Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. U 2011. godini navršava se tristota godišnjica rođenja hrvatskog fizičara, matematičara, astronoma, geodeta, inženjera, pjesnika, filozofa i diplomata Ruđera Boškovića. Ruđer Bošković ubraja se među najistaknutije svjetske znanstvenike svog vremena. Njegovo znanstveno djelovanje na području matematike, fizike, astronomije, geodezije ali i filozofije uvelike je utjecalo na razvoj znanosti u 18. i 19. stoljeću. S obzirom na neupitnu vrijednost i značenje Ruđera Boškovića u Hrvatskoj i u svijetu, te s obzirom na vrijednosti i dosege što ih postigao u mnogim poljima svojeg djelovanja predlažemo Hrvatskom saboru da 2011. godinu proglasi godinom Ruđera Boškovića u Republici Hrvatskoj. Također predlaže se da Vlada Republike Hrvatske, Predsjednik Republike Hrvatske, te Hrvatski sabor budu pokrovitelji svih događanja kojima će se obilježiti godina Ruđera Boškovića, a za operativnu provedbu programa zadužuje se Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa, te Akademija tehničkih znanosti Hrvatske. Na inicijativu Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa Akademija tehničkih znanosti Hrvatske već je razradila program obilježavanja tristote obljetnice rođenja Ruđera Boškovića. Predloženi program je vrlo složen i obuhvaća veliki broj subjekata i događanja tijekom cijele 2011. godine. Za konačno utvrđivanje programa obilježavanja godine Ruđera Boškovića, te njegovu pripremu i provođenje Vlada Republike Hrvatske osnovat će organizacijski odbor u koji će se imenovati predstavnici Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa, Ministarstva vanjskih poslova i europskih integracija, Ministarstva kulture, te predstavnici znanstvenih i kulturnih organizacija i ostalih institucija u Republici Hrvatskoj. Hvala.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu, predsjednik odbora gospodin Petar Selem. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskog sabora na svojoj sjednici, 35. sjednici od 2. veljače ove godine razmotrio je Prijedlog odluke o proglašenju 2011. godinom Ruđera Boškovića u Republici Hrvatskoj. Odbor je raspravio to pitanje kao matično radno tijelo. Uvodno obrazloženje je podnio predstavnik predlagatelja. Budući da se u svibnju ove godine navršava tri stota obljetnica rođenja velikog hrvatskog znanstvenika Ruđera Boškovića namjera je prijedloga ovu obljetnicu dostojanstveno obilježiti proglašavanjem 2011. godine godinom Ruđera Boškovića i u toj godini organizirati nacionalni program u sklopu kojeg će pokrovitelji svih događanja biti Hrvatski sabor, Predsjednik Republike Hrvatske i Vlada Republike Hrvatske. Neću ponavljati ono što je već rekla gospođa državna tajnica. S obzirom na neupitnu vrijednost i značenje osobe Ruđera Boškovića u Hrvatskoj i svijetu, te s obzirom na vrijednost i dosege što ih je postigao u mnogim poljima svojeg djelovanja matematici, fizici, astronomiji, optici, arheologiji, filozofiji, pjesništvu i diplomaciji odbor je bez rasprave jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese odluku o proglašenju 2011. godine godinom Ruđera Boškovića u Republici Hrvatskoj. Hvala.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Petar Selem. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Ovaj prijedlog bih osvijetlio sa jednim možda posebne strane, sa jednog posebnog aspekta, a to je činjenica da već tristo godina Ruđer Bošković svojim doprinosom u mnogim znanostima doprinosi promidžbi Dubrovnika i Republike Hrvatske. Na temeljima brojnih njegovih znanstvenih doprinosa sve do kraja 18. stoljeća, pa i danas razvijaju se brojne znanstvene grane. Te znanstvene grane neću ponavljati. Gospođa državna tajnica ih je nabrojila. Međutim, spomenuti ću da je Bošković imao najkvalitetnije obrazovanje koje je u tom vremenu bilo moguće Collegium Romanum, Rimski kolegij. Tu je studirao filozofiju, teologiju. Predavao je gramatiku i što je posebice bitno u mnogim temeljnim pitanjima u znanosti otvorio je kritički pristup. Njegov kritički pristup se jednako odnosi prema nekim tadašnjim gledanjima, na primjer geocentrički sustav. Ali istovremeno je bio kritičan i prema nekim neoliberalnim tendencijama koje se javljaju u to vrijeme kada se javlja i prosvjetiteljstvo. Svojom teorijom prirodne znanosti koja je objavljena 1758. u Beču i '63. u Veneciji stekao svjetsku slavu. I zahvaljujući njoj može se smatrati jednim od začetnika i vizionara moderne znanosti. Ono što je za nas posebno bitno u ovom trenutku je činjenica da Ruđer Bošković nije samo povijesna vrijednost. Veliki Werner Heisenberg za Boškovića kaže u njegovoj teorija filozofije naturalis nalazi se mnoštvo ideja koje su tek u modernoj fizici posljednjih 50 godina došle potpuno do izraza. Dobitnik Nobelove nagrade za fiziku Leon Lederman opisuje Boškovića kao dalmatinskog proroka. Dakle, njegove se misli, ideje susreću u teorijama i pojmovima moderne znanosti. Dakle, njegova je misao ponavljam ne samo povijesna relevantna, nego i aktualna. Posebno je možda zanimljivo spomenuti da je Ruđer Bošković, koji je glavninu svog djelovanja posvetio fizici i egzaktnim znanostima, čak u jednom detalju arheologije bio lucidan. On je naime prvi doveo u pitanje teoriju da je Troja, Homerova Troja na mjestu današnjeg Istanbula. Kasnija … [[Ne razumije se.]] istraživanja mnogo, mnogo godina kasnije potvrdila su tu Boškovićevu, taj Boškovićev uvid. Međutim ono što je posebno bitno to, da Bošković koji je postigao svjetsku slavu i svjetsko priznanje nikad nije izgubio, prekinuo svoj odnos prema rodnom kraju i prema svojoj domovini. On je stalno pomagao bližnje i potrebite, i u svakoj se prilici zauzimao za svoj narod. Svojim je prijedlozima, idejama nesumnjivo doprinio i očuvanju samostalnosti Dubrovačke Republike. Tako da je u času njegove smrti, njegov osobni tajnik iz Milana obavijestio dubrovački Senat da je domovina, pazite domovina, izgubila najvećeg čovjeka Europe, domovina i Europa, koji je prema domovini uvijek osjećao neizrecivu odanost, jednaku onoj što je domovina osjećala prema njemu. Dakle danas kad ćemo obilježavati ovu godinu Ruđera Boškovića, moramo vidjeti činjenicu da dok se mi, ponekad i tegobno, ponekad i sa velikim naporima probijamo prema Europi, prema svijetu, da se Ruđer Bošković tamo nalazi i da nas sa svog uzvišenog mjesta poziva da mu se pridružimo u Europi i u svijetu, a da istovremeno kao što on nikad nije zaboravio svoju domovinu, kao što nikad nije prestao biti domoljub, da i mi hodajući prema toj Europi zadržimo ljubav prema svojoj domovini, prema domoljublju kao što je to radio Ruđer Bošković. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime kluba HNS-a, HSU-a, gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Nije sporno da će klub HNS, HSU podržati ovaj prijedlog, i nije sporno da je sve ono što je uvaženi kolega Selem rekao točno. Međutim dozvolit ćete nam da dodamo još nekoliko rečenica sa ciljem da ubuduće budemo još učinkovitiji kada se radi o našoj kulturnoj i povijesnoj baštini. Naime nije upitno da je Ruđer Bošković bio najveći intelektualac, ili jedan od najvećih intelektualaca svoga doba, ali kada bi mi danas kolegice i kolege, evo ovdje u Saboru ili spustimo se na trg i napravimo jednu malu anketu, i samo zatražili da građani, hrvatski građani označe tri njegova uspjeha, konkretna u području matematike, fizike, astrologije, vjerujte mi 99,9% hrvatskih građana ne bi znalo na papir staviti tri njegova uspjeha. To se odnosi i na sve ostale hrvatske velikane. Nije dovoljno dakle samo proklamirati godinu, mjesec, dan ili tjedan ovog ili onog velikana, treba sustavno, jasno omogućiti novim generacijama da istraže i upoznaju te ljude. U drugim državama se velikani koriste u turističke svrhe, u gospodarske svrhe, i u sve ostale svrhe. Mi na žalost to apsolutno nedovoljno činimo. Gospodin Bošković bio je čovjek koji je itekako dao veliki doprinos sternoj trigonometriji, čovjek koji je dao izuzetan doprinos … [[Ne razumije se.]] geometriji, čovjek koji je proučavao zvijezde, utvrdio je već onda sumnjao da postoje zvijezde velike i male i gustoće, tek je u prošlom stoljeću, u 20. stoljeću divovi i patuljci su tada potvrđeni kao takvi. Proučavao je jasno erupcije, sunčeve pjege, promatrao je i utvrdio da se sunce okreće oko svoje osi, utvrdio je promjer sunca i dao je ogroman doprinos i mnogim drugim područjima. Nils Bor dobio je u 20. stoljeću Nobelovu nagradu za model koji je ništa drugo nego razrađen model koji je Bošković prvi pretpostavio da se materija sastoji od istovrsnih sitnih čestica, dakle ono što smo kasnije nazvali atomom. Mislim da ta njegova otkrića, ali i mnoga druga, evo on je kao svećenik jasno i glasno rekao papa je 1616. godine pogriješio, Kopernik je imao pravo. Radi se o heliocentričnom sustavu, hrabro i odlučno, objektivno i istinito. Prema tome mislim da se sa velikanima poput Boškovića moramo dičiti, on je još u svoje doba bio prepoznat kao istinski velikan, bio je članom Ruske Akademije Znanosti, bio je članom Britanskog Kraljevskog Društva, bio je zadužen u francuskoj mornarici za probleme optike, dakle navigacijske sustave itd., dakle velikan o kome u Hrvatskoj gotovo ne znamo ništa. Osim da je rođen u Dubrovniku. Svaka čast. Ali više od toga na žalost nema. Kolegice i kolege, ja moram reći, ovo nije kritika ni lijevoj ni desnoj strani sabornice, ali mislim da moramo napraviti puno više. Ja ću konkretno vam reći još par riječi o mojoj županiji, Primorsko-goranskoj županiji. Ja sam, dok sam bio predsjednik županijske skupštine često radio male ankete sa našim gostima, sa turistima, itd., i onda bi ih pitao znate da li ste vi ikada čuli za Baščansku ploču, da li vi znate što je to uglata glagoljica, izvorno hrvatsko pismo, da li vi znate nešto o Baromiću, o … [[Ne razumije se.]] , o Kloviću, ljudima rođenim u mom kraju. Nitko ništa jasno ne zna. Da li ste ikada čuli za Kastavski … [[Ne razumije se.]] statut, najstarije dokumente običajnog prava u Europi. Nitko ništa ne zna. Nikakav znak, nigdje na cesti da postoji neki muzej, da postoji neki kustos koji će mu pojasniti. Prema tome to nije dobro. Jasno, ja bih mogao nabrajati još mnoge velikane. Evo kad smo već u sabornici ban Mažuranić. Radi se o najvećem reformatoru kojeg je Hrvatska ikada imala od stoljeća 7. do danas. U 7 godina 36 reformi. Mi o tome ni riječi. To kolegice i kolege mislim da nije dobar način, da moramo sustavno ući, i u osnovne škole, njihove programe, u srednje škole, i u turističke i sve ostale projekte koje imamo dnevno praktično ovdje u Saboru, i mislim da tu možemo i trebamo i sami učiniti jedan veliki doprinos. Evo na kraju krajeva ja ću vas pitati, ono što državna tajnica nije rekla, da li je predlagač ove ideje da se ova godina proglasi Godinom Ruđera Boškovića da li je to prijedlog Ministarstva obrazovanja? Nije. Da li je to prijedlog Ministarstva turizma? Nije. Ministarstva kulture? Nije. Kolegice i kolege šteta da nije tako već nas izvana podsjećaju na ovakve obljetnice.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je gospođa zastupnica Dubravka Šuica, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice. Pa evo i ja se želim pridružiti ovoj raspravi i naravno podržati ideju da se ova godina proglasi Godinom Ruđera Boškovića, ali evo čuli smo od gospodina Selema da je Odbor bez rasprave odlučio predložiti Hrvatskom saboru. To već nešto govori bez rasprave ili se samo po sebi podrazumijeva da Bošković to zaslužuje ili bez rasprave nisu imali potrebu na odboru malo više o tome razgovarati i ući u pojedinosti kako bi se Godina Ruđera Boškovića najbolje obilježila. Čuli smo puno o njegovoj biografiji pa to ne bih željela ovdje ponavljati, ali sam zato da Program obilježavanja 300. obljetnice smrti Ruđera Boškovića uključi upravo ono o čemu je govorio gospodin Dorić, a to je da ako je moguće sada post festum uđe u školske programe, da se održavaju tribine diljem Hrvatske da bi se osvijestila uloga Ruđera Boškovića. Vi znate da nije bilo uobičajeno u starom Dubrovniku postavljati spomenike ni velikanima ni pučanima. Jedini spomenik koji je u Dubrovniku postavljen, ali nikad na javnoj površini nego unutar Kneževog dvora to je bilo pripadniku pučana Mihu Pracatu koji je ostavio svo svoje bogatstvo i sve svoje brodove Dubrovačkoj Republici. Mi smo pretprošle godine obilježili Godinu Marina Držića i taj smo presedan prekinuli. Osnovano je bilo povjerenstvo na razini države i spomenik Marinu Držiću smo postavili uz suglasnost konzervatora na jedan predivan prostor između Dvora i Vijećnice. I ove godine predlažem, a vjerujem da će se to dogoditi da kad budete razgovarali o organizacijskom odboru jer nisam sad do kraja shvatila koji će biti sastav tog organizacijskog odbora da se uključi postavljanje već postojeće biste koju nikad nismo uspjeli postaviti na Poljanu Ruđera Boškovića u Dubrovniku. Inače, za vrijeme evo svih 8 godina mog mandata kao gradonačelnice Dubrovnika sam pokušavala Poljanu Ruđera Boškovića koja se nalazi ispred jezuitske crkve u Dubrovniku pokušati dobiti suglasnost od Konzervatorskog odjela za popločavanje te dvorane. Nikada se nismo uspjeli usuglasiti oko podloge i ta poljana i dan danas izgleda prašnjava kao što je izgledala ne znam točno u kojem stoljeću. Zato apeliram da i s vaše razine idete prema Ministarstvu kulture i Konzervatorskom odjelu da se konačno taj problem riješi u Dubrovniku i da se na tu istu poljanu postavi bista Ruđeru Boškoviću. Evo ovdje baš imam nekoliko detalja iz vremena kad je Ruđer Bošković umro i kad je baš kao što je rekao gospodin Selem njegov tajnik obavijestio Senat, Senat nije raspravljao o njegovoj smrti ni dva ni tri dana nakon nego tek 2 mjeseca nakon njegove smrti su se odlučili raspravljati o njemu. I imali su 3 ideje. Prva ideja je bila da se postavi neki natpis ili spomenik. To nije dolazilo u obzir jer nije bio običaj u Dubrovniku postavljati natpise ni spomenike. Samo su 2 građanina Nikolica Bona i Trajan Lalić dobili pravo na postavljanje spomen-ploče i to ovaj prvi Bona zato što nije htio potpisati ugovor štetan za Dubrovnik, a drugi Trajan Lalić koji je učinio velike diplomatske usluge gradu i spasio grad, opskrbio ga žitom u doba gladi. Ta 2 zaslužnika su dobili ploču unutar Kneževog dvora. Zatim su imali drugi prijedlog. Znači, odbijen je prijedlog da mu se postavi ploča. Zato nemojmo danas griješiti ako već govorimo da ima takve zasluge. Onda je bila druga ideja da se postavi kip u Kneževom dvoru. To opet nije dolazilo u obzir. I tek je treća ideja, a to je nakon 2 mjeseca se služila svečana misa u Katedrali zadušnica i tada je Bernard Zamanja održao govor koji je ušao kao jedan od najboljih, najljepših posmrtnih govora 18. stoljeća, ušao je u dubrovačku povijest. I nakon tog njegovog zanosnog govora u kojem je on opisao sve te njegove zasluge tada je Senat većinom glasova bez rasprave i oni tada zaključio da se taj Zamanja daruje zlatnom kutijom vrijednom 30 cekina zbog toga što je to tako dobro odradio i da se taj govor tiska na državni račun, a da prokuratori Katedrale postave kameni natpis u Katedrali gdje im se čini najzgodnije. I u Katedrali je zaista postavljen taj natpis i on danas tamo postoji. Znači, jedino što mu se dalo u Katedrali jedan natpis, a sve zahvaljujući tom zanosnom govoru njegovog suradnika Zamanje inače ne bi dobio ni to bio. Zato ovo govorim sve zbog toga da danas ne napravimo grešku kao što, ako je to tako bilo u doba Dubrovačke Republike da nisu trebale vanjske manifestacije ni pučanima ni patricijima mislim da je danas zbog svih ovih zasluga koje je dao ne samo za Dubrovnik, za Hrvatsku nego za svijet, mislim da je Ruđer Bošković to zaslužio. Inače želim reći da on je Dubrovčanin po rođenju, ali po ocu i po porijeklu je iz Hercegovine iz Orahovog Dola i čujem da ima jedna inicijativa u jednom susjednom mjestu Ravnom koje se nalazi blizu Orahovog Dola gdje će oni već su dali izraditi spomenik u ljevaonici "Marije Ujević" i u tom selu Ravnom koje je slavno po mnogo čemu će se podići spomenik Ruđeru Boškoviću. Pa ne bi bilo dobro da to bude tamo, a da mi to u Dubrovniku ne napravimo. Nije nitko spomenuo da mu je Papa Benedikt XIV. da ga je bio angažirao da popravi kupolu Sv. Petra u Rimu. To je jedna od velikih njegovih također zasluga, mislim da to nije na odmet reći. Morate znati da je njegov životni vijek bio 76 godina. Znači, on je za ono doba relativno dugo živio i imao je dosta vremena za sve ovo odraditi što je odradio, a bio je slavljen i čašćen u Italiji, Francuskoj, Britaniji, Njemačkoj čuli smo koje je sve imao počasti. A u ono doba proputovati obalu oko Troje, Bospora sve, obišao je cijeli Mediteran i šire od toga i došao do Francuske i Engleske gdje je dobio sve moguće počasti. Smatram da taj organizacijski odbor o kojemu ste vi govorili državna tajnice treba obavezno uključiti ovo o čemu sam razgovarala da i u drugim gradovima naravno u Hrvatskoj treba razgovarati o njemu ali sigurno je da je Dubrovnik mjesto gdje mu treba ovoj 300. obljetnici odati počasti i ja vjerujem da ćete vi to s velikom pažnjom i napraviti. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo replika, gospođa Đurđica Sumrak, izvolite.
Hvala vam gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice. Pa kolegice, sa zanimanjem sam slušala ovo vaše izlaganje i naravno iskoristit ću jednu prigodu a koja se isto odnosi na Ruđer Boškovića i na tretman našeg znanstvenika i sina Hrvatskog, ali način na koji se koriste neke političke stranke sa drugim našim Hrvatskim sinovima znanstvenicima a moram reći i umjetnicima. Radi se naime o postavljanju statue i biste Nikole Tesle koji je u ideji bio nasuprot Ruđeru Boškoviću ispred instituta, naš majstor Meštrović želio da se ta dva znanstvenika gledaju, u tišini razgovaraju razmjenjuju misli, međutim, u interesu kampanje SDP-a brzopotezno je taj Meštrovićev rad spušten u ulicu Nikole Tesle gdje ga zasjenjuje jedno drvo i ljudi postavljaju bicikle. Znači, dobro bi bilo da se ta statua vrati Ruđeru a da se na mjestu gdje je on postavi nešto što bi doista obilježavalo velikog našeg Hrvatskog sina Nikolu Teslu ali naravno ono što bi bilo prikladno u tom prostoru. Ovo govorim samo stoga jer ponekad je vrlo teško dobiti od konzervatora, ali je teško i pitati, pa tako ni SDP u Gradu Zagrebu to nije pitao nego ponavljam napravio je jedan kulturocid a ovo bi bila ideja da mi zatražimo da to vrati na mjesto, a da se na mjesto u Nikoli Tesli postavi prikladno nešto što će obilježavati Teslu. Hvala.đ
Hvala. I replika gospodin zastupnik Božo Biškupić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Naravno svi smo svjesni i znamo da je Ruđer Bošković jedan od Hrvatskih velikana koji su pridonijeli stvaranju ovakve Europe u kakvoj mi danas živimo i mnogi drugi uz njega. Kada je riječ o spomeniku koji je spominjala kolegica Šuica naravno postoji jedan Meštrovićev odljev koji je trebao biti postavljen u Milanu i ja se nadam, čujem da su najnovije inicijative da će biti postavljen u Milanu onda nije bilo zbog nekih vrlo čudnih razloga jer na spomeniku dole piše da je on Hrvat, ali vjerojatno će se to sada nadić pa će se to i dogoditi. Ali usput budi rečeno, Ministarstvo kulture je prošle godine predložilo UNESCO-u da ova godina bude godina Ruđera Boškovića, mi kroz UNESCO već živimo ovu godinu Ruđera Boškovića prema tome na nama je red samo da to potvrdimo.
Hvala. I replika gospodin zastupnik Dragan Vukić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine Hrvatskoga sabora, uvažena gospođo državna tajnice. Htio bih replicirati kolegici Šuici koja je u svom govoru govorila o tome kako je otac Ruđera Boškovića Nikola rodom iz Orahova dola u općini Ravno u istočnoj Hercegovini, odmah iza brda kada se putuje magistralom prema Dubrovniku gledano iz Slanoga. I sam dolazim iz tog kraja i dužan sam ovdje kazati da inicijativa rođaka Boškovića i njegovih nasljednika u Orahovom domu, a koji se okupljaju u zavičajnom klubu Ruđer Bošković u Dubrovniku i općine Ravno rodila se inicijativa da se u samom Ravnom napravi spomenik Ruđeru Boškoviću. Spomenik je pri kraju i ovo proljeće će biti otvaranje toga spomenika. Znači njegov otac Nikola kao i mnogi brojni ljudi toga kraja, su išli prema Dubrovniku, odnosno dalje prema Europi. Da je danas Ruđer živ onda bi sigurno bio prvi ili među prvim Hrvatima u Europskoj uniji i to bi bila najbolja slika nas i naše opredjeljenje za Europsku uniju. I iz tog dijela Hercegovine smo ponosni i na Ruđera i na biskupe Andrijaševiće i na brojne druge koji su se rodili i čiji su preci rođeni tamo. Sve do današnjih dana jer od tamo je otac i Nikše Prkačina, sadašnjeg, odnosno donedavnog kapetana Hrvatske reprezentacije kao i majka Sandre Jovanović. Ja bih molio da Vlada u svoj program obilježavanja godine Ruđera Boškovića na jedan način uvrsti i ovaj dio jer to je vrijednost za taj kraj za koji naše malo mjesto i za tog velikog Hrvatskog čovjeka. Hvala.
Hvala. Odgovor gospođa Šuica. Izvolite.
Ma evo kratko bih ..., ne bih želila da se stekne dojam da smo mi fascinirani spomenicima i da je to jedino što zapravo želimo, puno bi bilo važnije da se uvrsti u školske programe kao što sam rekla. Ali možda postoji veliki otpor kod postavljanja spomenika, posebno kada je o Dubrovniku riječ jer je to zaista jedna posebna sredina, a mislim da je ovo jedinstvena prilika da iskoristimo ovu godinu. Naravno da podržavam vašu inicijativu, kada ste govorili o Europskoj uniji, naša predsjednica često govori da se vraćamo tamo odakle smo došli. Očito je Bošković živi primjer toga da je davno Hrvatska i Dubrovnik i naše zaleđe sada Bosna i Hercegovina bilo Europa.
Hvala. Gospođa zastupnica Tatjana Šimac Bonačić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, državna tajnice. Pa evo čuli smo prethodno i o biografiji, čuli smo o prijedlozima, čuli smo o povijesti, a ja ću danas moju diskusiju da se ne ponavljamo, govoriti što se radi i drago mi je što je gospodin Biškupić rekao da odavno znamo da je ovo godina Ruđera Boškovića i tako se mi u gradu Dubrovniku i ponašamo i počeli smo s inicijativama. Naime, već u siječnju mjesecu je počelo suradnja sa institutom Ruđera Boškovića odnosno sa programima koji grad Dubrovnik radi i će raditi kroz ovu godinu. Naime, u ovoj godini kada obilježavamo 30. obljetnicu rođenja Josipa Ruđera Boškovića, možemo reći jednom i čuli smo od najistaknutijih znanstvenika 18. stoljeća mnogi ga nazivaju univerzalan čovjek renesanse koji je ostavio trag u mnogim zemljama. Grad Dubrovnik je naravno u suradnji sa institutom ruđera Boškovića, sa Dubrovačkom biskupijom, Dubrovačkim sveučilištem, zatim sa javnim ustanovama u kulturi uključili smo i kolegij ravnatelja, odnosno uključili smo učenike osnovnih škola upravo zbog toga što ih treba educirati kako baštinimo kakvu u biti imamo vrijednost znanstvenika u našoj HRvatskoj. Prema tome, radit ćemo niz aktivnosti koje će se naravno održavati u čast proslave ovog jubileja. Moram naglasiti da smo oformili radnu grupu u kojoj se nalaze članovi kulturnog Vijeća za baštinu, tako da što se tiče spomenika već smo počeli sa inicijativom vraćanja spomenika odnosno postavljanja na Boškovićevu koljenu što je zapravo govorila i kolegica prije toga. Neke od najznačajnijih aktivnosti koje valja ovdje predstaviti zapravo svakako je i Međunarodni znanstveni simpozij koji smo organizirali zapravo koji organizira Institut Ruđera Boškovića do danas. To je doprinos hrvatskih znanstvenika svjetskoj znanstvenoj baštini. Skup će se održati u svibnju mjesecu i očekivati je da će biti preko tisuću znanstvenika uključujući eminentna svjetska znanstvena imena. Ja moram reći da je ovo za grad Dubrovnik jako važno jer upravo ovakvi skupovi daju jednu dimenziju još veću pa uz ostale vidove turizma naravno da Dubrovnik dobiva jednu drugu dimenziju jedan imidž centra znanstvenog turizma. Pa moramo reći kada gledamo povijesno duhovno i znanstveno ozračje dalo je niz znanstvenika i umjetnika, upravo zbog toga i kažem da Dubrovnik zaslužuje da bude i centar znanstvenog turizma. Još moram naglasiti da se planira jedan projekt brendiranja Ruđera Boškovića. Evo čuli smo iz dosadašnjih diskusija ako bi se napravila ankete da se pitamo i sami tko bi i koliko znao o Ruđeru Boškoviću, prema tome mislim da je to jako bitno i to je cilj projekta koji se zove: "Ruđer Bošković genij 18. stoljeća". To je zapravo brendiranje u smislu i podizanja razine svijesti i značaja Ruđera Boškovića u Hrvatskim i svjetskim okvirima, a isto tako o njegovom doprinosu ljudskoj zajednici koju baštini i Hrvatska, ali ne samo Hrvatska nego i svijet. Nositelj ovog projekta je grad Dubrovnik odnosno Dubrovački muzeji. Okosnica će biti razno-razne izložbe koje će prezentirati njegovo djelo i Boškovića kao fizičara, matematičara, astronoma, geodeta, inženjera, pjesnika, filozofa, arheologa, diplomata, konstruktora itd. Međutim, moram ovdje napomenuti a čuli smo i do sada da moramo ga spomenuti kao velikog domoljuba bez obzira što je do nekakve 16. godine bio u Dubrovniku, on nikada nije zaboravio hrvatski jezik, nikada nije zaboravio pomaganje svojima i nikada nije zaboravio pomagati i u smislu izvršavanja diplomatskih misija. Prema tome, to će biti jedna kompletna prezentacija Boškovića u sklopu proslave 300 godišnjice njegova rođenja. Ja bi ovdje naglasila da je upravo Dubrovnik takav jedan centar, jedno idealno mjesto za provođenje ove akcije. Zašto? Pa upravo zbog toga što ćemo moći to prezentirati i našim domaćim stanovnicima, a i svim turistima stranim i domaćim koji će tijekom ove godine, godine Ruđera Boškovića doći kod nas. U tom smislu zapravo se promiče ono za što je Dubrovnik najvažniji, a to je svijest i znanje o vlastitom identitetu i o vlastitoj baštini i naravno o neprikosnovenim vrijednostima poput nasljeđa Ruđera Boškovića. Koliko mi je poznato njegovo ime nosi jedan krater na Mjesecu, zatim institut naravno Ruđera Boškovića lik je na našim novčanicama. Isto tako sam koliko mi je poznato postoji inicijativa koja je došla iz Pariza da se jedna ulica u Parizu nosi naziv Josipa Ruđera Boškovića i ja se nadam da će se ova inicijativa izrealizirati. I još kada smo već kod Francuske, kod Pariza Društvo studenata hrvatskih sveučilišta je prije 15 godina stavilo spomen ploču na kuću gdje je Ruđer radio i živo jedno vrijeme dok je bio u Parizu i na toj ploči se nalazi na hrvatskom jeziku, jedina je to ploča koja se nalazi u Francuskoj gdje je na hrvatskom jeziku napisano da je tu živo i radio Ruđer Bošković. Mi nismo se u ime kluba javljali, ali naravno ovo je inicijativa koju svi skupa podržavamo. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jednu repliku gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolegice Šimac Bonačić ja se potpuno slažem s vama i jako mi je drago čuti da grad Dubrovnik organizira sve ove aktivnosti, ali bih još jednom htio iskoristiti ovu priliku i podvući da sam ja u svojoj intervenciji želio naglasiti nešto drugo. Da ne smijemo naše velikane spominjati samo kod obljetnica rođenja i obljetnica smrti. Dakle, sada ćemo čekati 76 godina da obilježimo 300. obljetnicu smrti da bi ga opet spomenuli. Moja je intervencija išla u pravcu da on i drugi velikani moraju biti sastavni dio naših nastavnih programa, da oni naši velikani moraju biti dio naših turističkih brošura, da on i drugi naši velikani moraju biti redovno zastupani u raznim muzejima i kao takvi spominjani i dnevno jasno s njima moramo komunicirati. Meni je žao da naši mladi ljudi više znaju o argentinskim nogometašima, o američkim junacima sa Divljeg zapada, o francuskim glumcima nego o hrvatskim velikanima. To je bila poanta mog nastupa.
Odgovor. Izvolite gospođo.
Hvala lijepo. Kolega Doriću, pa upravo što ste vi rekli mi u Dubrovniku radimo. Znači uključili smo u cijeli program i muzeje Dubrovnika sa programom koji sam rekla ne samo za danas, ne samo za ovu godinu, a isto tako učenike osnovnih škola da oni svojim radom obilježe ovu godinu. A uvodimo još jedan kolegij baština koji će obuhvatiti sve vrijednosti materijalne i nematerijalne baštine koje hvala Bogu Dubrovnik stvarno ima. Hvala.
Hvala lijepa. Zaključno državna tajnica gospođa Ivana Mrkonjić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsjedniče. Evo samo nastavno na opasku gospodina zastupnika Dorića o uključenosti Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa odnosno Ministarstva kulture u ovu manifestaciju. Ja bih samo htjela dodatno pojasnit da i Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa i Ministarstvo kulture, a i Ministarstvo vanjskih poslova i europskih integracija rade na ovom projektu cijelu 2010. godinu. Gospodin zastupnik Biškupić je već rekao da je u suradnji između Ministarstva kulture i Ministarstva vanjskih poslova i europskih integracija diplomatskim aktivnostima napravljeno to da je i UNESCO 2011. godinu proglasio Godinom Ruđera Boškovića i upravo je jedan dio ove zajedničke manifestacije i obilježavanje, dakle hrvatski doprinos u UNESCO, obilježavanje Godine Ruđera Boškovića. Nadalje, Ministarstvo znanosti u suradnji sa Akademijom tehničkih znanosti je prikupilo oko 30-tak različitih manifestacija na razini Republike Hrvatske kojima će se obilježiti Godina Ruđera Boškovića, a jedna od manifestacija je i simpozij u Dubrovniku koji organizira Institut Ruđer Bošković koji je gospođa zastupnica spomenula. Nadalje, unutar tih svih manifestacija nalaze se i brojni obrazovni programi i znanstveni programi, kao i kulturni programi pa tako moje mišljenje je, odnosno mišljenja da su naša tri ministarstva upravo učinila jedan veliki doprinos i predložila Vladi ovaj program kojima bi se to obilježilo na nacionalnoj razini. Hvala vam.
Hvala. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo nadam se danas u podne i kad to spominjem molim vodstvo klubova da, to je već najavljeno jučer da bi glasovanje bilo u 12 sati pa da se skupimo. Prelazimo na Prijedlog odluke o proglašenju 2011. godine "Godinom Ruđera Boškovića" u RH. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke o proglašenju 2011. godine "Godinom Ruđera Boškovića" u RH. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog odluke je prihvaćen jednoglasno sa 91 glasom. U tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo zastupnici. Ja ću u najkraćim crtama samo sukus rada Nacionalnog vijeća pokušati predstaviti. Nacionalno vijeće konačno je te 2009. vidjelo kraj onom masovnom otvaranju novih studijskih programa, ali nije bilo gotovo jer naime u toj smo godini izdali dopusnicu za 72 čak nova studija, ali da nismo bili zapravo sve propusni filter dokazuje možda i činjenica da smo odbili dopusnicu, odnosno preporučili ministru da ne izda dopusnicu za 13 novih studija i za 4 nove visoke škole. Za neke nije bilo ni teško, bili su to pokušaji osnivanja visokog učilišta u dvosobnim stanovima. Također, veseli nas što je stupio na snagu Zakon o osiguranju kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju koji zapravo Agenciji za znanost daje velike ingerencije i koja je počela vrednovati studijske programe pa je tako vrednovana četiri pravna fakulteta, svi su dobili dopusnice. Isto tako, vrednovano je u toj godini osam veleučilišta. Veleučilišta nisu baš tako dobro prošla, uglavnom su dobile pismo očekivanja za cilj da se poprave i da im se ukaže na njihove slabosti dobronamjerno, s time da naravno nije bilo tu sve njihova krivica. Oni su mlade ustanove i treba im dati priliku da se poprave. Ovo je bilo u najkraćim crtama moje izvješće. Hvala vam na pažnji.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora? Da. Predsjednik Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu, gospodin Petar Selem. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolege. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskoga sabora razmotrio je na 35. sjednici 2. veljače 2011. godine Izvješće o radu Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje u 2009. godini i Financijsko izvješće Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje u 2009. godini. Odbor je pitanje raspravio kao matično radno tijelo, a uvodno obrazloženje podnio je predstavnik podnositelja izvješća. Izvješća Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje za 2009. godinu ističe sustavnu promjenu do koje je došlo stupanjem na snagu Zakona o osiguravanju kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju iz 2009. godine prema kojem je vanjsko osiguravanje kvalitete visokom obrazovanju preuzela Agencija za znanost i visoko obrazovanje. S obzirom na činjenicu da je Nacionalno vijeće prije stupanja na snagu navedenog Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju trebalo rješavati prema postojećim odredbama, glavnina rada Nacionalnog vijeća za 2009. godinu bila je usmjerena na rješavanje navedenih zahtjeva koji su se odnosili na pokretanje novih studijskih programa, kao i na rješavanje ranije započetih postupaka vanjskog vrednovanja visokih učilišta. Prema izvješću Nacionalnog vijeća tijekom 2009. godine završeno je vrednovanje 4 novih preddiplomskih studijskih programa, 9 novih diplomskih studijskih programa, 1 integriranog preddiplomskog i diplomskog studijskog programa, 11 stručnih studijskih programa i 17 specijalističkih te 30 poslijediplomskih specijalističkih i 13 poslijediplomskih sveučilišnih studijskih programa. Na temelju rezultata vrednovanja Nacionalno vijeće preporučilo je ministru izdavanje dopusnice za 3, pazite odnos brojeva, za 3 nova preddiplomska sveučilišna studija, 8 novih sveučilišnih studija, 1 integrirani preddiplomski, diplomski i sveučilišni studij, 5 stručnih studija, 13 specijalističkih diplomskih studija, 30 poslijediplomskih specijalističkih i 12 poslijediplomskih sveučilišnih studija. Također, na osnovu rezultata vrednovanja Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje je u 2009. godini preporučilo ministru uskratu dopusnice za 1 preddiplomski sveučilišni studij, 1 diplomski sveučilišni studij, 6 stručnih studija, 4 specijalistička diplomska studija i 1 poslijediplomski sveučilišni doktorski studij. Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje u toj godini jasno preporučilo je ministru izdavanje dopusnice za 72 nova sveučilišna programa dok je za 13 novih studija i 4 nove visoke škole Nacionalno vijeće preporučilo ministru uskratu izdavanja dopusnice. U postupcima vrednovanja postojećih visokih učilišta Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje razmatralo je zahtjeve za osnivanje osam visokih učilišta na osnovu kojih je preporučilo ministru izdavanje dopusnice jednom novom privatnom sveučilištu Medijskom sveučilištu u Splitu za četiri visoke škole preporučene uskrata dopusnice dok su tri visoke škole na kraju 2009. godine bile u postupku vrjednovanja. Kao jedno od najvažnijih aktivnosti u 2009. godini Nacionalno vijeće navodi vanjsko vrjednovanje 8 postojećih visokih učilišta, od toga 3 visokih škola i 5 veleučilišta, te dovršeno vanjsko vrjednovanje Pravnih fakulteta započetih u 2008. godini. Na temelju provedenih postupaka vrjednovanja veleučilišta i visokih škola Nacionalno vijeće preporučilo je ministru da produlji dopusnicu za obavljanje djelatnosti jednom veleučilištu, a za ostala vrednovanja veleučilišta i visoke škole preporučeno je ministru izdavanja pisma očekivanja s rokom u kojem su dužni poduzeti aktivnosti za uklanjanje uočenih nedostataka. U raspravi pojedini članovi odbora iskazali su nezadovoljstvo načinom na koji je Nacionalno vijeće pristupilo rješavanju pojedinih važnih pitanja koja se odnose na nedostatak strateškog promišljanja. Ponavljam strateškog promišljanja u području visokog obrazovanja u Republici Hrvatskoj. Smatraju tako da u izvješću nisu razrađene strateške smjernice kojima bi se visoko obrazovanje uskladilo i s problemima odnosno potrebama gospodarstva. Raspravljajući o mreži visokoškolskih učilišta mišljenje je članova odbora da se Nacionalno vijeće u izradi mreže treba savjetovati sa predstavnicima određenih institucija, da je potreba donošenja mreže hitna, žurna, te da nije dobro rješavanje odlagati i čekati izradu strateškog dokumenta dok se ispune baš sve pretpostavke. Raspravljajući o polaznim osnovama za mrežu visokih učilišta članovi odbora smatraju da iste zasigurno predstavljaju temelj na osnovu kojih će pristupiti izradi što kvalitetnije mreže visokih učilišta u Republici Hrvatskoj. U cilju izrade što kvalitetnijeg strateškog dokumenta mreže visokih učilišta odbor drži, smatra da je potrebno osnovati radnu skupinu čiji sastav će činiti pojedini članovi ovog odbora, a koja će Nacionalnom vijeću uputiti sve prijedloge, zahtjeve i sugestije relevantne za donošenje navedenog dokumenta. Nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova 5 za i 2 protiv odlučio predložiti Hrvatskom saboru da prihvati Izvješće o radu Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje u 2009. godini i Financijsko izvješće Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje u toj istoj godini. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a gospodin zastupnik Nevio Šetić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažena državna tajnice, predsjedniče Vijeća za visoko obrazovanje, gospođe zastupnice, gospodo zastupnici. Pred nama je Izvješće o radu Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje u 2009. godini i od tog izvješća do danas je i puno drugih okolnosti nastalo. Ali ovo je jedna dobra inventura problema i ono što je učinjeno, jer doista svatko tko želi dobiti jedan kompletni uvid ovo izvješće mu omogućava čitavu lepezu problema i dobrih stvari koje je učinjeno. Puno se raspravljalo i na odboru kao što smo čuli. Ali mi u Klubu zastupnika Hrvatske demokratske zajednice držimo da treba izvješće prihvatiti i da treba nastaviti rješavati pogotovo one primijećene probleme kojih ovdje ima, a pogotovo u zaključku su navedeni, pa ću se ja potruditi na kraju njih i istaknuti. Ono što je važno reći jest da je ovo izvješće nastalo pod utjecajem dva zakona i da je Nacionalno vijeće radilo pod utjecajem ta dva zakona. Do travnja 2009. na snazi je bio Zakon o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju, a kasnije je donesen Zakon o osiguranju kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju čija primjena je omogućila da Nacionalno vijeće postane doista ono što mu je zadaća strateško tijelo, a da Agencija za znanost i visokog obrazovanja dobiva nove uloge, pogotovo uloge osiguranja kvalitete. To je vrlo važno reći zato jer to pokazuje da razvijamo sustav i da gradimo ga iznutra. Isto tako treba reći da se Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje bavila nekoliko pitanja. Tako je razmatralo zahtjeve za nove studije i programe. Tu znamo da je samo od 2005. pa do danas preko 1000 studijskih programa i veliki broj novih ustanova koje su i osnovane. Dakle, tu je jedna šuma. Ali tu nije samo hrvatska specifičnost. Ona je rekao bih i europska, pogotovo istočna europska se to jako javlja i u drugim krajevima i to je nekako u skladu sa vremenom koji živimo. Drugi niz problema ili okolnosti u kojima je Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje radilo je vanjsko vrednovanje visokih učilišta i tu moram pohvaliti da se ima što naučiti tim procedurama, razinama o tome ću kasnije posebno govoriti. I treći set pitanja koje je raspravljalo Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje su razna pitanja koja su se javljala kao što je upitnost trenutačne organizacije binarnog sustava. Mi znamo da je Hrvatska izabrala taj put izvođenja. Gotovo polovina stručnih studija na sveučilištima upitne razlike u kurikulima prava prve bolonjske razine stručne i stručnih sveučilišnih studija. Tu se jedan problem javlja. I znamo da je Hrvatska izabrala taj svoj put kroz veleučilišta i kroz sveučilišta, a onda dolazi do tih miješanja i to javlja određene probleme u praksi i pitanja postavlja održivost poslijediplomskih specijalističkih studija koji kao takvi ne postoje u inozemnim i visoko obrazovnim sustavima. Znači, pitanje neprepoznatljivosti prvostupnika na tržištu rada. Raspravljalo je preustrajanje postojećih studijskih programa itd. itd. I kasnije ću još malo o tome reći. Isto tako, Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje je i raspravljalo o mreži visokih učilišta. To je jedna, rekao bih jedan ozbiljan problem jer upravo nepostojeće takvog dokumenta, a kojega nije ni lako donijeti javljaju se određeni problemi u tom prostoru, a tu problemi su oko kolizionih studija, sličnih studija. Recimo u istom području ili prostoru, imamo recimo ovu Hrvatsku i danas … [[Ne razumije se.]] recimo povijesti, da ne govorimo iz gospodarstva u menadžmentu, itd. Stvaraju se nepotrebne konkurencije na malom prostoru, a onda nemamo dovoljno kadra, pa onda profesori moraju putovati i na neki način stvaraju se neke druge poteškoće. Posebno želim ovdje istaknuti da novi preddiplomskim, diplomski i poslijediplomski studij koji su se otvarali, meni se čini da je posebno važno reći da je pozornost bila posvećena vrednovanju poslije diplomskih sveučilišnih doktorskih studija, studijskih programa, pri čemu se vodila briga o usklađenosti strukture predloženih doktorskih studijskih programa s načelima za uspostavu poslijediplomskih doktorskih studija, i preporukom o ustrojavanju poslijediplomskih doktorskih studija koje je prihvatilo Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje. Ispunjenost kriterija propisanih kriterijima za vrednovanje visokih učilišta u sustavu sveučilišta. To je isto jedan prostor na kojemu trebamo biti jako pažljivi, jer tu mogu stvari izmaknuti kontroli, i onda se produciraju određeni kadrovi koji mogu dugoročno stvoriti štetu u Hrvatskoj. Isto tako imamo ovdje puno podataka o tijeku vrednovanja novih preddiplomskih, diplomskih, stručnih, te poslijediplomskih sveučilišta i specijalističkih studija. Ne bih ovo sve čitao, već bih upozorio nešto što mi se čini jako dobro, a to je da je određeni broj tih programa vijeće 2009. godine preporučilo ministru uskratu dopisnica za jedan preddiplomski sveučilišni studij, jedan diplomski sveučilišni studij, 6 stručnih studija, 4 specijalista diplomska stručna studija, i jedna poslijediplomski sveučilišni doktorski studij. Čini mi se da bi toga trebalo biti malo više, jer ponekad nekritički puštamo i stvaramo druge kolizije, druge probleme koje sam već isticao, ali je već ovo dobar znak da vijeće ima snage i odgovornosti da se s time nosi. Zanimljivo je da nova visoka učilišta Hrvatska je u posljednje vrijeme dobila više sveučilišta, tako dobila tzv. jadranska sveučilišta od Pule, Zadra, Dubrovnika, ali javljaju se neka privatna sveučilišta kao što je medijsko sveučilište u Splitu. Želim reći da se često u javnosti čuju neke neopravdane kritike na račun nekih novih sveučilišta jer čini nam se da razvitak modernog hrvatskog društva treba pratiti i visokoškolske ustanove koje se razvijaju u hrvatskoj periferiji, tako bih htio reći, jer ako to mi nikad ne učinimo, nikad do toga nećemo doći i imat ćemo jako veliku propusnost određenog kadra kojeg u tim prostorima nećemo imati, recimo jadranskoj i primorskoj Hrvatskoj. To mi se čini da svi koji znaju razvitak i europskog društva znaju da je uvijek novo znanje dolazilo sa Sredozemlja, s Jadrana prema kontinentu, doduše danas je otišlo sve do Finske i dalje, ali vratimo te principe kod nas, kod sebe jer čini mi se, ja dolazim iz Istre, da sveučilište u Puli, u kojima neki viđeni znanstvenici ponekad koriste neke paradigme, kao da je veći njihov odjel nego što je sveučilište, mislim da jako griješe, to ne bi smjeli činiti, jer hrvatsko društvo u Istri nikada nije imalo takvu ustanovu, a za njega je sveučilište danas isto ono što je bila 1899. prva gimnazija na hrvatskom jeziku u Istri. Prema tome budimo svjesni situacije u kojoj jesmo, što trebamo podržati, ali zato nemojmo dopustiti da imamo dvije katedre za povijest u Puli i Rijeci, to nije potrebno. Da smo imali mrežu te stvari se ne bi desile. Prema tome strategiju koju razvijamo oko visokih učilišta mora biti ona temeljna, ona kosturna, na koju treba stati hrvatsko društvo i visoko školstvo, a one konkurentske stvari koje se dešavaju da bi samo neki bili komodniji to bi trebalo micati. A toga ima. Ovdje sam si posebno pripremio jedan dio koji je meni bio najinteresantniji, želim ga prenijeti vama i našoj javnosti, a to je vanjsko vrednovanje postojećih visokih učilišta. Vrlo temeljito sam pročitao da je tijekom 2009. godine provedeno vanjsko vrednovanje 8 visokih učilišta, od toga 3 u visoke škole, 5 veleučilišta, te je dovršeno vanjsko vrednovanje 4 pravnih fakulteta započete 2009. godine. Ja ću se ovdje osvrnuti na metodiku tih analiza, tih vanjskog vrednovanja, prije toga, prije svega oni se temelje polazišta za provođenje vanjskog vrednovanja bile su samo analize koje su visoka učilišta u postupku vrednovanja nakon primanja obavijesti u najavi vrednovanja bila dužna sastaviti sukladno dokumentu upute za sastavljanje samoanalize visokih učilišta u sastavu sveučilišta. Isto tako želim ovdje reći da je uvedena, a to je Agencija za znanost i visoko obrazovanje, da je uvela metodu obvezatne edukacije članova stručnih povjerenstva prije posjeta visokim učilištima, i to po jednoj vrlo ozbiljnoj metodologiji. I s druge strane da su uvedena po dva strana konzultanta, odnosno ocjenjivača, što je isto u toj metodologiji govori o ozbiljnosti pristupa. I kada to se primjeni onda smo dobili jednu jako dobru sliku stanju u tom prostoru. Od 8 ocjenjivanih visokih škola i veleučilišta, a to su veleučilišta u Karlovcu, veleučilište u Požegi, veleučilište u Rijeci, zdravstveno veleučilište u Zagrebu, veleučilište Velika Gorica, visoka poslovna škola za turistički i hotelski menadžment Utilis u Zagrebu, visoka poslovna škola s pravom javnosti Višnjan, visoka škola za poslovanje i upravljanje Baltazar Adam Krčeljić u Zaprešiću, dobili smo stanje dobra poražavajuće. Jedino je jedno veleučilište, a to u Rijeci dobilo odmah dopusnicu da može raditi dalje, a drugi su dobili pismo, vrlo kulturno, uljudno, sa onime što bi trebali u tijeku godine dana učiniti. To je jedna ja bih rekao osobna iskaznica svih, ali to je jedan važan podatak s kojim se moramo upoznati, jer tu se navode ključni problemi tih visokih učilišta, a to je ključni problemi učenja u okviru vrednovanja veleučilišta visokih škola nepovoljan omjer stalno zaposlenih nastavnika i vanjskih suradnika, to je taj jedan problem. Naime vrednovana veleučilišta i visoke škole iako su relativno mlade institucije, koje tek grade bazu svojih nastavnika i suradnika trebaju ulagati dodatni napor za povećanje broja stalno zaposlenih nastavnika, kako bi oni nosili većinu nastavnog opterećenja na stručnim studijima, posebice u odnosu na rastući broj upisanih studenata. Tu je jedan, neki podaci stvarno upozoravaju. Recimo prosjek, svjetski prosjek za omjer studenta i nastavnika iznosi 15,7 prema UNESCO-u 2006. goidne, a u Hrvatskoj se taj broj kreće oko 20, a na ovim visokim učilištima čak oko 60. To su alarmantni podaci kojima trebaju stvarno u praksi živo i dinamično se riješiti, jer govore da tu nismo postigli još razine koje bi trebali. Osim povećanja broja stalno zaposlenih nastavnika, učilišta bi trebala provoditi aktivniju politiku stručnog usavršavanja nastavnog kadra, uključujući pedagoško usavršavanje i postizati usavršavanje u inozemstvu. Isto tako vezano za raspoloživost postojećih prostora i opreme, uočena su velika odstupanja među vrednovanim veleučilištima. Isto tako pitanje knjižnice i čitaonice nedostaju, isto tako neki drugi problemi, unutarnji sustav osiguravanja kvalitete za vrednovanim veleučilištima i visokim školama. Dakle, samo vrednovanje da bi se vidjela ta kvaliteta. Ja ovdje želim pokazati na primjeru kako je vrednovano Veleučilište u Rijeci koje je zadovoljilo stroga mjerila i kriterije. Želim samo ovdje ukazati na jednu proceduru da vidite, da vidimo mi u Hrvatskom saboru kako je to jedna kompleksna zadaća i kompleksan posao. Prije svega riječ je da se jasno vidi koji su članovi povjerenstva, zatim protokol o radu povjerenstva, izvješće o rezultatima vrednovanja kvalitete učinkovitosti veleučilišta. Zatim sastanak s dekanom, prodekanima i stručnim vijećem koje je imalo stručno Povjerenstvo za vrednovanje. Sastanak s radnom skupinom za izradu samoanalize i Povjerenstvom za praćenje kvalitete. Zatim, akti veleučilišta su posebno analizirani. Misija, organizacija veleučilišta od upravnog vijeća do vijeća odjela, organizacija studija, razina nastavnog kadra veleučilišta, kvaliteta prostora veleučilišta, kvaliteta informiranja, interni sustav osiguranja kvalitete itd., itd. Zašto ovo spominjem? Da pokažem da Hrvatska je izgradila ozbiljan sustav za vrednovanje i kojemu se moraju povinuti svi jer ako to propustimo uzalud sve naše kritike, rasprave akademske koje se mogu činiti. I na kraju, vidim da počinje svijetliti, želim samo ukazati na zaključak koji je Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje ovdje iznijelo sve ove probleme koje sam govorio, ali je ustvrdilo i sljedeće: dakle, da u 2009. godini kvaliteta visokog obrazovanja se može sagledati usvajanjem novog Zakona o osiguranju kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju kao okvira za buduće postupke vanjske suradnje kvalitete, uvođenje državne mature kao jedinog načina ulaska u sustav visokog obrazovanja kojim su izbjegnute mogućnosti upisa studenata na visoke škole, posebice privatne; veleučilišta i sveučilišta bez odgovarajućeg postupka izbora što samo po sebi doprinosi kvaliteti upisanih studenata i omogućuje transparentnost cijelog postupka; inicijative pojedinih sveučilišta u određivanju ishoda učenja njihovih studijskih programa kao izrada hrvatskog kvalifikacijskog okvira. Dakle, to su ona pozitivna kretanja. Izrada nacionalnog i informacijskog sustava, visokog obrazovanja itd. I na kraju samo jednu rečenicu, želim reći da će ovo Izvješće za 2009. godinu Klub zastupnika HDZ-a prihvatiti.
Hvala. Imamo nekoliko ispravaka. Prvo gospodin zastupnik Gvozden Flego, izvolite.
Kolega Šetiću … [[Govornik se ne razumije.]] nakon donošenja Zakona o osiguranju kvalitete Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje postalo ono što i treba postati, naime strategijsko tijelo. Da je Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje postalo strategijsko tijelo. Ja mislim da ta konstatacija nije točna jer smo mi i tokom rasprave na odboru ustanovili da Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje upravo ne obavlja svoje strategijske zadaće. Drugo, vaša gotovo cjelokupna rasprava kolega Šetić je zapravo rasprava o tehnikalijama. U svojoj raspravi niste istaknuli niti jednu strategijsku dimenziju o kojoj bi Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje tobože raspravljalo ili odlučivalo.
Hvala. Ispravak gospodin zastupnik Franjo Lucić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa kolegu bih samo ispravio, možda je to propustio, dakle kada je dobilo dopusnice Veleučilište u Rijeci isto je tako i Veleučilište u Požegi dobilo također svoje dopusnicu s time da ima i specijalistički studij. Dakle, prema tome Veleučilište u Požegi također je dobilo dopusnice, nikakve potvrde i doista radi po svim mogućim standardima što smo mi u Požeško-slavonskoj županiji izuzetno zadovoljni.
Hvala. I ispravak gospođa zastupnica Marija Lugarić, izvolite.
Nije točan navod kolege Šetića da je RH uspostavila dobar sustav vanjskog vrednovanja u sustavu visokog obrazovanju. Da je to točno onda bi postojala na neki način povratna sprega između procesa vanjskog vrednovanja koje se u nekom određenom opsegu ipak događaju i posljedično izvedbe nastave, odnosno same kvalitete predavanja. Dakle, kontradikcija u vašem izlaganju i netočnosti u tome ne možete ustvrditi da imamo dobar sustav vrednovanja, a onda ustvrditi da imamo recimo posve neprimjeren broj, odnosno omjer studenata i profesora. Dakle, da je uspostavljen dobar sustav vrednovanja te stvari bi se naprosto ispravljale i više ih ne bi trebali konstatirati. Prema tome, ne samo da nismo uspostavili dobar sustav vrednovanja već u cijelosti ne provodimo niti sve procese koji bi u tim sustavima evaluacije trebali postojati.
Hvala. Na redu je klub SDP-a i gospođa zastupnica Romana Jerković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, uvaženi gospodine Mornar, gospođa državna tajnice, kolegice i kolege. Stav kluba SDP-a je da već nekoliko godina uzastopce rasprava o Godišnjem izvješću Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje nije zapravo rasprava o onome što u izvješću piše već o onome čega u izvješću nema. A s pravom smo očekivali da bude. Nema nikakve dvojbe da će se i ova rasprava o Izvješću za 2009. godinu obzirom da Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje nije učinilo ono na što ga Zakon o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju obvezuje svesti na raspravu o onome što bi Nacionalno vijeće moralo učiniti ili što je moralo učiniti, a propustilo je. Dakle, smatramo da je ovo izvješće u najmanju ruku obeshrabrujuće. Kao što držimo da je obeshrabrujuće i uvodno izlaganje prof. Mornara koje je bilo koliko ja pamtim jedno od najkraćih u ovom Parlamentu. Radi se o jednom iznimno važnom segmentu u hrvatskom društvu. Obeshrabrujuće je i zbog toga što smo prošle godine govoreći o Izvješću o radu Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje raspravljali dugo, bili smo vrlo kritični, izražavali smo svoje nezadovoljstvo, vodili smo rekla bih jednu vrlo konstruktivnu raspravu u kojoj smo postigli konsenzus oko potrebe drugačijeg rada, drugačije aktivnosti Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje iz koje bi onda posljedično proizašlo i potpuno drugačije Izvješće o radu. Rekli smo da ne želimo da se Nacionalno vijeće pretvori u nekakav administrativno-tehnički odbor koji temeljem određenih kriterija daje mišljenja, propusnice, dopusnice i sve ono što daje. Rekli smo isto tako da ne želimo tehničko izvješće koje će pobrojati poslove koje Nacionalno vijeće je obavljalo u prethodnoj godini. Obzirom da se izvješće ni najmanje ne razlikuje od prošlogodišnjeg s pravom se možemo zapitati, i mi u Klubu SDP-a se pitamo ima li uopće smisla ova rasprava. Nakon svega što smo govorili ima li smisla ova rasprava. Čemu gubimo vrijeme kada ćemo govoriti isto što i prošle godine. Zar ovo stručno tijelo o čijem radu danas raspravljamo nije od Sabora imenovano, zar Saboru ne odgovara. Ako je to tako onda se pitam da li ima uopće smisla ovo što u Saboru govorimo i radimo. MI u Klubu SDP-a smatramo potpuno opravdanim postaviti pitanje čemu služi nacionalno vijeće za visoko obrazovanje i koja je na koncu njegova društvena uloga. DA li mi u Hrvatskoj imamo krovno tijelo, imamo li instituciju koja brine za razvoj i kvalitetu cjelokupnog sustava visokog obrazovanja u Republici Hrvatskoj. Imamo li mi u Hrvatskoj jedno tijelo koje zna, može i hoće sagledati trenutne potrebe, sagledati trenutnu situaciju u sustavu visokog obrazovanja i trenutne potrebe društva, u gospodarstvu, imamo li mi u Hrvatskoj stručno tijelo koje može, hoće zna ponuditi ovom Saboru viziju razvoja visokog obrazovanja. Imamo li stručno tijelo koje može, zna i hoće predvidjeti efekte po društvo, ono što mislimo da treba u budućnosti učiniti. Dakle, mislimo da je krajnje vrijem da si priznamo dvije stvari. Prvo da smo potrošili previše vremena nalutanja, na eksperimente, na neznanje sa pogubnim efektom i sa dugoročnim posljedicama za što kolegice i kolege nema opravdanja. I druga stvar naš temeljni problem, jest nerad. I nestručnost zbog koje uglavnom imamo situaciju takvu kakvu imamo. Da istina, ovo je vrlo ozbiljna i vrlo oštra kritika, ali dopustite držimo u Klubu SDP-a da je situacija u sustavu visokog obrazovanja iznimno ozbiljna. A tko to ne vidi kolegice i kolege, apsolutno nije realna. Zbog čega ovo Izvješće ne sadrži ono o čemu godinama u ovom Saboru kolegice i kolege govorimo, zbog čega ne sadrži analizu stvarnih potreba društva, stvarnih potrebna gospodarstva, i na koji način sustav visokog obrazovanja odgovara tim potrebama. Zbog čega u ovom izvješću ne vidimo analizu koja dolazi sa Zavoda za zapošljavanje, gdje ćemo vidjeti koje su to struke deficitarne, koje nam fale a koje smo napravili hiperprodukciju svih ovih godina, ja bih to očekivala vidjeti u ovom Izvješću. Ako ništa drugo pa onda barem u uvodnom izlaganju profesora Mornara, da nam kaže imali smo objektivnih problema, radili smo neke druge stvari, bavili smo se tehničkim stvarima ali znate naše promišljanje u sustavu visokog obrazovanja je takvo i takvo. Nema nikakve dileme kolegice i kolege da onaj broj nezaposlenih koje danas imamo na Zavodu za zapošljavanje, a koji iznosi preko 320 tisuća je u direktnoj svezi sa stanjem sa kaosom u sustavu visokog obrazovanja i problem neusklađenosti visoko obrazovnih institucija sa zahtjevima tržišta je alarmantan. Ali kao da to nikoga nije briga, kao da o tome nitko ne vodi računa. Broj arhaičnih programa, studija koje nemaju nikakve veze s potrebama tržišta svakim danom je sve veći, a promjena upisnih kvota je prespora ili se ne događa nikako. Voljela bih da dočekamo konačno da netko sve te silne strategije koje imamo, od strategije razvoja znanosti, od strategije razvoja turizma, poljoprivrede, energetike konačno stavi na stol, stavi na jedan kup, da konačno napravi plan i sagleda budućnost ove zemlje. Hoće li zapravo itko u skoroj budućnosti trenutne potrebe za raznim strukama uskladiti sa tim našim dugoročnim strategijama i očekivanim trendovima u globaliziranom svijetu i onda svemu tome prilagoditi upisne kvote. Ne bi li upravo nacionalno vijeće za visoko obrazovanje to trebalo činiti. Nije li upravo to njegova društvena uloga kolegice i kolege. Zakon o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju u članku 7. na to ga je obvezao. Upravo tu mu je zadaću povjerio. Problema je u visokom sustavu zaista puno, što reći na primjer o Bolonji i o njenoj korelaciji sa kvalitetom obrazovanja, na koji način je na primjer Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje poticalo donošenje mjera za unapređenje kvalitete visokog obrazovanja. Pa to iz izvješća kolegice i kolege nije apsolutno vidljivo, ali ono što je iz aviona vidljivo jesu problemi u sustavu visokog obrazovanja i Bolonjske reforme. Ne zvuči dobro, ali je istina da je Bolonja većinom provedena na papiru ali ne i u suštini. Nastavni problemi često ni brojem ni sadržajem nisu u skladu s potrebama društva ni gospodarstva, a još manje sa suvremenim znanstvenim dostignućima. Mislim da bismo si trebali prestati laskati i govoriti da smo društvo znanja jer podsjećam vas da se besplatno školovanje za studente prve godine u tom istom društvu znanja uspjelo ostvariti samo uz masovne studentske prosvjete. E to si ne može dozvoliti zemlja u kojoj se želi postići veći broj visoko obrazovanih. Na žalost, studenti se nisu uspjeli izboriti, ali bilo bi to previše od njih očekivati, i za povećanje kvalitete visokog obrazovanja. Na primjer, zapošljavanje novih stručnjaka, kroz šeme razmjene, usavršavanje nastavnika u inozemstvu, kroz stipendije za poslije diplomske studije, na svjetskim centrima izvrsnosti itd. Prvi do Bolonje je jedan od dva razloga opadanje kvalitete visokog obrazovanja u Hrvatskoj. Neki reformirani studijski programi, to nije tajna, nisu smjeli dobiti dopusnice, što zbog kvalitete, što zbog nepostojanja kadrovskih i prostornih kapaciteta za njihovo izvođenje. Ja postavljam pitanje tko je za to odgovoran? Tko je odgovoran za neozbiljno vođenje provođenje procesa recenziranja reformiranih programa i izdavanja dopusnica. S druge pak strane reformirani studijski programi sami po sebi su stvorili dodatno opterećenje na nastavnike i na infrastrukturu, a upisne kvote ili ostale iste ili su se povećale. I to je drugi razlog pada kvalitete. Naravno da mi kao klub podržavamo povećanje broj visokoobrazovanih, ali država odnosno ministarstvo trebaju omogućiti i nastavne i prostorne kapacitete za njihovo kvalitetno obrazovanje. Da, točno je da se otvorilo i nešto novih radnih mjesta na sveučilištima, ali niti približno dovoljno za uspješno provođenje postojećih programa prema postojećim upisnim kvotama. Držim da ne smije nam biti više stalo do pozitivnih statistika s kojima se s vremena na vrijeme busamo u prsa kada govorimo o društvu znanje negoli do kvalitete. I na kraju krajeva jedno apsolutno ne isključuje drugo. Prošle su kolegice i kolege 2,5 godine od kada je prva generacija studenata završila bolonju i bilo bi dobro znati nešto o rezultatima tog završenog ciklusa. Da li smo zadovoljni? Da li su ispunjena naša očekivanja? Što treba mijenjati? Bolonja je jedan dinamičan proces, toga smo valjda svjesni kojega treba pratiti kontinuirano. I onda postavljam pitanje, a tko bi to trebao raditi? Od kada je prva generacija završila bolonju evaluirano je jedva 12 od 120 ili 130 visokih učilišta. Pa gospodo ako budemo išli tim tempom nama će trebati 26 godina da taj posao napravimo. Zar to nije besmisleno? Pa naravno da jest. Što reći o financiranju visokog obrazovanja, proračunska izdvajanja za visoko obrazovanje i znanost su prilično skromna i u apsolutnim i u relativnim razmjerima i držimo da je Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje i u tom segmentu trebalo dati svoj doprinos i na toga Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju obvezuje. Međutim, to iz izvješća nije vidljivo. Dakle, kolegice i kolege zastupnici ako je igdje potrebna stabilnost i dugoročnost u politici razdoblja onda je to u sustavu visokog obrazovanja. Nacionalno vijeće je formirano upravo zato da stvori na neki način ključne preduvjete da se visokom obrazovanju osigura, omogući stabilnost i dugoročnost. I to nažalost nije moguće bez vizije, a Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje nam ovih godina tu u Saboru, tu viziju nije ponudilo i ne čini nažalost to niti ove godine. Mi u klubu SDP-a smo očekivali da ćemo čuti viziju iz koje bi se trebalo prepoznati na koji način ćemo osigurati konkretno i učinkovito povezivanje visokog obrazovanja sa društvom, gospodarstvom kroz mrežu visokog učilišta kroz upisnu politiku. Na koji način ćemo osigurati stabilnost i dugoročnost razdoblja visokog obrazovanja kroz materijalni status, kroz neovisnost autonomiju sveučilišta i konačno na koji način ćemo uspjeti povezati visoko obrazovanje, politiku i gospodarstvo odnosno potrebe društva? Krovna organizacija a Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje to jest mora imati snagu i vizije i poticaja i implementacije, a ne biti nekakva birokratska struktura koja je samoj sebi postala svrha. Zbog svih razloga koje sam navela klub SDP-a neće naravno podržati godišnje izvješće Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje. Hvala.
Hvala. Imamo nekoliko ispravaka. Prvo je gospodin zastupnik Nevio Šetić. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče. Moram ispraviti jednu činjenicu u raspravi gospođe Jerković a kaže da je kaos u sustavu visokog obrazovanja. To je potpuno netočno. Upravo i vi podsjećate malo kasnije da treba stabilnost tom sustavu. Kaos nije ni u kom sustavu jer da ste samo pročitali ovo što piše za Veleučilište u Rijeci odakle dolazite vidite da postoji savršenstvo, da postoji jako dobrih stvari. Prema tome, govoriti o kaosu visokog obrazovanja u HRvatskoj je netočno, ali govoriti o traženju najboljih rješenja, problema kojih ima, to je onda točno.
Hvala. Imamo ispravak gospodin zastupnik Petar Selem. Izvolite.
Gospodine predsjedniče. Poštovanu kolegicu ću samo u jednom detalju upozoriti. Mislim da nije točna tvrdnja da su studentski štrajkovi, protesti itd. dokaz deficitarnosti obrazovnog sustava. Dok sam živo i radio u Francuskoj imao sam tu sreću i nesreću da sam stanovao blizu Sorbone. Od Sorbone do kazališta u kojem sam radio ima možda 500m. barem jedan puta mjesečno nisam dospio na posao jer su bile studentske demonstracije, studentski protesti. Studentski protesti su rezultat posljednje dinamike studentskog života. Oni su ponekad zaista vezani uz stanovite probleme obrazovnog sustava, a ponekad su kažem rezultat potpuno autonomne dinamike studenskog života i ne bi se mogli zaista koristiti kao tvrdnja u smislu da su oni dokaz neke bitne deficitarnosti odgojnog i visoko školskog sustava. Jasno oni to mogu biti ali i ne moraju.
Hvala. Ispravak gospođa zastupnica Sunčana Glavak. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolegice Jerković ispravit ću netočan navod koji se odnosi na to da bi u kontekstu razvoja i financiranja visokog školstva samo Vlada morala voditi računa o tome. Dakle, ne može se očekivati od Vlade da sve riješi i to je jednostavno potpuno u službi politikanstva, jer uobičajeno je i vi to znate svugdje u svijetu jednako tako da to rade i privatni sektor i lokalna i regionalna samouprava. I to je šansa budućnost. A jednako tako Nacionalno vijeće nije za HDZ, ni SDP pa mislim da i tu trebamo napraviti razliku. Hvala lijepa.
Hvala. Dalje u ime kluba HHS-a, HSU-a gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine predsjedniče Nacionalnog vijeća, državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Evo nakon izlaganja kolege iz HDZ-a i SDP-a ja ću ispred kluba HNS-a i HSU-a pokušati predložiti 3. put. Naime, uistinu je teško raspravljati o jednom izvješću koje se odnosi na 2009. godinu posebno čak i nepotrebno ulaziti u detalje. Međutim, općenito treba raspravljati o tom izvješću i ja ću pokušati raspravljati o njemu sa stanovišta nedostataka tog izvješća, ali visokog školstva općenito i to locirao sam 5 grupa nedostataka. Vidjet ćete kolegice i kolege da su članovi Nacionalnog vijeća najmanje krivi za te nedostatke. Prva grupa nedostataka. Naime, u svakoj uređenoj državi postoji jedan cilj da se kadrovi obrazuju za potrebe te države i ono što bi čovjek očekivao da će svake godine ili svakih nekoliko godina Vlada izaći sa jasnom kadrovskom politikom koliko će u toj državi trebati za 5, 10 ili 15 godina liječnika, liječnika specijalista, koliko će toj državi trebati sudaca, koliko će toj državi trebati policajaca, učitelja, kustosa itd., itd., itd. Da li ste ikada čuli da je bilo koja hrvatska Vlada u zadnjih 20 godina izašla sa konkretnim dugoročnim prijedlogom i projekcijom kadrovskih potreba u području društvenih djelatnosti? Nikada se to dogodilo nije. A od Nacionalnog vijeća očekujemo da nam ponudi sva rješenja. To gospodo nije moguće. Druga skupina nedostataka. Ja sam i na odboru i na tematskoj sjednici bezbroj puta govorio i spominjao famozni trokut koji mora funkcionirat između politike, obrazovnog sustava i gospodarstva. Realni sektor također mora biti uključen u ovu priču, oni moraju reći koji profili im nedostaju, s kojim su kadrovima nezadovoljni jer oni ih zapošljavaju, oni znaju njihove nedostatke u znanju, u vještinama. Prema tome koliko je realni sektor, koliko je gospodarstvo uključeno u priču, koliko se često puta imaju prilike članovi Nacionalnog vijeća sastati s njima, koliko se dogovaraju s njima, kako ide ta priča i ta suradnja. To je veliki i važni moment kada se planira obrazovna politika u jednoj državi. Treća skupina nedostataka. Već je netko spomenuo, Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje i Nacionalno vijeće za znanost moraju se češće nalaziti i moraju dogovoriti zajedničku strategiju. Naime, kolegice i kolege, ako obrazujemo kadrove za te i te gospodarske grane onda je sasvim logično i da potičemo istraživanja za one prioritetne gospodarske ciljeve koje želimo postići. Ako želimo pomoći Končaru možda bi trebalo baciti naglasak na istraživanje poluvodiča. Ako želimo pomoći Podravci onda vjerojatno je kakvoća i konzerviranje hrane. Ako je to farmaceutska industrija onda je to genski inženjering itd., itd. Koliko i kada smo mi posložili te dvije priče na isti kolosijek i krenuli i sa obrazovnim i sa istraživačkim radom i sa prijenosom tehnologija u skladu sa stvarnim, realnim potrebama hrvatskog gospodarstva. Ja vjerujem da ćete i vi svi ovdje nazočni priznati da to do sada nikada uspjeli nismo. Četvrta skupina nedostatka. Profesor Selem o tome je parcijalno govorio. Naime, na odboru se razvila vrlo korektna priča o tome da smo i mi saborski zastupnici odgovorni za jedan dio ovog vrlo odgovornog posla. Naime ako Nacionalno vijeće konstatira određene nedostatke, konstatira određenu potrebu da se određeni nedostaci otklone ne taj i taj način, onda mi ovdje moramo biti osjetljivi na te njihove prijedloge. Kad donosimo proračun moramo staviti neke njihove zahtjeve na vrh liste prioriteta, moramo ih poduprijeti, moramo krenuti u tom pravcu. Međutim, ni tu nema nikada dovoljne koordinacije, nikada ne uvažavamo njihove probleme, probleme visokog obrazovanja. I zato je prijedlog našeg odbora mislim vrlo korektan da se formira jedna radna skupina koja će neposredno i češće komunicirati i nazočiti sastancima Nacionalnog vijeća kada se raspravlja o strateškim momentima i pokušati jasno biti ta spona između njih, odnosno obrazovnog sustava, Sabora i konačno preko vas kolega, koji ste članovi vladajuće koalicije, onda i prema Vladi. Peta i posljednja skupina nedostataka, kolegice i kolege, o kojoj moramo razmišljati vrlo vrlo intenzivno. Došlo je u zadnjih 10-tak godina do hipertrofije visoko obrazovnog sustava, bezbroj učilišta, veleučilišta, sveučilišta. Danas na tim visokim školama imamo 40 tisuća mjesta, dakle kapacitet je 40 tisuća. Kolegice i kolege, rađa se u Hrvatskoj godišnje 37 tisuća djece. To je velik i ozbiljan problem. Kako dalje, moramo ponuditi rješenja. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragan Kovačević, izvolite. Ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Naime, ispravio bih netočan navod kolege Dorića koji je kazao definirajući ovaj problem, dakle da sustav srednjeg i visokog obrazovanja nije prilagođen tržištu rada i da se ne može prebacivat odgovornost na Nacionalno vijeće nego da je to odgovornost Vlade. To može biti samo djelomično točno. Naime, mi vidimo iz ovog izvješća da je Nacionalno vijeće dalo dopusnice za 30-tak novih učilišta što znači da ima i ovlast i odgovornost i da je također trebalo sudjelovati u tome procesu da ta visoka učilišta odgovore potrebama tržišta rada.
Hvala. I na redu je Klub zastupnika HSS-a i gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi predsjedniče Nacionalnog vijeća, uvažana državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. U izvješću Nacionalnog vijeća ističe se da je tijekom proteklog petogodišnjeg razdoblja primljeno više od tisuću zahtjeva za pokretanje novih studijskih programa i osnivanje novih visokih učilišta pa je razmatranje tih zahtjeva i davanje mišljenja o njima predstavljalo glavninu aktivnosti Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje u tom razdoblju. Naime, tako velik obujam posla pred kojim se našlo Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje vezan za konkretne zaprimljene zahtjeve onemogućuje da se ono bavi i svojom drugom strateškom ulogom koja mu je bila zakonom propisana kao najvišem stručnom tijelu koje brine za razvitak i kvalitetu cjelokupnog sustava visokog obrazovanja u Republici Hrvatskoj. Na taj problem je upozoravalo i samo Nacionalno vijeće, a i problem smo prepoznali i mi u Hrvatskom saboru prilikom razmatranja redovitih godišnjih izvješća koje je vijeće upućivalo u Sabor. Donošenjem Zakona o osiguravanju kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju kojim Agencija za znanost i visoko obrazovanje preuzima ulogu nositelja postupka vanjskog osiguravanja kvalitete u visokom obrazovanju ostvareni su zakonski preduvjeti da Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje doista preuzme svoju ulogu strateškog tijela koje promišlja razvoj i unapređenje postojećeg sustava visokog obrazovanja. U skladu sa zaključkom Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje kojim se preporučuje da se ranije odobreni studijski programi u slučajevima izmjena ili dopuna, mislimo prije svega na promjene naziva studija ili naziva više od 20% kolegija, promjena više od 20% sadržaja u više od 20% kolegija, promjena u kompetencijama i deklariranim radnim kvalifikacijama kao i promjenama odnosa broja bodova između obveznih i izbornih kolegija trebaju ponovno uputiti Nacionalnom vijeću za visoko obrazovanje na razmatranje navedeno je tijelo tijekom 2009. godine primilo i razmotrilo 26 takvih zahtjeva za koje je ministru uputilo odgovarajuće preporuke. Tijekom 2009. godine provedeno je vanjsko vrednovanje 8 visokih učilišta, od toga 3 visokih škola i 5 veleučilišta, te je dovršeno vanjsko vrednovanje četiriju Pravnih fakulteta započeto 2009. godine. To je jedna od najznačajnijih i najopsežnijih aktivnosti u 2009. godini. Navedeno vanjsko vrednovanje visokih učilišta proveli su Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje i Agencija za znanost i visoko obrazovanje sukladno članku 16, 17 i 18 Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju i Pravilniku o mjerilima i kriterijima za vrednovanje kvalitete i učinkovitosti visokih učilišta i studijskih programa koji su vrijedili do stupanja na snagu Zakona o osiguravanju kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju. Mi u klubu Hrvatske seljačke stranke podržat ćemo izvješće jer mislimo da na dobar način prikazuje određene probleme u visokom obrazovanju i evo istaknut ćemo samo neke koji se navode u ovom izvješću. Kod gotovo svih veleučilišta i visokih škola vrednovanih u 2009. godini zamijećen je problem nedovoljnog strateškog promišljanja i nedostatak odgovarajućih strateških dokumenata, a vrlo često nema niti svih potrebnih dokumenata koji uređuju ustroj, djelatnost i visokog učilišta. Iako među vrednovanim veleučilištima i visokim školama ima vrlo dobrih primjera aktivnog povezivanja sa poduzetničkim sektorom i lokalnom zajednicom brine nas činjenica da dio vrednovanih visokih učilišta iako izvodi stručne studije nema razvijenu suradnju sa gospodarstvom, nema sustav studentske prakse riješen na odgovarajući način, ne prati zaposlenost svojih završenih studenata niti zadovoljstvo poslodavaca kompetencijama završenih studenata, pa tako nema povratnih informacija od poslodavaca o kvaliteti i korisnosti studijskih programa. Jedan od ključnih problema uočenih u okviru vrednovanja veleučilišta i visokih škola nepovoljan omjer stalno zaposlenih nastavnika i vanjskih suradnika. Učilišta bi trebala provoditi aktivniju politiku stručnog usavršavanja nastavnog kadra uključujući i pedagoškog usavršavanje i poticati usavršavanje i u inozemstvu. Također, visoka bi učilišta trebala pažljivije promišljati svoju upisnu politiku kako bi broj upisanih studenata bio u skladu sa raspoloživim prostorima i raspoloživim kadrovskih resursima. Neusklađenost u trajanju srodnih studijskih programa na različitim institucijama što dodatno otežava mobilnost, dominantnost studija iz društvenog i humanističkog područja posebice iz polja ekonomije, te općenito prevelik broj studenata posebno na ekonomskim i pravnim studijima. Rast upisnih kvota i povećanje broja studijskih programa nisu proporcionalni zapošljavanju novih nastavnika i administrativnog osoblja. I ovim ukazivanjem na probleme mislimo da u izvješću se spominje i evo i naglašava da Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje pozitivnim ocjenjuje i neke djelatnosti i inicijative koje bi trebale doprinijeti unapređenju kvalitete visokog obrazovanja. Mi ćemo izabrati samo neke kao što su usvajanje novog Zakona o osiguravanju kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju kao okvira za buduće postupke vanjskog osiguravanja kvalitete, te uvođenje državne mature kao jedinog načina ulaska u sustav visokog obrazovanja kojem su izbjegnute mogućnosti upisa studenata na visoke škole, posebice privatne, veleučilišta i sveučilišta bez odgovarajućeg postupka izbora što samo po sebi doprinosi kvaliteti upisanih studenata i omogućuje transparentnost cijelog postupka. Kao što sam ranije naglasio ovo izvješće mislimo da može poslužiti kao dobra pomoć za rješavanje spomenutih problema i klub Hrvatske seljačke stranke podržati će ovo izvješće. Hvala vam lijepo.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Gvozden Flego. Izvolite.
Kolegice i kolege, zapravo kada raspravljamo o izvješću ili izvještaju nekog tijela onda zapravo raspravljamo o načinu funkcioniranja tog tijela. Po mom sudu je to tijelo podbacilo zakonski, strategijski, pa čak ako želite i tehnički. Ono je podbacilo zakonski zato što nije ispunilo osnovne zakonske obveze. Nije donijelo mrežu visokih učilišta, prijedlog mreže visokih učilišta premda je i Sabor obavezao to tijelo na takvo nešto. Nije ni jedanput tokom svog funkcioniranja predložilo Saboru raspodjelu proračunskih sredstava između znanosti i visokog obrazovanja na što ga obavezuje članak 8. postojeće zakona. Nije izvijestilo o svom sastanku sa Nacionalnim vijećem za znanost, a po istom članku je obavezno to učiniti barem jedanput godišnje. I stoga mi se čini da u ključnim elementima, zakonskim elementima koje je Sabor donio, koje je Sabor propisao, koje Sabor traži od svog vlastitog tijela to tijelo nije obavilo. Drugo, to tijelo je zaduženo za strategiju visokog obrazovanja, za strategiju ključne djelatnosti jednog društva, za viziju, za kritičku analizu postojećeg i viziju kako optimizirati sustav. To tijelo to nije napravilo. Ni jednog konkretnog prijedloga nema o tome što učiniti da sustav bude drugačije uređen u skoroj i možda neposrednoj budućnosti, niti je zapravo iskazalo bilo kakvu ambiciju s tim u vezi. Treće na razini tehnikalija dva, jedna prethodnica i jedan prethodnik su govorili o tome što u izvještaju nema, a što bi trebalo biti. Drugačije govoreći što je to nacionalno vijeće trebalo raditi, a što nije napravilo. Mi smo neke stvari spominjali i na odboru. Ja ću ih ovdje ponoviti, jer članovi Sabora trebaju znati. To nacionalno vijeće treba biti zapravo tijelo poticaja, kako da se promijeni loša kvalifikacijska struktura hrvatskog stanovništva, na koji način ubrzati efikasnost studiranja i na koji način zapravo pospješiti bolju kvalitetu studiranja, i tu sad zapravo imamo dva elementa koje je nacionalno vijeće trebalo uzeti u obzir, a nije ga uzimalo u obzir. Bolonjski proces je građen na jednoj poluzi koje se zove osiguranje kvalitete, bilo da je riječ o Quality Assurance ili Quality Assesment. Za Quality Assurance je odgovarajuća ili zapravo odlučujuća procedura vanjskog vrednovanja. Donijeli smo zakon, i šta se događa? U godini kada imamo 72 nova studijska programa, u godini nakon što završi prva generacija bolonjskih studenata, mi vanjski evaluiramo jednu desetinu cjelokupnih programa u državi. Sve nas ili meni se činilo da sve nas zapravo zanima kakovi su efekti reforme po bolonjskom procesu. I mi obavimo kvalifikaciju ili evaluaciju jedne desetine tih programa. Nedopustivo. Nepodnošljivo. Mi imamo prvu generaciju studenata bolonjskih procesa, mi iz opozicije vičemo na sva usta, ljudi moji prvostupnici završavaju sa neadekvatnom kvalifikacijom, završavaju sa kvalifikacijom koja ne postoji nigdje u Europi, bolonjski proces je manje-više organiziran zato da se napravi osnova za mogućnu mobilnost radne snage. Mi dajemo prvostupnicima kvalifikaciju s kojom se nigdje neće moći zaposliti, pa se ne mogu danas zaposliti ni u Hrvatskoj. Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje niti ne spominje taj problem, niti ne spominje taj problem. Financijsko stanje je zapravo na rubu izdržljivosti. Ja sam jedanput to kazao u Saboru, ali čini se da to nismo zapamtili, ja ću to ponoviti. Hrvatska po studentu izdvaja cirka 3 hiljade 200 eura godišnje, Slovenija 6 i pol tisuća, Austrija 10 i pol tisuća, skandinavske zemlje preko 20 tisuća, troškovi studiranja su manje-više jednaki, dakle u svemu su podudarni osim u osobnim dohocima. U izvještaju nacionalnog vijeća o tome nema niti govora. Doktorski studiji su od strategijskog značaja za sve visoke tehnologije. Hrvatska u odnosu na EU 27, dakle ima novopridošlih članica, kolegice i kolege ima jednu šestinu postdiplomskih studenata u sustavu u odnosu na ove ostale, na prosjek Europske unije, jednu šestinu, i to je podatak koji strahovito zabrinjava. O tome u izvještaju nacionalnog vijeća nema niti govora. I kad to sve skupa zbrojite, zapravo onda su to premise, dakle o vezi sa privredom o tome je već bilo govora o zapošljavanju, o strategiji zapošljavanja, o kontaktima sa poslodavcima itd. je dakle već bilo govora, nema smisla da ponavljam. Premise su meni sasvim jasne, meni nisu jasne konkluzije neke koje iz toga slijede. Mi kao tijelo koje je donijelo zakon, mi kao tijelo koje smo imenovali Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje jesmo dužni kazati Nacionalnom vijeću za visoko obrazovanje što ne radi dobro, i što treba raditi bolje. Ako Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje ne ispunjava zakonske obaveze, onda ne možemo prihvatiti taj izvještaj, i moramo razmisliti što dalje činiti sa nacionalnim vijećem da bi ono počelo ispunjavati zakonske obaveze. Ako je nacionalno vijeće strategijsko tijelo, a nema strategijskih promišljanja onda mi kao Sabor moramo reći svome tijelu što nije dobro i što treba biti učinjeno da bude bolje. Riječ je, kolegice i kolege, o dva ključna područja u današnjem svijetu, o znanosti o kojoj smo raspravljali prošli tjedan, i o visokom obrazovanju o kojem raspravljamo danas. Niti jedno od tih područja nema strategijskih promišljanja. Ta dva područja međusobno ne surađuju na ovoj nacionalnoj i strategijskoj razini i meni se čini da su i jedno i drugo nacionalno vijeće podbacili, i ne za sitno, nego za krupno. Stoga ja ni u kom slučaju ne mogu dati podršku takvom izvještaju, a kolegice i kolege apeliram ako ništa drugo i na vaš zdrav razum. Razmislite da li, što će biti posljedica ako ovakovim izvještajima dajete svoj glas.
Hvala. Imamo replike. Prvo gospodin Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa naime svoju repliku bih temeljio na onom dijelu izlaganja zastupnika Flege, vezano za odgovornost i ulogu Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje. Naime i na jednu rečenicu iz ovoga izvješća, u kojem se govori da spomenuta pojava, a odnosi se na osnivanje 30-ak novih visokih učilišta, kaže spomenutu pojavu ne možemo promatrati isključivo u negativnom kontekstu, trebamo imati na umu da se ona dogodila u okolnostima nepostojanja strategije koja jasno određuje kriterije i prioritete u razvoju visokog obrazovanja, pa je predlaganje i osnivanje novih visokih učilišta i studija bio rezultat okolnosti, a ne stvarnog strateškog promišljanja. Mislim da se ovdje radi o vrlo teškim ocjenama, dakle nacionalnog vijeća, i da se radi o pokušaju prebacivanja loptice odgovornosti isključivo na Vladu, što mislimo da s obzirom na ulogu i zadaće koje ima nacionalno vijeće, da u najmanju ruku nije korektno. Naime opredijelili smo se kao država za društvo znanja, smatramo svi da je znanje jedan od ključnih parametara konkurentnosti nacionalnog gospodarstva i mislimo isto tako da važnu ulogu i odgovornost u tome ima Nacionalno vijeće. Da ga je država i osnovala kako bi bila na pomoći, kako bi bila logistika, dala joj instrumente. Prema tome, i odgovornost da sudjeluje u ovom procesu.
Odgovor, gospodin zastupnik Gvozden Flego. Izvolite.
Kolega Kovačević ja mislim da Nacionalno vijeće mora biti jedna nadstranačka institucija i da svaka kritička primjedba Nacionalnog vijeća bilo da se odnosi na rad Vlade, bilo da se odnosi na rad Sabora ako je utemeljeno i obrazloženo je dobrodošlo. Međutim, ova primjedba je zapravo na neki način samokritična. Nacionalno vijeće kaže da nema strategije, a ono je zaduženo za donošenje strategije. Drugačije govoreći Nacionalno vijeće kaže da nije stvorilo osnovu za svoje normalno i zakonito funkcioniranje. Ali, s druge strane Nacionalno vijeće uljuljkava nas u jednu iluziju, kazuje nam pa gledajte kako smo mi potentna zemlja, pa mi jedne godine proizvedemo 30 i nešto novih studijskih programa. Mi kao Nacionalno vijeće smo to pozitivno evaluirali i predložili Vladi, ministar je izveo dopusnicu, sve se slaže. Pa mi smo jedna snažna zemlja, ulazimo u društvo znanja. Ili, Nacionalno vijeće se nijednom rečenicom ne odnosi na užasnu ingenioznost hrvatske nacije i hrvatskog znanstvenog pomlatka. Velika većina danas proizvedenih sveučilišnih profesora ima između 32 i 40 godina. Zašto? Zato jer institucije nisu obavile svoj posao uključujući i Nacionalno vijeće. Koje kada se to počinje dešavati vrišti, a velika većina kolegica i kolega tih novopečenih sveučilišnih profesora nije vidjela inozemnog sveučilišta niti jednim korakom. Pa smo nacionalizirali znanost. I zato je suodgovorno Nacionalno vijeće. Ja ni u kom slučaju ne mislim i suglasan sam s kolegom Dorićem da Nacionalno vijeće nije jedino odgovorno, ali je Nacionalno vijeće sigurno odgovorno što nije promišljalo nedostatke, što nije upozoravalo na nedostatke i što nije zapravo predlagalo rješenje tih nedostataka. I drugo, Nacionalno vijeće ima barem 2 načina funkcioniranja, 3 zapravo. Suradnju sa tijelom koje ga je imenovalo to je Hrvatski sabor, suradnju sa Vladom kao izvršnom vlašću i zapravo javnost. Nijedno Nacionalno vijeće se nijedanput nije oglasilo u javnosti. Dapače, neke zaključke i zapisnike Nacionalnog vijeća mjesecima niste mogli pročitati na internetu. I zato je suodgovorno Nacionalno vijeće. Kolega Kovačević mi se u potpunosti slažemo samo je pitanje hoćemo li jednako glasati.
Hvala. Imamo također repliku, gospodin zastupnik Boro Grubišić. Ne?
Ja sam prijavio završnu riječ u ime kluba.
A dobro, hvala. Idemo dalje. Gospodin zastupnik Andrija Hebrang, izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, gospodine predsjedniče Vijeća. Pred nama je Izvješće za 2009. godinu za kojeg smatram da je izrazito kvalitetno i da ga treba prihvatiti pogotovo ako uzmemo u obzir neke kritike koje su ovdje dane, a koje nisu uzele u obzir da je u Izvješće za 2009. kada je ovaj sastav vijeća počeo raditi tek u travnju ako se ne varam. Znači, ovo vijeće je preuzelo velike odgovornosti i dužnosti, imenovano je u veljači 2009., preuzelo je u travnju. Znači, nije moglo u 8 mjeseci za koje daje izvješće ispraviti sve ono što bi mi željeli da ispravi i to je okvir u kojem ja mislim o tom izvješću raspravljati. Vijeće ima ogromnu odgovornost i zadatak, a to je da sve ono što smo proteklih godina učinili u visokom obrazovanju dovede u red. Kratko i jasno rečeno, dakle mi smo otvorili 16 učilišta, 30-ak visokih škola, da ne govorim o sveučilištima. Naravno, poslije kiše bujaju gljive, ali opstanu samo one koje su kvalitetne i dobre. One koje načne trulež moraju otpasti. Vijeće je to koje ima ogroman zadatak da u sljedećem razdoblju oštrim nadzorom koristeći naravno unutarnji i vanjski nadzor razluči što je dobro, a što je loše. Danas ima čitav niz stvari koje su negativne. Visoke škole, stručna učilišta nisu povezani sa potrebama gospodarstva, sa potrebama društvenog razvoja. Kao što vidimo iz ovog izvješća često nema uopće komunikacije između gospodarstva i stručnih škola. Ne prati se što se događa sa diplomiranim studentima, ne prati se njihov uspjeh, ne vidi se kakav je odgovor potreban za takvim profilom. Drugo što iz ovog izvješća proizlazi da su prostori većinom neadekvatni. Često u mnogim učilištima nema biblioteke, nema prostorije za rad nastavnika, nema učionica. Iz ovog pregleda zbivanja na temelju izvršenog nadzora vidimo na primjer da nije dobra situacija niti sa nastavnim kadrom. Vidimo da je nastavni kadar u stalnom radnom odnosu u manjini, u velikoj manjini. Da se često koriste oni koji su u dopunskom radu što naravno ne može nadoknaditi kvalitetu stalno zaposlenog nastavnika jer je i njegova odgovornost sasvim drugačija. Vidimo probleme u napredovanju, vidimo probleme u broju znanstvenih radnika na visoko obrazovnim učilištima. Ja ću npr. ovdje spomenuti i problem broja studenata na jednog nastavnika. Uz neki svjetski prosjek od 16 studenata Hrvatska ima negdje oko 20-ak u većini svojih visokih obrazovnih ustanova, ali nažalost postoje ekstremi kao što je jedan ovdje nabrojen koji ima čak 60 studenata na jednog nastavnika što je apsolutno nedopustivo. I sam sam imao priliku proteklih 30-ak godina proći različite okvire obrazovnog sustava pa sam prije 30 godina imao grupu od 120 studenata, a danas imam u jednoj grupi 24 do 26 studenata. To je nešto što se uopće ne može uspoređivati. Ovo drugo naravno mora postati cilj. Ono što je dosta zabrinjavajuće to je da i neke visoko obrazovne ustanove koje imaju tradiciju i opće prihvaćenu kvalitetu nemaju dovoljan broj znanstvenika sa znanstvenim zvanjem, nemaju dovoljan broj znanstveno nastavnih zvanja. Ja ću spomenuti samo primjer Veleučilišta u Zagrebu. 642 nastavnika, trećina u stalnom, dvije trećine u dopunskom radnom odnosu su proizveli u proteklih 5 godina svega 22 znanstvena rada citirana u … [[Govornik se ne razumije.]] Apsolutno nedovoljno, apsolutno nedopustivo i treba sigurno strožim kontrolama nametnuti puno više razine obrazovanja, a pogotovo znanstvenog napredovanja tih nastavnika jer o tome naravno ovisi i kvaliteta budućih diplomiranih završenih studenata. Velik broj nastavnika na žalost putuje između različitih sveučilišta, različitih veleučilišta i različitih visokih škola pa ih zovu putujući nastavnici, ja sam ih davno prozvao lutajući nastavnici. Na primjer u Zagrebu imate nekoliko 10-taka sveučilišnih profesora koji su profesori u Rijeci, Splitu ili Osijeku. Nemam ništa protiv toga ali se pitam kakva je kvaliteta njihove nastave. Imate privatnu ustanovu zdravstvenu u Zagrebu koja je nastavna baza Riječkog medicinskog fakulteta, da li je to zbog tih studenata i kvalitete nastave ili je to zbog dizanja rejtinga te privatne ustanove. Imate primjera da nastavnik u jednom tjednu obiđe tri sveučilišta držeći predavanja. Mislim da bi upravo u sljedećem razdoblju vijeće i Agencija za kvalitetu trebali uzeti u obzir i davati dopusnice onima koji zaista to zaslužuju. Ono što je također neujednačeno to su uvjeti napredovanja, u posljednje vrijeme se uvriježio običaj da se ide doktorirati u drugo sveučilište jer su uvjeti puno manji, da se ide doktorirati na drugi fakultet unutar istog sveučilišta jer su uvjeti puno blaži. Uvjete bi trebao doista ujednačiti. Na mom medicinskom fakultetu doista mogu danas doktorirati samo veliki umovi, jer da bi prijavio doktorsku radnju, za temu doktorske disertacije mora ... imati objavljen rad sa visokim impact indeksom što je zapravo doktorat u malom. Zato odlaze na druge fakultete što nije dobro, jer to nije samo potencijalni odljev kadrova nego je to i potencijalno izbjegavanje onih uvjeta koje moramo postaviti i nametnuti ako hoćemo da naše visokoobrazovne ustanove sutra kada uđemo u Europsko okruženje produciraju kadrove koji su konkurentni. Ne zato da oni odu raditi van, nego zato da proizvode konkurentni proizvod, zato da daju Europi konkurentnu uslugu, zato da Hrvatska postaje Europska zemlja. I zato mislim da bi u jednom od najvažnijih zadataka a to je revizija svih dopusnica odnosno relicenciranje koje slijedi trebalo značajno podignuti kriterije. Ti kriteriji trebaju biti tako visoki da se na žalost uvede ukidanje onih koji ne zadovoljavaju. Ja ću ovdje na kraju uz sve pohvale ovom Izvješću navesti samo jednu visoku poslovnu školu, neću je imenovati, koja posluje već punih 9 godina, i koja je u godišnjem izvješću Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje bila pod kontrolom sa sljedećim zaključcima, čitam: "Visoka poslovna škola nema razlike između redovitih i izvanrednih studenata, nije organizirana odgovarajuća studentska praksa, nema bilješki o sudjelovanju studenata na terenskoj nastavi, nema dovoljno dokumentacije o provjeri znanja studenata za kolegij i završni ispit. Ne postoji odgovarajuća knjižnica, nedovoljna količina stručne literature, sustav obavještavanja potencijalnih studenata nije prikladan (nepotpune informacije), nisu određeni ishodi učenja, najčešće nedostatak je da se uopće ne prati rezultat nastave. Nije određen postupak za izmjenu kolegija, nedovoljno jasan sustav praćenja kvaliteta nastave, nedovoljan jasan sustav praćenja praktične nastave, nema mogućnosti razmjene ... materijala niti interne komunikacije na Internetu. Mrežne stranice nisu ažurirane, podaci o nastavnicima su nepotpuni". Neću dalje citirati, što da kažem ta škola je dobila upute kako dalje radit ali je nastavila sa svojim radom. Ja mislim da ovakve škole ne trebaju nastaviti sa svojim radom, iako nose financijsku korist lokalnoj zajednici ili privatnom vlasniku, ali produciraju nekvalitetne studente i mislim da bi trebalo isključiti iz visokog obrazovanja krilaticu koja se može kratko i jasno reći "Novcem plati, pa će ti diplomu dati". Mislim da je Vijeće u ovom i sadašnjem mandatu odgovorno da sve ono što smo dobro zasadili izraste u kvalitetna europska učilišta i zato im treba dati podršku a ne ih ometati u njihovom radu, nego dati punu potporu da u tome ustraju. Hvala lijepo.
Hvala imamo 6 replika. Prva je gospođa Đurđica Sumrak. Izvolite.
Hvala vam gospodine predsjedniče. Evo slušam izlaganje dr. Hebranga, izlaganje sveučilišnog profesora, kakvo treba biti izlaganje realno i u smjeru znanosti. Da. Na žalost, žao mi je kolegica se smije, ali katastrofičan njezin govor, ne znam što njezini studenti, na koji način oni upijaju znanje. Ja bih se ovim putem htjela zahvaliti svim našim učiteljicama i učiteljima, svim profesorima i akademicima koji su nam znanje naše dali i od škole pa do visokih učilišta. Ali kako ne bi bilo novcem plati pa će ti diplomu dati, htjela bih još nešto progovoriti i zamolili su me to, a radi se o državnoj maturi. Velika je stvar državna matura i ona konačno to je veliki iskorak unapređenje osiguranju kvalitete obrazovanja u Hrvatskoj, očituje se u činjenici da s uvođenjem standardiziranih ispita državne mature postavljeni jasni nacionalni standardi za vrednovanje školskih postignuća učenika na kraju 4-godišnjeg školovanja i obrazovanja. Najveća novost u odnosu na prijašnji način prijava na visoka učilišta očituje se dakako u činjenici da je cjelokupan proces prijava na visoko učilište odvija se isključivo on-line odnosno putem Interneta, on je javan i transparentan. Naime, kada govorimo o državnoj maturi i upisima na visoka učilišta putem nacionalnog informacijskog sustava moramo reći da je ovaj projekt treba sagledati kroz dvije točke. Jednu kao snažnu antikorupcijsku mjeru te kao projekt koji je donio velike financijske uštede državi i obiteljima, što je najvažnije učenika koji žele upisati ili pristupiti visokom obrazovanju. Njegova antikorupcijska značajka očituje se u činjenici da je sustav u potpunosti javan i transparentan, da svi kandidati imaju jednake šanse upisati željeni program ili studij, da su rang liste javne, da se vidi transparentno tko je iznad a tko je ispod. Samo još jednu rečenicu, u interesu je naših maturanata, lijepo vas molim, ali i toga što se donosi nekada u sumnju da nije dobro, a isto tako uštede su velike, više nema putovanja, on line se radi. Ono što bih na kraju htjela reći, jasno je nama svima u Hrvatskoj da sve što nosi nacionalni pridjev SDP i koalicija neće podržati, isto tako podržati neće ovo i to se treba jasno reći.
Gospodin Gvozden Flego. Izvolite.
Gospodine Hebrang ja sam izuzetno zadovoljan vašom raspravom. Ona mi se jako svidjela jer je riječ o zapravo jednoj vrlo pregnantnoj i meritornoj refleksiji o stanju stvari. Pregnantnoj i meritornoj refleksiji o onome što je trebalo biti u izvještaju a nije bilo. Tako da se meni čini da su to nedostaci izvještaja, a ne njegove pozitivne strane. Drugo, ja mislim da nacionalno vijeće nikada kao nijedno strategijsko tijelo ne počinje od početka, nego radi u kontinuitetu. Stoga novi mandat nacionalnog vijeća je mandat samo jedne polovice nacionalnog vijeće i trebalo je rediti u kontinuitetu. I oni nedostaci koje sam iznio mislim da su realni nedostaci koji naprosto bodu oči. Ali kolega Hebrang imam i dva pitanja, pa bih bio zadovoljan ako biste mi mogli odgovoriti. Jedna je vaša konstatacija da nacionalno vijeće ima vrlo tešku zadaću unijeti red u sustav obrazovanja. Da li to znači da sada vlada nered? I drugo, s obzirom da je upravo fakultet s kojeg ste vi na kojem ste vi donio odluku da rezultati mature ne zadovoljavaju potrebe i ne ocjenjuju realno predznanja, da li bi vam možda bilo poznato zašto kolegica Sumrak ovako javno polimizira s vama i s vašim fakultetom?
Odgovor gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Krenut ću od kraja. Podržavam sve što je rekla kolegica Sumrak. Državna matura je odlična. A to što neki fakulteti imaju dodatne zahtjeve to je njihovo legitimno pravo i ne vidim nikakvog razloga da Medicinski fakultet u Zagrebu ne da dodatne zahtjeve što ne znači da je državna matura loša. Obrnuto. Nakon državne mature mi ćemo imati puno manje posla da izaberemo buduće dobre liječnike. Ja se sjećam kada sam ja polagao prije nekoliko desetljeća prijemni ispit na medicini, mi smo polagali čak i test inteligencije. Ne znam da li je zato moja generacija liječnika vrlo dobra, ali možda je i to jedan od razloga. Što se tiče vijeća, ja sam rekao vijeće radi u kontinuitetu i ono je ovdje nastavilo rad prethodnog vijeća. Ali ovo vijeće nije moglo u 8 mjeseci rada napraviti sve ono što mi želimo. Sustav je rastao nekoliko godina. Dajmo vijeću vremena da ga temeljito, mirno prouči i dovede na put za koji sam ja siguran da postoji.
Gospodin Dragan KOvačević, replika.
Hvala lijepa. Pa kazao bih nešto o ovom dijelu gdje je gospodin Hebrang govorio o kvaliteti izvođenja nastave. Naime, ovdje se u izvješću konstatira, kaže "Očito je kako promišljanje kvalitete nije u dovoljnoj mjeri bio predmet njihova zanimanja, dakle sveučilišta, jedinice su za osiguravanje kvalitete na visokim učilištima tek u osnivanju, cjelokupna se djelatnost vezana za unutarnje osiguravanje kvalitete svodi na provođenje studentskih anketa koje često ne zahtijevaju nikakve posljedice za profesore". Naime, ja tu moram nešto reći da te ankete zapravo destimuliraju profesore, da su te studentske ankete zapravo usmjere na smanjenje kvalitete nastave i da su uzrok smanjenja kvalitete nastave. Naime, zašto to tvrdim? Te ankete i ocjene u anketama daju studenti koji prema bolonji uglavnom studiraju na način da izlaze na ispite kao po traci, dakle gdje nemamo mali broj predmeta i puno vremena za pravo studiranje, konzultiranje literature, proučavanje itd. nego profesori koji su si dali truda napraviti i sveučilišne udžbenike i staviti predavanje u PowerPoint i uvoditi novitete itd. jasno je da tim studentima nisu dragi i da uredno dobivaju slabije ocjene. Prema tome, to djeluje i na one profesore koji si daju truda oko nastave da smanjuju kvalitet nastave kako bi se doslovno dodvorili tim studentima koji opet imaju problem trčanja s ispita na ispit i da bi dobili višu ocjenu kod studentskog ocjenjivanja. Prema tome, tu treba napraviti neke suštinske promjene. Ovaj način ocjenjivanja kvalitete nastave jednostavno nije dobar.
Hvala. Odgovor gospodin Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Evo kolega Kovačević je naveo jedan od ključnih problema koje postoje u ocjenjivanju nastavnika. Ja osobno imam ankete studentske 30 godina, dakle dok nisu bile uopće uobičajene, a kamoli zakonom obvezane i mogu reći iz tog velikog iskustva sljedeće. Studenti dvije stvari valoriziraju, jedna jest kvaliteta nastave, jedna jest odnose profesora prema studentu, ali nažalost druga je da li sam se što prije i što brže i provukao. To je prirodna tendencija ovoga što je kolega KOvačević govorio, prirodno očekivanje studenata. I zato mislim da studentska ocjena nastavnika treba biti samo manji dio valorizacije njegove vrijednosti jer je ona zapravo odraz prizme studenta. Student u svaka čast i slobodi njihovog ocjenjivanja i izražavanja, ali nije svjestan što ga u struci čeka i što je od te nastave njemu najpogodnije. I kada ja tražim od njega da mi zna anatomiju makar je već na 5. godini i prije 3 godine je polagao, on to ne zna zašto ja to tražim. Ali čim uđe u praksu odmah vidi. Dakle, student još ne može sagledati sve posljedice svog obrazovanja i zato mislim da tu prizmu mora malo korigirati.
Hvala. Replika. Gospođa zastupnica Ivanka Roksandić.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa kolega Hebrang slažem se sa vama u onom vašem dijelu kada ste govorili o izvješću nacionalnog vijeća da ga trebamo raspravljati u kontekstu ovih 8 mjeseci, što zaista govori o tome da očekujem od nacionalnog vijeća da u 2010. godini donese ovdje u izvješću i čitav niz prijedloga i strategija i mjera pa i nekakvih okvira pa čak i predloži mrežu studija jer je to vrlo važno. I sve ove rasprave koja se ovdje vodila ne smijemo smatrati da nacionalno vijeće nije u potpunosti izvršilo svoju obvezu. Itekako je ukazalo na vrlo važne probleme u visokom obrazovanju. Pa reći ću iz ovog što ste navodili kao primjer, da je mene analizirajući ovo vaše izvješće zaista potaklo na razmišljanje sljedeće. Studenti a i neki nastavnici, a to je u nekoliko visokih škola utvrđeno nisu upoznati s binarnim sustavom obrazovanja i kvalifikacijama koje dobivaju po završetku studija. Govoreći i nadovezujući se na kolegu KOvačevića ne bih se složila da studenti prema nekakvim svojim osobnim interesima ili pogledima kritiziraju kroz ove ankete, ali me je zaprepastilo što 7 nastavnika na spomenutoj visokoj školi koji su u stalnom radnom odnosu, a iz izvješća je to vidljivo, nisu u potpunosti upoznati s razlikama, kolege s razlikama između sveučilišnih i stručnih studija, nazivima kvalifikacija. Dakle ljudi koji tamo predaju i rade, koji su jedini stalno zaposleni i nose teret obrazovanja. To je zabrinjavajuće. Ja mislim da ovakve škole nakon ovakve analize, pa bila ona provođena na način na koji je rekao kolega Kovačević, trebaju automatski dobiti zabranu rada jer ćemo onda imati sljedeće, da i studenti, a nekolicinu sam ja upoznala, koji ne znaju ni koliko im traje obrazovanje na visokim poslovnim školama ni što su završili jer su mislili da će jedan semestar prije diplomirati i nisu znali da moraju upisati taj semestar. Danas oni kolege dobivaju diplomu, postaju visoko obrazovani građani…
Hvala.
I sudjeluju na natječajima pravo kao sa svim sveučilišnim studijima. To je problem koji treba razriješiti ubrzo.
Odgovor, gospodin Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa evo, kolegica Roksandić je spomenula jedan veliki problem, a to je vrednovanje diplome u praksi. Vrednovanje diplome u praksi se u zemljama koje su davno napravile reorganizaciju svog visokog školovanja provodi već desetljećima i kad vi u Americi završite jedan fakultet vi točno znate gdje se možete zaposliti, što znači ta diploma, kakva su vaša znanja, vaše kompetencije i vaše vještine. Trebat će godine dok se to provede u Hrvatskoj. To znači najvrjednija ocjena posljedice visokog obrazovanja je tržište. To tržište još kod nas naravno je u povojima, nije profunkcioniralo i vjerujem da je vijeće na dobrom putu, tim više što će proraditi Agencija za kvalitetu koja će vršit relicenciranje i vjerujem da smo na dobrom putu koji treba podržati.
Hvala. Gospodin Boro Grubišić, replika.
Hvala, gospodine predsjedniče. Kolega Hebrang, vi ste govorili o promjeni ili mijenjanju fakulteta dakle studenata. Možda je to i u svezi ovog što ste sad zadnji put, u zadnjem vašem istupu rekli vrednovanje diplome u praksi. Ali nitko ovdje ne govori niti ima u ovom izvješću niti riječi o tome da nekoliko stotina, nekoliko stotina hrvatskih studenata sa mjestom prebivališta u Republici Hrvatskoj studira, dakle iz pograničnih područja, poglavito Posavine, južne Slavonije na, neću reći sumnjivim sveučilištima ili veleučilištima u Brčkom, Orašju, Tuzli, Bihaću, govorim o ovom drugom dijelu Hrvatske i njih nema nigdje u izvješću ovoga vijeća. Ali to je ipak problem jer ti studenti kada se vrate oni također imaju diplome koje su potpuno priznate u Republici Hrvatskoj.
Hvala. Gospodin zastupnik Goran Marić, također replika.
Hvala lijepa. Kolega Hebrang, govorili ste i primjetili ste da u izvješću nisu usklađeni nalazi vanjskog vrednovanja sa završnom ocjenom i nabrajali ste nekoliko nedostataka jedne visoke poslovne škole koja je u suprotnosti sa završnom ocjenom. Pa samo bih dopustite mi, nadopunio vaše razmišljanje i kazao da se radi o visokoj poslovnoj školi u Višnjanu za koju se navodi 16 negativnih točaka, a nijedna pozitivna, nijedna pozitivna stavka, a završna ocjena je izdati dopusnicu za obavljanje djelatnosti. Pa nećemo valjda, kako moj kolega jedan prije kaza meni, imati veleučilište i poslovnu školu pod svakom šljivom. To ne dovodi do kvalitete. Isto tako što ste govorili da pojedini sveučilišni profesori putuju od grada do grada i više su se pretvorili u turističke putnike nego u sveučilišne profesore. Naravno, kad ne predaju na svom matičnom fakultetu. Ako se vidi koliko su izveli nastave na matičnom fakultetu onda je vidljivo da mogu ići na 8 drugim fakulteta diljem Hrvatske. Ima jedan takav slučaj, ali bi bilo dobro da Vijeće napravi analizu svih profesora koji predaju izvan matičnih fakulteta pa da se vidi jel oni su u stanju to fizički uopće sve obaviti što se obavlja. A isto tako što ste govorili o ujednačavanju kriterija. Pa dok na jednom fakultetu treba 1400 stranica naučiti napamet da se položi jedan ispit na istom fakultetu samo u drugom gradu to postaje rekreacija. To nije dobro za visoko obrazovanje Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor, gospodin Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolega Marić, naravno kada se u kratko vrijeme pokuša ovako napuhati visoko obrazovni sustav kao što smo to mi učinili onda treba i puno vremena da se to dovede u red i korigira. Što se tiče lutajućih profesora koji trče od fakulteta do fakulteta, vi kažete pitanje njihove kvalitete. Ja mislim da oni mogu kvalitetno predavati, ali teško ih je razumiti jer toliko trče od fakulteta do fakulteta da su uspuhani, a kad je čovjek uspuhan onda baš ne govori lako. Pa mislim da će i to riješiti naše vijeće. Hvala.
Hvala. Na redu je za raspravu gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Poštovani predsjedniče Vijeća sa suradnicom, cijenjeni kolegice i kolege. S obzirom da su nervozni ovi koji dolaze samo na glasovanje malo ću samo skratiti jer čine nemir u sabornici i to pet minuta koliko dođu ovdje. Ovo izvješće nas upućuje da je vijeće imalo opsežan posao, da je ogroman posao imalo, da je i agencija tu dala svoj doprinos, ali nam je i otvorilo oči kad je u pitanju visoko obrazovanje u Republici Hrvatskoj. Otvorilo nam je oči da demistificiramo neke koji se pokušavaju nametnuti kao činjenice u Republici Hrvatskoj, a sve pod krinkom izgradnje društva znanja. Iz ovoga je vidljivo da su uočeni mnogi problemi koji se nisu na svim institucijama, ali su generalno primijećeni na većini institucija, da nemaju odgovarajuće prostore, da mnogi studiji nemaju potreban broj nastavnika, da mnogi studiji nemaju potreban broj svojih nastavnika, da nemaju potreban broj nastavnika sa potrebnim znanstvenim znanjem, da nemaju ni potreban broj sa znanstveno-nastavnim znanjem, da nedostaje selekcije pri upisu, da je prevelik broj studenata. Zamislite, u Hrvatskoj se upiše ukupno godišnje 40000 studenata, a srednju školu završi 32000 studenata, a rodi se ukupno djece u Hrvatskoj 37000. Očito da je to posljedica nesustavnog pristupa visokom obrazovanju. Nisu ni programi odgovarajući. Studijski programi se doslovce izmišljaju i domišljaju. 675 studijskih programa u Republici Hrvatskoj, pa da je za Kinu bilo bi previše. Zar Republici Hrvatskoj treba 675 studija, studijskih programa. Jel' uopće analiziramo što društvo treba i za što školujemo i obrazujemo naše ljude? Očito da izostaje ta analiza. Ukupan broj sastavnica pri sveučilištima, veleučilištima, visokim školama 161. Više nego što je bivše država imala općina. Zvanja su neodgovarajuća, bilo je ovdje riječi o tome. Zamislite zvanje menadžer. A kako bi lijepo zvučalo zvanje direktor, zvanje rukovoditelj. Pa nije menadžer zvanje. Menadžer je funkcija. Funkcija se dodjeljuje, a znanje se stječe. I zamislite kad bismo, a sve više je studija za menadžment i za menadžere. Pa zamislite kad bi, menadžment je disciplina za Boga miloga. Zamislite da sad imamo, otvorite dajte dopusnicu studij za mikroekonomiju, studij za statistiku, pa onda imamo menadžera statistike ili statističar. Idemo u pogrešnom smjeru. I onda odmah sa studija na mjesto direktora. Krasno! Ne treba iskustva. Za funkciju treba iskustvo. Ima pojedinih učilišta na kojima je neograničen broj izlazaka na ispit. Ne evidentiraju se uopće jesu li studenti položili ili nisu. Iziđe na pismeni ispit, ne položi, ali nemaju evidencije i može izlaziti koliko hoće. I to vi sjajno konstatirate samo sad to treba i izanalizirati sve ovo što ste napisali da netko po tome nešto poduzme. Izvanredni studenti su u svom pravom smislu potrebni za one koji studiraju uz rad, a evidentno je kako ste našli u nalazu da većina izvanrednih studenata uopće ne studira uz rad, nego redovni su, a zapravo koriste samo privilegije skraćene satnice. Isto tako, vidljivo je da mnogi studiji objedinjuju redovne i izvanredne studente, da im zajedno predaju, da izvode vježbe, samo da bi skratili satnice. Primijetili ste da neki studiji premalo daju i pismenih i usmenih ispita. Primijetili ste da je broj nastavnika studenta neodgovarajući. U prosjeku čak 60 studenata na jednog nastavnika. Zamislite u Africi 20, a kod nas 60. Čak na jednoj instituciji 68 studenata na jednom nastavniku, a prosjek europski u Europi 13 studenata na jednog nastavnika. Kod nas 60, u Africi 20. Sve to nas upućuje da visoko obrazovanje je u Hrvatskoj posljednjih godina skrenulo u jednom nepoželjnom smjeru. Društvo znanja da, neželjenost ne i nepoželjno. Društvo znanja da. Nitko sretniji od nas ako izgradimo društvo znanja. Ali ne društvo diploma, društvo znanja. Na žalost multipliciramo i ima onih institucija i veleučilišta svaka čast izvrsno organiziranim visoko profesionalnim. Ima i takvih i takve treba pohvaliti. Ali ima onih kojima promptno trebate oduzeti dopusnicu, promptno i to velik broj, da spriječimo ovakav put visokom obrazovanju. Jer što smo, doći ćemo do toga da je teže ocjenu dobiti iz biologije u sedmom razredu ili iz zemljopisa drugom razredu srednje škole nego položiti pet ispita na visokoj školi. I onoliko koliko neki na nekim visokim školama uče ne bi položili, ne bi imali dva iz biologije u drugom razredu srednje škole ili u prvom razredu srednje škole jer im je stvarno na nekim institucijama postala rekreacija. Mislim da ozbiljno sa ovim problemom treba pozabaviti i da sustav visokog obrazovanja treba prozračiti. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo repliku gospodin zastupnik Gvozden Flego. Izvolite.
Kolega Marić i sa vama se gotovo u potpunosti slažem. Veliki dio onoga što ste govorili je zapravo promišljanje nedostatka sustava i zapravo na neki način stvaranje premisa za savladavanje tih nedostataka. Ali ste govorili o onome čega u izvještaju nema. Drugačije govoreći u izvještaju bi to trebalo biti, ali eto nema niti takvih promišljanja. To je jedno. Drugo. Meni se čini da bez obzira što smo odavno deklarativno prihvatili Eurostat, dakle europski način statistike koji između ostalog poznaje dvije kategorije ... [[Govornik se ne razumije.]] punog radnog vremena i head counting. Znači realnih ljudi. Mi o tome, ja ne mogu nigdje naći bilo kakvog podatka, a nekako one navlašne, navlašni pokušaji da se to izračuna ispada da imamo mnogo više nego jedan full time equivalent. Dakle, jedno i pol radno vrijeme na jednu osobu. Drugačije govoreći oni putuju okolo, oni prekoračuju svoju normu i ne bave se znanstvenim radom. Dakle, i to je nešto što se uklapa u ovu vašu tezu da vrlo loše stojimo sa kadrovima i da mnogo više putuju nego da se bave svojom matičnom institucijom, onom što im je primarna zadaća i znanstveno-istraživačkom djelatnošću i to je također nešto što bih očekivao u strategijskom promišljanju. Ovo jeste tijelo, Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje koje treba strategijski promišljati sustav i predlagati njegovo poboljšanje. Ja sam uvjerenja i mi smo uvjerenja da do toga na žalost nije došlo.
Hvala. Odgovor gospodin Goran Marić.
Kolega Flego, nisam skoro ništa čuo što ste govorili od žamora ovih koji čine kvorum pojedinaca. Nešto samo na početku da ste mi rekli da ste mi rekli da sam govorio o nečemu što nema u izvješću. Samo sam to na žalost razumio. Ne, govorio sam sve ono što je u izvješću pisalo i govori o tome upravo na temelju nalaza izvješća. Ali za ovo što ste vi još govorili o sveučilišnim profesorima koji putuju istina da nedostaje nalaz po sveučilištima i po fakultetima, jer ima slučajeva da profesori osobno znam nekoliko slučajeva niti jedan sat predavanja nisu na matičnom fakultetu održali u prošloj godini 2010. Niti jedan i uredno primaju plaće. Ima i takvih i po desetak. A što se tiče kvalitete, govorio sam malo više o nedovoljnoj kvaliteti na veleučilišnoj i poslovnim školama. Jednak je slučaj sličan i na sveučilištima isto tako. Pa sjetimo se samo čime su se bavili Ekonomski fakultet i Prometni fakultet i što su sve proizveli, onda možemo zaključiti i o kakvoj kvaliteti se tamo radilo. Hvala lijepo.
Hvala. Za raspravu je na redu gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš.
Hvala lijepo predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege. Pa dozvolite bez obzira evo što je zbilja krajnje vrijeme da prijeđemo na glasanje, ali želio bih se ipak osvrnuti vezano za ovo izvješće, jer upravo Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje je jedno od značajnih tijela koje je formirao i, koje odgovara ovome Saboru, i normalno da i Sabor očekuje da to vijeće dade neke strateške pomake u sustavu visokog obrazovanja, a cilj je osnovni da obrazuju se stručnjaci koji će pridonijeti oporavku i razvoju ovoga našeg hrvatskog gospodarstva, koje normalno da je u jednim velikim poteškoćama. Međutim u izvješću vijeća konstatira da je upravo taj snažan porast broja novih studija proveden bez strateškog promišljanja i planiranja. Sve to smatram dovodi do jednoga domino efekta, lošega školovanja i izlaska nezrelih stručnjaka koji nisu u stanju normalno ispuniti primani zadatak koje školovani ljudi i završenih visokih škola trebaju da dadu ovom gospodarstvu, a to je da se krene u oporavak i razvoj tog gospodarstva. To je sigurno značajnije nego normalno uvoženje nekih radnih radnika ili stručnjaka izvan naše zemlje, ako možemo sami da ih proizvedemo. Ja ću nabrojiti nekoliko tih loših koraka u sustavu ovoga visokog obrazovanja. Veliki broj kažemo novih učilišta i veleučilišta, ali i sveučilišta. Normalno da je to jedna od problema koji se javljaju i koji ne izvršavaju svoj zadatak, a i u samome izvješću je konstatirano da pojava i privatnih sveučilišta, kojih kod nas ima 3 što nije recimo karakteristično za zemlje zapadne Europe, ali isto tako i određenih sveučilišta. Mi imamo sada priliku vidjeti da na jadranskoj obali imao 5 sveučilišta, na kontinentu 2 sveučilišta. Mislim da je takav jedan raspored sveučilišta sigurno nije adekvatan prema broju i stanovnika i mogućnosti školovanja. Kruna svakako je svakoga sveučilišta, trebaju biti doktorski studiji i stvaranje stručnjaka koji će na taj način i biti najzreliji da rade i stvaraju određene novine u razvoju naše države. Druga stvar koja je loša i koja je isto konstatirana, to je pitanje dominantnost studija društvenih i ekonomskih struka. Mislim da je ovdje bilo dobrih naznaka oko toga, pa evo i kolega Marić je govorio vezano menadžmenti ovaki, onaki, normalno da sve to rezultira i da imamo malu potražnju za takvim stručnjacima, a u isto vrijeme na nekim natječajima je i veliki broj prijava ili velika konkurencija upravo takovih … [[Ne razumije se.]] stručnjaka. Jedan od loših koraka koji se dešava svakako je i veliki broj novih visokih učilišta, veleučilišta, i rast upisnih kvota. Znači broj studijskih grupa ne prati porast sveučilišnih nastavnika. Normalno ovdje bi se moglo opet elaborirati ovo što je već govoreno od pitanja letećih nastavnika, do nepovoljnog broja odnosa nastavnika. Mi smo ispod svjetskog prosjeka, ali ovaj podatak 1 naprama 60 sigurno je nešto što je zastrašujuće i što je alarmantno i što ne bi mogli i prihvatiti. Mislim da u tome dijelu ovo nacionalno vijeće sigurno bi moralo upravo kroz svoje korekture da takove fakultete, odnosno visoke ustanove i zatvara. Zatim pitanje prostornih problema. Normalno da je lakše otvarati studije za razne menadžmente, nego one gdje su potrebni laboratoriji, kabineti, provođenje pokusa, vježbi itd. I to je isto jedno od loših dijelova. I na kraju bih pitao samog sebe i kakva je svrsishodnost svih tih institucija, ako oni nisu povezani sa gospodarstvom, ako oni kao takovi ne daju rezultat oporavka toga gospodarstva. Normalno da u ovome dijelu nedostatak mreža sveučilišta koje je trebalo već ovo nacionalno vijeće izvršiti, jedno je od glavnih poslova koji se treba napraviti. Zato smatram i mi u SDP-u smatramo da nacionalno vijeće nije ispunilo svoj zadatak, pa normalno ovakovo izvješće ne možemo ni prihvatiti. Hvala lijepa.
Hvala. I zaključno, u ime kluba HDSSB-a, gospodin zastupnik Boro Grubišić. A to traje 5 minuta, znate.
Dajmo da čuju.
Nikoga ne možemo prisiliti da sluša.
A ne znam. Ako treba megafon, možemo i to upotrijebiti. Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, nisam mislio danas govoriti, ali sam potaknut raspravama koje su uslijedile, pa sam se evo prijavio za završnu riječ. Jako mi se dopada izlaganje gospodina Marića, a dokaz da je on u pravu je i to da su mnogi studenti poput brkatih pionira, brkatih studenata, ne mislim tu nikoga osobno ovdje, završili studije tako da su u jednom danu položili po 5 ispita. Stvarno su talentirani i stvarno su iz da kažem političkih elita, koje su im to omogućili bez obzira na stručnost studija, ozbiljnost profesora i svega onoga, iako su ovdje spominjani i leteći profesori, leteći nastavnici, ali evo vidite kako su naši ljudi talentirani, pogotovo oni iz politike, pa polože po 5 ispita u jednome danu. Kakvi su to studiji uopće, pitam se? Kakvi su to fakulteti? Kakve su to visoke škole? Kakva je to strategija koja proizvodi završene stručnjake na stručnim studijima koji zapravo su ni na nebu, ni na zemlji, i bez zanimanja, i bez zvanja, i bez posla. Dakle, s faksa na burzu. Drugo im ništa ne preostaje. Danas u RH nema podataka o tome koliko studenata kako sam već rekao studira u sveučilištima u susjednoj BiH. Kažu slabije uređenoj, da ne uvrijedim susjednu zemlju, slabije uređenoj državi od naše, ali koja ima učilišta u Brčkom, u Orašju, u Bihaću, sveučilište ili univerzitet u Tuzli gdje naši Posavljaci iz južne Slavonije završavaju svoje škole i imaju identično pravo kada završe, dakle njihove diplome važe kao i oni koji su završili kod nas. To pitam zbog toga što se govorilo ovdje, gospodin Šetić, o tome da postoji i sveučilište i s jedne i s druge strane Učke. Nije bilo prepreka ni zidova koje bi Kajin gradio nogometnim navijačima kada se radi o Sveučilištu u Puli, tada nije digao zid. Ali, za Sveučilište u Slavonskom Brodu koje bi moralo ući barem u plan mreže, neka to bude i 10 godina, ima svog utemeljenja. Upravo i zbog ovih studenata o kojima sam govorio koji studiraju preko u BiH, ali i 1350 studenata koliko danas ima u Slavonskom Brodu na 2 fakulteta i Veleučilištu Slavonski Brod. O studentskom domu koji ima kapacitet 120 mjesta i o tome da je Slavonski Brod pogranični grad šesti po veličini u Hrvatskoj i drugi u Slavoniji koji ima dakle zacrtan Studentski kampus i dakle stvara preduvjete barem prostorne, a za 10 godina se oni mogu stvoriti i da kažem i ljudski resursi,nastavni, nastavnici i nastavni resursi da gospodo iz Nacionalnog vijeća uzmete to u obzir. I to vam govorim vrlo ozbiljno, neću reći oštro, da u i kriterijima u kojima će neka veleučilišta možda i otpasti jer zaista ne ispunjavaju ni prostorne ni kadrovske kriterije u toj dakle mreži koja će biti nova mreža da se uključi i to da se i nešto novo otvori ne samo da se ukida kako je netko rekao ovdje. A to je da se ima na umu potreba za Sveučilištem u Slavonskom Brodu. Hvala vam lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo nešto kasnije. I Izvješće o radu Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje u 2009. godini. Financijsko izvješće Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje za 2009. godinu. Podnositelj je bio Nacionalno vijeće za znanost i visoko obrazovanje. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje zaključak Sukladan prijedlogu saborskog matičnog radnog tijela i mišljenja Vlade Republike Hrvatske koji glasi: "Prihvaća se izvješće o radu Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje u 2009. godini i financijsko izvješće Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje za 2009. godinu". Molim uključimo se i glasujmo o ovim zaključcima. Rezultat? Ovi zaključci prihvaćeni su većinom glasova, 77 glasova za, 3 suzdržana i 11 protiv. Dame i gospodo zastupnici dana 16.02. u srijedu je nastavak ove sjednice u 9,30 minuta sa točkom dnevnog reda Izvješće o radu Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije za razdoblje od 1. lipnja 2009. do 30. lipnja 2010. godine. Predlagatelj Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije. Želim vam ugodan vikend i ostale dane. Hvala.