i druga sredstva. Pa vas ja doista molim i uvjerena sam bez obzira na naše stranačke razlike da ćete ovaj amandman podržati. Hvala lijepa. Evo ja se nadam da će nakon ovog zakona biti oružja manje, a sankcije veće. Hvala lijepo.
Hvala. Klub IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Ovaj zakon u svom izvorniku prvi puta donesen je '92. godine i nakon toga vidimo da je on mijenjan čak 8 puta, jasno s osnovnom namjenom da se dio zaostalog oružja iz Domovinskog rata uništi, odnosno da bude pohranjena na neka sigurna mjesta a sve da ne bi to prijetilo jednoj građanskoj sigurnosti. Na žalost u svim tim silnim izmjenama, a sve s ciljem da se postigne tzv. građanska sigurnost do danas nismo uspjeli. Ispred nas je posve nov zakon. U načelu dobar zakon, ali opet zakon koji ne može ispraviti propušteno. Mislim da je dobro da se nabavka oružja s 18 godina sada diže na 21 godinu. Dobro je isto tako da zdravstvena uvjerenja sada vrijede 5 godina, ne kao što je bilo 10, a prije gotovo doživotno. No, isto tako vidimo da nije dobro da Hrvatska s druge strane ima na stotine tisuća komada zaostalog oružja iz Domovinskog rata koji nikako s jedne strane ili da se legaliziraju, odnosno da se što bi bilo daleko pametnije i bolje pohrane u policijska skladišta. Na dan 18.4.2007. u ovoj zemlji bilo je registrirano 369612 komada oružja. Znači, tih 369612 komada oružja posjedovalo je 199509 osoba. Mnogo tog oružja usuđujem se reći, daleko je veća opasnost za vlasnika, za njegovu obitelj, nego za bilo koga drugoga u ovoj zemlji. Ali sad kako motivirati običnog ili prosječnog građanina da to oružje ustupi recimo policiji? To pokušavamo učiniti deset zadnjih godina. Na žalost u tome ne uspijevamo. No, bez obzira na sve, Hrvatska je zasigurno još uvijek i usprkos tih 369000 komada različitog oružja sigurna zemlja. Daleko sigurnija smo zemlja od mnogih istočnoeuropskih zemalja, od mnogih pa čak i zapadnoeuropskih zemalja, da ne govorimo o ovim zemljama a la Ukrajina iz koje dolazi Jušćenko itd. koji se danas obratio ovome Visokom domu. Istina je, s druge strane svaki dan čitamo ne znam na svadbi ovaj je ubio oca od ovoga ili ne znam onoga, dijete ubilo brata itd. Ali za to je kriv prije svega usuđujem se reći naš mentalitet jer se očigledno bez pištolja mnogi građani ne mogu osjećati sigurno, ne mogu se osjećati potpuno, ne mogu se osjećati ispunjeno. Ponavljam još jedanput, ovaj zakon zasigurno nije loš zakon. Ali bojim se da on neće puno toga promijeniti. Ono što je sigurno bitno poručiti u ovom zakonu ili ne znam na koji način komunicirati sa javnošću to je članak 38. postupak u slučaju smrti vlasnika oružja i onda vidimo da u slučaju smrti vlasnika oružja punoljetni član njegove obitelji, zakonski zastupnik, skrbnik, osoba koja je s njim živjela u zajedničkom kućanstvu ili osoba kod kojeg se oružje u trenutku smrti nalazi dužna je odmah po saznanju o postojanju oružja obavijestiti nadležno tijelo radi predaje oružja itd. itd. Govorim to ili bolje rečeno to spominjem samo iz jednog razloga da bi se jednostavno znala koja je procedura, da u takvim slučajevima obitelji moraju to oružje prijaviti. Zasigurno su isto tako u ovom Zakonu važne odredbe iz glave 7. koje nosi naslov: "Unos i iznos oružja i streljiva", govorim znači o oružju koje se u zemlju unosi zbog različitih sportskih natjecatelja, natjecanja, pardon, odnosno zbog lova i tome slično, sporta ne znam kako se to zove. Mislim da se mi možemo složiti da je lov turistička aktivnost, lov je izuzetno skupa aktivnost. Prema tome njome se ne bavi svatko u ovoj zemlji ili u svijetu. Tamo daleko i mučniji građani se bave lovom nego ovdje. I prema tome, po mom sudu ne treba braniti tu aktivnost već upravo suprotno, razvijati lov u Republici Hrvatskoj. S druge strane jasno domaći lovci se ne smiju osjećati zakinuti. Javljam se samo s toga da se znači procedura kada je riječ o unosu i iznosu oružja i streljiva iz zemlje maksimalno skrati, maksimalno pojednostavi za ljude koji znači dolaze u Hrvatsku da bi sudjelovali u lovu. Jer osobno držim da u konačnici od toga ova zemlja zasigurno može imati velike koristi. No, bez obzira na sve ipak me najviše zanima, uz jasno oduzimanje oružja proizvodnja oružja i streljiva, a to je izraženo ili bolje rečeno obuhvaćeno 9. glavom od članka 66. do članka 71., odnosno 72. Hrvatska je ratnu proizvodnju gotovo dokinula. Zašto? Ili bolje rečeno proizvodnju oružja. Možda i stoga da bi pojedinci mogli trgovati, da bi mogli ubirati visoke provizije. Zbog toga znamo jedni su ginuli u ovoj zemlji, drugi su ratovali, odnosno drugi su se bogatili. Niti jedan Zagorac ja mislim nije jedini koji je u tome sudjelovao. On se je možda rasbahatio, na trenutak je pomislio da je cijela Hrvatska na rasprodaju, da je cijela Hrvatska njegova ili da bi to trebala postati. Ali što želim reći? Oružjem su trgovali mnogi. I 90% njih je prije svega radilo za sebe, to je logika. Nažalost malo tko od njih je radio za ovu državu. Tim novcem vidimo kasnije su kupovane tvrtke, novac je prebacivan u švicarske banke, sudjelovali su u pretvorbi i nažalost neki od njih, a koji su bili i visoko politički rangirani, da ne spominjem njihove funkcije danas su stupovi društva. Međutim, Hrvatska je ostala između ostalog i zbog takve politike bez vojne industrije. Nažalost svi mi ovdje znamo oružje je roba, isplativa roba, ona se traži, ona se plaća, ona se kupuje, ona se prodaje, ona se uvozi, ona se izvozi, to čini jasno i Hrvatska, to čine i sve druge zemlje koje sudjeluju, ne znam, u toj robnoj razmjeni. I taj posao, to želim reći, valja na neki način shvatiti ozbiljno. A čini mi se da to u ovoj državi bez obzira što imamo jednu specijaliziranu agenciju koja se zove "RH-Alan" to ne radi ozbiljno, da ono što čak i možemo izvesti mi to ne izvozimo. A vidimo da mnoge poslove ispred nosa rekao bi narod ova zemlja gubi. No sad to nije priča sad za javnost kako se to radi. sve u svemu ja mislim da naglasak ovdje treba staviti u ovome zakonu na povrat oružja, treba staviti naglasak na nadzor, treba staviti naglasak na sprječavanje samovolje, možda bi trebalo u ovom zakonu i povećati kazne, pitanje je da li su one dovoljno velike zbog rizika koje to oružje sa sobom nosi. I ono što ja osobno držim vis a vis gospodarskog trenutka ove zemlje, a to je da bi trebalo potaknuti i izvoz oružja i streljiva. Hrvatska se nalazi pred cjelokupnom obnovom da se tako izrazim tih materijalnih sredstava Oružanih snaga. Prema tome nešto od toga bi trebalo proizvoditi u zemlji, a paralelno s time trebali bi sudjelovati i na svjetskom tržištu ako od toga želimo imati neke koristi. Sve u svemu, bez obzira na neke male, sitne primjedbe koje ste čuli za ovom govornicom zakon je korektno pisan. Ovo je treće čitanje, znači njemu se pristupa maksimalno ozbiljno i mislim da nema prepreke da se za njega bez grižnje savjesti digne ruka. Sve u svemu mislim da zakon je korektan, da ga treba podržati. Ali ono na što bi trebalo staviti naglasak jeste proizvodnja tog oružja i streljiva iz glave 9. i kako to oružje pokušati između ostalog plasirati i na treća tržišta. Zavaravaju se svi oni koji misle da drugi nemaju te ambicije da to oružje plasiraju u Hrvatskoj. Prema tome moramo se na tome, pod tom kapom zemaljskom ponašati kao što se i svi ponašaju prema Republici Hrvatskoj. Znači sa tim riječima mislim da je ovaj Prijedlog zakona korektan. Da je korektan svjedoči to da je zakon bio 3 puta pred saborskim zastupnicima, što nije čest slučaj i da utoliko treba isti podržati.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Krešimir Ćosić.
Poštovani gospodine predsjedniče, ja bih rekao vrlo kratko. U svojim mnogobrojnim neodgovornim političkim improvizacijama gospodin Kajin je između ostaloga izjavio malo tko je radio za hrvatsku državu. To je potpuno netočno i to je jedna u nizu insinuacija koje imaju za cilj ustvrditi javno neodgovorno da je malo ljudi zaista radilo za Hrvatsku. Kad bi to bilo točno onda mi danas ne bi ovdje sjedili, onda nas danas ovdje ne bi bilo. Velika većina ljudi je radila zaista za Hrvatsku i u sferi nabave i u sferi proizvodnje, a posebno u sferi obrane Republike Hrvatske. Te optužbe zaista su izgubile svaku racionalnu mjeru, iskrivljuju istinu o našoj nedavnoj povijesti i ulozi mnogobrojnih ljudi koji su zaista maksimalno odgovorno, savjesno se odnosili prema svojim zadacima u obrani i stvaranju Republike Hrvatske.
Klub HNS-a, poštovani zastupnik Željko Kurtov. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Nakon nešto više od pola godine na saborske klupe stigao je treći Prijedlog Zakona o oružju. Nakon godinu dana od kada je prijedlog prvi puta vidio svijetlo dana načinjeni su neki pozitivni pomaci, ali prema našem mišljenju nedovoljni. Da će oni uistinu i biti nedovoljni bojim se da će to vrlo skoro pokazati vrijeme, klub HNS-a pozdravlja nastojanja usklađivanja ovog osjetljivog područja s pravnom stečevinom zemalja Europske unije, ali smatramo da se na kvalitetniji način mora regulirati ovo važno sigurnosno područje, pogotovo u vremenu u kojem stopa kriminaliteta raste. Nakon neprihvaćanja amandmana u drugom čitanju dobro je da se u ovom Prijedlogu učinjeni neki pomaci kako je klub HNS-a predlagao u amandmanima, ali naše glavne prijedloge za uvođenje, odnosno povećanje kazni za one koji ilegalno posjeduju oružje ova Vlada nije prihvatila. Zašto? Ne znamo i potpuno nam je nejasan razlog odbijanja takvih naših prijedloga jer kako protumačiti obrazloženje kojima se odbijaju naši prijedlozi? Po pravnoj teoriji kazneno djelo je ono što je utvrđeno zakonom i zato je propisana kazna zatvora, a kazna za takva djela propisana su Kaznenim zakonom. U ovom slučaju radi se za društvo po manje opasnim djelima i manjoj količini oružja te je za to propisana prekršajna sankcija. Pa zar nam sigurnost naših građana nije na prvom mjestu, pa zar niste u prilici izmijeniti i Kazneni zakon ukoliko to želite? Tko to odlučuje i po kojim kriterijima? Da se radi o manje opasnim djelima i manjoj količini oružja ovakvo obrazloženje ne možemo prihvatiti. Takvim načinom razmišljanja glavni razlog izmjene zakona, a to je smanjenje stope zlouporabe ilegalnog oružja neće nikada biti ispunjen i zato smatramo da će vrlo skoro vrijeme pokazati da ove izmjene, tj. donošenje ovog novog zakona neće biti dovoljno za kvalitetnije postupanje u budućnosti. Naime, u Republici Hrvatskoj još uvijek postoji velika količina ilegalnog oružja koja neće biti dotaknuta mjerama ovog Zakona. Zar predlagatelj zakona doista misli da ilegalno oružje ostalo u toj mračnoj zoni zbog loših tehničkih ili tehnoloških uvjeta legalizacije ili zato što su građani nesavjesni pa se nisu prijavili oružje kojim je izvršena neka pljačka ili prepad, neozbiljno interpretiranje crne statistike koja ugrožava svakog našeg građanina. Ponovit ću opće poznatu činjenicu da je u posljednjih 20 godina u 99% slučajeva kod upotrebe oružja u kaznenim djelima upotrijebljeno oružje koje je ilegalno nabavljeno i neregistrirano ili je oružje zabranjene vrste. Vlada je prihvatila dio naših prijedloga o povećanju novčanih kazni, ali zato kako sam maloprije upozorio zakonskih ne. Usprkos zabrinjavajućim brojkama o porastu kriminaliteta Vlada Republike Hrvatske i resorno ministarstvo i nadalje odbijaju naše prijedloge o dodatnom pooštravanju kazni za ilegalno držanje, nošenje ili nabavljanje oružja, odnosno kako smo predlagali da se ukine novčana kazna za osobe koje budu uhićene kako ilegalno posjeduju i nose oružje te da se za njih uvede isključivo zatvorske kazne, jer borba protiv kriminalnog miljea koji funkcionira na taj način nema prevelikog smisla ukoliko se za takve ljude ostavlja mogućnost novčane kazne. Ukoliko ga se uhvati sa ilegalnim oružjem oni će vrlo lako jednostavno platiti novčanu kaznu koja bi im se mogla biti izrečena i nastaviti s daljnjim počinjenjem kaznenog djela. Pooštravanjem sankcija možemo spriječiti širenje ovih neželjenih pojava te na taj način poslati poruku prekršiteljima da će biti drastično sankcionirani. Za svoje postupke i sada imamo paradoksalnu situaciju da se ovim Zakonom pooštravaju kazne za npr. liječnike kojima se prijeti čak i kazna zatvora ukoliko ne obavijeste policiju o promjenama zdravstvenog stanja pacijenta koji bi utjecale na njegovu sposobnost za držanje i nošenje oružja, dok istovremeno oni koji ilegalno imaju oružje nemaju nikakav strah od zatvorske kazne jer ona za njih nije predviđena. Moram reći da nam je drago što je predlagatelj podržao bar neke prijedloge koje smo uputili sportski streljači klubovi gdje se oni s pravom upozoravaju da tekst Zakona o oružju u nekim dijelovima uskraćuje prava tim istim klubovima pa čak i diskriminira sportske streljačke udruge koje su uredno i valjano registrirane, a koje uostalom postižu iznimne sportske rezultate. Uvažen je njihov prijedlog da se zakonom poveća količina streljiva po oružju sa 100 na 500 komada budući da se na taj način omogućuje nesmetano natjecanje natjecateljima koji nastupaju u više disciplina. Isto tako njihov prijedlog da se doda rečenica koja će članovima streljačkih udruga za prevoz oružja u unutarnjem prometu radi sudjelovanja na natjecanjima omogućiti da im nije potrebno odobrenje za prijevoz oružja i streljiva budući da oni gotovo svakog tjedna odlaze na sportska natjecanja. Dakle, ti su prijedlozi usvojeni, ali moramo predlagatelja upozoriti na sljedeće. Usvojene odredbe nema u zakonu, odnosno usvojili ste taj prijedlog, ali ga niste uvrstili u zakon, stoga molim da provjerite vlastito obrazloženje i članak 76. Zakona te da pripazite da prilikom pisanja zakona u njihovoj, u njegov sadržaj uvrstite one prijedloge koje ste usvojili. Nadalje, kako već biva praksa nejasno je, zakon ne stupa na snagu odmah, nego dio 1. rujna, dio 1. siječnja 2008. godine, dakle kada se promijeni vlast, a dio tek od trenutka ulaska Hrvatske u Europsku uniju. Iz ovog Prijedloga vidljivo je koliko ova Vlada drži do provedbe zakona, a koliko je samo bitna brojka usklađivanja sa zakonodavstvom Europske unije na papiru u izbornoj godini. Ponavljam ovo je Zakon koji se direktno odnosi na sigurnost naših građana i svih nas. Ovakav odnos prema tom segmentu života stanovnika Republike Hrvatske dovoljno govori koliko zakonodavac doista brine o njima. Ja bih na kraju dao prijedlog državnom tajniku da Vlada riješi uredbom ili nekim drugim aktom da se u Hrvatskoj proglasi tjedan otkupa oružja od branitelja, da se skupi novaca nešto od Vlade, nešto od udruga jer to je jedini način kako ćete od branitelja i dragovoljaca Domovinskog rata koji su i sentimentalno vezani za neko svoje naoružanje ratno dobiti to oružje, to je otkupom jer ti ljudi su bez sredstava i to je jedini način kako ćemo stvarno napraviti jedan značajan pomak u sklanjanja tog oružja iz raznih skloništa. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Miroslav Rožić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, gospođe i gospodo zastupnici. Dopustite mi prije svega na početku u ime kluba HSP-a zahvaliti predlagaču ovoga Zakona da je usvojio raspravu u drugom čitanju, a koja se je odnosila na način za ispitivanje i obilježavanja žigom vatrenog oružja koje se proizvodi u Hrvatskoj, uvrštavanjem članka 82. odnosno članka koji omogućava da to ispitivanje i obilježavanje žigom izvrši proizvođač oružja, naravno uz nadzor Ministarstva unutarnjih poslova, jer je zapravo usvajanjem tog prijedloga iz rasprave kluba HSP-a u drugom čitanju, bez suvišne patetike moguće reći spašena jedna od najuglednijih proizvodnji u Hrvatskoj koja uopće postoji, a to je doista jedna ugledna tvrtka za proizvodnju oružja koja kompletno svoju proizvodnju, a upošljava više od 850 radnika izvozi i to na američko tržite. Da nije usvojena ova naša primjedba iz drugog čitanja, doista bi to zapravo značilo zatvaranje te tvornice i praktički ostajanje bez poslova više od 800 ljudi, jer bi tvrtka bila prisiljena se preseliti najvjerojatnije u Ameriku. No, u svakom slučaju ostalo je ipak još čitav niz manjkavosti ovoga zakona zbog kojeg je on zapravo i išao u treće čitanje. Jel' ako pogledate u ovom prijedlogu pobrojene amandmane i usvojene primjedbe iz drugog čitanja onda se zapravo možete logično zapitati zašto je uopće išao prijedlog zakona u treće čitanje, kad je tako malo od onoga iz drugog čitanja usvojeno. Ovdje ću spomenuti samo jednu stvar, samo jedan problem na koji se odnosi, o sedam amandmana koje je podnio klub HSP-a, a svih tih sedam amandmana odnosi se zapravo na jednu te istu temu. Radi se zapravo o temi koje tretiraju članci od članka 44. pa sve do članka 48. odnosno 50. i 51., a to je tema oduzimanja oružja. Oduzimanja oružja od legalnih vlasnika oružja. Dakle, ne oduzimanje nikakvog ilegalnog oružja o kojem je ovdje bilo govora, nego naprosto oduzimanje legalnog oružja od njihovih legalnih vlasnika. Zašto je ta tema toliko interesantna? Pa prije svega je interesantna iz tog razloga što je vrlo upitna procedura a i praksa koju ovaj zakon nije nimalo izmijenio od dosadašnjeg zakona, a to je procedura i praksa kojom se zapravo krše osnovna ustavna prava građana koji legalno posjeduju oružje. Naime, svi koji smo zainteresirani za ovu temu posjedovanje, Zakona o oružju i temu koju regulira ovaj prijedlog zakona uvjereni su da ovakav prijedlog zakona kakav se nalazi pred nama, može represivno djelovati, to je točno, ali može represivno djelovati samo na one koji legalno posjeduju oružje, a ne na oni koji ga posjeduju ili rabe nelegalno. O tome je nešto govorila kolegica Sobol u ime kluba SDP-a i doista ovo je zakon koji jest represivan, ali represivan samo za one koji legalno posjeduju oružje, a ne represivan za one koji ga posjeduju i rabe nelegalno. I on uopće ne regulira taj problem. Kolegica Adlešić je govoreći u ime kluba HSLS-a rekla da se nada da će prihvaćanjem ovog zakona, oružja biti manje a da će kazne biti veće. Doista to je točno, ali to se opet odnosi samo na legalno oružje. Doista prema ovom zakonu, legalnog će oružja biti manje, a kazne prema vlasnicima koji posjeduju legalno oružje će biti veće. Ali to ni najmanje ne dotiče problem smanjenja nelegalnog oružja a pogotovo ne dotiče problem kažnjavanja upotrebe nelegalnog oružja. Da li se to može riješiti nekim drugim zakonom kao što je to predložio klub HNS-a sada govoreći ovdje prije svega kaznenim ili ovim zakonom, zapravo je svejedno, jer se taj problem sasma sigurno treba riješiti. Dat ću vam samo nekoliko primjera da biste znali o čemu govorim, kada govorim o tome da je zakon represivan za one koji legalno posjeduju oružje i zašto smatramo da su članci od 44. do 51. ustavno upitni? Danas je praksa postupanja policije i primjeri razloga oduzimanja oružja navest ću vam nekoliko. Recimo, vrlo su česti primjeri u praksi da prijava susjeda koji je zbog manje svađe ili iz čiste zlobe prijavljuju recimo susjede lovce da im prijete ubojstvom, tjelesnim ozljeđivanjem ili vrijeđanjem nacionalnih osjećaja, a prekršajni kao i Kazneni zakon dopuštaju da nakon takve prijave se oružje oduzme vlasniku i za čak i za djela koja nisu uopće u uzročno posljedičnoj vezi sa oružjem. Oružje je što je još tragičnije, može se oduzeti temeljem posve anonimne prijave. Anonimna prijava sa izmišljenim razlogom i policijski službenik dolazi lovcu koji posjeduje legalno oružje kod kuće i oduzima mu ga. Zbog prekršajnog ili kaznenog postupka koji se vodi s osnova recimo odgovorne osobe u nekoj tvrtki, direktora, poslovođe, predsjednika uprave ili bilo šta drugo, također na osnovu postojećeg zakona i diskrecijske ocijene bez obzira na stvarnu odgovornost koja može biti dokazana samo konačnom pravomoćnom sudskom presudom, oružje se oduzima. Oduzima se oružje bez obzira. On je prijavljen zbog neke svoje odgovornosti kao odgovorna osoba u nekoj tvrtki recimo za ne znam, za neplaćanje poreza. Temeljem toga može mu se oduzeti oružje. Oružje se oduzima i u slučajevima kad je to samo diskrecijska odluka policijskog službenika a oduzimanje se obrazlaže postojanjem indicije da će oružje biti zlouporabljeno ili da njegov posjednik je upitnog zdravstvenog stanja. Tako policijski službenici zapravo postaju i suci i doktori, liječnici, on, je li mu to omogućuje njihovo ogromno diskrecijsko pravo u tzv. upravnom postupku, a što je potpuno neprihvatljivo i nepoznato u svim europskim sudskim postupcima. Naime, to smo pokušali riješiti našim 5. amandmanom. Naime, ponovno se na ovakvim diskrecijskim postupanjima potencira, naime u zakonu se predlaže formulacija i daje mogućnost zlouporabe tog diskrecijskog prava a time naravno i povredu Ustavom zajamčenih prava građana. Naime, potencira se oduzimanje oružja samo na osnovu indicije koje tumače spomenuti administrativni djelatnici a ne na osnovu precizno određenih vodilja u zakonu ili čak utvrđenih činjenica. Što bi inače u članku 48. značile riječi citiram odredbe ovog zakona: "Činjenice na kojima treba biti utemeljeno rješenje", dakle za oduzimanje oružja "utvrđene su ili barem učinjene vjerojatnim.". Postavljam direktno pitanje gospodine državni tajniče i molim direktan odgovor kako se to činjenice mogu učiniti vjerojatnim. I uopće kakve su to vjerojatne činjenice? Činjenice su činjenice, bile one nekome vjerojatne ili nevjerojatne ali su činjenice. Prema tome, najveći problem predstavlja to što se rješenje o privremenom oduzimanju oružja nakon već nekoliko tjedana i bez obzira da li je protiv posjednika ili nije pokrenut bilo kakav prekršajni ili kazneni postupak ponovno tim famoznim diskrecijskim pravom tj. administrativnom odlukom pretvara se to u rješenje o oduzimanju oružja s pravom na naknadu, dakle trajno. Na taj način obavezuje se posjednika da preda ili samostalno proda navedeno oružje u roku od 60 dana bez obzira na to što njegova vrijednost može biti u materijalnom, kolekcionarskom ili nekom drugom primjerice sentimentalnom smislu jer je recimo oružje dodijeljeno za nekakve iznimne zasluge u ratu posve je neprocjenjiva za vlasnika. Nakon isteka tog roka oružje se nasilno oduzima i upućuje u konsignacijsku prodaju bez obzira na to što u nekim slučajevima protiv posjednika nisu niti pokrenuti nikakvi postupci, nikakve kaznene istražne radnje ili su prijave u međuvremenu čak odbačene. Bez obzira na to oružje ide u prodaju, trajno se oduzima. Jedini način da posjednik spriječi prodaju svog oružja je da pokrene upravni postupak koji u pravilu u Hrvatskoj državi traje po nekoliko godina. Na ovaj se način dakle krše Ustavom jamčena prava pojedinca na vlasništvo i pravo na nesmetano raspolaganje svojim vlasništvom. Naglašavam da među osobama kojima je na temelju tako širokih ovlasti administracije oduzeto oružje ima i onih koji su bili angažirani za obavljanje lovočuvarske službe, lovozakupnika, njihovo zvanje i poslovanje ne može se obnašati bez oružja, tim osobama nije oduzeto samo pravo da se bave nekakvim svojim hobijem ako lov smatramo hobijem koje već im se u slučaju da su lovočuvari im je oduzeto i zvanje. A lovozakupnicima koji su u pravilu i po zakonu pratitelji gostima u ekonomskom lovu oduzeto je pravo da se bave tim vidom lovnog turizma koji mi toliko zagovaramo kad govorimo o turizmu. Dakle, nekim diskrecijskim pravom na temelju nekakve anonimne prijave ako su činjenice učinjene vjerojatnima oduzme se oružje čovjeku koji se zapravo bavi lovnim turizmom. Naime, postoje slučajevi u kojima policija višekratno, recimo evo ja sada navodim jedan primjer ako smo toliko zabrinuti za sigurnost građana. Postoje slučajevi u kojima policija višekratno uhvati pojedinca u kršenju prometnih propisa na način da recimo voze automobile pod teškim utjecajem alkohola. Neki od tih pojedinaca nakon toga uzrokuju prometnu nesreću sa tragičnim i smrtnim posljedicama ali nikome ne pada na pamet da im u tim slučajevima preventivno oduzme vozilo koje u njihovom slučaju predstavlja najubojitije oružje. Dakle, definiranjem slučaja u kojem oružje može biti oduzeto a što nije izmijenjeno u odnosu na postojeći zakon dolazimo do vrlo jednostavnog zaključka da zapravo u Hrvatskoj ne postoji situacija kada oružje ne može biti oduzeto od vlasnika, takva situacija ne postoji. Obzirom da je recimo kršenje javnog reda i mira a što može biti uzrok za oduzimanje oružja vrlo širok pojam a ovlasti policijskog službenika diskrecijsko pravo opasnost za gubitak oružja predstavlja najbenignije remećenje javnog reda i mira kao recimo bacanje smeća uz prometnicu. Ako ste lovac možete ostati bez oružja zbog svog nesavjesnog postupka bacanja smeća. Zaključak naš i prijedlog kluba HSP-a kada je ovaj problem i sa ustavno-pravnog stanovišta u pitanju oružje bi se po nama privremeno moglo oduzimati samo za djela koja su u uzročno-posljedičnoj vezi sa njegovim posjedovanjem i korištenjem a ne sa bilo kakvim prekršajima najdulje u trajanju od jedne godine na osnovu opravdane sumnje i stvarne opasnosti od njegove zlouporabe. A trajno oduzimanje oružja sa pravom na naknadu može se odrediti ili bi se trebalo moći odrediti samo i isključivo na temelju konačne i pravomoćne sudske presude jer je to ustavno pravo svakog građana da raspolaže svojim vlasništvo. Vjerujemo da je ovo jedini ispravan postupak i vjerujemo gospodine državni tajniče da ćete ozbiljno razmisliti da ovaj zakon doista uskladite sa europskim normama i ustavnim pravima o raspolaganju vlasništvom. Hvala lijepo.
Hvala. U 16,50 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od deset minuta. Klub HSS-a poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Dopustite da u ime kluba HSS-a se očitujemo o ovom Konačnom prijedlogu Zakona o oružju u trećem čitanju. Na početku da kažem da je od ukupno desetak amandmana koji su prihvaćeni pet su amandmani kluba HSS-a koje je predlagatelj uvrstio u Konačni prijedlog Zakona o oružju i ako bismo samo tu činjenicu uzeli u obzir mogli bismo konstatirati da bi klub HSS-a trebao biti zadovoljan sa ovim prijedlogom zakona, konačnim prijedlogom zakona. No, moram kazati da jedan značajan dio amandmana a i one rasprave koju je klub HSS-a iznio u prethodnim raspravama nije u potpunosti našao mjesto u konačnom prijedlogu zakona. I zbog toga smo, vi ste dobili to na svoje klupe. Klub HSS-a je napisao dodatnih 9 amandmana i nadam se da će postojati mogućnost da se o njima raspravi jer mislimo da su oni utemeljeni. U samom uvodu želio bih kazati da naravno odmah se postavlja pitanje koje se nameće što je veći problem? Da li je veći problem legalno oružje ili nelegalno? Gdje se treba fokusirati glavnina rasprave i u kom smislu mi smo to, ovo je samo opetovano ponavljanje stajališta Kluba HSS-a da je u naravi upravo ilegalno oružje predmet koji treba riješiti. Problem koji u društvu postoji. Evidentna je statistika. Neumoljiva. Ona opet porazno i stalno upozorava da sve negativnosti koje se prouzrokuju od oružanih praksi, od samoubojstava, od korištenja vatrenog oružja 99% je od ilegalnog vlasnika ili vlasti. Prema tome ono što je evidentno i što je najvažnije mi se borimo, bojimo se da rigoroznost i složenost koja je dominantna u ovom Prijedlogu zakona, u ovoj koncepciji zakona neće baš dati one rezultate koje mi držimo da su bitne. I bojim se da ova rigoroznost i usloženost postupka posebno ona koje se odnosi na vlasnike legalnog oružja ne može se nositi sa posljedicama koje ne proizlaze iz tog dijela. Jer posljedice posebno one negativne ne proizlaze iz onih koji imaju legalno oružje. Ne proizlazi iz onih lovačkih skupina koje su organizirane i koje bez obzira na to što bi Lovački savez Hrvatske trebao biti drukčije organiziran i trebao drukčije skrbiti o području kojim se bavi, ali ipak od njih ne proizlazi ta glavnina problema. Proizlazi iz onog drugog dijela koji se ustvari u zakonu gotovo pa i ne tretira. A to su oni koji ilegalno posjeduju oružje. Mi trebamo biti pošteni kad govorimo o tome. Mislim da od prvog, drugog svjetskog rata a posebice od Domovinskog rata ima oružja koje se drži po kućama, koje ljudi drže, imaju ih kao simbole, imaju ih kao pripadnost. Imaju ih kao nešto što ne žele zaboraviti. I mislim da je bitka sa tim građanima na bazi sankcioniranja unaprijed izgubljena bitka. Znači sankcioniranje kao način na koji ćemo riješiti taj problem ilegalnog oružja bojim se da niti je davao rezultate niti može u konačnici dati rezultate. Prema tome evidentno je da se mora pronaći jedan drugi put. Jedan drukčiji način kako da se uspostavi kontakt sa tima građanima. Jer u pitanju je prije svega uspostava kontakta sa tim grupama, pojedincima koji imaju takva nelegalna sredstva. Naravno sve ono što je sofisticirano i ono što je izuzetno složeno bilo u postupku, bilo u samom sadržaju ne mora nužno davati i dobre rezultate. Ne mora. Jer ima, ima naravno iskustava kad je u pitanju balistički otisci legalnog vatrenog oružja posebno u Sjedinjenim Američkim Državama koji nisu dali potrebite rezultate. Koji nisu dali onu, onaj željeni cilj kad je u pitanju da se kroz to kontrolira taj dio, opet govorim legalnog, legalnih sredstava jer naravno ne samo da je u hrvatskim uvjetima je on minoran jer nelegalno čini sigurno, odnos je sigurno najmanje 1:3. Ako ovih ima 370 tisuća onda ovih ima makar 3 puta toliko. No naravno da i mi tako shvaćamo ovaj zakon. On se mora boriti i nositi sa realnošću, sa činjenicom da ga želimo uskladiti sa direktivama Europske unije. To je obično ovako jedna dobra fraza pa se pomalo i kod nas i ne shvaća da je to ujedno i nešto što je izuzetno dobro samo po sebi. Nego postala je jedna uobičajena iz rečenica kojom se prije svega želi aludirati da bi bilo dobro da svi skupa prihvatimo taj zakon jer nosi naziv europski ili P.Z.E. Naravno ne želim kazati da i o tome ne valja voditi računa, ali naravno da to samo po sebi nije i ne smije biti dovoljno. Ono što je interesantno i što se na neki način prelama ili slama na onima koji su legalisti i koji će sudjelovati ili će biti predmet provedbe ovog zakona, oni su praktično, oni koji su legalisti dobili su status kao da imaju automobil. Moraju proći tehnički pregled. Moraju od tog tehničkog platiti, a znate da se mora platiti, a moraju platiti osiguranje. I to se mora platiti. Ali osim toga oni moraju platiti i čitav niz pristojbi. Te pristojbe moraju obnavljati u svom plaćanju. Ali nije dovoljno da plaćaju samo to, za sredstva koja imaju to moraju plaćati i za sebe. Naravno da mi, mi smo dali jedan amandman koji se na neki način protivi činjenici da građane treba dodatno opterećivati. On se odnosi na onu vremensku, vremensku karakteristiku da se trebaju ispiti zdravstvenog stanja nositelja provjeravati svake, svakih 5 godina. Mi držimo da zbog izuzetnog odnosno vrlo razumljivog razloga a to je da to uvelike povećava materijalne izdatke onih koji su legalni, koji žele biti legalni, da to treba uistinu opet vratiti na mjeru, vremensku mjeru od 10 godina. Ili u najmanju ruku do određenih životnih, životne dobi pojedinog čovjeka ostaviti do 5 godina. Jer što ćete čovjeku lovcu od 25 godina svakih 5 godina provjeravati njegovo zdravstveno stanje? To skoro se ne radi ni u nekim važnijim strukturama, udrugama ili bilo čemu drugome. A izaziva dosta velike financijske troškove. Nadalje, što se tiče samih amandmana mi držimo da u članku 8. u točki 2. da se bez ikakvog problema može i treba brisati stavak 2. a to je odobrenje za nabavku streljiva. Zašto? Pa zato što je to naprosto ugrađeno u propise svih europskih zemalja. Nabavka streljiva ne treba biti propisana kao uvjet. Zašto bi ona? Ona samo dodatno opterećuje, dodatno poskupljuje, dodatno otežava ali na drugoj strani ona stvara jedno drugo tržište, sivo tržište koje vam je u Hrvatskoj deset puta jače nego ovo redovno tržište. Zašto? Pa zato što je teže nabaviti na kraju municiju, nego samo oružje, pa mislim, a nema nigdje ugrađeno. A govorimo da govorimo o usklađenosti sa europskim normama. Pa nema veze nikakva nabavka municije, streljiva sa nabavkom oružja. To je smiješno. Prema tome, evo ja kolege aludiram, to su stajališta svih onih koji imaju oružje, koji poznaju oružje, oni koji nemaju oružje. Znači, nešto što naprosto je čudno kako se već prije nije usvojilo. Ne treba, ne treba. Nadalje, u članku 11. stavak 3. i 4. da se riječ “pet“ zamjenjuje sa riječju “deset“. Naime, prema iskustvima ne samo Lovačkog saveza koji u svom članstvu broji nekih 50000 aktivnih lovaca i koji ne bilježi stradavanje čiji bi uzrok bili zdravstveni problemi. Smatramo da nema nikakve potrebe da se ovaj rok skrati na rok od pet godina, ne samo zbog troškova, nego ponovo zbog silne administrativne procedure. Pa ja ću reći još jednu stvar i zbog toga što ti zdravstveni pregledi ionako se odvijaju na jednoj formalnoj razini, posebno za tu strukturu. To vam je najvažnije da platite, a to jeste li vi zdrave ili niste, ako ste platili sto posto ćete biti zdravi. Jer to uistinu na žalost je tako. Da li će to biti drukčije i da li će to biti rigoroznije i da li će se to uistinu dovesti do toga da to bude spasonosni zdravstveni pregled, da to bude na kraju u funkciji čovjeka. Onda bi to bilo dobro došlo da svakih 5 godina kad bi mi imali jedan uistinu organizirani sistematski pregled koji bi uistinu čovjeka doveo, ako je ne daj Bože bolestan da mu se kaže da je bolestan pa da ide na daljnje pretrage pa da ga se spasi. To bi bilo dobro, ali ovako pomalo nesebično ja ću reći da sam ja te preglede prošao i da nisam baš vidio da me puno pregledalo. Prema tome, radi se ipak o birokratskom činu, a ne toliko o utvrđivanju nekog zdravstvenog stanja. Pa na kraju i lovački savezi vrlo dobro oni razumiju za stolom tko je zdrav, tko je bolestan. Čim sjednu za stol, popiju, popričaju oni jednostavno lociraju tko nije više za njihovo društvo, a tko je. To je prirodna selekcija. Treći amandman članak 12. stavak 1. točka 2. iza riječi ispravom o položenom lovačkom ispitu brisati točku zarez, dodati zarez i riječi “dokazom o članstvu o lovačkoj udruzi i lovačkom iskaznicom“. Mislim da smo taj članak na neki način već prihvatili. Odbor je matični o njemu raspravljao i mislim da se on prihvaća. Članak 19. stavak 2. riječi i odobrenje za nabavku streljiva brišu se već je vezano za onaj članak koji sam prethodno obrazložio. Slijedeći amandman u članku 21. stavak 1. riječi “zamijeniti s rokom važenja od deset godina“ opet se apostrofira na ono produženje, odnosno smanjenje od deset na pet. Ne pardon, predloženi se rok od deset godina smatra se optimalnim vremenskim ograničenjem za izdavanje oružanog lista. I članak 23. se briše u cijelosti. Zašto? Predložene odredbe u članku 23. nisu potrebne jer dosadašnje iskustvo pokazuje da niti jedna zemlja nema takvo rješenje. Znači, ponovo se vraćamo na obrazloženje onoga što smo rekli i evidentno je da bi za lovce moglo, da bi se za lovce mogla ugraditi odredba da je nabavka streljiva moguća samo uz predočenje lovačke iskaznice. Mislimo da je to također važno ugraditi. Članak 27. stavak 1. iza riječi “oružje“ dodaje se i riječi “streljivo“. Smatra se nužnim i streljivo obuhvatiti ovom odredbom [[Upadica predsjednik: E hvala, sad je ponestalo više streljiva.]] Naime u članku 80. stavka 2. iza riječi “športskim“ dodaju se riječi i “lovni“, a iza riječi “športu“ dodaje se i riječ “i lovstvo“. Naime, smatra se da se na civilnim strelištima treba biti dozvoljeno gađanje i maloljetnicima koji se aktivno bave športskim i lovnim streljaštvom. Radi se o športu.
Hvala lijepa. Hvala. Nema više amandmana [[Upadica: Hvala Bogu nema!]] Nema lovačke priče. Ispravci netočnih navoda. Poštovana zastupnica Ruža Lelić.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa kolega je rekao da su liječnički pregledi za držanje i držanje i nošenje oružja formalne naravi i ako platiš sigurno si sposoban što apsolutno nije točno. Zaista i vrijeđa sve te liječnike koji učestvuju u pregledima, a pored specijaliste medicine rada učestvuje psihijatar, psiholog i okulista i zaista pojednostavljujemo stvari. Ovdje postoji pravilnik koji jasno definira morate imati odobrenje da radite takve preglede imaju jasne kontra indikacije, a sigurno da su te kontra indikacije nešto manje nego kada su u pitanju zaštitari ili čuvari. Mislim nije ni u najmanju ruku nije korektno tako reći.
Ispravak, poštovani zastupnik Marko Turić.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi zastupnik je rekao da eto maltene društvo lovaca su bolji dijagnostičari od liječnika i pregleda. Nije to točno. Ako društvo lovaca ono je bolje za lonac, ali liječnici vjerujte da bolje postavljaju dijagnozu. Ne moraju vam vaditi svaki nalaz. Ne liječe oni nalaz. Oni liječe kompletnog čovjeka, pogotovo koji ima oružje. On odmah vidi da li ste i imali ste veliko povjerenje u njih.
Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Ruža Lelić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Evo vidimo da je Zakon o oružju u trećem čitanju, što govori o tome koliko je važan taj zakon. … [[Govornica se ne razumije.]] raspravi vidimo koliko su kolege sa žestinom raspravljali o tom zakonu. Naime, ali moramo reći isto tako nažalost da nas često i nemili događaji opomenu pa da svako malo se dešava da se to oružje zloupotrijebi a onda uništava živote i jedne i druge strane. Ja ću, svakako da će ovaj zakon unijeti više reda i u legalno i ilegalno oružje. Ovdje ću se osvrnuti ja samo na one dijelove koji su meni bliski, a to je članak 11. kada se odnosi na pregledanje osoba za držanje i nošenje oružja ili pak za čuvare. Jer te zdravstvene preglede obavljaju specijalisti medicine rada u timu sa, kao što sam navela, psihijatrima, psiholozima i okulistima bilo da se radi o privatnoj praksi, a sada se unosi da je to i trgovačko društvo, što je u skladu sa sadašnjom organizacijom. Kada je u pitanju, ovdje, bilo je dosta rasprava da se, to 5 godina da je to malo i da je to veliki izdatak. Mislim da je 5 godina zaista i primjeren rok, a da je veliki izdatak ne bih se složila da 400 kuna koliko košta liječnički pregled u odnosu na sve ono što lovac ima, troška, kada se bavi takvim hobijem onda sigurno da je to zanemariv, vrlo zanemariv trošak, a itekako je potreban. Ovdje bih se oslonila na ovaj jedan dio koji govori da se ustvari, da izabrani liječnik svakako mora prethodno imati i nalaz izabranog liječnika. Međutim da svaki liječnik, znači izabrani drugi, a ukoliko imaju neke spoznaju da bi mogle biti kontraindikacije za držanje oružja, da se, da su to dužni i prijaviti. To je svakako u redu i to je dosadašnjim zakonima isto bilo regulirano i kada su u pitanju vozači. A kada je u pitanju držanje i nošenje oružja moram priznati da se to rijetko primjenjivalo, i da to svakako treba raditi. Međutim ove kaznene odredbe koje se ovdje spominju, gdje su liječnici na prvom mjestu … [[Govornica se ne razumije.]] kao da su oni najveći problem u svemu tome kada su u pitanju držanje i nošenje oružja. Mislim da zaista nije primjereno i da ovo da će se kazniti i zatvorom do 30 dana da to zaista nije potrebno. Ovdje je i u ime kluba HDZ-a isticano da ustvari nije definirano na koji će to način liječnik bilo koji prijavljivati kada je u pitanju držanje i nošenje oružja. To je zaista pitanje koje se postavlja. Ukoliko postoji neka dijagnoza u koju se sumnja da je kontraindikacija za bilo držanje i nošenje oružja ili kada se radi o čuvarima i zaštitarima onda će se znači prijaviti nadležnom tijelu. Međutim možete pitati nekoga da li ima oružje, on vam može to na kraju krajeva i zatajiti. I, a na kraju evo platite kaznu, ajde to još nekako se može podnijeti, a još možete i otići u zatvor do 30 dana što zaista nije primjereno liječničkoj struci i njihovoj odgovornosti na poslu. Ovdje kada su u pitanju zaštitari, kada su u pitanju čuvari u privatnoj djelatnosti to moramo reći da za njih postoji poseban pravilnik kada se određuje opća i posebna zdravstvena sposobnost, da kod nas po Hrvatskom cehu zaštitara ima ih oko 15 do 17 tisuća, da je 10 tisuća njih ima licencu, a pregledalo ih se je samo tisuću i 500 recimo prošle godine, što je evo vrlo mali postotak od čega je 2,7 bilo nesposobnih. Svakako da kada su u pitanju zaštitari i kada su u pitanju čuvari vidimo da i kod njih se često dešava bilo da su žrtve nasilja koji se dešava, bilo da i oni sami zloupotrijebe oružje svakako da u tom pogledu treba obratiti veću pažnju na njihove i psihičke i fizičke sposobnosti, a svakako i kod odabira kandidata da je tu i da liječnici trebaju imati sasvim jasne kriterije, pošto zdravstveno stanje često puta nije ni tako jednostavno. Ovdje je bilo dosta govora o članku 48. Mislim da meni po tom članku ništa nije sporno i ne znam zašto se kolege neke zabrinjavaju toliko da će se nekome oduzeti oružje ako se i prije okončanja upravnog, prekršajnog, kaznenog postupka ako se, bi se to oružje moglo zloupotrijebiti i ovdje se navede, znači uživanje alkohola, droge, drugo ponašanje, nasilje u obitelji, zatim kod ugrožavanja javnog poretka i tako. Mislim da je to u potpunosti u redu. Koliko puta smo imali neke prijave pa da se radi o nasilju ili bilo drugom nedoličnom ponašanju, da se nije oduzimalo oružje. I onda se baš postavilo to pitanje zašto se onda u tom slučaju nije postupilo. Mislim da ovaj članak 48. to omogućuje. A da to nije trajno oduzeto oružje nego do okončanja postupka. Ukoliko se pokaže da su osnovane sumnje istine onda će se takvo oružje i oduzeti i mislim da je u potpunosti to u redu i da taj članak tako treba i ostati. Evo, ovo je moj mali doprinos o ovome što sam htjeli reći u svezi Zakona o oružju. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Ovaj Zakon piše se treći put, a ipak u njemu ima nevjerojatnih formulacija. Odmah u članku 1. zadnji stavak kaže: "U ovom zakonu određene imenice navedene su u muškom rodu, a koriste se kao neutralne za muški i ženski rod.". Znači, upotrebljava se masculinum koji se koristi kao neutrum da bi se označio femininum. Pa ova rečenica je jedna potpuna besmislica. Nju kao da je direktno ministar Kirin izdiktirao u zakon. Članak 3. daje opseg zakona i kaže što se sve smatra oružjem. Ali onda navodi samo vatreno oružje, zračno i plinsko oružje, ali tu nije obuhvaćeno hladno oružje. Međutim dva članka dalje, u članku 5. navodi se pod pojmovima i hladno oružje koje se onda definira. E pa sad jel hladno oružje jest oružje u smislu ovog zakona ili nije oružje? Ako jest oružje onda ga valjda treba navesti u članku 3. gdje se kaže što se sve smatra oružjem u smislu ovog zakona. A ako nije oružje, onda ga brate ne treba ni u članku 5. Šta će tamo? Smeta. Što ovaj zakon, ma dalo bi se takvih još tražiti bisera po ovome Zakonu i našlo bi ih se, ali ajmo na ozbiljnije stvari. Što ovaj Zakon regulira? On između ostalog regulira pravo fizičkim osobama da posjeduju i nose oružje. A zašto? Što će građanima oružje? Zakon kaže za samoobranu. Ali kakvo je onda stanje opće sigurnosti ako se građani sami moraju braniti i to još vatrenim oružjem? Kad ste pročitali u novinama da je netko nekakvom herojskom obranom upotrijebivši vatreno oružje, naravno ne u ratu nego u mirnodopskom razdoblju odbio napad na sebe i svoju obitelj? Ja nikada. Ali zato svakog dana možemo čitati da je netko ustrijeljen zbog nekakvog banalnog povoda, da je netko pijan kalašnjikovom izrešetao pol birtije zato što mu nisu dali više piti, da je netko zato što je netko drugi naručio nekakvu pjesmu koja mu se ne sviđa, zato što mu je netko rekao da prestane galamiti, što ga je netko ružno pogledao ili ga uopće nije pogledao ili bez ikakvog povoda. Takvima povod ni ne treba. To su vijesti iz naše crne kronike. Ne samoobrana vatrenim oružjem, nego napad, često puta potpuno bezrazložan. Predlagatelj kaže građanima oružje treba zbog vlastite sigurnosti i time priznaje da je opća sigurnost loša i da on sam kao predlagatelj, kao ministarstvo ne može podići razinu te sigurnosti. Nije ni čudo da je ta sigurnost slaba, da ona nije bolja kad ministar Kirin ne slijedi tragove kriminala, nego tragove web servisa kako bi dolazio do informacija o SDP-u i onda to još ničim izazvan sam priznaje, pazite sam. Nitko mu nije postavio nikakvo pitanje ni njega, ni policiju ništa nije ni optužio ni pitao, on izađe pred novinare i kaže do saznanja o SDP-u došli smo slijedeći trag Internetskih servera i veli to je još mila majka, to još nije ništa prema onome što ćemo im raditi u kampanji. Stanje opće sigurnosti je dakle katastrofalno, ministar ne da ne podiže razinu sigurnosti, on je srozava, jer kakvu sad sigurnost mogu očekivati oni građani koji se koriste Internetom, oni su dakle izravno ugroženi, njih ugrožava ministar Kirin, on im poručuje pratimo vas, pratit ćemo vas i to nije ništa prema onome što će vam sve raditi. Tko ugrožava sigurnost građana? Svi oni koji krše zakon. Zakon krše i oni u "Brodosplitu", i oni ugrožavaju sigurnost građana. Ako nikako drugačije, a onda zato što su otuđili novac koji bi dobrodošao državi. Ministarstvo unutarnjih poslova, naša policija međutim rekla je da je tamo sve u redu, da tamo nema ničega. Morao je Interpol potvrditi ono što kolega Marin Jurjević upozorava mjesecima da je tu riječ o vrhunskom kriminalu, upozoravajući usput i tko je sve u taj kriminal upleten. Dobro. Priznajući dakle da je stanje opće sigurnosti loše ministar Kirin ovim Prijedlogom građanima dopušta da nose vatreno oružje i da se sami brane kako znaju i mogu. Očito da policija nije u stanju obaviti onaj posao za koju građani plaćaju, tj. da ona osigura sigurnost građanima. Tko bi zapravo, šta će građanima oružje? Tko bi smio imati uopće pravo nositi, držati oružje? Vojska, policija, zaštitari i basta. Njima oružje treba zbog toga da bi se povećala sigurnost svih drugih. Oni su ti koji štite sigurnost građana. Oružja je u Hrvatskoj previše i legalnog, a pogotovo ilegalnog i ako zaista hoćemo pojačati sigurnost građana onda im nemojmo poručivati ajte nabavljajte oružje pa se sami branite kad vas netko napadne, a da istovremeno ne kažemo ništa kako ćemo ih zaštititi od onih koji ilegalno posjeduju oružje i koji njih mogu napasti. Tu je kolega Rožić govorio o tom članku 48., to je inače jedan, mislim da je 48., jedan od boljih članaka ovog Zakona, jedan od boljih da se za svakoga za kog se pojavi sumnja, čak i prije okončanja nekakvog kaznenog ili prekršajnog postupka, ali se pojavi sumnja da bi mogao zloupotrijebiti vatreno oružje, to oružje momentalno oduzima. Momentalno. To je jedna od dobrih mjera. Da bismo smanjili količinu oružja na ulici u privatnom posjedu, a naročito da bismo spriječili da oni koji zbog bilo kojeg razloga ili bilo zbog kakvog nezakonitog ponašanja za koje postoji sumnja da bi to vatreno oružje mogli upotrijebiti predstavi opasnost za druge. O ilegalnom oružju imate samo nekoliko članaka u prijelaznim i završnim odredbama i to je jedna nova amnestija. Mi znamo da su se neprestano produžavali ti rokovi za prijavu ilegalnog oružja pa 6 mjeseci, pa još 6, pa još 6, pa još 6, pa je onda konačno jedanput podvučena crta i reklo se da to je sad zadnje, moraju prijaviti oružje do tog datuma. Članak 98. zapravo predstavlja novu amnestiju. On sad taj rok produžava za 6 mjeseci od dana stupanja na snagu ovog Zakona. Znači kad ovaj Zakon stupi na snagu i oni koji ilegalno posjeduje oružje bit će ponovno amnestirani za tu ilegalnost i to na rok od 6 mjeseci, a oni se već sada nalaze u sferi ilegalnosti po važećem zakonu. Znači mi njihovu ilegalnu poziciju ponovo činimo ovim Zakonom legalnom, za što? Za ilegalno posjedovanje oružja. Ne čini mi se to osobno pametnim i ne čini mi se to jednim potezom koji će pojačati sigurnost svih građana. I na koncu, vojni trofeji, ratni plijen. Konačno je dobro to oružje treba onesposobiti, ali čemu sad rok od godinu dana? Pa gledajte, to je godinu dana naredne nesigurnosti. Pa to je dovoljno 3 mjeseca. U redu, nek' zadrže trofejno oružje, ratni plijen. Ali zna se šta je trofejno oružje. Ne smije se moći pucati iz trofejnog oružja. Treba izvaditi onu iglu, ne znam šta, koje mehanizme i da se to oružje ne može upotrijebiti. Prema tome, nije ovaj zakon ispunio onu svrhu. Neće on bitno povećati sigurnost građana jer nije riješio ova osnovna pitanja. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Slaven Letica. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Pero Kovačević. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Zdenka Babić Petričević. Nema je. Gubi pravo na riječ. Državni tajnik Ivica Buconjić. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Evo, osjetio sam potrebu samo dati eventualno još neko pojašnjenje i prokomentirati navode gospodina Stazića. Pokušat ću zaista govoriti jezikom činjenica i pokazati kakvo je stanje u nekim drugim državama odnosno kakva je dosad bila praksa u Republici Hrvatskoj. Prije svega ovakav model povrata oružja legaliziranja odnosno povrata nije prvi puta predviđeno ovim zakonom. Naime, sve su ga Vlade manje-više od '92. do 2002. godine provodile, pa je tako bilo nekoliko akcija predaje ilegalnog oružja '92., '93. Uglavnom do 2002. godine je bilo 6 akcija. S tim što je i bivša Vlada odnosno Ministarstvo unutarnjih poslova imalo akciju "Zbogom oružje" koja je započela 22. veljače 2001. i trajala je do 31. prosinca 2002. godine. Prema tome, to je isto bila jedna akcija koju je provodila bivša Vlada odnosno bivše ministarstvo, vodstvo Ministarstva unutarnjih poslova. I rezultati tih akcija također nisu zanemarivi zbog toga što je u razdoblju od 30. listopada '92. do 2. kolovoza '99. godine vraćeno ukupno 27 tisuća 15 komada automatskog vatrenog oružja, milijun 603 komada rasprskavajućeg oružja, 2 milijuna 778 tisuća 952 komada streljiva i 3 tisuće 852 kilograma eksploziva. Također je za vrijeme provođenja akcije "Zbogom oružje" od 22. veljače 2001. do 31. prosinca 2002. vraćeno 6 tisuća 574 komada automatskog vatrenog oružja, 67 tisuća 333 komada rasprskavajućeg oružja, 2 milijuna 301 tisuća komada streljiva i 3 tisuće 748 kilograma eksploziva. Prema tome, ovo nije nikakva akcija koja se prvi put provodi. Nije akcija koja dosad nije davala rezultate i očekujemo da će i ova akcija sigurno odnosno ova mogućnost legaliziranja u roku od 6 mjeseci i trajnog povrata ilegalnog oružja sigurno dati rezultate. Što se tiče broja vatrenog oružja i prakse što se tiče u drugim zemljama, tu ne postoji neko posebno pravilo i praksa je različita od države do države. Pa ću ja reći samo nekoliko osnovnih podataka da recimo u Češkoj tražitelji dozvole oružja treba ishodovati dvije vrste potvrda, potvrdu vezanu za osobu i potvrdu vezanu za oružje. Inače u Češkoj, 313 tisuća građana ima dozvolu, a registrirano je 627 tisuća komada oružja. U Irskoj je opća politika da je građanima zabranjeno posjedovanje oružja prvenstveno pištolja osim u slučajevima korištenja pušaka i to prvenstveno za potrebe lova. Mađarska. Priprema se nova legislativa čiji je cilj dodatno otežati pojedincima posjedovan je oružja. Posjedovanje oružja može se samo odobriti za potrebe samoobrane. Neki od uvjeta za dobivanje dozvola su postojanje objektivne okolnosti u kojima postoji potreba za samoobranom, dokaza mentalna fizička sposobnost za korištenje oružja, dokaz da je stan ili kuća pogodna za držanje oružja. Švedska je možda najinteresantniji primjer. Naime, u Švedskoj ima najmanje zlouporaba oružja ali je tamo najveći broj oružja s obzirom na broj stanovnika registriran. Naime, na 9 milijuna stanovnika Švedske imamo registrirano oko 2 milijuna komada oružja, od toga 80% za puške za lov i oko 20% oružja za pištolj. Međutim, odnos države i policije prema osobama koje drže oružje je vrlo strog. Vrlo stroga je legislativa za izdavanje dozvole za oružje dok se dozvola vrlo lako može oduzeti zbog mnogih razloga. Dovoljno je da pojedinac bude pijan u javnosti, da se agresivno ponaša u vožnji pod utjecajem alkohola, javno zagovaranje lova zaštićenih životinjskih vrsta i slično. Ponovni zahtjev za dozvolu moguć je tek nakon pet godina i tada se primjenjuju još strožiji kriteriji za odobravanje dozvole. U Švedskoj praksi dozvole se vrlo često oduzimaju. Iznimno su i strogi kriteriji za čuvanje oružja. Kontrole se često sprovode a i najmanje pogreške o čuvanju oružja rezultiraju oduzimanjem dozvola za oružje. U Velikoj Britaniji je na snazi najstroža legislativa. Pojedinci, privatne osobe ne mogu posjedovati oružje. Oružje za lov također je skoro iskorijenjeno zbog zakona koji je gotovo onemogućio lov. Uz Veliku Britaniju tako rigorozne najrestriktivnije propise ima i Danska. Prema tome, vidljivo je da je odnos države prema oružju različit od države do države i da zakonska regulativa zavisi od mnogo elemenata i mnogo činjenica. Ja bi se složio ono što je rekao gospodin Kajin da je sigurno u pitanju i mentalitet jer je vidljivo da jedna Švedska za koju bi se reklo da je najnaoružanija nacija ima vrlo maleni broj zlouporabe oružja i počinjenja najtežih kaznenih djela oružjem, a očigledno je tu u pitanju i odgovornost i savjest pojedinaca. Očigledno je tu u pitanju i utjecaj društva kroz sve pore počevši od škole, počevši od civilnog sektora, počevši od državnih institucija, počevši od crkve, počevši vjerojatno od svih onih institucija koje čine državu. A sve one utječu na to da držanje oružja se shvati kao obveza i odgovornost a ne kao sredstvo za bahaćenje i za nanošenje problema državi odnosno drugim ljudima oko sebe. I samo bi isto tako prokomentirao ovo što je rekao gospodin Stazić da se iz ovoga da iščitati da je Hrvatska vrlo nesigurna država. Imamo ovdje podatke o broju kaznenih djela za Grad Zagreb gdje se oni uspoređuju sa sličnim ili istim kaznenim djelima u drugim europskim metropolama odnosno gradovima sličnima Zagrebu. Pa iz toga ispada, iz statistike da je od promatranih 13 gradova Zagreb jedan od najsigurnijih gradova. Naime, grad Zagreb ima 2 tisuće 237 kažnjivih djela na 100 tisuća stanovnika i po tome spada među najsigurnije gradove. Ako bi se gledala neka dnevna dinamika kaznenih djela u Zagrebu se dnevno dogodi u prosjeku naravno 67 kaznenih djela dok se recimo u Budimpešti događa dnevno 298 kaznenih djela, u Pragu 244, u Ateni 153, Ankari 82 itd. Ubojstva ako se isto tako gledaju Zagreb ima godišnje prosječno oko 15 ubojstava dok u Ankari ih ima 146, u Beču i Rigi po 56, u Ateni 43 itd. Naravno, ovo ne govorim zato da bih rekao da ne treba poduzimati i dalje ozbiljne aktivnosti kako bi se stanje sigurnosti popravilo, kako bi kaznenih djela bilo sve manje i manje, kako bi svi u društvu bili odgovorniji prema poštovanju zakona nego govorim samo zbog toga da možda nije dobro stvarati jedan dojam, jednu sliku da je Hrvatska posebno nesigurna država zbog toga što smatram da je Hrvatska sigurna država ali ta činjenica nas treba sve skupa upravo motivirati da napravimo svi skupa sve što je moguće da budemo još sigurniji.
Poštovani zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Evo, nije bez razlog glavni tajnik Ujedinjenih naroda prije nekoliko godina rekao malo oružje veliki problemi i to je nažalost istina i činjenica. Prema podacima Ujedinjenih naroda u svijetu postoji više od 600 milijuna komada malog i lakog oružja. Od 49 većih sukoba koji su se tijekom 90-tih vodili diljem svijeta 47 ih se vodilo pretežno uz uporabu malog i lakog oružja, piše u nekim izvješćima. Procjenjuje se kako je ta kategorija oružja na globalnoj razini odgovorna za više od pola milijuna ubijenih godišnje, odnosno oko 300 tisuća stradalih u oružanim konfliktima tzv. niskog intenziteta ili "low intensity conflikt" čiji smo i mi uglavnom svjedoci bili na ovim prostorima. Ali isto tako i oko 200 tisuća žrtava ubojstava i samoubojstava vatrenim oružjem. Malo oružje veliki problem. Ne samo ovog zakona, ne samo zakonodavstva nego problem s kojim se mi suočavamo u uspostavljanju zakonodavnog okvira koji bi mogao regulirati sva ova pitanja na način da se smanjuju sigurnosni rizici za sve nas u našem okruženju. Vezani su isto tako i uz probleme jezika. Nažalost, to sam više puta rekao, hrvatski jezik nije u dovoljnoj mjeri razvijen posebno u onom tehničkom aspektu i ne prati one distinkcije koje se jasno ističu u nazivu … [[Govornik se ne razumije.]] znači malo oružje i ja bih rekao lako naoružanje. To su velike razlike. I na kraju Direktive Vijeća Europe 91477 jasno govore o kategoriji A koja definitivno ne pripada kategoriji oružja, posebno ne lakog oružja nego se radi zaista o lakom naoružanju. Ovdje piše explosiv military misails and … [[Govornik se ne razumije.]] Definitivno ta vrsta naoružanja predstavlja glavni sigurnosni problem ne nas ovdje u Republici Hrvatskoj nego glavni sigurnosni problem suvremenog svijeta. To je ona vrsta lakog naoružanja koja nažalost omogućava takve vrste terorističkih akcija koje ugrožavaju sigurnost u širem opsegu, Milan Fagot, … [[Govornik se ne razumije.]] kao i druga lako prenosiva portabilna oružja za protuzračnu obranu Singer igra itd. Sukladno direktivama Vijeća Europe i sukladno onome što ste vi napisali u okviru kategorije A važno je istaknuti da to izlazi izvan dometa ovog zakona i to bi molio predlagatelja da se konstatira jer ova vrsta naoružanja regulirana je nekim drugim važnim međunarodnim ugovorima. Znači, neki drugi važni međunarodni ugovori koje smo u ovom Saboru ratificirali kao što je "non proliferation misail tehnology" znači zabrana proliferacije raketnih sustava, … [[Govornik se ne razumije.]] agreement itd. I kad se zakonodavno nastoje te stvari uobličiti onda mislim da je bila jako dobra a posebno u budućnosti suradnja između Ministarstva unutarnjih poslova i Ministarstva vanjskih poslova koje je bilo nadležno za donošenje odnosno predlaganje Hrvatskom saboru ovih međunarodnih ugovora. Ako govorimo o toj kategoriji oružja military misails, vi ste razgovarali s predstavnicima Ministarstva obrane onda zaista bilo kakve zakonske sankcije tipa 15 tisuća kuna su potpuno neprimjerene sigurnosnom ugrozu koju nosi ta vrsta naoružanja. Pa na kraju rekao sam nekoliko puta najjeftinije od te vrste naoružanja posebno iz ove skupine misails je od 100 tisuća dolara pa na više. Prema tome, radi se o jednom sigurnosnom problemu koji nije samo problem unutrašnje sigurnosti nego problem međunarodne sigurnosti, proliferacije takvog naoružanja itekako je važan i sigurnosni problem o kojem brinu različiti međunarodni ugovori i njih je trebalo na neki način referirati kad se ovaj zakon postavljao. Pitanjem ilegalnog širenja malog i lakog oružja opet problemi s jezikom temeljito se pozabavila i Skupština UN-a iz svih ovih razloga. U svakom slučaju ono što bih htio naglasiti u odnosu na prethodno čitanje vi ste napravili bitna poboljšanja posebno u okviru ove kategorije A gdje je klasifikacija jasnija, konzistentnija i odgovara onome što je intencija te skupine naoružanja. No međutim, puno toga u ovakvom jednom složenom zakonu predstoji kao dio posla na kojem će svakako raditi Ministarstvo unutarnjih poslova u suradnji sa Ministarstvom vanjskih poslova, ali rekao bih vjerojatno će i neki prijedlozi i prilozi iz ovih rasprava u Hrvatskom saboru isto tako biti prihvaćeni. Ono što nedostaje definitivno da bi se dobili kvalitetniji, potpuniji pa ja bih rekao i kompetentniji zakoni to je struka i u tom smislu zaista dobronamjerno predlažem da se neki ljudi koji se zaista profesionalno cijeli život bave i kao znanstvenici i kao profesori problemima unutarnje balistike, vanjske balistike, lakog oružja i naoružanja konzultiraju kako bi dobili ovaj kvalitetni zakon. Rekao sam i direktive Vijeća Europe isto nisu idealne i na njih možemo imati primjedbe. Prema tome u ovoj situaciji u kojoj se nalazimo držim da će sutra u okviru glasanja ovaj zakon biti usvojen ali svakako rad na unapređenju zakonodavnog okvira u suradnji kao što sam rekao između Ministarstva unutarnjih poslova i Ministarstva vanjski poslova je posao koji predstoji. I još jedna kratka opservacija. Kad govorimo općenito o ovoj vrsti problema to je oružje i mentalno zdravlje vlasnika. Jer oružje u rukama ljudi koji mentalno nisu zdravi predstavlja sigurnosnu prijetnju. I to je onaj problem. No međutim kontrola mentalnog zdravlja definitivno nije pitanje ovog zakona niti pripada Ministarstvu unutarnjih poslova. I reći ću da su ti problemi vrlo složeni i nisu trivijalni. Vi vrlo lako možete za pojedinca provjeriti krvnu sliku, ne znam, rentgen i tako dalje. A što se tiče mentalnih sposobnosti, odmjerenog, pouzdanog i predvidivog funkcioniranja u uvjetima stresa, u uvjetima trauma i tako dalje je netrivijalno i složeno pitanje kojem će se, kojim ćemo se trebati pozabaviti ja bih rekao svi skupa ne samo ovdje u Republici Hrvatskoj nego i mnogo šire. Mentalno zdravlje i oružje na neki način predstavljaju prijetnju onog časa ako se tako malo oružje nalazi u rukama osoba čije ponašanje nije moguće kontrolirati, koje nema karakteristike odgovornosti, predvidivosti i brige o zajedničkoj sigurnosti. I evo na kraju ja bih rekao da je predlagatelj odnosno Ministarstvo unutarnjih poslova uložilo znatne napore kako bi u jednom ovako složenom prostoru koji treba zakonodavno regulirati uvelo potrebnu mjeru reda koja garantira našu sigurnost, dalji rad kroz suradnju s Ministarstvom vanjskih poslova i strukom zaista bit će u zajedničkom interesu i, ja bih rekao i tu Republika Hrvatska može dati svoj prilog i europskoj sigurnosti jer zakonodavni okvir u okviru Europske zajednice nije ni u kom pogledu kvalitetniji od onoga što ćemo mi sutra usvojiti. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Poštovani državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Kada se raspravlja o ovakvoj vrsti zakona dakle zakon koji ima za predmet oružje, spravu, predmet koji ubija bez obzira da li se to radi, da li se radi o njegovoj upotrebi, uporabi. Koje onda služi, koja bi trebala služiti da od sebe se otkloni protupravni napad koji se na drugačiji način ne može otkloniti ili njegova zluporaba tj. ubojstva. Nažalost svjedoci smo da oružje koje se nalazi u posjedu građana ili legalno ili ilegalno to smo evo, to je dobro apostrofirao kolega Stazić u svojoj raspravi navodeći da nema jednog jedinog primjera da bi oružje bez obzira čak i da je bilo legalno, a da ne govorim u pravilu se radi i o ilegalnom, dakle bilo upotrebljeno na način da je neki građanin od sebe otklonio isto takav ili slični napad. Dakle takvu kompulzivnu silu kojoj nije mogao odoljeti nego uporabom oružja. Takve, takvog slučaja nije bilo. Radilo se uvijek o ubojstvima, o razbojništvima ili o slučajevima kada su nesretnim slučajem stradavala djeca, nevini i to djeca molim vas najprije onih vlasnika najčešće roditelja. Ponekad ovdje kad radimo o, govorimo o tome onda se postavlja i pitanje je li o neodgovornim roditeljima koji eto nehajno, nemarno odlažu i drže oružje. Radi se o jednoj velikoj opasnosti. Takva, takva jedna stvar, takav jedan predmet opasan je sam po sebi. A sam predlagač i Vlada je svjesna toga i govori koliko ima još starog oružja u posjedu naših građana koji sigurno ovaj test balistički ne bi prošli i koji su sami po sebi samim postojanjem opasnost. Isto tako dobro se ovdje apostrofira u obrazloženju kada se govori upravo o stanju, praćenjem stanja i kretanja kriminaliteta od strane Vlade tj. resornog Ministarstva gdje je primijećeno da je problematika ilegalnog posjedovanja proizvodnje, trgovine i krijumčarenja oružja i eksplozivnih tvari u Republici Hrvatskoj još uvijek vrlo aktualna. To je prava konstatacija i ne treba, ne trebamo se uspoređivati ni s Austrijom, ni sa, neće nam to riješiti probleme niti će nas utješiti. Mi smo ovdje pozvani prije svega da ne sakrivamo se iza problema. Da ne stavljamo glavu u pijesak kao noj jer smo svi ugroženi sa ovakvim stvarima. E sada što se tražilo od ovog Konačnog prijedloga zakona? Da bude puno restriktivniji, da i ono čemu se ne može više stati na kraj, ali u svakom slučaju da se pooštre kontrole ali jednako tako i mogućnosti dobivanja oružja. Već je bilo naveden, ova odredba članka 48. koja je istaknuta kao ipak jedan osigurač da ipak se oružje ne bi tako olako davalo građanima kao što smo to imali i do sada slučaj. Naime mi ne možemo pobjeći … [[Govornica se ne razumije.]] činjenica je da je u zadnje upravo stopa kriminaliteta upravo kod ovih najopasnijih kaznenih djela, ubojstava, razbojništava svim onim kaznenim djelima koja primjenjuju silu a najčešće onda upotrebom oružja ili prijetnjom u porastu. Neke druge vrste kriminaliteta stagniraju, ali ova brutalna kaznena djela koja su nekada davno bila rijetkost eto tu nam se približila Europa i ne možemo se time tješiti. Postali su eto način nažalost života. I gotovo da više nema, nije više vijest da se dogodilo kakvo razbojništvo. Imamo također, mi smo govorili o ovoj opasnosti davno, devedesetih godina kada je zemlja bila ugrožena i kasnije napadnuta. I malo potom napadnuta. Pa smo imali jednu čudnu situaciju koja se nikada do tada u našem društvu i nezabilježena u sociologiji Hrvatske što se počelo događati? Da su vlastiti sinovi napali majke. Do tad je bilo nezabilježen slučaj do 1990. godine da je sin ubio majku. Nezabilježen. Niti, niti sestra brata. To su možda rariteti ali takvih je slučajeva bilo. Nakon ovoga dakle liberalizacije ali i mogućnosti, ali na kraju krajeva moramo se složiti sa ovom konstatacijom samog predlagača ilegalnog uvoza oružja, odnosno nabave oružja da eto oružje nije bilo problem nabaviti. Zato je bila hvale vrijedna i ona poruka ranija koja je bila u ministarstvu “Zbogom oružje“. Pa na tom tragu jednom pacifističkom i na kraju krajeva opasnosti od oružja koja vreba svima nama i onom nositelju i posjedniku njegovog najbližeg okruženja, a onda da govorimo i o drugim građanima. Mnogi to oružje ne bi upotrijebili da nisu ga sa sobom nosili, nego bi konfliktne situacije u društvu rješavali na neki drugi način. Prema tome, ta jedna kultura tolerancije, ponašanja, sama činjenica da netko ima oružje dovodi ga u opasnost da ga upotrijebi, odnosno zloupotrijebi. Ali u najvećem slučaju, odnosno u najboljem slučaju da prekorači te granice rješavanja tih međuljudskih odnosa. Oružje nije igračka, ali na žalost mi u običnim prodavaonicama dijete učimo eto i još uvijek postoje igračke oružja – puške, pištolja. Dakle, od malena njegujemo tu kulturu i opčinjenosti oružjem. Pa možemo se raspravljati vrlo žustro ali moramo biti netolerantni prema općoj težnji i želji, ali i odgajanju djece prema tom obožavanom predmetu zvanom oružje, tj. pištolj. I što je dobro rekao kolega Ćosić, mali predmet, malo oružje, veliki problem. Ono što je također apostrofirao kolega Stazić čini mi se i vrijednim ponoviti. Sigurnost građana najveća je vrijednost svakog društva, pa bi tako trebala biti i našeg. Ne možemo poruku nositi već u prvim člancima iz ovog zakona građanima da je to pravo njihovo na samoobranu. Pravo na samoobranu je onda kad zakažu sva moguća druga, prva tijela koja su pozvana štititi građane. Ali molim vas lijepo, ako od države stižu čak i prijetnje da će vaditi u predizbornoj kampanji nešto što će diskreditirati oporbu, kakva je to naša sigurnost. Sigurnost je onda da se istog trenutka kad postoji za nekoga sumnja, a kamoli ne osnovana sumnja pokrenu tijela represivnog aparata i da se stvar ispita sve po proceduri. Ali vidite gospodo, što je najnovije dakle prije nekoliko sati daljnja prijetnja. Ja mislim da će i ovdje vladine predstavnike iznenaditi, a stiže od strane vladajuće stranke. Moramo reći ovo je kraj lovostaja na SDP. Krasno gospodo! Dakle, oružje je vaše a mi smo divljač, samo ne znam je li više sitnog ili krupnog zuba, niska ili visoka. To još niste definirali. To evo sa zadnje pressice vlasti i ponavljam kraj lovostaja na SDP. Stvarno krasna poruka povodom rasprave o ovom važnom i prevažnom zakonu.
Mir! Poštovana zastupnika Alenka Košiša Čičin Šain. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče. Evo, kao i u svojim prethodnim raspravama oko ovog zakona ja ću se osvrnuti na dio koji se odnosi u svijetu gdje je Zakon o oružju u svjetlu obiteljskog nasilja pa ću nekoliko samo dati primjedbi na članke 10. i članak 13. No međutim, samo prije toga bih rekla ovaj zakon se već od '92. godine eto 8 puta mijenjao i sve, svaki puta sa svrhom da se postigne što veća kontrola nad ilegalnim oružjem u posjedu građana na način da smo svake godine omogućavali registraciju oružja bez utvrđivanja porijekla. Tzv. legalizacija s čime se de facto omogućavala u stvari predaja zabranjenog vatrenog oružja. S obzirom na činjenicu da se na ovim prostorima odvijao ratni sukob koji uvijek za sobom donosi i veliku fluktuaciju oružja, takva se politika donekle ovih godina mogla i opravdati. Međutim, na to sam upozoravala već i ranije u svojim raspravama. Mislim da je to vrijeme proteklo, isteklo. Legalizirati postojeće nelegalno oružje i k tome ne ispunjavajući njegovo, ne ispitivajući njegovo podrijetlo neodgovorno je i dakako nemoralno. Ne smatram da treba automatski kazneno goniti one koji vraćaju ilegalno neregistrirano oružje, ali ga treba uzeti u obzir da je tim oružjem možda počinjen kakav zločin to svakako treba. Zbog toga predlažem i smatram da je to jedini ispravni način da se takvo vraćeno oružje preispita kako bi se utvrdilo da li je ipak njime napravljen nekakav eventualno zločin. Naime, ljudi koji imaju oružje kod kuće još iz doba rata, ako ga nisu koristili za nelegalne svrhe ovakve se provjere neće imati razloga bojati. S druge strane, oni koji su takvim oružjem pljačkali, prijetili ili ranjavali i ubijali imaju se i razloga bojati. Njima se takve stvari više ne smiju opraštati, a i ruku na srce takvi nemaju problema sa ponovnim nabavljanjem oružja u slučaju da je iskorišteno vrlo elegantno i nekažnjeno vrate policiji. Rekla sam to također i u prošloj raspravi. Ponavljam to i sada. Takav bi se čin u sadašnjim okolnostima mogao se izjednačiti sa opraštanjem zločina koji su eventualno počinili sa takvim novo legaliziranim oružjem. Dapače, zločincima se na taj način olakšava postupak rješavanja inkriminirajućeg oružja gdje god da oni bacili takvo oružje uvijek postoji mogućnost da ga se nakon određenog vremena nađe, pa istragom utvrdi da li je korišten u nekom zločinačkom djelu. Uvijek osim u slučaju da ga se preda samoj policiji jer ona ne ispituje njegovo podrijetlo. Koji apsurd! Kažem, tako nešto moglo se opravdati dok je postojala opravdana sumnja da je velika većina neregistriranog oružja potekla iz rata i nije korištena u nezakonite svrhe. Danas sa druge strane trebamo odbaciti takve sumnje i suočiti se sa realnošću. U Hrvatskoj se nelegalno oružje, makar ne samo ono nelegalno danas uglavnom koristi za nezakonite svrhe i tome već jednom treba stati na kraj. Jedino logično opravdanje za ovakvo reguliranje situacije vidim u kompleksnosti provođenja kvalitetne regulacije. Međutim, ne radi se tu o zakonu o ne znam spajalicama ili rajsnedlima, već o Zakonu o oružju a ono oduzima i uništava živote. Kod ovakvih stvari izvršna vlast slabu volju za konkretnim radom ne bi smjela skrivati iza čiste legalizacije postojećeg oružja. Vrijeme legalizacije je prošlo. Danas oružje moramo maknuti sa ulice. Osnovne karakteristike ovog zakona koje treba istaknuti i pohvaliti i čvrsto stati iza njih su da građani protiv kojih se vodi prekršajni postupak zbog nasilja u obitelji ili su za takva nedjela već osuđeni neće moći dobiti dozvolu za posjedovanje oružja. A ono što sam naglašavala tijekom drugog čitanja na žalost moram reći i danas. Naime, u ovom prijedlogu zakonske norme često nisu u skladu sa realnim stanjem na terenu. Tako npr. u članku 10. stav 2. točka 4. stoji da će fizička osoba moći dobiti dozvolu za oružje u slučaju, i sada citiram: "… da nije pravomoćno kažnjena za prekršaj, odnosno da se ne vodi postupak za prekršaj iz područja javnog reda i mira i drugih zakona o kojima su propisani prekršaji sa elementima nasilja, posebice za prekršaj iz područja nasilja u obitelji ili joj je izrečena zaštitna mjera radi nasilja u obitelji.". Naime svi smo svjesni da obiteljskog nasilja ima puno više nego što ga se prijavljuje. A tu su nam nažalost ruke potpuno vezane. Međutim postoji i ogroman broj prijava obiteljskog nasilja koji jednostavno nisu procesuirane, bar to nisu do njihovog tragičnog završetka. Najčešća rečenica koja se provlači kroz izjave, intervjue sa zlostavljanim ženama dakako ako su imale toliku sreću da su sve to skupa uspjele preživjeti uvijek je sljedeća: "Policija je rekla da mu ništa ne mogu dok ne poduzme nešto konkretno.". Isto tako točka 5. istog članka propisuje kako će fizička osoba moći dobiti dozvolu za oružje u slučaju da ne postoje druge okolnosti koje ukazuju da bi oružje moglo biti zloupotrijebljeno, zlouporebljeno, a osobito češće i prekomjerno uživanje alkohola, konzumacija opojnih droga ili drugih omamljujućih sredstava, poremećeni obiteljski odnosi, povrede propisa o lovstvu i športskom streljaštvu i sl. Skrenula bih vam pozornost na sintagmu "poremećeni obiteljski odnosi". Kako to utvrditi? Tko to utvrđuje? Kada možemo reći da se u određenom slučaju radi o poremećenim obiteljskim odnosima? Članak 13. stav 4. o tome jednostavno kaže: "Postojanje uvjeta iz članka 10. stav 2. točke 5. ovog Zakona utvrđuje policijski službenik sukladno ovlastima propisanim Zakonom o policiji o čemu sačinjava bilješku.". Možda će nekima zvučati smiješno što zastupnici u Hrvatskom saboru toliko inzistiraju na ovim odredbama, ali u današnjoj Hrvatskoj gdje supružnik svakodnevno siluje suprugu, gdje žene padaju po stepenicama ili ih se prisiljava da krijumčare i raspačavaju drogu mogu vam sa stopostotnom sigurnošću reći da tim ženama to nikako ne zvuči smiješno. Zakonodavcu je možda dosta što će jedan savjestan ili ne policijski službenik utvrđivati okolnosti obitelji ali nitko ne postavlja pitanje što u slučaju da policijski službenik ne obavi svoj posao kako treba. Ovdje se ne radi o loše ispunjenoj papirologiji već o životima žena, a vrlo često i djece. Što ako policijski službenik nije objektivan iz razloga što npr. poznaje optuženoga? Što je sa manjim mjestima gdje se svi ionako znaju svak svakako, gdje uglavnom ruka ruku mije i sve ostalo? Kakve katastrofalne posljedice mogu biti vidljivo je iz zaista brojnih primjera oko ubojstava i samoubojstava pred Dječjim domom u Nazorovoj ulici i to u prisutstvu vlastitog malodobnog djeteta pa do trostrukog ubojstva u Petrinji koje se je desilo zbog toga što netko prilikom izdavanja oružane dozvole nije uvidio da ju izdaje psihički nestabilnoj osobi. Iako predlagatelj nije prihvatio amandmane o produljivanju valjanosti liječničkog pregleda na 10 godina, što je apsolutno pohvalno smatram da je taj rok propisan ovim prijedlogom na 5 godina još uvijek predugačak. Jednostavno se radi o prevelikoj ulozi u ljudskim životima i taj bi rok trebao biti minimalno 3 godine. Međutim vrijednost ljudskog života u ovom smislu nažalost predlagatelj nije prepoznao ni u ovom trećem čitanju. Iako je ovaj nacrt zakona kudikamo kvalitetniji od trenutačnih zakona na snazi i njime se svakako približavamo europskoj regulativi ne smijemo se zavaravati kako se recimo Zakonom o sigurnosti na cestama da će ovaj zakon smanjiti broj poginulih, u ovom slučaju poginulih od strane oružja. Oružje nije problem Hrvatske, ono je problem cijelog svijeta. I dok cijeli svijet već desetljećima radi na smanjivanju količine oružje nas 4 i pol milijuna gleda kako da nabavi neko od oružja. Slovenci za razliku od nas vrlo često izdaju dozvolu za držanje oružja. Fizička osoba prije dobivanja te dozvole mora dokazati da je njegova osobna ugroženost u tolikoj mjeri da bi za njeno osiguravanje bilo potrebno imati vatreno oružje. S druge strane ono što u ovom prijedlogu svakako treba pohvaliti jest povećanje novčanih kazni koje zaista trebaju biti drastične da bi imale ikakav učinak. Mora se raditi i na medijskoj promociji smanjivanja količine oružja, ali i na intenzivnoj edukaciji onih koji ga posjeduju. Jedino ćemo tako smanjiti broj oružanih žrtava, a to bi zapravo trebao biti naš cilj. Kao predstavnici naroda najosjetljiviji smo na temu proračuna i svega što ima veze s novcem, a često zaboravljamo da smo baš kao ti predstavnici među najodgovornijima za sigurnost ljudi. I naravno, koliko ovaj Zakon pozitivnih pomaka donio na papiru postoji iznimno velika šansa da se taj zakon ne provede do kraja ovog mandata, odnosno da će se provoditi dosta slabo u nadolazećim mjesecima. To nije izmišljotina, to je upozorenje mnogih europskih savjetnika i predstavnika prilikom razgovora o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji. I dok se prije 3, pa i 2 godine još moglo provlačiti na temelju samo donošenja dobrih zakona danas to zaista više ne možemo. To ne govori o lošoj namjeri. Dapače, ovo je jedno dobroćudno upozorenje. Hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Ministarstva unutarnjih poslova Ivica Buconjić. Izvolite.
Hvala lijepa. Evo ja ću započeti sa ovom završnom riječju gospođe Košiša Čičinh, Košiša, jer upravo to što ste rekli i vi i svi drugi zastupnici sve sam doživio kao dobronamjerne primjedbe da svi skupa napravimo ovaj Zakon još boljim. Vidio sam i pročitao sam većinu amandmana i ovako ad hoc mogu reći da mi se čini većina njih prihvatljivima i da zaista su svi skupa i uloženi upravo sa svrhom i namjerom da se ovaj predloženi tekst zakona učini još boljim. Ni onu statistiku iz koje je bilo vidljivo da je stanje u pojedinim susjednim zemljama Republike Hrvatske gore nisam čitao zbog toga da bi umirili vlastitu savjest i da bi se uljuljkali nego da upravo smatram da ta činjenica da statistika govori da je Republika Hrvatska sigurnija od većine drugih zemalja nam treba biti motiv da svi skupa napravimo sve da to stanje učinimo još boljim. Meni je potpuno jasno isto da ovaj Zakon nije savršen. Međutim vjerujem, a to sam dao i iščitati iz rasprave većine zastupnika da je on jedan mali korak naprijed kojim ćemo učiniti još neke napore da stanje sigurnosti kad je u pitanju oružje i njegovo držanje i njegovo zlouporabe i korištenje da stanje sigurnosti bude još bolji. Isto se slažem sa onim saborskim zastupnicima koji su rekli da samo unapređenjem zakonodavnog okvira nećemo učiniti sve nego treba praktično 365 dana u godini apelirati, ali bukvalno i doslovce, na sve u društvu, počevši od svih onih koji rade u obrazovnom sustavu, koji rade u medijima, koji rade u civilnom sektoru, koji rade u športskim klubovima, koji rade u državnim institucijama da smo svi odgovorni da se prema oružju ponašamo odgovornije, ozbiljnije i zrelije i da svi skupa načinimo zaista sve da nelegalnog, ilegalnog oružja bude što je moguće manje jer jasno je da se najveći broj kaznenih djela čini upravo tim nelegalnim oružjem. Ja bih samo rekao evo možda će zvučati kao opravdanje, ali isto potaknut raspravom i gost … [[Govornik se ne razumije.]] Čičin-Šain i nekih drugih zastupnika da možda ima mjesta arbitrarnosti kod uloge policije kod procjene tko je podoban za držanje, nošenje oružja, a tko nije. Međutim, ja ću upozoriti isto na zaista delikatnu poziciju policajca koji mora izaći na teren i koji mora procijeniti da li neka osoba ispunjava uvjete ili ne ispunjava uvjete za držanje oružja, da li je u nekoj situaciji došlo do obiteljskog nasilja ili nije, da li je došlo do remećenja javnog reda i mira. Na kraju krajeva čuli smo tu od nekih saborskih zastupnika primjedbe da je bilo slučajeva zlouporabe prijave susjeda, lovca, strijelca, čovjeka koji ima po bilo drugoj kojoj osnovi oružje da su ga tendenciozno i zlonamjerno prijavili susjedi, on je samo temeljem te tendenciozne i zlonamjerne prijave ostao bez oružja privremeno, a neki čak i trajno i to zaista poziciju i ulogu policajaca čini delikatnom, čini vrlo ozbiljnom i mi ćemo se potruditi da upravo onim provedbenim aktom što je moguće više preciziramo postupanje policije kako ne bi bilo mjesta arbitrarnosti, kako ne bi bilo mjesta slobodnom provođenju, slobodnom tumačenju zakona i kako bi se evo izbjegle neke nesreće tamo gdje policija može odraditi svoj posao, prije svega preventivno. Evo ja još jedanput zahvaljujem svima koji su sudjelovali u raspravi zato što sam zaista sve rasprave doživio kao dobronamjerne, konstruktivne i kažem dalo se iščitati i iz rasprava i iz uloženih amandmana da se popravke predloženog teksta zakona mogu učiniti već kroz amandmane, već sutra kroz glasovanje i siguran sam da ćemo nakon sutrašnjeg glasovanja dobiti zakon koji će biti bolji, koji će pružati bolji zakonodavno-pravni okvir, da se na ovom području držanja, korištenja i zlouporabe položaja naprave koraci naprijed da budemo svi skupa sigurniji. Hvala vam lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o oružju. Imamo tablicu sa amandmanima koja se nalazi pred svim zastupnicima. Državni tajnik Ivica Buconjić. Amandman jedan Kluba zastupnika HSS-a.
Amandman jedan se ne usvaja. Naime, dozvola za nabavu streljiva odnosno odobrenje za nabavu streljiva proizlazi iz Direktive Europske unije 4771/91 i izmjene 0031/2006. Osim toga, primjena ove odredbe se odgađa do ulaska u Europsku uniju.
Zastupnik Ante Markov u ime predlagatelja.
Nabavka streljiva nigdje nije uvjet za odobrenje, u većini zemalja Europske unije, nema razloga ni da bude u Hrvatskoj. Prema tome, potpuno je nevažno, nebitno. A inače, i odgađamo je do ulaska u Europsku uniju. Pa donesimo zakon kakav danas nama odgovara pa ćemo ga mijenjati kad uđemo. Pozivam vas da glasujemo o ovom amandmanu.
Glasovati. Rezultat? 25 za, 7 suzdržanih, 60 protiv. Amandman nije dobio potrebnu većinu. Drugi amandman Kluba zastupnika HSLS-a.
Amandman broj dva se ne prihvaća. Naime, prijava odnosno ova namjera je pokrivena člankom 10. stavak 2. točka 4. gdje se kaže da se ne vodi postupak za obiteljsko nasilje. A postupci se vode temeljem prijave, tako da je ova ideja da se mora reagirati na svaku prijavu pokrivena postojećom točkom 4. članka 10. stavka 2.
Potpredsjednica Đurđa Adlešić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, zapravo prije nego donesem odluku imam jedno pitanje. Ovdje se želi spriječiti da netko tko je bio prijavljivan za obiteljsko nasilje ali bez oružja, znači li to da svaka prijava se procesuira odnosno ide u daljnji postupak.
Da.
Ne možemo raspravu imati.
Da? Povlačim.
Hvala. Amandman povučen. Treći amandman zastupnice Gordane Sobol.
Amandman broj tri se usvaja.
Amandman prihvaćen. Postaje sastavni dio zakona. Četvrti Kluba zastupnika HSS-a.
Amandman broj četiri se ne prihvaća. Naime, smatramo da je rok od deset godina za obavljanje liječničkih pregleda predug, da je rok od pet godina optimalan.
Zastupnik Ante Markov.
Mi držimo da uistinu nema razloga da se ne prihvati da bude to svakih deset godina ili da se limitira da je do 65. godine života pet godina a nakon 65. godine da se onda poveća. … [[Upadica se ne čuje.]] Deset godina do 65. godine života. Ovo je samo za prikupljanje sredstava. Molim glasovanje.
Glasovati. Rezultat? 8 za, 5 suzdržanih, 70 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 5. zastupnice Gordane Sobol.
Amandman 5. se odbija sa istim obrazloženje. Dakle, smatramo da je rok od 5 godina optimalan za obavljanje periodičnih liječničkih pregleda, a osim toga imamo 199 tisuća 509 vlasnika oružja. Kad bi se uvelo obveza svake 3 godine to bi znatno opteretilo zdravstveni sustav.
Glasovati, nema zastupnice. Rezultat? 20 za, 67 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 6. Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost.
Amandman broj 6. se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 7. Kluba zastupnika HSS-a.
Amandman broj 7. se ne prihvaća. Naime, ovaj zahtjev je riješen prethodnim usvojenim amandmanom.
Tako je, konzumiran. Amandman 8. Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost.
Amandman broj 8. se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 9. Kluba zastupnika HSS-a.
Amandman broj 9. se odbija sa istom argumentacijom kao amandman broj 1.
Povučen. 10. Kluba zastupnika HSS-a.
Amandman broj 10. se isto ne prihvaća.
To je već isto konzumirano, raspravljeno, da. Povučen. 11. Kluba zastupnika HSS-a.
Ne prihvaća se iz istih razloga.
Povučen. 12. Kluba zastupnika HSS-a.
Odbija se sa istom argumentacijom.
Recite vi ne prihvaćate, a mi odbijamo Sabor, a vi Vlada ne prihvaćate ili prihvaća.
Ne prihvaća se. Vlada ne prihvaća.
To je povučeno. 13. također Kluba zastupnika HSS-a.
Vlada ne prihvaća 13. amandman sa istim obrazloženjem. Radi se o nabavci.
Povučen amandman 13. Dobro. 14. zastupnice Gordane Sobol.
Ne prihvaća se zbog toga što bi se ovo ograničenje, davanje oružja ograničilo samo na djecu, a smatramo da je potrebno i na maloljetne osobe.
Glasovati. Rezultat? 16 za, 5 suzdržanih, 65 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 15. Kluba zastupnika HSP-a.
Amandman se ne prihvaća. Naime predložena odredba članka 44. podrazumijeva privremeno oduzimanje … [[Zbog predsjedničkog zvonca, govornik se ne razumije.]] u upravnom postupku do okončanja upravnog spora prema Zakonu o općem upravnom postupku. U amandmanu se također navodi ili do oslobađajuće presude. U upravnom postupku nema oslobađajuće presude, nego se u upravnom postupku utvrđuje da li je akt na koji se pobija zasnovan na zakonu i činjenicama i nema oslobađajuće presude.
Zastupnik Miroslav Rožić u ime predlagatelja.
Gledajte, amandmanom se zapravo želi postići nešto posve drugo od ovog obrazloženja. Amandmanom se želi postići to da nema trajnog oduzimanja oružja dok nije završen upravni postupak o privremenom oduzimanju. To se želi postići ovim amandmanom, a ne to. A trajno oduzimanje se može izdati rješenje o trajnom oduzimanju samo na osnovu sudske presude, a ne na osnovu upravnog spora, jer to je ustavno-pravno pitanje. To je ustavno-pravno pitanje nekome oduzeti trajno oružje na osnovu upravnog postupka. To je nemoguće.
Glasovati. Rezultat? 9 za, 9 suzdržanih, 68 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 16. također Kluba zastupnika HSP-a.
Vlada amandman broj 16 ne prihvaća. Naime, člankom 45. je predviđeno privremeno oduzimanje oružja u slučaju kada je vlasnik oružja proglašen nesposobnim na izvanrednom zdravstvenom pregledu i ni ovdje ne može biti oslobađajuća presuda.
Zastupnik Miroslav Rožić.
Hvala lijepo. Ma argumentacija je posve ista. Zamislite privremeno oduzimanje oružja, privremeno oduzimanje oružja na temelju liječničkog pregleda o nesposobnosti. Šta to znači? Da se očekuje da će nakon određenog vremena čovjek zadovoljiti liječnički pregled? Zašto privremeno oduzimanje? Potpuno. Dakle, tražimo glasovanje jer je tu zapravo se radi o potpunoj istoj stvari je li.
Tražili ste. Glasovati. Rezultat? 10 za, 5 suzdržanih, 67 protiv. Amandman nije usvojen. 17. Kluba zastupnika HSP-a.
Vlada amandman 17 ne prihvaća. Naime, radi se ovdje o nepostojanju uvjeta za držanje oružja za pravnu osobu, ne utvrđuje se krivica i ne može postojati oslobađajuća presuda.
Zastupnik Miroslav Rožić.
Hvala lijepo. Ja sam u svojoj raspravi objasnio da pravna osoba može biti prijavljena za bilo kakav prekršaj koji nema nikakve veze sa upotrebom oružja i da nam se temeljem te prijave, tog remećenja javnog reda i mira ili bilo kakve prijave financijske ili bilo kakve drugo oduzima oružje, a nema nikakve veze sa upotrebom oružja.
Glasovati molim. Rezultat? 13 za, 68 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 18.
Amandman 18. Vlada ne prihvaća. Naime, u ovoj glavi, glavi V. oduzimanje oružja, streljiva… [[Govornik se ne razumije, zbog predsjedničkog zvona.]] se radi o privremenom oduzimanju oružja u upravnom postupku. Stranka ima mogućnost koristiti pravne lijekove sve do tužbe Upravnom sudu. I do pravomoćnosti rješenja dakle u krajnjoj instanci presudom Upravnog suda nema oduzimanja oružja trajnoga. Tek kad rješenje postane pravomoćno u upravnom postupku znači krajnja instanca je Upravni sud, onda se oružje oduzima s pravom prodaje. Jer ovdje govorimo ne o kaznenoj i prekršajnoj odgovornosti kad je oružje zloupotrebljeno, kad je njime počinjeno kazneno djelo, nego kada stranka ne ispunjava uvjete predviđene za držanje i nošenje oružja.
Zastupnik Miroslav Rožić. Izvolite!
Hvala lijepo. Ja ću to prevest na drugačiji način nego Vlada. Radi se, ovdje se radi o tome da netko od zlonamjernih ljudi koji žive oko vas anonimno vas prijavi da vam bude zbog toga privremeno oduzeto oružje i da čekate sedam godina dok traje Upravni sud da vam eventualno to oružje vrate. To je sprječavanje raspolaganja osobnim vlasništvom što je kršenje Ustava u ovom slučaju. Hvala lijepo.
Glasovati! Rezultat? … [[Govornik se ne razumije.]] za, 2 suzdržana, 64 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 19 također Kluba zastupnika HSP-a. 19.
Amandman 19 Vlada ne prihvaća. Naime, ovakva formulacija postoji u članku 141. i 214. Zakona o općem upravnom postupku. U pitanju su hitne i neodgodive mjere. I slažemo se da činjenice ili postoje ili ne postoje. Ili jesu ili nisu. Međutim, u hitnim mjerama kad je potrebno poduzeti određene preventivne akcije zbog sprječavanja zlouporabe oružja može se postupiti i ako postoji osnovana sumnja da te okolnosti postoje.
Zastupnik Miroslav Rožić.
Hvala lijepo gospodine državni tajniče. Onda uvedite termin osnovana sumnja. Ali, molim vas čisto zbog zdrave pameti izbrišite termin vjerojatne činjenice. Činjenice ili jesu ili nisu. Takve su kakve jesu. Nekom se možda čine vjerojatne a nekom nevjerojatne. Ali su svejedno činjenice. Jel ja ne mogu shvatiti termin učiniti činjenice vjerojatnima. Oprostite. To mi je prilično nevjerojatno, da, evo.
Glasovati! Rezultat? … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] 2 protiv, 61 suzdržan. Nije dobio potrebnu većinu. 20. Klub zastupnika HSP-a.
Vlada amandman broj 20 ne prihvaća. Naime, u Zakonu o oružju se radi o upravnom postupku. Kad je u pitanju prekršajni ili kazneni postupak oružje se oduzima kao zaštitna mjera. Ovdje u ovom upravnom postupku se i govori u članku 50. da se provodi upravni postupak i tek po pravomoćnosti rješenja se oružje privremeno oduzima do prodaje.
Zastupnik Miroslav Rožić. Izvolite!
Hvala lijepo. Gospodine državni tajniče! Oružje se može oduzeti privremeno zbog mogućnosti postojanja da će se njime učiniti neko kazneno djelo. Isto tako u upravnom postupku se može utvrditi da je ta mogućnost uopće ne postoji, da se zapravo radilo o malicioznoj prijavi, anonimnoj čak što više. Svejedno, to će rezultirati okončanjem upravnog postupka bez obzira da li je u upravnom postupku utvrđeno da je to bilo kako biste vi rekli vjerojatna činjenica ili nevjerojatna činjenica, svejedno će se vlasniku prodati njegovo oružje. To je nemoguće da netko prodaje nečije vlasništvo, čak i ako je presuda Upravnog suda oslobađajuća. Meni je to potpuno nejasno.
Glasovati! Rezultat? 18 za, 1 suzdržan, 63 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 21. Kluba zastupnika HSP-a.
Amandman 21 Vlada ne prihvaća. Naime, u upravnom postupku po pravomoćnosti rješenja oružje se automatski ne prodaje, nego nakon pravomoćnosti rješenja građanin ima pravo u roku od godinu dana, taj smo rok produžili, sam prodati oružje.
Zastupnik Miroslav Rožić.
Ma, sve je apsolutno, ovo što vi govorite … [[Govornik se ne razumije.]] stvarno lupamo glavom u zid. Ja ponavljam doista još jedanput, da je oružje moje vlasništvo i ako nisam, u upravnom postupku sam oslobođen bilo kakve sumnje zašto ga ne mogu dobiti natrag nego ga moram prodat? Zašto?
Glasovati! Rezultat? 12 za, 6 suzdržanih, 62 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 22. amandman Kluba zastupnika HSS-a.
Vlada amandman ne prihvaća. Naime, maloljetnik ne može biti lovac. Gađanje glinenih golubova nije lov nego je športsko streljaštvo.
Zastupnik Ante Markov. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne.
Gospodine državni tajniče!
Dajte mira, vrijeme leti kao što i glineni golub leti.
Članak 80. stavak 2. vrlo jasno govori o tome, da se treba na civilnim strelištima dozvoliti gađanje i maloljetnicima koji se aktivno bave športskim i lovnim streljaštvom, a ne ove stramputice koje ste naveli u svom iskazu. Znači ovo se odnosi gospodo, radi se uistinu o različitim interpretacijama bitnih razlika, a bitno je.
Ajmo glasovati. To ćemo najlakše razriješiti.
Gospodine predsjedniče, jako je važno radi sadržaja zakona da razumijemo o čemu glasujemo jer se može dogoditi da nepažnjom u različitim populacijama koje je državni tajnik upotrijebio uistinu nema razloga da ovo ne podržimo.
Ajd sad ćemo vidjeti, sad ćemo vidjeti o toj potpori. Idemo glasovati. Rezultat? 18 za, 4 suzdržana, 67 protiv. Izgleda da nije dobio potrebnu većinu. 23. Kluba zastupnika HDZ-a.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 24. Kluba zastupnika HSLS-a.
Konzumiran prethodnim usvojenim člankom.
Povučen. Konzumiran. Hvala. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o oružju. Rezultat? Sa 74 glasa za, 5 suzdržanih i 15 protiv donesen Zakon o oružju u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima. … [[Upadica se ne razumije.]] Zašto 75 glasova? Ako je organski zakon onda bi trebalo valjda 77, a 75 ne, a da li. Idemo na sljedeću točku – - Konačni prijedlog Zakona o pružanju usluga u turizmu, drugo čitanje P.Z.E. br. 567 Predlagatelj Zakona je Vlada. Primjenjuju se odredbe Poslovnika koji se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, turizam i europske integracije. Državni tajnik Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka Zdravko Vičić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, dame i gospodo zastupnici. Konačni prijedlog Zakona o pružanju usluga u turizmu, drugo čitanje. Dakle, razlog zbog kojeg se Zakon donosi. Zakon o turističkoj djelatnosti od '96. godine kad je donesen imao je samo dvije izmjene od kojih je … [[Govornik se ne razumije.]] na Zakon o državnom inspektoratu te jedan ispravak samog zakona. Navedenim izmjenama tekst zakona doživio je tek manje izmjene, no bez obzira na navedeno zbog obijma nužnih izmjena odredbi važećeg zakona ocijenjeno je primjerenim zbog pravne sigurnosti donijeti potpuno novi zakon. Također važeći zakon nije u potpunosti usklađen s pravnom stečevinom Europske unije, donošenje novog Zakona predviđeno je planom usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske sa pravnom stečevinom Europske unije za 2006. godinu. Sukladno prihvaćenom planu provedbe Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju za 2006. godinu, odnosno nacionalnim programom Republike Hrvatske za pridruživanje Europskoj uniji za 2006. godinu. Neusklađenost zakona odnosi se na preostale zapreke glede slobode pružanja prekograničnih usluga i to u dijelu koji se tiče pružanja usluga fizičkih osoba građana. Naime, zakonom je propisano da neke od tih usluga mogu pružati isključivo hrvatski državljani te je stoga radi usklađenja s pravnom stečevinom Europske unije nužno brisanje uvjeta državljanstva Republike Hrvatske za pružanje turističkih usluga, stoga se ocjenjuje da je potrebno zakonom predvidjeti da država članica Europske unije i europskog ekonomskog prostora mogu pružati te usluge pod istim uvjetima kao i hrvatski državljani ako drugačije nije uređeno međunarodnim sporazumom koji je na snazi u Republici Hrvatskoj tek od dana pristupanja Republike Hrvatske u punopravno članstvo u Europskoj uniji. Posebno usklađivanje s propisima Europske unije i to kojima se uređuje pitanje organiziranja putovanja paket aranžmana, a što je već izvršeno donošenjem Zakona o obveznim odnosima osigurat će se kroz javno-pravnu zaštitu poštivanje odredbi Zakona o obveznom unosu koji reguliraju ugovor o organiziranom putovanju i to u dijelu obveze osiguranja od odgovornosti za izvršenje ugovorenih obaveza od strane organizatora putovanja. Planom kratkoročnih i dugoročnih mjera za suzbijanje sive ekonomije kao i nacionalni program zaštite potrošača za razdoblje 2005. i 2006. predviđene su mjere za čije provođenje su nužne izmjene važećeg zakona. Te mjere prvenstveno se odnose na potpisivanje većih iznosa novčanih kazni za prekršaj koji se tiču nelegalnog obavljanja djelatnosti, odnosno pružanja usluga ovisno o ograničenjima za propisivanje novčanih kazni iz Zakona o prekršajima i davanje većih ovlasti Državnom inspektoratu, u takvim slučajevima što je već učinjeno u Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom inspektoratu. Pojedina se zakonska rješenja moraju izmijeniti zbog stanja … [[Govornik se ne razumije.]] dosad nereguliranih, a prisutnih usluga, odnosno izostavljanje onih usluga koji više ne odgovaraju razvoju hrvatskog gospodarstva. To se prvenstveno odnosi na pružanje usluga koje uključuju športsko-rekreativne pustolovne aktivnosti skijanje, ronjenje, jedrenje, jahanje, splavarenje, rafting, padobransko jedrenje, paraglajding, iskakanje s užetom, bangee jumping i slično čija je ponuda i raznolikost u značajnom porastu zbog interesa turista zahtjevnim provođenjem odmora, odnosno slobodnog vremena. Sudjelovanjem u takvim programima može … [[Govornik se ne razumije.]] korisnih usluga u rizične situacije za njihovo zdravlje i život te je nužna intervencija države u to područje turizma, stoga je potrebno regulirati tko može biti korisnik takve usluge, a tko usluge može provoditi. Omogućavanje organiziranja putovanja pojedinim udrugama za njihove članove kao i do sada, kao i omogućavanje školama i drugim odgojno-obrazovnim ustanovama organiziranje izleta za njihove učenike i polaznike ocjenjuje se opravdanim zbog realnih potreba u funkciji ostvarenja njihovih ciljeva, ali samo po posebnim uvjetima. Također se zakonom predviđa da turističke usluge mogu pružati javne ustanove koje upravljaju zasićenim prirodnim područjima, ali samo za potrebe područja kojima upravljaju turističke usluge zdravstvenog turizma, lječilišta, određene turističke … [[Govornik se ne razumije.]] i ustanove u kulture te određene usluge nautičkog turizma lučke uprave. S obzirom na činjenicu da se u praksi osjeća potreba da udruge turističkih vodiča posjeduju u pružanju usluga za turističke vodiče svoje članove jer oni imaju podatke o svojim članovima te mogu kvalitetno i učinkovito pružiti uslugu korisnicima, smatramo potrebnim i to odredbama zakona omogućiti. Navedeno ne ocjenjujemo nelojalnom konkurencijom turističkim agencijama. Zbog uočenih problema glede mjesta sklapanja ugovora o putovanju koje organiziraju brodari koje se tumačilo kao isključivo dozvoljena plovna … [[Govornik se ne razumije.]] putem turističke agencije, smatramo potrebnim i jasnim izričajem omogućiti prodaju od strane brodara i na drugim mjestima izvan broda, a ne samo neposredno uz mjesto priveza broda. Naime, brodovi dok plove i pružaju usluge ne mogu drugim potencijalnim korisnicima usluga nuditi uslugu, no zbog zaštite korisnika usluge i osiguravanja jednakog položaja pružatelja usluga na tržištu potrebno je ograničiti vrstu usluga putničkih agencija koje mogu provoditi brodari bez osnivanja turističke agencije. Kad je … [[Govornik se ne razumije.]] turističke ponude na seljačkim gospodarstvima predlaže se pružanje tih usluga ne ograničavati na seljačka gospodarstva na kojima već pružaju ugostiteljske usluge sukladno Zakonu o ugostiteljskoj djelatnosti, već isto omogućiti onima koji ne pružaju ugostiteljske usluge jer te usluge nisu nužno povezane. Također visina novčanih kazni za prekršaje propisane važećim zakonom ne mogu odgovoriti svojoj svrsi te ih je nužno što se tiče i donjih i gornjih granica povećati. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za turizam gospodin Ante Markov. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče i gospodine državni tajniče! Odbor za turizam Hrvatskog sabora na 40. sjednici održanoj 23. svibnja 2007. godine raspravljao je o Konačnom prijedlogu Zakona o pružanju usluga u turizmu koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske svojim aktom od 4. svibnja 2007. godine. Odbor za turizam raspravljao je konačni prijedlog predmetnog zakona na temelju članka 69. Poslovnika Hrvatskog sabora, u svojstvu prava i dužnosti matičnoga radnog tijela u području koje se odnosi na ugostiteljsku i turističku djelatnost i s njime neposredno vezane djelatnosti. U radu sjednici sudjelovali su i predstavnici Hrvatske gospodarske komore, Udruge hrvatskih putničkih agencija, Udruge nezavisnih putničkih agenata, Hrvatske obrtničke komore predstavnica skupine ruralnog turizma u ime hrvatskog farmera i predstavnik Hrvatske udruge turističkih brodara. Način rad Odbora za turizam da u slučaju rasprave važnijih zakonskih projekata poziva najširi krug predstavnika strukovnih udruga i time omogući javno izražavanje različitih stajališta i interesa, ocijenjen je vrlo pozitivnim. Uvodno izlaganje o razlozima zbog kojih se predlaže jedan novi tekst zakona u odnosu na sada važeći podnio je gospodin Robert Penda, pomoćnik ministra mora, turizma, prometa i razvitka i ujedno obrazložio da su promjene sadržane u konačnom prijedlogu zakona u odnosu na zakon u prvom čitanju. U svojem je izlaganju naglasio da je zakon u odnosu na prvo čitanje mijenjan u dijelu što se tiče usklađivanja s pravnom stečevinom Europske unije, a i prihvaćeni su određeni prijedlozi. Predsjednik odbora u svom izlaganju je izrazio zadovoljstvo zbog dobre suradnje resornog ministarstva sa relevantnim udrugama koje djeluju u pružanju usluga u turizmu, tako da su podnijete primjedbe ovog odbora, zastupnika u Hrvatskom saboru i strukovnih udruga, uglavnom uključene u tekst konačnog prijedloga zakona. U svojem je izlaganju predložio da se razmotri mogućnost da se pravni izričaj turistička agencija zamijeni s putničkom agencijom s obzirom da bi iz statističkog praćenja određene pojmove trebalo uskladiti s nacionalnom klasifikacijom djelatnosti. Smatra također da je upitan rok stupanja na snagu ovog zakona. Trebao bi stupiti 1. studenog 2007. godine jer se na temelju njegovih odredbi treba u roku od tri mjeseca donijeti više od 16 podzakonskih akata. Nakon toga otvorena je rasprava o tekstu konačnog prijedloga zakona koja je bila sveobuhvatna, temeljita i na visokoj stručnoj razini. U raspravi je izraženo sljedeće mišljenje. Da udrugama ne bi trebalo davati mogućnost da organiziraju paket aranžmane u trajanju od dva dana, odnosi se na članak 6. Drugo. Da predstavničko tijelo jedinica lokalne samouprave ili lučka uprava obavezatno donosi odluku o prostoru na kojem se može vršiti rezervacija i prodaja aranžmana i izleta na plovnom objektu, odnosi se na članak 7. Treće. Da se definiraju pojam nautički turizam, da se definiciju pojma nautički turizam dodaje i putnički brodovi na kružnim i višednevnim putovanjima za dnevne izlete jahta s gospodarskom namjenom sa profesionalnom posadom, odnosi se na članak 44. Četvrto. Da se briše stavak 2. članka 52. s obzirom da se u tom stavku radi o rješenju koje je uređeno drugim propisom pa bi shodno tome u kaznenim odredbama trebalo brisati stavak 5. članak 65. Šest. Da se u turističke usluge koje se pružaju u posebnim oblicima turističke ponude uvrsti i kulturni turizam, ronilački turizam i gastronomski turizam, odnosi se na članak 54. Da bi pojam turistička agencija trebalo zamijeniti pojmom putnička agencija s obzirom da je u Zakonu o nacionalnoj klasifikaciji sadržan termin putnička agencija. I zadnje. Da se kod uvjeta koje moraju ispunjavati turistički vodiči koji će položiti poseban dio stručnog ispita i voditi turiste na posebnim lokalitetima uvede kao uvjet najmanje viša stručna sprema, to je članak 27. Nakon toga je predsjednik predlagatelja očitovao se u odnosu na pojedine primjedbe i podnijete prijedloge kod čega je naglasio da je prihvatljivo uključivanje kulturnog turizma u posebne oblike pružanja usluga u turizmu te je izvijestio da je u pripremi poseban Zakon o ronjenju koji će riješiti najveći dio otvorenih pitanja. Isto je tako izvijestio članove odbora da je dovršena studija o razvojnoj strategiji nautičkog turizma u kojoj će biti sva pitanja o nautičkom turizmu koja su postavljena na sjednici. Smatra da se u slučaju turističkih aranžmana koje organiziraju udruge radi o povremenom obavljanju djelatnosti i to samo za članove tih udruga. Što se tiče pojma putničkih i turističkih agencija. I jedne i druge mogu legitimno poslovati, te da raspravu o tom pitanju zahtjeva opsežnu tehničku i stručnu raspravu. Nakon toga gospodin Zdenko Antešić, član odbora upozorio je da je stavkom 5. članka 22. određeno da strani državljani koji u Republici Hrvatskoj imaju registrirano vlastito trgovačko društvo ili obrt za pružanja usluge turističke agencije ili imaju određen, odobren stalni boravak u Republici Hrvatskoj mogu obavljati poslove voditelja poslovnice ukoliko ispunjavaju uvjete za voditelja poslovnice. Zastupnik je mišljenja da bi voditelj poslovnice turističke agencije kao i turistički vodič osim uvjeta utvrđenih stavkom 3. članka 22. konačnog prijedloga zakona, trebali obavezno poznavati hrvatski jezik. Nakon, naime potpuna liberalizacija obavljanja tih poslova nakon pristupanja u Europsku uniju, nostrifikacija stečenih diploma i stručnih znanja u zemljama Europske unije ne zahtjeva obvezno poznavanje hrvatskog jezika. Prema tumačenju predstavnika predlagatelja relevantne direktive Europske unije ne dozvoljavaju da se uvede kao uvjet obavezatno poznavanje hrvatskoj jezika a stečene se diplome moraju prihvatiti dok se programom stručnog ispita može propisati polaganje ispita na hrvatskom jeziku. Predsjedavajući sjednicom predložio je da se članovi odbora, da članovi odbora formuliraju rješenje iz članka 22. i novog stavka 6. kojim bi se odredilo da je poznavanje hrvatskog jezika jedan od uvjeta za voditelja poslovnice te da se raspravi koji bi se modalitet koristio da se ugradi takav institut. Nakon toga predsjednik odbora predložio je da se glasuje o prijedlogu da se kao uvjet za voditelja poslovnice turističke agencije i turističke vodiče propiše uvjet poznavanja hrvatskog jezika. Za ovaj prijedlog glasovalo je četiri člana odbora dok je za šest članova bilo protiv tako da taj prijedlog nije prošao. Četiri člana odbora izrazili su odvojeno mišljenje u odnosu na rezultate glasovanja. Predsjednik odbora predložio je da se na ovoj sjednici odbor ne očituje po pitanju pojmova putničke ili turističke agencije s obzirom da se radi gotovo o znanstvenoj raspravi a prema predloženom tekstu zakona i jedan i drugi oblik agencije može legalno poslovati. Odbor je prihvatio ovaj prijedlog i nije glasovao o ovom pitanju. Nakon zaključenja rasprave predsjedavajući je predložio slijedeće zaključke: Odbor za turizam Hrvatskog sabora predlaže Hrvatskom saboru da donese Zakon o pružanju usluga u turizmu sa slijedećim amandmanima: Amandman 1.: Na članak 44. U stavku 1. članka 44. u zagradi nakon riječi: "jahta, brodica" dodaju se riječi: "putnički brod na kružnim višednevnim putovanjima i za dnevne izlete, jahta sa gospodarskim namjenama sa profesionalnom posadom". Obrazloženje: pobliže i sadržajnije određuje obuhvat definicije što se smatra nautički turizam. Amandman 2. na članak 54. U stavku 1. članka 54. nakon riječi: "zdravstvenom" dodaju se riječi: "kulturnom" a nakon riječi: "rekreacijskom ribolovu na moru" dodaju se riječi: "ronilačkom turizmu". Obrazloženje je slijedeće: nedvojbeno je da osmišljavanje kulturno-turističkog proizvoda koji uključuje i spomenike kulture predstavlja nezaobilazni dio turističke ponude koja zahtijeva dodatne sadržaje. Isto tako, sve veća potražna za doživljajima u ronilaštvu zahtijeva da se ovaj oblik uključi u turističke usluge koje se mogu pružati u posebnim oblicima turističke ponude. Ovaj zaključak jednoglasno je prihvaćen. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Ako smijem komentirati ovaj odbor je doista radio konkretno i detaljno što možemo kazati da rijetko koji odbor tako baš detaljno i odgovorno, bez obzira što će se prihvatiti a što se neće. Idemo dalje. Žele li drugi izvjestitelji? Ne. Otvaram raspravu. Prvi je u ime kluba IDS-a gospodin zastupnik Valter Poropat. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege zastupnici, državni tajniče. Klub IDS-a pozdravlja donošenje Zakona o pružanju usluga u turizmu i želimo vjerovati da će diskusija po ovom prijedlogu uvelike doprinijeti da se Konačni prijedlog zakona o pružanju usluga u turizmu ovaj prijedlog kreira na način da isti uvelike doprinese napretku turizma u cjelini. Međutim, moram reći da upravo ovo što je rekao gospodin potpredsjednik da je Odbor za turizam odradio svoj dio posla i da sigurno ovi amandmani koji su dati bilo bi dobro da ih se razmotri upravo na tragu ovoga što sam i rekao da se uvelike doprinese napretku turizma u cjelini. Naime, ako su osnovna pitanja koja se trebaju urediti zakonom određivanje usluga u turizmu subjekti koji mogu pružati usluge u turizmu obvezu subjekata koji pružaju usluge u turizmu, uvjeti za pružanje usluga u turizmu, postupak utvrđivanja uvjeta za pružanje turističkih usluga, posebni oblici turističke ponude, turističke usluge fizičkih osoba koji nisu trgovci pojedinci i obrtnici itd. Ako su posljedice koje će proisteći donošenjem zakona veća profesionalnost, podizanje kvalitete u pružanju usluga, usklađivanje zakona s pravnom stečevinom Europske unije da se olakša primjena i razumijevanje zakona, da se smanji siva ekonomija i rad na crno, da se dostigne povećanje državnog proračuna, da se ovim prijedlogom olakša poslovanje pravnih i fizičkih osoba, daljnji razvoj posebnih oblika turističke ponude, bolja zaštita korisnika usluga, veće poštivanje zakonskih odredbi i na kraju naravno veća zaposlenost, onda je ovaj zakon itekako dobro došao i mislim da nema dvojbe da ovaj Zakon o pružanju turističkih usluga u turizmu je itekako potreban. Međutim, moram ovdje istaknuti da se u zadnjih par mjeseci na relaciji Ministarstvo turizma – Ministarstvo financija i isto tako Udruga hrvatskih turističkih agencija nalaze u jednom raskoraku a tiče se obračuna PDV-a na jednodnevne izlete. Znam da je gospodin državni tajnik ovdje prisutan isto tako reagirao na ove stvari koje se dešavaju na relaciji Ministarstva turizma, hrvatskih udruga turističkih agencija i Ministarstva financija i da se jednostavno ovdje nadam se mora naći i do kraja odnosno do završetka rasprave po ovom zakonu da se nađu prijedlozi kako i na koji način obračunavati PDV na jednodnevne izlete. Naime, interesantno je da je i Europska udruga putničkih agencije u Bruxellesu uputila jasnu podršku hrvatskim agencijama i vezano za problematiku obračuna PDV-a na jednodnevne izlete u inozemstvo zbog čega su četiri agencije kažnjene s ukupno 11 milijuna kuna. Iste te agencije već su podnijele tužbu protiv Ministarstva financija. Time se gorući problem hrvatskih putničkih agencija digao na europsku razinu što ipak smatram da nama to jednostavno nije potrebno. Smatra se da je način obračuna PDV-a na jednodnevne izlete u inozemstvo koje primjenjuje Ministarstvo financija nije usklađen s praksom zemalja članica Europske unije. Pismo podrške hrvatskim agencijama i upozorenje da se ne posluje u skladu s praksom Europske unije uputila je premijeru Ivi Sanaderu i većini ministara, no vlasnici kažnjenih agencija ogorčeni su na postupke ministarstva koji i zbog administrativne sporosti ugrožava poslovanje u nadolazećoj sezoni koja je praktički već počela. Imamo pisane dokaze, kažu da su velike agencije na isti način obračunavale PDV na jednodnevne izlete u inozemstvo. Znamo da su to agencije Atlas iz Dubrovnika, Generalturist, možemo uzeti primjere dakle jednodnevni izleti bez noćenja, da li je to izlet u Crnu Goru iz Dubrovnika, da li je to izlet u Međugorje i da ne nabrajam. Međutim takve stvari desile su se zamislite vrlo interesantno 4 agencije u Istri. Zbog čega? Zbog čega se takve stvari dešavaju? Za vrijeme koalicijske Vlade ministar financija rekao je da se u ovakvim slučajevima PDV ne treba plaćati. Da bi se nakon toga inspektor koji je bio na terenu oglasio i dao rješenje da ne treba plaćati PDV na jednodnevne izlete. A nakon toga zamislite 4 godine kasnije isti taj inspektor, tako se navodi i u pisanju onoga što su agencije dale koje podržava Hrvatska udruga turističkih agencija da se dakle taj isti inspektor oglašava na način da PDV na jednodnevne izlete treba platiti. I sad gledajte što se dešava? Dešava se nešto što jednostavno ne smijemo sami sebi dozvoliti. Plaćanje PDV-a dvostruko. I to je ono što svi moramo ustati protiv toga. I ja se u ovom slučaju zahvaljujem gospodinu državnom tajniku koji je stao u zaštitu turističkim agencijama i vjerujem da ponovim još jednom dakle da će se i do kraja ove rasprave uskladiti da li propisom, dakle da li nekim nižim aktom ili odlukom Vlade da se takve stvari jednostavno ne dešavaju jer su ljudi koji rade u tim agencijama, a u ovom slučaju se radi o 4 agencije koje su kažem kažnjene za 11 milijuna kuna, naravno u bankrotu. I to se jednostavno desiti ne smije. Što se tiče samog Prijedloga zakona gospodine državni tajniče odradili ste dobar posao i vjerujem da će se usklađivanjem ovog PDV-a na jednodnevne izlete za turističke agencije uskladiti sa Ministarstvom financija i da će se ovakav Prijedlog zakona sa amandmanima koje je rekao predsjednik Odbora za turizam uvažiti i da će on kao takav biti prihvaćen. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Na redu je Frano Matušić u ime Kluba HDZ-a, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege saborski zastupnici. U ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice odmah na početku ćemo reći da ćemo podržati ovaj prijedlog, Konačni prijedlog zakona o pružanju usluga u turizmu i smatramo da je donošenje ovog Zakona jedan od ključnih preduvjeta za daljnji razvoj turističke ponude i turizma uopće jer rješava neka otvorena pitanja i uvodi red u područje pružanja usluga u turizmu, a čemu su doprinijele izmjene koje su izvršene u odnosu na Prijedlog zakona iz prvog čitanja. I želim pohvaliti također pripremu materijala za ovo drugo čitanje jer doista je vrlo iscrpno obrađeno sve ono što je bilo predloženo u prvom čitanju i mislim da je vrlo razložno prihvaćeno, dosta sugestija i na taj način smatramo ovaj prijedlog i poboljšanim. Zakon se kao što je već rečeno ovdje usklađuje sa pravnom stečevinom Europske unije na način koji omogućuje i liberalizaciju pružanja turističkih usluga. Državljani i država članica Europske unije i europskog ekonomskog prostora moći će pod istim uvjetima kao i hrvatski građani pružati turističke usluge i to od dana prijama Republike Hrvatske u Europsku uniju. Istovremeno zaštiti interese potrošača i domaćih pružatelja usluga. Zakonom su precizirane navedene usluge koje se u smislu zakona smatraju uslugama u turizmu. Jasno je propisano tko i pod kojim uvjetima odnosno koje usluge u turizmu mogu pružati trgovačka društva, obrtnici i trgovci pojedinci, zadruge, specijalne bolnice, lječilišta, javne ustanove koje upravljaju zaštićenim područjima prirode, ustanove u kulturi, Hrvatski ferijalni … [[Govornik se ne razumije.]] savez, udruge i škole i druge obrazovne ustanove. Posebice se može istaći da zakon uvodi red u pružanje turističkih usluga brodara uz istovremeno davanje širih mogućnosti direktne prodaje tih usluga posebice omogućavanjem jedinicama lokalne samouprave da to pitanje riješe za svoje područje. Određivanjem prostora na kojem te usluge mogu pružati i brodari i turističke agencije a time su ujedno uvažene i primjedbe Udruge brodara i turističkih agencija odnosno komora. Zakon detaljno regulira pružanje usluga turističkog vodiča i stručnog ispita za turističkog vodiča koji se sada može polagati posebno za područje cijele države, to je opći dio ispita i za pojedine turističke cjeline što je posebni dio ispita kao i usluge turističkog pratitelja i stručni ispit za turističkog pratitelja. Te daje definiciju turističke cjeline odnosno lokaliteta što je izuzetno značajno. Zakon omogućava i veću profesionalnost i podizanje kvalitete u pružanju usluga, smanjenje sive ekonomije i rada na crno a time naravno i veću zaposlenost i povećanje državnog proračuna. Propisivanjem većih novčanih kazni u odnosu na prijašnji prijedlog čime zakon slijedi plan kratkoročnih i dugoročnih mjera za suzbijanje sive ekonomije doprinijet će naravno i sve većem poštivanju zakonskih odredbi. Zakonom su kao novina obuhvaćeni i posebni oblici turističke ponude koji su prepoznati kao nezaobilazan faktor razvoja turističke ponude a koji do sada nisu bili zakonski regulirani. Ovaj zakon omogućava i veću zaštitu potrošača posebice reguliranjem turističkih usluga koje uključuju športsko-rekreativne ili pustolovne aktivnosti između ostalog propisivanjem obveznog osiguravanja korisnika usluga od posljedica nesretnog slučaja. Način na, pod kojim se turističke usluge mogu pružati maloljetnim osobama te uvođenjem obveze turističkim agencijama, sklapanja s osiguravateljem ugovora o osiguranju od odgovornosti u svezi s ispunjenjem obveza koje se odnose na paket aranžman. I konačno prijedlog da zakon stupi na snagu nakon glavne turističke sezone omogućuje svim subjektima na koje se zakon odnosi i lakšu prilagodbu njihovog poslovanja odredbama zakona. Evo još jedanput na kraju HDZ podržava ovaj Konačni prijedlog i vjerujemo da će on doista značiti jedan značajan pomak u reguliranju svih otvorenih pitanja vezane uz pružanje usluga u turizmu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSS-a gospodin zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče i gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo u ime Kluba HSS-a bih se želio očitovati o ovom Konačnom prijedlogu zakona o ovoj temi i kazati da je ovo jedan možda od rijetkih ali dobrih primjera kada parlamentarna demokracija se, je u dobrom suobraćanju sa partikularnom demokracijom. Znači sa demokracijom koja počiva na interesima određenih grupacija, sa interesima određenih gospodarskih grana, sa interesima određene grupe ili veće grupe građana. Znači to je ona demokracija koja ustvari je potrebna kad se raspravlja o meritumu zakona, o sadržaju zakona, a ne o tome na koji način politički artikulirati pojedina stajališta preko samog zakona. Zbog toga mislim da je dobro da se iskoristi naprosto pozitivna klima da se i oni amandmani koji budu na tragu sadržaj nepristojnosti ili sadržaj neučinkovitosti ovoga prijedloga zakona donesu, ugrade i prihvate od strane predlagatelja, a ja bih kazao da je ono što je dobro što je provedena šira rasprava, što je ta rasprava obuhvatila ne samo strukovne udruge, ne samo predstavnike raznih strukovnih udruga ili organizacija, nego je naprosto kroz jedan pristojan period od prvog do drugog čitanja i od činjenice da je naprosto turizam u Hrvatskoj dobio punopravno članstvo u društvu i političkom društvu i gospodarskom sustavu naprosto rezultirao činjenicom da se o ovom prijedlogu raspravljalo, da se o njemu raspravljalo možda po prvi puta što je mene pomalo iznenadilo moram reći jer sam bio na nekim raspravama, da se raspravlja u Istri, Dalmaciji i Dubrovniku to bi nekako bilo sasvim normalno i razumljivo. Međutim, recimo da su se stolovi, okrugli stolovi održavali u Iloku, Vukovaru, da ne kažem gotovo svugdje po Hrvatskoj govori o interesu koji do sad turizam naprosto nije bio viđen. Znači, po prvi puta se pokazala ona teza koju sam ja više puta izricao, a to je da turizam, kada se govori o turizmu da je pogrešno, ne samo da je to na neki način neprimjereno, nego i potpuno pogrešno ga locirati samo na more, na otoke, na taj plavi turizam. Naprosto turizam je sada otvorio svoja vrata i postao je turizam Hrvatske. Hrvatska je brend, a ne može biti brend ako je samo u jednom dijelu postoji. Naravno, ja uvijek sintagmu uspješnosti koristim kroz Istru nek mi kolege ne zamjere, neće zamjeriti naravno. Ali zašto je to dobro i ne treba se sramiti nekih stvari i dobro je to poštivati. Jer ako od nekoga možete nešto naučiti onda je to dobro ispravno naučiti, a one nedostatke, a svatko ih ima, pa tako i Istra ne načiniti u drugim dijelovima koji su se kod njih pokazali loši. Znači, taj jedan suživot morskog i kontinentalnog turizma je nešto što je u ovom prijedlogu zakona dobilo pravo glasa. Ono je dobilo svoju legitimaciju, jer imate jedne vrlo čudne situacije. Ja ću kazati državni tajnik Zdenko zna, u Pakovu selu ima jedan neuobičajeni turistički proizvod. Zove se etno lend. To je nešto tko je bio tamo kad dođe tamo, onda naprosto se pita a dobro što je ovo sada. Radi se o jednom potpuno autentičnom ekološkom etno selu u kome na jednom relativno velikom prostoru, u jednom ambijentu koji ne možete ni zamisliti dok ne dođete tamo kakav je, a tamo je ljudi kamenjar, kamenjar i kamenjar. Tamo imate jednu retrospektivu kulture života, jednu retrospektivu obrtništva, jednu retrospektivu gospodarstva, jednu retrospektivu svega onoga što je na tom širem prostoru nekada opstajalo. Ali je ovdje ne samo vjerno preneseno, nego tamo imate i žive aktere. Znači, imate starog čovjeka koji je klesar u kamenu. Ima 80 godina jer mladih nema. Imate drvodjelca koji isto tako ima oko 80 godina i on, svaki od njih izrađuje u originalu određene stvari koje je tijekom svog života radio, ali ovaj puta je našao turističko tržište i može ako ima mirovinu ona mu je mala, ako je nema onda mu je dobro došlo zarađivati za svoj život na taj način. I temeljni problem recimo tog mikro lokaliteta i te mikro ponude je da vi ako sad želite otvoriti to, ako ovaj zakon ne bi stvorio uvjete da se donese, on bi se morao registrirati čini mi se kao konobar ili kao restoran. Pa on se uopće ne bavi s time. On je jedan kulturološki, retrospektivni centar u kome možete doživjeti da vam baka od 90 godina iz Drniša recitira svoje pjesme, a nije pjesnikinja. U kojem možete doživjeti jedan lado na drugi način. Znači, nešto što je u svakom slučaju svakom tko je bio od svih uspomena koji su mi ostali, garantirano mu je ta uspomena ona koja se zove dominantna koja će ga vratiti drugi puta. Prema tome, takvih eko priča u Hrvatskoj može biti tisuće. Ali naravno moraju se stvoriti preduvjeti. Ovo je samo otvaranje knjige. Zakon je samo otvaranje prostora. Na drugim je sad institucijama sustava ukupno da stvori ono što je bitno stvoriti. Ako vi u tom etno lendu ne možete opskrbiti posjetitelje sa onim zbog čega su oni došli tu, a to je gastronomska ponuda koja također je na razini te kulturološke vrijednosti. Znači i ta ponuda mora biti sastavni dio tog prostora. Ona je drukčija u Slavoniji, drukčija u sjevernoj Hrvatskoj, drukčija u Iloku jer svaki ima svoje kulturološke posebnosti. Istra ima svoje kulturološke posebnosti. Ona ih je razvila kroz agro turizam. Ona ih je unaprijedila i oni su danas postali brendovi koji se prodaju vrlo lako, vrlo su skupi u izričaju i u cijeni. Ali oni su postali prepoznatljivi za taj prostor. I mislim da ovaj zakon u naravi otvara jedne takve pozicije koje su dobrodošle u hrvatskom turizmu i koje mogu promijeniti sliku u turizmu. Do sada se smatralo sasvim pogrešno da turizam gotovo i ne treba spominjati jer on nije bitan i značajan. Znate, mi imamo 4 i pol milijuna stanovnika, a sam turizam u jednom danu također ima novu Hrvatsku sa milijun i pol stanovnika. Ali ta nova Hrvatska je tri puta moćnija financijski od ove Hrvatske, zato što je ta turistička Hrvatska došla trošiti, a ova postojeća nije primarno došla trošiti. Ona živi tu. Znači, jedna nova Hrvatska koja ima potencijal kaže naša statistika sada dvadesetak posto bruto društvenog proizvoda. Ja vjerujem da je to i više u našim okolnostima, ali u svakom slučaju ogroman potencijal kojega treba otvaranjem prostora da se legaliziraju pojedini oblici turističke ponude. Posebno ja se želim nadovezati na ovaj kontinentalni dio da imaju mogućnosti da to učine. Neke male izmjene i neke male nejasnoće želio bih na njih upozoriti i klub HSS-a će jedan amandman. U članku 7. u stavku 5. naime turistički brodari su nas i na sjednici upozoravali na jednu za njih, ja sam poslije se raspitao i mislim da je mogućnost negdje u kompromisu. Nije moguće udovoljiti njihovom zahtjevu. Njihov je zahtjev da oni u mjestima gdje idu kroz kružna putovanja sa svojim brodovima da mogu imati jedno mjesto gdje bi prodavali svoje usluge. Znači, da imaju neki plac da im se dodijeli. U zakonu stoji da je prodaja i rezerviranje se može obavljati na plovnom objektu, ali da se može i za to predvidjeti i mjesto na prostoru kojega će odrediti, može odrediti tijelo, predstavničko tijelo jedinica lokalne samouprave. A ja bih izbacio ono može. Nego neka odredi. Jer znate što? Ja ne bih želio se miješati u kompetencije, to sam rekao na odboru da ne bih sad ispao da govorim drukčije, ja sam rekao ne može nitko naređivati lokalnoj samoupravi. Po zakonu mi ne možemo naređivati, jel, jer ona ima svoje zakone, svoja pravila. Međutim ovim zakonom možemo točno definirati pojmove da oni budu jasni. Jer ako smo nešto ugradili u zakon ajmo nastojati da to ne bude tumačenje ovakvo ili onakvo. Znači samo da se izbriše ova riječ može, a da sve drugo ostane isto. Znači onda će glasiti da prostoru kojega treba odrediti predstavničko tijelo jedinice lokalne samouprave. Ne piše da je to ni za Janka, ni za Marka, ni za ovoga ni pod kojim uvjetima, ali preciznije kaže da tamo treba biti to što treba biti. Znači ako smo nešto postaviti ajmo do kraja da poslije ne bude tumačenja. Jer znate, najgore je kad netko od nas traži tumačenja, to mi ne volimo. Vrlo rijetko daje ovaj Sabor autentična tumačenja za nešto. I vrlo su spora. Drugo pitanje na koje bih želio vrlo jasno odgovoriti, pitanje PDV-a u turizmu, da ne bi ostalo neodgovoreno. Ja ne želim odgovarati kao predsjednik odbora nego želim odgovarati kao čovjek koji je sudjelovao u svim tim raspravama i koji apsolutno podržava tezu da uvjete poslovanja treba izjednačiti za sve. Znači to je moj jednostavni stav. Uvjete poslovanja treba izjednačiti za sve i ne može biti oni koji su u ovakvoj ili onakvoj poziciji. Naime opet se događa, to je isti slučaj, da praksa o tome kako ćemo tumačiti određena pravila i u Zakonu o PDV-u i o nekim drugima su različita, različita od različitog slučaja, pa čak ima i slučajeva i različitih poreznih uprava koje različito imaju tretiranje nekih stvari. Naravno to treba ujednačiti praksu sa zakonom. I mi smo inače u više puta razgovarali sa udrugama, posebno Udrugom hrvatskih putničkih agencija i apelirali da se ovaj slučaj riješi. Bilo je čak i jednom Okrugli stol na tu temu gdje smo apsolutno dali potporu jer se ne može naprosto tijekom sezone dovesti 6, 7 putničkih agencija da budu u bankrotu, odnosno da im vrata budu zatvorena a gosti će doći ili dolaze. Jasno apsolutno. I posebice što je taj slučaj uistinu nije linearan, znači nije univerzalno poštivano isto pravilo nego je zahvatilo tih 5, 6 agencija. Eto, mislim to je suština. Drugo što želim kazati, a tiče se također ovoga što je već bilo prije naglašeno, a to je da li bi i koliko bi trebalo voditi brigu i od, a neću ja nazvati to bi bilo patetično vlastitom dostojanstvu, ali dostojanstvu svoga jezika. Znate, to je jedno načelno pitanje. Međutim znate mi kroz sva ta načelna pitanja prođemo ma nije to baš tako, bit će to o.k. A onda sad se otvorila rasprava da li ćemo imati svi skupa neki zajednički jezik ne znam već kako će se taj jezik zvati u Europskoj uniji, mi smo rekli o.k. to neće biti. Međutim ja mislim da na neka pitanja moramo nedvosmisleno i čisto i jasno odgovarati i postaviti sebe u poziciju da možemo to braniti. I u ovom Prijedlogu zakona će klub HSS-a zajedno sa klubom SDP-a postaviti amandman da se vrlo precizno i jasno utvrdi upravo izričajno i jasno pozicija hrvatskog jezika kad su u pitanju obavljanje djelatnosti što se tiče stranaca u turističkim agencijama i u servisnim službama znači turističkih vodiča. Mi mislimo, ja apsolutno mislim da je to dobro. Dobro je to radi svih nas i neka to bude, neka to bude dio ovog zakona, neka to bude dio ovog koncenzusa i zajedništva jer vjerujem da s time može postići puno više od samog toga, od same činjenice da li će 3, 4 Francuza, Engleza, Nijemca raditi ravnopravno sa mnom, sa vama ili neće, to je daleko više od toga. Ta poruka ima svoj smisao. Ona govori o vrednovanju vlastitih vrijednosti. I mislim da naprosto da li europske direktive zabranjuju na ovaj ili na ovaj način stvar, ja pouzdano znam, ja pouzdano znam da neke zemlje su uredile u svom zakonodavstvu da se ne može doći u njihovu zemlju i da obavljate poslove turističke agencije, turističkih vodiča a da ne znate njihov materinji jezik. Ja nisam stručnjak da bi ja sada znao vama formulirati na koji način su oni to uredili, ali mislim da ima ljudi u ovoj zemlji, u ovoj vlasti, u ovom društvu koji će znati to urediti. Prema tome zadaća nas zastupnika je da mi tražimo i da se to napravi. A onaj koji to zna neka pogleda kako su one druge zemlje u Europskoj uniji to uredile, a uredile su. Apsolutno su uredile da ne možete biti turistički vodič i da ne možete obavljati u njihovoj zemlji posao određeni a da vam za to ne treba poznavanje tog domaćeg jezika, jel. Prema tome ja mislim da bimo ovih nekoliko stvari koje možemo urediti, a radi kratkoće vremena naprosto ne mogu iznijeti sve one stvari, posebno u dijelu što se tiče nautičkog turizma, iako pozdravljam naravno da se taj dio nautičkog turizma riješi u posebno zakonom, znam da se izrađuje ili je izrađena strategija, mislim da bi trebalo porazmisliti kad je u pitanju ruralni turizam o donošenju posebnog Zakona o ruralnom turizmu, jer 90% Hrvatske je na neki način ruralno ili jedan postotak neću sada gatati, ali mislim da bi daljnji doprinos razvoju tih oblika turizma bio jedan zaseban zakon koji bi ne samo uredio odnose u turizmu jer oni su svake godine, svakim danom se pojavljuju u drugim oblicima, vrlo je teško pratiti, to je jedno vrlo dinamično tržište, tržište koje je vrlo zahtjevno ali je vrlo korisno za nacionalne ekonomije, vrlo je korisno za naše građane. I ako ih uputimo ispravno, ako im omogućimo i fiskalne pozicije da ih mogu koristiti, ako im omogućimo ispravne poticaje za 5 godina ćemo stvoriti da će u kontinentalnoj dijelu Hrvatske naprosto stvoriti se ista klima, isto učešće tog turističkog proizvoda kako je danas na Jadranu. A danas odnos kad gledate Jadran i kontinentalni dio ipak je gotovo 95% naprama %%. A u zemljama recimo poput Italije oni imaju gotovo 39 do 40% čini turizam koji se događa u kontinentalnoj Italiji. Znači jedan veliki udio je jednog, svi kažu malo seosko domaćinstvo. A zašto to malo? Pa seosko domaćinstvo. Znači domaćinstvo koje se je opredijelilo da radi u turizmu, koje se je opredijelilo da proizvodi vlastitu hranu za vlastite goste. Ono što ja mislim da treba biti ne smije se dozvoliti kad netko osnuje turističko obiteljsko gospodarstvo da kupuje hranu iz Mađarske, nego on treba proizvoditi svoje resurse kući i ti brandovi koje on proizvodi, oni će biti i skupi, a ono što on kupi.
Zanimljivo, ali treba dovršiti.
Ali nitko neće kupovati u Hrvatskoj ono što može jeftinije kupiti u Mađarskoj, a inače i Mađarska ima jako puno prihoda od turizma, ali to je jedna druga priča. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Ovo smo sada malo produžili raspravu, ali bila je zanimljiva i tolerantna pa je tolerantno i vrijeme. Pa kako je bila zadnja večeras, zaključio bih večerašnju sjednicu. Sutra u 9 i 30 sati, prvi je na redu gospodin Zdenko Antešić u ime kluba SDP-a, pa vas pozdravljam evo do sutra u 9 i 30 sati. Prijatno.
Nastavljamo sjednicu. Klub zastupnika SDP-a, poštovani zastupnik Zdenko Antešić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Evo, moram na početku odmah reći da je ovo dobar Zakon koji može biti pozitivan primjer kako se kada se uvažavaju primjedbe zastupnika, struke i strukovnih udruga može napraviti zaista dobar zakon za razliku od mnogih primjera u ovom Saboru kada su se na silu donosili zakoni koji su se poslije pokazali lošim. Osvrnuo bih se na neke članke zakona na koje klub SDP ima određene primjedbe. To je u prvom redu članak 7. koji, za kojega prije primjedbe moramo također se pohvalno izraziti o činjenici da je predlagač uvažio zahtjeve udruge brodara kojim se dozvoljava da oni na svojim plovnim objektima mogu prodavati paket aranžmane bez osnivanja agencije što smatramo da je dobro. Međutim, jedna mala primjedba u članku, dakle u točki 5. ovoga članka koja vjerujem da će biti usvojena, a to je da članak 5. naime govori da prodaja i rezerviranje usluga iz stavka 3. ovoga članka može se obavljati na plovnom objektu neposredno uz mjesto priveza plovnog objekta na za to predviđenom mjestu u objektu … [[Govornik se ne razumije.]] na prostoru kojega, stoji u prijedlogu, može odlukom, kojeg može odlukom odrediti predstavničko tijelo. Mi predlažemo da to bude kojeg će odrediti, dakle da se to jače odredi, to mislim da je, nije primjedba toliko bitna i u svakom slučaju ona bi nekako čvršće uredila taj odnos. Dalje, primjedba također na članak 54. zakona koji govori o turističkim uslugama u ostalim oblicima turističke ponude. Naime, tu su pobrojane turističke usluge, dakle ostale turističke usluge pa se navodi je li seoski, zdravstveni welness, kongresni turizam, turizam za mlade, pustolovni, lovni, sportski, golf turizam, športski ili rekreacijski ribolov na moru itd., itd. Mi smatramo da tu svakako, a to je i primjedba nekih drugih klubova, treba uvrstiti kulturni, ronilački, enogastronomski, dakle ta tri vrste i možda bi bilo dobro, dakle možda bi bilo dobro ove oblike turističke ponude ne svrstavati pod ostale, već možda pojedinačno svakoj davati posebnu važnost jer svaka od tih djelatnosti, svaka i svaka od tih oblika ponude su izuzetno važne za ukupno brendiranje hrvatskog turističkog proizvoda. Na taj način mi bi zapravo smisleno izašli iz onog klišeja hrvatskog turizma, dakle poimanja hrvatskog turizma koji se na žalost još uvijek svodi na ponudu kupališnog turizma, odnosno ponudu sunca i mora. Tako da naglašavam upravo da Hrvatska ima izuzetne, dakle izuzetne mogućnosti u ovim tzv. ostalim oblicima turističke ponude koji bi zapravo trebali postati glavni oblici turističke ponude. Ne ostali, a da sve manje mi brandiramo hrvatski turistički proizvod koji prodaje sunce i more. Na kraju moram naglasiti radi hrvatske javnosti da ovaj Zakon uvodi potpunu liberalizaciju u ovoj djelatnosti, a sve naravno prema sporazumu o pridruživanju Europskoj uniji, a to smo već učinili u Zakonu o ugostiteljskoj djelatnosti te o još nekim zakonima o kojima je ovdje bilo govora. Time se naglašavam strani državljani u potpunosti izjednačavaju sa građanima Republike Hrvatske. Stoga mi u klubu smatramo da bi u cilju zaštite nacionalnih interesa trebalo zakonom urediti i poznavanjem hrvatskog jezika za strane državljane i strane tvrtke koje će poslovati u Hrvatskoj. To se poglavito odnosi na članak 22. ovoga Zakona koji govori o voditeljima poslovnice, zatim o turističkim vodičima, turističkim pratiteljima, animatorima i turističkim zastupnicima. To nam na kraju krajeva nalaže i minimum nacionalnog ponosa kojega svatko od nas ima. U suprotnom može se dogoditi da na nekim turističkim destinacijama se ubuduće ne bude više čuo hrvatski jezik. U tom smislu klub SDP-a je zajedno sa klubom HSS-a podnio zajednički amandman pa vas molim kolegice i kolege da ga prihvatite. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Vlade. Prvo što moram kazati u ime kluba Hrvatske stranke prava da je dobro da je ovaj Zakon išao u redovitu proceduru tako da se obave dva čitanja i također moram i pohvaliti predstavnike ministarstva da su ozbiljno shvatili dio izrade zakona tako da su znatan broj primjedbi koje smo mi davali u prvome čitanju prihvatili, ali držimo da će još trebati određene stvari popraviti tako da bi dobili daleko kvalitetniji zakon. Također nas veseli činjenica da je prihvaćen i onaj naš dio da nije dobro da zakon stupa pred, odnosno u tijek turističke sezone i zbog toga pozdravljamo i ovu odredbu da će se zakon kao takav početi primjenjivati od 1. studenog 2007. godine jer je to bitno da bi se mogli svi oni na koje se zakon odnosi pravovremeno pripremiti da bi bili spremni kad zakon stupi na snagu postupati u skladu sa zakonskim odredbama. Znači moramo poduzimati puno mjera kako bi turizam doveli na onu razinu na koju objektivno možemo dovesti s obzirom na prirodna bogatstva i sve ono što mi u Hrvatskoj imamo, tako da turizam kao takav treba biti glavni uz poljoprivredu, malo i srednje poduzetništvo u okviru te prave gospodarske strategije Republike Hrvatske koji će omogućavati znači i novo zapošljavanje i porast bruto domaćega proizvoda. Normalno da u ovome trenutku još ne možemo biti zadovoljni jer mislimo da turizam kao takav može još više doprinijeti. Uzmite samo činjenicu koliki su nam turistički prihodi, pa to usporedite s jednim Bečom ili Pragom koji ima iste ili slične turističke prihode, pa ćete vidjeti koliko znači još u Hrvatskoj ima prostora da se situacija još poboljša i popravi. Ali, normalno da tu moramo uvezati i hrvatsku poljoprivredu, a ne da nam se događaju ove situacije da 70% prehrambenih i drugih proizvoda za potrebe turizma uvozimo, znači za pružanje svih tih turističkih usluga. Klub Hrvatske stranke prava je da bi poboljšao znači zakon podnio amandmane koje smo mi podijelili u sljedeće skupine. Prva skupina se odnosi na pružanje turističkih usluga agencija, a to su naš amandman vezano na članak 7. stavak 5. Naime, dobro je što je u prvom dijelu prihvaćeno traženje brodara, članova Hrvatske obrtničke komore da prodaju i rezerviranje svojih usluga mogu obavljati na prostoru kojeg će odlukom odrediti predstavničko tijelo jedinica lokalne samouprave ili lučka uprava. No, držimo da nije dobra ova dikcija kojeg može odlukom odrediti, nego mora biti dikcija kojeg, dikcija kojeg odlukom određuje. Znači, ne da prepuštamo tu mogućnost, nego da to bude obveza tako da bi se uvelo reda i ujedno bi se i liberaliziralo tržište. Druga skupina amandmana odnosi se na prijevoz putnika turističkih agencija. Naime, držimo da nije dobra dikcija u članku 15. gdje se govori samo vlastitim prijevoznim sredstvima. Naime, turističke agencije mogu prevoziti putnike ne samo vlastitim prijevoznim sredstvima, nego i prijevoznim sredstvima drugih prijevoznika npr. autobusima koji su u zakupu ili koji su kupljeni na leasing. Zakup i leasing pravni su instituti vlasništva u našem pravnom sustavu te ih treba i ovdje koristiti i dati znači još drugu mogućnost i pogodnost turističkima agencijama. Treća skupina naših amandmana odnosi se na polaganje stručnog ispita za voditelje poslovnica i svih drugih koje zakon obvezuje da moraju, koji rade u okviru znači pružanja turističkih usluga da moraju polagati stručni ispit. Držimo da nije dobro ovo rješenje, da će se stručni ispiti polagati pri odgovarajućem visokom učilištu. Naime, i državni stručni ispit koji se polaže pri Središnjem državnom uredu za državnu upravu, onda razno-razni drugi stručni ispiti u biti se organiziraju i u sklopu ili ministarstva ili u sklopu državne uprave. I ovdje mi predlažemo i držimo da se organizacija i provedba ovih stručnih ispita prenese na stručne komore tj. Hrvatsku obrtničku komoru i Hrvatsku gospodarsku komoru u suradnji naravno sa resornim ministarstvom kao što je već učinjeno kod primjerice cestovnog prijevoza isto u ovom području što ministarstvo pokriva. Znači, komore bi uz suglasnost resornog ministarstva mogle organizirati rad komisija, ispitne materijale, sve stručne organizacije koje egzistiraju kao članovi komora, bili bi aktivno uključeni u rad tijela odgovornog za provedbu ili realizaciju stručnih ispita. I zbog toga smo predložili znači skupinu amandmana da se to vrati u okrilje znači Hrvatske obrtničke komore odnosno u okrilje Hrvatske obrtničke komore. A normalno ministarstvo bi i dalje bilo kao to, ministar bi propisivao sadržaj, onaj dio obvezni za polaganje stručnog ispita. I mislim da je to jednostavnije rješenje nego davanje na razinu sveučilišta jel' u biti stručni ispit ne treba miješati sa sveučilišnim obrazovanjem i ovim drugim situacijama. I zadnja skupina amandmana je jako bitna, a to je ona situacija da stvarno vezano za turističke vodiče da moramo voditi računa i o svojim nacionalnim interesima i vodičima i mi držimo kako je nužno odrediti turističke cjeline znači lokalitete na kojima vodič može biti samo državljanin Republike Hrvatske. Znači, samo državljanin Republike Hrvatske kao što su to npr. nacionalni parkovi, lokaliteti koji su dio svjetske baštine u popisima UNESCO-a, značajni kulturno-povijesni spomenici, starohrvatski arheološki lokaliteti, mjesta masovnog stradavanja Hrvata kroz povijest te gradovi koji su bili na udaru velikosrpske agresije. U Italiji je recimo prošle godine bilo određeno 2 tisuće i 500 lokaliteta na kojima samo državljani Italije mogu biti vodiči, a prošle godine je to bilo tisuću i 700 lokaliteta. Mislimo da tu također znači ne možemo preko ovoga prijeći, da nema recimo povijest govori vodič koji je došao iz Turske ili recimo iz Albanije, recimo i situacije, možemo govoriti da nam recimo oni koji su bili agresori na Hrvatsku u Domovinskome ratu, da sad oni budu pripadnici paravojnih postrojbi koji su bili na drugoj strani, sada da oni tumače povijest Domovinskog rata na određenim lokalitetima. Mislim da je to stvarno previše. Moram ispričati i dio recimo vezano za Brijune. Znamo da je to isto nacionalni park, pa su mi prijatelji pričali da su bili i obilazak Brijuna. Veli, zanimljivo je da su Brijune i povijest Hrvatske, vodič je objašnjavao samo sa stajališta druga Tita i predsjednika Mesića. Veli, on je govorio samo o Brijunima vezano, vodičića je bila, govorio je samo evo, vidite tu je drug Tito, Hrvatska i Mesić. K'o da nije pokojni predsjednik Tuđman, on je također bio na Brijunima. Znači, nema te dijela povijesti Hrvatske u razdoblju, nego je samo, oni smatraju da je povijest vodiča samo bila drug Tito i predsjednik Mesić. Ovo drugo k'o da je izbrisano. Prema tome, a to je dio koji je bitan i za ove stručne ispite znači sastavni dio toga programa i svega ostaloga. E, ali jedan od oblika kako i na koji način se može i vodič staviti u funkciju onoga što ne bi trebao biti. Znači, mi inzistiramo na prihvaćanju ovih amandmana i smatramo da će sa ovima poboljšicama zakon biti kvalitetan i da će omogućiti ono što i predlagatelj želi. Evo, hvala lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Nema replike. Poštovana zastupnica Nevenka Majdenić. Poštovana zastupnica Nevenka Majdenić.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Iz Konačnog prijedloga Zakona o pružanju usluga u turizmu razvidno je da su osnovna pitanja uređena sukladno pravnoj stečevini Europske unije, a također potrebama davatelja i korisnika turističkih usluga. Zasigurno će se olakšati poslovanje pravnim i fizičkim osobama koje pružaju usluge u turizmu. Kvalitetna primjena i nadzor nad provođenjem ovog zakona doprinijet će podizanju kvalitete profesionalizma poslovanja svih subjekata koji se bave ovom gospodarskom djelatnosti. Osobito je pozitivno rješenje opisano u članku 26. prijedloga zakona kojim je propisana definicija turističkog vodiča, to opisano područje njihovog djelovanja što je dobro izuzete su javne ustanove koje upravljaju zaštićenim područjima. Naime, sukladno članku 176. Zakona o zaštiti prirode neposrednu zaštitu, čuvanje i promicanje obavljaju i čuvari prirode a poglavito planinarenje, organiziranje i izvođenje poučnih šetnji zaštićenim područjem, ekološku poduku posjetitelja zaštićenog područja i lokalnog pučanstva te skrb o sigurnosti posjetitelja. Ovime su osigurani preduvjeti za stručnu i kompetentnu prezentaciju vrijednosti zaštićenih područja osobito kad se uzme u obzir raznolikost i bogatstvo hrvatskih prirodnih vrijednosti. Odredišta kontinentalnog turizma u posljednje vrijeme postaju sve privlačnija. Slavonija i Baranja, područja iz kojeg ja dolazim se prilagođava novim modernim turističkim zahtjevima. Počelo se ostvarivati i pokazivati svoje ljepote, nastoji se organizirati kako bi se što bolje predstavila i iskoristila svoje znamenitosti i atraktivnosti. U tome joj pomaže Vlada stvaraju pretpostavke i osiguranja temeljnih uvjeta za razvoj kontinentalnog turizma. Posebno treba istaknuti poticaj koje dodjeljuje Ministarstvo mora, turizma i razvitka za dobre projekte i temeljite elaborate. Ministarstvo mora, turizma i razvitka dodjeljuje a i dodijelilo je za 2007. godinu poticaj za osam turističkih projekata iz Baranje koje je u samom vrhu po broju poticaja među hrvatskim turističkim regijama. Rezultati koje ostvaruje okolica, primjerice parka "Kopački rit" govore u prilog prethodnoj tvrdnji. Tako danas bilježimo znatno povećanje kapaciteta turističke infrastrukture i broja noćenja koje se iz godine u godinu gotovo udvostručava. Na primjer, u općini Bilje 2000. godine nije postojao niti jedan objekt koji je pružao usluge noćenja. U 2006. godine 22 obitelji imaju u ponudi smještaj za turiste te je ostvareno 9 tisuća 45 noćenja a korisnici usluga u seljačkim turističkim gospodarstvima registriraju goste iz 70 zemalja svijeta. Susjedna općina Kneževi Vinogradi slijedi trend a u istoj se osim pružanja usluga smještaja gdje je zabilježeno u 2006. godini 2 tisuće 956 noćenja bilježi i proširenje ponude razvojem vinskih cesta. Primjer Kopačkog rita kao eko turističkog potencijala te kao generatora turističkog razvoja regije prepoznaje sve veći broj poduzetnika i institucija što svakako doprinosi kvalitetnijem životu stanovništva u zaštićeno područje. Ovaj primjer bi trebale slijediti i županijske i gradske javne ustanove koje upravljaju zaštićenim područjima niže kategorije. To su rezervati, značajni krajobrazi, spomenici parkovne arhitekture, spomenici prirode i slično što još uvijek nije slučaj jer lokalni prirodni potencijali nisu dostatno iskorišteni u turističke svrhe. Inače, drago mi je da je u konačnom prijedlogu zakona sada posebno i dobro definirano da su navedene baš turističke usluge u seljačkom gospodarstvu ili obiteljskom poljoprivrednom gospodarstvu. Sve je više turista koji traže novi vid rekreacije, posjećuju seoska gospodarska i to ne samo kao gosti nego se uključuju rekreaciono kao pomoć u berbi voća, povrća, ubiranje ljetine, iznajmljivanje konja za jahanje i slično. Ono što mislimo da nije dobro, evo i predložili smo amandman baš vezano uz turističke usluge u seljačkom gospodarstvu i obiteljskom poljoprivrednom gospodarstvu je članak 52. stavak 2. koji kaže da član seljačkog gospodarstva iz stavka 1. ovoga članka ne može biti poslodavac niti koristiti rad osoba koje nisu članovi istog seljačkog gospodarstva. Mi smatramo da je u cilju razvoja gospodarstva, seljačkog gospodarstva potrebno je da član seljačkog gospodarstva može povremeno zaposliti do dvije osobe zbog pružanja usluge većoj grupi turista. Naime, člankom 49. turističke usluge u seljačkom gospodarstvu ili obiteljskom poljoprivrednom gospodarstvu a dakle to gospodarstvo može pružiti turističku uslugu za najviše pedeset turista istodobno. Smatramo da su naše obitelji u Hrvatskoj koje vode gospodarstvo malobrojne i da neće biti u mogućnosti pružiti kvalitetnu … [[Govornik se ne razumije.]] uslugu bez povremenog zapošljavanja. Dakle, cilj nam je da te obitelji mogu zaposliti barem dvije osobe, evo rekli smo do dvije osobe koje bi im pomogle kada dođe takva jedna grupa može biti dvadeset, trideset osoba jer znamo da im je to potrebno s obzirom da oni ustvari sve to daju sve autohtone proizvode a znamo da to nije tako jednostavno ni pripremiti. Prema tome, evo amandmanom. … [[Upadica se ne čuje.]] Da, naravno da oni će to, pružit će tu uslugu tim gostima ali će to biti rad na crno. Cilj nam je da se izbjegne taj rad na crno i da se po mogućnosti što više, što veći broj na neki način i zaposli ljudi. Prema tome, evo dali smo taj amandman pa se nadamo da će ga ministarstvo i prihvatiti. Ono što također bi istaknula je bolja zaštita korisnika usluga. Dakle, člankom 18. zakona propisana je obveza turističke agencije koja organizira putovanja da za svaki paket aranžman osigura jamčevinu kod banke ili osiguravajućeg društva radi isplate novčane naknade. Dakle, propisana obveza turističke agencije je da putniku prilikom uplate iznosa za turistički paket aranžman izda potvrdu o osiguranju jamčevine kojom omogućava neposredno ostvarivanje prava na naknadu prema banci ili osiguravajućem društvu u funkciji i zaštiti korisnika. Smatramo da je bilo turističkih agencija gdje su korisnici uplatili, otišli su u stečaj i naravno ti korisnici turističkih usluga nisu mogli ostvariti povrat sredstava. Prema tome, ovo je dobra zaštita korisnika usluga gdje će oni dobiti povrat svojih uloženih sredstava. I na kraju, evo smatram podržat ću konačni prijedlog zakona. Mislim da će doprinijeti razvoju turizma i nadam se da će ministarstvo neke predložene amandmane koji mogu poboljšati zakon prihvatiti. Hvala lijepa.
Gospođe i gospodo zastupnici, u 13 sati ćemo glasovati o raspravljenim točkama dnevnog reda tijekom ovih dana i onim dijelom zaostalim iz prošle sjednice ili prošlih sjednica, ima nekoliko točaka. Pa tako da se zastupnici pripreme u punoj ratnoj spremi sa ključićima. Poštovani zastupnik Kruno Peronja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče i pomoćniče. Upravo je ovaj Konačan prijedlog Zakona o pružanju usluga u turizmu došao u pravo vrijeme neposredno prije nadolazeće turističke sezone još jedanput vrlo uspješne prema dosadašnjim najavama i prema dosadašnjem broju posjetitelja. On je zapravo i rezultat najšire rasprave i ovo čitanje možemo doista kazati je rezultat svih subjekata koji sudjeluju uopće u pružanju usluga u turizmu. Naime bilo je više nego zadovoljavajuće i korisno kad je na našem Odboru … … [[Upadica se ne razumije.]] Produžite mi jednu minutu jer ne mogu govoriti ništa. Ometaju me kolege. I kolegice isto, ometaju [[Upadice se ne razumiju.]]
Ne ometati! Ne ometati!
Upravo je na odboru našem za turizam bilo doista korisno slušati i gledati predstavnike putničkih agencija, gospodarskih komora, nautičara, svih onih koji pružaju usluge u turizmu koliko su suglasnosti visokog stupnja izrazili upravo potporu ovakvom prijedlogu. Zašto? Jer upravo ovaj zakon kaže bez obzira na ono što ćemo mi usklađivati sa stečevinom Europske unije mi ovaj zakon u prvom redu donosimo zbog sebe. Počevši od početka sa vrlo jasnim pojmovima u turizmu, sa vrlo jasnim rokovima. Posebno mi je drago što ovaj zakon će stupiti 1. studenog kako bi se moglo u roku od 6 mjeseci pripremiti svi oni dosadašnji subjekti ali i kako bi bili spremni za turističku sezonu 2008. godine. Nomotehnički vrlo jedinstven, vrlo usklađen tako da se može kazati doista će biti lako ga primjenjivati, lako nadzirati, lako provoditi nadzor koji je i ovom prigodom potvrdio ono što može se najmodernije kazati da jedino upravni nadzor i inspekcijski i upravni nadzor mogu dati rezultata nad kvalitetnijim ovim zakonom. Primjerice vrlo korisna odredba jest da se u provedbi inspekcijskog nadzora može gospodarski inspektor usmenim rješenjem u zapisniku zabraniti pravnoj i fizičkoj osobi uz određene uvjete rad na 30 dana. Nema učinkovitijega načina i sredstva nego nekom zabraniti rad ako ne poštuje zakonske uvjete. Naravno da se i dodaje: «Nakon pismenog otpravka moći će se nezadovoljna stranka žaliti» ali to će mu odnijeti dragocjenih dana kad neće raditi što više neće moći nadoknaditi za vrijeme sezone koja je uvijek kratka. Ono posebno što bih istaknuo a prihvaćeno je u ovom prijedlogu jest i u članku 3. da se pod posebnim uvjetima propisanim ovim zakonom i donesene na temelju ovog zakona, mogu pružati određene turističke usluge ustanova u kulturi. Ali se također mogu pružati usluge u zdravstvenom turizmu i mogu ih pružati specijalne bolnice i lječilišta što je vrlo bilo opterećujuće evo za našu specijalnu bolnicu za medicinsku rehabilitaciju u Makarskoj koja već djeluje više od 40 godina. Koja ponovno stječe jedan legitimitet da može to obavljati onako kako se, kako je do sad obavljala. Naravno da člankom 7. sve je taksativno nabrojeno. Ja bih se zaustavio, ono što nam je bilo potrebno primjerice pribava isprava za lov, ribolov, ronjenje iako će se i ronjenje riješiti posebnim zakonom korisno ga je bili i ovdje spomenuti i nabrojiti i voditi o njemu računa jer je, on je do sad bio nepokriven a veliki broj ronilačkih društava radio je to upravo na štetu pojedinih jedinica lokalne i područne samouprave ne plaćajući nikakve pristojbe ni koncesije. Plovidbu nautičara te drugih isprava koji su potrebni za organiziranje razne turističke ponude. Naravno da i ovaj zakon sve više prati i želi zaštititi interese jedinica lokalne samouprave pa primjerice daje mogućnost da se i u članku 7. stavkom 4. da se mogu obilaziti turističke cjeline i lokaliteti samo uz korištenje ovlaštenog turističkog vodiča ili naravno da se prodaje i rezervira … [[Govornik se ne razumije.]] bukiranje može obavljati na plovnom objektu neposredno uz mjesto priveza plovnog objekta ili u objektu smještaja gostiju ili na prostoru kojeg može odlukom svojom odrediti predstavničko tijelo jedinice lokalne samouprave ili lučka uprava. Ili uz suglasnost korisnika prostora putem turističkih agencija. Upravo ovaj detalj će vrlo korisno poslužiti da se smanji jedan, ja bih rekao blagim riječima, nered koji vlada u lukama. Zašto? Iz jednostavnog razloga što nam je potrebno donijeti strategiju o nautičarskom turizmu. Što nam je potrebno znati koji broj je optimalan za plovidbu na hrvatskom dijelu Jadrana kako bi svaka luka, marina i lučica mogla doista dočekati spremna određeni broj brodova, jahti i brodica a ne kao do sada zbog velikog interesa, trenda. Takav nered još nismo uspjeli otkloniti pa primjerice navodim Trogir, Makarska, grad Hvar gdje se samo vještim, vještim manevrom izbjegavaju veće havarije na luksuznim jahtama i brodicama što ne bi trebali dopustiti jer dičimo se uvijek sigurnim lukama, dobro organiziranim smještajem. Naravno da se i primjedbe mladih uvrstila se i odredba o promicanju nadležnog turizma i turistička kultura mladih. Ništa se nije zaobišlo kako bi se doista kazalo: Mi smo otvoreni prema svijetu jer ne može turizam biti zatvoren. To govori tradicija u našem turizmu, opatijskog i hvarskog turizma više od 140 godina i ne smije biti nikakva barijera upravo u turizmu niti znanje niti nepoznavanje jezika niti pripadnost određenom narodu. Ono što treba također kazati jest i vrlo složen moderan način upisnik turističkih agencija. Sva rješenja o pružanju usluga bit će navedena u upisniku turističkih agencija. Sa dobrim, sa dobrim softwerom i hardwerom moći će se doista znati u svako doba tko je osnovao, tko nije osnovao da li djeluje i posluje po zakonu ili to ne radi. Ono što također veseli su i odredbe koje su, najpreciznije riješeno u Zakonu o obveznim odnosima jest jamčevina za paket aranžmana koja može biti dana u obliku police osiguranja, gotovinskih pologa ili bankarskih jamstava. Također i osiguranje od odgovornosti što daje vrlo jasnu naznaku koliko i ovaj zakon korespondira na započetom reformom čitavog pravosuđa kako bismo u primjeni i ovog zakona mogla postići učinkovitost. Ono što treba još posebno istaknuti, a nedovoljno je rečeno jest da su i obim pitanja uređena u nautičarskom turizmu, da se dotaknulo također i seoski turizam koji daje široke mogućnosti svim članovima obitelji da se uključe da se bave uz razna poticajna sredstva i korisnost koju taj turizam može dati upravo onim koji su najzainteresiraniji. Jer najvažnije je ipak u tom seoskom turizmu vlastiti proizvod, rajčicu, kukumar, grožđe, vino, prošek da može ponuditi na policama svoga obiteljskog pansiona i kazati upravo su ovo proizvodi iz ekološki čistih dijelova napravljeni po recepturi tradicionalnoj koja se ponavlja već više stotina godina. Jer, svaki proizvod koji se nudi u seoskom domaćinstvu treba imati svoju priču, isto kao što i dobro jelo više se jede očima nego što se to radi sa svojim osjetilima. Ovaj zakon je nedostajao, jer prije 11 godina bio je donesen Zakon o turističkoj djelatnosti nomotehnički i dobro složen. Vjerujem da će biti gotovo sa sto postotnom većinom donesen, stoga pozdravljam naše predstavnike ovdje na čelu sa državnim tajnikom da su upravo ovakvi pristupi uključujući najširi krug zainteresiranih subjekata dobili jedan rezultat u ovom prijedlogu zakona koji se treba donijeti. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Rade Ivas. Nema ga, gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Irena Ahel. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče. Konačni prijedlog zakona koji je danas na dnevnom redu smatram jednim dobrim primjerom suradnje resornog ministarstva i uvažavanja interesnih primjedbi od strne Odbora za turizam, Hrvatske obrtničke komore, Hrvatske gospodarske komore, Udruga putničkih agencija i ostalih za ovaj zakon zainteresiranih strukovnih udruga koje su bile uključene pri izradi ovog zakona. Smatram da je u njemu sadržan visok standard i u nomotehničkom smislu i u materijalno-pravnom smislu. U cjelini gledajući, raspravni zakon predstavlja kvalitetni iskorak u odnosu na do sada važeća rješenja posebice imajući u vidu novi pristup glede obuhvata pojedinih usluga u turizmu, a koje do sada nisu bile regulirane i postojala je velika mogućnost da se njihov rad obavlja na crno. Predmetni zakon uveo je niz novosti i uvodi red u dosad neregulirano područje usluga kao što su pružanje športsko-rekreativnih i avanturističkih aktivnosti poput skijanja, ronjenja, jedrenja, jahanja, raftinga, paraglajdinga, bundge jumpinga i slično čija je ponuda u značajnom porastu zbog interesa turista za aktivnim provođenjem odmora. Pozdravljam ocjenu kako je intervencija države u to područje turizma nužna zbog opasnosti i rizika koje donose te vrste turističkih aktivnosti, te je pružateljima tih usluga propisano da ih mogu provoditi stručno osposobljene osobe. Pružatelji usluga obvezni su osigurati korisnika od posljedica nesretnog slučaja kao i obveza da osobama mlađim od 18 godina usluge avanturističkih aktivnosti mogu se pružati samo uz pismeno odobrenje roditelja odnosno skrbnika što je detaljno regulirano člankom 56. Sukladno tendenciji uvođenja reda u područje pružanja usluga u turizmu predlaže se uvođenje upisnika o turističkim agencijama i vodičima na nivou ministarstava, povećanje odgovornosti organizatora putovanja propisivanjem obveznog osiguranja od odgovornosti za izvršenje ugovorenih obveza. Također smatram prihvatljivim predložene kazne za prekršaje koje se tiču nelegalnog pružanja usluga. Dakle, po pitanju nadzora učinkovitih zaštitnih mjera i davanje većih ovlasti gospodarskim inspektorima čime će se svakako riješiti određeni broj problema hrvatskog turizma. Budući da su na sjednici Odbora za turizam kada je raspravljano o ovom zakonu usvojeni amandmani kojim se predlaže i sadržajnije određuje obuhvat definicije nautičkog turizma članak 44. stavak 1. kao i u članku 54. gdje je uz specifične oblike turizma prihvaćeno da se također ubroji i kulturni turizam čime pokazujemo osjetljivost prema našoj kulturnoj baštini i s druge strane imamo sigurnost posjeta kulturno-turističkih atrakcija koji se kasnije može regulirati i pravilnikom. Nemam nekih znatnijih primjedbi, osim što bih predlagatelju predložila da preispita još neke predložene odredbe kao što su u članku 34. stavak 2. govori se da počasni turistički vodič može obavljati poslove vodiča samo povremeno. Smatram da bi termin povremeno trebalo preciznije definirati, jer bez obzira na dobre namjere svjedoci smo čestih zlouporaba striktno nedefiniranih pojmova. Također u članku 40. stavak 2. navodi se da turistički pratitelj prilikom pružanja usluga mora imati uvjerenje o položenom ispitu kojim se određuje njegovo svojstvo. Vjerujem da bi bilo puno praktičnije i otpornije na habanje kada bi turistički pratitelj po uzoru na turističke vodiče prilikom pružanja usluga na vidljivom mjestu imali iskaznice za turističke pratitelje koje bi se bojom ili oblikom razlikovale od onih turističkih vodiča. Smatram da bi i turistima takav način identifikacije bio prihvatljiviji od predloženog uvjerenja. U prijedlozima i završnim odredbama člankom 82. propisano je da zakon stupa na snagu 1. studenog 2007., a člankom 77. da će propise na osnovi ovlaštenja iz ovog zakona donijeti ministar u roku od 3 mjeseca od dana stupanja na snagu. Pažljivim iščitavanjem članaka zakona može se nabrojati barem 16 podzakonskih akata za koje je ministar ovlašten da ih donese. Budući da smo u predizbornoj godini i pretpostavlja se da će izbori biti održani u studenom, postavlja se pitanje koji će biti ministar nadležan za turizam i kada će donijeti navedene podzakonske akte koji su nužni za funkcioniranje ovog zakona. Stoga molim predlagatelja da prihvati amandman kojim će zakon stupiti na snagu 15. rujna 2007. godine, a podzakonski akti donijet će se u roku od 60 dana. Konačni prijedlog Zakona o pružanju usluga u turizmu koji u suštini predstavlja liberalizaciju s objekata koji mogu pružati usluge u turizmu i u velikom dijelu širi paletu tih usluga može se smatrati modernim zakonskim projektom i usklađenim s pravnom stečevinom Europske unije, te ga u potpunosti podržavam. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Vesna Škare Ožbolt. Nema je, gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Jure Bitunjac. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege, gospodine državni tajniče. Turizam je apsolutno važna i značajna gospodarska grana u ukupnom gospodarskom razvitku Hrvatske osobno ako pođemo od činjenice da turizam gledajući sa ekonomskog stajališta ima značajan multiplikativni faktor kad je riječ o gospodarskom sektoru, gospodarstvu i perspektivama kad je riječ o razvoju hrvatskog gospodarstva, a time i turizma. Prijedlog zakona koji pred nama je s jedne strane odgovor na osnovna pitanja i to je ona domaća zadaća koju rješavamo temeljem predloženog zakona, tko sve može pružati usluge i pod kojim uvjetima u turističkom sektoru, bilo da je riječ o pravnim, odnosno fizičkim osobama. A s druge strane ovaj prijedlog zakona je i usklađivanje zakonodavstva Republike Hrvatske u ovom segmentu sa pravnom stečevinom Europske unije, znači sa zakonodavstvom Europske unije. Ono što mene posebno interesira jest odredbe ovog zakona koje se odnose nazovimo to agroturizmom, odnosno seoskim turizmom i to u poglavlju 5. gdje se govori o turističkim uslugama u seljačkom gospodarstvu ili obiteljskom poljoprivrednom gospodarstvu. Smatram da člancima od 49. do 53. su dobro akceptirane i dobro su predložene sve one, sve najvažnije činjenice koje su bitne kad je riječ o razvoju turizma kao grane na, u kontinentalnom dijelu, a poglavito u dijelu odakle ja dolazim područje Dalmatinske zagore. Mala urbana središta Dalmatinske zagore mogu sa svojim tradicijom i svojim bogatstvom i kultura i svega uz kvalitetno okruženje i dobro okruženje riječ o ruralnom području mogu ponuditi jednu raznovrsnost koja je potrebita i kad je riječ o ukupnoj turističkoj ponudi s obzirom na to da način i odmor koji provode mnogi turisti kako domaći a poglavito oni iz inozemstva više ne zadovoljava samo more. Drugim riječima želimo iskoristiti priliku i šansu koju imamo da sve ono što se događa na obali i otočnom području taj dio kolača uzme i Dalmatinska zagora. Smatram da upravo ovim odredbama članka su dobro definirane odredbe svih onih koji žele u tome sudjelovati. U članku 50. u stavku 5. smatram, to je za pohvaliti svakako taj stavak gdje se već onim seljačkim domaćinstvima koja obavljaju temeljem Zakona o ugostiteljstvu obavljaju uslugu, pružanju usluga ugostiteljskih usluga, znači da ne moraju tražiti ishođenje novih rješenja, zadat se novim troškovima nego pod uvjetom da temeljem drugih odredbi ovog zakona ispunjavaju uvjete iz članka 49. da mogu obavljati i pružati turističke usluge. U prvom redu to se odnosi na berbu voća i povrća, u biranje ljetine, iznajmljivanje konja i sve ono što može pružiti hrvatsko selo. S druge strane gledajući sam prijedlog zakona svakako da ga trebamo promatrati u jednom širem kontekstu koji znači ravnomjeran razvoj Republike Hrvatske, ali i svakako će imati odraza i na populacijsku politiku na ime uređenjem ovog područja. Kad je riječ o pružanju turističkih usluga u pravom smislu se pruža šansa hrvatskom seli, Dalmatinskoj zagori se pruža prava šansa da svoje potencijale razvije i da obogati turističku ponudu. Pa evo, htio sam u prvom redu istaknuti ono što je najbitnije u zakonu s obzirom i kad je riječ o ruralnom turizmu, agroturizmu i smatram da predloženi zakon treba podržati. A u ovom segmentu kako sam ja govorio predlagatelj nadležno ministarstvo, odnosno Vlada Republike Hrvatske po mojoj procjeni dala je odličan prijedlog koji treba podržati. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, poštovana zastupnica Ruža Lelić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo kolega Bitunjac u svom izlaganju se je osvrnuo na agroturizam i na svoju Zagoru. Pa bih i ja htjela nadodati da zaista mislim da kad govorim o turizmu onda prvenstveno se pomisli na našu lijepu obalu i čisto more i naše otoke u koje se ulažu znatna sredstva. Međutim sve više ipak i na sreću sve više se govori i o agroturizmu po seljačkim gospodarstvima, obiteljskim poljoprivrednim gospodarstvima. I tu upravo vidim šansi i za moju Županiju vukovarsko-srijemsku gdje ima zaista prirodnih ljepota, kako krenemo od bošnjačkih županjskih … [[Govornica se ne razumije.]] Vučedola i svih područja oko Iloka te mogućnosti znači razvitka turizma i razvitka agroturizma i pružanja usluga. Da ne govorimo o slavonskim poznatim specijalitetima. Često čujem priče da uvozimo neke recimo čvarke ili takve neke proizvode i to po skupim cijenama se prodaju na našem tržištu, a takvih kvalitetnih proizvoda kod nas ima koje možemo ponuditi i domaćim i stranom turistu, i u tome evo vidim znatnu mogućnost razvoja ovog kraja koji znamo da je po nezaposlenosti kad je u pitanjima županija preko 30% i da u tome može se poticati i zapošljavanje i mislim da u tome, taj seoski turizam i agroturizam zatim etno sela, stanovi recimo ti koji su se u Slavoniji prije nalazili da to je sve nešto što treba oživjeti i što pruža mogućnosti daljnjeg razvoja. Isto tako evo podržala bih ovaj amandman koji smo napravili. Mnoga seljačka gospodarstva često puta su to jedno ili možda dvije osobe ili tri osobe koje ne mogu se nositi sa tim poslovima. I mislim da je dobro da im se osigura da na legalan način mogu zaposliti, da je to upravo naš i cilj. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Jure Bitunjac.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Slažem se i podupirem ove ideje koje ste vi iznijeli, ali svakako da nadležno ministarstvo i Vlada Republike Hrvatske daju i snažnu podršku razvoju, ravnomjernom razvoju Republike Hrvatske. U tom smislu je nezaobilazna činjenica hrvatsko selo, bez obzira da li se radi u Slavoniji, da li se radi o Dalmaciji. I svakako da treba učiniti dalji napor da bi hrvatski proizvod prodali svim onim ljudima koji dolaze u našu domovinu, u našu Hrvatsku, jer svi znamo da je turizam u biti izvozna grana, ako se gleda malo šire, u jednom širem kontekstu i u tom pravcu smatram da će trebati još više pojačati potpore svim onim ljudima koji se žele, pravnim i fizičkim osobama koji se žele baviti i koji želi ući u svijet turističke ponude i turizma kao grane, treba im dati jaku potporu jer na duge staze to će svakako imati utjecaj i na smanjivanje nezaposlenosti s jedne strane, ali svakako i na ostanak ljudi i opstanak ljudi na hrvatskom selu. U tom pravcu ove ideje i natuknice koje ste vi dali svakako sa svoje strane se unaprijed priključujem i smatram da će nadležno ministarstvo i Vlada i dalje raditi na unapređenju infrastrukture, kompletnog standarda i svega ostalog. Kad govorim standard onda mislim na komunalni sektor, mislim na ukupan način življenja u smislu rješavanja onih segmenata koji su neophodni da bi selo postalo atraktivno, kako za domaće tako i strane goste. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Hvala lijepa. Pokušat ću nastavno na izlaganje u ime kluba koje sam jučer započeo u ime kluba HSS-a sada u pojedinačnoj raspravi nastaviti neke teme, odnosno neke dileme, odnosno pokušati popraviti ovaj dobar Zakon, ovaj dobar Zakon i zbog toga mi dozvolite da odmah krenem na članak 49. Članak 49. se odnosi na usluge u seljačkom gospodarstvu, jedna nova, novorangirana usluga koja je dobila pravo glasa, već sam rekao to je jako dobro i to treba pozdraviti, to je taj zeleni turizam. Svugdje u svijetu je uspio, taj zeleni turizam će i u Hrvatskoj zasigurno polučiti rezultate i dobro je da on u samom startu se točno i precizno u zakonu izjasnimo što želimo od tog turizma, na koji način da mu omogućimo da bude jednako uspješan svugdje u Hrvatskoj i na koji način da ga rasteretimo one najveće boljke od koje boluje svi segmenti hrvatskog gospodarstva, a to je prevelika birokracija, prevelika administracija i naprosto čim se spomene obiteljsko poljoprivredno gospodarstvo ili seljačko gospodarstvo onda moramo imati na umu da to nisu ljudi koji imaju svakodnevne kontakte sa institucijama koji nisu navikli na šaltere, koji nisu navikli da poznaju tematiku ovog Zakona jednako kao i saborski zastupnici. Naprosto mi moramo kad govorimo o takvom obliku turizma koji je potpuno nerazvijen učiniti sve da se on razvije, ali da one prepreke koje se ne mogu preskočiti od strane onih koji će raditi svedemo na najmanju moguću mjeru. Zbog toga bi malo polemizirao i amandman ćemo dati na članak 49. u stavak 3. Naime, gospodine državni tajniče pokušat ću pojasniti. Mi smo limitirali broj osoba koji mogu posjećivati takvo gospodarstvo na 50, ja ću se opet vratiti na etno eko len u Pakovu selu. To je prostor gdje kad dođe 50 ljudi nema nikoga, a tamo se recimo ima jedan amfiteatar u kome se svaku subotu i nedjelju izvode zaboravljene pjesme iz tog kraja, gdje ima kulturna društva koja pariraju "Ladu", gdje se može skupiti 500 ljudi da sjede i uživa u nečemu što je naprosto nemoguće bilo gdje drugdje u Hrvatskoj doživjeti. To je jedna retrospektiva naše kulture, naše povijesti, našeg znanja koje se steklo kroz generacije i sada ne vidim razloga ako se taj eko etno len pridržava svih propisa i ako može primiti veći broj posjetitelja nego tih 50 zašto ga limitiramo? Mislim koji nam je motiv da limitiramo one koji su za 20 ljudi? Oni će primati 20, oni koji imaju 50 pa neka primaju 50, ali ako ovi mogu primati 200 pa zašto im ne dozvoliti da ih prima tih 200, jer mislim šta ćemo izgubiti mi u smislu nadzora i kontrole ako ih ima 200 umjesto 50. Jer on ionako vidite u članku 50. da bi radio određene ugostiteljske usluge, vršio pružanje usluga on mora temeljem zakona, odnosno podzakonskog akta koji će ministar donijeti ispuniti minimalne uvjete i tu je bitno da ti minimalni uvjeti ne budu kao za restoran u Zagrebu ili Splitu, nego da ti minimalni uvjeti budu prilagođeni onom što želimo dati. Ako mi u tom gospodarskom ili seljačkom gospodarstvu ne kažemo da on mora imati vlastito vino, vlastiti pršut, vlastiti sir, da se na lijevoj strani mora nalaziti ovce, janjci, ono što ljudi trebaju vidjeti, na desnoj strani da treba biti retrospektiva obrtništva koja je u tom kraju bila. Ako on tamo ne može vidjeti nešto drugo nego što će vidjeti u bilo kojem restoranu, onda nam i ne treba takav oblik usluga u turizmu. Prema tome, mi tamo hoćemo nešto. Da im odobrimo nešto drugo u minimalnim uvjetima moramo propisati neke druge uvjete nego što su one koje vrijede za restoran, konobu itd. Da ne kažem da smo mi našu konobu toliko devastirali da danas svaki objekat najlakše mu je dobiti naziv konoba, pa i ta seoska domaćinstva koja sada posluju ili pod taverna ili pod konoba. Znači dajmo ovdje napravimo jedan drugi pečat, snažniji pečat da od toga napravimo uistinu brand. Prema tome, predlažem da se u stavku 3. članka 49. ne limitira broj turista, nego se treba. Što se treba limitirati? Kvaliteta hrane, kvaliteta usluga, način prezentacije, pa i govorni jezik. Druga stvar koju bih želio kazati se odnosi na PDV. Ona je univerzalna. Naime mi u PDV-u imamo jedan rašamon. Ima onih koji su na 10%, ima onih koji se dvostruko oporezivaju kada su u pitanju određeni izleti, imamo onih koji ne sudjeluju u tom PDV-u od 10%. Mislim da je pomalo sazrilo vrijeme i to su svi u struci slažu da se PDV u turizmu od 10% izjednači za sve sudionike. Zašto bi samo jedni uživali pravo, a drugi ne. Recimo ovo seosko obiteljsko gospodarstvo ne uživa pravo na 10%, nego na 22% je. To ne znate ili znate. A recimo hotel sa svim svojim uslugama, pansiona je li, paketa je na 10% i sada kako ćemo seosko obiteljsko gospodarstvo staviti u privilegiran položaj, a na njemu naplaćujemo 22% PDV-a seljaku koji sam proizvodi, a ova gospoda koji ionako ništa ne proizvode nego sve uvoze i pritom još vjerovatno ni ti hoteli nisu baš naših prezimena, njemu smo to stavili na 10%. Mislim to nema smisla. Ovo nije kritika zakonu, ovo je kritika univerzalnoj politici fiskalne politike od 10% u turizmu koja se primjenjuje samo na odabrane, a mislim da ti odabrani, ako treba biti netko odabran, onda je to upravo ova populacija, upravo ovaj vid turizma koji treba na kontinentalnom dijelu Hrvatske dati rezultate. A ne može dati rezultate ako ga stavimo u uvjete da mora ispunjavati kao restoran u Zagrebu ili Splitu i ako mora plaćati PDV 22%, a ovi plaćaju 10%. To je jedna univerzalna kritika. … [[Upadica se ne čuje.]] Tako je. Zato je za svih 10% najbolja varijanta. Slažemo se. … [[Upadica se ne čuje.]] Ima još jedna vrlo interesantna stvar kad su u pitanju uporabne dozvole. Naime, ako sada opet želite i po ovome sada zakonu otvoriti svoje obiteljsko gospodarstvo, vi morate imati uporabnu dozvolu. E, sad ste došli u još jedan veliki problem. Jako vam je teško dobiti uporabnu dozvolu. Naime, tako je kako je. To smo, to imamo. Ali, striktna primjena tog propisa koja će nažalost usljediti od 1., jel', dovest će svih skupa u jednu vrlo nezavidnu poziciju. Naime, dovest ćemo sebe do onog problema koji nam ne treba. Zbog toga je dobro već sada razmišljati. Zakon o gradnji imamo sada u drugom čitanju u 9. mjesecu. Evo, ja vas, pozivam Vladu, ja sam o tome govorio da je vrijeme da uskladimo upravo ta postupanja kod Zakona o gradnji, da ne upadamo u probleme kada dođe ovaj zakon da se primjenjuje. On se primjenjuje negdje u listopadu, 1. listopada. Da do tada imamo usklađene ove druge elemente. I još jedna vrlo bitna stvar. Mislimo da se 16 pravilnika ili podzakonskih akata mora riješiti u ovom zakonu. Do 1. listopada i nema prepuno vremena. Ja sam upozoravao na to. Izborna je godina i ministar je zauzet, naravno kao i svi ministri i moramo voditi računa o dvije stvari. Ili ćemo produžiti rok za te… … [[Upadica se ne čuje.]] Ja se slažem da je bolje ne produžiti. Ja se apsolutno slažem da je bolje ne produžiti rok za donošenje podzakonskih akata za donošenje onih pravilnika koje trebamo donijeti. Međutim, a što ako ne budemo do 1. listopada imali 16 podzakonskih akata kojima će se regulirati ovi minimalni uvjeti, pravilnici, odrediti na koji način će se provoditi zakon? Zato mislim jedan prijedlog da kod Zakona o gradnji pokušamo riješiti ovo što je sada opterećenje, ne samo za ovaj zakon, nego i inače. Inspekcije mogu poštivati zakon samo kako piše. Prema tome, ja aludiram da to pokušamo načiniti. Na kraju jedan vid turizma koji je sada u jednom problemu, a ima silne mogućnosti, ronilački turizam koji je sada definiran. Nadam se da će biti uvršten u ove segmente turizma. Također treba definirati da ga samo jedna, jedan zakon valorizira. Da nema…
Hvala lijepa.
Da nema 10 zakona koji ga pokušavaju postaviti na noge gospodine predsjedniče.
Da. Hvala lijepa.
Vrlo je bitno to, jer se upravo sada događa to.
Upravo ste ga sada… Sad ćete se vi još imate iskazati prigode kod replike.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče.
Sad idu replike, pa onda… Poštovani zastupnik Slaven Letica na repliku.
Čujte, ja osjećam kompleks manje vrijednosti u odnosu na načitanost turističku kolege Markova. Ali bi skrenio pažnju na, da možda se braća Radić okreću u grobu jer on za Bukovicu, … [[Govornik se ne razumije.]] za Pakovo selo govori o eko-etno landu, pa bih vas molio da pobliže objasnite taj brending i kako vi … [[Govornik se ne razumije.]] gledate na tu, jer je to jedna opasna intelektualna vrijednost kolega Markov, koju od vas ne mogu očekivati.
E, sad ide odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Ja se, ja ću se u potpunosti složiti sa uvaženim profesorom, doktorom Leticom jer je on potpuno u pravu. Ali ja nisam govorio da ja mislim da se to treba zvati eko-etno land nego to je naziv koji je vlasnik tvrtke koji je to osnovao tako ga nazvao. Ja bi volio da se on zove primjerenijim hrvatskim imenom. Isto tako bi mog'a jako dobro, mogli razumjeti. Vjerujem da bi i marketinški uspjeh možda gradio bolje na originalnom imenu koji Bukovici i našoj Zagori priliči, nego taj koji je uzet iz jedne druge terminologije, iz nekog drugog vremena, iz nekog drugog svijeta. I vjerujem da i ne pripada ovdje. A oni koji dolaze tamo, vjerujte ne dolaze zbog naziva. Naziv se može zvati bilo kakav. Oni dolaze zbog onoga što tamo jeste. A ja vas pozivam da možemo i Sabor, gospodine predsjedniče, tamo se može održati. I ne treba mikrofon predsjedniče. … [[Upadica se ne čuje.]] Pazite. A ima amfiteatar u kome možemo svi sjesti. Ima posebno u sredini za vas… … [[Upadica se ne čuje.]] I ne treba mikrofon. Zamislite kako je napravljeno. Akustika je takva da onaj u najzadnjem redu kad govori, to vam je kao "Epidaurus" u Grčkoj. Znači, ima takvu akustiku da je ono što je čovjek napravio, to treba pogledati, to treba dati nagradu osim za ime. Slažem se sa doktorom Leticom. Ja bi čak predložio i predložit ću vlasniku da ime promijeni u jedno prihvatljivo hrvatsko ime i nazivlje koje ćemo mi svi skupa prenositi strancima, tako da će oni početi u svojoj zemlji koristiti naša imena. Hvala lijepa.
Kucate na otvorena vrata. Ja sam u tri navrat već tamo bio, na toj svečanosti tamo bio tako da… … [[Upadica se ne čuje.]] I govorio. I govorio tihim glasom. Druga replika poštovani zastupnik Jozo Topić.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa, mislim da je potrebno nešto reći na ovu temu o kojoj govori kolega Markov. Profesor Letica je već naglasio odnosno ispravio nešto što mislim da nije baš primjeran naziv. Ali mislim da i gospodin, zalaganje samog gospodina Markova za takav vid turizma, ja pozdravljam sve inicijative i svaki doprinos boljem i bržem razvoju turizma. Ali ako govorimo o eko turizmu, ako govorimo o seoskom turizmu, ako govorimo o agro turizmu, onda mislim da bi se trebalo puno više založiti u tom pravcu, da to bude autentičan ambijent, da to bude tipični ambijent jednog sela, u ovom slučaju jednog Dalmatinsko-Zagorskog ili Slavonskog ili ne znam kojeg sela, jer zahvaljujući ljepotama naše zemlje mi imamo stvarno izuzetne mogućnosti za razvoj ovog seoskog ili agro turizma. Ali mislim da bi u ovom pravcu trebalo isto nešto reći. Da bi određene asocijacije ili institucije u samom ugostiteljstvu, a tu mislim na turističke zajednice, trebale dati daleko veći doprinos u edukaciji ljudi. A slažem se, odnosno ne slažem se u potpunosti sa gospodinom Markovom da trebamo voditi računa o standardizaciji i o tehničko-higijenskim uvjetima jer jedan turizam u bilo kojem dijelu Hrvatske on stvara ukupnu sliku o turizmu u Hrvatskoj. Mi moramo voditi računa da taj turizam bude na određenoj razini i ne možemo ići ispod određenih tehničko-higijenskih uvjeta niti ispod onih uvjeta da dotični u gospodarstvu prodaje domaće odnosno vlastite proizvode jer zbog toga ima i određene olakšice u porezu itd. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa. Evo, ja ću se složiti za razliku od vas koji se niste u nekim dijelovima složili sa mnom. Ja ću se sa vama u potpunosti složiti. Ovo je otvoreni poziv Hrvatskoj turističkoj zajednici da promijeni svoju politiku i da se ne fokusira samo na obalnu liniju Dubrovnik-Umag nego da uđe u našu kontinentalnu Hrvatsku, da uđe u naša sela i da tamo provodi onu politiku za koju smo mi nominirali Hrvatsku turističku zajednicu a to je da vrednuje turizam Hrvatske kao jedinstveni turistički proizvod. Na drugoj strani ukoliko mi a nažalost nismo prihvatili naš prijedlog zakona o poticanju domaće proizvodnje za hrvatski turizam ne dođemo do vrlo jasne politike da moramo proizvoditi domaće proizvode koje se jedini mogu i moraju konzumirati u hrvatskom turizmu jer je to jedini razlog, jer je gastronomija hrvatska motiv dolaska, jer očuvanje hrvatske proizvodnje, poljoprivredne proizvodnje ovisi prije svega da li ćemo osigurati vlastito domaće tržište. Hrvatska poljoprivredna proizvodnja na svjetskom tržištu gospodo nema nikakvih šansi i neće ih imati. Ako je mi ne osiguramo u Hrvatskoj da možemo plasirati vlastitu proizvodnju i ako ne brendiramo naše poljoprivredne proizvodnje i gastronomske marke, ako ih ne postavimo da država ne samo subvencionira nego da skrbi o tome da se mala poljoprivredna gospodarstva mogu nositi na način da mogu proizvesti, da mogu prodati i da mogu to naplatiti. Onda ništa neće biti ni od seoskog turizma, ništa neće biti ni od obiteljskih gospodarstava i ništa neće biti od hrvatske proizvodnje, posebno one proizvodnje o kojoj svi skupa govorimo a to je proizvodnja iz sela za hrvatsko tržište. Prema tome, ja se u potpunosti slažem da apel treba uputiti. Ali ne apel. Mi apele ne upućujemo, mi upućujemo zahtjeve Hrvatskoj turističkoj zajednici da redefinira svoju politiku kad je u pitanju novi oblici turizma, kad je u pitanju usvajanje novih tržišta a posebno kad je u pitanju pripomoć ljudima kojima je pomoć potrebna.
Hvala. Slijedeća replika poštovani zastupnik Božidar Pankretić.
Hvala lijepa, predsjedniče. Pa evo, nekoliko rečenica ja bih rekao direktno na ovu temu a to je pružanje turističkih usluga u seljačkom gospodarstvu. Mislim da treba ovdje napomenuti nažalost podatke koji su poražavajući. Hrvatsko selo je prazno, depopulacija je izrazito velika. Nekoliko podataka koji nam govore o tome da je 183 sela potpuno prazno, 2 tisuća 408 njih ima manje od 100 stanovnika. Zato ja bih rekao ovaj vid turizma, ovaj vid slobodno kažem spasa za hrvatsko selo je izuzetno bitan. I definitivno se slažem ovdje sa kolegom Markovom koji predlaže a mislim da bi to trebalo dobro razmotriti o promjeni ovoga članka 49. stavka 3. koji govori o tome da turističke usluge iz stavka 1. ovog članka može se pružati za najviše 50 turista istodobno. Mislim da moramo tu razumjeti o kakvom turizmu se radi. Mislim da su predlagači polazili od toga da se ovdje pružaju samo ugostiteljske usluge i onda u ugostiteljskim uslugama ići na određeno ograničenje. Ali gledajte jedan banalan primjer. Djeca iz grada Zagreba ili iz nekog većeg grada koja žele vidjeti nešto što se događa, možda i prvi puta u životu vidjeti kako izgledaju životinje domaće na selu itd. dolaze sada u jedno takvo obiteljsko gospodarstvo. I oni dolaze ne sa jednim autobusom gdje ima 50 njih nego vjerojatnije sa tri, četiri. Znači, jedan ulazi unutra a ovi tri, četiri moraju čekati dok ovi izađu itd. Mislim da morate razumjeti da se ovdje radi o specifičnostima a posebna specifičnost je da evo sada pokušavamo na jedan vrlo konkretan način pomoći selu i da sada sa bilo kakvim ograničenjima ovdje ulaziti ne bi bilo dobro. Idemo ta ograničenja napraviti na drugačiji način da standardiziramo određene stvari, da tu pomognemo ali i sa brojem ljudi mislim da radimo grešku jer mislim da moramo na sve moguće načine pomoći.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa. Ja mislim da bi bilo dobro pojasniti neke stvari. Nitko nikome ne pomaže. Ne pomaže hrvatska proizvodnja hrvatskom turističkom tržištu niti hrvatsko turističko tržište pomaže hrvatskoj proizvodnji. Oni naravno su uzajamno jedni o drugome ovisni. Vi ako želite imati dobar turistički brend, ako želite destinaciju neku podignuti na razini da ona je destinacija onda morate ispuniti određene preduvjete koji se svugdje u svijetu pretpostavljaju da se ispune kad je u pitanju kvaliteta usluga smještaja onda se zna šta to znači, kad je u pitanju brendiranje gastronomske ponude onda se zna što to znači. A da bi se sve to skupa usvojilo morate imati jedan lanac vrijednosti u hrvatskom ukupnom gospodarstvu koji međusobno jedan drugoga potpomažu. Taj jedan lanac vrijednosti je upravo ono o čemu govorimo, moramo imati vlastite proizvode koji imaju težinu gotovo određene kulturološke pozicije tog proizvoda, znači jednoga brenda koji se prodaje i do koga se dolazi da bi se sudjelovalo u nečemu što se zove doživljaj u turizmu. Znači, doživljaj u turizmu je jedna primarna zadaća onih koji žele ozbiljno stvoriti hrvatsko turističko tržište a hrvatsko turističko tržište je druga Hrvatska. Potencijali hrvatskog turističkog tržišta koji se kreću od 1 milijun do 1,5 milijuna posjetitelja je turističko tržište gotovo ravnopravno postojećem hrvatskom stanovništvu od 4,5 milijuna jer su oni došli trošiti, jer su oni došli sa namjerom da potroše svoj novac.
Poštovani zastupnik Pero Kovačević replika.
Poštovani gospodine predsjedniče, baš na ovo što je govorio gospodin Markov. Znači, treba napraviti te bitne pomake da hrvatska poljoprivreda bude u funkciji hrvatskoga turizma jer činjenica da mi 70% prehrambenih proizvoda i hrane za potrebe turizma uvozimo dovoljno, o tome govorim. Ali vrijeme nam sve više odmiče tako da je bitno poduzimati pravovremene mjere vezano i za hrvatsku poljoprivredu. Ali ću se tu sada osvrnuti na dva bitna pitanja na koja je ukazao gospodin Markov. Pitanje prvo uporabnih dozvola. Tu će biti ogromnih problema zbog činjenice posebno u području Dalmacije i Jadrana jer znamo da su nam nesređene zemljišne knjige. Situacija sa zemljišnim knjigama je takve naravi, a da bi se riješilo i pitanje uporabne dozvole i sve ostale druge stvari pa i minimalnih tehničkih uvjeta, da bi se dobili minimalni tehnički uvjeti mora se dokazati pitanje vlasništva odnosno ugovor da si ti s vlasnikom sklopio ugovor da može se taj dio iznajmljivati u te potrebe. To će biti veliki problem, ali nismo ni svjesni te činjenice. Zbog toga se slažem s ovim dijelom da vidimo i da razmotrimo kod Zakona o gradnji kako i na koji način ga riješiti. Jer ćemo imati sasvim suprotan efekt od onoga što želimo napraviti jer mnogi neće dobiti te uvjete. Mnogi će morati zatvoriti svoje, za pružanje svojih turističkih usluga. I sad, kad je riječ o seljačkom gospodarstvu slažem se što je gospodin Markov govorio. Ali ovdje moram upozoriti na onaj dio koliko je puno makinacija bilo vezano za te dijelove tako da su recimo pod krinkom seljačkog gospodarstva ili seljačkog turizma prodavala se hrana neautohtona, ne hrana koja je proizvedena. Prodavao se sir iz Mađarske, sir iz Francuske, vino iz Španjolske a samo je naziv bio seljačko gospodarstvo. Prema tome tu je bitno omogućiti našim proizvođačima, seljacima, a ne da ovo uskoče stranci koji će prodavati, pružati usluge kineske seljačke, mađarske ili neke treće ili pete. Evo toliko. Hvala.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa. Prvo, slažem se sa kolegom Kovačević Perom u pitanju uporabnih dozvola i problema posebno na Jadranu koji se javljaju u smislu toga da uistinu imamo nedovoljno jasno evidentirano vlasništvo, katastarske knjige koje nisu usklađene sa stvarnim vlasništvom, a posebno imamo još jednu veliku manu, a to je nemamo određenu crtu javno-pomorskog dobra. Znate na otocima i u priobalju to je jedna vrlo važna stvar i jedno veliko opterećenje za sve koje žele ozbiljno raditi i ozbiljno poslovati. Naime dokle se ne utvrdi ta crta, dokle se ne utvrdi crta javnog pomorskog dobra vi praktično ne možete ući u sustav vlasništva. Ne možete ostvariti ona prava koja ste i po prostornom planu mogli ostvariti. Ne možete naprosto započeti aktivnosti dok ne dođe do rješenja da je utvrđena crta javnog pomorskog dobra. Zbog čega? Naprosto zato što to limitira sve postupke, sve postupke koji su nastupili. Na drugoj strani Pero je potpuno u pravu kad se, što se tiče makinacija. Međutim nisu seljaci i gospodarstvenici koji proizvode domaću hranu krivi za makinacije. Za makinacije su krivi veliki. Za makinacije je kriva javna vlast. Za makinacije su krivi oni koji ne vode račune i oni koji su umjesto da se stave u službu domaće proizvodnje stavili su se u službu uvoznika. Stavili su se u službu onih jačih, njima služe, njima podilaze i ima ih u svim političkim strankama. One ne stoje samo eksplicitno u jednom dijelu. Oni su se vrlo dobro organizirali i oni žele dokazati da u Hrvatskoj se ne isplati i ne treba ništa proizvoditi jer sve ionako imamo vani. Prema tome mi trebamo protiv njih govoriti, a ove naše male koji ionako su napaćeni, siromašni i nemaju kome što prodati a stoji im sve kod kuće jer nemamo organizirane otkupe, nemamo organizirano tržište i nemamo preferenciju onoga što bismo trebali imati. Prema tome kolega Pero to je tako.
Hvala. Sljedeća replika poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Hvala lijepa. Evo gospodine, gospodin Markov je govoreći o negativnom okruženju u kojima posluje hrvatski turizam naglasio samo jednu činjenicu a to je da stopa PDV-a dakle porezno opterećenje hrvatskog turizma koje je drastično veće nego u nama konkurentnim zemljama. Znate i sami da smo, ukinuta je nulta stopa za, na organizirane dolaske turizma i uvedena je selektivna, uvedena je stopa od 10% za neke oblike tog turizma. Međutim nama konkurentske zemlje imaju diferenciranu stopu između 6 i 8% što automatski hrvatski turizam stavlja u nepovoljni, u nepovoljni položaj već u startu. Drugo, prisutni su ostali, ostali negativni trendovi u okruženju, u našem okruženju a to je svjetska, u kojima posluje hrvatski turizam, a to je svjetska recesija. Zatim bolesti poput ptičje gripe, zatim terorizam, zatim trendovi, trend skraćenje dolaska turista odnosno broja dana koji borave odnosno višekratno, višekratni dolazak turista. I u svemu tome evo naš hrvatski turizam se još uvijek dobro snalazi. Međutim niste spomenuli mjere poticaja koje bi trebalo uvesti. Evo mi imamo te nove avio kompanije, jeftine avio kompanije koje dovode turiste, a time neke destinacije koje su tradicionalno vezane na autobusere dolaze u pitanje. Znači tu posebno mislim na Kvarner dakle gdje tradicionalno gosti dolaze autobuserima odnosno autobusima. Isto tako, isto tako i Istra i smatram da i njima treba uvesti poticaje da bi mogli dobro poslovati.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa. Ja bih se referirao na onaj dio koji ste kolega sasvim opravdano postavili a to je pitanje porezne politike prije svega PDV-a u turizmu. Naime činjenice su kad je u pitanju investicija u turizmu da je tada Hrvatska gotovo neatraktivna zemlja. Mislim da ćemo se to svi složiti. Zašto je to tako? Mislim da porezna politika i radno zakonodavstvo su najveći uzroci tome. Porezna politika naprosto je destimulirajuća. Mi moramo otvoriti prostor i kad se, je u pitanju porezna dobit da se dozvoli reinvestiranje u smislu izgradnje novih kapaciteta i u smislu dizanja većeg standarda postojećim kapacitetima. I oni koji reinvestiraju da budu oslobođeni poreza na dobit. Mislim to je svugdje normalno na svijetu. Jer ako to … … [[Upadica se ne razumije.]] Ne, kod nas nije kolega Kajin. Prema tome moramo otvoriti ventile da u Hrvatskoj dođe do novih investicija. Mi imamo svega 120-tak tisuća kreveta u hotelima gospodo. Pa više ih ima od Venecije do Trsta nego što ih ima u cijeloj Hrvatskoj. I onda još govore da mi imamo preizgrađenost. Pa mi nemamo ništa što se tiče ozbiljnih hotelskih kapaciteta. I ukoliko u iduće 4 godine ne izgradimo 150, 200 tisuća, 200 tisuća, mislim da i Ministarstvo planira na nekih 300 tisuća u nekom periodu onda ne možemo se nositi sa konkurencijom. A konkurencija sa svih strana nadire. Turska svake godine pojačava svoje kapacitete da je nitko ne može pratiti. Prema tome mi moramo ozbiljno napraviti uvjete za stvaranje novih investicija u turizmu. Pozicionirati te investicije sukladno našem prostoru. Jasno, nećemo dozvoliti da prostor na neki način zagadimo. Ali moramo u prostornoj dokumentaciji znati točno jel' ćemo raditi hotele, kakve hotele? Pa na kraju i da se država malo umiješa pa i strukturirati određeno na neki način i vlasništvo tih objekata, tih hotela i na taj način stvoriti jedan «bum», novi «bum» u Hrvatskoj. Jer turistički «bum» u Hrvatskoj nije nastao nažalost u zadnjih 15-tak godina kad je u pitanju izgradnja objekata. On je nastao kad je u pitanju popularizacija turizma i jačanje ove naše djelatnosti.
Hvala. Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Rasprava o ovom zakonskom prijedlogu, ovom Konačnom prijedlogu o pružanju usluga u turizmu zasigurno ima cilj, odnosno očekivanja svih onih koji se bave turističkom djelatnošću, ali jednako tako i ukupnih, i sveukupnosti građanstva o boljitku i našem napretku glede samog razvoja turizma. Građanima se već dobar dio godina govori upravo a na uštrb i razvoja drugih grana, recimo industrije kako je upravo investiranje u turizam i uopće razvoj turizma jedini uvjet našeg opstanka, a inače zajamčeni garant našeg razvoja. Dakle, o turizmu se inače govori i to odvojeno kao nekakvom deusu ex machina koji će eto riješiti sve naše probleme i učiniti nas bogatim. Međutim, je li tomu zaista tako i da li će na kraju krajeva i ovaj zakon tom doprinijeti. Dužnosnik Hrvatske udruge hotelijera Franco Palma inače je čelni čovjek Porečke rivijere, izjavio je da su u protekloj godini hrvatski hotelijeri zabilježili manji profit nego čak u prethodnog i to unatoč približno istom broju gostiju i povećanju ukupnog prometa od približno 4%. Plaće hrvatskih turističkih radnika ispod su hrvatskog prosjeka što nije način sigurno niti jamac razvitka turističke grane. Prema Palmi hotelijeri, čak 35% hotelijerskih tvrtki u Hrvatskoj je u gubitku, dok 40% ne bilježi zaradu i kada se suočimo sa ovakvim podacima onda je jasno da i visoki državni dužnosnici koji su namjeravali posjetiti ovaj skup hrvatskih hotelijera i restauretera u zadnji čas su i otkazali najavljeni dolazak. Postavlja se i pitanje iz perspektive građana i dugoročnih trendova čemu su sve izložena naselja i lokalna zajednica, tj. čitava regija s ovom i ovakvom, odnosno sa određenim problemima i neplanskim razvojem, a da ne govorimo o samom prostoru i planiranju prostora čime se susreću, odnosno čime će se u vrlo bliskoj budućnosti susresti. Također povećanje i slivne naknade, zatim uvođenje spomeničke rente i stalno povećanje hotelijeri smatraju također jednim od bitnih problema svoje rastuće neprofitabilnosti. Naravno da je to sada i s njihovog kuta gledanja, međutim ono što svih nas mora zabrinuti odnosno staviti jedan normalan odnos građana i zaštite zabrinjavajućeg uništavanja prirode, jednog liftinga stoljetnih naselja čija kulturna baština u pojedinim slučajevima uživa najviši stupanj spomeničke zaštite. Dakle, sve više nekako raste i to iskustveno uvjerenje da od toliko navodno očekivane dobiti za ukupno stanovništvo, naročito lokalno stanovništvo od turizma malo tko od toga samo može živjeti, odnosno ukupno stanovništvo malo ili nikada ili ništa ne dobiva. Nekada je dio zarade iz turizma, sjetimo se o onim nekim posebnim mjerama, preraspodjelom naročito bio investiran, odnosno reinvestiran nazad u lokalnu samoupravu. Naravno, ta vremena su prošla ali ništa bolje nije pronađeno da bi supstituiralo ovo nešto što bi lokalnu zajednicu, od čega bi lokalna zajednica i njezina infrastruktura imala koristi. Dakle, što je to u biti što ne valja i od čega prijeti opasnost i zašto treba biti posebno oprezan. Jedna smo prije svega od rijetkih zemalja na europskom sredozemlju koji ima razmjerno, koja ima ipak razmjerno očuvane prirodne resurse i vrlo bogatu kulturnu baštinu. Međutim, hrvatska obala doživljava neugodnu kombinaciju kako ekskluzivnog, tako i jednog masovnog turizma koje uništava lokalne resurse. Dakle, uopće orijentacija na taj ekskluzivitet on sam po sebi i jezično dakle daje do znanja da se takva jedna struktura gostiju želi izdvojiti odnosno lokalno stanovništvo udaljiti od tih posjetitelja tj. turista. Naravno da se upravo i zbog ovoga prijeti bojazan da se i gradovima i naseljima oduzima prostor, nekada njihov prostor za ovakav vid turizma. A malo novca dobivaju nazad da bi mogli kompenzirati takve eventualne štete, odnosno nedostatke. Prema tome, nema sumnje da djeluje jedan financijski, odnosno trebalo bi prije svega ovo želim istaknuti vidjeti kakvi su financijski i prostorni učinci razvoja, odnosno uopće turizma. S druge strane pogubna je sprega politike i građevinskog lobija. To već vidimo što se događa u Splitu, ali ne samo u Splitu nego i u mnogim drugim gradovima. Kao primjer navest ću samo to da naš Institut za turizam dakle i jedna konzultantska tvrtka koju je osnovao upravo djelatnik Instituta za turizam, to su ovako samo crtice koje govore o tome kako se malo ulaže uopće i kako se malo sveobuhvatno gleda razvoj tog turizma, odnosno što on znači na lokalno stanovništvo, na lokalne zajednice. Oni koji imaju financijski kapital na žalost tako bolno iskazuju niski socijalni i kulturni kapital. U tome je naš najveći problem, ali i naša opasnost. Vlada Republike Hrvatske podržava između ostalog razvoj turizma, ali koji već se sada pokazalo, odnosno u budućnosti ćemo vidjeti da li on zaista pridonosi održavanju postojeće urbanosti ili pak mijenja viziju, odnosno vizure gradova, naselja. Velika sredstva poreznih obveznika upravo se ulažu gdje, i u ove velike mega projekte za pristajanje kruzera. Međutim, da li je to zaista u interesu građana i njihovog boljitka ili pak u interesu vlasnika brodova, turističkih uprava i građevinskog lobija ili pak u interesu i kakve će koristi imati od toga lokalna zajednica vrijeme će vrlo brzo pokazati. Međutim ono što je na djelu to je vrlo opasno. Samo nekoliko primjera koje sam već i nekoliko puta povodom raznih rasprava isticala, a koji se itekako uklapa ovdje u ovu raspravu pitanje je gospodarenja ne prostorom kao nekakvi imaginarnim zrakopraznim prostorom nego raspolaganjem zemljištem u vlasništvu jedinica lokalne samouprave, a tobože po unapređenju turizma. Tako se to građanima predočava. Primjer Posedarje i velikog mega projekta Posedarje Rivijera d.o.o. pokazalo se tobože jedno veliko javno privatno partnerstvo pokazalo se da se radi o običnoj kupoprodajnom ugovoru najvrijednijeg resursa od 2 do 3 eura, bez mogućnosti i obveze da se uopće bilo kakav hotelski kompleks tamo napravi. Nedavno čitamo prije dva dana da upravo što se događa i što će se dogoditi u Hvaru i u Jelsi rasprodat će se, prodat će se 2 milijuna zemljišta koje će se u međuvremenu pretvoriti u građevinsko, za to ćemo dobiti 250 milijuna dolara, to će se brzo potrošiti jer se čak ni investirati, reinvestirati nema u što jer ćemo prodati svoje zemljište. Prema tome prodaja i rasprodaja pod parolom evo prodajte odnosno kupujte izvorno hrvatsko odnosi se i na zemljište. Moj kolega Antešić maloprije kada je kolega govorio o zemljišnim knjigama da nisu uređene i da je to kočnica turizma kaže srećom da nisu uređene, jer da imamo uređene knjige možda daleko, daleko manje kvadrata bi nam uopće ostalo u vlasništvu. Eto, tako. O tim problemima itekako treba voditi računa da očuvamo naš najvredniji resurs, a to je zemljište. Nakon bolnog stvaranja države pod parolom svoj na svome Hrvati ne smiju biti podstanari u vlastitoj kući jer već sada moraju, pogotovo turistički radnici, bolje reći nadničari u velikim stranih hotelskim kompleksima, primjer u Zadru nazdravljati Guten morgen.
Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo moram ispraviti jedan netočan navod koji je kolegica naglasila na početku, a to je da je zabrinjavajuće uništavanje prirode kod nas. Što je apsolutno nije točno jer nikad se priroda nije bolje štitila nego sad. Sjetimo se odluka koje su donosili recimo svojevremeno centralni komiteti koje je kolegica jučer pokušala amnestirati ovdje u Saboru u odnosu na multinacionalne kompanije koji su donosili odluke o gradnji koksara, cementara na Jadranu, dakle visokih dimnjaci i Bakarski zaljev, Kaštelanski zaljev upropastili su sve što su mogli. Sjetimo se odluka prethodne Vlade koja je dozvolila priključenje bespravno sagrađenih objekata na infrastrukturu gdje su se tisuće i tisuće apartmana gradili svagdje, bespravno. Ali su uredno prodani jer su imali vodu, kanalizaciju, sve su mogli napraviti, jel. Prema tome, ovo ministarstvo mislim da itekako će spasiti sve što se može spasiti, zahvaljujući i vašoj bivšoj Vladi, a i vašim prethodnicima u koje se zaklinjete. Hvala.
Povreda poslovnika, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Ti si ispravio nešto što ovako bi se možda moglo podvesti pod institut replike, ali ne ispravka netočnog navoda. I povrijedio je naš poslovnik, odredba članka 209. Pa onda on govori o nekakvim komitetima, to valjda kad je on u partiju da bi mogao biti direktor osnovne škole. Ali pustimo sad to.
Hvala lijepa kolegice Ingrid Antičević.
Mislim ja ne znam za koga se on …
Nije zastupnik povrijedio povredu poslovnika, nije povrijedio, molim vas, nije zastupnik Markovinović povrijedio poslovnik. On je ispravljao netočno navod. Ali ne možete ispravljati ispravak ispravka. Tako da ovo nije vaša povreda poslovnika nego ste vi povrijedili poslovnik. Poštovani zastupnik Frano Matušić, ispravak netočnog navoda.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolegica Antičević je rekla da se gradovima oduzima prostor za nekakve turističke zone. Gradovima nitko ne može oduzeti prostor. I druga stvar, gradovi i općine sami definiraju kroz svoje prostorne planove gdje će im biti turističke zone. Za razliku od vremena kad im je Centralni komitet to određivao. Što se tiče zemljišta i prodaja zemljišta, pa kolegice ova Vlada je donijela odluku da se državno zemljište ne može nikome prodavati. Ova Vlada je donijela tu odluku. A prodaju ga, da, točno, prodaju ga recimo nezakonito ga prodaje vaš SDP-ovac na Mljetu gdje je prodao preko milijun četvornih metara državnog zemljišta na nezakonit način. ja doista očekujem da Državno odvjetništvo poduzme sve korake vezano za to jer ima prijavu. I još jedan ispravak navoda, kolega Markovinović nije bio u partiji.
To ćemo opet povreda poslovnika?
… [[Govornica nije uključena, ne čuje se.]] Kolega je povrijedio poslovnik, odredbu članka 209. jer je ponovno replicirao meni a nije ispravljao. Odnosno ako je i bio djelomično nekakav ispravak, odnosno iskvarak ali i to vi tretirate kao ispravak on je i dalje replicirao i nadovezao se, odnosno spominjao kolegu načelnika sa Mljeta što je apsolutno netočno, što on tvrdi. A dapače, točno je to da država ako je donijela odluku o zabrani prodaje to radi, to Hrvatske šume rade, objavljen je oglas, javni oglas o prodaji zemljišta kojima raspolažu Hrvatske šume.
Nije povrijedio poslovnik zastupnik Frano Matušić nego ste ga vi povrijedili ponovo i drugi puta. Ispravljao je netočni navod i davao objašnjenje za ispravak netočnog navoda kao što daju uvijek zastupnici i vi i drugi daju objašnjenje za ispravak netočnog navoda. I nemojte ići opet s time da se pod firmom, pod maskom povrede poslovnika ispravlja ispravak netočnog navoda. Replika, poštovani zastupnik Zdenko Antešić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Evo kolegica Ingrid govoreći o teškom stanju hotelskog sektora nije spomenula zapravo najveći problem koji tišti hrvatski hotelski sektor, a to je neriješeno pitanje privatizacije. Naime, kao što znate još 16 društva su u vlasništvu Hrvatskog fonda za privatizaciju i evo do dan danas svjedoci smo raznih privatizacijskih igara bez granice, a o tome bi naročito mogli svjedočiti u opatijskoj kući Liburnija hoteli gdje je stvarno bi se mogao nazvati jedan primjer, primjer privatizacije hrvatskog turističkog sektora baš onako na hrvatski način. Naime, također evo ovdje u bližem kvarnerskom okruženju evo 6 godina već rapski imperijal ima model privatizacije koji još do dan danas nije realiziran. To se radi na kapaljku i bojim se da će to i tako skoro biti realizirano. A da ne govorim o crikveničkom Jadranu gdje se uopće još ne nadzire na koji način će se to privatizirati. I to je zapravo temeljni problem razvoja hrvatskog turističkog sektora jer se na ovakav način on ne može razvijati dok se ne riješe vlasnički odnosi. Zatim, tu je problem Zakona o turističkom zemljištu. Znate i sami da kampovi, dakle kampovi koje koriste te tvrtke još nisu u njihovom vlasništvu, to je neriješeno. Zatim, neriješene koncesioniranje plaža, odnosno neriješenog pomorskog javnog dobra. Sada hoteli imaju, koriste plaže putem koncesijskih odobrenja koje traju do godine dana i zapravo nemaju nikakvog motiva da dugoročno investiraju u razvoj te djelatnosti. Dakle, potrebno je što prije riješiti pomorsko javno dobro, riješiti putem dugoročnih koncesija plaže kako bi i u tom segmentu se mogao hotelski sektor razvijati.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Pa dobro ste kolega i shvatili moju raspravu, a i apostrofirali ovaj gorući problem rasprodaje našeg najvrjednijeg i neobnovljivog resursa. Istina postoje nekakvi zakonski, zakonska rješenja koja se izigravaju, koja se uopće ne primjenjuju, tobože pravo prvokupa je Vlada donijela, odnosno i mi smo ovdje donijeli takav zakon, pa bi se trebalo postaviti pitanje u kojem slučaju i koji metar kvadratni putem prava prvokupa je država kupila. Tobože egzistiraju nekakvi mali sigurnosni mehanizmi, ali s druge strane neviđena ne prodaja, nego rasprodaja ponavljam našeg najvrjednijeg resursa. Od '90. do 2000. godine imali smo uništavanje poduzeća, da ne ponavljamo tu priču, a sada još ono što je preostalo. A što onda?
Poštovani zastupnik Valter Drandić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, gospodine pomoćniče ministra, kolegice i kolege. Turizam je danas sigurno najbolji kanal prodaje hrvatskih proizvoda i usluga, turizam je najjednostavniji i najlakši način izvoza hrvatskih proizvoda i usluga, ali u isto vrijeme na žalost turizam se još uvijek malo turisti upravo za to, za prodaju naših hrvatskih proizvoda i usluga. Siguran sam da je lakše prodati neki proizvod Nijemcu npr. iz Frankfurta na plaži, u hotelu, restoranu, prodavaonici, u Splitu, u Puli, na Plitvicama, Kopačkom ritu, Zagrebu, nego taj isti proizvod izvesti i prodati recimo na tom njemačkom tržištu odakle taj turist dolazi. Turizam u biti donosi izvoz na tržište u Hrvatsku i time stvara veliki sinergijski učinak na cijelo gospodarstvo jer praktično ne postoji niti jedan proizvod, ne postoji niti jedna usluga koja se putem turizma kao izvoz tog kanal prodaje ne mogu danas prodati. Ali u isto vrijeme turizam je dobar kanal prodaje sveg onog što mi proizvodimo u Hrvatskoj, a toga je na žalost malo. Onoliko koliko je sam dobar, koliko je kvalitetan, koliko stvorimo dobrih turističkih proizvoda koje turistima nudimo. Hrvatskom turizmu danas nedostaje samo jedna stvar, a to je kvaliteta, nedostaje kvaliteta, nedostaje još uvijek kvaliteta objekata, kvaliteta usluga, fale nam doživljaji i jako su pomaci u posljednjih nekoliko godina veliki zahvaljujući značajnim investicijama u povećanje te kvalitete to je u ukupnom turističkom proizvodu Hrvatske još uvijek nedovoljno. Turizam je doživljaj, a mi ćemo biti uspješni kao turistička zemlja kada u glavama ljudi u Europi i šire Hrvatska bude asocijacija dobrog odmora, dobrih doživljaja. I umjesto da se iscrpljujemo u promašenim raspravama koje upravo slušam, a i u drugima tipa da li Hrvatskoj treba elitni ili masovni turizam i sličnim izmišljenim bilo bi bolje da se koncentriramo na to kako da najbolji hrvatski proizvod postigne visoku razinu kvalitete bez obzira da li se radi o destinacijama tzv. elitnog ili masovnog turizma, kako da hrvatski turizam dostigne kvalitetu četiri zvjezdice. Kvaliteta turizma ne ovisi o njegovom obliku već o onome što mi turistima nudimo i često se čuju ocjene o turistima iz nekih zemalja kao navodno lošim gostima, gostima koji malo troše i slično, ali u isto vrijeme su turisti iz tih istih zemalja itekako dobrodošli gosti u nekim našim susjednim turističkim konkurentnim destinacijama. Dakle, bit će da ipak nije problem u turistima već je problem u nama, u našem proizvodu koji još uvijek nije dovoljno kvalitetan i ne nudi dovoljno. Turist ipak može kupiti onoliko koliko mu mi nudimo i ništa više od toga. Turizam bez velikih brojeva i turizam bez kvalitete nema rezultata i nema sinergije s ostalim djelatnostima te nema niti utjecaja na nacionalno gospodarstvo. Za nas u Hrvatskoj važan je što brži prijelaz sa onog turizma, lijepog mora i kreveta na turizam raznovrsnih doživljaja. Danas je u turizmu presudno ono što gost doživi daleko više nego gdje spava. Normalno je da mora spavati u čistoj opremljenoj i uređenoj sobi ili apartmanu, ali to već ima u svim ozbiljnim destinacijama. To više nije doživljaj. Doživljaj je nešto drugo i to je ono što privlači, ono što se kupuje, pa i po znatno višim cijenama nego što mi to danas prodajemo. Ima i dobrih primjera, primjeri su uspješne turističke tvrtke npr. u Istri, povezanost u razvoju turističkog proizvoda Istre između privatnog i javnog sektora, razne vrste turističkih doživljaja od vrhunskih wellnessa, enologije i gastronomije, bike, sport ekstrema, podmornih sportova pa sve do agroturizma i mnogih drugih proizvoda. Uz smanjenje smještajnih kapaciteta konkretno u Istarskoj županiji ostvaruje se veći prihod ne samo u turističkim tvrtkama, nego i kod mnogih malih poduzetnika koji se bave turizmom i koji od turizma žive. Ja podržavam ovaj Zakon, smatram da je vrlo značaj kao temeljna zakonska osnova za stvaranje kvalitetnog turističkog proizvoda kojeg čine cijeli jedan niz usluga u turizmu, ali ne samo u turizmu, već i u svim pratećim djelatnostima koje plasiraju svoje proizvode, svoje usluge kroz kanale prodaje koje stvara i otvara turizam. Podržavam isto tako i amandman Odbora za turizam koji u svakom slučaju poboljšavaju ovaj zakonski prijedlog. Na temelju ovog Zakona potrebno je izvršiti i niz izmjena u podzakonskim i pratećim aktima jer posebno želim podvući pravilnik o kategorizaciji. Potrebno je omogućiti da u turističku ponudu uđu suvremeni trendovi, da uđe ono što turisti danas traže da dobiju minimalno onaj komfort na koji su naučeni kod svoje kuće. Reći ću samo jedan primjer. Kod kategorizacije hotela mi još danas imamo u hotelu s pet zvjezdica obavezne kade s toplom i hladnom vodom. Kao da je to nešto jako veliko, bez obzira da li investitor npr. u kupatilu gradi najluksuzniju hidromasažnu kadu on mora ugraditi kadu s toplom i hladnom vodom. Zamislite muke tih investitora hotelijera koji žele stvoriti vrhunski kvalitetan proizvod, a mi im ovakvim i nekim drugim rješenjima koji su ipak već prevaziđeni to onemogućavamo ili bespotrebno poskupljujemo investiciju. Slikovito je to taj pomak u kvaliteti, to je upravo taj pomak hidromasažne kabine, a ne kade s toplom i hladnom vodom. Prema tome, treba nam kvaliteta. Ali tko stvara tu kvalitetu? Kvalitetu stvaraju jedino ljudi. Ljudi koji se žele baviti ovim teškim i zahtjevnim poslom ima nažalost sve manje Danas recimo u Istri gotovo nitko ne želi biti kuhar, ne želi biti konobar. Ispada da je to kao neka sramota, da je sramota pošteno raditi svoj posao. A često smo baš mi, mi političari, sindikalisti svojim izjavama generatori takvih opredjeljenja. Ulaganje u ljude je najvažnije. I tu su potrebne velike promjene. Od školskog sustava koji treba učiti djecu da pošteni rad nije sramota već ponos, da je dobar kuhar, konobar ili neko drugo zanimanje itekako dostojanstven posao, do odnosa prema tim istim radnicima u turističkim tvrtkama za koje povećavanje kvalitete tog našeg turističkog proizvoda treba apsolutno rezultirati povećanjem plaća i boljim uvjetima rada. Jer u suprotnom imat ćemo samo uvoznu radnu snagu. I koliko god je dobro da ljudi koji rade u turizmu govore strane jezike ipak bi bilo dobro da govore i hrvatski. Ono gdje mi, Hrvatski sabor možemo dati najveći doprinos je u svakom slučaju, su ova zakonska rješenja. Ja bi posebno podvukao poreznu politiku. Mislim da je nulta stopa PDV-a dala itekako dobre efekte za hrvatski turizam u vremenu nakon rata kad je trebalo investirat i da tih tadašnjih 22% koji je ostavljen turističkim tvrtkama itekako pomogao da se izvrše određene investicije u turizam i da naš turizam krene prema naprijed i dostignemo ove rezultate koje danas imamo. Diferencirana stopa PDV-a od najviše 6% za koju se zalaže IDS dovela bi naš turizam u poziciju da bude konkurentan u odnosu na druge okolne destinacije. Turizam izgleda lijepo, turizam je doživljaj ali oni koji se bave turizmom oni su svake godine, svake sezone u ratu. U ratu s konkurentskim destinacijama da privuču goste da budu što je moguće bolji, kvalitetniji i da po što povoljnijim uvjetima pruže ljudima koji dođu kod nas što bolje sadržaje, što veće doživljaje. Ako im mi u tome ne pomognemo svojim zakonskim rješenjima, prvenstveno u poreznom sustavu onda ne možemo ni očekivati velike rezultate ni za turizam ali isto tako za cjelokupno hrvatsko gospodarstvo, za koje ponavljam još jedanput turizam najbolji kanal prodaje, najbolji kanal izvoza hrvatskih proizvoda i usluga. Hvala lijepa.
Hvala i vama kolega Drandiću. Riječ ima kolega Damir Kajin. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjena gospodo zastupnici! Ma, svi se mi slažemo da je turizam izuzetno bitna hrvatska grana i u tome nema nikakve dileme. Nažalost samo grad Prag ostvaruje veći ukupni turistički prihod od cjelokupnog hrvatskog turizma zajedno. A Hrvatska s druge strane ima 6 hiljada kilometara obale, računajući oko svakog otoka. Jasno je i to da samo na turizmu ne može počivati niti jedna ekonomija, pa tako ne može počivati ni samo hrvatska ekonomija. Ne može Istra sama počivati na turizmu a kamoli će Hrvatska. Npr. u Istri u bruto društvenom proizvodu, industrija je apsolutno na prvom mjestu zastupljena sa 33%. Nažalost u Hrvatskoj u bruto društvenom proizvodu industrija znači, gledano na razini zemlje je zastupljena sa svega 21, 22%. Trgovina je u Istri na drugom mjestu sa 27% i tek na trećem mjestu je turizam sa 11%. Iza njega dolazi onda graditeljstvo sa nekih 9%. I sad se postavlja pitanje, kako dalje? Hrvatskoj pa samim time i Istri kao što je maloprije govorio i Valter Drandić, potreban je vrhunski turistički proizvod i jasno cjelogodišnji ovaj turistički proizvod. Samo znači taj vrhunski turizam može donijeti i primjereni socijalni status našim radnicima. Samo da nam se ne dogodi jasno, da imamo sutra ili za deset godina elitni turizma a radnike koji će biti socijalni slučajevi u takvim … [[Govornik se ne razumije.]] To jednostavno ne može ići zajedno. Ali je zasigurno veće jamstvo da će i radnici biti bolje plaćeni u elitnim objektima nego u ovakvima u kakvima danas rade. U zadnjih 40 godina znači ili 45 godina, zahvaćeno je na Jadranu gotovo 600, 700 kilometara obale novom gradnjom. Istina je i ta da naši obalni gradovi doživjeli su '70.-tih i '80.-tih godina gospodarski procvat. '90.-te godine dogodio se industrijski krah. A 2000. godine ili nakon 2000. godine, nakon što je definitivno postalo jasno da je Balkan pacificiran, događaju se bujanje apartmana. Nažalost, u zadnjih 17 godine na tlu Republike Hrvatske, pustimo sada Grad Zagreb, govorim sada o morskom turizmu, nije izgrađeno pet novih hotela. Znači, na cijeloj obali nije sagrađeno pet novih hotela koji bi imali više od recimo 150 ležajeva. Ne mislim znači na adaptacije pri tom, na rekonstrukcije. Puno je toga učinjeno u međuvremenu, ne jasno dovoljno. Ali, postavimo si pitanje, koliko je novih hotela sa preko 150 recimo ležajeva sagrađeno na našoj obali? U Umagu su sagrađena dva takva nova hotela. U Rovinju da ja znam, niti jedan. U Poreču ni jedan. U Opatiji niti jedan. U Rijeci niti jedan. U Dubrovniku ništa. Pustimo adaptacije. Još jedanput ću reći. Još pola kapaciteta ni tamo nije obnovljeno. Na Hvaru nije sagrađen niti jedan takav novi hotel. Na Lošinju, na Cresu, ništa. Na Braču ništa. Na Rabu ništa. U Splitu ništa. I to je jedan ogroman problem o kojemu također treba progovoriti. A zašto je između ostalog tako? Zato jer Hrvatska još uvijek nema definiran niti ovaj status tzv. turističkog zemljišta koji nije ušao u temeljni kapital privatiziranih hotelskih kuća. Prije svega IDS je uspio osporiti na tisuće hektara takvog zemljišta u Istri, od "Jadranturista" preko 200 hektara do Agrokora nekih 600 hektara u Poreču. Od Rivijere do Plave lagune. Od Lagune, Novigrada "Istraturista". Istina je, naši su isto prodali 100 hektara u Barbarigi odnosno Dragomeri. Ali što želim reći? Bez rješenja statusa tog turističkog zemljišta neće biti investicija u turizam. Drugo. Šta Hrvatska još uvijek nije riješila? Pa mi nismo uspjeli riješiti niti status jedne "Liburnije". Nismo u stanju razriješiti ulazak … [[Govornik se ne razumije.]] holdinga u tu tvrtku. Ja sumnjam da će uskoro presuda Trgovačkog suda kada je riječ o Opatiji odnosno "Liburniji" biti drugačija od arbitražne odluke Gospodarske komore. I živo me zanima kako će se ta jedna situacija razriješiti u roku od 15 dana usprskos činjenici što je premijer Sanader obećao da će grad Opatija doći u dominantan taj vlasnički položaj. Još gospodo nije razriješen status najvećih hotelskih kuća na Jadranu. Podgora i Živogošće idu sada na 6. natječaj. Za 73,17% hotela Podgora traži se da početna cijena bude jedna kuna. Za 18,18% Živogošća također početna cijena 1 kuna. To je 50 km od Dubrovnika. Za crikvenički “Jadran“ početna cijena 1 kuna, ali temeljni kapital tog “Jadrana“ koji je procijenjen na 506 milijuna kuna s druge strane taj “Jadran“ ima nepodmirenih obveza 360 milijuna kuna. “Jadran“ je u blokadi ne znam već koliko godina, ne mjeseci. Plaće se isplaćuju preko Hrvatskog fonda za privatizaciju. Sindikati jasno traže da netko uđe unutra, pa makar sa tom jednom kunom da preuzme obveze prema komercijalnim bankama jer u protivnom sve će se naprosto srušiti samo od sebe. Evo gospodo i to je hrvatski turizam ove 2007. godine. Nemojmo ga, to želim reći minorizirati, ali nemojmo niti previše apostrofirati kada je riječ o turizmu. Ni približno taj turizam nije dohodovan kao što mnogi u ovoj sabornici ili u ministarstvima ili u van, ne znam u Hrvatskoj misli. Svaki zakon koji s druge strane popravlja status turizma treba pozdraviti i utoliko treba pozdraviti jasno i ovaj zakon koji opet neće donijeti ne znam neke revolucionarne promjene. Da ne zaboravim ni to elitni turizam čuva i prostor od apartmanizacije, ali i nosi razvoj pa makar i kroz graditeljstvo. Na primjer jedan kamp “Kempenski“ koji sada ulazi u Savudriju, znači investicija 120 milijuna eura koja je dobrano odmaknula. Ali i državnom proračunu će samo kroz osnovu PDV donijeti između 25 i 30 milijuna eura. Što je najveći problem o čemu je govorio Valter kada je riječ eto recimo u Savudriji u “Kempinskom“ u Istri što jednostavno nema radnika. Ono što je nama, evo moj kum traži kuhara. Početna cijena 1000 eura pa da vidim tko će mu se javiti. U Istri ga sigurno naći neće. Međutim, što želim reći? Taj “Kempinski“ radit će 365 dana. Najveći je adut blizina Istre sa Italijom, Slovenijom, Austrijom, Njemačkom, luksuz, taj brend volf koji ide sa time. Plaće će biti bolje nego drugdje, samo znam da niti jedna trećina radnika neće biti sa tih istarskih prostora. Ponavljam, turizam je izuzetno bitan. Samo od turizma i to ću ponoviti ne može se živjeti i to moraju shvatiti građani ove zemlje. Ponavljam, Istra koja ima 7 puta veću dobit od cjelokupnog, istarski turizam 7 puta veću dobit ima od cjelokupnog hrvatskog turizma zajedno ipak joj je turizam kao treća gospodarska grana, a na prvom mjestu je industrija. Dobro je da ovaj zakon govori između ostalog i o agro turizmu. Istra je tu išla najdalje. Imamo tih 200 objekata. Ali koliko? To govorim zbog istarske javnosti tih 200 objekata privredi? Oko 5 milijuna eura. Dobro da se skrije još 5 milijuna to je 10 milijuna eura. Samo “Cimos“ iz Buzeta izvozi 80 milijuna eura, ali sigurno je da nam je taj agro turizam izuzetno potreban zato jer čovjek sa tog sela, sa tog imanja može na tom imanju u tom selu za sebe i za svoje stvoriti radno mjesto. Priče o tome da hrvatski turizam ostvaruje 7 milijardi dolara u toj ukupnoj bilanci za mene je to naprosto fatamorgana. Ja u to ne vjerujem. Brodari mi se stalno javljaju, traže da imaju, da ne plaćaju ove cestarine i ostalo kada brodovima ne voze po cestama treba im izaći ususret. Čovjeka treba jasno pustiti da radi pa će od toga imati svi koristi, i pojedinac i lokalna samouprava i država i nacionalna ekonomija. Hrvatska više neće biti u ratu. Ne daj Bože da se ikada više to ikome dogodi. Hrvatskoj se više zbog NATO-a neće dogoditi izgubljena sezona kao i '99. što je dovelo i do negativnog rasta bruto društvenog proizvoda te godine i u dogledno vrijeme u turizam će se sve više i više ulagati i to je zasigurno dobro. Ono što je osnova ovoga turizma uz to da se ljude pusti da rade, da se riješi taj status turističkog zemljišta. To su i poreska politika, PDV. Ja evo jučer sam govorio o tome. Poresku revoluciju mi bi postigli samo kada bi se PDV plaćao u roku od 60 dana, a ne u roku od 30 dana i apeliram da se razmisli da se PDV diferencirano uvodi na taj turizam. Dobro je za kraj pošto ističe vrijeme da se govori o ovom Zakonu o turizmu, ali još jedanput naglašavam samo od turizma ova zemlja ne može živjeti.
Recite kolega Kajin, hoćete patentirati ovaj model da brodovi idu po cestama?
Oni plaćaju cestarinu u cijeni benzina što je nedopustivo gospodine potpredsjedniče.
Pa ne morate vi meni odgovarati! Ali vam je čudna teza da brodovi idu po cestama. Hvala lijepa kolega Kajin.
Zauzmimo se da i oni kao i ostali ribari plaćaju samo ovu plavu naftu ili kako oni to zovu. Plavi dizel. Pardon. Evo to, za to se zauzimamo. Evo to tražimo i od vas gospodine potpredsjedniče.
Dobro. Replika kolega Letica ima. Izvolite.
Ja se moram na žalost javiti zato što je kolega Kajin rekao da je Podgora udaljena 50 km od Dubrovnika što nije točno. Ja sam dolje rođen, pa bi mi ljudi zamjerili. 162 km sada kada je izgrađen most 150 km. Međutim, ja koncepcijski se ne slažem sa načinom kako zamišlja razvoj turizma kolega Kajin. Ja mislim da je daljnja izgradnja novih kapaciteta pogrešna strategija, Hrvatska treba imati 3 vizije razvoja turizma. Prvi je okončanje i rekonstrukcija i podizanje komfora postojećih objekata. Drugo, državni tajniče trebalo bi stimulirati ljude da stavljaju krovove, da stavljaju fasade, da bojaju kuće i treće produženje sezone. Sva ta tri temeljna i četvrti je proširenje turizma od jadranske prema kontinentalnom području. Sve je to u sukobu sa koncepcijom za koju se zalaže kolega Kajin, ali ja ću kasnije s njim sjesti pa ću mu pokušati objasniti zbog čega je u krivu. Hvala vam lijepa.
Replika kolega Peruško. Izvolite. Kolega Kajin, kolega Peruško ima repliku.
Uvijek možemo popiti.
Kolega Kajin?
A repliku?
A nema, pa morali ste se prijaviti za odgovor. … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Molim, ja teško mogu vidjeti kroz kolegu Leticu, ali niste pokazali. Ako ste se prijavili onda vjerujem kolegi Kramariću. Izvolite odgovor na repliku.
Nema nikakvog problema Slavene, možemo ići na kavu i mislim da ću vas uspjeti uvjeriti da vi niste u pravu. Hrvatska između ostalog ako želi zaštititi svoj prostor mora eto ići i na elitni turizam. On na neki način može štititi i postojeći prostor. Mi moramo privući i relevantni kapital. Ova zemlja je naprosto podzastupljena glede investicija, a sami nemamo sredstava za pokretanje dodatnog rasta. Postojeće hotelske kuće koje su uglavnom postale vlasništvo banaka na račun revaloriziranih, a ranije otplaćenih kredita prije razmišljaju o tome kako će hotelske kuće prodati, izvući dobit nego u njih uložiti. A s druge strane i sami vidite šta se dešava kada kroz formu kuponske privatizacije u turizam uđu privatno investicijski fondovi poput Dom grupe, ne znam SN Holdinga koji u 15-ak godina gotovo ništa nisu uložili niti u jednoj Opatiji niti u jednom Poreču da sad ja ne spominjem o kojim je tvrtkama riječ. Prema tome, nama je naprosto nadsušno potrebno da privučemo investicije, … [[Govornik se ne razumije.]] da dobijemo te sadržaje jer će od toga koristi imati cijela zajednica, a i mi koji sjedimo uz ovaj, u ovome Saboru, jer kroz investiciju ako ništa drugo u državni proračun sliti će se 22% PDV-a.
Replika, kolega Peruško ima. Izvolite kolega Peruško.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Kajin je u toku svoje rasprave u jednom trenutku rekao da ga živo interesira kako će završiti slučaj Liburnija rivijera hoteli iz Opatije. Pa ja mislim da vam to mora biti jasno kako će završiti. Ne može završiti nikako drukčije doli da se eventualno povećanje Vlade izvrši na način da se prelomi preko leđa poreznih obveznika hrvatskih građana. Jer vama je poznato da su, da je pravni posao zaključen. S jedne strane vlast, s druge strane gospoda Ostoja-Jelc i da eventualno raskidanje tog ugovora će koštati 900 milijuna kuna, negdje gotovo do milijardu, jer gospoda Jelc i Ostoja nisu, ne žive od domoljublja nego od koristoljublja. I oni su taj posao dobili, to su njihova sredstva. Ukoliko Vlada želi izvršiti obećanje koje je dato gradu Opatiji, a ima još nekoliko dana do Grada Opatije, čuli smo da i gradonačelnik prijeti otkazom, to se može izvršiti, raskinuti taj posao jer odluka suda ne može biti drukčija od odluke Gospodarske komore. Jer to je jedino logično i normalno. Prema tome ovaj gaf Vlade koji bi već bio i ostvaren da nije bilo otpora lokalne zajednice, da nije bilo političkih stranaka, ali ne vladajućih dakako jer su oni u to umočeni bi bio završio tako kako je, a na kraju će se ponovno prebiti na leđima hrvatskih građana, hrvatskih poreznik obveznika.
Odgovor na repliku, kolega Kajin.
Evo gospodin Slaven Letica mi dobacuje da nije suspendiran ovaj reketar možda se puno toga moglo razriješiti i u Opatiji. Međutim šalu na stranu. Da budem ovako, da onda se ispravim gospodin Peruško, onda me živo zanimanje obećanje Ivo Sanadera. Ako ne, pa i onda kako će na temelju toga završiti status Liburnije, kako će to Vlada razriješiti ulazak Dom i SN Holdinga. Ali i ja sumnjam da će presuda nadležnog trgovačkog ili upravnog suda biti bitno drugačija od arbitražne odluke Gospodarske komore. I volio bih isto tako se da se razriješi status i ovih ostalih hrvatskih kuća na Jadranu koje naprosto stagniraju, počev od Podgore, evo sad se ispravljam 150 kilometara je udaljena, od Dubrovnika, Živogošća. Bili su na 6 natječaja, početna cijena 1 kuna. Nema zainteresiranih za crikvenički Jadran, jednu od najprestižnijih destinacija na Jadranu, također početna cijena 1 kuna. Plaće se ne isplaćuju iz poslovanja tvrtke nego pozajmica Hrvatskog fonda za privatizaciju. Jadran je u blokadi ne znam koliko vremena. Sindikati traže što hitniju privatizaciju. Makar znam sutradan kad netko dođe da će i njega dočekati neprijateljsko okruženje.
Pa prije toga svakako dugovi firme. Kolega Kramarić, u ime kluba HSLS-a 5 minuta. Izvolite zastupniče.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Štovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Meni se čini da je ova tema zapravo kudikamo kompleksnija nego što ako to može na prvi pogled i izgleda. I bojim se ako se mi uskoro ovdje u Parlamentu, ali ne samo u Parlamentu nego uopće u hrvatskoj javnosti bi trebali otvoriti jednu raspravu ovo što je kolega Latica u onoj svojoj replici zapravo jasno naznačio, postavio pitanje ima li Hrvatska zapravo jasnu i dugoročnu viziju turizma. Moramo si postaviti pitanje što je turizam nama i što smo mi njemu. Imam onako blagi osjećaj da mi to doživljavamo kao onu kravu muzaru, ono nešto što nam je Bogom dano je dano. I onda mi to onako lijepo to krčmimo i mislimo da je to nepotrošiv kredit. Daj Bože da je to tako ali to tako nije. Turizam nije neka priča koja ne znam traje od stoljeća sedmog, nego to je stvar određenih civilizacijskih, kulturoloških promjena, navika. I kod nas sve skupa možda to nije, odnosno ima, normalno ima ovih lokacija, destinacija koje slave preko 100 godina turizma, kao Hvar, Opatija, ili negdje drugdje. Ali otprilike ipak je to priča koja tamo počinje 70.-ih godina prošloga stoljeća. Sad bi otprilike trebalo vidjeti što smo mi to u tih 70 godina odnosno od 70.-oh godina na ovamo što se to bitno promijenilo. Bojim se da se nešto dramatično nije dogodilo. I dalje zapravo dominira kult noćenja. Pa onda isto čitate novine, ne znam koliko smo to noćenja ostvarili u odnosu na prošlu godinu ili na proteklu godinu. I bojim se da jednim takvim pristupom nećemo daleko dogurati. One '90. godine su onako bile stresne godine i zapravo uvijek, kao i u svim tim, kao svako zlo ili svaka kriza nije zlo samo po sebi nego uvijek ima, izvorna grčka riječ upravo govori da poslije krize mogu nastupiti stvari još gore ili bolje, nešto bi se dalo naučiti. I doista neke stvari nas, neprilike bile natjerale da se počmemo drugačije ponašati, od onoga monotipskoga pristupa turizmu smo otkrili zapravo da postoje i neke priče koje su pripadale nekoj našoj tradiciji o kojima je i kolega Markov govorio. A onda se pokazalo kako tu zapravo neku staru priču damo joj krivu etiketu, krivu atribuciju i zapravo ponovo pokazuje se kako se u ovim vremenima te globaliazcije ili modernizacije zapravo ne snalazimo ponajbolje. Pa onda upravo toga da zapravo nam se čini da ono sve što se zove … [[Govornik se ne razumije.]] Roma ili ovako dalje da to zvuči bolje od ovih imena kao što su Vučja jazbina ili ne znam Lisičje gnijezdo ili Orlovo gnijezdo ili kako to pripada nekoj našoj tradiciji. Onda s druge strane isto kolega Kajin s pravom govori, odnosno primjećuje da se ne gradi niti jedan novi hotelski kompleks. Onda opet tu isto treba zapravo pronaći razloge zašto se ne, motive, zašto se nešto ne gradi. ali s druge strane imati jednu strašnu ovu apartmanizaciju i betonizaciju hrvatske obale pa ne zna da je to unazad 15-tak godina se sa 150 kilometara povećalo na 850 kilometara, to je znači gotovo 6 puta i onda se pitate koja će to biti neka bitnija distinkcija između ne znam jedne slučaja Španjolske, Portugala i Hrvatske. Da li je to doista, da li to doista mi moramo baš upravo slijediti one loše primjere ili upravo to neka određena zakašnjelost ili kašnjenje u povijesti može biti prednost ako imamo jedan jasan odnos. I ono kad nam cijela ta, kada se radi recimo upravo ovakvi prijedlozi zakona koji na neki način moraju biti usklađeni s Europskom unijom, onda mi se čini da se zapravo opet brza, da se izbjegava ova neka javna rasprava, upravo da javnost na neki način zapravo sudjeluje i da kreira zapravo tu neku našu ne jednu viziju svakako, ali da vidimo što je to za Hrvatsku optimalno. Kažem ovako mi se čini da ćemo zaista imati kult broja noćenja, … [[Govornik se ne razumije.]] turistička zajednica hrvatska ostvaruje prihode prema toj činjenici, a ne prema nekoj drugoj, onda se ne znam suočavamo i sa nekim novim ponudama pa onda vidimo da te neke nove senzacije koje zanimaju ne znam europskog turista da na neki način ako i to implementirate onako mehanički na naše prilike onda imate problema sa ovima, na raftinzima, svaki, sad ćemo početi čitati ne znam koliko se čeških turista negdje popelo pa se ne može vratiti nazad, koliko su zaglavili, koliko ih su sletjeli sa zmajom pa su negdje pali i reći ono što se sve događa. Ali vratimo se i na ovu, da ne zaboravim i ovu betonizaciju. Tu se otvaraju ovi ekološki problemi koje Hrvatska nije riješila, komunalni problemi, onaj slučaj Vira. Ja kad sam bio prije nekoliko godina samo navratio da vidim, to doista nam dođe da istog momenta pobjegnete, da tamo nekih 2 mjeseca živio otprilike preko … [[Govornik se ne razumije.]] tisuća ljudi, a zapravo ona cijela mogućnost komunalne infrastrukture je zapravo za nekih, vjerojatno sa jednom nulom manje, onda normalno tamo se onda i ovi neki naši političari grade bez ovih dozvola, isto također misle da uzmu sve što im život pruža. I nešto o čemu također se isto mora reći, vidim da mi, ali dopustite mi još jednu rečenicu. Ovim incidenti koji se u posljednje vrijeme događaju prema nekim drugim turistima također zapravo su posljedica jedne naše ove ideologije upravo da, a koje vrlo često nekim putem … [[Govornik se ne razumije.]] iz medija pa iz politike, pa imamo ne znam otprilike čudan odnos prema Česima, a zaboravljamo što su zapravo Česi značili za početak hrvatskoga turizma, a sad otprilike ne znam češki turisti … [[Govornik se ne razumije.]] pripadaju onoj paradajz, pašteti turizmu itd. To su sve stvari koji će i na kraju itekako utjecati upravo na taj naš i europski imidž, ali ja mogu zajamčiti da za razliku od nekih naših političara češki turisti barem čitaju.
Ispravak netočnog navoda, kolega Kajin.
Evo ovako, ja stvarno ponavljam i hoteli štite prostor. Bez njih će sve biti zahvaćeno bespravnom gradnjom. Ali želim ispraviti jedan krivi navod. Nije u zadnjih 17 godina ovaj obala zahvaćena u tih 600 kilometara. Naime, 1960. godine bilo je izgrađeno negdje oko 150 kilometara hrvatske obale zahvaćeno gradnjom. Danas 40 i koliko 7 godina kasnije čak 800 i nešto kilometara. Znači preko 650 kilometara zahvatili smo obale u periodu od zadnjih 47 godina. Zašto? Gradovi su se za vrijeme onih 70-tih godina itd. brže razvijali, industrijalizirali smo dio obale kasnije 90-tih i sve to upropastili, 80-tih su ljudi gradili te vikendice, a nakon 2000. počelo je bujati, počeli su bujati apartmani i tako da danas graditeljstvo odjedanput postaje jedna od prvih gospodarskih grana u Republici Hrvatskoj, što baš nije dobro kada upropaštava prostor.
Povreda Poslovnika.
Moram reći samo da je kolega Kajin kojeg ja jako cijenim, ja nisam govorio o industrijalizaciji. Ne nisam govorio o industrijalizaciji, ja sam govorio o betonizaciji.
To je ono, to je u stilu onoga da brod ide cestom. Dobro. Zaključujemo raspravu o ovoj temi.
Ide brod cestom, ali plaća cestarinu.
Idemo na sljedeću točku, ali ne po redoslijedu, nego po mogućnostima. Pardon, završni. ... [[Upadica se ne razumije.]] Hvala lijepa kolega Kovačević. Izvolite, završna riječ.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, dame i gospodo zastupnici. Evo u ime ministarstva i u svoje osobno ime dakle jedna zahvalnost na pohvalnim riječima koji su i klubovi zastupnika, odbori, posebice matični odbor, pa i pojedinačne rasprave pohvalile ovaj Konačni prijedlog Zakona. Mislim da je on na jednom tragu dobrog rješenja koji će donijeti nove uvjete razvoja, posebice kontinentalnog turizma. Mi smo dali naglasak ove godine svojim aktivnostima kao ministarstvo u potporama, programima i dosad u kreditne linije za razvoj seoskih gospodarstava i mislim da sam Prijedlog zakona uz ove amandmane koje ćemo prihvatiti će biti ono dobro rješenje u skladu sa smjernicama Europske unije. Danas je ovdje puno toga rečeno, ja sam čak i pozitivno iznenađen da saborski zastupnici barataju sa ovako dobrim informacijama kad su problemi turizma u pitanju, međutim sigurno je rečeno i nekoliko stvari koje nisu na mjestu, ali evo držat ćemo se teme. Ja se još jednom zahvaljujem na raspravama i vidimo se na glasanju. Hvala.
Hvala lijepa kolega Mičić.
Konačni prijedlog zakona o pružanju usluga u turizmu. Amandmane, postoje tablice amandmana. Prvo imamo dva amandmana, dva amandmana koje je Vlada podnijela nakon roka. Trebamo prvo raspraviti i glasovati da li ćemo raspravljati i glasovati o tim amandmanima. Molim uključimo se. Molim rezultat. 77 za. 12 suzdržanih. I 6 protiv. Glasovat ćemo o tim amandmanima. Amandman 1. Vlade. Izvolite državni tajniče.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, dame i gospodo zastupnici. Amandman 1. na članak 22., stavak 3., točku 3. U članku 22., stavku 3. i točki 3. dodaju se riječi: Te poznaje hrvatski jezik u mjeri dostatnoj za obavljanje posla voditelja poslovnice. Obrazloženje: S obzirom da se obavljanje poslova voditelja poslovnice u većoj mjeri odnosi na poslovanje s korisnicima usluga turističke agencije koji su potrošači turisti i putnici potrebno je prvenstvo radi njihove zaštite i obavljanja tih poslova na području Republike Hrvatske uvjetovati poznavanje hrvatskog jezika u mjeri koja je dostatna za njihovo obavljanje.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman 1. Vlade. Molim uključimo se. Molim glasovati. Rezultat? Sa 88 glasova za, 8 suzdržanih, 3 protiv prihvaćen je amandman 1. Vlade. Amandman 2. Vlade.
Amandman 2. na članak 27. stavak 2. točku 4. u članku 27. stavku 2. točke 4. prije zareza dodaju se riječi: "i poznaje hrvatski jezik u mjeri dostatnoj za pružanje usluga turističkog vodiča.". Obrazloženje isto kao u prethodnom.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman 2. Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat? 90 za, 7 suzdržanih, 3 protiv. Prihvaćen amandman. E sada imamo 21 amandman zastupnika. Zastupnica Marija Bajt. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Temeljem članka 238.a Poslovnika Hrvatskog sabora klub Hrvatske demokratske zajednice predlaže da se glasovanje o preostalim amandmanima provede dizanjem ruke.
Hvala lijepa. U skladu sa Poslovnikom glasovat ćemo dizanjem ruke. Amandman 1. Kluba zastupnika HSP-a.
Klub zastupnika HSP-a amandman na članak 7. u članku 7. stavku 5. riječi: "koji može odlukom odrediti" zamjenjuju se riječima: "te odlukom određuje" ne prihvaća se. Zakonom se ne mogu propisati obveze jedinicama lokalne samouprave da moraju odrediti mjesta za prodaju usluga dobara jer je pravo jedinica lokalne samouprave da upravlja i raspolaže nekretninama u svom vlasništvu.
Zastupnik Tonči Tadić u ime predlagatelja. Izvolite.
Mi ipak gospodine predsjedniče smatramo da ovaj amandman mora ući u zakon. U protivnom nastavit će se potpuni kaos sa oglašavanjem malih brodara, nastavit će se neprekidni sporovi između lokalne samouprave i malih brodara oko toga gdje mogu oglašavati svoje usluge. Mi smatramo da gradsko vijeće, općinsko vijeće, dakle lokalna samouprava trebaju odrediti lokacije na kojima se mogu nuditi usluge malih brodara. S ovim može se, to zapravo ne mora. I imat ćemo još jednu sezonu punu sporova, punu sukoba. Uostalom Hrvatski sabor donosi zakone i brojne druge koji su obvezujući za lokalnu samoupravu. Nije ovo jedini zakon gdje bismo lokalnu samouprave obvezali na nešto u općem interesu. Tražim glasovanje gospodine predsjedniče.
Molim glasovati. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Drugi, Kluba zastupnika HSP-a.
Amandman na članak 15. ne prihvaća se. Obrazloženje je pojam: "vlastito prijevozno sredstvo" obuhvaća vozila u vlasništvu pružatelja usluga ali i ona koja pružatelj usluga koristi temeljem ugovora o zakupu ili leasingu te je dodavanje predloženog suvišno.
Zastupnik Tonči Tadić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Mi smatramo da je nužno dodati mogućnost da turistička agencija prevozi putnike i vozilima, odnosno prijevoznim sredstvima u zakupu ili leasingu. U Hrvatskoj su zakup i leasing supstituti vlasništva u našem pravnom sustavu i može ih se i ovdje koristiti. Doista nema razloga da se odbije ovaj naš amandman. Tražim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Treći, Kluba zastupnika HSS-a, molim vas, Kluba zastupnika HSS-a i SDP-a, da prvo ja pročitam pa onda vi.
Amandman na članak 22. stavak 2. ne prihvaća se. Dodavanje uvjeta dobrog vladanja hrvatskog jezika u govoru i pismu u navedenoj odredbi značilo bi uvođenje ograničavajućeg uvjeta za slobodu pružanja usluga, a na što je ukazano i od strane predstavnika Europske komisije.
Tko će u ime predlagatelja? Zastupnik Željko Pecek. Izvolite.
Pa ne vidim naprosto nikakav razlog zbog čega ne bi podržali kako oni koji nešto rade u Hrvatskoj i dobro vladali hrvatskim jezikom u govoru i u pismu. To je otežavajuća okolnost za njih same, a pogotovo za one koji dovode u Hrvatsku ukoliko se bave dovođenjem turista.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Četvrti, Kluba zastupnika HSP-a.
Amandman na članak 22. stavak 3. ne prihvaća se. Obrazloženje, nema potrebe dodatno pojašnjavati pojam: "odgovarajućeg posla" s obzirom da se pod tim pojmom trebaju podrazumijevati samo poslovi i prodaje turističkih usluga turističke agencije. Takvi poslovi mogu osigurati znanje i vještinu osim iskustva koje se traži za obavljanje poslova voditelja poslovnice, a ne pomoćni poslovi poslovi asistencije, poslovi turističkog pratitelja i sl.
Zastupnik Tonči Tadić.
Dakle bilo bi bolje da je to propisano. Ali ako vam to baš toliko smeta povlačim amandman. Hvala.
Hvala.
Amandman povučen. Amandman 5. Kluba zastupnika HSP-a.
Amandman na članak 23. ne prihvaća se. Predlagatelj smatra da nema potrebe izmjene sistema polaganja stručnih ispita za voditelja poslovnice sa dosadašnji način određivanja komisija, programa i njihovo provođenje na visokim učilištima koja su kadrovski ekipirana, s obzirom na ispitni program opravdao takav način polaganja stručnog ispita za voditelja poslovnice. Određene izmjene, programe i način polaganja ispita u cilju njihovog poboljšanja i … [[Govornik se ne razumije.]] riješit će se pravilnicima za provedbu ovog zakona.
Zastupnik Tonči Tadić. Izvolite.
Izvolite. Suština ovog našeg amandmana je u tome da se stručni ispiti za voditelje poslovnice, za vodiče i sl. prebace u nadležnost Hrvatske obrtničke komore i Hrvatske gospodarske komore koji i do sada već rade polaganja tih stručnih ispita, kao što je primjerice kod cestovnih prijevoznika. Dakle doista nema potrebe da se to prebacuje na visoka učilišta nego da se prebaci na nadležne komore. To je smisao ovog našeg amandmana na članak 23. amandmana na članak 29. i na članak 39. Tražim glasovanje gospodine predsjedniče.
Molim tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 6. amandman Kluba zastupnika HSS-a i SDP-a.
Amandman na članak 26. stavak 4. ne prihvaća se. Obrazloženje kao za amandman na članak 22. stavak 2. dodavanje uvjeta dobrog vladanja hrvatskog jezika u govoru i pismu u navedenoj odredbi značilo bi uvođenje ograničavajućih uvjeti za slobodu pružanja usluga, a na što je ukazano od strane predstavnika Europske komisije.
Zastupnik Željko Pecek. Izvolite.
Pa ovo je jako neobično obrazloženje. Naime, mi bi otežali stranom poduzetniku da radi u Hrvatskoj. Ukoliko hrvatski poduzetnik radi naravno da on mora znati govoriti i pisati hrvatski jezik, ali strani poduzetnik to nema. Tako da tražimo glasovanje. Ne možemo prihvatiti ovakvo obrazloženje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 7. Kluba zastupnika HSP-a.
Amandman na članak 26. ne prihvaća se s obzirom na obvezu usklađivanja hrvatskog zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije prihvaćanje ovog amandmana značilo bi uvođenje ograničavanja slobode i pružanja usluga, a što je suprotno odredbama Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, a na isto je upozoreno od strane predstavnika Europske komisije. Također smatramo da nema potrebe dodatno određivati turističke cjeline i lokalitete značajne za Republiku Hrvatsku jer smatramo da sve turistički i civilni lokalni lokaliteti koji će biti obuhvaćeni popisom iz stavka 7. ovog članka će na tom popisu naći mjesto upravo iz razloga što će biti ocijenjeno od posebnog značaja za Republiku Hrvatsku.
Zastupnik Tonči Tadić.
Smisao ovog našeg amandmana jest to da se posebnim pravilnikom odrede kritičke cjeline na kojima vodič može biti samo državljanin Republike Hrvatske. To nije novost, to imaju i Talijani, a uostalom svi pregovori sa Europskom unijom u svim poglavljima prepoznaju zaštitu javnog interesa, odnosno zaštitu pojedinih nacionalnih specifičnosti. To mogu biti dakle nacionalni parkovi, lokaliteti, odnosno svjetske baštine na popisu UNESCO-a, značajni kulturno povijesni spomenici koji su bitni za hrvatski nacionalni identitet, starohrvatski … [[Govornik se ne razumije.]] lokaliteti, mjesta … [[Govornik se ne razumije.]] stradanja primjerice u doba Domovinskog rata. Ja ne želim dopustiti da po Dubrovniku turiste može voditi netko tko je pucao po Dubrovniku, po Vukovaru netko tko je pucao po Vukovaru. Oprostit ćete niti želim dopustiti da mi danas sutra netko u Hvar dođe od talijanskih vodiča i kaže da je to kazalište … [[Govornik se ne razumije.]] O tome se radi. Ovo je ključni amandman o kojem ovisi naša podrška ovom Zakonu. Molim glasovanje.
Molim glasovati. Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 8. Kluba zastupnika HSP-a.
Amandman na članak 29. ne prihvaća se. Predlagatelj smatra da nema potrebe izmjene sistema polaganja stručnih ispita turističkog vodiča i dosadašnji način … [[Govornik se ne razumije.]] komisija, programa i njihovo provođenje na visokim učilištima koja su kadrovski ekipirani s obzirom na ispitni program, opravdao takav način … [[Govornik se ne razumije.]] za turističkog vodiča, određene izmjene i programe, način … [[Govornik se ne razumije.]] u cilju njihovog poboljšanja i … [[Govornik se ne razumije.]] novog zakona.
Zastupnik Tonči Tadić.
Isto kao i kod amandmana na članak 23. smatramo da stručni ispite se može odrađivati u obrtničkoj i gospodarskoj komori. Tražim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 9. Kluba zastupnika HSS-a i SDP-a.
Amandman na članak 37. stavak 3. ne prihvaća se. Dodavanje … [[Govornik se ne razumije.]] hrvatskog jezika u govoru i pismu navedenoj odredbi značilo bi uvođenje ograničavajućih uvida za pružanje usluga, a na što je ukazano od strane predstavnika Europske komisije.
Glasovanje. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 10. Kluba zastupnika HSP-a.
Amandman na članak 39. ne prihvaća se. S obzirom da konačni prijedlog zakona ne predviđa da ispite za turističkog pratitelja mogu organizirati Turistička agencija, strukovna udruga, Hrvatska obrtnička komora i Hrvatska gospodarska komora čime je i proširen krug onih koji mogu organizirati te ispite upravo na prijedlog strukovnih udruga smatramo da nema potrebe mijenjati odredbu.
Zastupnik Tonči Tadić.
Iz istih razloga kao i ranije, stručni ispiti moraju biti održavani u obrtničkoj i gospodarskoj komori. Tražim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 11. Odbora za turizam.
Amandman na članak 44. prihvaća se u izmijenjenom obliku tako da glasi u stavku 1. članka 44. u zagradi iza riječi "brodica" dodaje se riječ "i brod za osobne potrebe i za gospodarsku djelatnost". S obzirom da se u članku 46. stavku 4. propisuje međuostalom da ministra pravilnikom propisuje vrste i kategorije plovnih objekata nautičkog turizma nema potrebe u članku 44. posebno navoditi samo putničke brodove i jahte namijenjene gospodarskoj djelatnosti.
Odbor za turizam. Predsjednik? Predstavnik? Nema. Moramo onda glasovati u pogledu ovoga modeliranoga amandmana. … [[Upadica se ne čuje.]] Za ovaj dio kako je predložio u promijenjenom obliku predstavnik Vlade. Tko je za taj amandman? Hvala. Amandman prihvaćen. 12. Kluba zastupnika HSS-a.
Amandman na članak 49. ne prihvaća se. Smatramo da se radi o dodatnoj djelatnosti na seljačkim gospodarstvima te da ograničenje na 50 osoba kojima se turističke usluge mogu pružati treba ostati. Ograničenje broja osoba kojima se mogu pružiti ugostiteljske usluge u seljačkom domaćinstvu je i prema Zakonu o ugostiteljskoj djelatnosti 50 osoba.
Zastupnik Željko Pecek.
Pa ovo je naš ključni amandman, svi znamo da autobusi imaju po 55 sjedala i znači jedno obiteljsko gospodarstvo koje se bavi turizmom na selu ne bi moglo primiti 55 gostiju. To znači da bi 5 trebalo ostati negdje u nekoj drugoj gostioni ukoliko je kapacitet autobusa uobičajen. Ja mislim da to nije prihvatljivo, da bi upravo ruralni prostor i seoski prostor u turizmu mi trebali podržavati, na ovaj način odbijanjem amandmana to sigurno ne činimo.
Glasovati, molim tko je za taj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 13. zastupnice Nevenke Majdenić, Ruže Lelić i Krunoslava Markovinovića.
Amandman na članak 52. prihvaća se u izmijenjenom obliku tako da glasi stavak 2. briše se. Ocijenjeno je da je bolje rješenje odredbu brisati te tako ostaviti slobodu članu seljačkog gospodarstva korištenja rada osoba koji nisu članovi istog seljačkog gospodarstva sukladno posebnim propisima.
Zastupnica Nevenka Majdenić.
Prihvaćamo izmjene.
Amandman se prihvaća u ovom promijenjenom obliku. 14. Odbor za turizam.
Amandman na članak 54. prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 15. Kluba zastupnika HSP.
Amandman na članak 58. ne prihvaća se. S obzirom da je stavkom 3. istog članka propisano da je gospodarski … [[Govornik se ne razumije.]] dužan … [[Govornik se ne razumije.]] usmenog rješenja otpremiti strancu u pisanom obliku u roku od osma dana od dana izricanja zabrane usmenim putem. Smatram da je time osigurano pravo na žalbu protiv pojedinačnih akata donesenih u postupku pred ovlaštenim tijelom propisanog člankom 18. Ustava Republike Hrvatske.
Zastupnik Tonči Tadić.
Mi ipak smatramo da je potrebno usmeno rješenje zamijeniti riječima pisanim zaključkom. Naime, radimo u pravnoj državi i može se žaliti samo na pisani zaključak. Ja ne znam na koji se čovjek način može žaliti na usmeno rješenje tako da snimi na diktafon, pa da mu uputi diktafonom žalbu. Ako je pisano rješenje onda je to jedno. Na to se može žaliti. Pa kako se može netko žaliti na usmeno rješenje. Tražim glasovanje.
Molim glasovati. Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 16. Kluba zastupnika HSP-a.
Amandman na članak 60. ne prihvaća se. S obzirom da se članak 0. Ustava Republike Hrvatske odnosi na osobne i političke slobode i prava građana smatramo da amandman ne stoji.
Zastupnik Tonči Tadić.
Mi ipak smatramo da je ovdje nužno ovaj članak brisati jer prekršaj naveden u ovom dijelu ne sadrži obilježja teškog kaznenog djela niti ugrožava pravni poredak da bi se sa time moglo djelovati ovako oštro i zabranjivati djelatnost. Tražim glasovanje.
Molim tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 17. Kluba zastupnika HSP-a.
Amandman na članak 75. ne prihvaća se s obzirom da nisu prihvaćeni amandmani Kluba zastupnika HSP-a na članke 23, 29 i 39, ne prihvaća se niti ovaj amandman.
Zastupnik Tonči Tadić.
Povlačim.
Povučen amandman. 18. zastupnice Irene Ahel.
Amandman na članak 77., članka 77. riječi "u roku od tri mjeseca" zamjenjuju se riječima "u roku od 60 dana." Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 19. Odbora za zakonodavstvo.
Amandman na članak 81. prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 20. istog odbora.
Amandman na članak 82. prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. I 23. amandman zastupnice Irene Ahel.
Amandman na članak 82. prihvaća se na izmjene u obliku tako da glasi. "Ovaj zakon stupa na snagu 15. rujna 2007. godine."
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim uključimo se! Možemo glasovati. Rezultat? Držim da je sa 79 glasova za, 17 suzdržanih i 6 protiv donesen Zakon o pružanju usluga u turizmu u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima.