Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 34. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: Mirjam Bon Klanjšček, Violeta Tomić od 10. do 14. ure, Iva Dimic, Irena Kotnik, Erika Dekleva od 16. ure dalje, Jelka Godec do 15. ure, Tanja Cink do 18. ure, Simona Kustec Lipicer do 13. ure, Suzana Lep Šimenko, Matej T. Vatovec, Miha Kordiš od 16. ure dalje, Jernej Vrtovec od 19. ure dalje, László Göncz od 16. do 18. ure, Jože Tanko do 16. ure, Žan Mahnič, Uroš Prikl od 16.30 dalje in Matjaž Han od 16. ure dalje. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O UREJANJU PROSTORA V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Spoštovani predsednik Državnega zbora dr. Milan Brglez, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Pred vami je dopolnjen Predlog zakona o urejanju prostora, ki predstavlja nov krovni zakon na tem področju. Združuje materijo treh obsežnih zakonov: Zakona o prostorskem načrtovanju, ki sicer ureja občinsko prostorsko načrtovanje, Zakona o umeščanju prostorskih ureditev državnega pomena v prostor in Zakona o urejanju prostora, ki sedaj ureja prostorske ukrepe. Zadnjih 15 let nas je naučilo, da je treba vzpostaviti pregleden in celovit sistem urejanja prostora in vpeljati nove mehanizme, ki bi omogočali fleksibilnost urejanja prostora, prilagajanje aktualnim razmeram in usklajenost delovanja med nosilci urejanja prostora. Predlog novega zakona tako dosedanjo vsebino združuje, jo nadgrajuje in povezuje, pri čemer želi preseči sektorski pristop k urejanju prostora in omogočiti bolj učinkovito usklajevanje razvojnih in varstvenih interesov v prostoru. Na področju prostorskega načrtovanja predlog zakona tako vpeljuje nove mehanizme, kot so lokacijska preveritev, delovanje komisije Vlade za prostorski razvoj, postopek prevlade ene javne koristi nad drugo v primeru kolizij med različnimi javnimi interesi, strateško prostorsko načrtovanje na regionalnem nivoju, nov združen postopek načrtovanja in dovoljevanja prostorskih ureditev državnega pomena po principu vse na enem mestu, prostorsko načrtovanje na morju, ločitev določenih vsebin dosedanjih občinskih prostorskih načrtov na ločene akte, nov odlok o urejanju podobe naselja in krajine, ki ga lahko sprejmejo občine za druge posege v prostor. Poleg navedenega predlog zakona v celoti sledi zahtevam Aarhuške konvencije, saj omogoča zgodnje in učinkovito sodelovanje javnosti v postopkih priprave prostorskih izvedbenih aktov že od priprave izhodišč dalje. Prav tako opredeljuje status nevladnih organizacij, ki delujejo v javnem interesu na področju urejanja prostora. Na področju zemljiške politike izboljšave pomenijo večji instrumentarij za gospodarjenje s prostorom, predvsem s stavbnimi zemljišči. Aktivno upravljanje z njimi je sicer nujno potrebno, saj je prostor prepoznan kot omejena dobrina, za katerega naj velja načelo trajnostnega prostorskega razvoja in racionalne rabe. Vprašanje je sicer tesno povezano s področjem vrednotenja in obdavčenja nepremičnin, za katere so urejene nepremičninske evidence seveda osnoven predpogoj. Predlog zakona tako posodablja obstoječe prostorske ukrepe, občinam omogoča širša uveljavljanja predkupne pravice, določa pravila za oblikovanje gradbenih parcel za nove stavbe, vpeljuje razvojne stopnje stavbnih zemljišč ter njihovo evidentiranje in vpeljuje takse za neizkoriščena stavbna zemljišča, ki jih lahko zaračuna občina. Predlog zakona nadgrajuje sedanji prostorski informacijski sistem kot osrednjo podatkovno in storitveno podporo za urejanje prostora vključno z nastavki za storitev elektronskega prostorskega načrtovanja in izdajanja upravnih dovoljenj ter državo in občino zavezuje k spremljanju in analizi stanja v prostoru, preko katerega se vrednotijo investicijske in druge pobude. V okviru druge obravnave na matičnem odboru je bil predlog zakona izboljšan in redakcijsko dodelan. Na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora so bile tako pregledane, ustrezno popravljene povezave na predlog gradbenega zakona glede plačevanja komunalnega prispevka, kjer se je sledilo mnenju občin in je plačan komunalni prispevek pogoj za izdajo gradbenega dovoljenja. Sistem prostorskih aktov je postavljen jasno in pregledno, da je razvidna hierarhija, vrsta in namen prostorskih aktov, ki se jih deli na strateške in izvedbene. Odpravljeni ali pojasnjeni so bili tudi drugi očitki Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora glede pravne podlage za izdajo celovitega dovoljenja za prostorske ureditve državnega pomena, glede rabe pojma gospodarska javna infrastruktura, pogojev za občinskega urbanista in drugih. Menimo, da je na podlagi že sprejetih in dodatno vloženih amandmajev predlog zakona vsebinsko in nomotehnično izboljšan do te mere, da bo zagotavljal učinkovit, jasen in sistemski pristop k urejanju prostora. Ker je vloženih amandmajev na drugi obravnavi manj kot k desetini členov dopolnjenega predloga zakona, predlagamo, da se na isti seji opravi tudi tretja obravnava zakona. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor kot matično delovno telo, za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Igorju Zorčiču.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovani ministrica, kolegice, kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 33. seji dne 3. 10. 2017 kot matično delovno obravnaval Predlog zakona o urejanju prostora, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po rednem postopku predložila Vlada. V poslovniškem roku so bili vloženi amandmaji poslanca Branislava Rajića, Poslanske skupine Levica, Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov, na odboru pa smo v okviru sprejemanja zakona odločali tudi o predlogih amandmajev za amandma odbora koalicijskih poslanskih skupin. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke je napovedala odsotnost pri obravnavi te točke, enako je storil tudi poslanec Poslanske skupine Levica. V dopolnilni obrazložitvi je v imenu predlagatelja ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen poudarila, da predlog zakona predstavlja celostno prenovo področja, ki je eno ključnih za uspešen trajnostni razvoj Slovenije, a katerega osrednja značilnost zadnjih 15 let je tudi drobljenje celovite materije v različne zakone, njegova sektorizacija skozi področne predpise in odsotnost nekaterih ključnih mehanizmov za doseganje ustreznega prostorskega razvoja. S predlogom zakona se na področju prostorskega načrtovanja predlaga uzakonitev mehanizmov za aktivno usklajevanje legitimnih, a pogosto nasprotnih javnih interesov v prostoru, kjer je osrednja vloga dana Komisiji Vlade za prostorski razvoj in možnosti izvedbe postopka prevlade javne koristi. Predlog zakona povečuje prožnost izvedbenega prostorskega načrtovanja z vzpostavitvijo instituta lokacijske preveritve kot instrumenta omogočanja dopolnilnih posegov v prostor pri posamični poselitvi individualnih odstopanj od prostorskih aktov in začasne rabe prostora. Vpeljuje se nov postopek načrtovanja in dovoljevanja prostorskih ureditev državnega pomena po principu vse na enem mestu in v enem postopku. Poudarek se daje tudi odslej odsotnemu, a ključnemu vidiku strateškega načrtovanja na regionalnem razvoju, prvič se ureja tudi prostorsko načrtovanje na morju. Zakon namenja pozornost tudi urejanju tako imenovanih negradbenih posegov v prostor z uzakonitvijo odloka o urejanju podobe naselij in krajine, omogoča se boljše in zgodnejše sodelovanje javnosti v postopku priprave prostorskih aktov in vzpostavlja možnost sodnega varstva glede sprejetih prostorskih izvedbenih aktov, opredeljuje pa se tudi status nevladnih organizacij, ki deluje v javnem interesu na področju urejanja prostora. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je pojasnila, da je ta služba skladno s svojimi pristojnostmi pripravila obsežno mnenje k predlogu zakona, o njem podala nekaj splošnih pripomb in pripombe k večjemu številu posameznih členov, pri čemer je predlagatelj številne pripombe in mnenja upošteval, medtem ko nekateri pomisleki ostajajo. Predstavnik Državnega sveta je poudaril, da Državni svet podpira predlog zakona in v zvezi s tem pozdravlja napore predlagatelja, ki je v dolgotrajnem procesu iskanja zakonskih rešitev prisluhnil reprezentativnim združenjem občin in poklicnim zbornicam ter v veliki meri upošteval njihove predloge in pripombe. Prisotni predstavniki reprezentativnih občinskih organizacij in poklicnih zbornic so v svojih stališčih izrekli splošno podporo predlogu zakona in ga označili za korak v pravo smer k boljši ureditvi tega področja, kljub načelni podpori pa so v svojih razpravah opozorili na nekatere rešitve, s katerimi se ne strinjajo in v zvezi s katerimi so v večini primerov predhodno opozorili že v svojih pisnih mnenjih. V razpravi poslank in poslancev je poslanec Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov izrazil mnenje, da predlog zakona ne bo odpravil številnih problemov, s katerimi se soočamo na področju urejanja prostora že več desetletij. Poslanci Poslanske skupine Stranke modernega centra so v razpravi izrazili podporo predlogu zakona. Po razpravi odbor ni sprejel amandmajev poslanca Rajića, prav tako ne amandmaja Poslanske skupine Levica in amandmaja Poslanske skupine Nove Slovenije, sprejel pa je predloge za amandma odbora koalicijskih poslanskih skupin. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Hvala lepa.
Postopkovno, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Moje postopkovno bo, da v bodoče pričakujem bolj temeljita tovrstna poročila, ker iz tega poročila nekako izhaja, da smo kolega iz SDS, ki pokrivata to materijo, in jaz, ki to pokrivam iz Levice, pač luftarji, ki smo nekako rekli, ajde, mi se tega ne gremo pa gremo domov, kar je daleč od resnice. Mi smo interpelirali obravnavo teh členov, ker je koalicija dobesedno oziroma še zlasti SMC v petek malo po drugi uri zmetal en majhen milijon amandmajev, pri teh zakonih vsega skupaj okrog 200 strani in dejansko se tega ni dalo resno prebrati v treh dneh do začetka seje odbora. Zato smo zahtevali, da se točka preloži, da to resno preberemo in obravnavamo, ker se s to tematiko v tem državnem zboru ukvarjamo ljudje, ki so, smo bili ali župani, podžupani, občinski, mestni svetniki ali so bili uradniki – mi je žal, da tukaj ni kolega iz SMC, ki iz te pozicije pozna – ali arhitekt ali prostorski sociolog. In mi smo z vso odgovornostjo do te pomembne materije zgolj hoteli imeti primeren čas in ne zopet derogacije dela Državnega zbora. To iz poročila ni izhajalo in zato sem moral zahtevati postopkovno in to povedati. Upam, da bodo v bodoče do konca tega mandata poročila tudi vsebinsko v tem smislu, da se pove, zakaj nekdo obstruira neko točko ali neko sejo, ker to poslanci na seji tudi dokaj vsebinsko in dokaj jasno razložimo. Hvala za besedo.
Ker je Državni zbor na 32. seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 17. 10. 2017. V razpravo dajem 44. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Zvonko Lah.
Hvala lepa, predsednik. Na samem odboru sem od tistih, ki nasprotujemo temu zakonu, ostal sam in sem poskušal razložiti podobno, kot je bilo stališče poslanskih skupin, ki so obstruirale sejo odbora. Problematika urejanja prostora se namreč vleče že toliko časa, kolikor je stara ta država. Vse nove države bivše Zvezne republike Jugoslavije se soočajo z enakimi težavami, se pravi z neurejenim prostorom, ogromno objektov je zgrajenih v neskladju s predpisi ali zgrajenih na črno. K ureditvi tega so pristopile druge države, kot so Srbija, Hrvaška, Bosna in Hercegovina in Makedonija, samo Slovenija ne, in to pred približno 5 leti. Čeprav smo [[…]]Jaz ves čas, odkar sem v parlamentu, opozarjam na to problematiko, pri nas se namreč vleče umeščanje v prostor od 4 do 8 let, pridobitev gradbenega dovoljenja tudi 5, 6 let, in to je nedopustno v tem času in prostoru. V sosednjih državah, na primer Hrvaška je od 800 tisoč takšnih objektov zelo uspešno legalizirala že polovico, med investitorji so tudi naši državljani, ki imajo nepremičnine na Hrvaškem in so z ureditvijo zadovoljni. Pri nas pa se tega nikakor ne moremo lotiti in imajo investitorji ogromne težave, tako tisti, ki si hočejo urediti svoje bivanje za stanovanjsko gradnjo, še večje težave pa investitorji, gospodarstvo, kjer želijo graditi z namenom gospodarske dejavnosti in je postopek nemogoč. Samo primer Akrapoviča, 6 let ni mogel dobiti gradbenega dovoljenja, in še nekaj ostalih. Da ne govorim o tujih investitorjih, tuj investitor, ki pride k nam, si želi, da bi v enem letu dobil gradbeno dovoljenje, pričel graditi, lep primer je Magna. En kup investitorjev, ki so prišli, pa niso tako pompozno prišli v Slovenijo, je šel naprej, pa so ponujali bolj kvalitetna delovna mesta kot pa bodo v Magni v lakirnici. Ampak tega se ne ve. Kakšna je situacija pri nas? Investitor, ko pride – jaz sem se sam kot župan soočal s tem – najprej vpraša, ali imate okoljevarstveno dovoljenje. Če župan na občini reče, nimamo, pravi hvala lepa, nič več ne sprašuje, ker je rok eno do dve leti. Samo okoljevarstveno dovoljenje, kaj šele gradbeno dovoljenje! Kar se tiče cen, pri nas se sprejme OPN, se sprejme recimo za eno industrijsko cono OPPN, potem občina nima denarja za izgradnjo komunalne infrastrukture, sklene pogodbo o komunalnem opremljanju oziroma prej sprejme odlok in potem sklene pogodbo o komunalnem opremljanju, da investitorji to sami gradijo, postopoma, počasi, kolikor pač zgradijo. In glej ga zlomka, potem pride investitor. Kaj občina prodaja? Občina lahko samo zaračuna komunalni prispevek za infrastrukturo do industrijske cone. V industrijski coni zgradijo investitorji sami, ker občina ne zmore, ker nima tega denarja, lastniki komunalno opremljenih zemljišč so pa špekulanti ali kvaziinvestitorji, ki ceno zemljišča, ki je komunalno opremljeno, zaračunajo ne tako kot v tujini po dejanski rabi, pošteno, ampak 20-krat višje, kot je cena dejanske rabe tistega zemljišča. S komunalnim opremljanjem same cone in potem še s primarnim komunalnim prispevkom za infrastrukturo, ki je pripeljana do cone, kar je občina že zgradila, pride cena tega zemljišča preko 100 evrov. SPIRIT je naredil analizo, kakšne so te cene v sosednjih državah, predvsem za logistiko, in te cene, komunalno opremljene z vsemi stroški, so od 28 do 35 evrov, pri nas pa v povprečju krepko čez 100, zato investitorjev ni. Ve pa se v logistiki, ker rabijo velike površine, se za kakršnokoli proizvodnjo ne prenese cena bistveno preko 40 evrov na kvadratni meter komunalno opremljenega zemljišča. Take so cene v regiji! Pri nas pa – ampak zakaj? Kako pridejo v tujini do te cene? Pridejo tako, da občina odkupi zemljišče prej, preden spremeni dejansko rabo, po pošteni ceni dejanske rabe zemljišča, če je gozd, je ena cena, če je travnik, je druga, če je njiva, je tretja, tako kot je pri nas kupoval Dars za avtoceste. Potem občina sama komunalno opremi, da je čim ceneje, in potem to občina prodaja investitorju. Pri nas pa prodajajo špekulanti. Poglejte si lastništva zemljišč okrog mest, okrog Ljubljane, okrog večjih mest tam, kjer so zazidljiva – kdo je lastnik? Razni espeji, deooji, za njimi pa stojijo določeni ljudje, ki so prej vedeli, kaj bo tam, preden je bila dejanska raba spremenjena, večina teh zemljišč. In tudi zaradi tega mi danes ne sprejemamo zakonodaje, ki bi to odpravila, zaradi določenih lobijev pa nosilcev urejanja prostora, ki so kvazistrokovnjaki, se delajo pametne in zavlačujejo postopke nekaj let. Pri Magni, kot je sam predstavnik Vlade povedal na odboru, je šlo vse po zakonu, po predpisih in se je dalo vse izpeljati v pol leta. Zakaj drugje ne? Zakaj od štiri do osem let? In kaj s tem zakonom sedaj spreminjamo? Ali to odpravljamo? Ali pospešujemo legalizacijo? Delno ja, v zakonu o gradnjah, v tistih prehodnih določbah se veliko tega, samo vprašanje je, kako se bo potem sprocesiralo s podzakonskimi akti, ali bodo upravne enote zmogle, ne vem, v nekaj letih 300 tisoč objektov legalizirati. Kar se tega tiče smo pa tam, kjer smo bili, ko smo se osamosvajali. Tudi z zakonom ZUreP-2 nismo odpravili največjih težav. Nismo jih. Tudi sam postopek, na odboru sem pokazal postopke, primerjave s sosednjimi državami, v sosednjih državah, v Nemčiji, Švedski [[…]]Bom kar kolegu vzel, jaz imam prevelik kup, da bi takoj našel. V Nemčiji je postopek sprejemanja OPN največ eno leto, isto v Švedski, isto v Finski. Eno leto. Pri nas smo pri Magni dokazali, da se da celo v pol leta. Samo zakaj je potem povprečje 4–8 let? Ta postopek, ki je bil že sedaj predolg, se s tem novim zakonom še podaljšuje. Uradno se še podaljšuje. To je na odboru povedala tudi predstavnica MOL, ki dela na tem, ampak nihče noče slišati. Upam, da bomo enkrat tudi pri nas, čez kakšno leto, verjetno v drugačni sestavi ugotavljali, kaj je prinesel ta zakon. Jaz vam vnaprej povem, in tisti, ki se ukvarjajo s tem zakonom, da imajo največ ali pa edini skoraj s tem zakonom občine in župani. In kaj pravijo župani? Da ni dober. V stari Avstriji so imeli v parlamentu enega kmeta, ki je dajal veto, ker je bila zakonodaja v glavnem za kmete. Če so profesorji sprejeli nek zakon v parlamentu, ki za kmeta ni bil dober ali pa ga ni razumel, ni šel v izvedbo, je bil veto. Pri nas pa tisti, ki zakone uporabljajo, izvršujejo, nimajo pravice glasu, ker so uradniki pripravili ta zakon. Na ta zakon je imela Zakonodajno-pravna služba 38,5 strani pripomb. Koliko členov je bilo amandmiranih na seji odbora na koncu, ko bi bilo treba samo še malo sfrizirati zakon? Kdo se strinja s tem zakonom? Kakšna so stališča posameznih občin in združenj občin? S tem zakonom se ne strinja. Za koga pa potem je ta zakon? Za neko drugo državo? Za neke druge občine ali ljudi? Vi morate seveda odkljukati ta zakon, da ste ga v mandatu dali skozi, čeprav je bila na začetku mandata to prioriteta. Mogoče je celo zakonodajalec oziroma pripravljavec določene stvari hotel rešiti – z gospodarsko infrastrukturo, kot je bilo rečeno notri, da bo v samih conah gospodarske infrastrukture, verjetno je bila mišljena tudi tista parcela, ki se prodaja, ki je bila komunalno opremljena. Pa je bil amandma, in to Desusa, da spremenimo gospodarsko infrastrukturo v javno, v gospodarsko javno infrastrukturo. Zdaj mi pa povejte, kakšna je razlika med gospodarsko javno infrastrukturo in komunalno infrastrukturo. Ker tisto, kar je javno, je komunalno. In s tem, da bi bila možna tista parcela, ki je komunalno opremljena, namenjena strogo po OPPN za neko gospodarsko uporabo, za gradnjo gospodarskih objektov, to jaz smatram kot gospodarsko infrastrukturo, se je s temi amandmaji, ki jih je Desus predstavljal, ta možnost odpravila. Ker je samo javno, ve se pa, kaj je javno, javno je tisto, kar je občinsko ali pa državno pa nič drugega. To se pravi, zopet imajo špekulanti vse v rokah. Ni možno, da občina, razen recimo Kočevje, Yaskawa, ker je imela občina zemljišča že prej v lasti, je lahko po taki ceni prodala, da je prišla Yaskawa v Kočevje – vsaka čast! Ampak zato, ker je občina. Koliko občin pa ima v lasti toliko parcel, da jih lahko komunalno opremi in po sorazmerno ugodni ceni da investitorju? V sosednji Avstriji vabijo naše strokovnjake, univerzitetno diplomirane strojne inženirje, jim dajo parcelo na kredit, službo za nedoločen čas, 3 tisoč evrov mesečne neto plače pa še ugoden kredit, da si v pol leta postavi hišo. Kaj pa pri nas? Pri nas občina spremeni določeno dejansko rabo, namensko rabo iz kmetijskega v stavbno, potem nima nikjer v proračunu denarja za komunalno opremiti in potem lastniki, ki so po navadi kmetje ali pa špekulanti, ki so prej kupili z namenom, da bodo fino obogateli, prodajo parcele po 80 evrov kvadratni meter. Poglejte si, kakšne so cene! V Avstriji to občina naredi, kupi, opremi ali pa celo gradi, zgradi, ne vem, kot socialna stanovanja ali pa hiše in jih da tistim po najnižji možni ceni. Pri nas pa gradimo socialna stanovanja za 2 tisoč 500, 3 tisoč evrov po kvadratu, najbolj luksuzna. Čista zmešnjava in nič ne urejamo s tem zakonom. Boste videli, kakšni bodo rezultati tega, jaz se bojim, da se bo tudi tista legalizacija, ki je, s podzakonskimi akti tako zakomplicirala, da se ne bo urejalo v doglednem času, kar je pa nujno tudi glede evidenc za sprejetje Zakona o davku na nepremičnine. Vse delamo v smeri, da tega davka ne bo. Veste, zakaj ga ne bo? Zato ker tisti, ki imajo vpliv tudi na zakonodajo, imajo tako bogate nepremičnine, da se bojijo, da bodo morali preveč davka plačevati. V tujini je davek na nepremičnine davek na luksuz ali pa bogatijo, pri nas pa plačujemo NUSZ vsi. Vsi, tako kot fotovoltaiko plačujejo navadna gospodinjstva, reveži, ne tisti, ki največ elektrike porabijo, tako tudi NUSZ. Po drugi strani pa se govori, da davek na nepremičnine ne bo višji, kot je NUSZ, ampak je čisto drug davek. Tukaj plačujejo NUSZ vsi, ki imajo stavbna zemljišča, davek na nepremičnine pa naj bi bogati plačevali, zato ga pri nas, ker smo revni, ne bomo uvedli. Tukaj je vse nekje v zraku, ko vse delamo v smeri, da ne bi nič spremenili. Kako naj nam gre potem na bolje? Vprašajte na SPIRIT, ministrstvo za gospodarstvo, za vsakega investitorja bomo poseben zakon sprejemali in ljudem grozili, da jih bomo razlastili, če ne bodo po 10 evrov prodali, čeprav je zemljišče v Mariboru, je rekel župan, 60 evrov po kvadratu. Tukaj je pa država zažugala, če ne boste dali po 10, vas bomo pa razlastili. Ali smo pravična država? Šlamparija, da večje ni. In s tem niste naredili nič, s tem zakonom, niti z amandmajem. Že tako ste neke izraze spreminjali, jaz imam občutek, da je ta zakon pisal nekdo, ki je z nekega drugega planeta, ki se nikoli ni ukvarjal, ni bil nikoli blizu občin, županstva ali ne vem česa vse, da bi se realno srečeval s to problematiko. Nek uradnik je prišel mogoče kot asistent s faksa za državnega sekretarja ali kaj podobnega in si izmišljuje razne predpise, niti dosedanjih izrazov ali pa pojmov ne pozna, ki so bili dvajset let v tej zakonodaji – gospodarska javna infrastruktura, jaz sem že na odboru rekel, naj mi kdo razloži, kaj je to. V Poslanski skupini Nove Slovenije – krščanskih demokratov tega zakona nikakor ne moremo potrditi, vi imate pa srečo, ker je še pol leta do konca mandata.
Besedo ima gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim, lep pozdrav tudi ministrici! Sicer smo zdaj pri 44. členu in amandmaju k temu členu, kar je na nek način dobra iztočnica tudi za razpravo, ta člen in amandma k temu členu namreč govori o zagotavljanju strokovnosti in zakonitosti opravljanja nalog urejanja prostora po tem zakonu, ki jih nalagamo lokalnim skupnostim. Če ste prebrali dopise, ki ste jih dobili včeraj pa danes zjutraj s strani krovnih organizacij, SOS in ZOS, boste razumeli zakaj je to dobra iztočnica. Oni namreč nasprotujejo tako rigoroznim posegom v to, kaj mora posamezen občinski urbanist izpolnjevati. To govorim zato, ker imamo na drugi strani v zakonu prosto pot dopuščeno, bom rekel, drugemu delu, ki se ukvarja s prostorom, ki izdaja gradbena dovoljenja. Na upravnih enotah izdajajo gradbena dovoljenja uradniki, ki imajo na upravno šolo ali pa neko nestrokovno šolo, ki ni nič nujno povezana z urejanjem prostora, kar navajamo ali pa nalagamo lokalnim skupnostim. Se pravi, upravne enote lahko zaposlijo za izdajo gradbenega dovoljenja kogarkoli, nobenih predpisov ni in ti uradniki nam krojijo kasneje v postopku, bi rekel, pravice in dolžnosti, na drugi strani pa zdaj vsem lokalnim skupnostim, tudi tistim najmanjšim, nalagamo, da si zagotovijo občinskega urbanista, ki mora izpolnjevati pogoje pooblaščenega arhitekta ali pooblaščenega prostorskega načrtovalca v skladu s predpisi, ki urejajo arhitekturo in inženirsko dejavnost. Če že prenavljamo zakonodajo, bi bilo treba rešiti obe strani, ker največkrat so zapleti na upravnih enotah. Se pravi, nek uradnik zna brati prostorsko zakonodajo, zna brati vse predpise, pa je, ne vem, z izobrazbo, ki ni niti blizu tema dvema zahtevama, ki ju mora izpolnjevati občinski urbanist, na drugi strani pa od lokalnih skupnosti, ki so že tako podhranjene in jim z novimi zakoni predpisujemo vedno nove obremenitve, zahtevamo, da morajo zaposliti inženirja gradbeništva, inženirja arhitekture, ki je vpisan v nek nabor pooblaščenih arhitektov ali inženirjev. Dajte mi razložiti, nekdo, ki pripravlja neke dokumente, ki svetuje nekomu, mora imeti neko zelo strokovno in visoko izobrazbo, tisti, ki pa na koncu izdaja neko dovoljenje, pa ni treba, da ima neko izobrazbo, ki se pritiče tej stroki. Sami veste, zapleti so takrat, ko se gradbeno dovoljenje izdaja, ne pa nujno v fazi postopka. Tako da ne vem, kako bodo lokalne skupnosti to sprejele glede na dopise in opozorila s strani ZOS in SOS, ki smo jih včeraj prejeli po mailu, da se s tem ne strinjajo, niti te obveze ne vidijo kot potrebno. Kajti naloge tega urbanista – kdor je bil kdaj v lokalni skupnosti, bo razumel, da je to pisal nekdo, ki nikoli ni bil v službi v lokalni skupnosti ali pa tudi verjetno ne v občinskem svetu kot svetnik, pa še manj verjetno od tega kot župan. Vzeti je treba ministrico, ki je sicer vse to dala skozi, verjetno pa se kaj dosti o tem zakonu se ni posvetovala ali prebrala, ampak je to materijo prinesla zato, ker se pač mandat izteka. V 3. členu v tem amandmaju govori o tem, da bo ta urbanist imel naloge strokovnega svetovanja županji ali županu. To je sicer lepo slišati, ampak ko so enkrat plani in dokumenti sprejeti, ne vem, kakšno grozno svetovanje je še potrebno županu, ki ima službe, ki so zadolžene za posamezne segmente v lokalni politiki, ki ima direktorja, ki že ima druge ljudi. Ampak če bo to obveljalo, bo moral imeti obvezno še nekoga zaposlenega za to zadevo. »Skrbi za celostno politiko prostorskega razvoja občine«, spet lepo slišati, ampak to je v fazi sprejemanja nekega OPN ali nekega dokumenta, za katerega mora občina tako ali tako na razpisu poiskati izvajalca, ki ji to naredi, ker v lastni režiji tega ne sme. Se pravi, tudi bolj enkratna zadeva. »Skrbi za koordinacijo priprave prostorskih aktov med občino in izdelovalcem prostorskega akta.« V primeru, da je to zaposlena oseba na občini, je to še razumljivo, če pa je tu treba nekoga najeti, pa to ni razumljivo, ker koordinacijo med tistim, ki ga izberemo na nekem razpisu, zato da nam pripravi nek prostorski dokument, ki mora jasno izpolnjevati vse pogoje, in občino običajno upravlja ali direktor uprave ali nekdo iz referata oziroma oddelka, ki se ukvarja s prostorom. Ne rabimo še enega posebnega človeka, ki ga bomo plačevali iz občinskega proračuna zato, da bo to delal, predvsem v primerih malih občin, ki verjetno urbanista ne bodo imele zaposlenega. In v nadaljevanju še: »Izvaja naloge v postopkih lokacijske preveritve v skladu s tem zakonom.« Kdor ne ve, kaj je lokacijska preveritev, to je lokacijska informacija, ki jo daje občina občanom, ki zaprosijo, to je prepis iz dokumenta, ki se imenuje OPN ali pa OPPN. Zato ne rabimo neke svetovne klase, da bo znala to napisati in ki mora imeti inženirsko znanje iz arhitekture in gradbeništva, na drugi strani pa je lahko upravnica ali uradnica na upravni enoti, ki mi izda gradbeno dovoljenje, brez kakršnekoli izobrazbe s tega področja. Upam, da razumete, da je tu neko totalno nerazumevanje, kaj so naloge posameznih upravnih organov in tudi zadolžitve, ki jih nalagate občinam, ki bodo občinam v bistvu zvišale stroške delovanja, nič pa pripomogle k izboljšanju na tem področju prostorske zakonodaje. Zato mislim, da je to treba vzeti v obzir, tudi zato, ker ste vsi dobili dopise lokalnih skupnosti, da tega absolutno ne podpirajo. Ministrica je rekla, da gre v tem primeru za nek pregleden in celovit sistem, ki ga vpeljujemo na novo. Kolega Zorčič je rekel, da gre za to, da se zmanjša drobljenje te zakonodaje. Poglejte, v starem sistemu smo imeli dva zakona, ki sta urejala to področje, Zakon o graditvi objektov in Zakon o urejanju prostora. S to spremembo delamo dodaten zakon, poleg Zakona o urejanju prostora in gradbenega zakona dajemo še tretji zakon, Zakon o arhitekturni in inženirski dejavnosti, ki je bil prej vkomponiran v Zakon o graditvi objektov. Se pravi, ne drži to, kar je kolega Zorčič kot predsednik odbora povedal, da se s tem preglednim in celovitim sistemom zmanjšuje število zakonov, ki urejajo to področje. Nasprotno, celo en zakon več je. Drugič, kolega Zorčič, vas moram tudi jaz opozoriti, da naslednjič, ko razlagate razpravo na odboru, bi bilo korektno, da tudi poveste, zakaj nekdo obstruira sejo, ker v nasprotnem primeru res izgleda tako, kot je kolega Trček omenil, da smo to sejo zapustili zato, ker se nam ne da delati. Ravno nasprotno, mi smo opozorili, da se v enem dnevu ne da tako obsežne materije pregledati, že sam zakon je dosti obširen, na 56 straneh, vi ste pa zadnji dan pred obravnavo na matičnem delovnem telesu prinesli 73 strani amandmajev. In kar je še bolj pomembno v primeru sprejemanja te zakonodaje, s katero se zdaj ukvarjamo, je to, da vsak amandma pri enem zakonu vpliva tudi na ostala dva zakona in je navzkrižno amandmiranje zelo težko in jaz kot odgovoren poslanec si ne privoščim, da bi delal dobesedno neumnosti, kajti težko je v enem dnevu najprej predelati vse te amandmaje, nato pa spremljati razpravo, kjer se zadeva dopolnjuje, izmenjuje. V izogib temu, kar je že bilo v preteklosti, ko je nek zakon kasneje dobil veliko nasprotnikov v izvajanju, je včasih moral tudi obstati oziroma je bilo treba sprejeti sklep, da se ne izvaja, in je bila v tistem primeru dostikrat vržena neka, bi rekel, odgovornost tudi na opozicijo, »saj ste bili zraven, zakaj pa niste amandmirali pa bi popravili pa bi bil boljši zakon«. Ravno zaradi tega smo mi pri drugi obravnavi najavili nesodelovanje oziroma obstrukcijo, ker si ne želimo, da bi nekdo rekel, da smo imeli možnost zakon popraviti, kajti zakon, to vam je tudi Zakonodajno-pravna služba povedala, je nemogoče konsistentno spraviti v okvire in bo verjetno v naslednji fazi romal tudi na kakšno od sodišč. Pri teh zakonih je tudi kar velik problem v tem, da v zaključni fazi ni bilo neke javne predstavitve mnenj, ni bilo neke izmenjave. Res je, da so bile v preteklosti, vendar glede na to, da je to tako pomembna materija in da se dotika vsakega izmed nas, je bilo pričakovati, da bo to vseeno nekoliko prej na klopeh Državnega zbora in da se bomo lahko s tem tudi korektno seznanili in dali svoje pripombe in s tem tudi izboljšali zakon. To, kar se zdaj dogaja, je na nek način farsa. Kdor je gledal sejo odbora, je ugotovil, da niti ministrstvo ne ve pri določenem členu, kaj to pomeni. Iz odgovorov je bilo to jasno razvidno. In za tretjo obravnavo imamo ponovno neko amandmiranje, na katerega je veliko pripomb s strani predvsem lokalnih skupnosti, ki se jih ta zadeva najbolj tiče. Vi ste v uvodnem govoru veliko govorili o regionalnih razvojnih planih, ki bodo morali biti sprejeti, od strateških do drugih. Poglejte, ta zadeva je mrtva črka na papirju. Dokler nimamo pokrajin, dokler nimamo regij, je to brezvezno govorjenje. Mi niti na državnem nivoju planov nimamo. Vse obveze, ki jih je ta zakon zdaj vpeljal, gredo na rovaš lokalnih skupnosti, vse obveznosti ste s tem zakonom prevalili na župane in lokalne skupnosti, ki bodo imele bistveno več dela. Drugi velik problem, ki ste ga naredili s temi zakoni, če bodo obveljali, pa je to, da niste rešili črnih gradenj, kajti vsi postopki bodo stali na upravnih enotah, ker je sam postopek, ki ste ga predvideli, ponovno zakompliciran in birokratsko tako izpeljan, da bo po mojem mnenju v 95 % primerov obstal zaradi nesoglasij, ki bodo predvidena skozi proceduro, ki jo imate. Velik problem je tudi to, da smo ves čas na odboru za infrastrukturo govorili, »v redu, ko pridejo zakoni, ampak nujno morajo biti tudi podzakonski akti vsaj v neki draft verziji pripravljeni, zato da vidimo, kaj bo z uredbami, kaj bo s podzakonskimi akti«, tega na žalost nimamo, imamo tri zelo obširne zakone, ki se navzkrižno amandmirajo, kdor to prebere, enostavno ne ve več, kako bodo postopki v resnici tekli. In če poznamo logiko in delovanje upravnih organov, kjer se zadeva ustavi, če ni jasnega naslednjega koraka, nihče ne bo po neki zdravi kmečki pameti v nadaljevanju odločal, bo to pomenilo, da se bodo vsaj v določenih postopkih zadeve samo kopičile, ne pa pospešile. Na drugi strani bodo imele pa občine zaradi teh sprejetih zakonov bistveno bistveno večje obremenitve, kajti obremenili ste samo lokalne skupnosti z obvezami po posameznih kadrih po nekih novih dokumentih, na drugi strani pa upravne enote in ministrstvo nimajo nobenih dodatnih obveznosti. Mi bomo ta zakon v tretji obravnavi jasno zavrnili, tako kot smo opozorili tudi v obravnavi na odboru, glede na vsa mnenja, ki smo jih imeli na voljo za prebrati, ni mogoče s tako rokohitrskim amandmiranjem pripraviti zakona, ki bo v nadaljevanju lahko operativno pospešil postopke umeščanja v prostor, izdaje gradbenih dovoljenj in ne nazadnje tudi odpravo vseh teh črnih gradenj, ki jih imamo v prostoru. Upam, da boste vseeno razmislili, preden potrdimo te zakone. Res je, da vam je zelo malo mar, ker izvajanje teh zakonov, ki jih boste sprejeli, če jih boste, bo izvajala neka druga vlada, neki drugi uradniki, in takrat bo težava nastopila, tako kot je že v veliko primerih, ko so bili na mizi praktično tehnični zakoni, nobene politike, ampak vi tega očitno nočete razumeti in se zgodi tako kot pri dimnikarjih pa še kje drugje, ko vam na koncu uporabniki ali pa tisti, ki izvajajo določene storitve, jasno povedo, da je zadeva nekonsistentna in v praksi povzroča samo težave. V tem primeru gre za isto.
Najprej v izogib ponavljanju ali postopkovnih ali kakršnihkoli drugih zadev, poročilo obsega 91 strani, te stvari, ki so postopkovno ali pa vsebinsko pojasnjene, so v samem poročilu, povzetek je pa – vsi ste povedali svoje, in to je to. To moram povedati, da se ne bomo okoli tega lovili. Očitno je še interes za razpravo, zato prosim, da se prijavite. Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospa ministrica, kolegice in kolegi! V Novi Sloveniji smo veliko pričakovali od tega novega zakona, zakona o urejanju prostora. Naše razočaranje je neizmerno. Neizmerno, in zato logično, da tega zakona ne bomo podprli. Naš kolega Zvonko Lah je na odboru in tudi danes tukaj na plenarnem zasedanju povedal samo nekaj zadev, s katerimi se ne strinjamo, povedal je, da ta zakon ne bo in ni izvedljiv. Ta zakon ne bo izvedljiv, ne boste ga mogli izvajati. In če parlament sprejema neizvedljive zakone, potem gorje takšni državi. Gorje takšni državi! Deležniki, ki bi morali biti vključeni pri snovanju tega zakona – škoda, gospa ministrica, da kolega Laha niste povabili, z županskimi in raznoraznimi drugimi izkušnjami bi vam bil v veliko pomoč, pa recimo tudi dr. Trčka in še koga, Danijela in še katere, ki so bili včasih župani in vedo in me gotovo podprejo pri moji izjavi, da ta zakon ne bo izvedljiv. Imamo pripombe mestnih občin, imamo pripombe skupnosti občin, obžalujem, da je Skupnost občin Slovenije prepozno poslala, torej včeraj, svoje pripombe, ker jih preprosto ni več mogoče vključiti v obliki amandmajev, ampak gre za tako pomembno materijo, gre za resurs, za vrednoto, ki se ji reče prostor. Ta prostor je omejen. Tesno povezan s prostorom, z upravljanjem, urejanjem prostora pa je seveda tudi čas. Na to je že opozoril kolega Zvonko Lah, kako druge države, napredne države, napredne ekonomije, če hočete, urejajo prostor za interes ljudi, za interes poslovnih subjektov. Narejeno imamo zelo natančno primerjavo z državami, s katerimi se večkrat radi primerjamo, kot že rečeno, v Nemčiji celoten postopek za pripravo in sprejetje osnovnega občinskega prostorskega načrta traja eno leto, prav tako na Švedskem, da ne boste rekli, da se vedno na Nemčijo obračam, ker je pač tam vladajoča krščanska demokracija. Zato omenjam Švedsko, prav tako celoten postopek eno leto. Pa Finska, celoten postopek eno leto. Pri nas, iz izkušenj, od 4 do 8 let. In s tem zakonom se zdaj ta postopek še podaljšuje. Natančno imamo razdelane faze, vse faze – zdaj ne morete videti, niti kamera jih ne more videti – ki jih mora občina izvesti in seveda tudi drugi deležniki pri sprejemanju občinskega prostorskega načrta po tej novi zakonodaji, po tem novem zakonu o urejanju prostora. Nimam časa, da bi vam vse te faze naštel, dejstvo pa je, 23 faz, če nove dodam, in če vsaka traja 2 meseca in pol, smo na 5 letih. In to je dokaj optimistično, ker OPN se pri nas sprejema od 5 ali od 4 do 8 let. 5 let je 60 mesecev, če to razdelite s 23 fazami, dobite 2,5 meseca, kar je razumljivo, pod narekovaji razumljivo, za neko fazo. Ta zakon o urejanju prostora bo torej podaljšal sprejemanje občinskega prostorskega načrta. Bo podaljšal. In mi želimo biti konkurenčna država? Čas je danes vendarle izjemno pomemben resurs. Izjemno pomemben. Pride investitor, ima neko poslovno idejo, ima poslovni načrt, ima razvite nove proizvode in ima trg in želi jutri, dobesedno jutri začeti s proizvodnjo v neki novi proizvodni hali. Gradbinci so danes sposobni narediti, včeraj smo slišali, v 12 mesecih tovarno Magna. Pri gradbincih ni problema. Glejte, 12 mesecev se gradi mega tovarna, konkretno Magna, mi pa tukaj od 4 do 8 let papirje prekladamo. Normalno, da bo vsak investitor, in slovenski in tuji, šel mimo in bo investiral drugje in bo tam zaposloval in bo tam plačeval davke, ne pa v naš proračun. Izjemno sem razočaran. Izjemno razočaran. Če je res cilj te koalicije to, da pač naredi še eno kljukico in za plus ena poveča število sprejetih zakonov, potem bodite tudi s tem srečni. Mi smo razočarani in bomo ostro nasprotovali takšnemu urejanju prostora, kot je definirano v tem zakonu. Hvala lepa.
Besedo ima ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen.
Hvala za besedo. Pri tem amandmaju bi se najprej dotaknila samega besedila člena. Gre za pravzaprav zagotovljeno sodelovanje. Mi vemo, da imamo v Sloveniji 212 občin, da so številne občine s pet in manj tisoč prebivalci, in seveda se tega, da občinskega urbanista take občine ne bodo zaposlile, še kako dobro zavedamo. Zavedamo se pa tudi sicer težav teh občin, ko sprejemajo občinske prostorske načrte in so običajno ta posel, to nalogo za njih opravljali pripravljavci, izvajalci občinskega prostorskega načrta. Po našem mnenju to ni dobro, ni sprejemljivo, tako ne za občino kot ne za njene prebivalce. To pomeni, da so skupne občinske uprave, ki so v prihodnje še kako potrebne za takšne občine, če se jih poslužujejo recimo na ptujskem, pravzaprav sama Mestna občina Ptuj in njene sosednje občine, še kako potrebne. In seveda tak občinski urbanist lahko pokriva večje število občin in to strokovno svetovanje županji, županu ni mišljeno, da če ga župan ne potrebuje, da se mu vsiljuje, marsikateri župan pa bi ob potekanju ne samo sprejemanja občinskih prostorskih načrtov, tudi spremljanja občinskih podrobnih prostorskih načrtov želel nekoga, da bi mu ustrezno in dobronamerno svetoval. Dejstvo je, da smo sam zakon usklajevali z vsemi deležniki, še posebej pa s Skupnostjo občin Slovenije, Združenjem občin Slovenije in Združenjem mestnih občin Slovenije, 2 leti, mogoče še kakšen mesec dlje. Tudi sama sem se nekajkrat udeležila teh usklajevanj. Zakaj je prišlo to kot nasprotovanje pravzaprav na samem sprejemanju v drugem branju, težko ocenjujem. Politično ne bom ocenjevala, strokovno pa, če smo bili v 2 letih pri tej vsebini usklajeni, potem smatram, da po 2 letih in še nekaj usklajevanja strokovnih dilem ni, lahko so pa politične in s tem nimam težav. Pri lokacijski preveritvi bi vseeno želela povedati, da to ni lokacijska informacija, kot jo danes poznamo in jo seveda uradniki na občini izdajajo. Ta lokacijska preveritev gre v smeri ali pa v možnosti, da se spremeni neka začasna raba, ki je zapisana v občinskem prostorskem načrtu, ali pa gre za manjša odstopanja. Če povem drugače, v naši občini smo imeli skupno komisijo s predstavniki upravne enote, kjer smo takšna manjša odstopanja odobravali, ker tega dela komisije seveda v procesu ni možno vsepovsod vzpostaviti, posebej kjer so te upravne enote tako velike, da obsegajo veliko število občin, bi takšne manjše stvari lahko izvajal urbanist občine in se mi zdi to še kako nujno in potrebno. Tako da ta amandma oziroma ta vsebina je bila usklajena, je bila sprocesirana in sem prepričana, da bo tistim občinam, ki bodo želele še posebej privabiti investitorje in taka manjša odstopanja korigirati, to še kako omogočala v nadaljnjih postopkih. Če govorim o samih navedbah, bi vseeno želela povedati, da je za pridobitev gradbenega dovoljenja šest let izjema, ni pravilo. Pravilo pri upravnih enotah za pridobitev gradbenega dovoljenja je znotraj enega leta, to tudi statistika tako kaže, res je, da statistika kaže, da tudi, ko je vloga za pridobitev gradbenega dovoljenja popolna, je čas za izdajo gradbenega dovoljenja dva meseca oziroma manj. Splošen postopek ocenjevati za prostorske plane osem let je spet, bi rekla, če se govori o prvem sprejetju občinskega prostorskega načrta v neki občini. Mi vemo, da dosedanji akti, kjer OPN-jev občine še nimajo sprejetih, so bili sprejeti nekje do leta 1980 in so v kategoriji, kako so pripravljeni, kaj se je takrat upoštevalo, v mnogočem močno različni od novosprejetih OPN-jev. In se strinjam, ja, ko se gre v sprejetje novega občinskega prostorskega načrta občine, je treba veliko stvari urediti, narediti, je pa nenavadno, da je dve tretjini občin to nalogo že opravilo, tretjina občin pa ne, imamo celo občino, ki še niti ni sprejela sklepa o pripravi občinskega prostorskega načrta. To kaže tudi na to, s čimer nekateri seveda ne boste zadovoljni, da povem, interesi županov, župani vodijo občine, so različni. Če govorimo o tem, da pride nek investitor in zahteva OVD-je od občine, je tu nekaj narobe z investitorjem, torej okoljevarstvenih dovoljenj ne pridobiva občina, pridobiva jih investitor in sedaj imamo v možnostih, da se postopka izdaje gradbenega dovoljenja in pridobivanja OVD združita, torej smo imeli v mislih, da te stvari izboljšamo. Ozrla bi se še na to komunalno infrastrukturo in javno gospodarsko infrastrukturo, mislim, da je bilo na samem odboru povedano, sama tudi ne vidim razlike med tema dvema izrazoma, je pa bilo ustrezno izrazoslovje uvedeno na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe in prav posebej jaz o tem ne bi več diskutirala. Hočem samo povedati, da ko se sprašuje, kakšna je razlika med tema dvema izrazoma oziroma kaj ta dva izraza v izvajanju pomenita, pomenita isto, upoštevali pa smo pripombe oziroma predlog Zakonodajno-pravne službe in uporabili ta izraz. Kar se tiče razlastitev, seveda se z ustreznimi prostorskimi načrti občine za izvajanje javnega interesa, torej kadar gre za javni interes, razlastitev omogoča. Ker je bilo tudi o upravnih enotah kar precej govora, bi rekla, da vse obveznosti niso dane samo lokalnim skupnostim, upam si trditi, da imajo lokalne skupnosti takšne obveznosti kot do sedaj, če želijo oziroma sem prepričana, da bodo želele seveda tudi te regionalne prostorske oziroma večje, širšega obsega prostorske akte, se bo lahko sprejemalo. Upravne enote imajo nove obveznosti in imajo predvidene tudi nove zaposlitve, prav tako ima nove obveznosti tudi ministrstvo. Če vzamemo še en praktični primer, res je, občina Hoče - Slivnica je spremenila OPN za investicijo, katere položitev temeljnega kamna je bila včeraj, v šestih mesecih, angažirala se je občina in vsi nosilci urejanja prostora so ji sledili. Ker pa v tej spremembi ni bila zajeta sprememba za širjenje oziroma za omogočanje razvoja že gospodarstvenika, ki je v tej občini, je občina Hoče - Slivnica takoj za to spremembo občinskega načrta naredila še eno spremembo, tista je bila sprocesirana v še manj kot v pol leta. To pomeni, da če ima občina interes, se s sprejetimi občinskimi prostorskimi načrti lahko pohitrijo mnogi postopki. Predlagam, da se ta amandma k 44. členu potrdi. Hvala.
Besedo ima mag. Dušan Verbič.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Ministrica, kolegice in kolegi, prav lep pozdrav! Tukaj prosim, predsednik, za malce razumevanja, kljub temu da imamo zelo jasna postopkovna pravila, kar se tiče obravnav, vendar naj bo tudi meni malce dovoljeno, da komentiram predvsem spoštovane poslance iz opozicijskih vrst, kajti kljub temu da imamo točko zakon o urejanju prostora, je bilo marsikaj rečeno in mislim, da je prav, da mi je dovoljeno, da tudi sam malce pokomentiram, absolutno bo pa težišče v nadaljevanju na predmetu amandmaja k temu 44. členu. Prvo, kar je, uvodoma zelo jasno povem, da Predlog zakona o urejanju prostora v celoti podpiram. Glede na to, da so nekateri poslanci pred mano razpravljali, bom to vseeno na kratko pokomentiral, predvsem zaradi tega ker menim, da je v njihovi razpravi vsebina, ki je zavajajoča in postavlja položaj, če govorim, tudi uradništva v neko situacijo, sploh ko se sedaj tukaj pogovarjamo, in se dobi vtis v javnosti, da je uradništvo preprosto tisti nebodigatreba oziroma delajo zelo slabo, ne spoštujejo zakonov in podobno. Tukaj se moram odločno postaviti na stran uradništva, predvsem tistega, ki dela na upravnih enotah, kajti vemo, da je v izključni pristojnosti upravnih enot, da izdajajo gradbena dovoljenja, predvsem v tistih postopkih, kjer niso projekti državnega pomena. Tukaj se že takoj dotikam enega razpravljavca, ki preprosto očitno ni poglobljeno pogledal, da imamo dve vrsti izdaj tako imenovanih gradbenih dovoljenj. Na upravnih enotah je za izdelavo gradbenih dovoljenj zaposlenih, če govorim zelo na grobo, okoli 100 uradnikov in moram priznati, razen redkih izjem, kolikor sem se imel priložnost soočiti z njimi, so strokovni. Te strokovnosti ne ocenjuje politika niti ne člani tega državnega zbora, vendar o tem odločajo instančni organi, to se pravi drugostopenjski organ izdaja konkretne odločbe in na koncu tudi Upravno sodišče. Tisti, ki se malce bolj po vsebinski plati spoznajo, mislim, da se morajo zavedati in tudi ne govoriti javnosti, da uradniki niso strokovni. V to nas prepričuje tudi zelo malo število odločb Upravnega sodišča, ki tako ali drugače zavračajo ali negirajo odločitve prve stopnje. Dejstvo je, da uradništvo v zvezi z zakonom o urejanju prostora, sploh pa upravnih enot, praviloma nima skoraj nič in zaradi tega sem se moral odločno postaviti v njihovo bran. Druga stvar je pa gradbeni zakon, vendar to ni točka tega dnevnega reda. Tisto, kar zelo zbode, je, da se govori, da niso strokovni. Veste, saj v končni fazi, kakšno strokovnost pa imamo mi na posameznih mestih, ki so vodilna mesta v sistemu ožjega ali širšega javnega sektorja, kjer se pa praviloma ne glede na to, katera vlada je na oblasti, tako ali drugače postavlja strankarske posameznike? In nehajmo se potem slepiti, in v bistvu tukaj v Državnem zboru zavajamo javnost, da določen del uradništva, da uradništvo ni strokovno. Naslednja zadeva. Kar se tiče tega zakona o urejanju prostora, nikogar še nisem slišal, dobra tri leta je bil ta zakon več ali manj v nekem odprtem postopku z vsemi možnimi aktivnostmi, tako ali drugače se je dalo priložnost, da se lahko opredeljuje do zakona o urejanju prostora. Veste, sklicevanje posameznih poslancev, predvsem opozicijskih, da nimajo možnosti te množice gradiv pregledati, je pač politična retorika, ki jo poznamo tudi na drugih odborih. O številu amandmajev ni nič novega. Vemo, da tudi na vseh drugih področjih, takrat ko gre v neko fazo zakonodajnega postopka, Zakonodajno-pravna služba zavzema določena stališča in popolnoma logično je, da se temu sledi, v največji možni meri tudi strokovnosti, nepolitični, in se z amandmaji odpravljajo neke nedorečenosti, morda tudi kakšne stvari v nerodnosti strokovne presoje in podobno. Tisto, kar pa moram priznati in mi je žal, da ni spoštovanega poslanca prisotnega, ki je izjavil, da je razočaranje neizmerno v zvezi s tem zakonom o urejanju prostora, mislim, da si spoštovani poslanec glede na vsebino tovrstne izjave praviloma sploh ne bi smel dovoliti. Razumem, da je konkreten predmet zakona lahko za katero poslansko ali politično stranko nesprejemljiv, vendar se moramo ob tovrstnih izjavah kot poslanci potem vedno pač postaviti na stališče, ali sledimo nekim usmeritvam politične stranke, potom poslanske skupine ali pa vseeno sledimo neki smeri stroke. Sam sem prepričan, da ne glede ali ta izvršilna veja oblasti ali spoštovana ministrica, ki je sedaj na tem mestu, ali katerakoli vlada, izvršilna veja oblasti sledi tudi stroki. In tu je sedaj vprašanje, ko se pogovarjamo v političnem Državnem zboru,ali naj politika dobesedno z retoriko preprosto pohodi tudi stroko. Toliko za uvod. Sem pa dolžan spoštovanim opozicijskim poslancem dati še naslednji komentar. Na matičnem odboru – tisti, ki lahko, če še niste, poglejte magnetogram tega odbora – je bilo dobesedno veliko število vabljenih. Vabljenih je bilo skoraj enako število kot članov matičnega odbora. V nadaljevanju se je zgodilo, da so nekateri opozicijski poslanci iz popolnoma razumljivega in legitimnega razloga zapustili matični odbor, tako da se je v nadaljevanju ta zakon o urejanju prostora in tudi ostala dva obravnavalo na nenavaden način, da je bilo povabljenih več kot pa članov matičnega odbora. Ali je to prav ali ne, prepuščam v razmislek in odločitvam posameznim poslanskim skupinam. Ampak tisto, kar iz magnetograma zelo jasno izhaja, je, da je stroka kljub pomislekom opozicijskih poslancev glede na vsebino zakona o urejanju prostora zakonu zelo naklonjena. Do sedaj v razpravi od tega sploh ni bilo nič slišati, zaradi tega se zahvaljujem, predsednik, da ste mi dovolil, da se v neki smeri malce širše okrog tega lahko pogovarjam. Predstavnik Državnega sveta je zelo jasno izpostavil, da v celoti podpirajo ne samo ta zakon, ampak kompleten paket, trojčka. Ampak kdo pa sestavlja Državni svet? Najbrž predstavniki občin, civilnih iniciativ, raznih civilnih institucij in podobno. In jaz ne dvomim o njihovem sporočilu. Tisto, kar je pa zelo pomenljivo v tem, pa samo, če pogledamo, kdo od vabljenih, je bil prisoten in je bil v svoji predstavitvi zelo naklonjen, nekateri so celo zelo pohvalili, še celo bolj kot koalicijski poslanci, glede same vsebine posameznega zakona. In sedaj smo pri stroki in politiki, Skupnost občin Slovenije, predstavnik, potem Inženirska zbornica Slovenije, Zbornica za arhitekturo in prostor, potem Mestna občina Ljubljana, ki je predstavila tudi Združenje mestnih občin, potem predstavnik Fakultete za gradbeništvo in geodezijo, nadalje Biotehnična fakulteta, oddelek za krajinsko stroko, Društvo krajinskih arhitektov Slovenije, ne bom naprej našteval, v magnetogramu je jasno. In tukaj je ta politična retorika v zvezi z zakonom o urejanju prostora odraz stališča posameznih poslanskih skupin, ki v neki smeri v tem primeru nimajo interesa, da se naredi bistveni premik na področju urejanja prostora. Zaključujem v tem delu, moram se pa še vseeno dotakniti, zakaj je potreben ta zakon o urejanju prostora. Predvsem zaradi tega, ker se s tem zakonom o urejanju prostora nadomeščajo trije zakoni. Ne bom jih konkretiziral, bi se pa vseeno rad dotaknil ene zadeve, ki pa izhaja iz stroke. Stroka pravi, da je še kako treba na tem področju narediti končno nek premik – sem pa pri zakonu o urejanju prostora. Stroka pravi, da so v tem zakonu o urejanju prostora dobre rešitve, in zanimivo, kaj postavljajo na prvo mesto – na prvem mestu je regionalno planiranje. Zakaj? Zaradi tega, ker je vmesni člen med državnim in občinskim planiranjem. In ti spoštovani, kakorkoli že, poslanci, ki zagovarjajo popolnoma odklonilno stališče do tega zakona, sprašujem se, kje je bila vrsto let politika na tem področju, ker nimamo pokrajin, vendar urejanje prostora, in sploh potem v nadaljevanju, ko se bomo dotikali gradbenega zakona, to je neka vmesna točka, ki bi preprosto morala biti že pred vrsto let. Naslednje, kar zelo zagovarjajo stališča, je ponovna uvedba tako imenovane gradbene parcele. Ne bom se spuščal v te, kajti tisti poslanci, ki se malce spoznajo na to, zelo dobro vedo, kaj to pomeni. Da ne govorim pa še, bi človek rekel, o dveh ključnih zadevah, kar se tiče tega zakona, in sicer ena od zelo pomembnih je, da se bo s tem zakonom dobesedno imenovala ali določila vladna komisija za prostorski nadzor glede na to, da vemo, koliko odmikov, koliko nedopustnih posegov v prostor se desetletje dogaja, in drugo, da se praktično ustanovi tudi tako imenovani strokovni prostorski svet. Na tej točki bi vseeno zaključil in povprašal poslance, ki s politično retoriko tako nasprotujejo temu zakonu. Vendar to so zadeve, ki takrat, ko se posega v prostor, ali če sem konkreten, občinski podrobni prostorski načrt ali OPPN – jaz se zavedam, da ga govorniki pred mano zelo dobro poznajo, sploh pa župani, ki so na posameznih županskih mestih imeli v preteklih letih obilico težav, vendar so sedaj tako negativni v zvezi s spremembo tega zakona. Ko sem pri občinskem prostorskem načrtu, dajmo potem ponovno vzpostaviti tisto, kar zelo zagovarjam, stališče ministrice, da je treba in skrajni čas, da se ta zadeva uredi. Kaj je revizija Računskega sodišča ugotovila v zvezi z OPN-ji? Od lepega števila občin, ki jih imamo v Republiki Sloveniji, je nesporna ugotovitev, da ima urejen prostorski načrt samo 149 občin. Ali ni to zaskrbljujoče tudi za ta državni zbor, da je samo tako malo število občin pristopilo in uredilo podlage? In se potem pogovarjamo o tako imenovanem projektu ali zakonu Magna in podobno, nihče pa ne izpostavi, ko že konkretizirajo poslanci v svojih političnih nastopih, v primeru Akrapovič, zakaj je resnično zgleda vreden podjetnik v Republiki Sloveniji po dolgih letih, ko ni mogel priti do tako imenovanega gradbenega dovoljenja, podlaga je bila ravno neurejenost prostorskih zadev v lokalni občini, moral je praktično prestaviti svoj investicijski razvoj popolnoma na drugi konec. Hočem reči, da se ta politična retorika vedno bolj izmika v smeri predvsem interesa raznih poslanskih skupin. Če OPN ni sprejet, se nihče ne vpraša, v čem je problem, najverjetneje občine normalno funkcionirajo, problem pa je, če so župani, ki želijo biti kolikor toliko razvojno usmerjeni, in je treba pridobiti zemljišče, ki je zazidljivo in s tem tudi prostorsko urejeno glede namembnosti. Tukaj ta enoznačnost prikaza – moram priznati, da sem se moral odločno in jasno postaviti na stališče, da po treh letih potrebujemo zakon o urejanju prostora. Če se za konec dotaknem še amandmaja 44. člena. Vse to, kar je ministrica obrazložila v celoti, sam podpiram, je še kako upravičeno, kajti dejstvo je, da tudi na občinskih nivojih, vsaj kar se tiče urejanja prostora, je treba imeti več posluha za stroko, da se ne bomo potem pogovarjali samo, ali uradniki delajo dobro ali ne pri izdaji gradbenih dovoljenj. Veste, ena od ključnih zadev uradništva v zvezi z izdajo gradbenega dovoljenja je, da če kdo, potem morajo oni dosledno slediti načelu zakonitosti. Uradnik mora pri izdaji odločbe gradbenega dovoljenja upoštevati vse zakonske in podzakonske predpise. Če tega ni, potem je on v sila nehvaležni vlogi med nakovalom župana, investitorja, projektanta, arhitekta in vseh tistih, tudi stranskega udeleženca, ki pritiskajo, da se vendar ta zadeva izda. Vendar ta uradnik ni vsemogočen. Dopušča se možnost, da v posameznih primerih bere ali razume kakšno določbo drugače kot projektant, in če se to zgodi, imamo za to pritožbene postopke. In kot sem uvodoma omenil, zelo malo je pritožb, ugodenih na strani upravnih sodišč. Kar se tiče tega člena, bi samo dodal, hkrati bi prosil tudi ministrici, absolutno mora občinski urbanist dobiti vso možnost, tudi če se posamezna občina ne more iz različnih, predvsem finančnih razlogov organizirati, da gre to v neko, recimo, povezovalno obliko med občinami. Tisto, kar sem tudi v sami razpravi na matičnem odboru izpostavil, je, da mislim, da bi tudi v tem primeru morali slediti ne zgolj samo, recimo temu, povprečju v številu občin, ampak tudi mestnim občinam. Ne da zagovarjam njihov pristop, ampak tudi v Sloveniji se moramo zavedati, da se je treba pri urejanju prostora in graditve v zelo strnjenih naseljih zgledovati po tem, kako imajo tudi to zadevo urejeno evropske prestolnice. Vse evropske prestolnice, po katerih se velikokrat zgledujemo, imajo na tem področju poseben institut, ki se imenuje mestni arhitekt, in njihova praksa je, da je še kako potrebno, kajti tudi v zvezi z zakonodajo in tudi podzakonskimi predpisi, ki se sprejemajo, se pa vsi zavedamo nečesa, da nikoli ne more biti normativno urejeno tako, da ni tako imenovanih pravnih praznin. In ravno čez te institute ali recimo občinskega urbanista v postopku priprave prostorskih aktov ali pa v nadaljevanju, kot sem omenil, evropske prestolnice, mestni arhitekt, z nekimi pooblastili se pridobi možnost, da se odpravijo – vsaj tisti, ki so kakorkoli povezani z gradbeništvom, običajno uporabljajo ime tako imenovane – škrbine. Da se to odpravi, do zdaj ne moreš na nivoju organov državne uprave, se pravi tako imenovanih upravnih enot, ne resornega ministrstva ne preko lokalnih skupnosti od župana in mestnega sveta, te pristojnosti so preverjene, in v bodoče ali pa morda s kakšnim podzakonskim aktom, da se dopusti možnost, kajti menim, da imamo vsi tukaj prisotni interes, da se na urejanju prostora, sploh v urbanih naseljih, naredi bistveno večji del. O hitrosti postopka se pa strinjam z vsemi razpravljavci, da je treba na tem področju, se pravi hitrosti postopka, soglasij in podobno, bistveni premik narediti, kajti zanemarja se pomen investitorja, najsibo to domačega ali tujega. Hvala lepa.
Replika. Replika, gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo. Spoštovani kolega Verbič, mislim, da sva se narobe razumela. Jaz sem govoril o strokovnosti na nivoju upravnih enot v kontekstu tega amandmaja k 44. členu, kjer predpisujemo neke obveznosti za urbanista na lokalnem nivoju, na drugi strani pa imamo upravni organ, upravno enoto, ki izdaja gradbena dovoljenja. Vi ste lepo povedali, da so tam strokovni – ja, v smislu izvajanja Zupa definitivno, imajo vso podlago, z vidika gradbene stroke pa nimajo. In zdaj vi pravite, da oni odločajo samo na osnovi zakonske materije – ja, ampak odločajo tudi na podlagi podzakonskih aktov in določenih pravilnikov, ki nastopajo pri gradbeni zakonodaji. Pa bom samo omenil spremembe, ki so bile v zadnjem obdobju, recimo Evrokod, ki je predpisal določene statične popravke na objektih zaradi po potresne, pa PURES, ki govori o tem, kako morajo stavbe z vidika varčnosti in tako naprej izgledati. Kako bo nek upravni organ v takih primerih, glede na to, da ni strokovnjak, res korektno obravnaval neko vlogo? To govorim čisto iz prakse, ker podobni primeri so se dogajali. Zato sem jaz naredil to paralelo, da ministrstvo na eni strani za lokalne skupnosti predpisuje zelo visok nivo uradnikom, ki morajo neke naloge upravljati, na drugi strani na upravnih enotah je pač upravni delavec, ki ne potrebuje nekih znanj, bi jih pa moral imeti, ker v primeru izdaje gradbenega dovoljenja se ne presoja samo zakonitost v smislu upravnega postopka, ampak so tudi druge stvari, ki pridejo. In ravno tam največkrat prihaja tudi do težav, ne samo zaradi umeščanja v prostor in urbanizma kot takega, pa tudi s tistega področja niso uradniki izobraženi, največkrat niso iz te stroke. Na to sem želel opozoriti. Rekli ste, da je regionalno planiranje napisano, jaz to vem, na žalost sem že dolgo časa v državnem zboru, pa tudi v preteklosti kot funkcionar na lokalnem nivoju, saj v zakonih marsikaj piše, ampak v praksi to ne bo funkcioniralo, v tem je problem. In je škoda pisati neke stvari pa še dinamiko, kako bo moral občinski prostorski načrt slediti smernicam, na drugi strani pa mi regionalnih prostorskih strateških dokumentov ne bomo imeli. Kaj bo v tem primeru, na kaj se bo skliceval občinski prostorski načrt? Na nič, na zrak. Tudi državnih prostorskih načrtov nimamo valoriziranih, imamo stare smernice, ki jih dobimo, in tako naprej. Tako da ni problem o tem, kar je zapisano, mi to nekako akceptiramo, ampak vemo, da v praksi to ne funkcionira, in zato govorimo o tem, da je ta zakon slabo napisan in da ne bo funkcioniral in da je zato brez potrebe, da ga sprejemamo. Sami ste ugotovili, dve tretjini občin ima [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Bom zaključil. Dve tretjini občin ima sprejete OPN-je, se pravi, da zakonodaja na nek način funkcionira, in to na nek način ni problem, vedno je problem v izvajanju. Še enkrat poudarjamo, mi imamo problem s tem, da vemo, glede na izkušnje iz preteklosti, da ta zadeva v praksi zaradi postopkov, ki niso dorečeni, pač ne bo funkcionirala.
Besedo ima gospod Ljubo Žnidar.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani ministrica, kolegice in kolegi! Bom kar na začetku uporabil besede gospoda Verbiča, ki je dejal, da gradbeni trojček, to se pravi ti trije zakoni, pomeni bistven premik. Do tukaj se s kolegom absolutno strinjam, jaz bom pa rekel, da pomenijo bistven premik v podaljšanje postopkov in v večanje administrativnih zadev, pa bom to utemeljil v nadaljevanju. Najprej drobljenje, če iz dveh zakonov naredimo tri, nismo te zadeve skrajšali, ampak smo jo podaljšali, to se pravi smo šli v drobljenje v osnovi iz dveh zakonov na tri zakone. Potem v nadaljevanju, da ustanavljamo nove službe, nove inštitute in tako naprej, to pomeni podaljševanje in večanje postopkov. Bom konkreten, uvaja se nov inštitut regionalnega prostorskega plana, zelo lepo, fino se sliši, nimamo niti regij, imamo neka statistična področja v Republiki Sloveniji, mi ne znamo niti opredeliti hierarhije občinskega projekta OPN in projekta OPPN, kjer se mora vključevati Upravno sodišče. Dejansko tudi ta zakonodaja ne razmeji skladnosti s prostorskimi izvedbenimi pogoji OPN, kateri morajo biti skladni, kateri pa ne. Že tega ne znamo razmejiti, tu pa uvajamo nov regionalni prostorski inštitut, ne mi govoriti, da bomo s tem zdaj skrajšali postopke, ker imamo še en nivo prostorskega urejanja. Jaz pravim, da bi bilo to zelo dobrodošlo, in zelo škoda je, da nismo uvedli regij že takrat, ko je minister Žagar to poskušal narediti. To je velika škoda. Če bi takrat uvedli regije, bi danes morali imeti regionalni prostorski akt in bi bil zelo dobrodošel in zelo racionalen za Republiko Slovenijo. To je ena zadeva. Potem v nadaljevanju, na področju ministrstva na novo ustanovljen prostorski svet na Ministrstvu za okolje in prostor. To se pravi, ustanavlja se nov svet oziroma še ena institucija, ne zdaj govoriti, da bo novoustanovljena institucija skrajšala postopek. Ali bo imela kakšno nalogo pa kakšno delo ali ne bo? Po mojem bo, če ste jo ustanovili, to se pravi, zopet en element podaljšanja postopka. In potem se na ministrstvu vzpostavljajo dodatne naloge glede državnega prostorskega reda. Ali do zdaj tega nismo upravljali ali smo? Mislim, da ne, če se zdaj to na novo vzpostavlja. To se pravi, zopet ena dodatna instanca, ki bo skrbela na področju državnega reda, prostorskega reda. To so konkretni dodatni postopki, ki jih dejansko doslej ni bilo, in potem ne govoriti, da s to gradbeno zakonodajo skrajšujemo postopke. Da se vrnem nazaj na te očitke, na sodelovanje opozicije pri sprejemanju teh predlogov amandmajev in tako naprej. Amandmajev je okrog 250 strani, pa ne, da so prišli v enem zamahu ali pa v enem pregledu, štirje krogi dodatkov so bili. Včeraj, še včeraj za vse tri zakone cirka 25 strani. Še včeraj cirka 25 strani. To se pravi, amandmajev je več, kolikor je samega zakona, pa prej nas je predsednik Državnega zbora podučil, da je 93 strani poročila, da ne bo kakšnih postopkov in da ne bo potem dilem. To je jasen signal, kakšen je bil postopek, kakšna je bila priprava spremembe te gradbene zakonodaje – kriminalno slaba, če je amandmajev trikrat več, kolikor je pa samega zakona. Kriminalno slaba! Na to smo opozarjali in jaz verjamem, ko je bilo rečeno, pohvalno je bilo to, da je bilo deležnikov na odboru za infrastrukturo dvakrat več, kolikor pa je bilo poslancev tam. Seveda, dve vrsti teh gostov sta bili tam. Glavnina so bili tisti, ki so bili nezadovoljni s sprejemanjem te zakonodaje, to je bila glavnina. Drugi del so bili pa tisti, ki so v tej zakonodaji pa vsej tej zmedi vseh teh dodatkov iskali svoj vrtiček za svoj poklic, ali je bil krajinar ali je bil ta prostorski del ali tako naprej. Iskali so še, bi rekel, tisto zadnjo možnost, da pridejo na sejo pa izpostavijo en del inženirskega poklica, kje se bo ta našel v zakonu in kako bo tisti resor omejen, da ja ne bi kakšen drug gradbeni inženir posegel v njegov vrtiček. To sta bili ti dve vrsti vabljenih, ki so prevladovali na seji. Toliko o tem. Potem je pa zelo zanimiva tale zadeva, kjer piše, ugotavljanje finančnih posledic predloga zakona. Tu lepo piše, da ima obravnavani zakon negativne finančne posledice v višini nad 40 tisoč evrov. Ali je to 41 tisoč evrov ali je to 400 tisoč evrov ali je to 4 milijone? To je nad 40 tisoč evrov, ampak jaz verjamem, da ne znate natančno izračunati, in tudi zapis je temu primeren. Ne znate natančno izračunati! Veste, kdo bo pa znal natančno izračunati? 210 občin v Sloveniji, ki jih najbolj udarite s to zakonodajo. Občine so tiste. Ne vem, jaz mislim, da je tudi predsednik Državnega zbora [[…]]Da je to eno vprašanje, ki ga bo treba rešiti, čemu ima sploh smisel pisati noter finančne posledice zakona. Kako boste občinam, ali boste pri Zakonu o financiranju občin upoštevali ta predlog vaše nove zakonodaje, ki finančno obremenjuje občine? Ali se to upošteva pri financiranju občin in boste dodatno zagotovili ta sredstva? Čemu ima sploh to dikcijo, čemu ima to pomen sploh pisati v zakon? Ali se samo zapiše, ja, ima finančne posledice, občine bomo obremenili. To je treba jasno povedati. Poglejte si te obremenitve, občinski urbanist, potem inšpekcijske službe, določene predpise, spremembe in tako naprej. Mislim, da je to prav za eno dodatno, posebno razpravo, čemu se v predlogih zakonov to piše, ali je to samo ugotovitev, da ima finančne posledice, ni pa važno za koga, ni pa važno, koga se pa obremeni. Jaz pa mislim, da je bistvenega pomena, koga bo zakon finančno obremenil. To je bistvenega pomena! Če si vse to preberemo, je odgovor jasen, finančno obremenjujemo občine, to je dejstvo, pa dobro, tudi ministrstvo, ki bo ustanovilo še dodatne institute pa še dodatnih pet služb s tega področja, pa tudi ministrstvo. Ampak dobro, ministrstvo je tako sestavni del državnega proračuna, seveda so tudi občine, ampak občine teh dodatnih sredstev, ki jih tukaj obremenjujete, ne bodo videle. Ali boste podrobno ugotavljali, katera občina je dodatno obremenjena in za koliko bo ta zakon dodatno obremenil občine? Skratka pripomb – saj ste videli s strani deležnikov. Prej je bilo, koliko je zadovoljnih deležnikov, ampak ta zadovoljstva [[…]]Poglejte te pripombe od Skupnosti občin Slovenije, tudi Fakultete za gradbeništvo, neusklajenost, ampak dobro, tisto bomo potem pri inženirski dejavnosti med samimi poklici obravnavali, ni usklajeno in tako naprej. Zakon, celoten trojček je izjemno slab, tako da takšnega zakona ob poznavanju tega področja absolutno ne morem podpreti.
Replika, mag. Dušan Verbič.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Samo na kratko spoštovanemu kolegu Žnidarju. Kar se tiče zadovoljstva, v tem primeru govorim o zakonu o urejanju prostora, izhajam iz vsebine matičnega odbora, na katerem so bili predstavniki, ki sem jih prej navedel, in je zelo podrobno razvidno tudi iz magnetograma, kateri so bili, ki so predstavljali stroko. Izhajam zgolj iz tega in ne izhajam iz obilice vseh mogočih faz prej, predno je prišla ta zadeva na matični odbor, kajti meni je bilo ključno na tem matičnem odboru predvsem pridobiti njihovo sporočilo, ali so naklonjeni oziroma ali pozitivno ocenjujejo ta predlog o urejanju prostora. In nesporno iz magnetograma izhaja, da ti prisotni niso zagovarjali politike, ampak so zagovarjali stroke. Tudi sam nisem komentiral, da jih je bilo dvakrat več, moj komentar je bil samo, da je bilo več vabljenih kot pa članov odbora. Tisto, kar je bilo govora tudi v zvezi z regionalnim planiranjem, moram priznati, spoštovani kolega, da kolikor razumem in ocenjujem stroko v zvezi s potrebo po regionalnem planiranju, je z njihovih strani izredno veliko sporočil, da je to regionalno planiranje v bistvu slabost desetletja v slovenskem prostoru in da je to resnično manjkajoči člen, kar je tudi spoštovani kolega iz Nove Slovenije povedal, ker ni pokrajin, in dejstvo je, da na področju urejanja prostora sistem mora delovati. Zaradi tega vidim zelo pozitivno tudi s strani stroke, da pozdravljajo predlog ali pobudo, ki je bila dana v tem zakonu, da se ta zadeva sedaj uredi na način, da je to vez med državnim in občinskim, če temu lahko tako rečem, interesom. Za konec, glede na to, da je bil komentar o tako imenovanem drobljenju, moram priznati, da sem presenečen, kajti zakon o urejanju prostora ravno združuje, kajti zakon o urejanju prostora je sedaj kot krovni akt, ki nadomesti tri veljavne zakone, in sicer Zakon o prostorskem načrtovanju, Zakon o urejanju prostora ter Zakon o umeščanju prostorskih ureditev državnega pomena v prostor. Tako pač jaz to razumem. Hvala lepa.
Besedo ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Užitek je bil poslušati vse skupaj in z veliko večino se strinjam, ampak ker sem navsezadnje vseeno še malo profesor, bom začel malo profesorsko tudi zaradi tega, ker imamo krasne mlade fante na balkonu. Ali je kakšna dama med njimi? Se opravičujem, če je nisem opazil, vsaj gospa tovarišica verjetno. Glejte, zakaj. Verjetno mi vsi vemo, pa pozabljamo na to, da smo bitja, ki živimo v prostoru, času. Ves čas. Samo dva agregatna stanja sta, ko nismo v tem. Trije. Ko smo zadeti od bolečine, ko smo zadeti od kakšnih substanc in ko smo na vrhuncu orgazma. Pika. Ne bo to spolna vzgoja, ampak to je dejstvo. Kant bi rekel, prostor in čas sta apriorni kategoriji duha. Mi ne znamo živeti, ne znamo misliti izven prostora in časa. V tem kontekstu je škandalozno, da se četrt stoletja v tej bajti na to pozablja. V tem kontekstu je škandalozno, da je bil ta resor nekako, ko se izbere in tipa za resore, resor, na katerega težkokategorniki niso hoteli iti. Zdaj ne bom omenjal nekega gospoda iz Desusa, ki je bil najprej predviden, pa ni hotel, Karl Erjavec je bil edini težkokategornik v slovenski politiki, ki je šel na ta resor, njemu se pa skoraj ne more zgoditi, da mu ne uspe kakšna afera, da mu kakšna kanta kam ne pade, ampak dobro, tak pač je, pa ne bi zdaj bil žaljiv, ker ta debata, moram reči, zelo v redu poteka. In bom rekel, na tej intimni ravni se meni gospa smisli, že od prvega dne, že od takrat, ko sva se rešetala na hearingu, čeprav gospa Majcen pogosto reče, ko ji zmanjka argumentov, »kaj bodo pa ljudje mislili, gospod Trček, da smo na Štajerskem vsi taki« – nismo, smo pač v nekih pozicijah, na katerih smo, in poskušamo profesionalno delovati. Seveda gre za težko materijo, ker vsi živimo v času in prostoru, vsi interesi tukaj trčijo. Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je v bistvu odbor, kjer vsaj opozicija, bom rekel, najbolj konstruktivno deluje. Pa sem iz relativno majhne poslanske skupine in moram pokrivati pol Vlade po odborih, ki jih pokrivam, pa še drugo polovico, ko skačem noter. In če bi zdaj rekel, za resno delo parlamenta bi potrebovali še 30 več poslancev, pa me bodo sedaj časopisi in ljudje raztrgali – zakaj? Ker v resnih parlamentih poslanec pokriva dva odbora, pa še nekaj, če bi približno hoteli ta zakon poštimati, ZUreP, ne trojčka, bi se jaz moral do konca mandata ukvarjati samo s tem pa še kakega strokovca imeti poleg mojega Vlada, ki si je zdaj nogo zlomil pa ga trenutno ni. Mi smo tudi ljudje in tudi jaz poskušam in se veselim tega, kar je kolega Verbič povedal, jaz poskušam ne stopiti čez rob, ne biti osebno žaljiv, mi pogosto žalimo številne stroke, tukaj bolj desnica izstopa, včasih SMC, ko ga preveč potisnemo. To je edino na odboru, ko se mi ne strinjamo, ker imam jaz seveda drugačna stališča, potem običajno desnica začne s profesorji pa da jaz filozofiram pa tako naprej. Ampak mi pozabljamo na to, zakaj imamo vse te zastoje pa dolgotrajne postopke – ker imamo na eni strani pregarane ljudi pa ker sočasno smo, ste v tem bevskanju Janša, Antijanša v parlamentu prišli do tega, da mi ne znamo več misliti, da zadev ne znamo odpreti in jih resno pogledati, kje so sistemske težave. In kaj se potem v praksi zgodi? V praksi se zgodi to, da se najde tistega reveža, v jeziku moje matere se temu reče šutiranje mačke, v slovenščini se reče brcanje mrtvega konja, ki ga potem v medijih damo na pranger. Recimo zdaj imam v glavi nek primer, ministrstvo za kmetijstvo, tisti moj del proti Ormožu, ko je en birokrat dobesedno pregorel in ni mogel do roka speljati nekih postopkov, ali bodo kmetje nazaj dobili razpis. Mi na to pozabljamo, mogoče se komu zdi, da grem preširoko pri tej temi, pa ne grem. Mi resno te zakonodaje v tem mandatu ne bomo uredili. V naslednjih dveh mandatih – in srčno upam, da bo Levica notri, ker drugače ne bodo samo moji otroci iz Slovenije pobegnili, in bi bilo dobro, da ima naslednja dva mandata ista ekipa – bomo morali resno urejati ta trojček, reformo lokalne samouprave, ki je povezana s tem, vključno z regijami, jaz kot strokovnjak rečem, to je skoraj edina zadeva, v kateri se RKC strinjam, toliko kot je škofij, nadškofij, v bistvu ena manj, če sem iskren. Zakonodaja o investicijah – kaj nam zdaj Magna govori? Magna nam govori, glejte, če imate dovolj penezov, če ste globalna korporacija, bomo uredili. Če bi se pa recimo jaz pa, ne vem, kolega Lah pa kolega Kranjc pa dragi Marko Ferluga hoteli iti nek skupni biznis, nas bodo pa zagrabili za »cojones« pa iz tega ne bo nič. In seveda infrastrukturo. Človek je neavtentično bitje, je v bistvu nedonošenček in je zelo entropično bitje. Kaj to pomeni? Potrebujemo dosti energije, pa se ne ukvarjamo z vprašanjem energetske oskrbe, energetske revščine, energetske učinkovitosti, kar v Sloveniji zelo šepa, in proizvajamo smeti. In to sta dva od ključnih lobijev, ki jih je Milan našteval, ko so prvič SMC malo prijeli in ko SMC svoje nove politike ni odigral. In navsezadnje, v Energetiki imate 42 % višje povprečne plače. To so neke zadeve, ki se jih bo treba lotiti. Konkretno, če grem k tej zakonodaji, imam eno gospo Meto, ki spremlja te naše seje pa mi vsak dan pošlje enih 10, 12 mailov, včasih ji odgovorim, včasih ne. Pozdravljam gospo Meto in si kot poslanec nekako ne znam več predstavljati življenja brez gospe Mete, zelo imam rad, ko mi tudi čez vikend pošlje kak mail, ker vidim, da nisem edina oseba, ki ves čas razmišlja o dobrobiti Slovenije. Danes mi je rekla, da bi iskreno pohvalil – najprej koga? Jaz bi pohvalil najprej vse, ki v tej razpravi sodelujemo, ker mislim, da se nekako z vso resnostjo, brez nekih žalitev dotikamo zelo zelo pomembne materije. Seveda bi pohvalil tudi neke smeri, ki so nakazane, združevati zakonodajo v neke krovne zakone po nekih ključnih področjih. Ko sem kot sociolog padel v parlament, sem se najprej moral naučiti branja prava. Moja pot na postdiplomski stopnji je šla malo drugače kot Milanova. In na kaj so me opozorili? Opozorili so me, da smo mi številne sektorje – to so pomembne teme, ki se dotikajo tega, pa mladi poslušajo, upam, da bo nekdo od njih tukaj sedel, da ne bomo mi vetrili kot Janša in Pahor 30 let v politiki, 3 mandate po 5 let je dovolj, kot je v Avstriji, tri leta in pol resna vlada dela, pa tudi koalicija; se bom potem še dvakrat oglašal – številna pomembna področja razbili na 2, 3 zakone, podzakonske akte, pravilnike in je seveda tukaj večja kaluža, kjer se potem lahko interesi prečijo in se krade naš skupni denar in naša skupna prihodnost. V tej smeri pozdravljam, ampak pozdravljam tudi s tem opominom kolegu iz SDS, ali to pomeni, da rečemo, zdaj bomo pa to združili v en zakon, potem pa bomo tiste 2, 3 zakone ugasnili. Jaz bi bil najbolj srečen, da bi bil v sklicu državnega zbora, ki bi zmanjšal število zakonov, dajmo reči za eno desetino, na takšen način. In zdi se mi, da bi to v bistvu morali narediti. Preseči sektorski pristop. Absolutno se strinjam, sektorski pristop je pristop, če gledamo razvojne modele med obema vojnama. Država, kot je Slovenija, to pa je ena redkih zadev, ki mi je všeč v švicarskem sistemu, bi si lahko privoščila in potrebovala ta premislek, 7 ministrstev, vrh glave, ki prečijo horizontale, a seveda, to potem pomeni, da bo manj ministrskih mest, bo pa več odgovornih sekretarskih mest. To bi v bistvu mi potrebovali, in tudi to bi morala v naslednjih dveh mandatih izvesti politična ekipa, ki bo tukaj notri sedela. In seveda tudi višje plače, dajmo biti odkriti, ministrom, državnim sekretarjem, podsekretarjem, ker že resni poslanec nima nobenega življenja, ti ljudje ga imajo še manj. Že za mano pljuva vsak, ki ima 3 sekunde časa, njih pa seveda napiči vsak, ki ima nanosekundo časa. Ampak to govori tudi o nas, tukaj ni dosti razlike med tem, ko je Maribor včeraj izgubil in kako se tuli po Facebooku pa kje drugje, pa med odnosom do politike. Takšni smo, in to predavanje imam zaradi vas, mladi ljudje gori, ker bi rad, da postanete drugačni. Ker če bomo takšni še naprej, boste tisti, ki lahko pobegnete ven, pobegnili, tisti, ki pa ne, boste v Sloveniji ostali. In to ni smešno! To je tragično. In to tragedijo ste eni zakuhali v 25 letih. Včeraj sem šel gledat Iztrebljevalca, in moja vloga v parlamentu je, da takšno politiko in takšne ljudi iztrebim. V dobrobit vas, ki ste gori na balkonu. Koliko imam še časa pri tej točki? Grem dalje. Stroški. Logično, da občine gledajo to skozi stroške. Tukaj se desnica nekako kaže ob meni, ki je edina, ki se s tem ukvarja, ampak jaz že cel mandat neuspešno tulim ministru, ki ima itak preveč vsebin, stroški občin. Mi se nikoli tega resno nočemo lotiti. Nikjer v resnem svetu nimajo občine uravnilovke, kot jo imajo pri nas. To župani neradi slišijo in tudi v to bomo morali drezniti. Vse občine ne morejo imeti istega obsega obveznih nalog in dobiti tudi istih penezov. Manjše občine bodo imele manjši obseg obveznih nalog, na prvo žogo bodo res dobile manj penezov, ampak to je v bistvu izravnava pozitivne diskriminacije, ker bodo v osnovi na manjši obseg obveznih nalog dobile več penezov, denarja. Druga zgodba. Jaz bi si seveda želel, ker sem predaval prostorske zadeve, ob prečenju vseh teh strok, da bi na upravnih enotah in na lokalni ravni in na ministrstvu končno spustili noter mlade ljudi, ki imajo znanje. Mi smo družba in država, kjer ljudje pod 40 let ne obstajajo. Nimamo nobene resne politike o tem in me nihče ne bo prepričal, da jo imamo. V 9,5 milijarde proračuna najdemo tam neko fliko, 1,5 milijona, in tisti, ki zaseda nek resor, partijskemu podmladku pa civilnodružbenim odvodom pogosto te peneze razdeli. Tudi tukaj se moramo nekako resno prijeti in premisliti. Planiranje na občinski ravni je, bom povedal v ljudskem jeziku, bedastoča. Zakaj? Še drevo, ki vam raste ob občinski meji pa je zaščiten kot naravni spomenik, lahko ima par dolgih vej v sosednji občini, potok se vam verjetno ne ustavi na občinski meji, razen če sta dve občini tako skregani pa se bo v Sloveniji zgodilo, kot se je – kaj? Firence pa Siena sta hoteli reke premikati, pa kdo bo koga na ta način potem premagal. Iz te logike bi morali dejansko izhajati. Ja, planiranje se dogaja na regionalni ravni in mi dejanskega planiranja urbanizma, odkar obstaja samostojna Slovenija, nismo imeli. Edine, ki imajo še največ tega znanja pa so se s tem ukvarjale – zakaj govorim v ženskem spolu? – so v glavnem krajinske arhitektke, ki se jih hoče zdaj tukaj malo povoziti. Če bi bil malo ciničen, bi rekel, da nekdo hoče malo Janši pa Kučanu nagajati, ker imata in en in drug hčeri, ki sta v tujini vrhunsko šolani krajinski arhitektki. Ampak to tudi kaže na nek naš odnos ali neodnos do strok. Tukaj pridemo do Jeffersona, federalističnih spisov, Milan bo vedel, o čem govorim, da večina ne povozi manjšine. Imate neko manjšo stroko, ki se jo nekako v tem prečenju poskuša povoziti. Mi regij nimamo, seveda, moramo jih narediti, ampak ne na način, kot si bo predstavljala večina politike, dajmo tako računati, dajmo to ubogo kokoško tako razrezati, da bodo moji dobili več, da bo ta regija iz naših kvot pa da bo spet nekdo, kot je rekel nekdo viden iz Desusa, prišel v nebesa. Na ta način seveda ne. Industrijske cone, kar se nam lepo kaže na primeru Magne, mi imamo ogromno nekih deindustrializiranih območij, kjer se moramo ukvarjati tudi z onesnaženo prstjo in podobno. Ali ste šli reševat te zadeve, vi, ki zdaj tako pametujete pa ste 20 let v politiki? Ne! Seveda je rajši vsaka občina, ki je lahko, gradila svojo novo industrijsko-obrtno cono, da so lahko župani in prijatelji služili. Tudi tukaj potrebujemo iztrebljevalca, ki bo iztrebil tovrstne prakse. [[znak za konec razprave]] Bom nadaljeval v naslednjih dveh javljanjih. Hvala.
Je še kakšna potreba po razpravi glede te točke? [[oglašanje iz dvorane]] Aha, pardon, pardon, tako dolgo je govoril, da sem pozabil, da imam še enega na vrsti. Postopkovno, gospod Jan Škoberne.
Najlepša hvala, spoštovani predsednik. Sem najprej počakal v upanju na vašo reakcijo. Cenjeni dr. Trček je v svojem izvajanju med drugim povedal, da svoje poslanstvo in vlogo razume tudi v iztrebljanju neke skupine ljudi. Zdi se mi pomembno, da jasno poveste, da tovrstne izjave ne sodijo ne v ta prostor ne v katerikoli javni diskurz. Spoštovani predsednik, predlagam, da omogočite dr. Trčku, da se opraviči za izrečeno, ker nazadnje, ko je družba tolerirala diskurz iztrebiti neko družbeno skupino, katerokoli že, tudi če je skušal to metaforično povedati, vemo, kam je to pripeljalo. Če želite, imate to možnost, lahko prekinete sejo zbora, dobimo magnetogram, v vsakem primeru mislim, da je šlo preko meje. Ob vsem, kar dr. Trček zna povedati in kar mu je tu tolerirano, je tovrstni diskurz nesprejemljiv za ta zbor, za to družbo. Hvala lepa.
Dal bom postopkovno, preden bom povedal do konca. Postopkovno, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Kolega Škoberne je eden mojih boljših študentov, to sem že večkrat povedal. [[oglašanje iz dvorane]] Ja kaj?! Če je dejstvo. Zakaj ga ne bi pohvalil? Jaz se v bistvu [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Dobro, starejši moramo večkrat kaj slišati, ker ne jemo persena. Jaz se lahko opravičim, ampak, spoštovani kolega Škoberne, seveda ste vi to malo zlorabili, ker ste zelo dobro poslušali – moram v bistvu Milana gledati – da jaz navajam naslov nekega filma, ki ga je nekdo tako prevedel. Prevedel ga je pa relativno nerodno. In jaz se bom še naprej trudil iztrebljati tovrstne politike, ker jih dejansko moram, ker drugače tvoj pa moj otrok, otroci ne bodo imeli za penzije. Hvala.
Moja presoja je taka, da te besede ne vežem na takšne kontekste, ki bi [[…]]Ta je bila metaforična, nikakor ni bila mišljena drugače, ker tudi drugače ne more biti. Vse, kar je odvisno in kar je v politiki odvisno od tega, je to, kako nas ljudje izvolijo, ali nas izvolijo ali ne, in od tega je odvisna usoda kogarkoli. Na kakršenkoli drug način pa tega nisem videl. Mislim, da je to delno opravičilo, ki ga je sedaj kolega Trček dal, zadostno na tej točki. Sem pa tudi sam zelo natančno poslušal, ker je ravno predaval, da ne bi predaval preveč. Besedo ima sedaj mag. Bojan Krajnc.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Hvala, da ste opazili, da sem na vrsti za razpravo. [[oglašanje iz dvorane]] Opravičilo sprejeto. Prav tako pa lahko razumem tudi razpravo vstajniškega kolega iz Maribora, kolega Trčka, njegovo metaforo v povezavi s filmom. Sam nikakor nisem razumel, da bi kolega Trček hotel iztrebiti mene, SMC, kolega Škoberneta ali SD, ne nazadnje je že večkrat napovedal, da si želi sodelovati v prihodnji koaliciji. Preden ta razprava pobegne v neresno smer, moram vseeno začeti nekoliko trčkovsko, če se izrazim po kafkovsko. Kolega Trček je govoril o stanjih, v katerih se ne zavedamo prostora in časa. Še nekaj takih stanj je, med njimi tudi sanje, in meni se danes pravzaprav nič ne sanja o tem, kaj ste govorili o tem, kaj se je dogajalo na odboru. Sprašujem se, kdo je takrat ob pol enih zjutraj pa še proti polnoči tam delal in razpravljal o členih in amandmajih. Vi, ki ste govorili o tem, kako je razprava na odboru potekala, jedro razprave, kako je ta državni zbor in njegovo delo organizirano, se opravi na odboru, ker vas tam ni bilo, prav gotovo ne veste, kaj se je tam dogajalo. Očitno je iz tega, kar ste danes tukaj povedali. Jaz lahko razumem legitimne politične razloge za obstrukcijo Levice in SDS na odboru, povezani so s tem, na kakšen način so bili vložni amandmaji. Odkrito lahko povem, da tudi v SMC nismo bili zadovoljni z načinom, kako so amandmaji prihajali, bili pa smo zelo zadovoljni z načinom usklajevanja s koalicijo in z Ministrstvom za okolje in prostor, zato smo na koncu tolerirali tak način dela odbora, ne nazadnje pa smo pri delu odbora tudi sodelovali, medtem ko tisti, ki ste sejo obstruirali, niste. Resno politično misliti pomeni izkoristiti vse možnosti za delo v Državnem zboru. Govoriti zdaj za nazaj, da niste imeli možnosti delati in sodelovati pri razpravi, ni resno. Ne nazadnje, koleg Trček, ni resno tudi to, da v 15 minutah nisi besede spregovoril o svojem amandmaju oziroma o amandmaju Levice, ki ste ga vložili, zato verjetno ne pričakujete, da ga bomo podprli. Poleg tega, da ne obstajajo vsebinski razlogi, čeprav zdaj ne teče razprava o amandmaju k 63. členu, kjer je Levica vložila amandma, ampak o 44. Ampak glede na prakso govorim pač o vsem. Poleg tega, da je vsebinsko ta materija čisto dovolj dobro v zakonu urejena, kar smo tudi slišali na odboru, pa seveda, kolega Trček, te ni bilo. Za začetek je vseeno treba odgovoriti še na argument, ki se je v zvezi z obstrukcijo na odboru pojavljal, in to je neko hitenje. Kasneje se je iz izvajanja vseh vabljenih, o katerih se zdaj tu nekateri prepirate, koliko jih je bilo, pa sploh ni pomembno, ampak pomembno je to, kaj so povedali, izkazalo, da hitenja pri sprejemanju celega paketa, ne samo tega zakona, sploh ni bilo. Več let, so povedali vabljeni, so trajala usklajevanja. Celo od 2012 pri, recimo temu, idejni zasnovi spremembe te zakonodaje, zato ker se je v praksi pokazalo, da je dosedanja zakonodaja, ki je bila preveč razdrobljena, nerazumljiva, povzročala ogromno konfliktov v času in prostoru, kot bi rekel kolega Trček, ni bila ustrezna. Zato imamo pri ZUreP redukcijo iz treh zakonov na enega, in tudi sam bi si želel, da bi nam to uspelo pri kakšnih drugih zakonih, da jih ne bi imeli 7 tisoč pa ne vem koliko, 20 tisoč podzakonskih aktov, ampak tudi število podzakonskih aktov se tu zmanjšuje z 12 na 4, in od tega sta dva že sprejeta. Vse to bi lahko slišali na odboru. Senka Šifkovič Vrbica, ki je na seji odbora predstavljala Mrežo za prostor in Plan B za Slovenijo, je govorila, citiram: »Nadstandardna izvedba participativnega postopka.« Jaz česa takega še nisem slišal na nobenem odboru, prav tako na nobenem odboru še nisem slišal toliko pritrjevanja k sprejetju tega paketa in še posebej ZUreP. Seveda so bila opozorila, predvsem, največ dela je bilo z Zakonodajno-pravno službo, pa tudi s strani občin in nekaterih posameznikov, predvsem tistega gospoda, ki je takrat govoril o panojih v povezavi s spremenjeno določbo o gospodarski javni infrastrukturi, in mu je bilo seveda pojasnjeno, da je njegova bojazen odveč. Zato je zelo pomembno pri tem, da smo tudi zaradi tega pristali na način dela na odboru z amandmaji odbora in predstavniki ministrstva za prostor, gospa ministrica, gospod Luka Ivanič, gospa Teja Baloh so natančno pojasnjevali vse stvari, in zato smo delali do pol enih zjutraj, medtem ko so nekateri verjetno že sanjali, če se vrnem na začetek. Kaj bistvenega smo upoštevali? Naslednji amandma je k 58. členu, sodno varstvo. Tukaj je bila dilema, ali pustiti sodno varstvo tako, kot je bilo do zdaj urejeno, torej samo po Zakonu o pravdnem postopku, pa glede sporov po Zakonu o upravnem sporu in drugih materialnih določbah glede sporov tja do Ustavnega sodišča, ali ga urediti tako, kot se temu pritiče glede na opozorila Evropske komisije ali pa celo, mislim da, tožbe v zvezi s tem, da pravno varstvo v zvezi s tem ni dobro urejeno. V zvezi s pripombami občin, komunalni prispevek, z amandmaji smo uskladili materialne določbe v zvezi z gradbenim zakonikom in v razpravi pri naslednji točki podrobneje pojasnjujemo, kako točno in kdaj ga je treba plačati v povezavi z izdajo gradbenega dovoljenja, torej da obstaja ta pogoj. Številne nevladne organizacije smo pri tem upoštevali. Ponovno ponavljam, vrsta jih je sedala na odboru, vsi so pritrjevali zakonu in sprejetju tega in sodelovanju pri tem v preteklih letih, ne nazadnje se je tudi koalicija o tem zakonu usklajevala več kot eno leto. Kar se tiče občinskega urbanista, to pa je zdaj povezano tudi s tem 44. členom in njegovo strokovnostjo, cela intenca zakona je taka, da se v ranih fazah načrtovanja in urejanja prostora zagotovi strokovnost. Tu so tudi občine same, predstavnica MOL in ZMOS je opozarjala na primanjkljaj v strokovnosti na občinski ravni, seveda v povezavi s strokovnostjo uradnikov, ki se z urejanjem prostora ukvarjajo na državni ravni, pa vendarle, pogoji, ki smo jih v tem členu zapisali za občinskega urbanista, odgovarjajo na to strokovno vprašanje, torej kako strokovni morajo biti urbanisti na občinski ravni. Poleg tega z amandmajem občinam ne zategujemo vratu, ampak jim dajemo dve leti možnosti, da izpolnijo pogoje za občinskega urbanista. Da ne govorim o tem, da bodo lahko občinskega urbanista zagotovili na različne načine, ne samo s tem, da ga bodo zaposlili v upravi. Nazadnje pa glede tega, kar sta kolega Lah in kolega Horvat govorila o tem, da zakon ne skrajšuje postopkov, ampak jih pravzaprav podaljšuje, in sta to utemeljevala s številom novih faz. Bila je neka pavšalna ocena, da če vsaka faza traja – ne vem, koliko je rekel kolega Horvat –, dva in pol meseca, da pride na 5 let, kar seveda sploh ne drži, mimogrede, in da je to spet nek poskus manipulacij, ki smo jih sicer vajeni od kolega Horvata iz nekih drugih bolj številskih; se pravi, finančnega odbora v zvezi s tem, kako se kakšni učinki računajo. Bolj bistveno tukaj pa je, da število novih faz ne pomeni avtomatsko podaljševanje postopka, zato ker nove faze pripomorejo k odpravljanju problema, ki sem ga prej omenil, da dosedanja zakonodajna ni bila dovolj jasna, pregledna in razumljiva. To pomeni, da z novimi fazami sedaj je in seveda lahko ob pogoju strokovnosti vseh sodelujočih, tudi občinskih urbanistov, ki sem jih prej omenjal, te faze, ki jih je sicer več, tečejo bistveno hitreje. Gospod Luka Ivanič je na odboru natančno pojasnjeval to primerjavo s tujino, občinskimi prostorskimi načrti in občinskimi podrobnimi prostorskimi načrti, kjer ste vi skušali vzpostaviti nek videz, da drugje to vse hitreje teče in vse bolj gladko. Razložil je razliko med tem, kaj pravzaprav primerjamo; ali je bolj primerno s tujino primerjati naše OPN ali OPPN, plus to, da je razložil, da so v tujini za primerljive predpise postavljeni celo daljši roki kot pri nas. Torej je pravo vprašanje, zakaj pri nas stvari tako dolgo trajajo. In smo spet pri strokovnosti! In pri tem, kako jasna in razumljiva je za uporabo in izvrševanje zakonodaja in te nove faze temu služijo. Metaforo, kolega Lah, vam povem; če kupite kos pohištva, pa dobite zraven samo dve sliki, na začetku samo vijake pa orodje, ki ga potrebujete, pa končno sliko, boste potrebovali več časa za sestavljanje te omare, kot če dobite natančen načrt po fazah, kam morate kakšen vijak priviti pa kaj sestaviti. Pa bi vi rekli, oh tole bo pa zelo dolgo trajalo, pa ni res. Natančno se vodi cel postopek urejanja prostora in hierarhija, o kateri je bilo tudi s strani SDS rečeno, da ni znana –seveda je znana! Tako v SMC ne bi ponavljal tega, kar je bilo že rečeno s strani ministrstva in kar smo tudi sami v predstavitvi stališča po splošni razpravi navajali v zvezi z nameni, rešitvami in cilji zakona, ker si to lahko vsak preveri. Skratka, tudi sam in v SMC bomo v celoti zakon podprli, amandmaja Levice, o katerem sploh ni bilo govora s strani predlagatelja, pa amandmajev Nove Slovenije pa ne. Hvala lepa.
Postopkovno in kasneje imamo še repliko. Postopkovno dr. Franc Trček. Izvolite.
Hvala za besedo. Moram se oglasiti, da ne bi ta debata, ki je bila v redu, zdrsnila nekam. Moj postopkovni predlog je, da se mi bo kolega opravičil. Moram razložiti v bistvu, zakaj. On je sicer nastavil neko všečno retorično figuro, ki pa v bistvu ne pije vode iz več razlogov. Prvič je to, da sem na seji bil, dokler niso vsi vabljeni povedali svoje. Drugič je to, kar vedno rečem študentom, nikoli ne sklepaj iz sebe na populacijo. Kaj to pomeni? To pomeni, tudi ko obstruiram sejo, grem v pisarno in poslušam, kaj vi govorite. Pogosto moram celo svoje strokovke in strokovce domov naganjat pozno zvečer: »Pojdite! Če že jaz nimam nič od družine, pojdite, sam bom oddelal zadevo.« Tretja zgodba. To, da ste vi delali do enih zjutraj. Sedel sem v pisarni pa sem vam rekel naslednji dan, če bi jaz bil tam, bi ta seja traja tri dni. Enkrat vam bom to naredil, upoštevaje ves poslovnik, ampak veste, število ur ni ključno. Ključno je, ali mi pridemo do dobre zakonodaje ali ne, kar pa pogostokrat ne pridemo. Enkrat ste se kao nekaj malo pretegnili, pa še to ne kaj pretirano, ker niti [[…]]Evo, kolega Bane Rajić, arhitekt, urbanist z dobre beograjske šole urbanizma, z magisterijem, član vaše stranke – niti njegovih amandmajev niste sprejeli. Skratka, ne mi, prosim lepo, bučke kotaliti in ne resno debato usmerjati stran, kar ste zdaj hoteli, vstajniški kolega. SMC, ko se ga pritisne ob zid z argumenti, se običajno začnete vesti na način, ki ga največkrat v Državnem zboru uporablja SDS, pa včasih kolega Laha še malo zanese – dobronamerno sem ti tisto včeraj rekel, ker sem navsezadnje tudi zaradi tega prekopavanja kosti iz SDS izstopil. Pa da ne bom zdaj zlorabljal tega, rad bi, da se debata vrne tja, kamor se mora. Sem pa v svojem tako imenovanem predavanju tudi obrazložil amandma, ki bi ga lahko kolega slišal, če bi pozorno poslušal. Govoril sem seveda o krajinskih arhitektkah. To. Pričakujem opravičilo in upam, da bo debata o vseh treh zakonih šla naprej, tako kot je šla do sedaj. So pa kolegi v bistvu že povedali, da gre za poperpleksno materijo, ker se vam ta amandmiranja tako lomijo čez različne zadeve, da bom zaključil z metaforo, ki jo bo kolega strojnik razumel. Ta zakon, kot se ga pelje naprej, je tista najslabša Ikejina omarica, kjer vam bo manjkal imbus pa tretjina tistega v bistvu, kar rabite za našravfat. In to je v bistvu problem, če ljudje to poslušajo, na katerega vas cela opozicija opozarja. Me pa žalosti, da od Desusa noben ust ne odpre. Navsezadnje bi pričakoval, da vsaj vi malo svojo ministrico argumentirano branite. Pričakujem opravičilo. Hvala.
Bom razumel ta vaš postopkovni kot želja po razpravi. Izkoristile ste tri minute, seveda z željo, da se vam mag. Krajnc opraviči. Sam verjamem, da se bosta pogovorila. Je pa mogoče ta nauk zgodbe, da je treba biti racionalen s časom, zato da se ga izkorišča in izkoristi za razpravo, zaradi katere danes tukaj sedimo. Repliko je želel gospod Lah. Izvolite, imate besedo.
Kolega Bojan, iz tega, kar si zdaj nazadnje razpravljal, je razvidno, da se nisi nikoli ukvarjal s to problematiko. Ravno tisto, ko si ti povedal, da je treba vse skupaj, zato je več postopkov, da bodo in vijaki in stranice in ne vem kaj še vse prišlo naenkrat, ravno na to mi opozarjamo, ker tukaj je treba nosilce urejanja prostora trikrat vprašati. To se pravi, da ti dobiš najprej samo deske, potem pa moraš poklicati, da rabiš še vijake, pa ti pošljejo še vijake, potem ti manjkajo še ključi, pokličeš še enkrat, da dobiš še ključe. To je ta postopek. Tudi naši amandmaji gredo, čeprav je zakon slab, v to smer, da na začetku že pri sklepu, da takrat tisti, ki hočejo spremeniti prostorski akt, pove, kaj bi rad spremenil, dosti natančno in da nosilci urejanja prostora enkrat rečejo, da tako, tako, tako. Ne pa trikrat potem še spraševati pa te nategujejo še, oprostite izrazu, ne vem kolikokrat, in to potem pride v letih. Sam gospod Ivanič je povedal, da je Magna, da je prostorski akt bil postopek po predpisih. Vse po predpisih je šlo v pol leta skozi. Zakaj pa pri vseh ostalih občinah 4 do 8 let? Kje je zdaj to? Gospod Verbič je govoril prej pa o ne vem kakšnih dobrih uradnikih. Kje? V razvitem zahodnem svetu sploh ne poznajo upravnih enot. Vi ste bili pa načelnik. Če jih pri nas ne bi imeli, ne bi imeli službe. V tem je problem, da vse preveč kompliciramo in da je vse na uradnikih, vse ga je treba trikrat vprašati. Poenostavimo, združimo to vse. Enkrat naj se pove, da to rabimo, in pika. Tisto, kar sem govoril okoli cest. Tukaj imamo amandma pri gradbenem zakonu, da niso potrebne služnosti za dostop do parcel, ker drugače legalizacij ne bomo rešili. Potrjujete tisto, kar sem govoril v poslanskem vprašanju, pa kar bom še danes. Kar nekaj govorimo v tri dni!
Razumem, da obstaja še želja po razpravi. Vas vabim [[…]]Replika želite?Gospod Horvat ima repliko. Jožef Horvat, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Seveda, ravno to, kar ste rekli. Tukaj mora biti argumentirana razprava. Jaz nimam težav, če me moj spoštovani kolega Krajnc, dragi Bojan, ocenjuje, da sem manipuliral, da govorim s številkami. Ja, ponavljam številke. Ponavljam. 18 faz je bilo do sedaj. To so številke, to je diagram poteka sprejemanja OPN. Enega sem dal skozi – ne vem, koliko ste jih vi – in do sedaj 18, zdaj pa je prišlo novih 5. Koliko je potem to skupaj? 18 plus 5 je 23 novih faz. To je podaljšanje, kolega Krajnc – ne se tam skrivati, pridite na mesto, kjer vam je mesto – in to je zdaj vaša manipulacija in vam zdaj gotovo gospod Krajnc ploska vseh 212 slovenskih županov.
Kolegice, kolegi, želi še kdo razpravljati o 44. členu? Vidim, da ja, vseeno vas vabim, da se prijavite k razpravi. Prijava poteka. Izvolite, prosim. Besedo ima mag. Dušan Verbič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Moram priznati, da ta razprava nekako se v nekem delu kar odmika od same vsebine, in sicer Zakona o urejanju prostora. Zaradi tega sem nekako tudi dolžan, da se odzovem na kakšen komentar. Glede na to, da sem se tudi sam v uvodni razpravi dotaknil predvsem v večjem delu zaščite uradništva, ki dela na področju okolja in prostora, se pravi izdaja gradbenih dovoljenj in tako imenovanih uporabnih dovoljenj, in ko je bilo zdajle govora s strani spoštovanega predhodnika, da ni vse tako, kot bi moralo biti, se tudi sam strinjam. 58 upravnih enot, katere so izključno pristojne za odločanje na prvi stopnji, te upravne enote so bile ustanovljene davnega leta 1994. Moje ključno vprašanje je, kje so vsi tisti – če lahko temu tako rečem –, ki tudi danes nekako kar malce zlorabljajo vsebino tega zakona tudi za kritiko tovrstnega uradništva. Poudarjam še enkrat, od teh stotih uradnikov na prvi stopnji, prav gotovo je določen odstotek, ki praviloma ne bi smel biti na teh mestih – ne pogovarjamo se o tem, ali so strokovno usposobljeni ali ne. Moje skromno mnenje je, da so strokovno usposobljeni, ampak dejstvo je, da je to na plečih odgovornih, v tem primeru tistih, ki vodijo ali upravne enote ali višji nivo, da to selekcionirajo. Res je, da se v posameznih primerih, predvsem pri zahtevnih gradbenih dovoljenjih, pojavljajo primeri, ki niso v ponos, ampak ne moremo govoriti pa o vseh. Menim, da je ravno tudi sprejetje tega zakona en od elementov, ki se absolutno tesno povezuje tudi z naslednjim zakonom, Zakonom o graditvi objektov, pa orodje, instrument, ki bo v procesih izdaje gradbenega dovoljenja prinesel nek napredek. Zaradi tega se ne morem strinjati z negacijo ali kakorkoli nasprotovanjem potrebnih sprememb, ki ga prenaša ta konkreten zakon. Tudi v razpravi spoštovanih poslancev je bilo ponovno izpostavljeno, zakaj se z Zakonom o urejanju prostora pojavljajo sedaj neki novi organi, skupine, komisije in podobno. Pa bom ponovno izpostavil, v ta tako imenovani ustanovljeni prostorski svet in ta tako imenovana komisija za prostorski nadzor – čemu je to namenjeno? Ne zaradi tega, da se birokracija množi po nepotrebnem, ampak zaradi tega, da bo stroka imela večji vpliv. Sam si razlagam tovrstno spremembo predvsem v smeri, da tisto, kjer je bilo tudi malce skepse v razpravi nekaterih poslancev, to tako imenovano regionalno planiranje. Prepričan sem, da se marsikdo slepi, da danes ni potrebe ali ni nujnosti po regionalnem planiranju. Velikokrat je v Državnem zboru in tudi matičnih odborih izrečeno, da je ena od slabosti, da se po tolikih desetletjih samostojnosti Slovenije še vedno ni uresničila ustavna kategorija pokrajin. Ampak, ko se pogovarjamo o prostorih, pa mislim, da moramo prisluhniti stroki, ki pritiska na ministrstvo ali na ministrico, da naj se tega tako imenovanega regionalnega vidika resneje loti in se zapiše tudi v ta zakon. Verjamem, da tukaj skoraj ni politike, je pa interes predvsem lokalnih skupnosti, da se končno tako imenovani občinski prostorski načrti, kaj šele občinski podrobni prostorski načrti že čim bolj približajo po eni strani interesom lokalnih skupnosti, županom, občinam, njihovim občinskim svetom – tisto, kar pa nas še kako močno mora zanimati pa investitorje. Kajti za vsakega investitorja resnično moramo biti zelo veseli. Za konec, ko je govora, kar se tiče teh občinskih prostorskih načrtov. Dejstvo je, da z Zakonom o urejanju prostora se dobesedno s tem zakonom izloči ta tako imenovani strateški del. In kaj posledično ta zakon ravno s tega dela prinese dobrega? Predvsem to, da bo občinski podrobni prostorski načrt postal izvedbeni akt. Tukaj bi na tej točki končal. Ne rečem, da je zakon idealen, da ni morda v posameznih zadevah potreben še nadgradnje. Če v treh letih ni bilo toliko strokovne in politične volje, da bi se ta premik ali zasuk na bolje naredil, potem je skrajni čas, da imamo Zakon o urejanju prostora tukaj sedaj na mizi in da se ga sprejme. Preprosto pa v nadaljevanju prepustiti stroki in tudi lokalnim skupnostim, da bodo sledili in po potrebi tudi nadgrajevali to vsebino. Kateri zakon pa je tako idealen, da lahko rečemo, da je tako sestavljen, da že v samem začetku zadovolji vse deležnike? Ni to primer ne v Sloveniji ne v katerikoli državi, ki se resno ukvarja z demokracijo. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Bojan Podkrajšek. Ne. Besedo ima gospod Igor Zorčič.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Pred nami je ena zelo pomembna sprememba zakonodaje, prostorsko urejanje. Opažam, da že v teku priprave tega zakona in pri usklajevanju, pri odločanju o posameznih amandmajih prihaja do zelo različnih mnenj in stališč o načinu ureditve posameznih vprašanj, ki se tičejo urejanja prostora. Ne dvomim, da do tega prihaja tudi v praksi, sploh, ko se sprejemajo občinski prostorski načrti in drugi izvedbeni dokumenti. Več kot očitno je, da ta zakonodaja, ki je sedaj obstoječa, ki je trenutno veljavna, da potrebuje neko nadgradnjo in da ta nadgradnja mora vsebovati tudi določene mehanizme, da se vsa ta nasprotujoča mnenja usklajujejo. Na sami seji odbora smo bili priča nekim stališčem vabljenih, ki so sodelovali pri nastanku te zakonodaje. Mene je njihovo stališče, da je ta zakonodaja v osnovi dobra, prepričalo. Seveda je vsak od njih povedal, kje so posamezne točke, ki so problematične po njihovem stališču, pa vendarle je Ministrstvo za okolje in prostor dalo v teh pomislekih ali pa na te pomisleke argumentirana mnenja, zaradi česar ocenjujem, da zakon, takšen kot je, je primeren za to, da se tudi sprejme v tem državnem zboru. Ne želim prejudicirati izvedbe tega zakona v prihodnje. Prepričan sem, da bo seveda tudi prišlo do odprtih vprašanj, sploh dokler se ne ustali praksa pri odločanju, recimo, o posameznih zadevah v sprejemanju občinskih prostorskem načrtu, praksa glede pravnih sredstev in podobno. Zato verjamem, da bo tudi takrat prišlo do določenih manipulacij, pa kazanja s prsti in podobno. Pa vendarle glede na tista mnenja, ki smo jih bili deležni na odboru, ocenjujem, da ta zakon ni tako slab, da bi ga morali zavrniti. Seveda se pa tu strinjam s kolegom Verbičem pa tudi z ostalimi, ki so izpostavili, da je to ogromno število amandmajev, ki smo jim bili priča, da je to precej problematično in da bo na relaciji ministrstvo–Državni zbor, predvsem Zakonodajno-pravne službe pa Službe Vlade za zakonodajo, treba narediti nek napor, da se neke smernice sprejmejo glede nomotehničnih vprašanj pri sprejemanju zakona. Včasih imam občutek, da ti dve službi enostavno tekmujeta med seboj, katera ima bolj prav, na koncu pa pravzaprav vso težo teh neskladij nosimo poslanci. Danes je bilo slišati veliko kritik s strani nekaterih opozicijskih poslancev. Mene to seveda ne preseneča, preseneča me pa res toliko v tem delu, da se oglašajo tisti, ki so sejo obstruirali. Slišal sem celo nekakšne pripombe na poročilo oziroma povzetek poročila, ki sem ga prebral kot predsednik odbora, in lahko samo napotim vse, ki se strinjajo s tem, da si pač preberejo poročilo na spletni strani Državnega zbora. Razumem ali pa ne, da nekateri niso imeli časa prebrati amandmajev na seji odbora, ne razumem pa, da si ne preberete tega poročila, kjer se tudi omenja, zakaj vas ni bilo. Ampak, če sem bil izzvan v tem delu, lahko tudi to preberem. Na primer, bom citiral kolega Trčka, preden je napovedal obstrukcijo, kaj je povedal na delovnem telesu. Citiram iz magnetograma: »Dajmo iti resno z dvema zakonoma naprej, ki jih lahko kolikor toliko solidno izpeljemo, ampak seveda na način, da se nam da vsaj štirinajst dni časa, da se prebijemo čez vse amandmaje, in da imamo – celo bi predlagal – vsak zakon posebej na seji v nekem prostoru, kjer lahko vsi dihamo, ker sem že čisto pred tem, da se bom šel preobleč v trenirko, po domače povedano. Določen spekter trenirk ne mara, ampak tukaj, ampak ker drugače, če boste to danes gnali, bom potem sejo obstruiral.« Skratka, povedal sem, zakaj je kolega Trček obstruiral. Navajal je še tudi to, da potrebuje pravico do dneva privatnega življenja čez vikend in podobno. Danijel Krivec je povedal, da »bomo ta predlog podprli, enako predlagamo za vse tri zakone … Aha, govorili smo o proceduralnem predlogu, da se zadevo prestavi. Dokaz temu, da je zadeva neusklajena, je tudi to, kar je kolega Trček opozoril, amandmaji prihajajo na klop. Vem, da je to po poslovniku sicer mogoče, vendar za tako pomembno zadevo, ki je povezana – to, kar sem prej povedal –, amandma v enakem zakonu vpliva tudi na ostala dva zakona in takega primera amandmiranja tako pomembne zakonodaje nismo vajeni. Do sedaj tega še ni bilo, zato v primeru, da pač zakonov ne prestavimo na eno od naslednjih sej, da imamo možnost pregledati vso to goro amandmajev, tudi v naši poslanski skupini napovedujemo obstrukcijo«. Skratka, to so ti razlogi. Če želite, vam jih bom lahko prebral še enkrat pri poročilu o naslednjih dveh zakonih, ker ste pač obstruirali enkrat za vse tri zakone, mislim pa, da je iz pisnega poročila več kot jasno, zakaj in kako. Kar se tiče očitkov, ki smo jih bili danes deležni, bi mogoče še izpostavil to. Ponekod je slišati, slišal sem celo očitek kolegu Bojanu Krajncu, v smislu; vidi se, da nisi nikoli ukvarjal s to problematiko. To so zelo problematične besede, če jih omenja ali pa govori nekdo, ki se je ukvarjal s to problematiko, s prostorsko zakonodajo, če je delal na občini, pa je bil potem poslanec, pa ni nič naredil niti kot poslanec, sedaj pa drugim, ki sprejemajo novo zakonodajo očita, ti se pa nisi s tem ukvarjal; se mi zdi, da je to malo neresno in neodgovorno. Mislim, da tisti, ki so bili zadolženi za pripravo te zakonodaje na ministrstvu, so bili tudi prisotni na sami seji odbora, da so dali toliko argumentirane odgovore na vse pomisleke, tudi tistim, ki se ukvarjajo ali pa so se ukvarjali s to problematiko. Tako zdaj to manipuliranje s tem, kdo se je ukvarjal s tem ali pa ne, mislim, da ni na mestu. Govorilo se je tudi o problematiki o Magni in podobno; skratka kakšne probleme in kako se da v primeru Magne. Seveda je res, ampak poglejte, tudi pri Magni smo imeli ta problem, da je del politike vstal proti temu projektu in našel cel kup izgovorov. Poslanska skupina SDS, na primer. Da bi bilo neprimerno. Opozarjali so na škodljive posledice za okolje in podobno. Ni ga zakona, ki lahko prepreči neke take manipulacije in podobne stvari; skratka, še posebej ne, če gre za neke cilje, ki so čisto povsem dnevnopolitične narave. Verjamem, da bo v teku od začetka izvajanja tega zakona, pa potem, ne vem, v roku enega leta prišlo do pomembnih pripomb s strani tistih, ki zakon uporabljajo, da bo verjetno tudi v kakšnem delu treba karkoli amandmirati, ampak da vseeno v grobem pa je to ta pot, ki jo moramo nadaljevati. Hvala lepa.
Postopkovno dr. Franc Trček. Izvolite.
Hvala za besedo. Seveda bom pričakoval opravičilo, moram pa nekaj zadev vsebinsko povedati, kar sem že enkrat povedal. Zadnjič sem se normalno z Mirom Cerarjem pogovarjal na tisti dan, ko je postal predsednik Vlade Republike Slovenije. Skupaj smo bili na pogovoru Luka Mesec, Miro Cerar in moja malenkost. Miru Cerarju sem dobesedno predlagal, da v delitvi odborov da Odbor za infrastrukturo Levici. Zakaj? Zato ker smo bili edini v teh infrastrukturnih, okolju, prostorskih zadevah neomadeževani. Miro Cerar je rekel, tega ti ne bom naredil, ker me bo SD drugače preveč nabijal in posledico imamo gospoda Zorčiča, ki je zdaj lepo demonstriral, da ni primeren za vodenje tega odbora. Jaz podpredsednik tega odbora večkrat kaj svetujem, kar je moja dolžnost po poslovniku. Nikoli pa tega ne upošteva. Mi imamo tudi problem »objemanja« odborov v Državnem zboru, da podpredsedniki niti ne dobimo informacij. Informacijo dobimo, če je treba na kakšno službeno pot iti, ko kdo noče. Zelo nerado se hodi v Bruselj, ker potem jaz grem reševat občasno čast Slovenije. Gospod Zorčič ne pove nekega bistva. Kot predsednik odbora je videl, da pride ogromna skupina civilne družbe, strokovne javnosti, pa nas je nabutal tja – in to bi bila tudi tvoja dolžnost –, v nek mali prostor, kjer res skoraj nismo mogli dihati, kar lahko ljudje potrdijo. Ampak to je seveda zamolčal. V bistvu SDS [[…]], ne SDS, SMC, vi ste dosti bolj vehementni, kot je bil SDS kadarkoli, to moram reči. Vi ste nadgradili to njihovo zadevo, ko se vas pritisne ob zid. Mislim, v treh letih politike se bi lahko kaj naučili, zlasti vi, kolega Zorčič, ki ste fasali tisti lex Zorčič, ampak vam očitno ni treba in boste to vehemenco gnali naprej in v bistvu hočete zdaj to resno debato izničiti. Pa še nekaj! Zelo radi govorite, joj, kako so prišli, kaj so vsi povedali, civilna družba je podprla ta zakon. Bodimo odkriti! Moj strokovec z zlomljeno nogo me je zdaj opozoril: velika večina njih teh amandmajev ni prebrala, ker tudi oni imajo pravico do vikenda, ker tudi niso gledali tistih amandmajev, o katerih naj bi na odboru odločali. Drugič – pljuvam napol, se opravičujem – zelo pogosto mi civilno družbeniki rečejo, ne smem biti preveč kritičen, ker potem ne bom dobil penez. To je tudi dejstvo tega. Pogovarjajmo se potem resno o tem, ne pa reči, ja, saj so nas vsi podprli. Niso vas vsi podprli! Če ste resno poslušali, je bilo ogromno, ogromno, ogromno nekih pomislekov, predlogov, pa če bi imeli poslovnik malo drugačen, da bi vabljenim pustili več vključevanja tudi med samo debato, bi jih bilo še obilno več. Pričakujem opravičilo.
Dr. Trček, priča smo, z vsem dolžnim spoštovanjem, o zlorabi tega instituta, kajti že v drugo zapored razpravljate. Imate dve možnosti, ali najavite več časa ali pa poskušate izkoristiti čas, ki vam je namenjen, koristneje za to, da lahko v nadaljevanju razpravljate s sodelavci, kolegi poslanci in poslankami. Imamo dve repliki. Prva je gospod Lah, druga pa gospod Zorčič. Želeli ste postopkovno, gospod Zorčič? Postopkovno. Se opravičujem gospod Lah, ima prednost gospod Zorčič. Imate postopkovno.
Hvala za besedo. Gospod podpredsednik, samo predlagal bi, da kolegu Trčku položite na dušo, naj si pogleda vsaj posnetek tega odbora, če ga že ni bilo tam. Mi smo se preselili v drug prostor. Ravno zaradi takih zavajanj, pa tudi zaradi tega, ker obstruirate seje, se mi ne zdite vi nič boljši kandidat za vodenje tega odbora. Hvala.
Postopkovno, dr. Franc Trček, izvolite.
Spoštovani kolega Zorčič, zdaj pa lažete, kot pes teče. Ko sem tisto izjavil, smo bili še v tisti luknji, kar je preverljivo tudi verjetno v magnetogramu. A bom moral zdaj zahtevati postopkovno, da pride strokovka, ki je tam sedela, da bo to potrdila? Odrastite! To, da primerjate vas pa mene glede tega vodenja odbora, je pa žalitev že trojanskih krofov – zdaj pa mi lahko daste opomin. Hvala in upam, da bo ta debata zdaj šla resno, mogoče ne bi bilo slabo, da resni del SMC zahteva neko pavzo, da gospoda Zorčiča umirite.
Jaz pa predlagam, da nadaljujemo z delom. Verjamem, da se oba zavedata, da je to najpomembnejše danes zaradi dogodkov, ki so se ravnokar odvili, upam, da bomo v prihodnje bolj konstruktivni. Gospod Zvonko Lah, želite repliko? Izvolite, imate besedo.
Tega ne morem, gospod Zorčič, sprejeti, ko ste očitali, da tisti, ki smo že dlje časa v tem parlamentu, nismo o tej problematiki razpravljali ali pa zahtevali, da se to reši v vseh teh letih. To ni res. Resda vam je veliko odpuščeno z moje strani, da tako vodite sejo odbora, ker ste prileteli kot z lune v Odbor za infrastrukturo, jaz sem pa ves čas – lahko v arhivu preverite –, ves čas sem v tem odboru, ves čas, odkar sem v parlamentu, in ves čas sem se zavzemal za rešitev te problematike. Še prej! Preden sem prišel v parlamentu, sem se preko Združenja občin zavzemal za rešitev te problematike, lahko pa gospod Ivanič pove, da sem bil preko Združenja občin tudi na ministrstvu, ko smo na nek način poskušali nek zakon spraviti o umeščanju projektov državnega pomena v prostor. Ves čas! Nazadnje, kar sem naredil, sem v ponedeljek na poslanskem vprašanju ministrici nesel svojo rešitev problematike občinskih kategorizacij občinskih cest iz marca meseca 2015, ko je Državni svet sklical velik sestanek, kjer so bili vse deležniki od Računskega sodišča, Ustavnega sodišča, pa nismo od takrat naredili nič, sedaj pa oni vlagajo zakon za rešitev tega problema, ker ga v tem ZUreP ne rešujemo. Ne takih stvari govoriti! Ves čas si določeni prizadevamo, ker smo kot župani bili dostikrat omejeni z delovanjem občin na škodo investitorjev, na škodo občanov, ker ta problematika ni bila tako urejena kot imajo v sosednjih državah. Ali sem vam [[…]] Glede tega vam še povem, da se je veliko tistih vabljenih strinjalo s tem. Tisti vabljeni so v glavnem lobiji, tisti, ki so zlobirali ta zakon, da je na mesto 18 točk 23 in da imajo še dodatni čas, ker bodo imeli več dela in bodo lahko opravičevali svoj obstoj. Tisti so bili na [[…]]Pa poglejte magnetogram, za koga so se predstavljali. Magnetogram! Tisti so vam kimali! Seveda, ker bodo postopki daljši in bodo imeli več dela. In ker bodo imeli več dela, bodo postopki še bistveno daljši za občine. Če pa je ta zakon tako dober, pa čez pol leta preverimo, koliko občin je sprejelo po tem zakonu v pol leta OPN od zdaj naprej, ko je zakon sprejet. In bomo ugotovili, preden bodo volitve, da nič, nobena – po tem zakonu. To bi šel staviti!
Kolegice in kolegi, sprašujem, ali želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. Imamo kar kopico amandmajev, zato vas prosim, če želite razpravljati, da jasno nakažete z dvigom roke. V razpravo dajem 50. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 63. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 86. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. V razpravo dajem 108. člen ter amandma Poslanske skupine NSi. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 111. člen ter amandma Poslanske skupine NSi. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 114. člen ter amandma Poslanske skupine NSi. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 131. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 165. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 173. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Nihče ne želi razpravljati, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 182. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 194. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 106. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 120. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Opravičujem se, 220. člen. Ugotavljam, da nihče ne želi razpravljati, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 149. člen – 249. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 250. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. Amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD k prvemu poglavju prehodnih in končnih določb in amandma istega predlagatelja za novi 265.a člen sta vsebinsko povezana, zato bomo o njiju razpravljali skupaj. V razpravo torej dajem amandmaja poslanskih skupin SMC, Desus in SD k prvemu poglavju prehodnih in končnih določb za novi 265.a člen. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 285. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 287. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 289. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Ugotavljam, da nihče ne želi razpravljati, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 294. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. Ker sta amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD k novemu poglavju Končna določba za 298. členom in amandma istega predlagatelja k 17. poglavju – Končna določba vsebinsko povezana, bomo o njiju razpravljali skupaj. Torej, v razpravo dajem navedena amandmaja poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 299. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 15. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA GRADBENEGA ZAKONA V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, in sicer ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, spoštovane poslanke in poslanci! Namen Gradbenega zakona je zaščita javnega interesa pri graditvi objektov. V prvi vrsti varnost objektov, da se zavaruje zdravje in življenje ljudi, pa tudi varovanje okolja, narave, kulturne dediščine, videz naselij in krajine in drugih varovanih vrednot prostorov. Ta namen se v zakonu uresničuje skozi predpisane pravice in obveznosti udeležencev pri graditvi objektov, ob upoštevanju vodila, da se predpišejo takšne minimalne administrativne zahteve, ki so nujno potrebne za doseganje namena gradbenega zakona. Prav zato se ob vsakokratnem spreminjanju zakonodaje na področju graditve objektov stremi k izboljševanju in racionalizaciji teh administrativnih zahtev in Predlog gradbenega zakona v tem smislu prinaša kar nekaj poenostavitev z vidika investitorja, kot opuščanje zahteve po pridobitvi gradbenega dovoljenja za odstranitev objektov, manjše rekonstrukcije in začasne objekte, integracije gradbenega dovoljenja in okoljevarstvenega soglasja v en sam postopek, prekvalifikacija soglasij in mnenj in njihova popolna integracija v gradbeno dovoljenje, krčenje dokumentacije za pridobitev gradbenega dovoljenja, skrajšan postopek, poenostavljen postopek pridobivanja uporabnega dovoljenja z ukinitvijo tehničnih pregledov, možnost legalizacije že zgrajenih neproblematičnih objektov in informatizacija upravnih postopkov. Statistični podatki kažejo, da je za izdajo gradbenega dovoljenja v Republiki Sloveniji v povprečju potrebnih 21 dni, pri čemer je treba poudariti, da rok za izdajo gradbenega dovoljenja začne teči z dnem popolnosti zahteve za izdajo gradbenega dovoljenja. Mi pa slišimo o dolgotrajnih postopkih, saj v subjektivno oceno časa, potrebnega za izdajo gradbenega dovoljenja, prištevamo tudi čas, potreben za morebitno spremembo prostorskega akta, čas za dopolnjevanje nepopolne projektne dokumentacije in čas, potreben za pridobitev predpisanih soglasij ter usklajevanje soglasodajalcev. Predlog paketa nove prostorske gradbene zakonodaje omogoča premik tudi na teh treh področjih. ZUreP-2 omogoča individualizirane postopke spreminjanja izvedbenega prostorskega akta z lokacijsko preveritvijo in prinaša olajšanje zakonske prostorske izvedbene pogoje v primeru spreminjanja obstoječih objektov. Poleg tega z instrumenti, kot je Komisija Vlade za prostorski razvoj, v občinsko prostorsko načrtovanje vnašamo pospešen postopek pri odločanju in s tem krajše postopke sprejemanja in spreminjanja prostorskih aktov. Poleg gradbenega zakona uvajamo obvezno svetovanje investitorjev še pred začetkom upravnega postopka, kar bo posledično izboljšalo pripravljenost dokumentacije in vlog za pridobitev dovoljenj in posredno hitreje zaključene upravne postopke. Prav tako Predlog gradbenega zakona naslavlja problematiko soglasij, in sicer tako da jih prekvalificira v mnenja in s tem omogoči usklajevanje in možnost predrugačenja mnenja v samem postopku izdaje gradbenega dovoljenja ter celo njihovega nadomeščanja v primeru molka pristojnega mnenjodajalca. V zakonodajni proceduri je predlog zakona s sprejetimi amandmaji na matičnem odboru doživel številne izboljšave in spremembe, ki so bile posledica tako strokovnih kot tudi političnih odločitev. Med najpomembnejšimi odločitvami je tako odločitev, da se komunalni prispevek predpiše kot pogoj za izdajo gradbenega dovoljenja in ne šteje kot pogoj za začetek gradnje in odločitve, da se starost objekta kot pogoj za legalizacijo objekta daljšega obstoja fiksira na dan 1. 1. 1998, tako da ta datum ni več drseč. V drugi obravnavi je k dopolnjenemu predlogu zakona vloženih tudi nekaj amandmajev koalicije, ki prinašajo dodatne olajšave pri sanaciji obstoječih objektov, naslavljajo pa tudi problematiko gradenj na obstoječih objektih v zvezi z dostopom dejavnih cest v zasebni lasti, na kar je bilo večkrat opozorjeno v dosedanjih razprav. Ker je vloženih amandmajev na drugi obravnavi manj kot k desetini členov dopolnjenega predloga zakona, predlagamo, da se na isti seji opravi tudi tretja obravnava zakona. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo njenemu predsedniku gospodu Igorju Zorčiču. Prosim.
Hvala za besedo. Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 33. seji dne 3. 10. 2017 kot matično delovno telo obravnaval Predlog gradbenega zakona, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po rednem postopku predložila Vlada. Državni zbor je na podlagi 122. člena Poslovnika Državnega zbora na 31. seji dne 22. 6. 2017 opravil splošno razpravo o predlogu zakona in sprejel sklep, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. V poslovniškem roku so bili vloženi amandmaji poslanskih skupin Levica, SDS, poslanca Branislava Rajića, poslanskih skupin koalicije, ki so bili potem umaknjeni, na seji pa sta bila še članicam in članom odbora predložena sprememba predloga za amandma odbora k 107. in 113. členu poslanskih skupin Desus in SMC z dne 3. 10. 2017 in predlog za amandma odbora, in sicer na podlagi predloga predstavnika Linea Media, d. o. o. O vseh predlogih je odbor tudi glasoval. Sprejeti amandmaji so razvidni iz pisnega poročila. Tudi ta seja te točke je potekala brez navzočnosti poslancev poslanskih skupin SDS in Levice, ki sta že pri obravnavi Predloga zakona o urejanju prostora napovedali obstrukcijo tudi pri tej točki dnevnega reda, in sicer zaradi prejema velike količine predlog za amandmaje odbora v kratkem roku pred sejo odbora. V uvodni dopolnilni obrazložitvi je ministrica za okolje in prostor pojasnila, da so temeljni cilji predlaganega zakona zmanjševanje investicijskega tveganja, večja pravna varnost investicijske namere, integracija postopkov, omogočanje usklajevanja varstvenih in razvojnih interesov, informatizacija postopkov, krepitev odgovornosti udeležencev pri graditvi, odprava administrativnih ovir in legalizacija neproblematičnih objektov. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je izpostavila nekatere pripombe iz pisnega mnenja službe glede pravic in obveznosti posameznih udeležencev gradnje, glede sankcij v zvezi z gradnjo v lastni režiji in v zvezi dovoljenjem za objekt daljšega obstoja. V zaključku je poudarjala, da je večina pripomb službe upoštevanih s predlogi za amandmaje odbora, glede ostalih pripomb pa je ministrstvo podalo pojasnila. Predstavnik Državnega sveta je pojasnil, da Državni svet predlagani zakon podpira in pozitivno ocenjuje upoštevanje deležnikov s strani predlagatelja pri iskanju ustreznih rešitev. V nadaljevanju je opozoril tudi na nekatere obstoječe dileme in pripombe glede predlaganih rešitev. Na seji je sodeloval tudi predstavnik Obrtno-podjetniške zbornice, ki je pojasnil, da je bila pri pripravi zakona upoštevana večina predlogov in pripomb zbornice in poudaril, da zbornica predlagani zakon podpira. V nadaljevanju sta na seji sodelujoča predstavnica Inženirske zbornice Slovenije, predstavnik Zbornice za arhitekturo in prostor pojasnila, da zbornici podirata predlagane spremembe. Zbornici predlagata nekatere dodatne spremembe v želji po izboljšavi predlaganih rešitev. Te predloge je v vloženih amandmajih povzel kolega poslanec Branislav Rajić. Predstavnica Inženirske zbornice je podala tudi pripombo glede sistema projektne dokumentacije. Oba predstavnika sta izrazila nasprotovanje vsebini 50. člena glede legalizacije in podprla predlog za amandma odbora. Obrtno-podjetniška zbornica je nasprotovala tudi sprejetju amandmaja k 11. točki 3. člena zakona, ki govori o tem, da investitor lahko za lastne potrebe gradnjo izvaja sam. Predstavnik Združenja za inženiring in Združenja za svetovanje pri Gospodarski zbornici Slovenije je pozdravil sodelovanje s predlagateljem, v okviru katerega so bili nekateri njihovi predlogi upoštevani. V nadaljevanju je predstavil posamezne predloge dopolnitev predlaganih rešitev. Na seji sta sodelovala tudi predstavnika podjetja Linea Media, d. o. o., ki sta izrazila nasprotovanje prenosa pristojnosti nadzora enostavnih objektov v pristojnost občin. V nadaljevanju je eden od njiju podal predlog za amandma odbora k 8. členu, ki pa ni bil sprejet. V krajši razpravi je bila izražena podpora predlaganemu zakonu in izraženo zadovoljstvo, da sodelujoči deležniki niso izkazali nenaklonjenosti do predlaganih rešitev. Izražena je bila potreba po zagotovitvi večje odgovornosti deležnikov, zlasti gradbenikov in projektantov ter večje odzivnosti akterjev na vloženo vlogo investitorja v celotnem procesu gradnje. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih na koncu sprejel. Hvala lepa.
Zbor je na 31. seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona, zato predstavitev stališč poslanskih skupin ni mogoča. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki ju bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 17. 10. 2017. V razpravo torej dajem 3. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 43. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Gospod Danijel Krivec izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo. Javil sem se k amandmaju k 43. členu, pa bi prosil za pojasnilo koalicije pa ministrico – predvsem pa tudi ministrico –, ali podpira ta amandma, ker v čistopisu poročila teh amandmajev še ni notri. Vi dodajate nov 4. in 5. odstavek, zanima pa me, tukaj je govora o tem, da se doda nov odstavek, ki se glasi, »če gre za pridobitev gradbenega dovoljenja za rekonstrukcijo ali nadomestno gradnjo objekta, poškodovanega v naravni ali drugi nesreči, na način, da se vzpostavi prejšnje stanje, pa ne gre za ukrepe iz drugega odstavka 1. člena tega zakona,« se pravi za tiste nujne sanacijska dela, »se v postopku izdaje gradbenega dovoljenja pogoji iz tretje točke prvega odstavka tega člena ne preverjajo.« Ko sem pogledal čistopis, tretja alineja tega prvega odstavka 43. člena govori, »je nameravana gradnja skladna s predpisi, ki so podlaga za izdajo mnenj.« Se pravi, to se ne upošteva, upošteva se pa vse ostalo. Ker v prvi alineji pa govori, da »je gradnja skladna z določbami prostorskega izvedbenega akta v delu, ki se nanaša na graditev objektov, in z določbami predpisov urejanja prostora.« Zdaj me samo zanima, ali prav berem ta amandma, ali je bilo tako mišljeno. Ker je zelo pomembno. Ker če se ne upošteva tretja točka iz tega prvega sklopa, se pravi prvega odstavka tega člena, da se samo ta del ne preverja, potem v bistvu nismo nič naredili, če so v veljavi še vedno vsi ostali členi – če je gradnja skladna z določbami prostorskega izvedbenega akta v delu, ki se nanaša na graditev objektov, kar govori prva alineja. Zdaj vam bom pa čisto praktično povedal, zakaj. Zato, ker v primeru nadomestne gradnje v primeru neke naravne nesreče je treba odmisliti tudi odmike, ker v primeru, da greste sanacijske projekte delat, kar je bila vaša intenca v tem amandmaju, zato da olajšate nadomestno gradnjo v primeru nekih naravnih nesreč, je treba odmisliti tudi pogoj odmikov, ker so to ključne stvari v takih situacijah. Ker v nasprotnem primeru se lahko zgodi, da nikoli ne morete tega objekta postaviti. Če ste šli na prakso popotresne obnove, tam je to tako veljalo. Postopki se zaključujejo na parcelni meji v primeru nadomestne gradnje takega objekta, ker v nasprotnem primeru pride do postopka soglasij sosednjih parcel, kar je lahko neizvedljivo in v bistvu zaustavi nadomestno gradnjo v primeru naravne nesreče. Zgodi se lahko, da je sosed pač s sosedom skregan in ne bo dovolil nadomestne gradnje, čeprav bi bila v skladu z naravno nesrečo nujna. Tako bi rad pojasnilo, ker razumem intenco tega vašega amandmaja, če jo pa beremo z ostalim delom tega člena 43, ki govori o pogojih, pa zadeva v praksi ne bo funkcionirala. To vam povem iz prve roke. Zato bi želel, da slišim komentar ministrice in mogoče tudi predlagatelja, kajti to je do neke mere zelo pomemben člen, ker očitno želite v tej zakonodaji rešiti tudi primere naravnih nesreč, kar je prav, vendar mora biti potem člen tudi v praksi izvedljiv, ne pa, da v bistvu blokira situacijo.
Besedo ima gospa ministrica, ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, potem pa je za besedo zaprosil še gospod Trček. Izvolite, gospa ministrica.
Hvala. Če se dotaknem obrazložitve četrte in pete alineje k 43. členu, bi povedala, da vsi ukrepi iz drugega odstavka prvega člena niso takšne narave, da bi jih bilo zaradi nastanka naravne ali druge nesreče nemudoma treba izvesti zaradi odvračanja nevarnosti in povzročitve nadaljnje škode ob neposredni ogroženosti. Tudi ne gre za zaščitne ukrepe med izrednim ali vojnim stanjem. Za te, ki izpolnjujejo takšne pogoje, namreč zakon sploh ne velja, kar pomeni, da ni potrebno niti gradbeno niti uporabno dovoljenje. Ni potrebna skladnost s prostorskimi akti niti z gradbenimi predpisi, prav tako ni nujno sodelovanje kvalificiranih strokovnjakov, saj gre za nujne ukrepe. Da bi se omogočilo, da se v naravni in drugi nesreči, na primer v požaru, poškodovani objekti zaradi izjemnih okoliščin in potrebe po čimprejšnji vzpostavitvi prejšnjega stanja sanirajo, je predlagana določba, s katero se omogoči obiti preverjanja skladnosti nameravane sanacije objekta z mnenji, kadar se vzpostavlja enako stanje, kot je bilo pred nastankom nesreče. Torej za objekt, ki bo stal na istem mestu in enakih gabaritih ter enakega zunanjega videza. Izjema so objekti z obvezno presojo vplivov na okolje in presojo sprejemljivosti. V novem 20. členu ZUreP pa pravimo v peti alineji, »na obstoječih zakonito zgrajenih objektih na stavbnih zemljiščih je ne glede na določbe prostorskih izvedbenih aktov dovoljenje … » Potem imamo v tretji – ne, četrti alineji – ne, v tretji, se opravičujem, »nadomestna gradnja, ki glede lege, gabaritov, oblike, namembnosti in zunanjega videza objekta ne odstopa od obstoječega objekta; če gre za nadomestno gradnjo zaradi naravne ali druge nesreče v skladu z zakonom, ki ureja varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami, mora biti vloga za izdajo gradbenega dovoljenja vložena v petih letih od nastanka naravne ali druge nesreče«. Hvala.
Dr. Franc Trček, želeli ste besedo [[…]]Ali je replika, gospod Danijel Krivec? Replika. Gospod Danijel Krivec, izvolite, imate besedo.
Saj me bo kolega Trček potem dopolnil. Pozorno sem poslušal. Saj to, kar ste vi govorili, drži, ker to gre najprej za to izjemo v primeru nujnih gradenj. Vendar vi govorite v tem členu o pogojih za izdajo gradbenega dovoljenja in nato amandmirate z neko izjemo, ki izključuje samo mnenja, samo tretjo alinejo. V prvi alineji pa govorite, da v primeru izdaje gradbenega dovoljenja mora biti gradnja skladna z določbami prostorskega izvedbenega akta. To, kar ste zdaj povedali, nič ne rešuje. Jaz sem vas samo na to opozoril, da če vi ne izključite še tega dela v primerih naravnih nesreč, boste imeli velike, velike probleme. Ker morate izključiti tudi soglasja mejašev, ker v nasprotnem primeru se zadeva v praksi ne izide, ker to smo pač, moramo na žalost povedati, na konkretnih primerih na popotresni obnovi preverili in vam povem, da je zadeva pomembna. To preberite tako, kot imate napisano, in tako tudi stoji in tako je treba tudi brati, ker člene berejo uradniki. Vaše tolmačenje zdaj ne stoji, ker vi niti prve niti druge alineje, kjer se govori o prostorskih aktih, ne izločate v tem primeru nujne gradnje za nadomestno gradnjo v primeru naravne nesreče in bo povzročalo to neoperativnost v praksi. Samo na to opozarjam. Tako da hvala, če boste poslušali.
Dr. Franc Trček izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo. Tu je Danijel, izhajajoč iz svojih izkušenj župana, ki se je moral ukvarjati s popotresno obnovo, zelo lepo pokazal, zakaj bi to zakonodajo morali dosti bolj premišljeno spreminjati, sprejemati, ne pa, da se potem hvali nekdo, mi smo pa do enih zjutraj tu sedeli. Pa ni nujno, da gre na tem konkretnem primeru samo za neko popotresno obnovo. Vsak, ki postane resorni minister, če prej ne ve, mu povejo, da je tretjina Slovenije plazovita. Vsak, ki postane minister, če prej ne ve, mu povejo, da je Savinja izrazito poplavna, pa ne bom šel zdaj z zgodbo Laško in gor in dol. Tu sploh ni nujno, da se zgodi plaz – to, kar je Danijel razlagal. Upam, da ljudje, nekateri, vseeno to poslušajo pa upam, da je SMC izčrpal tisto dozo cinizma, da razumejo nekako v praksi. Dovolj je že nek plaz, plazek srednjega ranga, pa boste imeli tam, ne vem, boste hoteli z drežniško kozo se ukvarjati, pa vam bo nek, kot bi rekli v Kranjski Gori, svizec podrl, pa boste imeli že problem. Razumem, da je ministrica utrujena, pa da mogoče nekako ni razumela tega. Problem vsega tega trojčka vam bom razložil z neko metaforo. Jaz zelo rad gledam hokej, rad imam hokej. Hokej je hitra kolektivna igra, kjer imate leteče menjave. Mi pa sprejemamo neko ključno pomembno zakonodajo, ki jo je seveda treba premisliti in sprejeti na način letečih menjav. Ti amandmaji letajo noter, ven, da tega živ bog več ne dohaja. A veste, vsak odbor, vsako matično delovno telo ima nek premajhen del strokovcev, ki niso politični. Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor ima dobrega sekretarja, kapo dol. Ampak, dvomim, da on to dohaja vse, kar se zdaj dogaja okrog te zakonodaje, pa ga zelo spoštujem. Verjetno niti on ne. Tudi gospod Zorčič ne, tudi jaz kot podpredsednik ne, tudi drugi, zelo za tematiko zainteresirani poslanke in poslanci. Že na tej osnovni ravni, kaj šele to, kar smo nekateri omenjali neko prečenje zakonov, kako nekaj trči v nekem drugem zakonu pa prek nekega člena v nekem tretjem zakonu. In da kljub temu potem gospa ministrica predlagate, da imamo drugo in tretjo obravnavo na isti seji, se opravičujem, ampak sem po osnovni izobrazbi naravoslovno-matematični tehnik, smer uporabna matematika – meni tukaj logika odpove. Zdaj se bom pri tej točki ustavil, da bom tisti naš amandma razlagal, ampak recimo, to je bil prav lep šolski primer, kako nekdo, ki ima izkušnje iz prakse, pokaže, da mi spet pakiramo na ta način, ko to toče naprej, nek nov problem. Potem bodo še kakšni podzakonski akti, ko še kaj »zašušmo« pa še kakšen interesni lobi noter – ne vem, ministre vozijo z avti, jaz se vozim z javnim prevozom, pa me ljudje za vse živo napičijo, a veste [[…]]Bodimo resni, prosim.
Mag. Dušan Verbič, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Glede na to, da smo zdaj pri drugem zakonu, Zakonu o graditvi objektov, sigurno sem postopkovno vezan na ta člen, ki ga je spoštovani kolega Krivic izpostavil, pa se bom prav gotovo dotaknil v nadaljevanju, ampak kljub vsemu moram par besed nameniti samemu zakonu. Tako glede gradbene zakonodaje kot tudi te prostorske v predhodni točki bi ob tej priložnosti nekako povzel nek naslov v medijih, ki je v tistih obdobjih, ko se je ta gradbena zakonodaja, paket gradbene zakonodaje sprejemal. Ta naslov je bil za moje pojme zelo zanimiv, in sicer Prostorska in gradbena zakonodaja sta v neki smeri kot kuharska knjiga. Zakaj? Zaradi tega, kajti odlični recepti še ne pomenijo odlične jedi, odvisno je pač od tistega, ki kuha. Kar se tiče prostorske in gradbene zakonodaje, je pa ravno v navezni okoliščini s prejšnjo razpravo, resnično vse težišče na tistih javnih uslužbencih, ki pač te postopke vodijo. Dejstvo je, da prej sem se mogoče malce preveč zadržal za zaščito javnih uslužbencev, ki izdajajo gradbeno dovoljenje v tem postopku, pa moram priznati, da sem pa kar zelo kritičen. Predvsem zaradi tega, kajti, takrat ko se neposredno uporablja gradbeni zakon kot materialni predpis, se strinjam s kolegi, ki so v prejšnji razpravi nakazovali, da vsak uradnik lahko nekoliko drugače bere, presodi, kaj šele v razmerju do investitorja, do projektanta, do arhitekta, ki nekako pač implementirajo uporabniško sam zakon. Tukaj lahko rečem, da sem kritičen, kajti to, kar je bilo rečeno, 58 upravnih enot, je nekoliko razlike med njimi. Neke zelo poenotene prakse ni, se trudi na tem področju, ampak tisto, kar je za investitorja ali pa za tistega sploh, ki gradi – nekako je marsikdaj razočaran. Tisto, kar je kritika tudi za del uradništva, je pa predvsem zaradi dolgotrajnosti postopkov, ki so vezani predvsem na razna soglasja. In sicer imamo spomeniško, imamo vodno, okoljsko pa še bi se našlo in tukaj tudi sam menim, da na tem segmentu bodo potrebni v tem delu uradništva neki premiki na bolje. Kajti, s tem Zakonom o graditvi objektov, če lahko samo zaključim ta malce splošni del, zelo pozdravljam to, kar je tudi ministrica v uvodni predstavitvi predstavila, in ocenjujem, da ena boljših zadev tega zakona je, da se komunalni prispevek plača pred izdajo gradbenega dovoljenja. Mislim, da je to zelo velik napredek, ki gre v korist lokalnim skupnostim. Ravno v tem segmentu se dogaja marsikatere zlorabe, kajti tisti, ki govorijo, saj zato so upravni postopki, izvršbe in podobno – vemo, da to je črka zakona odlično zapisana, v sami izvedbi so pa to neizterljive zadeve v marsikaterem primeru. Res je, da je to pri individualnih gradnjah relativno, relativno ne tako velik znesek, v kompleksnejših zadevah pa gre v stotine, da ne bom govoril tisoče evrov. Zato je to zelo dobra napotnica, predvsem v smeri za zaščito lokalnih interesov. Druga stvar, kjer gremo tudi nasproti investitorjev s tem zakonom, je tudi, da se posega v tako imenovani postopek uporabnega dovoljenja, kajti ne samo s tem postopkom, da se nekoliko prihrani strošek investitorjem, je tudi časovnica. Kajti namen tega zakona ali spremembe gre v smeri, da od začetka pridobitve ali vložitve vloge gradbenega dovoljenja pa do uporabe samega prostora, najsibo to stanovanjski, poslovni ali kakorkoli že, moramo gledati in skrbeti, da je to čim krajši čas. En del tega za investitorja ni samo prihranek na sredstvih, ampak je tudi ta časovni. Tisto, kar je sedaj govora v zvezi s tem 43. členom in amandmajem. Sam moram priznati, da sem zelo na stališču spoštovanega kolega, ki je izpostavil to vprašanje, da je namen tega amandmaja, da se v primeru, ko se pojavijo višja sila, potresi in podobno, da se preprosto vzpostavi stanje takšno, kot je bilo. Moramo razumeti resnično, da določeni objekti, ki so desetletja ali stoletja že na neki lokaciji, se srečamo s tem, da v tako imenovanih nepriljubljenih sosedskih odnosih je razmerje ali razdalja med objekti pod tistim zakonskim, ki običajno za novo gradnjo velja. Prav gotovo je, da se tistemu, ki se po neki naravni nesreči zgodi tako ali drugače, da se njegov dom ali poslovni prostor zruši, da ima možnost postaviti na identični lokaciji. Tako razumem tudi ta amandma. Upam pa in tudi želim, če bo uradništvo v določenih primerih zavzelo drugačno stališče, da bo potem instančni organ, v tem primeru resorno ministrstvo, sledilo temu hotenju ali namenu takega amandmaja. In mislim, da tukaj ne bi smel biti problem, kajti takrat, ko instančni organ, v tem primeru resorno ministrstvo, zavzame stališče, bi praviloma moralo veljati kot judikat za vseh 58 upravnih enot. Mislim, da bomo poslanci temu zelo sledili in tudi pričakovali potem od resornega ministrstva poenotenje nekih stališč pri izdaji ali reševanju gradbenih zadev. Tisto, kar pa je spoštovanega kolega mogoče zmotilo, je pa pač treba priznati nekaj, da spoštovani poslanec dr. Trček nas velikokrat opozarja, da v tovrstni zadevah je treba slediti času in upoštevati tudi neke spremembe, ki so vpliv na okolje in podobno. In ta drugi del, ki je zapisan, pa je zame popolnoma razumljivo, da predvsem pri novih gradnjah, ki niso v tem kontekstu, kot je bilo prej govora, da mora upravni organ resnično bistveno drugače slediti in uporabljati te tako imenovane okoljske standarde. Tako razumem ta amandma. Hvala lepa. Seveda ga pa podpiram.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod Danijel Krivec, beseda je vaša.
Hvala še enkrat za besedo. Hvala za neko razumevanje, vendar bi želel slišati pojasnilo ministrstva še enkrat, pač glede na to, da smo v Državnem zboru, da sprejemamo nek zakon, ki bo potem veljal v praksi. Sicer spoštujem kolega Verbiča in njegovo razmišljanje, da bo pač nek nadrejeni organ dal neko tolmačenje, ampak, če vidimo, da v zakonu ni prav zapisano, je prav, da v zakonu to rešimo. Še enkrat vam bom prebral; 43. člen govori o pogojih za izdajo gradbenega dovoljenja, nato pa vi z amandmajem olajšujete zadeve v primeru nadomestnih gradenj v primeru višje sile, kar je korektno. Vendar izključujete samo tretjo alinejo oziroma tretji pogoj, ki pravi, » … je nameravana gradnja skladna s predpisi, ki so podlaga za izdajo mnenj« – s tem ničesar ne rešujemo. V 1. členu tega stavka pa je, da je gradnja skladna z določbami prostorskega izvedbenega akta v delu, ki se nanaša na graditev objektov, in z določbami in predpisi o urejanju prostora. Za stanovanjske objekte, ki so v gručasti poselitvi, boste v takem primeru absolutno naleteli na to, kar je že spoštovani kolega Verbič ugotovil, da odmiki sigurno ne bojo ustrezni. V tem primeru se zadeva zaustavi in ni nadomestne gradnje takrat, ko jo boste najbolj želeli in ko bo nekdo želel pomagati nekomu, ki je prizadet z neko naravno nesrečo, tako ali drugačno. Ne čakati, da bo en »case«, tako kot je bilo rečeno, in bo nekdo to z nekim navodilom upravnim organom oziroma ministrstvo bo navodilo dalo neki upravni enoti, kako naj v takem primeru. Mislim, da moramo v zakonu, če že delamo neko izjemo, za katero se strinjam, da je prav, da je vpeljana glede na to, da govorimo oziroma govorite o tem, da se stvari rešujejo na boljši način, potem je treba tudi zakon tako napisati, da je smiseln in da ima nek začetek in konec in da je v praksi izvedljiv. Tako predlagam, da tukaj koalicija mogoče do tretjega branja dopolni to alinejo in izključi tudi te pogoje iz prve točke, ker v nasprotnem primeru je to neizvedljivo za upravni organ. Druga stvar, ki je bila rečena, da je prednost tega zakona, da se plača pred izdajo gradbenega dovoljenja tudi prispevek, to je bilo v obstoječem zakonu enako in sem vesel, da je koalicija to tudi dojela in da je ta rešitev ponovno tudi v tej novelaciji. Me pa čudi in sem na nek način tudi zaskrbljen, da ste poenotili oziroma kar izključili gradbeno dovoljenje za rušitev objektov. Mislim, da je v prostoru kar nekaj problematičnih objektov, ki tudi v primeru rušitve, ki je sicer lahko zelo enostavna, zahtevajo neko bolj resno obravnavo. Kar a priori vse rušitve in napisati, da je zadosti samo prijava, se bojim, da je to velik poligon za izigravanje. Mislim, da tako kot opredeljujete v tej izjemi, da pa za tiste objekte, ki imajo nek poseben vpliv z vidika ali onesnaženja ali česarkoli v primeru tudi neke rušitve ali pa so po gabaritih bistveno večji od neke normalne rušitve, bi bilo treba imeti tudi nek drugačen postopek, ne pa samo priglasitev oziroma prijavo, ker vemo, da s tem je verjetno v praksi tudi težava. Spet govorim čisto iz praktičnega vidika, ne želim ovirati vseh tistih normalnih rušitev, ampak v določenih primerih pa bo to poligon za izigravanje in tudi v primerih bolj zahtevnih objektov, ki lahko v času rušitve povzročajo večje težave, se bo nekdo izgovarjal, po zakonu mi ni potrebno nič in kaj me zdaj sprašujete, priglasil sem in – »nikome ništa«! Tako opozarjam na neke nedoslednosti, nekje pretirano, bi rekel, liberalizirate – v primeru rušitev, po mojem mnenju, absolutno. S tem da, še enkrat povem, nisem za to, da so vse rušitve podrejene temu, ampak bi bilo treba opredeliti, katere je treba tudi z nekim gradbenim. Na drugi strani pa v primerih je treba potem to izjemo zakonsko tako napisati, da je tudi v praksi izvedljiva, ne da je samo mrtva črka na papirju.
Besedo ima dr. Franc [[…]] Opravičujem se, Dušan Verbič, za njim pa dr. Franc Trček.
Hvala lepa za besedo. Mogoče je bolj to kot replika kot sama razprava ravno zaradi tega, da sem mogoče bolj razumljiv, ko sem prej razpravljal oziroma zagovarjal ta amandma. V zvezi z vsebino in tolmačenjem tega amandmaja bi vseeno dal to navezno okoliščino – prejšnjo točko, če se spominjate, sem tudi navedel in to je dobesedno naveza v vsebinskem razmišljanju tudi. Kajti iz dosedanjih občinskih prostorskih načrtov se izloči ta tako imenovani splošni del. Namesto tega splošnega dela bodo sedaj to prevzeli odloki o urejanju podobe naselij in krajine, ker vemo, v kateri pristojnosti so te zadeve. Tisto, kar je pomembno, je, da obstoječi občinski prostorski načrt bo, kot sem tudi prej omenil, postal dobesedno izvedbeni akt, ki opredeljuje pogoje. Verjamem, da tudi v teh primerih, za katere pač se pogovarjamo po vsebini, če pride do elementarnih nesreč, saj to ne bo kar ad hoc, ampak bo sistemski pristop, ki mora biti hiter. To definitivno. V vaših primerih se je izkazalo, da v neki smeri je bilo tako, kot se je pričakovalo, v teh nadaljnjih postopkih ali podobnih primerih pa izkušnje nekaj veljajo. Mislim, da bo potem še hitreje in optimalneje, predvsem za tiste, ki so pač deležni teh naravnih nesreč. To pomeni, da v tem kontekstu bo tudi tovrstna dilema, vsaj kar se mene tiče, to gledanje, odpravljeno. Ne dvomim, da tisti, ki že danes ne dosega minimalnih pogojev odmika in če bo prišlo do naravne nesreče, da ne bo na istem mestu postavil v gabaritih, kot jih ima sedaj, enak objekt. Druga stvar pa je, če ste imeli v mislih, ali bi potem tista oseba, ki se mu je to zgodilo, postavila popolnoma drugačen gabarit ali pa tudi namensko, kar se tiče samega prostora. To je potem pa druga zgodba. Še enkrat, osebno ocenjujem, da je ta amandma naklonjen temu, da bi v enakem obsegu, v enakih gabaritih investitor, lastnik, ki se mu zgodi naravna nesreča, ne glede na odmike, lahko postavil objekt. Hvala lepa.
Dr. Franc Trček, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo. Cenim in razumem kolega Verbiča, tudi da nekako poskuša to interpretirati. Ampak poglej, sam si rekel, da čas je denar. Ne strinjam se pa tukaj, če mi v startu nekaj – če v ljudskem jeziku povem – napol ali na tri četrt zašuštramo, saj bo potem nek organ že to razložil, ker ta organ tudi troši čas in resurse ljudi in tako naprej, pa da ne pridem sploh do samega terena. Cenim to, kar je sedaj naredil Danijel, ker po navadi na tem odboru kdaj zapne desnica versus jaz, ko se začnemo pogovarjati o varovanju okolja in tovrstnih zadevah. Zdi se mi, da je zelo nevarno pri tovrstni zakonodaji, da je tista glavna zastava, s katero tuli ministrstvo, poenostavljanje, skrajševanje. Mi se moramo vprašati, zakaj imamo neke postopke in kakšen namen imajo. Seveda tudi vem, da tisti prvi drafti tega zakona so bili »ubi bože«, so dejansko bili taki, da tisti, ki bo lahko prišel, ki bo imel peneze, ki bo imel neke zveze – vuf. Seveda mi ne moremo ubiti investitorja, ampak veste, če vi greste v Avstrijo investirat, je pa tam zelo jasno, kakšni so gabariti, kakšen material boš dal na streho in tudi dosti večja odgovornost arhitekta in še koga. In tam ne bomo robantili. Mislim, ključni problem te naše zakonodaje je tudi v tem, kar je tudi kriva politika v največji meri, da si večina ljudi v Sloveniji predstavlja demokracijo, kot bi rekli Štajerci: Ka te ti? Men´ pa noben ne bo po [[...]]In če greste gledat naše lepe vasice, mesta, gor, dol, malo od blizu, se opravičujem, so to »kokošinci«, urbanistično, arhitekturno tudi pogosto nevarni in sama ministrica je rekla, jo prav citiram, ko ste tu omenjali, zakaj ta zakon; varnost objektov, varovanje okolja, kulturne dediščine, videz okolja in naselij. Če bi se resno pogovarjali, videz okolja in naselij vam tudi zelo generira, kako imate javni potniški promet, kakšno infrastrukturo imate. Zakaj švicarska mesta izgledajo tako kot izgledajo – ker so se na začetku 80. odločili, da bodo optimizirali železnice v javnem potniškem prometu. Ker so rekli, da razen za nekaj ljudi na Almih, da bodo optimizirali, tako da bo vsak državljan imel manj kot 30 minut do svoje prve železniške postaje, ker so se že takrat začeli ukvarjati s tem, kar v stroki imenujemo modal split, prestopanje z enega prevoznega sredstva na drugega. Tudi s tem je povezana ta zakonodaja. Pa da ne bom zdaj preveč časa skuril, je Danijel zelo lepo pokazal, da na tem primeru neke poenostavitve ne smejo iti predaleč. Ne vem. Zdaj imam v glavi, pride potres, pa vam bo podrl tretjino Velike planine. To bi bil tak primer, recimo, naravne nesreče, kjer bo toliko nečesa za pospraviti, pa bomo čuvali, gospa ministrica, kulturno dediščino, okolje, videz naselja, pa bomo verjetno potrebovali gradbeno. In spet apeliram, če smo se šli že norost do tega trenutka, peljimo normalno, imejmo še eno branje na naslednji seji.
Vidim, da ni več interesa [[…]]Vidim, da je še. Gospod Bojan Podkrajšek, izvolite, imate besedo.
Spoštovani podpredsednik tega Državnega zbora, hvala za dano besedo. Cenjene kolegice, kolegi, spoštovana ministrica tega pomembnega področja okolja v Republiki Sloveniji, vsem lep pozdrav! Naj se najprej dotaknem te točke tega gradbenega zakona. Danes smo že velikokrat slišali v Državnem zboru, pa že prej na odborih, da govorimo o enem trojčku in tu se zelo strinjam s predsednikom našega Odbora za infrastrukturo, ki je dejal tudi danes, da je to zelo pomembno področje v Republiki Sloveniji. Sam menim, da ti trije zakoni oziroma trojčki, kot jih imenujemo, niso zreli, da so na klopeh Državnega zbora. To je moje mnenje. Pa naj se najprej dotaknem dveh stvari iz tega gradbenega zakona, jih je že omenil moj kolega, gospod Danijel Krivec. Prav gotovo se tudi sam ne morem strinjati, da se ukine, da se izbriše iz tega predloga zakona gradbeno dovoljenje za rušitev objektov. To mislim, da je pomembno, velikokrat zelo zahtevno področje, in trdno sem prepričan, tudi z nekimi izkušnjami v preteklosti, da to ni prav, da ta novi predlog zakona tega več ne nosi s sabo. Je pa tudi na drugi strani pomembno, to pa moram izpostaviti, tudi je že bilo izpostavljeno danes, da kot je bilo nekoč v preteklosti in še danes, da se komunalni prispevek plača pred izdajo gradbenega dovoljenja. Mislim, da je to pomemben segment in je prav, da ostaja. Tako spoštovana ministrica, vsi navzoči v Državnem zboru in tisti, ki nas spremljate preko medija, ko smo začeli nekoč govoriti o tem trojčku, če ga lahko tudi sam tako imenujem, sem bil nekaj časa vesel, da se bo na tem pomembnem področju v Sloveniji nekaj spremenilo. Zakaj sem bil vesel? Ker vidim v Državnem zboru, koliko je mojih kolegic in kolegov, ki imajo mnogo izkušenj iz preteklosti, ali s področja vodenja lokalne skupnosti, v mislih imam župane, županje, imamo tudi načelnika nekoč največje upravne enote, imamo arhitekte; skratka imamo ljudi, ki imajo mnogo izkušenj iz preteklosti pa izkušenj, kako so ti trije pomembni segmenti slabo delovali v preteklosti. Spoštovana ministrica, upam, da mi ne zamerite. Tukaj imam v mislih tudi vas, bili ste županja ene večjih občin v Sloveniji, bili ste na delovnem mestu, kjer se izdajajo gradbena dovoljenja, tako da tisto moje veselje na začetku je bilo prav gotovo upravičeno. Glejte, ta pomemben segment treh zakonov, smo pripeljali vzporedno v Državni zbor s podpisom – mislim, da je včeraj bil podpis – pogodbe z Magno. To je bil jasen pokazatelj, ker je morala Vlada Republike Slovenije sprejeti poseben zakon za to investicijo, da nekaj ni v redu. Spoštovani minister, seveda vaš kolega, za gospodarstvo je včeraj dejal, da Magna, ta velik koncern, ne dobiva nič kaj drugega, kot dobivajo vsi drugi investitorji, ki prihajajo iz tujine, pa tudi iz Slovenije, in da se bo potrudil, da se bo tudi za domače investitorje to izenačilo. Mislim, da ti stavki še dolgo, dolgo ne bodo padli na plodna tla. Zakaj to trdim? Ker danes imamo, kot sem že na začetku povedal, te tri pomembne segmente. Spoštovana ministrica, predsednik Odbora za infrastrukturo. Danes je bilo velikokrat očitano, da smo nekateri poslanci šli domov, da smo celo sanjali in da smo, ne vem, da smo spali, za ene smo ugotovili, ker niso sodelovali na tej seji, da so bili v svojih pisarnah, da so to spremljali iz pisarne. Ampak glejte, včasih – mislim, da smo se v življenju že česa naučili – če ne delamo dobrega izdelka, potem je boljše, da ustavimo stvari in ne delamo naprej. Zakaj to govorim, da me bodo vsi razumeli. Zakaj sem omenil vas, spoštovana ministrica, pa predsednika odbora? V knjigi amandmajev, veliki 250 strani, da so amandmaji še včeraj hodili, imam pomisleke, da bodo še amandmaji hodili po občinah, ko bo že zakon v veljavi. Kaj je bilo še najbolj zaskrbljujoče? Da znotraj največje koalicijske stranke imajo strokovnjake in ti strokovnjaki še posebej vlagajo svoje amandmaje, pa kolegi, s katerimi vsak dan sedijo skupaj, ne stisnejo tipke »za«. Tu se mi zdi, da so glavni argumenti, da v tem trojčku je veliko narobe. To so povedali tudi moji kolegi z leve, desne, spredaj, s svojimi izkušnjami, da bodo ti trije segmenti, ko jih boste spravili v veljavo, med seboj trkali. To ni prav, da smo tukaj ljudje s tolikimi izkušnjami, pa zdaj ne mislim sebe, na moje kolege z leve pa desne, vas, spoštovana ministrica, županja, pa na delovnem mestu, kjer ste izdajali gradbena dovoljenja – vem, sem prepričan, da ste se mnogokrat srečevali s težavami, ki seveda gredo v neprid tistih, ki bi investirali v naši državi. Seveda živimo v obdobju, ko prideš do enega podjetja – in govorim pozitivno, ko govorimo o Magni –, ko jim nikakor ni jasno, da za nekoga je cesta odprta, brez vseh ovir, seveda oni, ki imajo zaposlene, ki bi želeli skleniti pogodbe, so finančno sposobni, banka jim zaupa, pa čakajo na postopke leto, dve, tri, štiri, pet. Ko obupajo, se ta investicija preseli znotraj Evropske skupnosti, ampak žal čez meje Republike Slovenije. Zato me čudi, kljub temu da se mnogi tega tukaj zavedamo, da se te tri pomembne segmente posiljuje, in da jih, spoštovana ministrica, želite za vsako ceno spraviti v veljavo. Seveda mnogih več ne bo v tej dvorani, ljudje, podjetniki, posamezniki v Republiki Sloveniji se bodo pa srečevali z mnogimi težavami. Imeli smo priliko, da bi naredili kvalitetne te tri segmente, pa žal ni bilo posluha. Še vedno se mi pa poraja vprašanje, od kod ti pritiski, seveda vaših sodelavcev, tistih od zunaj, da so vas pripeljali tako daleč, da tudi za ceno tega, da bi ljudje imeli težave, se ta zakon v treh segmentih želi za vsako ceno spraviti skozi ta Državni zbor. Hvala.
Hvala lepa, kolegice, kolegi! Gospod Ljubo Žnidar, želite besedo? Izvolite.
Hvala lepa. Naj samo na kratko nadaljujem glede svoje razprave že pri prejšnjem, prvem gradbenem zakonu, pa nadaljujem zdaj pri naslednjem z utemeljitvijo, zakaj ti trije zakonipodaljšujejo postopke in ne skrajšujejo. Gradbeni zakon povečuje administracijo, in sicer zelo jasno zelo konkretno navaja, v dveh letih bo na novo zaposlenih 25 javnih uslužbencev na inšpekcijskem delu, na upravnih enotah bo povečano število javnih uslužbencev v skladu z njihovim letnim planom kadrovanja in zaposlovanja. To se pravi, gre tudi za povečavo – dobro, na ministrstvu se prenaša sedem uslužbencev za izvajanje presoje vplivov na okolje. To je samo za dve leti. To se pravi, če povečujemo administracijo, seveda to tudi stane, po drugi strani podaljšujemo postopke. To je v tem zakonu zelo jasno napisano. Če bi skrajševali postopke, potem bi reducirali določene zadeve, mi pa tukaj samo širimo, samo večamo javni del in seveda tudi s tem javno porabo proračunskega denarja. Zelo zanimivi so tudi ti finančni učinki, konkretno tega gradbenega zakona, kjer se v obrazložitvi navaja za finančne posledice – govorim za občine –, da finančne posledice so iz tega naslova zanemarljive. To se pravi, ni ovrednoteno. Po drugi strani pa gledam pripombe Skupnosti občin Slovenije, kjer očitno navajajo zelo konkretno in nasprotujejo finančnim posledicam občinam, kjer jim pripisujete pozitivne učinke, to se pravi enormne prihodke. To zdaj povezujem, če povezujem, da se bo tam zdaj inšpekcijska služba tudi številčno zelo povečala, da gre za represivni pristop, to je že jasen znak: državljani odprite denarnice, pazite se. Citiram Skupnost občin Slovenije, kjer se navaja, da samo pri odprtih inšpekcijskih zadevah, ki jih je cirka 500 in predstavljajo 5 odstotkov inšpekcijskih zadev, enostavnih projektov objektov, naj bi bilo pozitivnih finančnih posledic za občine za 31 milijonov. To so pripombe Skupnosti občin Slovenije. In potem v nadaljevanju glede na nepopolno statistiko, ki je dejansko netočna in zavajujoča, kjer se napoveduje pričakovano povečanje prihodkov občin, kot predvideva zakon za leto 2018, 128 milijonov. Kar je zelo vprašljivo. To so zelo velike številke in zdaj kar naenkrat naj bi dejansko zdaj občine reševale vse inšpekcijske zadeve in vsled tega tako veliki finančni prihodki. To jeza mene kar nerazumljivo in ne vem, od kod je Skupnost občin pobrala tako velike prihodke, ker smatram, da bodo občine s tem imele stroške. To je treba izvesti, to je treba na novo usposobiti, zaposliti ustrezne inšpekcijske občinske inšpektorje. Tako bi, ministrica, res prosil za pojasnilo – ker vemo, da prav dejanskih natančnih podatkov, statističnih podatkov ni, in od kod se navajajo kar enormno visoki zneski, ki naj bi bili prihodki občin –, ali to drži ali ne drži. Prosil bi za komentar.
Besedo ima gospa ministrica za okolje in prostor Irena Majcen. Izvolite.
Hvala. Mogoče bi res odgovorila najprej za te finančne učinke. Dejstvo je, da kot smo že tudi omenjali v nagovoru, omogočamo legalizacijo, in sicer legalizacijo zgrajenih objektov, ki so starejšega datuma, kar pomeni, da je ta legalizacija predvidena za številne objekte. Do zdaj jih ni bilo mogoče legalizirati, mi se spomnimo, da smo na občinah delali posebne PUP, ki so govorili o legalizaciji številnih objektov, pa se je kasneje pokazalo, da so nekateri, ki so bili vključeni v te PUP, uspeli legalizirati, ampak po podatkih nekako ocenjujemo, da je bilo teh legalizacij res malo, različno po občinah, za celo Slovenijo pa okrog 10 odstotkov. To pomeni, da objekti, kjer so posebni pogoji dovoljeni in bi s sprejetjem zakona o graditvi, gradbenega zakona, bilo mogoče jih legalizirati in seveda občine dobijo komunalni prispevek. Ob legalizaciji je treba poravnati komunalni prispevek in občine dobijo tudi polovico sredstev, ki se namenjajo nadomestilu za uzurpacijo prostora. Če govorim sedaj v primerjavi s sedanjimi legalizacijami, kjer je seveda dopuščeno, da se objekti legalizirajo, morajo sedaj ti objekti ustrezati določbam prostorskih aktov. Zato legalizacijo, ki je predvidena za objekte daljšega obstoja do 1. 1. 1998, pa ta skladnost s prostorskim aktom ni tako definirana, da ne bi bilo mogoče legalizirati tudi objektov, ki stojijo na zemljiščih, ki niso po prostorskem aktu opredeljena kot nezazidana stavbna zemljišča. Menimo, da bo teh možnosti, ko bodo lahko občani, državljani legalizirali objekte, to izkoristilo veliko veliko teh ljudi. Dejansko je tudi po namembnosti teh objektov, to pustimo, dovolj odprtega prostora, tako da je legalizacij, če govorimo o potrebni pridobitvi gradbenega dovoljenja za številne objekte, seveda, dovolj. Ne vključujejo pa ti komunalni prispevki oziroma legalizacija tudi nezahtevnih objektov, za katere sploh ni treba dobiti gradbenega dovoljenja. To pa so enostavni objekti. Glede enostavnih objektov je v praksi – če mi je dovoljeno, da govorim nekaj tudi o svoji praksi, za katero si upam trditi, da je bila zelo pestra –, torej pri enostavnih objektih gre običajno za objekte, ki si jih ljudje postavljajo ob svoji imovini oziroma ob svojih stanovanjskih stavbah. Ni pogosto, da nekdo osporava sosedu, da se postavi garaža ali kakšen nadstrešek ali kakšna vrtna lopa obsega, ki je enostavni objekt. Torej, če so ti objekti večjega obsega, je potem treba pridobiti gradbeno dovoljenje za nezahteven objekt. Tudi prijav takih enostavnih objektov na našo državno inšpekcijo ni veliko. Je pa res, da v obsegu del, ki jih mora državna inšpekcija opravljati na terenu, so redkokdaj prišli enostavni objekti sploh na vrsto. In ponavljam; torej, enostavni objekti pravzaprav morajo odražati samo, ali so v skladu s prostorskim aktom. Si sama, če so te medobčinske inšpekcijske službe ustanovljene, ne predstavljam, da bi bilo treba po občinah zaposlovati nove uslužbence, ker res ni nobene potrebe. Je pa v nekaterih primerih, seveda, teh enostavnih objektov kar veliko. Če se samo obrnemo na panoje za izvedbo reklam, v nekaterih okoljih pa je teh enostavnih objektov veliko. Običajno so tudi ob občinskih cestah ali pa celo na zemljišču občine in pravzaprav ta naloga, da občina ureja postavitev teh panojev, že odmakne potem sploh ukrepanje inšpektorjev. Če govorimo o naši državi inšpekciji, torej gradbeni inšpekciji, in novih zaposlitvah, ki jih predvidevamo, pa moram povedati tako: sedaj obstoječa struktura inšpektorjev praktično rešuje samo pritožbe. Teh pritožb vemo, da ni malo, da jih je veliko. Mi pa z novim gradbenim zakonom to prakso res močno spreminjamo. Ne želim uporabljati kakšnih posebnih izrazov, ker se mi lahko potem vrnejo kot nekaj negativnega, ampak dejansko gremo v sistem prijave gradnje. To pomeni, da je inšpektor, tudi ko se taka prijava gradnje prične, obveščen o gradnji. Kar pomeni, da seveda lahko objekte oziroma gradbene prostore ali pa jame, torej kjer nekdo nelegalno začne z nekimi posegi, obišče takoj na začetku in početje takega investitorja takoj ustavi, ne pa, kot je bilo sedaj v praksi, da je inšpektor po navadi prispel do neskladne nelegalne gradnje, ko je bila investicija že zaključena. V izvajanju, v poskusnem obratovanju imamo prostorski informacijski sistem Slovenije, kjer že potekajo ti vnosi podatkov za posamezne parcele, za investitorje in kjer se že vidijo izdana gradbena dovoljenja. Tako so inšpekcije že sedaj obveščene na svojem območju, kje se pričenja nova gradnja. Po izvajanju gradbenega zakona pa bo ta pričetek gradbenega dela, izvajanja gradbenih del treba prijaviti na upravni enoti in se bo še tudi ta podatek vnesel prav v ta vpis. Ker morajo inšpektorji zaključiti stare postopke, morajo spremljati te nove gradnje, smo predvideli 25 novih inšpektorjev, ker ne želimo, da bi svojega dela, ki ga je treba opravljati, ne opravili oziroma da naj bi se zaključilo reševanje postopkov, ki so v teku. Mislim, da smo tu skupaj z inšpekcijskimi službami to zagato rešili. Bi pa rada povedala to, da pa navedb, da so vse občine proti inšpeciranju izgradnje enostavnih objektov – tega ne sprejemam. Sama vem za veliko občin, ne samo za mestne občine, tudi za manjše občine, hodimo po terenu, se z župani pogovarjamo in ker tam ni take močne politike, ampak gre bolj za vsebino, župani rečejo, da s tem ne bojo imeli nobenih težav, in se strinjajo, da to preide v njihovo pristojnost. Še posebej zaradi tega, ker v številnih okoljih pravzaprav enostavni objekti niso predmet spora. Običajno so enostavni objekti predmet spora, če so postavljeni ali pa če stojijo ob cestah, recimo, preglednost cest preprečujejo ali pa če so postavljeni na zemljiščih, ki niso v lasti tistega, ki je takšen objekt tja postavil. Tako sem prepričana, da bomo v tem delu uresničili napovedi, ki smo jih podali pri pripravi zakonov. Zato v političnem smislu razumem, da se ne more reči, da je kdo kaj dobro pripravil, ker je to politično nesprejemljivo, je pa res, da je v ta zakon, v pripravo tega, tudi v Zakon o urejanju prostorov in tudi v Zakon o arhitekturni dejavnosti vloženega veliko napora sodelavcev. Moram pa reči tudi, da državna sekretarka in jaz, ki sva se s to problematiko srečevali v prejšnjih službah – in nikomur ne morem nič zameriti in tudi seveda ni potrebno in se zahvaljujem, da sem lahko to povedala, da smo ali pa da je bilo vredno to delo vsega napora. Prepričana sem, to pa sem prepričana, da bodo mnogi v izvajanju našli tiste rešitve, ki jih dosedanja zakonodaja ni omogočila. Hvala.
Besedo ima dr. Franc Trček, izvolite.
Hvala za besedo. Poslušam tole, da je nekako gospa ministrica rekla, da mi tukaj politiziramo na drugih nivojih, se nekako ne [[…]]Pa z neko izjemo kolega Zorčiča, jaz danes nisem nobenega od nas slišal, da bi tako nedobronamerno do kogarkoli drugega govoril, kaj šele do zakonske tematike. V čem je srž problema, je Bojan zelo lepo povedal na njegov, tak umirjen način, kot bi, recimo, naš Matej, če bi to obravnaval. Odkrito povedano, mi trije ne živimo tako daleč narazen, Bojan, ministrica pa jaz, pa Bojan je tudi podžupan, pa zelo tudi vpet v lokalno okolje, lahko priznam, z ogromno tega, kaj SDS govori, pa počne, pa dela v Državnem zboru, se ne strinjam, imate pa kar nekaj dobrih županov in podžupanov, kapo dol, in to dobro počnete zdaj. Esdejev strokovec me čudno gleda, po mojem me bodo okregali, ampak to je treba odkrito povedati. Zdaj, če bi mi trije povabili vse druge, kolikor vas tukaj še je, za en kombi, vključno s kolegom Zorčičem [[…]]Nekdo bo zdaj misli, da sva midva blazno skregana – nisva! Tudi normalno greva na kakšno službeno pot, se normalno meniva vse živo, pa ne vem, zakaj moramo tukaj tako se pogovarjati. Pa bi se dobili, ne vem, prišli k vam na obisk, gospa ministrica, na vašo domačijo, pa bi spili kakšnega ritoznojčana, kaj pojedli, bi se gotovo strinjali s tistim, kar je Bojan rekel, da je to slabo. Tako kot je je slabo vpeljano, ni dovolj premišljeno in v velike in težke čevlje bo stopila naslednja ministrica ali minister, ki bo to področje pokrival, in to moral popraviti. Ne bom zdaj krivil, da ste vi krivi. Vi ste na praktični ravni, seveda, dosti večja strokovnjakinja za to kot jaz in upam si trditi, če bi si upali priznati, da bi intimno priznali to, kar mi vsi nekako tukaj dobronamerno trdimo. Dotaknil bi se vprašanja legalizacije; še prej bi pa rekel, dobro, saj v zakonu so tudi dobre zadeve. Informatizacija. Dobro, jaz sem iz tega doktoriral, se vprašam, pismo, kaj ste pa delali 20 let – kdorkoli je že bil. To bolj kritiziram druge, ne vas, ki ste v to padli. Seveda, možnost legalizacije, širitev nekih pooblastil gradbenih inšpekcij. Tukaj se strinjam, ampak mi se moramo vprašati, zakaj imamo to, kar sem jaz rekel – kurnike. Pa ne bi bil rad žaljiv do ljudi. Mi smo imeli tisti Jazbinškov zakon, mi nikoli nismo imeli resne stanovanjske politike. Saj je še danes nimamo, kaj šele kakšne politike za mlajše od 40 let. Moja generacija, če si malo študiral, si moral za knjige dajati, potem si pa s krediti v švicarjih reševal te zgodbe, ker meni zdaj nabija tam Delo; Delo pa ne zapiše, da so štiri banke zbrale 7 milijonov za kontrapropagando pa vas peljejo na kosila – iz SMC pa še kje. Moram tudi to omeniti. Mi nimamo, mi nikoli nismo imeli nekega resnega arhitekturnega svetovanja za večino državljank in državljanov, ki si seveda arhitekta ne morejo privoščiti. Arhitekti tudi nekaj pod cenami delajo. In to je ta odgovornost, če hočete, in stroke in politike za to, kar jaz imenujem kurnik; ti so določeni tudi statično nevarni, ne le estetsko grdi, nevelikularni in tako naprej, da ne bom šel predaleč. Če to nekdo posluša, si misli: Dobro, zaradi vsega tega zaradi tega, ker se to ni rešilo, a ha, pa bodo verjetno spet potem na koncu kolega Zorčiča nabijali, zdaj pa moram to legalizirati, tam so mi za čebelico denar pobrali za tiste mopede, zdaj mi bodo pa še za, ne vem, »hajzl«, bi rekli na Štajerskem. Ne, ni smešno, to dejansko je. Nek odgovor je bil kolegu Ljubu, a ha, ti penezi pridejo iz nekih legalizacij. O. K. Res se moramo enkrat v tej družbi in državi zmeniti, ali bo lahko vsak delal v prostoru, kar bo hotel. Veste, tudi privatna lastnina ni absolutno v nedotakljivosti. Smo imeli lep primer na Štajerskem, ko je en bombo potem tam iz svoje njive pripeljal na domače dvorišče, pa smo imeli [[…]]Veste, tisto tudi stane navsezadnje. Če bi en šel računat to, in tudi to, kar je Ljubo rekel, vrednotenje finančnih posledic. Mene je najbolj zgrozilo po parih tednih v Državnem zboru, da se tukaj nobeden resno o penezih ne pogovarja. Vse je neka šimelna, pa so enkrat drugi na oblasti enkrat tretji, ampak mislim, če mi razmišljamo, koliko časa in denarja bo stala taka nepremišljena zakonodaja, če jo porinemo naprej, pa bi morali tudi o tem razmišljati. Pa imate kakšne slovenske državljane in državljanke, ki študirajo applied math, uporabno matematiko kje v tujini, pa ekonomijo, povezano z matematiko, pa bi mogoče par takih ljudi morali zaposliti mogoče v tej bajti, ne samo na Ministrstvu za finance, ki bi nam to znali izračunati pa bi rekli: Počakajte, dragi moji, to ni to pa to, to nas bo stalo toliko pa toliko milijonov. V bistvu v tem kontekstu bi morali razmišljati. Seveda tukaj malo težim, ker sem pač šolan, da na tak način razmišljam. Ob starših me je šolal državni proračun. Je tako? Je! In ko rečejo, kaj težiš. Jaz moram to govoriti. Jaz nisem všečen politik, tudi nikoli to ne bom. Verjetno ne vem, če bom kdaj na tisti lestvici nekih všečnosti. Tudi naš amandma bi, če imam že v bistvu besedo, k 109. členu razložil. Ravno na tem področju legalizacije smo šli gledat v bistvu, da je te zadeve treba malo zožiti. Pomagati nekemu človeku, ki mu država ni dala robnih pogojev, da si je »štalco, kravco« naredil. Neki vaški skupnosti, da so si pubeci tam naredili, da lahko mečejo na koš, če se tako izrazim. V drugem delu amandmaja pa dejansko gre za to, da pa ne moremo legalizirati nekih objektov, ki so pa neka letalonosilka, če se metaforično izrazim, pa tudi jih ne smemo, ker kršimo evropsko zakonodajo, evropsko pravo, ki je integralni del seveda tudi našega prava. Zlasti skozi določbo četrtega odstavka 114. člena, ki v bistvu nekako onemogoča odziv prizadetih. Tukaj je problematika in problematika tega zakona, kjer je mogoča moja specifika od drugih, v Levici se ne strinjamo z integracijo postopka gradbenega dovoljenja in okoljevarstvenega soglasja. Ni izgovor to, da pač preveč časa zahteva. Dajmo gledat! Zakaj birokrati ne znate skomunicirati in kje nastane ta vrzel? A veste, ker potem se nam bo pa zgodilo spet nekaj, Kemis ali pa kaj podobnega, potem bomo pa tukaj populistično tulili do nezavesti, zakaj se nam je zgodil. V bistvu bomo pa zašuštrali zadevo sami – a veste! Tudi če se pogovarjamo o enostavnih objektih, občine same težko, ker nimajo penez. Pa to niti Koprivnikar, ne vem, se rajši z drugim ukvarja, ne vem, če ima sploh časa, vsaj tako kaže, da bi vedel, kakšne so finančne težave občin; ali pa ve, pa se dela, da noče vedeti, bi potrebovale tudi tovrstne svetovanja. Navsezadnje tudi pri zelo običajnih objektih. Tukaj bi bilo treba tudi vpenjati gospodarstvo. Povezavo arhitekturnega svetovanja in, če hočete, tudi zadruge petih mizarjev, ki vam bo naredil, evo tipična slovenska zgodba, nek nadstrešek za avto, da bo to imelo »rit pa glavo«, kot se reče v ljudskem jeziku. Tako bi bilo treba misliti to zakonodajo. Mi smo pa svetlobna leta od tovrstnih razmišljanj. In se zelo strinjam, najprej sem res govoril, da bi najraje to ustavil v celoti, se pa zelo strinjam s tistimi, ki imajo več izkušenj direktno iz lokalne samouprave, da bi mi dejansko morali tukaj spremeniti to, kar moramo, kar nam blokira neke lokalne razvoje in to zakonodajo del nas tukaj notri, del nas drugih, dosti bolj pretehtano izpeljati naprej. Ker to, kako se bo to izpeljalo do konca, je v bistvu neodgovorno. Je neodgovorno do vseh nas, ker vsi mi živimo v okolju in prostoru, je neodgovorno do tega, kar ste vi govorili, kaj naj bi bil osnovni namen tega zakona. In ja, je pristajanje koalicije – oziroma saj se v bistvu samo SMC oglaša – dejansko do dela parlamenta. Resnega dela parlamenta. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Zvonko Lah.
Hvala lepa, predsedujoči. Mislil sem počakati na en amandma, ampak izgleda, da ne bom dočakal, sem se pa kar oglasil. V Poslanski skupini Nove Slovenije smo si zadali v programu za naprej, da bi se v Sloveniji morali prostorski akti sprejemati v roku pol leta, gradbena dovoljenja pa pridobivati v roku enega meseca. Kar se tiče prostorske zakonodaje, ZUreP-2, sem že prej povedal, kakšno je naše stališče, in to, kar danes imamo tukaj, sigurno ne bo šlo v tem roku. Naše mnenje je, da bo treba še bistveno, bistveno spremeniti in kaj več narediti v tem zakonu. Glede tega zakona o gradnjah pa glede na to, kako je bilo na začetku predstavljeno, moram pa pohvaliti, da se je potem z amandmaji in s spremembo vneslo tudi tisti del legalizacij – kar je zelo pohvalno –, da se poenostavljajo postopki, kar je tudi, mislim, korak v pravo smer. Malo me skrbi, kako bo prišlo do izvedbe, glede na to, da kako bodo upravne enote reagirale na to, ker tako število objektov, ki jih je treba legalizirati, ker je v prehodnih določbah ta člen, bi veljalo, da se pohiti s tem, ker tudi država rabi evidence za Zakon o davku na nepremičnine. Malo me skrbi, kako bo ta, kako se bo sprocesiralo, kako bojo podzakonski akti, nekateri ostajajo, nekatere bo treba verjetno prilagoditi, je pa pohvalno, jaz se strinjam z razpravljavci, da bojo občine imele tako nekaj več stroškov glede nadzora teh enostavnih objektov, bojo imele pa tudi dosti prihodkov še z legalizacijami komunalnih prispevkov, kar lahko bistveno pospeši gradnjo komunalne infrastrukture manjkajoče, kar je zelo [[…]] Glede našega videnja reševanja tega problema, mislim, da je to korak, tako nadzor občine nad enostavnimi objekti, v smer, da bo sčasoma verjetno prišlo do tega, da bo država zaupala izdajo gradbenih dovoljenj občinam, saj mora imeti v prejšnjem zakonu urbanista, kar je že, mislim da, tudi korak v pravo smer. Da imajo v občinah nekega kompetentnega strokovnjaka, da bo lahko potem zaupana občini tudi naloga izdajanja gradbenih dovoljenj, kar imajo v sosednjih državah. In manj vtikanja države v to problematiko tako pri umeščanju v prostor. Ker če v sosednjih državah – tisto, kar smo prej povedali – gre v enem letu, da so stvari poenostavljene, da so tudi te splošne smernice posameznih nosilcev urejanja prostora bolj konkretne, ne pa tako kot sedaj, ko si v času postopka potem posamezni delavci teh nosilcev urejanja prostora zmišljujejo, da ne bom še dodatnih pogojev, in zavračajo in so potrebne dopolnitve, kar tudi v tem postopku [[...]] V poslanski skupini bomo zakon podprli in bomo pač pozorno čakali na to, kako se bo v praksi začelo izvajati. Verjetno se bo pokazalo, da je treba še kaj popraviti, dopolniti, je pa sigurno korak v dobro smer tako glede dokumentacije, tako glede uporabnega dovoljenja – veliko je dobrih stvari notri. Če bi šli pa v to smer, da bi občinam zaupali to zadevo sčasoma, bi bil pa verjetno korak še bistveno boljši in hitrejši, da uredimo to problematiko, da nimamo objektov, grajenih na črno ali pa v neskladju. Mislim, da bi bila tudi kontrola dosti boljša od danes naprej, ker občina je bližje ljudem in ko bo imela inšpekcijo tudi delno usposobljeno za nadzor, je to majhen korak, da se naprej usposobi še za kaj drugega. Je pa tisto, kar me žalosti, da te občinske ceste niso na nek način procesirane v teh zakonih, da bi tudi to rešili. Bomo imeli pa kmalu, izgleda, na sporedu zakon, ki ga je Državni svet vložil. To bi po mojem moralo biti rešeno v tem paketu, že da bi se tudi tisto reševalo, ker tam bodo občine imele pa še hude probleme. Tako upam, da bo tudi ta zakon kmalu zopet spet odprt, mogoče že na začetku naslednjega mandata pa da se stvari še izboljšalo. Oglasil se bom potem še pri nekih amandmajih.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Ljubo. Ne, oprostite, Bojan Podkrajšek.
Hvala, spoštovani podpredsednik, še enkrat za dano besedo. Spoštovana ministrica, pozorno sem vas poslušal. Če so največja težava obcestne table, potem težav ni. Priznavam vam vse pozitivno v prejšnji službi; kot županji, kot na upravni enoti. Verjetno so tudi vaši sodelavci veliko delali; ni dvoma, da ne bi verjel. Ampak seveda ni vedno rečeno, da če veliko delaš, da delaš vse dobro. Govorim, da bi na tem segmentu, na teh klopeh – ni dober zakon. Mogoče sem v zmoti. Zdaj pa moje vabilo javno. Mogoče sem v zmoti in sem se vam pripravljen tudi opravičiti v Državnem zboru. Prihajam iz okolja, kjer je mnogo podjetnikov, in o težavah, o katerih govorim, govorijo oni vsak dan. Javno vas povabim, jaz bom povabil tri velika podjetja, ki zaposlujejo najmanj 100 zaposlenih, pa vas prijazno prosim, da si boste vzeli čas in če ta zakonodaja rešuje ta podjetja, da bodo lahko gradila, da si bodo upala podpisati pogodbo s tujim podjetjem, potem se vam v tem državnem zboru javno opravičim. Še enkrat; moje javno povabilo, vi boste določili dan in uro, jaz bom seveda povabil slovenska uspešna podjetja z mojega konca, ne poznam z Dolenjske, ne poznam iz Brežic, Kopra, pa če ta trojček zasleduje cilje podobno, kot je projekt Magna, potem se vam bom opravičil. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospa ministrica, izvolite. Gospa Irena Majcen.
Hvala. Gospod Podkrajšek, povabilo sprejmem. Sicer bi rajši prišla, če bi obisk naredili pri nas. Ampak ne, bomo ga naredili v sosednji občini, moram priznati, da kar nekaj stvari urejam na takšen način in mi ni težko. Edino po mojem spominu tudi Občina Slovenske Konjice še nima OPN. Če ga pa ima, pa še toliko bolje in lažje, ker bo potem rešitve mogoče iskati hitreje. Spomnim se, ko sem sama opravljala delo katastrskega agronoma na coni industrijski, ki je bila takrat še povsem nezazidana – upam, da je sedaj že drugače. Tako da [[…]]Z veseljem! Bi pa rada povedala še vseeno nekaj o rešitvah. Predlagam, da to temo vseeno obdelam, priznam, da mi je pri prejšnjem izvajanju nekako umaknila. Res je, pri sedanjih izdajanjih gradbenih dovoljenj ne gre toliko za izvedbene načrte, ampak je to v nekem poglobljenem smislu lokacijska preverba. Pri izdaji gradbenega dovoljenja za rušitev seveda take lokacijske preverbe ni treba. Dejstvo je, da smo po obstoječem zakonu gradbena dovoljenja za rušitev izdajali, sedaj pa so ti lastniki objektov, kjer se izvajajo rušitve, tega rešeni. Predpisana pa je kljub vsemu prijava začetka odstranitve. To je tisti proces, v katerem pravim, da se vnese v prostorski informacijski sistem, da se aktivira tudi pri inšpekcijskih službah, da se ve, da je ta postopek v izvajanju oziroma se ga namerava izvesti. Pri prijavi začetka odstranitve rušitve je treba predložiti načrt odstranitve. Jaz se strinjam, da za nekatere manjše, še posebej za nezahtevne objekte takega načrta seveda ni kaj veliko, medtem ko so pa v našem prostoru večji objekti in seveda je lahko rušitev tudi nevarna, nevarna za sosednje objekte, za okolico, in ta načrt odstranitve mora biti predložen. Ob sami rušitvi pa je zahtevano sodelovanje nadzornika, tako da sama izdaja gradbenega dovoljenja ne omogoča nekomu, da se nekega objekta kar loti rušiti, ampak je treba vse te predpisane postopke izvesti. Za občinske ceste smo si v največji meri prizadevali, da bi jih vključili v ta obstoječi zakon. Verjamem, da mi vsega res nismo rešili, je pa nenavadno, kako je ta miselnost, da občinske ceste spadajo na Ministrstvo za okolje in prostor. To govorim predvsem zaradi tega, ker sem gledala predlog zakona Državnega sveta, in pri tistem predlogu zakona je kar MOP tisti, ki evidentira oziroma določa spremeniti ceste. Upam, da mi ne boste zamerili, ampak vseeno bi povedala, da ceste, cestna telesa sodijo pod okrilje, pod pristojnost Ministrstva za infrastrukturo. Naši, torej Ministrstva za okolje in prostor, so vodotoki in smo to v letošnjem letu uredili, kar je v naši pristojnosti, seveda je tudi narava, kot infrastruktura občinske ceste pa niso, sodijo pod pristojnost Ministrstva za infrastrukturo. To pa ne pomeni, da mi nekaterih zagat, ki se pojavljajo pri pridobivanju gradbenega dovoljenja, ne rešujemo v tem našem gradbenem zakonu. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati pri tem členu? Hvala lepa, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 109. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ne. Hvala lepa, zaključujem razpravo. V razpravo dajem amandma Poslanske skupine Levice za novi 109.a člen. Želi kdo razpravljati? Izvolite, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Ker imam kar nekaj časa, že prej sem opredeljeval zelo povedno v ljudskem jeziku [[…]]Mi samo tukaj ta postopek legalizacije spravljamo v neko tirnico, da ne bo dovoljeval nekih izjem, ko se legalizira tisto, kar se dejansko ne bi smelo legalizirati. To je dejansko to. Ker imam še malo časa, bom to izkoristil za dve zadevi. Onesnaževanje okolja in prostora z reklamami je v Sloveniji prestopilo vse meje kakršnekoli zdrave pameti. Zelo izrazito v Ljubljani, in to ni tako banalen problem. Drugo, kar je ministrica govorila na koncu, pa zelo jasno kaže, da bi mi potrebovali skupno ministrstvo za infrastrukturo, okolje in prostor, ampak verjetno z internim KPK, če se tako izrazim. Hvala.
Hvala lepa. Ministrica gospa Irena Majcen, izvolite.
Hvala. Sama bi se želela odzvati na predlog amandmaja za 109.a člen. Priznam, da ga na Ministrstvu za okolje in prostor ne podpiramo, pa ne zaradi tega, ker ga je vložila Levica, ampak ker po našem mnenju preveč zožuje legalizacijo neskladnih objektov. Stanovanjske stavbe, seveda je prav, da so vključene, in tudi so, in potem, če gremo takoj na nezahtevne nestanovanjske kmetijske stavbe, je to zoženje že zelo močno, ker nezahtevni objekti so lahko samo do določene dimenzije in praktično potem že pri kmetijskih stavbah, da ne govorimo o kakšnih objektih, kjer poteka ali pa je predviden potek za podjetja, torej da so proizvodnji procesi v njih [[…]]Tretja alineja, nezahtevni objekti za šport, rekreacijo in prosti čas pa so tudi po obsegu, če so nezahtevni, tako malega obsega, da to pomeni potem, da kakšnih večjih objektov za šport ne bi mogli legalizirati. Naša dikcija te minimizacije ne predpisuje, in kot sem povedala, tega 109.a člena ne podpiramo. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Zvonko Lah.
Tokrat se strinjam z ministrico, čeprav se bolj redko, ampak tokrat se, tudi jaz bom nasprotoval temu amandmaju. Ker ga res zoži, Franci, ker tukaj ven mečete tudi zidanice, ki so gospodarski objekti, pa imajo delno tudi bivalne enote za občasno bivanje. Tega je na dolenjskem kakšnih 10 tisoč in vi mečete s tem to ven. Pa tudi tisto, kjer ima inšpekcijsko odločbo, veste, da inšpektorji gredo samo tja, kjer so prijave. Pri tistem, ki je bil prijavljen, inšpektor ni ugotavljal, ali je ta objekt tam lahko zgrajen tak, ampak je bil nelegalno zgrajen, ni imel gradbenega dovoljenja in najprej opozori, potem da rok, da se to uredi, če po prostorskem aktu občine tega ni možno legalizirati, ni možno. In potem je bila nekaj časa praksa inšpektorjev taka, da je občina dala neko izjavo, da je prostorski akt v spremembi, v fazi, da je še malo počakal, ker pa je bilo malo takih primerov, je potem moral izdati odločbo. Ta odločba je že tako in tako omejevala tega, da ni smela občina ali komunala priključiti tega objekta na vodovod, po tem vašem amandmaju pa tudi ne bi mogel legalizirati. Pa je lahko ta objekt čisto tak kot sosednji, kjer ni bilo prijave, ali pa bi nekdo iz žlehtnobe nekoga prijavil, potem pa pridemo v tisto razmerje, veste, ko sta dve enaki hiši, ena od cigana, ena pa od zdravnika – katera je več vredna? Človek bi rekel od zdravnika, pa ni res, od cigana je več vredna, ker ima za soseda zdravnika, zdravnik ima pa cigana. V tem je razlika. Tukaj pa, nekdo je bil prijavljen, drugi ni bil prijavljen in lahko bi nekdo izkoristi pa bi nekoga nalašč prijavil, češ aha, zdaj pa jaz bom legaliziral, ti pa ne boš, ker sem te prijavil. Legalizirajo se objekti, ne lastniki, in če je objekt korekten, tudi če je imel to odločbo, hvala bogu, da ni plačal, uzurpacijo bo moral pa plačati en in drug. Se pravi, da neka kazen za to, da je šel v ta postopek bo, in v praksi je [[…]]Mislim, treba je biti življenjski in jaz sem vesel, da se bodo ti postopki začeli, zato ker imajo občine občinske odloke tako sprejete, da se ne sme priključiti na komunalno infrastrukturo, če nima gradbenega dovoljenja ali uporabnega dovoljenja, zdaj bo tudi uporabno dovoljenje zadostovalo, ker se dogaja – vsaj jaz, ko sem bil župan, sem želel zgraditi čim več tudi na tisto razpršeno poselitev vodovoda zaradi tega, ker je zdrava pitna voda bolj pomembna, tudi objekt, kjer je možnost priključitve na vodovod, je bistveno več vreden, tudi če ni elektrike, elektriko se da nadomestiti tam, kjer je začasno bivanje, vodovoda pa ne moreš. To pravijo tudi tisti, ki se ukvarjajo s trgom nepremičnin, da če je notri napisano, ima vodovod, je bistveno drugačna cena. Je pa problem, ker moraš potegniti takšno cev, tudi za požarno varnost, in na določenih razdaljah potem po zakonu postaviti hidrante za požarno varnost in v takih ceveh, če gre za občasno bivanje pa da jih je manj, lahko voda stoji notri tudi par tednov in postane oporečna. Če vzorec vzameš na pipi, je oporečna, občina pa mora zagotavljati zdravo pitno vodo. To se pravi, da je boljša voda, če jih je več priključenih, ker je sveža, ve se, da je najbolj kvalitetna voda v dvanajstih urah od samega izvira pa do pipe, do zaužitja, in tukaj se bo tudi po tej plati rešilo. Bo pa ta zakonodaja veliko pripomogla tudi k perspektivni dejavnosti, kot je turizem. Pri nas na Dolenjskem imamo turizem v zidanicah in je ogromen problem. Bila so tudi evropska sredstva, nam bi jih bilo lahko črpati, za ureditev tega pa je treba zajeti projekt 50 novih objektov in po tej zakonodaji, ki je bila, nikakor ni bilo možno zagotoviti uporabnega dovoljenja, kar je osnova, da lahko prijaviš neko gospodarsko dejavnost na objektu. Turizem je pri nas v zagonu, vidimo, da se je v Ljubljani in po mestih ogromno povečal, je pa na podeželju tudi zelo velik interes. Ne moreš se pa iti recimo v zidanicah turizma, če nimaš zdrave pitne vode. Brez tega enostavno ne gre. Tudi tisti trdijo, ki se že s tem ukvarjajo. Tukaj so možnosti velike, povpraševanje je večje od ponudbe, nekajkrat večje, rečeno je pa bilo tudi v pripravi zakona, da so bili pripravljavci v stiku s temi, ki organizirajo tak turizem, da bo tudi temu s temi uporabnimi dovoljenji praktično zadoščeno. Ker turist ne rabi kakšnega, ne vem, pet zvezdic ali pet jabolk, ali kako že, objekta, nekateri imajo celo rajši starejše, preproste, zato da prespijo čez noč v objektu, potem pa v glavnem ti turisti obiskujejo turistične točke od Hrvaške, pri nas recimo iz Dolenjske do Plitvic pa do Triglava pa ne vem, kam še vse. V glavnem so to apartmaji, da prespijo notri, in so zelo veseli, če so lahko na deželi, na samem, da niso v nekih apartmajih, kot so drugod, po drugi strani pa je tudi možnost oskrbe na turističnih kmetijah, v podeželskih gostilnah in tako naprej. Za vse je to boljše in mene veseli, da bo ta zakon prinesel to, da se bo tudi to razvilo. Hkrati, če bodo ti objekti šli v neko trženje, bo dalo nek prihodek, je tudi večje upanje, da bo zaraščanja manj, da bodo ljudje obdelovali in s tem tudi ohranjali kulturno krajino. Vemo, da je to eno od večjih bogastev, ki jih na srečo še imamo v Sloveniji.
Hvala lepa. Dr. Trček, izvolite.
Ker imam še pikico časa [[…]]Vem, da se v odtenkih glede legalizacije s kolegom Lahom ne bova strinjala, ampak to, kar je povedal, še bolj kaže na to, da mi potrebujemo in reformo lokalne samouprave in razpravo o regijah, ker res, preveč ruknemo na hrbet občinam. Jaz bom tako rekel, veste, tukaj izhajam iz svoje profesije, legalizacija s popravljalnimi ukrepi – v glavnem ljudje niso krivi, bolj je kriva neka baraba, ki hoče biznis na veliko delati, da ima stanje, kot ima. Potem imaš dobrega soseda, saj si nekako zelo lepo povedal, ampak tukaj govorim svetovanje, mi smo imeli, sem dovolj star, neko tipiko stavb, gor in dol, ampak vam bom povedal zelo osebno. Poznam ga, osebni prijatelj mi je gospod, ki je avstrijski državljan, ki je eden vodilnih evropskih arhitektov za hleve. Delal je tudi že v Sloveniji, gor in dol. Verjetno imamo tudi kar nekaj naših, pripeljimo ljudi, dajmo neko tipiko razvijati, dajmo ljudem pomagati. Ker kot sem rekel, ko nekdo to posluša, štrafan boš za to, četrt stoletja pa nisi imel neke strokovne podpore, ki bi jo moral imeti [[…]]Tega bi se morali lotiti. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Zvonko Lah, izvolite.
Imam še nekaj časa pa se mi zdi zanimivo. Tipiko smo pri nas na Dolenjskem imeli, zidanica je bila veš čas recimo objekt 5 krat 7 ali 6 krat 8 z gospodarskim delom v pritličju in potem bivalnim delom v mansardi, tistih slabih 50 kvadratov. To je bila neka tipika, grajeno je bilo na kmetijskem zemljišču, po novem mora biti pa na stavbnem. Jaz se tudi malo bojim, ker če je stavbno zemljišče, ga je občina dolžna komunalno opremiti. Če bo na stavbnem zemljišču, bo to zemljišče tudi nekaj več vredno, bo po davku na nepremičnine malo dražje. Bojim se, da bo teh stavbnih zemljišč tam, kjer so objekti, toliko, da potem za legalizacijo ne bo treba, da je popolnoma komunalno opremljeno, ampak da ne bodo potem občine dolžne, ker bodo imeli uporabno dovoljenje, nekateri se bodo naselili, ker je veliko povpraševanje predvsem mladih družin, da gredo lepo v naravo, imajo tam 50 kvadratov stanovanjske oziroma bivalne površine zadosti, ker v Ljubljani v stanovanjih imajo marsikje manj in slabše pogoje, pa je bistveno dražje. Tem ljudem je treba omogočiti tudi infrastrukturo, mi smo, kar nekaj občin, v zidanice napeljali že tudi optiko. Nekateri se čudijo, ko nimajo v mestu optike, pri nas v zidanici pa. Ampak to so se občine pač v določenem času zmenile, izkoristili smo tudi evropska sredstva pa smo takrat napeljali. Takrat se je večina čudila, kaj bom pa to rabil, zdaj se pa nič več ne čudijo, sploh tisti mlajši, ker lahko tudi od doma delajo. Marsikdo že dela od doma, sploh se ne vozi v službo, in tega bo še več. Če pa ta mlada družina še malo dela okrog tega svojega stanovanja pa si še kaj pridela za v lonec pa vzdržuje krajino, je pa še toliko lepše. Mislim, da je treba na tem delati, da bomo imeli podeželje obdelano, da bo poseljeno, seveda je pa bivanje z vso komunalno infrastrukturo drago, drugače kot v nekem bloku, kjer je 20, 30 družin pa so priključeni na en kanal, bom rekel, kanalizacijski, tam je pa to drugače. Počasi se premika tudi na tem področju, samo prepočasi. Tudi ko so v Novem Mestu na komunali enkrat rekli, kako bodo na Trški gori začeli kanalizacijo graditi čez vinograde, sem se jaz začel smejati, da tega ne bo, in verjetno se res ne bo splačalo. Prvič, saj nihče ne bi dovolil po vinogradu kopati pa kanalizacijo dajati in podirati uporne zidove. Drugič, to je socialno nesprejemljivo, ampak temu primerno je treba tudi to urediti, če bodo ljudje tam živeli, in tudi to se že dela. In bodo te legalizacije in ti komunalni prispevki zelo prav prišli, da se bo to uredilo. Mogoče prej na podeželju kot pa v nekaterih mestih.
Hvala lepa. Lahko zaključimo razpravo pri tem členu? Hvala lepa. V razpravo dajem 112. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 114. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Ne. Hvala lepa, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 116. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 121. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ne. Hvala lepa, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 15. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 6. točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O ARHITEKTURNI IN INŽENIRSKI DEJAVNOSTI V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade ministrici gospe Ireni Majcen. Ministrica za okolje in prostor, izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik Državnega zbora gospod Primož Hainz. Spoštovani poslanke in poslanci! Področje regulacije arhitekturne in inženirske dejavnosti ter zbornične ureditve je trenutno del Zakona o graditvi objektov. Predlog zakona to materijo izvzema iz Zakona o graditvi objektov in se predlaga njeno ločeno urejanje, tako kot je to urejeno v večini drugih evropskih držav. Poleg cilja večje primerljivosti ureditve na tem področju z drugimi evropskimi državami se s sprejetjem zakona uresničujejo tudi cilji 10. vladnega strateškega projekta, prenova reguliranih poklicev in dejavnosti. Zato predlog zakona zlasti z boljšo regulacijo, združevanjem reguliranih poklicev in poklicnih nalog znotraj njih prinaša manjše število reguliranih poklicev od aktualne zakonodaje ter tako na mesto dosedanjih 10 reguliranih poklicev ohranja le še 4 regulirane poklice: pooblaščeni arhitekt, pooblaščeni inženir, pooblaščeni krajinski arhitekt in pooblaščeni prostorski načrtovalec. Predlog zakona sledi načelom preglednosti, jasnosti in določnosti pogojev za opravljanje poklicev in dejavnosti, odgovornosti pooblaščenih arhitektov in inženirjev, njihovi samostojnosti in neodvisnosti, reprezentativnosti pristojnih poklicnih zbornic, nediskriminacije, ekonomičnosti postopkov, varstva javnega interesa in varstva potrošnikov. Za vsak regulirani poklic predlog zakona podrobno predpisuje pogoje za pridobitev pooblastil, opredeli poklicne naloge, predlagana pa je tudi zaščita nazivov za posamezne regulirane poklice. S ciljem povečanja kakovosti opravljanja arhitekturnih in inženirskih storitev zakon ob ohranitvi pridobljenih pravic kot novost predpisuje zlasti obvezno stalno strokovno usposabljanje, strokovni nadzor poklicnih zbornic, drugo bolonjsko stopnjo kot vstopni pogoj za pridobitev poklicnih nazivov in skrajšanje pogoja glede zahtevanih praktičnih izkušenj na dve leti. Predlagana je regulacija dejavnosti in vzpostavitev povezave med opravljanjem poklica in dejavnostjo, in sicer so predpisani načini opravljanja poklica oziroma storitev, zaposlitev ali lastništvo strokovnjakov v gospodarskem subjektu. Vsebinsko strožji so pogoji zavarovanja odgovornosti za škodo in odsotnosti stečajnega postopka. Za obstoječe gospodarske subjekte in njihovo prilagoditev dodatnim zahtevam je predvideno enoletno prilagoditveno obdobje. Predvidena je tudi možnost opcijske zaščite naziva za gospodarske subjekte, če bodo izpolnjevali še dodatne strožje pogoje, kar bo omogočilo referenčno listo gospodarskih subjektov z višjo stopnjo neodvisnosti in s tem tudi višje kakovosti storitev. S sprejetimi amandmajskimi spremembami na matičnem odboru so bile dosežene številne izboljšave, zlasti nomotehnične narave, ter nujne vsebinske dopolnitve, zlasti v delu, ki se nanaša na prehodne določbe oziroma na ohranitev pridobljenih pravic na podlagi veljavne zakonodaje. Tudi v drugi obravnavi je k dopolnjenemu predlogu zakona vloženih nekaj dodatnih amandmajev poslancev koalicijskih strank, ki se nanašajo na pridobljene pravice in na pogoje za pridobitev pravic v skladu z novim zakonom ob izpolnjevanju zakonsko predpisanih pogojev, ki so nujni za dodatno preciziranje pridobljenih pravic in pogojev za izvajanje teh pravic v prehodnem obdobju. Ker je vloženih amandmajev na drugi obravnavi k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, predlagamo, da se na isti seji opravi tudi tretja obravnava zakona. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku gospod Danilu Antonu Rancu.
Spoštovani predsedujoči, spoštovana ministrica, kolegi poslanke in poslanci! Poslanski skupini SMC in Desus sta na odboru 29. 9. posredovali predlog amandmajev odbora k predlogu zakona. V dopolnilni obrazložitvi je v imenu predlagatelja ministrica za okolje in prostor Irena Majcen povedala, da predlog zakona sledi načelom preglednosti, jasnosti in določnosti pogojev za opravljanje poklicne dejavnosti odgovornih pooblaščenih arhitektov, inženirjev, njihovi samostojnosti, neodvisnosti in reprezentativnosti. Ureja pogoje za opravljanje poklicne dejavnosti na tem področju, vključno z ureditvijo in delovanjem obeh pristojnih poklicnih zbornic, in sicer Zbornice za arhitekturo in prostor Slovenije, Inženirske zbornice Slovenije. Regulacija tega področja se izvzema iz veljavnega Zakona o graditvi objektov in ureja v samostojnem zakonu. S predlogom zakona se nadaljuje vladni strateški projekt prenosa reguliranih poklicev in dejavnosti, uresničujejo se njena priporočila glede zbornične ureditve, upoštevajo strokovne pobude za ureditev tega področja in upoštevajo zahteve evropske zakonodaje v zvezi s priznavanjem poklicnih kvalifikacij ter v zvezi s storitvami na notranjem trgu. Ministrica Irena Majcen je tudi izpostavila, da predlog zakona ob ohranitvi pridobljenih pravic kot novost predpisuje zlasti obvezno stalno strokovno usposabljanje po programu in pravilih, ki jih sprejemata pristojni zbornici, možnost disciplinskega ukrepanja zbornic in tudi izredni obnovitveni strokovni nadzor zbornic, ki bo omogočil učinkovitejše disciplinske pregone kršitev pravil stroke in etičnega kodeksa. Druga bolonjska stopnja bo vstopni pogoj za pridobitev pooblastila. Pri organizaciji obeh poklicnih zbornic pa predlog zakona večinoma ohranja veljavno ureditev in ne predvideva večjih sprememb. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da predlogi poslanskih skupin SMC in Desus za amandmaje odbora zadovoljivo naslavljajo večino pripomb iz njihovega pismenega mnenja. Predstavnik Državnega sveta je povedal, da Državni svet predlog zakona podpira, ob podpori pa vseeno izpostavlja opozorila združenj občin, ki se nanašajo na pogoje za opravljanje nalog prostorskega načrtovanja in pa na dejstvo, da predlog zakona omogoča pooblaščenim inženirjem, da opravljajo svoj posel kot javni uslužbenci v imenu in za račun organa, v katerem so zaposleni, kar pa ni predvideno za pooblaščene inženirje s področja geodezije. Mag. Barbara Škraba Flis z Inženirske zbornice Slovenije je povedala, da Inženirska zbornica Slovenije podpira predlog zakona. Predstavnik Gospodarske zbornice Slovenije mag. Vekoslav Korošec je povedal, da predlog zakona podpirajo s pridržkom. Njihove pripombe se nanašajo predvsem na določbo 6. člena, ki ne omogoča transparentnega stalnega poklicnega usposabljanja, katerega pogoje bi morala predpisati država, na 14. člen (vloga inženirskih družb v investicijskem procesu) in na 58. člen (priznavanje pridobljene izobrazbe). Predstavnik Zbornice za arhitekturo in prostor Slovenije Aleš Prijon je poudaril, da zakon podpirajo. Glavni napor zbornice je usmerjen v zagotavljanje kvalitetnih strokovnih rešitev, varovanje javnega interesa na področju urejanja prostora in graditve objektov, predlog zakona je dober in bo k temu dodal pozitiven doprinos. Razprave o posameznih členih, vloženih amandmajih in predlogih za amandmaje odbora ni bilo. Odbor je sprejel svoje predlagane amandmaje, odbor pa ni sprejel amandmaja Poslanske skupine Levica k 4. členu. Tako so postali brezpredmetni tudi amandmaji Poslanske skupine Levica k 8., 9., 14. členu ter amandma Poslanske skupine NSi k 55. členu. Odbor je v skladu s 121. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker je Državni zbor na 31. seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 17. oktobra 2017. V razpravo dajem 4. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Dr. Franc Trček, imate besedo, izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! Jaz bi bil zelo srečen, če teh amandmajev, ki jih moramo v Levici vlagati, ne bi bilo. Zakaj? Ker to pomeni, da bi potem v Državnem zboru, na resornih ministrstvih in na Vladi malo bolj resno razmišljali o ljudeh, ki neko dejavnost opravljajo. Mi imamo zdaj ta trojček, šli smo po vrsti: kaj bomo počeli s prostorom, kako bomo, po domače povedano, zidali, rušili, obnavljali in kako bomo zdaj regulirali ljudi, ki to počnejo. Verjetno nam je jasno, da gre za neko področje, za neko dejavnost, kjer potrebujemo regulacijo poklicev. Potrebujemo jo tudi kje drugje, ker ste jih deregulirali, kar praviloma pomeni nižje plače, pogosto damping in tudi slabše pogoje dela. Lakmusov papir v strokah, ki se v ožjem smislu ukvarjajo s prostorskim načrtovanjem – jaz osebno nisem pripadnik teh strok, žal ali na srečo – je, kako je s tisto, ki potegne najbolj kratko, ki je mogoče številčno najmanjša, lobistično najmanj spretna ali kakorkoli že imenujemo. V tem našem 4. členu nekako vračamo nazaj digniteto krajinskim arhitektkam in arhitektom – zakaj? Tisti, ki smo delali z njimi, ki izhajamo iz teh strok, vemo, da dejansko imajo oni, pa naj ne bodo arhitekti in gradbeniki užaljeni, največ urbanističnega znanja. V veliki meri ga imajo tudi zaradi tega, ker krajinske arhitekture [[…]]Bane, ti si v Beogradu študiral, malo je drugače, pa magistriral si iz urbanizma. Delno je to resnica tudi zaradi tega, ker neke klasične krajinske arhitekture pri nas niso mogli delati, z redkimi izjemami, in so seveda našli neko preživetveno možnost. In zdaj nekako povoziti te ljudi, jih dati nekako v drugorazrednost nekih tovrstnih profesij, se meni osebno in tudi nam v Levici zdi nedopustno. Zaradi tega vlagamo ta amandma in tudi v luči tega, da se nam bo zgodilo manj dogodkov grobih črnih gradenj, kot bomo obravnavali pri naslednji točki, ko Smučarska zveza Slovenije za trikrat preseže nekaj, za kar je imela z dokumenti požegnano gradnjo. In to je dejansko tema tega člena. Bom kar vse člene, predsedujoči, dal čez. V 8. členu bolj jasno opredelimo, kateri študijski programi so tisti, kateri ljudje so tisti, ki bodo opravljali to resno in odgovorno delo. Kar nas zelo žalosti je pa, da se v vseh teh zakonih ne dotaknemo stvarnosti, ne pogledamo skozi okno, ne vidimo tega, kar jaz pogosto pravim, pa je žal res, vesel bi bil, če bi bil to večidel političnega populizma, pa ni, ker nisem populist, da mi ne vidimo, kako živijo mlajši od 40 let v tej družbi in državi. V primerjavi z vašim Karlom Erjavcem ne bom nikoli segel do kolen v političnem populizmu kolega. [[oglašanje iz dvorane]] Prosim, če me ne prekinjate. Zakaj? Navsezadnje tudi zato, ker predavam na prostorskih študijih in ker številni mladi v najboljšem primeru, če delajo, delajo v nekih prekarnih oblikah prisilnih espejev, brezplačnih volonterskih praks in tako naprej. S tem amandmajem k 9. členu v bistvu hočemo samo to, kar ima v osnovi naša delovnopravna zakonodaja zapisano, pa smo mi na to pozabili, da bi seveda večina zaposlitev pri nas morala biti redna. Če ima delo značaj rednega razmerja, naj bo redno. Za 14. člen pa me čudi, da česa takega niste videli ali pa predlagali drugi, ki tako radi o biznisu in o tem govorite. Zdi se mi, da je pa tu predlagatelj nevarno zamešal regulirane poklice in lastništvo. Bom razložil na primeru, da bo vsem razumljivo. Tu nas je nekaj, ki prihajamo z različnih vetrov in kar nekaj vemo o tej tematiki. V enem trenutku nas bodo imeli ljudje dovolj ali se bo kdo odločil, da ne bi več kandidiral, in bomo rekli, pismo, pa dobro, saj doli v menzi se ne tepemo, ne kregamo med sabo, dajmo skupaj podjetje narediti, o prostoru kar nekaj vemo. Dobro, potrebujemo enega pravnika, imamo kolega Zorčiča, potrebujemo enega – kolega, res ne vem, iz česa si diplomiral – ki se dobro spozna na upravne postopke, bomo kolega Verbiča vzeli, Zvonko ne vem, kaj je končal, bomo njega vzeli, Dani obvlada energetiko, jaz sem prostorski sociolog. Dobro, potrebujemo tudi kakšnega gradbinca pa arhitekta pa urbanista, tu imamo srečo, Bane bo v dveh vlogah, oboje, Ljubo je gradbinec, oba imata izkušnje z resnimi gradnjami doma in v tujini. In potem, če jaz prav berem, bomo imeli probleme z lastniško strukturo naše skupne firme, ker bosta Bane pa Ljubo nadreprezentirana, mi pa ne. Veste, eno je lastništvo, drugo je pa [[…]]Poklici, ki pač imate licenco, pa vsi drugi, ki se spoznamo na prostor, pa te licence ne moremo imeti, pa imamo neka znanja in bi lahko bili solastniki. To seveda ne povozi regulacije poklicev na način, kot jo imamo pri nas, da so – če bi bil Kordiš tu, bi vam zdaj upravičeno tulil, da so – odvetniki kupovali koncesije za zdravstvo, to ni ista zgodba. Vi nam s tem zakonom, tako kot je, ko nehamo biti poslanke in poslanci, onemogočate, da bi ta ekipa, ki sem jo navedel – pa na kakšno kolegico smo pozabili, evo, kolegica Levičar bo pa imela piar čez pri nas, ker je taka izkušena novinarka in je v redu, Bojano bomo pa zaposlili za hudičevega advokata, ki bo vse gledal in kontroliral – s takim zakonom se bomo že v štartu skregali o lastniški strukturi oziroma bosta Ljubo pa Bane morala biti delno slamnata lastnika. Potem ima pa kdo krizo srednjih let, bo dobil ljubico, ljubimca pa bo rekel: »Pa počakaj, kaj boš ti slamnati lastnik, »ne ga srat«, saj ti imaš pa 25,5 %, ti boš pa več dobička dobil.« Nalašč sem vam to zelo življenjsko razložil. To je podobna zgodba, kot je Dani razlagal tisti člen pri nekem drugem zakonu, kjer se je nekako malo spregledalo. Ugotavljam, veste, Karl Marx je napisal kapital za kapitaliste, ampak očitno ga kapitalisti niste brali, ker te teme jaz tu razlagam. Ko gre za malo gospodarstvo, trošarine, pivo, sem jaz tu, ko so penezi, sem jaz tu, ko gre o lastniških strukturah, o kapitalizmu, sem tudi jaz tu. Navsezadnje bi se mi mogoče lahko organizirali tudi kot prostorska zadruga, ampak na tej točki nekako se bom ustavil. Zdi se mi, da je bilo pomembno na to opozoriti. Ali pa mogoče bi kolega Hainz na lotu zadel, pa bo rekel, glej, saj ti pubeci so v redu, jaz imam pa nekako denar, kako bomo to zdaj finančno shendlali, pa boš moral slamnatega lastnika iskati. Zdi se mi, da moramo biti tu dosti bolj natančni. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ljubo Žnidar.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Kolegice in kolegi! Tretji sveženj inženirske zakonodaje, inženirskega dela, gre za regulacijo poklicev, ki se izvzema iz obstoječe gradbene zakonodaje in se postavlja povsem samostojno. Nekaj stvari je več ali manj povzetih, je pa tu kar vidno, da gre nekako za zaščito določenih posameznih poklicev, predvsem s tem, kako bo vsak obvladoval svoj del vrtička, pa bom seveda tudi obrazložil. Bom šel kar po vrsti. Kot prvo so poklicne naloge pooblaščenega arhitekta, več ali manj dejansko ni sprememb, potem so poklicne naloge pooblaščenih inženirjev za področja strojništva, gradbeništva, elektrotehnike, tehnologije, požarne varnosti, tudi rudarstva in tako naprej, tudi geodezija je posebej, prometnega inženirstva, potem pa pod točko 5 in 6 naloge krajinskega arhitekta in poklicne naloge pooblaščenega prostorskega načrtovalca. Tu pa je dejansko, jaz bi rekel tisto, kdo bo imel večji vrt ali pa kdo bo na kateri gredi lahko oplel več plevela. Zdaj je tu jasno in načrtno precizirano, kdo se lahko s čim ukvarja. Pa ne govorimo zdaj, da bodo, ne vem, iz kakšnih drugih poklicnih resorjev, ampak zgolj iz tega arhitekturno-gradbenega dela, kdo lahko kaj dela. Če se zaustavim pri tem pooblaščenem prostorskem načrtovalcu, obveza za občine. Vemo, da je v Sloveniji specifika velikosti občin zelo različna, to so občine, ki imajo mogoče kak kvadratni meter, kilometer velikosti, pa tudi tiste malo večje ali pa če čez palec ocenim, da lahko vsako slovensko občino v povprečju v treh urah prehodiš peš, eno pa celo še prej, druge pa mogoče še malenkost kasneje. In so tu kar omejitve oziroma naloge za določene občine tudi finančno obremenjujoče prav s tem uzakonjenem, da mora občina imeti pooblaščenega prostorskega načrtovalca. Kaj pa je njegova naloga? On kontrolira izdelovalca prostorskega akta. To se pravi, naredili smo še eno nadzorno funkcijo določenega poklica, ki bo nadzoroval izdelovalca. Po mojem mnenju ali gre za svetovanje ali za nadzor ali kakorkoli, glede na specifiko občin, glede na pomembnost, zahtevnost prostorskega akta se vse to danes dobi na trgu. Zakaj smo to pristojnost občinam vzeli in jim zakonsko določili, da je pa zdaj to nov reguliran poklic? Pa smo tudi že uvedli inštitut, kjer gre za regionalni prostorski plan. Imamo inštitut za regionalno prostorsko planiranje, spet eno instanco, ki ji ne oporekam, ampak ko seštejem vse te segmente nadzora, skratka tistih, ki so sestavni del pri občinskem prostorskem načrtu, se pa te stvari kopičijo. To je podvajanje funkcij. Pa lahko, vem, da zdaj zagovarjate, ja, veste, oni imajo pa tu, pa morajo specifične občinske zadeve obvladati, in tako naprej. Če pogledam to, gre za podvajanje funkcij in nalaganje stroškov občinam. Naj bodo občine pri tem avtonomne, vsaka občina odgovorno pristopa k prostorskemu načrtovanju, tudi sam imam izkušnje s tega področja, dva občinska prostorska načrta sem izvedel, je tudi občina, ki ima to zadevo urejeno, tako da to ni zdaj nobena umetnost. Ampak če si pogledamo primerjavo, Avstrija določa, da se z izdelavo prostorskih aktov v Avstriji lahko ukvarja kdorkoli. To se pravi, da je zelo širok možen nabor, seveda pa nad tem bdi regulativa, to je Svet za prostorsko načrtovanje. Vemo, da imajo regionalno ureditev. To se pravi, da so oni z regionalno regulativo uredili to področje preglednosti, strokovnosti in tako naprej. Mi pa zdaj postavljamo na regularni ravni, pa še na občinski bi radi imeli eno regulativo. To se pravi, da smo mi bolj zahtevni kot naši sosedje v Avstriji. To je dejstvo. Imamo dve instanci, ki to potrjujeta. Zelo podoben pristop k prostorskemu načrtovanju imajo tudi v Nemčiji, je podoben avstrijskemu. Prav podoben, tudi prostorski izdelovalci so lahko zelo na široko – od arhitekta, krajinskega arhitekta, gradbenega, geodeta, geografa, urbanista in tako naprej. In nimajo posebne regulative, da mora zdaj biti pa še občinski prostorski načrtovalec. Če na regionalni uvajamo regionalno regulativo, zakaj imamo zdaj še občinsko? Vem pa, da regionalna ta moment, ta hip še ne funkcionira, ampak s sprejetjem tega zakona bo ta zadeva vzpostavljena, jo bo treba spraviti v prakso. Po mojem mnenju bo šlo tu za podvajanje funkcij oziroma to bo zdaj, bi rekel, kot da je to najbolj zahteven projekt vsake občine, ki bo speljala neko prostorsko ureditev. Ne more biti tako nadzorno regulirana, da zdaj rečem, še z dvema dodatnima instancama, z občinskim pooblaščenim prostorskim načrtovalcem in še z regionalnim, ker seveda tudi mimo regionalnega prostorskega plana določene občinske stvari ne bodo mogle iti. To je dejstvo. Hierarhija se s tem vzpostavlja in bo zelo jasno, kakšen je redosled prostorskih aktov. Seveda gledam tudi pripombe s fakultete, kjer so pripombe, da dejansko določena regulativa ni usklajena z visokošolskim študijskim programom. Vemo, da so študijski programi proces, ni to sveža peka kruha, ki ga daš v peč pa je čez pol ure pečen, ampak je to proces, ki traja več let, in da je treba imeti regulativo določenih poklicev usklajeno s šolskim, študijskim programom. S tega stališča tudi vedno gledam, kakšni so finančni učinki, tu pa se striktno navaja, da ni finančnih učinkov. Jaz se s tem ne morem strinjati, ker vem, da dve tretjini občin nimata pooblaščenega prostorskega načrtovalca in da bo ta za njih pomenil strošek ne glede na to, za kakšno obliko sodelovanja se bodo dogovorili z njim. To za občine je strošek. In to, da ni finančnih učinkov na osnovi te zakonodaje, ne drži. To ne drži oziroma povejte mi, kako se bodo občine izognile tem stroškom, če ta zakon nima finančnega učinka. Kdo bo občinam poravnal ta strošek? Ta navedba ne drži.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branislav Rajić.
Hvala lepa. Dober dan vsem! Rad bi povedal, da ta amandma Združene levice pravzaprav ni vračanje dignitete krajinskem arhitektom, ker oni jo imajo, ampak je zgolj pobiranje simpatij krajinskih arhitektov in poskus spogledovanja z njimi zaradi čisto volilnih namenov. Ko gre za arhitekturo in urbanizem, imajo največ znanja o arhitekturi in urbanizmu arhitekti, največ znanja o krajinski arhitekturi in urejanju krajine imajo krajinski arhitekti. Kaj tu ni jasno? Enostavno ne morem sprejeti teze, da se hoče s tem povoziti ljudi, stvari se postavljajo na svoje mesto. In ker kolega Trček, ki to predlaga, rad govori v prispodobah, bi jaz tudi uporabil eno; ko vas ščemi v želodcu, greste k gastroenterologu, menda, ne h ginekologu. Vsaka stroka ima svoj namen, tako da je nespodobno, nespametno in zavajajoče utemeljevati, da je izdelava urbanističnih aktov tudi v domeni krajinskih arhitektov. Je, ampak v določeni, manjši domeni, generalno pa ne. Jaz torej nisem za sprejetje tega amandmaja.
Hvala lepa. Replika [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ne ne, potem ima pa besedo gospa ministrica Irena Majcen. Replika, dr. Franc Trček, izvolite.
Dobro, potem pa replika. Vsak, ki bo šel gledat, koliko je arhitektov v Sloveniji, koliko je krajinskih arhitektov in arhitekt, bo videl, da v bistvu Bane, ki ga imam sicer zelo rad, tukaj bučke prodaja. Vsak, ki je bral obrazložitev, kar je gospa ministrica pri obrazložitvi predhodnega zakona povedala uvodoma o tem, kaj in kako bomo gradili, kaj je namen tega zakona, pa če je star 4 leta, ve, da rabimo vse te stroke. Meni zdaj strokovec pošilja, danes so spet prišli novi dopisi strok, naj se na OPPN to uredi, da se nekako ne daje licenca samo arhitektom. Če kdo navija samo za svojo ožjo stroko – in tukaj ti moram reči tudi neodgovorno, Bane, ker si navsezadnje magistriral iz urbanizma – si to ti, ne jaz. Tukaj smo prostorski sociologi itak tisti, ki ne bomo nikoli pri koritu. Mogoče, če na lotu zadenem, tista druga zgodba. Moram se pa gospe ministrici opravičiti, seveda bi v tisto firmo tudi vas vzel, koga pa drugega, ker kdo ima pa več izkušenj kot vi. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Irena Majcen, ministrica za okolje in prostor.
Hvala. Mogoče bi komentirala amandmaje, pa spet ne zato, kdo jih je vložil, ampak bolj grem na vsebinsko plat. Prepričana sem, da Ministrstvo za okolje in prostor pri tej pripravi zakona ni nikogar opredeljevalo kot drugorazredno službo ali izobrazbo ali ljudi. Pri navajanju štirih reguliranih poklicev – priznam, da ne morem zdaj sama sebe poslušati, ampak – sem prav gotovo navedla, da so to pooblaščeni arhitekt, pooblaščeni inženir, pooblaščeni krajinski arhitekt in pooblaščeni prostorski načrtovalec. Če nisem, se opravičujem, priznam, da sama sebi dopustim, da se jaz tudi kdaj zmotim. Krajinske arhitekte seveda ohranjamo z njihovim znanjem, v petek imajo 25-letnico delovanja društva, torej so v našem prostoru že dolgo časa, in ohranjamo te njihove pridobljene pravice. Za naprej jim tudi ne izključujejo možnosti, da pridobijo pooblastilo za prostorskega načrtovalca, torej se lahko priglasijo k izpitu. Mislim, da je to korektno. Edino, na žalost je tako, tu pa dr. Trček sigurno več ve kot jaz, ker jaz o visokem šolstvu oziroma o vseh teh potrebnih procedurah za programe res nimam nobenega znanja, in zdaj navajam samo to, da imajo arhitekti urbanistično znanje vključeno v izobraževalni program, ki je bil potrjen v Evropski komisiji. Zato imajo za naprej oni osnovno oziroma to svojo licenco širše in vključuje tudi izdelavo OPPN-ja. Če bodo na podobnih izobraževalnih programih pridobili to potrdilo na Evropski komisiji, se lahko seveda v kasnejšem obdobju predpis spremeni. Interdisciplinarnost pri prostorskem načrtovanju pa ureja ZUreP. Seveda se strinjamo, res je, to prostorsko načrtovanje mora biti, je nuja, da je čim bolj interdisciplinarno. Glede amandmaja k 8. členu. Mislim, da je podrobnost določena v kompetenčni platformi, tako da tudi temu amandmaju ne dajemo podpore. Potem imamo 9. člen, mi govorimo o obvezni zaposlitvi, obveznosti [[nerazumljivo]]pripravništva in sta bili tudi ti dve možnosti v javni razpravi zavrnjeni. Meni je zaradi tega zelo žal, ampak zato pa je javna razprava, da se tudi pobude iz javne razprave vključijo pri pripravi zakonov. Če govorimo o 14. členu, torej takšne občine gospodarskih subjektov so na trgu, zato je to tudi vključeno v možno obliko opravljanja dejavnosti. Bi pa še nadalje povedala, da je prostorski načrtovalec reguliran poklic že v Zakonu o graditvi objektov, torej zakonu, ki sedaj velja in ni reguliran na novo. Sama res nimam izkušenj pa tudi se pravzaprav nisem ukvarjala s tem, ampak sodelavci mi povedo, da Nemčija ima reguliran poklic prostorskega načrtovalca in urbanista, Avstrija pa ne. Mi seveda ne govorimo sedaj o novi regulaciji, je pa res, da ta prostorski načrtovalec vodi izdelavo izvedbenih prostorskih aktov, OPPN-jev in OPN-jev. Zdaj se spet vračam na svojo pobudo, da bo težko malim občinam, ki ne bodo imele skupne občinske uprave, nekatere so že pristopile k temu, izkoristile vse možnosti, ki jih daje zakonodaja, da imajo to skupno občinsko upravo tudi dodatno sofinancirano, in seveda je kvaliteta dela ljudi na takih območjih višja. Prostorski načrtovalec pa ne bo delal regionalnih in prostorskih načrtov oziroma strateških aktov. Upam, da sem bila zadovoljiva, dr. Trček mi bo sigurno veliko nazaj povedal, ampak jaz mislim, da sem pokrila vse, kar je bilo treba pokriti. Hvala.
Hvala lepa. Vidim, da je še želja za razpravo. Prosim, da se prijavite. Dr. Franc Trček, imate besedo, izvolite.
Hvala za besedo. Ne bom veliko nazaj povedal, gospa ministrica, očitno so vas arhitekti od vseh teh strok, vas ali vaše sodelavce, nekako najbolj uspešno zlobirali, to je dejstvo. Mogoče, ne vem, ker je Bane tako šarmanten. Evo, to nam je danes padlo noter, tudi vi ste dobili ta mail: »Pričakujemo, da boste podprli stroko in prispevali k temu, da bo prostorski načrtovalec postal ugleden poklic, dostopen vsem, ki na osnovni kompetenc, pridobljenih s študijem, delovnimi izkušnjami,« in tako naprej, »imajo ta znanja. Zato v upanju, da boste podprli amandma, ki ga pošiljajo Oddelek za krajinsko arhitekturo z Biotehniške fakultete, Fakulteta za gradbeništvo in geodezijo – Katedra za prostorsko planiranje, Oddelek za geografijo, Inženirska zbornica Slovenije, Društvo urbanistov in prostorskih planerjev, Društvo krajinskih arhitektov, Zveza geodetov Slovenije,« jaz bi najraje prostorske sociologe klical pa jih za ušesa, ker še njih niso notri napisali, pa še koga bi lahko omenil. Jaz bi v bistvu pri 8. členu, z mojim strokovcem smo se malo kregali, ali dam notri še urbanizma, še okoljske strokovnjake je dal notri. Veste, jaz sem predaval leta nazaj na Zavrtanikovi Politehniki, tam je tudi kar nekaj ljudi, ki imajo kar nekaj znanja, da se nam kak Kemis ali kaj podobnega ne bi zgodilo. Kaj sporoča to, da vi zavračate te naše člene? To nekako sporoča mladim ljudem, spokajte iz Slovenije; razen tistih arhitektov, ki boste tukaj nekako lahko preživeli. Vi seveda nimate izkušenj s slovenskim visokim šolstvom, pa dobro, da jih nimate, ker boste 15 let dlje živeli zaradi tega, ampak mi imamo nek cel niz programov ljudi, ki jih šolamo, da bi se bolj odgovorno vedli do okolja in prostora, zdaj jim bomo pa tu odvzeli možnost, da bi pri tem skupaj sodelovali. Pojdite si v magnetogram prebrat, ministrica, kako ste ubesedovali GZ. Kaj je namen GZ, tistih prvih nekaj stavkov? Po tistih prvih nekaj stavkih potrebujete vse te ljudi, ki sem jih navedel, pa vse te ustanove, ki sem jih navedel, pa še en kombi nas prostorskih sociologov in sociologinj ali mali avtobus, da bodo DPN-ji, RPN-ji, OPN-ji, OPPN-ji boljši. V tej luči bi morala predsedniška kandidatka SMC in resorna ministrica za šolstvo na Vladi to malo bolj natančno prebrati in znoreti, pa tega ni naredila. To se mi zdi problematično. Pa tudi moja stanovska kolegica pa ministrica SD, ki se ukvarja z delom, bi morala znoreti pa tem mladim ljudem dati boljše in drugačne pogoje. Po tem, kar jaz zdaj govorim, mene verjetno v naslednji vladi ne bo, ker kdo bi imel pa takega norca na Vladi, ki bi to toliko težil, ampak tako bi morala odgovorno delati Vlada. Seveda ne morete vi pa vaše državne sekretarke vsega tega pokriti, saj mi je jasno, da cele dneve garate. Vas mogoče peljejo z avtom domov, tu malo prihranite, pa toliko več delate, jaz pa na vlaku delam, tu je razlika. Ampak tu se bom nekako zdaj ustavil. Tu gre za neko neodgovorno problematiko sporočanja. Ne vem, mogoče boste morali iti vi ali vaša državna sekretarka ob tej 25-letnici se tja pokazati, jaz si s takim sprejetim zakonom ne bi upal niti z vrečko na glavi iti, pa na zeleno pobarvan. Pa ne bi bil rad žaljiv do vas, to bi vam morali ljudje – in to je tudi ta problem sektorske delitve pri nas – to bi vam morali tisti dve kolegici, ki sem ju navedel, reči, počakaj, Irena, to pa tako ne bo šlo. Za to gre in zato so ti naši členi, razen tistega zadnjega, ki ločuje lastništvo in stroko, ne nujno, ampak delno, ki pač omogoča neke lastniške strukture.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Dušan Verbič.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Moram priznati, da se bom kar malo bolj tesno navezal na spoštovanega kolega, ki je ravnokar razlagal potrebnost teh amandmajev. Takoj na začetku povem, da sem trdno na stališču ministrice, argumentacija je naslednja. Vsi, ki smo sodelovali na matičnem odboru smo bili priča ob obilici vabljenih tudi neki obliki sporočila, da vsi ti izobraženi, ki se jih s tem trojčkom ali tem tretjim zakonom okarakterizira kot regulacija poklicev, ki jih nedvomno potrebuje slovenski prostor na področju vseh treh zakonov, da se pojavi interes, so itak tako ali drugače vključeni v zbornice. Tukaj mislim, da moj kolega, ki je predlagal določene amandmaje, in na kar se je tudi dr. Trček nekoliko navezal v svoji razpravi, je treba razumeti, ne solidarnost, ampak dejstvo je, da je spoštovani kolega predlagal v imenu neke zbornice amandmaje. Jaz ne vidim tukaj nič slabega in je prav, da se pogovarjamo o demokratičnosti. Da je pa predlagatelj v tem primeru, s strani Vlade se je odločilo, da so bili v neki smeri tisti predlogi zelo ozko interesno usmerjeni, jaz ne vidim v tem nič slabega in tudi ni nič narobe, pa čeprav se je poslanec pojavil, da predlaga neke zadeve v interesu neke zbornice. Tisto, kar sem želel reči, malce se bom spustil v dialog z dr. Trčkom, regulacija poklicev, dejstvo, v tem segmentu mora biti. Tudi sam zelo zagovarjam, da stroka mora biti vključena v tako imenovani trojček zakonov, ampak ključno vprašanje je, pa bom navedel dve stvari, ki pa prav napotujeta na to, da tudi te tako imenovane asociacije zbornic in podobno v sprejetju ali obravnavi paketa takih zakonov vidijo, kar je legitimno, interes, tržno nišo in podobno. Tukaj je pač nekje neka meja. In če se dotaknem samo dveh zadev, ki sta bili premalo izpostavljeni na matičnem odboru in tudi danes v tej razpravi. Mislim, da skoraj nihče ni omenil nečesa, OPN je bil z zakonom zavezan, da se sprejema do leta 2009. Bilo je rečeno, v 149 občinah so zadevo izpeljali, v 54 občinah kaj se ve, koliko let ali desetletje je vseskozi odprto, v 8 občinah sploh začeli niso tega postopka, in to so te realnosti, v zvezi s katerimi se potem pa pri sprejetju tovrstnih paketov zakonodaje vedno malce stvari obračajo ali usmerjajo na popolnoma druge zadeve. Tesno v povezavi s tem bi se dotaknil ene funkcije, vezane na predhodni zakon, ki pa je še kako vezana na regulacijo poklicev, in to je nadzornik pri sami gradnji, za katerega vemo, da je vez med projektantom in investitorjem. Mislim, da ni nobenega izmed nas ali pa v širši javnosti drugačnega mnenja, kot je to, da nadzornik, ki je postavljen, je oseba, ki je v prvi vrsti vredna zaupanja in daleč v ospredju z nekimi strokovnimi kompetencami, in smo dobesedno potem na tej tako imenovani regulaciji poklicev. To je pač nek predpogoj, če želimo. Hkrati pa se s tem zakonom, ki sem ga ravnokar omenil, želijo tudi izboljševati postopki v hitrosti, v cenenosti do investitorja, predvsem pa v zaupanju, da investitor, ki je zaupal neki osebi, v tem primeru projektantu, izgradnjo te tako imenovane projektne dokumentacije, prav gotovo zaupa neki osebi, ki izvira iz reguliranega poklica. Da ne govorim potem o tem, če se slučajno ta oseba, ki ima neko zaupanje pri investitorju, pojavi tudi kot pooblaščenec v postopku pridobivanja gradbenega dovoljenja, ker priznam, da je mučno v marsikaterih primerih v odnosu do upravnega organa. Se pravi, mora biti res strokoven, da to zaupanje investitorja potem tudi izpelje v odnosu do pridobitve gradbenega dovoljenja, v zahtevnejših zadevah pa, vemo, še celo tudi uporabno dovoljenje. Tisto, kar se mi pri tej zadevi zdi, da je pa ključno in se premalokrat poudarja, da se iz naslova teh reguliranih poklicev na strani investitorja v neki smeri pričakuje že v začetni fazi, da bo ta oseba ne samo strokovna, ampak tudi na drugih področjih zelo aktivno sodelovala v uresničevanju ciljev investitorja, posebno pa v tistih lokalnih skupnostih ali občinah, ne glede na to, ali že imajo OPN ali ga nimajo, da se bo interes investitorja uresničil na tem lokalnem občinskem nivoju. Se pravi, pod tisto, kot poznamo, spremembe namembnosti, umestitev v prostor in podobno. Zaradi tega je še kako pomembna ta regulacija poklicev, da imaš nabor strokovnjakov, ki se jih na tak ali drugačen način vključuje v te procese. Zavedamo pa se vsi, da s tem, ko se interesna združenja oblikujejo, ustanavljajo razne zbornice in podobno, je logično, mi smo praktično odprto tržno gospodarstvo, vsak išče neko svojo nišo, jasno pa je, da je tukaj tista meja med javnim interesom, interesom investitorja in po drugi strani tudi države, ki pa mora imeti neke omejitve. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika, izvolite dr. Franc Trček.
Hvala. Saj kolega je zelo jasno in lepo povedal, da ste podlegli lobiju arhitektov. Pa jih spoštujem, ni problema. Ampak kdo je največji investitor ne le v Sloveniji, ampak tudi v kakšnih drugih večjih državah, zelo odkrito povedano, infrastruktura gor in dol? Država, lokalna skupnost. In odgovornost države je, da razmisli o spektru vednosti, ki jih potrebuje pri tem. Zato v bistvu gre in tukaj je problem, da ste se zožili samo na arhitekte. Od konkretne investicije do investicije se pa seveda dela različni koktajl teh vednosti, ki jih potrebuješ, in tukaj je problem in tukaj nespoštljivost do številnih strok [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo pri tem členu. V razpravo dajem 8. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Ne. Hvala lepa, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 9. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Ne. Hvala lepa, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 14. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Ne. Hvala lepa, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 50. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ne. Hvala lepa, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 5. člen ter amandma Poslanske skupine Nove Slovenije in amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ne. Hvala lepa, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 56. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ne. Hvala lepa, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 58. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Nihče ne želi razpravljati. Hvala lepa. S tem zaključujem razpravo v celoti. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 15. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 5. točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O TRIGLAVSKEM NARODNEM PARKU PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade gospe Lidiji Sberbank, državni sekretarki na Ministrstvu za okolje in prostor. [[oglašanje iz dvorane]] Stebernak, oprostite. Izvolite, gospa Lidija Stebernak. LIDIJA STEBERNAK: Spoštovani poslanci, spoštovani predsedujoči! Razlog za spremembo Zakona o Triglavskem narodnem parku je, da se ob doseganju ciljev varstva narave in zavarovanja Triglavskega narodnega parka zagotovijo tudi pravne podlage za legalizacijo in ekološko sanacijo obstoječega vodnega zbiralnika na območju športnorekreacijskega centra Pokljuka, ki v obstoječem obsegu nima bistvenega vpliva na okolje, predstavlja pa ekološko past, zato je potrebna sanacija. Predlagana sprememba upošteva gradiva, na podlagi katerih je Evropska komisija zaprla predsodni postopek v zvezi z gradnjo biatlonskega centra na Rudnem polju. Uredi se tudi možnost gradnje vodnih zadrževalnikov v drugih rekreacijskih središčih, ki so določena v prvem odstavku 74. člena Zakona o Triglavskem narodnem parku. Poleg tega se s to spremembo zagotovijo tudi pravne podlage, da lokalne skupnosti lahko načrtujejo ustrezne državne prostorske ureditve v Triglavskem narodnem parku, urejajo pa se tudi izjeme za dve regionalni cesti, to sta Kranjska gora–Ruska cesta–Vršič–Trenta in cesta Strmec na predelu Mangartsko sedlo, od varstvenih režimov, ki veljajo za ožja zavarovana območja v primeru naravnih nesreč, ko ni mogoče ceste sanirati po obstoječi trasi. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila dajem besedo podpredsedniku gospodu Danilu Antonu Rancu. Izvolite, gospod Danilo Anton Ranc.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani predstavnice ministrstva, kolegi poslanke in poslanci! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 33. seji 3. 10. 2017 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Triglavskem narodnem parku, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po skrajšanem postopku predložila Vlada. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 104. seji 8. 9. 2017 sklenil, da se predlog zakona obravnava po skrajšanem postopku. V poslovniškem roku so bili vloženi amandmaji poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 3. in 5. členu. Na seji odbora so sodelovali predstavniki Ministrstva za okolje in prostor, Državnega sveta, Občine Bohinj, Zveze ekoloških gibanj Slovenije ter Zakonodajno-pravne službe. V uvodni dopolnilni obrazložitvi je ministrica za okolje in prostor predstavila glavne cilje in poglavitne rešitve predlaganega zakona. Poudarila je, da je razlog za predlagano spremembo zagotoviti pravne podlage za legalizacijo in ekološko sanacijo obstoječega vodnega zbiralnika v športnorekreacijskem centru Pokljuka, ki v obstoječem obsegu nima bistvenega vpliva na okolje, predstavlja pa ekološko past in je sanacija zelo potrebna. Predlagana sprememba upošteva gradiva, na podlagi katerih je Evropska komisija zaprla predsodni postopek v zvezi z gradnjo biatlonskega centra na Rudnem polju. S predlaganim zakonom se ureja tudi možnost gradnje vodnih zadrževalnikov v drugih rekreacijskih središčih, ki so določena v prvem odstavku 74. člena Zakona o Triglavskem narodnem parku. Poleg tega se s predlagano spremembo zagotovijo pravne podlage za možnost, da lokalne skupnosti lahko načrtujejo ustrezne prostorske ureditve v Triglavskem narodnem parku. Ureja se tudi izjema za regionalno cesto od varstvenih režimov, ki veljajo za ožja zavarovalna območja v primeru naravnih nesreč. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je pojasnila, da sta z vloženima amandmajema pripombi, ki sta nomotehnične narave, ustrezno upoštevani. Predsednik Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj je pojasnil razloge, zaradi katerih komisija predlog zakona podpira. Na seji je sodeloval tudi župan Občine Bohinj, ki je menil, da predlagani zakon pomeni korak naprej pri urejanju problematike s tega področja. Nadalje je predlagal, da bi se upravljanje Triglavskega narodnega parka preneslo na lokalne skupnosti. V nadaljevanju je na seji sodelujoči predstavnik Zveze ekoloških gibanj Slovenije pojasnil, da zveza ne nasprotuje sprejetju predlaganega zakona. Opozarja, da te spremembe ne bi smele biti opravičilo za morebitna problematična poseganja v Triglavski narodni park. V krajši razpravi je bilo izraženo mnenje, da gre za korak v pravo smer pri odpravljanju nekaterih težav na tem področju. Postavljeno je bilo vprašanje glede prepovedi kolesarjenja na nekaterih področjih ter izražena potreba po imenovanju direktorja Triglavskega narodnega parka. Ministrica je pojasnila, da bosta reševanje problematike kolesarjenja ter obravnava drugih občinskih pobud predmet razprave v okviru priprave prve naslednje spremembe zakona. Odbor je v skladu z drugim odstavkom 130. člena Poslovnika Državnega zbora obravnaval amandmaja poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 3. in 5. členu ter ju tudi sprejel. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih tudi sprejel. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospa Vojka Šergan bo predstavila stališče Poslanske skupine SMC, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani predstavniki ministrstva, kolegice in kolegi! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Triglavskem narodnem parku danes sprejemamo predvsem s ciljem zagotovitve pravne podlage za ekološko sanacijo vodnega zbiralnika na Rudnem polju na Pokljuki in za omogočanje trajnostnega razvoja rekreacijskih središč v Triglavskem narodnem parku. Predlog zakona tako prinaša tri glavne rešitve. Zato, da se omogoči legalizacija in ekološka sanacija vodnega zbiralnika na območju Rudnega polja na Pokljuki, se v 74. členu Zakona o Triglavskem narodnem parku dodaja nov odstavek, s katerim se določa, da se na Rudnem polju legalizira in sanira obstoječ vodni zbiralnik ter se dovoli gradnja vodnih zbiralnikov v obstoječih rekreacijskih središčih. Vodni zbiralnik je bil v okviru športnorekreacijskega centra na Rudnem polju zgrajen leta 2009, in sicer v nasprotju z načrtovano projektno dokumentacijo, ki je bila podlaga za izdajo gradbenega dovoljenja. S sprejetjem te novele bo to stanje mogoče pravno sanirati in omogočiti legalizacijo objekta. Z vzpostavitvijo pravne možnosti se poenostavljajo tudi postopki parkovnih lokalnih skupnosti za načrtovanje prostorskih ureditev državnega pomena, če se seveda pristojno ministrstvo, torej Ministrstvo za okolje in prostor, in parkovna lokalna skupnost tako dogovorita. Predlagana dopolnitev 22. člena zakona uvaja to možnost in predpisuje poseben dogovor med pristojnim ministrstvom in zainteresirano lokalno skupnostjo, s katerim se uredijo medsebojna razmerja v postopku. Novela poleg naštetega prinaša tudi ustrezno rešitev za primere naravnih nesreč, ki lahko poškodujejo obstoječo infrastrukturo. Leta 2012 se je tako na primer na odseku Strmec–Mangart sprožil večji skalni podor, ki ga je treba sanirati. Ministrstvo za okolje in prostor namreč ocenjuje, da sanacija ogroženega dela ceste tako s finančnega kot s tehničnega vidika ni smiselna, kot rešitev pa se predlagata razširitev obstoječe ceste do planinske koče in gradnja nove ceste, dolge do 300 metrov, do priključka na obstoječo cesto. To pa glede na predlagano rešitev in glede na obstoječ Zakon o Triglavskem narodnem parku ni mogoče, zato se v 18. členu Zakona o Triglavskem narodnem parku dodaja nov četrti odstavek, s katerim se določa, da se v primeru naravnih nesreč lahko načrtujejo in gradijo deli določenih cest, kadar njihova uporaba in obnova ni mogoča. V Poslanski skupini Stranke modernega centra menimo, da predlog novele vsebuje nujne rešitve, ki bodo rešile dejanske težave, ki se odražajo znotraj Triglavskega narodnega parka, zato bomo predlog sprememb in dopolnitev Zakona o Triglavskem narodnem parku podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Danijel Krivec bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Lep pozdrav ekipi ministrstva, kolegicam in kolegom! Naj povem na začetku, da bomo tudi v naši poslanski skupini to novelo Zakona o Triglavskem narodnem parku podprli. Gre za reševanje nekega zatečenega stanja, ki je potrebno sanacije, sanacije pa seveda na ta način, da se s popravkom zakona omogoči tudi legalizacija v naravi. Gre za, kot je bilo že večkrat povedano, legalizacijo in ekološko sanacijo vodnega zbiralnika zraven biatlonskega centra na Pokljuki. Popravek gre v smeri tudi drugih gradenj vodnih zbiralnikov, na primer Vogla, gre tudi za to, da se spreminjajo pravne podlage in da se dopušča urejanje določenih umestitev z občinskimi prostorskimi načrti na teh območjih, in nazadnje tudi za možnost nadomestne gradnje ceste na Mangart, ki jo je v preteklosti odnesel plaz in je na zavarovanem območju. Z moje strani zahvala tudi ministrstvu, v tem primeru je prisluhnilo pobudam, ki so prihajale iz parkovnih lokalnih skupnosti in tud s strani poslancev, ki sodelujemo na tem odboru. Sem pa do neke mere pričakoval rešitev, ki smo jo poslanci zagovarjali tudi na vseh odborih za infrastrukturo in prostor, to je, da se v tej noveli razreši oziroma odpravi tudi anomalija v zakonu, ki govori o tem, da je kolesarjenje v prvem in drugem območju dovoljeno, ni pa dovoljeno v tretjem območju, ki je z zakonom najmanj varovano. Odgovor ministrice je bil, da je bil dogovor z župani v drugačni smeri, upam, da bomo to zadevo rešili, seveda pa dvomim, da bo to ministrica rešila v jeseni, tako kot je obljubila na odboru. Še na eno stvar želim opozoriti pri sprejemanju te novele zakona. Velik del, po mojem mnenju, teh stvari, ki niso bile v preteklosti rešene, gre tudi na račun tega, da naš največji nacionalni park še vedno vodi vršilec dolžnosti. V celotnem mandatu te vlade vlada ni uspela imenovati direktorja tako pomembne institucije, kot je Triglavski narodni park, in s tem omogočiti, da se nekatere stvari tudi sistemsko rešujejo, predvsem pa, da imajo parkovne lokalne skupnosti, ki so pomemben subjekt, nekega kredibilnega sogovornika tako pri spremembah določenih ureditev v primeru upravljavskega načrta kot tudi v primeru sprememb na področju zakonodaje, ki ureja to področje. Upam, da bo ministrica zadevo rešila do konca tega leta, kajti mandat zdajšnjemu vršilcu dolžnosti poteče januarja drugo leto, in to bi bila ne nazadnje tudi dobra popotnica za to, da bi se dopolnitve, ki jih zakon o TNP vsekakor potrebuje, lahko normalno izvedle.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Gantar bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala lepa, podpredsednik. Dober dan vsem! V naši poslanski skupini bomo podprli predlog novele Zakona o Triglavskem narodnem parku, ker gre tudi za novelo, ki jo podpira lokalna skupnost oziroma vse lokalne skupnosti, ki ležijo na območju narodnega parka in so bile obenem tudi kritiki dosedanjega veljavnega zakona. Tudi s strani bohinjskega župana je bilo izraženo zadovoljstvo, ker se zadeve končno premikajo v pravo smer. Z novelo zakona bo namreč dovoljena gradnja vodnih zadrževalnikov v rekreacijskih središčih, kar bo omogočilo umetno zasneževanje tudi na smučišču Vogel. S tem bo smučarska sezona pomembno podaljšana. Seveda pa bo občina morala pripraviti kakovosten občinski prostorski načrt, s katerim bo zasneževanje tudi omogočeno. Novela zakona bo omogočila še ekološko sanacijo in legalizacijo vodnega zbiralnika na območju športnorekreacijskega centra Pokljuka, vodni zbiralnik na Pokljuki je namreč po veljavnem zakonu, ki ureja graditev objektov, neskladna gradnja, saj je njegov obseg večji, kot je bilo načrtovano v projektni dokumentaciji, ki je bila tudi podlaga za gradbeno dovoljenje. Predlog zakona prinaša poenostavitev postopka v primeru načrtovanja prostorskih ureditev državnega pomena v narodnem parku, po katerem lahko ob predhodnem soglasju države te prostorske ureditve načrtuje tudi lokalna skupnost, ter možnost izjeme od varstvenih režimov za ožja zavarovana območja, ko bo potrebna sanacija ceste, ki je bila poškodovana na primer zaradi naravne nesreče. V Poslanski skupini Desus pričakujemo, da bo naslednja novela Zakona o Triglavskem narodnem parku prinesla še nekatere druge potrebne vsebine, za katere želijo občine, ki ležijo na področju Triglavskega narodnega parka, da se čim prej uredijo. Ena takšnih je na primer ta, da bi se dovolile sezonske turistične infrastrukture ali pa vzpostavitev zgodovinskih tematskih poti in nadelave zavarovanih planinskih poti in tako naprej. Na koncu želim opozoriti še na Uredbo o Načrtu upravljanja Triglavskega narodnega parka za obdobje 2016–2025, ki pomeni obvezo vseh resorjev, ne samo okoljskega ministrstva, da opravijo določene naloge in zagotovijo finančna sredstva za dosego ciljev, ki jih določa veljavni Zakon o Triglavskem narodnem parku. S tem se bodo zagotovila sredstva za izvajanje 10. in 11. člena veljavnega zakona, ki določata vsebine in načine razvojnih usmeritev znotraj Triglavskega narodnega parka. To bo olajšalo življenje in omogočilo razvoj v lokalnih skupnostih, ki ležijo na območju Triglavskega narodnega parka. Kot rečeno, bomo v Poslanski skupini Desus predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Zvonko Lah bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke in poslanci! Slovenija je dežela s čudovito neokrnjeno naravo, ki jo cenimo tako prebivalci kot tudi turisti. Naravne danosti so glavni pogoj za razvoj zelenega in odgovornega turizma. Poleg Zelene prestolnice Evrope je v preteklem letu Slovenija prejela tudi prestižni naziv Zelena destinacija. Triglavski narodni park je eden najstarejših parkov v Evropi in edini narodni park v Sloveniji. Obsega 83 tisoč 982 hektarjev in 33 naselij, ki se nahajajo v osmih občinah, največji del je v občinah Bovec in Bohinj. Vzpostavitev zavarovanega območja se določi s strokovnimi podlagami in v splošnem pomeni, da se v določenem geografskem prostoru uveljavi režim varovanja, ki omejuje ali prepoveduje določene posege v prostor. Pred nami je torej Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Triglavskem narodnem parku, s katerim omogočamo legalizacijo in ekološko sanacijo vodnega zbiralnika na Rudnem polju in s tem trajnostni razvoj športnorekreacijskega centra Pokljuka. Eden izmed razlogov, zakaj je Vlada predlagala to spremembo zakona, je predsodni postopek Evropske komisije. Za izvedbo tega projekta je Slovenija oziroma športnorekreacijski center Pokljuka prejel 6,5 milijona evrov iz evropskih virov. Da bi se izognili vračilu sredstev, je Ministrstvo za okolje in prostor kot sanacijski ukrep za športnorekreacijski center, ki obratuje že osem let, predlagalo izdelavo poznejše presoje vplivov na okolje in spremembe v Zakonu o Triglavskem narodnem parku. Za posege v prostor, ki so potrebni za legalizacijo in izvedbo ekološke sanacije, na primer preoblikovanje in sonaravna ureditev strme brežine, je treba pridobiti gradbeno dovoljenje. Ker gre za gradnjo vodnega zbiralnika v tretjem varstvenem območju Triglavskega narodnega parka, za katero zakon prepoveduje gradnjo površinskih vod in zbiralnikov, razen zbiralnikov za napajanje živine, naravovarstvenega soglasja in gradbenega dovoljenja na tem območju brez spremembe zakona ni možno pridobiti. To je torej ključni razlog za vladno novelo. Poslanska skupina Nove Slovenije je skupaj s Poslansko skupino nepovezanih poslancev že meseca marca vložila priporočila v zvezi z učinkovitim izvajanjem Zakona o Triglavskem narodnem parku, predvsem izvajanje 10. in 11. člena zakona. Župan Bohinja je na odboru povedal, da jih je Ministrstvo za okolje in prostor takoj po sprejetju priporočil pozvalo, da jim predložijo načrte razvojnih programov. Močno upamo, da bo ministrstvo tokrat sposobno pričeti izvajati ta dva člena v polni meri. Vsekakor bomo to problematiko v naši poslanski skupini spremljali, in če ne bo vidnih sprememb, tudi ustrezno ukrepali. Poleg tega je župan Bohinja ponovno opozoril, da Triglavski narodni park še vedno nima uradnega direktorja, že leta se imenuje zgolj vršilca dolžnosti. Tudi upravljanje parka bi bilo po besedah župana treba prenesti na lokalno skupnost, le ta ve, kaj je za park dobro in učinkovito. V Poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da so pomisleki in predlogi župana na mestu, zato pozivamo Vlado oziroma Ministrstvo za okolje in prostor, da za predloge pripravi ustrezne rešitve. Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije bomo predlog zakona soglasno podprli.
Hvala lepa. Dr. Franc Trček bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Hvala. Ker je tako lepo stališče, ga bom najprej prebral, potem pa mogoče še kaj dodal. Namen obravnavanega zakona je v bistvu legalizacija črne gradnje vodnega zbiralnika športnorekreacijskega centra Pokljuka, kar ste vsi do zdaj nekako napol zakrivali. Do te črne gradnje je prišlo namenoma, saj je bil vodni zbiralnik zgrajen v več kot trikrat večji velikosti, kot je predvidena v gradbenem dovoljenju. Investitor, Smučarska zveza Slovenije, je povozil vse pravne norme in pod vprašaj postavil sofinanciranje izgradnje vodnega zbiralnika iz evropskih kohezijskih sredstev. Za nelegalno zgrajen objekt ni nihče nikoli odgovarjal, presoje vplivov na okolje, druge študije so se za potrebe legalizacije delale post festum, prav tako vsi omilitveni ukrepi. V Levici se strinjamo, da gre za objekt državnega pomena, ne glede na to pa ostaja dejstvo, da nihče v Smučarski zvezi ni zgubil funkcije, nihče ni plačal kazni za črnograditeljstvo, zgodilo se ni popolnoma nič. Kaj sporočamo z obravnavanim zakonom investitorjem? Sporočamo: če nas boste prepričali, da je vaš objekt za državo pomemben, potem je lahko tudi zgrajen ne le na črno, ampak lahko tudi do trikrat, štirikrat preseže velikost, ki je predvidena v gradbenem dovoljenju, država bo vaš objekt legalizirala, če bo treba tudi sprejela poseben zakon ali noveliranje, hkrati pa ostale male investitorje, tu imam v mislih predvsem vse preostale državljanke in državljane, postavila v drugorazredni položaj. Eni se morajo oziroma moramo držati gradbenega dovoljenja, gradbene zakonodaje, trojčka, o katerem smo govorili, drugi očitno lahko delajo, kar hočejo, če je problem zakon, bo pa vladajoča koalicija, skoraj katerakoli, le-tega spremenila. Za večino prostorski red velja, za izbrano manjšino pa očitno ne. Smučarska zveza Slovenije je s to črno gradnjo vzela državo za talca, izvedla projekt tako, da ni skladen s predpisi ohranjanja narave in so bili potrebi naknadni omejitveni ukrepi, ogrozila financiranje s strani Evropske unije, povzročila državi nepotrebne stroške, ki niso zanemarljivi. Da se črna gradnja legalizira in prepreči izguba evropskih sredstev, smo se morali dodatno angažirati Agencija za okolje, Inšpektorat za okolje in prostor, Ministrstvo za okolje in prostor, Vlada in ne nazadnje tudi mi v Državnem zboru. Treba je bilo sprejeti vrsto upravnih postopkov in na koncu še spreminjati zakonodajo, pa vendar nihče ni in očitno tudi ne bo odgovarjal. S sprejetjem zakona po skrajšanem postopku se bo vse skupaj lepo pometlo pod preprogo. Poleg legalizacije omenjene črne gradnje bo zakon omogočil gradnjo novih manjših vodnih zadrževalnikov, športnorekreacijski center, kar do sedaj ni bilo mogoče. To je tudi razlog, zaradi katerega v Levici temu zakonu ne bomo nasprotovali. Ti centri potrebujejo – to ste že drugi razlagali, ne bom tega naprej bral. Ampak vendar pa morajo ti biti zgrajeni skladno s predpisi o ohranjanju narave in z gradbenimi dovoljenji in ostalo prostorsko dokumentacijo, ki je za njih izdana, in ne tako, kot se je to dogajalo v primeru obstoječega zadrževalnika, ki ga zdaj legaliziramo. Sprejetje tega zakona postavlja nevaren precedens, da temu ne bo tako. Če je država naredila izjemo prvič, zakaj je ne bi še drugič in tretjič in ne vem, katerič? Zato tega zakona v Levici ne bomo podprli, ta zakon pogazi vse to, kar smo – koliko ur? 10, 11, 12, 1, 2, kar smo 5 ur in pol govorili. Mimogrede, v 5 urah in pol razprave o trojčku se Desus za sekundo ni oglasil, pa ima 11 poslank in poslancev. Dobro jutro, Slovenija.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 15. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 5. točko dnevnega reda. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DRŽAVNI METEOROLOŠKI, HIDROLOŠKI, OCEANOGRAFSKI IN SEIZMOLOŠKI SLUŽBI V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici gospe Lidiji Stebernak, državni sekretarki na Ministrstvu za okolje in prostor. Izvolite, gospa Lidija Stebernak.
Spoštovani poslanci, poslanke, spoštovani predsedujoči! Zakon o državni meteorološki, hidrološki, oceanografski in seizmološki službi povezuje štiri vrste že obstoječih nalog, ki naj jih državni organ izvaja kot enotno državno meteorološko, hidrološko, oceanografko in seizmološko službo. Služba se bo izvajala kot upravna naloga z namenom, da se zagotovijo splošnokoristne informacije o naravnih pojavih ter o stanju naravnih virov na področju meteorologije, hidrologije, oceanografije in seizmologije ter informacije, ki služijo izvajanju drugih državnih nalog in mnogim ostalim družbenim podsistemom. Naloge so zelo podobne v metodi dela ter namenih in ciljih, kar omogoča in narekuje njihovo združitev v enoten normativni okvir, enotno izvajanje posameznih faz delovnega procesa pa povzroča sinergije in možnosti za njihovo dodatno optimiziranje. Služba se bo izvajala z jasno določenimi cilji: trajnost opazovanja in sistematičnega zbiranja podatkov, zagotavljanje večje varnosti ljudi in premoženja, večje učinkovitosti izvajanja državnih nalog in splošnokoristnih dejavnosti za prebivalstvo in gospodarstvo, zlasti varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami in odpravljanje njihovih posledic, obramba, prostorsko načrtovanje, graditev objektov, varstvo kulturne dediščine, promet, javno zdravje, kmetijstvo in gozdarstvo, oskrba z energijo, turizem, tudi varstvo okolja in upravljanje voda. Z zakonom je urejena infrastruktura službe, to so merilne postaje, ter njen pravni status. Gre za materialno hrbtenico, preko katere se z opazovanjem zbirajo in obdelujejo podatki o vseh meteoroloških, hidroloških, oceanografskih in seizmoloških pojavih. Določeni so tudi drugi viri podatkov ter obveznost brezplačnega posredovanja. Ciljna naloga je, da se na podlagi teh podatkov izdelajo napovedi, analize in ocene, s katerimi se obvešča ali opozarja tako splošno javnost kot tudi posamezne naslovnike, na primer Slovensko vojsko, Upravo za zaščito in reševanje, Upravo za pomorstvo in druge državne organe. Celovito in na novo je urejena materija, ki je trenutno razpršena in urejena v več zakonih ali podzakonskih predpisih, v določenih primerih pa sploh ni urejena. Za pravno ureditev na področju meteorologije se ugotavlja, da je prepodrobna, na ostalih področjih pa presplošna, pomanjkljiva in celo neobstoječa, zato zakon v celoti nadomešča Zakon o meteorološki dejavnosti ter spreminja ureditev hidrološkega in seizmološkega monitoringa iz Zakona o varstvu okolja ter Zakona o vodah. Število podzakonskih predpisov se zmanjšuje s predvidenih dvanajst na enega, izvajanje meteorološke dejavnosti kot gospodarske dejavnosti in poklica pa se popolnoma deregulira. Službo bo izvajal organ v sestavi ministrstva, pristojnega za varstvo okolja, Agencija Republike Slovenije za okolje. Zakon zasleduje obveznosti in smernice, ki izhajajo iz članstva Republike Slovenije v Svetovni meteorološki organizaciji. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo gospodu Danilu Antonu Rancu, podpredsedniku odbora.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani predstavnici ministrstva in kolegi poslanke in poslanci! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 33. seji 3. 10. 2017 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o državni meteorološki, hidrološki, oceanografski in seizmološki službi, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po rednem postopku predložila Vlada. V poslovniškem roku so bili vloženi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin. V dopolnilni obrazložitvi je v imenu predlagatelja ministrica za okolje in prostor Irena Majcen pojasnila, da predlog zakona povezuje štiri vrste že obstoječih nalog, ki naj jih državni organ izvaja kot enotno državno meteorološko, hidrološko, oceanografsko in seizmološko službo. Služba se bo izvajala z jasno določenimi cilji, kot so trajnost opazovanja in sistematičnega zbiranja podatkov, zagotavljanje večje varnosti ljudi in premoženja, večja učinkovitost izvajanja državnih nalog in splošnokoristne dejavnosti za prebivalstvo in gospodarstvo, kamor spadajo zlasti varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami in odpravljanje njihovih posledic, obramba, prostorsko načrtovanje, graditev objektov, varstvo kulturne dediščine, promet, javno zdravje, kmetijstvo in gozdarstvo ter oskrba z energijo. Predlog zakona v celoti nadomešča Zakon o meteorološki dejavnosti ter spreminja ureditev hidrološkega in seizmološkega monitoringa iz Zakona o varstvu okolja ter Zakona o vodah. Število predvidenih podzakonskih predpisov se zmanjšuje s predvidenih dvanajst na enega, izvajanje meteorološke dejavnosti kot gospodarske dejavnosti in poklica pa se popolnoma deregulira. Predstavnik Zakonodajno-pravne službe je pojasnil, da vloženi amandmaji po večini sledijo pripombam iz njihovega mnenja, k ostalim opozorilom pa je predlagatelj v pisnem mnenju v pretežni meri podal ustrezna pojasnila. Predstavnik Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj Jernej Verbič je poudaril, da komisija predlog zakona podpira, imela pa je vprašanje glede urejanja prostora in dodatnih obremenitev občin glede obrambe pred točo in posipanja oblakov z reagentom srebrovim jodidom, ki mu stroka nasprotuje in ima lahko škodljive posledice za zdravje, kar bi bilo po mnenju komisije treba urediti v enotni zakonski ureditvi tega vprašanja na nivoju države. V kratki razpravi je poslanec Levice zavrnil podporo predlogu zakona, ker ta po njegovem mnenju ne bo odpravljal težav na področjih, ki so predmet tega urejanja. Po razpravi je odbor sprejel amandmaje poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 3., 11., 21. in 26. členu. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih tudi sprejel. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospod Danilo Anton Ranc.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Ponovno še enkrat lep pozdrav vsem v dvorani! Sprejemamo nov zakon o državni meteorološki, hidrološki, oceanografski in seizmološki službi, ki na novo in predvsem celostno vzpostavlja rešitve za nemoteno delovanje te javno zelo pomembne službe. Tako zakon predvideva združitev štirih vrst nalog, ki jih bo državni organ upravljal kot enotno državno meteorološko, hidrološko, oceanografsko in seizmološko službo. Zakon določa pristojnosti službe, njen status, njeno infrastrukturo, zlasti službi pripadajoče merilne naprave, režim njenega pravnega varstva, način pridobivanja podatkov, izvajanje nalog za potrebe drugih državnih organov, obveščanje javnosti in opozarjanje ter številne druge rešitve na tem področju. Naloge službe se izvajajo z namenom zagotovitve splošnokoristnih informacij o naravnih pojavih ter o stanju naravnih virov na področju meteorologije, hidrologije, oceanografije, seizmologije in informacij z istih področij, ki služijo izvajanju drugih državnih nalog in so hkrati koristne in nemalokrat tudi potrebne za delovanje mnogih drugih državnih podsistemov. Dejstvo je namreč, da vsa štiri področja pri izvajanju svojih nalog kažejo določene podobnosti v metodah, ciljih in namenih, zato je te dejavnosti smiselno združiti v eno službo kot celoto. Državna meteorološka, hidrološka, oceanografska in seizmološka služba primarno zasleduje cilj trajnega opazovanja in sistematičnega zbiranja podatkov. Gre predvsem za pomembne informacije o naravnih pojavih ter o stanju naravnih virov, ki so splošnokoristne narave, kot so zanesljive in ažurne informacije, za splošno javno zagotavljanje informacij za potrebe vitalnih interesov države ter drugih informacij, ki so potrebne za zagotavljanje varnosti ljudi, premoženja, zračnega in pomorskega prometa, in informacij za druga področja delovanja. Pri vsem tem pa je pomembno, da je vsebina in obseg teh dejavnosti jasno in dovolj natančno opredeljena, saj zakon v celoti nadomešča Zakon o meteorološki dejavnosti in mestoma Zakon o varstvu okolja. Poslanci v skupini Stranke modernega centra menimo, da je predlog zakona primeren, način uvajanja celovit in pravni okvir, ki na enem mestu opredeljuje enotno državno meteorološko, hidrološko, oceanografsko in seizmološko službo ter natančno opredeljuje pogoje, pod katerimi ta služba deluje. Zakon bomo torej v celoti podprli. Na koncu sicer ne bom napovedal vremenske napovedi, ugotavljam vsekakor, da vreme bo, predvsem pa želim meteorologom in vsem, ki bodo delali po tem zakonu, uspešno delo. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Bojan Podkrajšek.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, hvala za besedo. Cenjeni predstavnika Vlade, ministrstva, kolegice in kolegi! Predlog zakona o državni meteorološki, hidrološki, oceanografski in seizmološki službi v drugi obravnavi. Zakon celovito ureja delovanje službe. Ne gre samo za področje varstva okolja, ampak za širše področje, ki zajema tudi varovanje ljudi in premoženja. Zakon še posebej poudarja koristnost javne službe, ki zagotavlja javne in ažurne informacije, kot so vremenska napoved, obramba, zaščita, reševanje ter zagotavljanje varnosti zračnega in pomorskega prometa, zagotavljanje informacij za druga področja, kot so kmetijstvo, gozdarstvo, promet, urbanizem, gradnje ter oskrba z energijo. V zvezi z infrastrukturo se določa nujno varovalno območje, prav tako se določa način varovanja s podatki, ki jih služba zbira, in način obveščanja v primeru izrednih razmer. V Slovenski demokratski stranki temu zakonu ne bomo nasprotovali. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Ivan Hršak.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovana državna sekretarka s sodelavcem, spoštovani kolegice in kolegi! Naša življenja že od nekdaj krojijo naravni pojavi, danes mogoče manj kot v preteklosti, pa vendarle še vedno v precejšnji meri. Ne glede na to, kako zelo smo tehnološko napredni, naravnih pojavov še vedno ne moremo nadzorovati, mnogih niti ne napovedovati, kaj šele preprečevati. Znanost poskuša naravne pojave razumeti in razvozlati, kar ji do neke mere sicer uspeva, vendar še vedno ne tako zelo dobro, kot bi si mogoče nekateri želeli. Sodobna družba pa lahko prav s pomočjo tehnologije že uspešno spremlja mnoge pojave in jih do določene mere tudi napoveduje, vsaj kar se vremena tiče. Dejstvo pa je, da je poznavanje trenutnih in bodočih naravnih razmer ključno za uspešen obstoj in razvoj vsake družbe. Tako prav s tem zakonom dajemo ustrezno pravno podlago za sistematično, strokovno in redno spremljanje, proučevanje in napovedovanje različnih naravnih pojavov v enotni državni meteorološki, hidrološki, oceanografski in seizmološki službi. Trenutno namreč naloge, ki jih bo po sprejetju tega zakona upravljala ena služba, ureja več različnih zakonov, ki so med seboj bolj ali manj usklajeni in povezani. To pomeni, da se bo uvedla združitev štirih vrst nalog, ki jih bo še naprej izvajal državni organ kot enotno državno službo. Tudi v bodoče bo ta služba izvajala upravne naloge za zagotovitev splošnokoristnih informacij o naravnih pojavih ter stanju naravnih virov na področju meteorologije, hidrologije, oceanografije in seizmologije ter informacij z istih področij, ki služijo izvajanju drugih državnih nalog in mnogim družbenim podsistemom. Združitev je z vidika velikosti države ekonomična, praksa pa izkazuje, da enotno izvajanje posameznih faz delovnega procesa povzroča tudi medsebojne sinergije in možnosti za njihovo dodatno optimiziranje. Ne smemo pozabiti, da je zaradi podnebne spremenljivosti ter relativno visoke ogroženosti Slovenije zaradi meteoroloških, hidroloških in seizmoloških pojavov pomembnost izvajanja teh državnih nalog v okviru ene same službe še bolj poudarjena. Ciljna naloga službe bo torej, da se na podlagi podatkov, ki jih pridobi na osnovi opazovanja, merjenja in spremljanja, izdelajo napovedi, analize in ocene, s katerimi se obvešča ali opozarja tako splošno javnost kot tudi posamezne naslovnike, ki jim z vidika njihovih predpisanih nalog služba lahko zagotovi ustrezne informacije. Poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Besedo ima poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospod Zvonko Lah.
Pred nami je Predlog zakona o državni meteorološki, hidrološki, oceanografski in seizmološki službi, ki celovito ureja vsa štiri področja. Za izvajalca službe predlog zakona določa Agencijo Republike Slovenije za okolje, ki že zdaj bdi nad temi področji. Novost je to, da bo po novem celovito in na novo urejana vsebina. Služba se bo izvajala kot upravna naloga z namenom, da se zagotovijo splošnokoristne informacije o naravnih pojavih ter stanju naravnih virov na področju meteorologije, hidrologije, oceanografije in seizmologije ter informacije, ki služijo izvajanju drugih državnih nalog in mnogim družbenim podsistemom. Naloge so si v metodi dela ter namenih in ciljih zelo podobne, kar omogoča in narekuje njihovo združitev v enoten informativni okvir, enotno izvajanje posameznih faz delovnega procesa pa povzroča sinergije in možnosti za njihovo dodatno optimiziranje. Služba se bo izvajala z jasno določenimi cilji, kot so sistematično zbiranje podatkov, zagotavljanje večje varnosti ljudi in premoženja, večja učinkovitost izvajanja državnih nalog in splošnokoristne dejavnosti za prebivalstvo in gospodarstvo. V to skupino spadajo zlasti varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami in odpravljanje njihovih posledic, obramba, prostorsko načrtovanje, graditev objektov, varstvo kulturne dediščine, promet, javno zdravje, kmetijstvo in gozdarstvo ter oskrba z energijo. Za dosego teh ciljev zakon določa vsebino in obseg nalog državne službe, pristojnost za izvajanje službe, pravice in obveznosti izvajalca službe ter materialne pogoje za njeno izvajanje. Ciljna naloga službe je, da se na podlagi zbranih podatkov izdelajo napovedi, analize in ocene, s katerimi se obvešča ali opozarja tako splošno javnost kot tudi posamezne naslovnike, ki jim z vidika njihovih predpisanih nalog služba lahko zagotovi ustrezne informacije. V Poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da je celovito ureditev vseh štirih področij, ki je trenutno razpršeno urejena v več zakonih ali podzakonskih predpisih, v določenem delu pa sploh ni urejena, treba ustrezno urediti, zato bomo predlog zakona soglasno podprli.
Končali smo s predstavitvijo stališč Poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 15. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PRAVNEM VARSTVU V POSTOPKIH JAVNEGA NAROČANJA V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade državni sekretarki na Ministrstvu za javno upravo mag. Tanji Bogataj.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Vlada je pripravila predlog sprememb Zakona o pravnem varstvu v postopkih javnega naročanja, primarno zaradi uskladitve tega zakona z novim zakonom o javnem naročanju ZJN-3 in pa na podlagi analize sedanjega stanja v nacionalnem in evropskem prostoru, pa tudi z namenom povečanja učinkovitosti pravnega varstva v postopkih javnega naročanja. Pred tem smo na pristojnem ministrstvu, to je Ministrstvo za javno upravo, izdelali analizo in izvedli več pisnih in ustnih posvetovanj z raznimi združenji in državnimi organi in ugotovili, da so bile najbolj izpostavljene naslednje tri problematike, nepredvidljivost odločanja, trajanje postopkov pravnega varstva in pa neučinkovitost pravnih sredstev. S tem predlaganim zakonom se povečuje učinkovitost javnega naročanja, kot rečeno pa tudi skladnost Zakona o javnem naročanju in pa Zakona o pravnem varstvu v postopkih javnega naročanja. Poglavitne rešitve predloga zakona so informatizacija postopka pravnega varstva z vzpostavitvijo portala eRevizija za izmenjavo informacij in dokumentov med naročnikom, vlagateljem, izbranim ponudnikom in Državno revizijsko komisijo ter drugimi sodelujočimi, s tem se bistveno skrajša trajanje postopka in pa znižajo administrativna bremena ter stroški vseh vpletenih subjektov, jasnejša in z instituti ZJN-3 skladna ureditev je pri taksah za predrevizijski, revizijski in pritožbeni postopek, z zakonsko ureditvijo občne seje omogočamo zagotovitev enotnosti odločanja Državne revizijske komisije, primerneje in bolj natančno je urejena ustna obravnava in pa zagotavljajo se primernejša in učinkovitejša pravna sredstva za uveljavljanje pravnega varstva po sklenitvi pogodbe o izvedbi javnega naročila. V skladu s prvim odstavkom 138. člena Poslovnika Državnega zbora že sedaj predlagam, da Državni zbor opravi tretjo obravnavo predloga zakona že na tej seji Državnega zbora in predlog zakona podpre. Hvala lepa.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku mag. Dušanu Verbiču.
Hvala za besedo, predsednik. Lep pozdrav, državna sekretarka, poslanke in poslanci! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na 40. seji dne 4. 10. 2017 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravnem varstvu v postopkih javnega naročanja, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. V poslovniškem roku so amandmaje vložile poslanske skupine SMC, Desus in SD, na klop pa so poslanci prejeli tudi predloge za amandmaja odbora istih poslanskih skupin k 34. in 35. členu ter predlog za amandma odbora Poslanske skupine Nove Slovenije. Predstavnik predlagatelja minister za javno upravo je v dopolnilni obrazložitvi členov dejal, da se s predlogom zakona povečuje učinkovitost javnega naročanja in zagotavlja skladnost z leta 2015 sprejetim Zakonom o javnem naročanju z oznako ZJN-3, ter predstavil poglavitne rešitve predloga zakona, in sicer tisto, kar je pomembno, informatizacija postopka pravnega varstva z vzpostavitvijo portala eRevizija, jasnejša, z instituti zakona skladna ureditev taks za predrevizijski, revizijski in pritožbeni postopek, zagotovitev enotnosti odločanja, primerna in natančno urejena ustna obravnava ter zagotovitev primernejših in učinkovitejših pravnih sredstev za uveljavljanje pravnega varstva po sklenitvi pogodbe o izvedbi javnega naročila. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je v predstavitvi pisnega mnenja dejala, da ima Zakonodajno-pravna služba v zvezi s predlogom zakona 2 splošni pripombi. Prva se nanaša na pravno ureditev portala eRevizija, druga splošna pripomba pa se nanaša na pomanjkljivo ureditev pravnega varstva. Hkrati je pojasnila, da pripravljeni amandmaji koalicijskih poslanskih skupin sledijo mnenju Zakonodajno-pravne službe in odpravljajo pomanjkljivosti predloga zakona. Predstavnik Državnega sveta je predstavil mnenje Komisije za državno ureditev, ki predlog zakona podpira, in poudaril, da je v postopkih javnega naročanja izjemno pomembna transparentnost in jasnost postopkov ter enotno odločanje v postopkih revizije pri podobnih zadevah, saj se v javnosti drugače lahko zelo hitro pojavi dvom o učinkovitosti in smotrnosti porabe proračunskih sredstev. Predsednik Državne revizijske komisije je pozdravil široko javno razpravo, ki je pripeljala do predloga zakona. V razpravi je poslanec Poslanske skupine Levica izpostavil, da so v Sloveniji velike težave z javnim naročanjem, in opozoril na razširjenost kartelnega dogovarjanja v teh postopkih. Poslanci koalicije so menili, da je dosedanji način imenovanja predsednika in članov Državne revizijske komisije ustrezen. S predlaganim amandmajem odbora k 34. členu pa se ohranja dodaten pogoj za imenovanje predsednika in članov Državne revizijske komisije, in sicer da ta v zadnjih 3 letih pred objavo razpisa ni bil član organa politične stranke, kar naj bo dodatna varovalka, da bo Državna revizijska komisija korektno in politično neobremenjeno delovala. V nadaljevanju je odbor na podlagi pisnega predloga amandmaja za amandma sprejel svoj amandma k 34. členu. Odbor je tako v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so sprejeti amandmaji vključeni. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospa Nada Brinovšek.
Hvala za besedo, predsednik. Lepo pozdravljeni, kolegi poslanci! V letu 2015 je bil sprejet Zakon o javnem naročanju, ki je začel veljati aprila leta 2016. Ker ta zakon prinaša nekatere nove institute in pa pojme, je treba tudi Zakon o pravnem varstvu v postopkih javnega naročanja uskladiti z Zakonom o javnem naročanju. Ravno s tem namenom je bila na ministrstvu narejena analiza sedanjega sistema pravnega varstva zoper kršitve v postopkih javnega naročanja. Na podlagi te analize je bilo ugotovljeno, da se največkrat kot problematični navajajo dokončnost odločitve Državne revizijske komisije, njena neenotna praksa, trajanje postopkov in pa neučinkovitost pravnih sredstev. Organizacija pravnega varstva v javnem naročanju torej ni tako enotna, kakor je izvajanje javnega naročanja. Med pomembnejše rešitve, ki so zapisane s tem zakonom, sodi informatizacija postopka in vzpostavitev e-portala eRevizija, ki bo služil izmenjavi informacij in dokumentov. Njegova uveljavitev naj bi skrajšala trajanje postopkov, znižala administrativna bremena in povečala transparentnost v teh postopkih. Preko eRevizije naj bi bili dokumenti ves čas postopka javnodostopni vsem, ki bodo vpleteni v postopek javnega naročanja. Želi pa se tudi jasneje določiti sam način in pa višina taks za predrevizijski postopek. Ločeno se bodo določale tudi takse za blago, storitve in pa gradnje, kadar bo šlo za naročila male vrednosti in kadar bo šlo za druge postopke. Novela določa in ureja tudi obveznosti za sklic same občne seje, s katero se zagotavlja enotnost odločanja Državne revizijske komisije, kar je tudi eden od očitkov v sistemu pravnega varstva. S tem se želi povečati pravna varnost v vseh teh postopkih. Bolj natančno pa se tudi ureja ustna obravnava, ki jo lahko skliče Državna revizijska komisija sama ali pa na pobudo predlagateljev. Med novosti sodi tudi postopek imenovanja predsednika in pa članov državne revizijske komisije. Po tem zakonu bo mogoče kandidirati na predlog predsednika republike, kot to velja že za nekatere druge funkcije v naši državi. Zaradi vzpostavitve tega sistema se bodo povečali tudi odhodki v proračunu. Vlada v mnenju k tej točki meni, da natančne ocene ni mogoče predvideti oziroma navaja, da bo za vzpostavitev tega sistema potrebnih 300 tisoč evrov, od vzpostavitve dalje pa še 40 tisoč evrov za delovanje in za letno vzdrževanje. In dalje, Vlada navaja še, da sredstva za vzpostavitev in pa delovanje sistema, ki ga bo vzpostavila Državna revizijska komisija, v proračunu še niso zagotovljena. Torej so tudi finančna sredstva še vedno v tako imenovanem računalniškem oblaku, ki ga Ministrstvo za javno upravo uvaja že ves čas svojega mandata. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Benedikt Kopmajer.
Spoštovani predsednik, spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predstavnici Vlade! Zakon o pravnem varstvu v postopkih javnega naročanja je praktično sopotnik krovnega osnovnega zakona o javnem naročanju. Ker je bil slednji deležen kar nekaj obširnih sprememb, ki so bile sprejete v letu 2015, veljati pa začele aprila 2016, in je bil praktično sprejet popolnoma nov zakon o javnem naročanju, je treba tudi ta zakon, torej zakon o pravnem varstvu v postopkih javnega naročanja, preurediti in uskladiti. Ravno to je ključni namen te novele, ki je pred nami. V Poslanski skupini Desus podpiramo spremembe, ki se nanašajo na informatizacijo postopkov pravnega varstva, torej prehod na elektronsko poslovanje, saj to predstavlja racionalnejše, učinkovitejše in gospodarnejše postopke. Za to podpiramo vzpostavitev portala eRevizija, ki bo omogočil hitrejšo izmenjavo informacij, dokumentov in s tem tudi skrajšane celotnih postopkov. Pomemben institut, ki ga predvideva sprememba zakona, je tudi obveznost sklica občne seje. Zakaj je pomemben? V Poslanski skupini Desus menimo, da bodo tako odločitve Državne revizijske komisije enotnejše, saj bodo stališča, sprejeta na teh sejah, zavezujoča in jih bo treba upoštevati pri delu Državne revizijske komisije. Stališča o pomembnih pravnih vprašanjih pa bodo tudi javno objavljena, tako da se lahko z njimi seznanijo vsi tisti, ki se jih dotikajo, kot vsa zainteresirana javnost. Vlada je res da predlagala tudi spremembe pri načinu imenovanja predsednika in članov Državne revizijske komisije, in sicer naj bi ta pristojnost po novem pripadla predsedniku Republike Slovenije, vendar smo ob vseh argumentih za in proti taki predlagani ureditvi ocenili, da je najtransparentnejši način imenovanja ta, ki se uporablja sedaj, torej da ostane pristojnost v domeni Državnega zbora. Predlog torej ne vsebuje reformskih sprememb, izboljšuje pa obstoječi sistem, kar v Poslanski skupini Desus soglasno podpiramo. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa predsednik za besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Zakonodaja s področjaprostorske in gradbene zakonodaje, javno naročanje in pravno varstvo v postopkih javnega naročanja vsebinsko sodijo skupaj. Zato je tudi smiselno, da po dolgi razpravi in obravnavi prostorske in gradbene zakonodaje današnji razpravni dan končujemo z obravnavo predloga novele Zakona o pravnem varstvu v postopkih javnega naročanja. Ta predlog zakona, ki ga sedaj obravnavamo, pa sledi predvsem cilju, da se zagotovi učinkovito pravno varstvo zoper kršitve v postopkih javnega naročanja. V zvezi s predlogom zakona je bila predhodno opravljena široka razprava z deležniki, katerih se ta zakon neposredno dotika, in tudi pripombe in sugestije so bile v večji meri tudi upoštevane. Socialni demokrati pozdravljamo takšen način priprave zakonodaje, zato lahko ta predlog zakona tudi podpremo. Spremembe zakona se nanašajo na informatizacijo postopka pravnega varstva, vzpostavitvijo portala eRevizija za izmenjavo informacij, dokumentov med naročnikom, vlagateljem, izbranim ponudnikom in Državno revizijsko komisijo ter drugimi sodelujočimi v predrevizijskem in pritožbenem postopku. Jasneje in skladno z instituti Zakona o javnem naročanju-3 se urejajo takse za predrevizijski, revizijski in pritožbeni postopek. Zagotavlja se enotnost odločanja Državne revizijske komisije z zakonsko ureditvijo obče seje. Primerneje in natančneje se ureja ustna obravnava, ki jo lahko skliče Državna revizijska komisija, da se pravilno in popolno ugotovi dejansko stanje. Zagotavlja se primernejša in učinkovitejša ureditev pravnih sredstev za uveljavljanje pravnega varstva po sklenitvi pogodbe o izvedbi javnega naročila. V gradivu predloga zakona je med rešitvami navedena tudi sprememba imenovanja predsednika in članov Državne revizijske komisije, a po temeljitem premisleku tej rešitvi Socialni demokrati nasprotujemo. Tudi v samem predlogu in tudi na matičnem delovnem telesu nismo našli tehtnega razloga, da takšno spremembo podpremo. Predlagatelj je v skopi obrazložitvi navedel, da se imenovanje predsednika in članov Državne revizijske komisije izenačuje z imenovanjem varuha človekovih pravic, informacijskega pooblaščenca, varuhom načela enakosti in še nekaterih drugih funkcij. Predlagatelj je presodil, da imenovanje predsednika in članov Državne revizijske komisije v Državnem zboru, ki poteka preko matičnega delovnega telesa oziroma Mandatno-volilne komisije, ne poteka dovolj pregledno in dovolj javno, a v naši poslanski skupini menimo, da temu le ni tako. Ob tem ne gre spregledati tudi mnenja Zakonodajno-pravne službe, ki opozarja, da predsednik republike po ustavi nima predlagalne funkcije za imenovanje državnih funkcionarjev, ki jih imenuje Državni zbor. Če želimo predsedniku nalagati nove naloge, potem je treba o tem razmisliti in opraviti razpravo in to spremeniti na drugi, višji ravni, torej ustavi. Kar pa se tiče zakonskih rešitev, ki Državni revizijski komisiji omogoča boljše in učinkovitejše delo, vsekakor v naši Poslanski skupini Socialnih demokratov te rešitve podpiramo.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospod Zvonko Lah.
Javno naročanje mora poleg zasledovanja cilja preglednosti in gospodarnosti porabe javnih sredstev zagotavljati tudi ustrezno varstvo in zaščito pogodbenih strank. Z vidika gospodarstva in konkurenčnosti gospodarskih subjektov je pomembno, da pravila javnega naročanja omogočajo gospodarskim subjektom dostop do javnega naročila pod enakimi pogoji, enako mora veljati tudi za pravno varstvo. V Novi Sloveniji smo prepričani, da je prepuščanje urejanje tega področja preveliki pogodbeni svobodi rešitev, ki je lahko ustrezna za države z razvito demokracijo, z urejeno plačilno disciplino in učinkovitim pravosodjem ter s tem povezano visoko stopnjo pravne varnosti. Mi tega nivoja še zdaleč ne dosegamo. Še vedno je veliko kartelnega dogovarjanja, še vedno so podizvajalci kot najšibkejša stranka preslabo zaščiteni in ostajajo velikokrat nepoplačani. In še vedno je veliko javnih naročil prirejenih za določene ponudnike. Informatizacija postopka in vzpostavitev portala eRevizija je pridobitev, ki bo omogočala, da bodo vsi dokumenti ves čas postopka dostopni vsem, ki bodo nastopali v postopkih javnega naročanja. Tudi ustna obravnava, ki se uvaja namesto sedanjega razjasnjevalnega sestanka in jo bo sklicala Državna revizijska komisija, bo lahko pripomogla k pravilni in popolni ugotovitvi dejanskega stanja. Nov dodatni pogoj, da predsednik in člani Državne revizijske komisije v zadnjih treh letih pred objavo razpisa niso bili člani organa politične stranke, pa po našem mnenju ne bo prinesel dodane vrednosti. Biti član politične stranke, torej biti politično opredeljen, pomeni skoraj enako kot biti član organa politične stranke. Poslance Nove Slovenije veliko bolj skrbi dejstvo, da spremembe zakona prinaša enotno višino takse za vložitev zahtevkov za revizijo zoper javno objavo oziroma razpisno dokumentacijo, ne glede na to, ali gre za javno naročilo male vrednosti oziroma za druge postopke. Za primerjavo. Po veljavnem zakonu taksa za revizijo pri naročilu blaga ali storitev v primeru javnega naročila male vrednosti znaša tisoč 500 evrov, za gradnje pa 2 tisoč 500 evrov. Novi predlog v tem primeru določa enotno višino takse, in sicer 2 tisoč evrov. Torej se taksa za javna naročila male vrednosti za blago in storitve zvišuje, medtem ko se za gradnje znižuje. Po veljavnem zakonu taksa za revizijo pri naročilu blaga ali storitev v drugih postopkih, ki niso javna naročila male vrednosti, znaša 3 tisoč 500 evrov, za gradnje pa 7 tisoč evrov. Novi predlog zakona tudi tukaj določa enotno višino takse, in sicer 4 tisoč evrov. Torej se taka za javna naročila blaga in storitev zvišuje, za gradnje pa znižuje. Takšna sprememba je vprašljiva, saj v isti koš meče vse vrste javnih naročil, torej javna naročila blaga ali storitev ter javna naročila gradenj. Dejstvo pa je, da je njihova narava zelo različna in posledično predstavlja veliko cenovno razliko v sami izvedbi javnega naročila. Žal naš amandma na seji odbora ni bil sprejet, vendar bomo v Novi Sloveniji predlog novele Zakona o pravnem varstvu in postopkih javnega naročanja kljub nekaterim pomislekom vseeno podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Levica, zanjo dr. Franc Trček.
Hvala predsedujoči. Gledam, če je tukaj kozarec vode, pa ga žal ni. Stališča. Zakon se nanaša na izredno pomembno, a že predolgo tudi problematično področje. Kljub temu da se prek javnih naročil letno obrne skoraj 4 milijarde evrov, se ureditvi tega področja namenja nezadostna pozornost. Še danes ne vemo točno, koliko javnega denarja se v teh razpisih izgubi, koliko ga konča v žepih posameznikov, koliko v žepih posrednikov, naprej prilagojenih razpisih kleptokratskih pajdašev iz naših kvot, kot to radi rečejo v trenutni koaliciji, ker se je celo SMC te prakse dokaj hitro priučil. Velik problem ostaja še vedno kartelno dogovarjanje. Na vse to smo v Levici opozarjali že ob sprejemanju novega zakona o javnem naročanju. Že tam so imele vse pozitivne spremembe eno veliko pomanjkljivost. Katero? Besedico oziroma besedo »lahko«. Vse varovalke in pozitivne lastnosti, ki bi pomenile korak naprej v boju zoper kartelno dogovarjanje, v boju zoper možnosti, da na razpisih sodelujejo podjetja, ki so se slabo izkazala že pri prejšnjih naročilih, pa rešitve za boljšo zaščito delavcev, boljšo plačilno disciplino do podizvajalcev, odmik od najnižje cene kot ključnega kriterija za izbor izvajalca in druge rešitve namreč vsebujejo besedo »lahko«. In to pomeni, da se vrednost projekta na koncu lahko poviša tudi za 200 %, da podizvajalci lahko ostanejo nepoplačani, da delavci lahko ostanejo brez plačila. Problem imamo tudi s postopki, ki sledijo javnemu razpisu. Pritožbe, ki vse skupaj zamaknejo za nekaj mesecev, včasih tudi izključno zaradi nagajanja. In ta zakon se nanaša pravzaprav na ta del. Dobrodošle so rešitve, ki zagotavljajo večjo transparentnost, objavo, izmenjavo podatkov preko eRevizije, a samo po sebi to ne bo doprineslo velikih premikov v pravo smer, če ne bo ustreznih nadzornih mehanizmov, ki bi morali bdeti nad celotnim postopkom. Imamo kup projektov, kjer je celotna veriga nadzornikov zatajila. TEŠ 6, nabava medicinskih pripomočkov in materiala, gradnja predorov in cest, protihrupne ograje in še bi lahko našteval. Skoraj vsak malo večji projekt v tej državi spremljajo sumi korupcije, kartelnega dogovarjanja, nekajkrat višjih cen končnih cen projektov. Pa še aneksi potem. Enake zgodbe bomo najverjetneje spremljali tudi pri projektu drugega tira. Tudi tam se v Levici zavzemamo za uvedbo demokratičnega nadzora z organom, ki ga sestavljajo neodvisni strokovnjaki, izbrani po jasnem ključu in jasnimi kriteriji in ki odgovarjajo tej bajti, direktnemu Državnemu zboru. Tudi tam smo pri tem osamljeni. Namesto tega naj bi bili nadzorniki projekta imenovani s strani izvršilne veje oblasti in le njej naj bi odgovarjali, seveda izključno kot posvetovalno telo. In točno to je naš največji problem – sistem, kjer državni organi nadzirajo sami sebe. Nadzorniki in nadzorovanci prihajajo iz istih vrst na način vrtiljaka in potem se sprašujemo, kako lahko pride do oškodovanj, kot je na primer TEŠ 6. Še danes pravzaprav ne vemo, koliko denarja med vsemi javnimi naročili odteče v žepe posamezniku. V javnosti se pojavljajo tudi številke, ki gredo tja do milijarde. Ena milijarda evrov izpuhti neznano kam, tako ta vlada in koalicija kot tudi vse predhodne pa ne najdejo ne volje, ne denarja, da bi to zaustavili. Zakaj? Ker imamo že 25 let pajdaški fevdalizem delitve plena pod krinko parlamentarne demokracije. Kot rečeno, na področju javnega naročanja v tem mandatu nismo videli konkretnih sprememb. Vse pozitivne spremembe, ki se zgodijo, so premalo odločne ali pa vsebujejo besedico »lahko«. Tudi predlog, ki je pred nami, ne bo bistveno pripomogel k izboljšanju stanja, zato ga v Levici ne bomo podprli. Bomo pa podprli predlog, ki se bo začel z »moramo« in upam, da ga bomo v naslednji vladi s koalicijskimi partnerji tudi skupaj napisali. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo gospod Franc Laj.
Spoštovani predsednik, predstavniki ministrstva, drage kolegice in kolegi! V Poslanski skupini nepovezanih poslancev podpiramo novelo Zakona o pravnem varstvu v postopkih javnega naročanja iz razlogov, ki jh bom izpostavil v nadaljevanju. Prvič, obravnavani zakon bomo uskladili z Zakonom o javnem naročanju, tako imenovani ZJN-3 iz leta 2016. In drugič, kar je izrednega pomena, uvajamo koristne rešitve, ki bodo lahko povečale učinkovitost, racionalnost, transparentnost in predvidljivost pravnega varstva v postopkih javnega naročanja, kar bo posledično prispevalo k zmanjšanju korupcijskih tveganj in krepitvi zdrave konkurence in racionalnejši porabi javnih sredstev. Dovolite mi, da navedem nekaj teh rešitev. Informatizacija postopkov. Z vzpostavitvijo portala eRevizija pridobimo izredno veliko, saj bodo vsi dokumenti za vse vpletene ves postopek dosegljivi. S tem dosežemo to, da se zmanjšujejo administrativni izdatki in skrajšajo tudi postopki. Uvaja se obveznost za sklic občne seje. S tem se zagotavlja enotnost odločanj, kar povečuje pravno varnost in predvidljivost v postopkih javnega naročanja, predvsem gre tu v postopku pravnega varstva. Bolj natančno se uvaja ustna obravnava, ki jo lahko skliče Državna revizijska komisija sama ali pa na predlog oziroma pobudo predlagateljev. Predvideva se tudi možnost uveljavitve ničnosti in izpodbojnosti. Vse to, ko smo preučili, smo se odločili, da se splača ta predlog zakona tudi podpreti. Hvala za vašo pozornost.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo mag. Dušan Verbič.
Še enkrat hvala za besedo, predsednik, in tudi prisotni. Čeprav je bil zakon o pravnem varstvu v postopkih javnega naročanja spremenjen komaj pred tremi leti, je potrebna sprememba, ki je posledica sprejetja novega zakona o javnem naročanju v tem mandatu. Preden se je Vlada oziroma pristojno resorno ministrstvo odločilo za ta korak, pa je opravil temeljit mednarodnoprimerjalni pravni pregled. Ključna dilema pri pripravi te novele je bila v tem, ali naj ohranimo sedanji sistem ali pa pravno varstvo okrepimo s tem, da zagotovimo možnost pritožb zoper odločitve Državne revizijske komisije. Mednarodne primerjave trajanja postopkov ugotavljajo, da so sodni postopki pravnega varstva daljši od postopkov pred specializiranimi telesi, se pravi odločanja na 2. in morebiti na 3. stopnji. Iz pregleda stanja na ravni EU celo izhaja, da je slovenska ureditev pravnega varstva v postopkih javnega naročanja ena izmed najučinkovitejših in da pritožbeni postopki, ki jih imajo nekatere države vzpostavljene zoper odločitve neodvisnih revizijskih organov, so bistveno slabši, kar pomeni tudi dolgotrajnost revizijskih postopkov. Poleg tega se pojavljajo težave tudi z neenotno sodno prakso. Prenos odločanja s specializiranega telesa v pravosodni sistem postavlja pod vprašaj tudi strokovnost odločanja. Navedeno nujno pomeni, da bi morebitna drugačna institucionalna ureditev postopka pravnega varstva v Republiki Sloveniji bistveno vplivala na hitrost in učinkovitost, da bi vzpostavitev pritožbe instance prav gotovo preko sodišča podaljšala revizijske postopke, kar bi povzročilo prav gotovo določene motnje. Sicer pa je tudi Sodišče EU v okviru odločanja o predlogu za sprejetje prehodne odločbe, ki ga je vložila Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil, letos junija izdalo sodbo, iz katere med drugim izhaja, da Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil izpolnjuje merila za to, da jo je mogoče šteti za sodišče države članice v smislu 267. člena Pogodbe o EU. Zato se je Vlada odločila, da ne gre v radikalne spremembe, ampak zgolj v izboljšavo, in to Poslanska skupina Stranke modernega centra tudi podpira. Poglavitne rešitve predloga tega zakona so bile že predstavljene v teh postopkih pred nami. Kar pa se tiče imenovanja predsednika in članov Državne revizijske komisije, pa smo se odločili, da je način imenovanja v Državnem zboru ustrezen. Ocenili smo, da se v dosedanji praksi poteka postopka ni izkazalo, da bi bile spremembe potrebne oziroma da bi o kandidatih odločal drug organ. Za sejo zbora pa je vložen amandma k 35. členu, s katerim se bo ohranila pristojnost Mandatno-volilne komisije pri izboru kandidatov za mesta predsednika in članov Državne revizijske komisije. Glede na to, da način imenovanja ostaja enak, ocenjujemo tudi, da prisega pred Državnim zborom ni potrebna. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo predlog zakona in amandma k 35. členu podprli. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 17. 10. 2017. V razpravo dajem 35. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ni nobenega interesa več za razpravo, zato razpravo zaključujem. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 34. sejo zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 16.20.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Preden preidemo na postopek glasovanja, vas želim obvestiti, da bo Državni zbor glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu: 7., 6., 5., 4., 8. in 15. točka dnevnega reda. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o urejanju prostora v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 17. 10. 2017. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 44. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Jaz bom naredil obrazložitev pri tem 44. členu, amandma govori o obveznostih občinskega urbanista. V bistvu bom pa govoril o vseh amandmajih, ki so vloženi pri tem zakonu. Mi teh amandmajev v tej fazi ne podpiramo, ravno tako ne bomo podprli samega zakona. Vsi ti amandmaji, ki so danes na mizi, poskušajo izboljšati neko materijo, ki je z amandmajini možno urediti. Na to smo bili opozorjeni skozi razpravo v prvem branju, ko smo imeli ogromno pripomb s strani inštitucij. Tudi pri drugi obravnavi na matičnem delovnem telesu je bilo stališče Zakonodajno-pravne službe zelo eksplicitno v tej smeri, da zakona navkljub vsej dobri volji, ki jo vlagate v koaliciji tudi z amandmaji, ki so bili vloženi na matično delovno telo, ne bo možno izboljšati do te mere, da bi ustrezal tudi vsem zakonskim določilom, ki so potrebni. Zato bo verjetno zakon, ko bo stopil v veljavo, slej ko prej romal tudi na kakšno višjo instanco. Zato tudi ne moremo podpreti nobenega od teh [[…]] [[oglašanje iz dvorane]]
Malo tišine prosim!
[[…]]amandmajev, kajti ne glede na to, da amandmaji mogoče smiselno v enem segmentu rešujejo zadevo, pa generalno celotnega zakona enostavno z amandmiranjem ni možno v tej meri popraviti, da bi bil v končni fazi tudi sprejemljiv. Mislim, da bo v praksi povzročal ogromno težav pri samem izvajanju in zato že zdaj opozarjam, da bo verjetno vložena kakšna presoja pri kakšnem od teh členov. Z amandmaji pa enostavno celotne materije ni možno popraviti, ker se vsak od teh amandmajev navezuje tudi na ostala dva zakona, o katerih bomo glasovali kasneje. Mi v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ne bomo podprli nobenega od vloženih amandmajev.
Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti pa 9. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 50. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti pa 9. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 58. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti pa 14. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 14.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 63. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levica, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Bom ponovil, ker tukaj nas je vseeno večina prisotnih. Na sami petinpolurni razpravi nas je sodelovalo v imenu naše skupine jaz, v imenu Nove Slovenije kolega Lah, nekaj poslancev iz SDS, in to je bilo potem že skoraj konec, kolega Verbič iz SMC in predsednik MDT, ki ni ravno tvorno sodeloval. Ko se spreminja neka tako pomembna zakonodaja, prečijo tukaj interesi vseh. Vsi živimo v prostoru, v času, po Kantu smo časovno-prostorska bitja, ker sta prostor in čas a priorni kategoriji duha. Kaj to po domače pomeni, verjetno veste. Ob sprejemanju tega trojčka, ki je blago rečeno ponesrečen, pa bom pri kakšnem drugem amandmaju to obrazložil, pridejo tudi stroke, ki se s tem ukvarjajo. Jaz moram svoje prostorske sociologe in sociologinje malo skregati, da se niso oglašali stanovsko organizirani, ampak mi smo tako frajgajsti. In ob teh nekih treh ključnih strokah so tukaj kratko potegnili krajinske arhitektke in arhitekti. Nekako v nekem izvajanju kolega iz SMC, ki zastopa arhitektonski lobi, lahko kar tako odkrito rečem, ker mi je očital, da je ta amandma populističen, če boste šli gledat, koliko je krajinarjev in krajinark v Sloveniji, koliko je arhitektov, pa ne bi rad bil žaljiv do arhitektov, en drugi kolega iz SMC je govoril o investitorjih. V Sloveniji so v gradnje dejansko največji investitor ali država ali občine. Imamo cel niz nekih dodiplomskih, podiplomskih izobraževanj, kjer se ljudje izobražujejo o problematiki okolja in prostora. Mi s tem zakonom, še hujše pa s tem tretjim zakonom, dejansko razen arhitektom pa delno inženirjem vsem drugim sporočamo, da so drugo in tretjerazredni strokovnjaki. Mislim, da si takšnega sporočila Državni zbor ne bi sme privoščiti. in jaz sem rekel v razpravi, da bi morala ministrica in predsedniška kandidatka SMC in ministrica SD gospo Ireno opozoriti na Vladi in reči, počakajte, to ne more tak iti, mi moramo biti odgovorni in glede na naravo posameznega projekta, ki ga bomo financirali se bo pa iz lepeze teh strokovnjakov izbrala takšna skupina, takšna mavrica, da se nam ne bojo dogajali več Keminplasti, da se nam ne bojo dogajali zapleti, če hočete okrog Magne, da se nam ne bojo dogajali zapleti okrog Prekmurskega vodovoda, da se bojo lažje legalizirale dolenjske zidanice, da bo Bela krajina dobila povezavo. [[izklop mikrofona]]
Čas je potekel. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Stranke Modernega Centra, mag. Branislav Rajić.
Hvala lepa, gospod predsednik. Dober dan vsem! Tukaj moram opozoriti predvsem, da ne gre za postavljanje v drugi plan krajinskih arhitektov. Vsaka stroka ima svoje poslanstvo in svoj namen in seveda arhitekti so kot sama beseda, ki izhaja iz grške besede »arhi«, ko gre za stvari gradnje nad vsemi ostalimi v sklopu sistemov veščin in znanja ki ga obvladajo. V tem smislu so se na kolega Trčka obrnili ravno krajinski arhitekti. Če bi se obrnili arhitekti, bi pa on drugo ploščo igral. Tako da ne gre za vračanje dignitete krajinskim arhitektom, oni so za urejanje krajine in za projektiranje znotraj struktur, ki se nanašajo na zelene in parkovne ureditve in ostale, arhitekti pa urejajo ostalo. Tukaj moramo biti odkriti, naliti si čistega vina, arhitekti delajo prostorske načrte in prostorske akte, krajinski arhitekti imajo en drug segment. Danes je razprava že v tem smislu potekala. Jaz se bom še enkrat poslužil iste prispodobe z medicino. Če te boli želodec, greš k gastroenterologu, ginekolog je za ene druge reči in druga področja. Tako da, kolega Trček in vsi ostali, moramo sprejeti, da arhitekti opravljajo tisto, in so za to najbolj kvalificirani, to so potrdile tudi primerjave kurikulumov teh dveh strok, ko gre za izobraževanje. Jaz bom glasoval proti temu in v Stranki modernega centra bomo tudi glasovali proti. Hvala.
Še kakšna obrazložitev v imenu poslanske skupine? Ne. Obrazložitev v lastnem imenu, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Če lahko se delno zlorablja, naj se zlorablja, ampak v bistvu ne. Ampak veste, to je ideologija v najbolj čisti obliki. V eni stranki so taki, da je nekdo zgoraj, drugi so spodaj, v Levici smo celo v spolnih praksah bolj pestri, kaj šele o nekih takih resnih temah, kot je ta. Nerodno je, ko v bistvu SMC hoče zagrabiti nekaj kar ne more, argumentativno. Spoštovani kolega Bane, o katerikoli temi se jaz pogovarjam z vsemi. Dobro, s fašisti ne. Pogovarjal sem se tudi s predsednikom tvojega stanovskega združenja, pregovarjal sem se z vsemi, dobesedno. Tudi ne bom zdaj rekel, da klofnem skupaj zaradi tega, ampak tudi zaradi tega se v bistvu to zgodi. Ti pač zastopaš nek interes. Okej, legalno legitimno, super. In tudi primerjave z medicino ti niso ravno najboljše. Jaz imam dve od petih, ki mi študirata medicino. Sta obe dokaj dobri študentki. Tudi v medicini rabiš, ko te boli želodec, saj ni želodec nekaj, kar ti bodo odšravfali, drugo pa kaj me briga. Ampak to je dejansko neresno in neodgovorno in nespoštljivo. Tudi blazno nespoštljivo do neke stranke, ki jo sestavlja cel niz doktorjev in cel niz univerzitetnih profesorjev. Ampak mogoče vas zanimajo samo dodatki za pripravljenost. Hvala.
Da bo razprava, to ni obrazložitev glasu, ampak v redu.
Samoumevno bom glasoval za, ker bi šel kontra, in to resno mislim, Milan, kontra mojo osnovno profesionalno digniteto in profesionalno deontologijo. V SMC bi rekli onkraj etike in morale lastne profesije. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 5, proti 58. [[Za je glasovalo 5.]] [[Proti 58.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 86. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levica, dr. Franc Trček.
Poglejte, potem se ne bom več oglašal. To je pri teh amandmajčkih. To je pač nek krovni zakon, kako bomo v tej družbi in državi urejali prostor. Jaz sem v razpravi imel metaforo iz hokeja. Zelo rad gledam hokej. Hokej je hitra, dinamična igra, imate leteče menjave v hokeju. Body check, kar imamo tudi včasih tukaj. Ampak ne moreš krovnega zakona sprejemati, amandmirati na način hokeja. Zdaj ti leti en amandma, zdaj ti drugi, zdaj ti tretji. Jaz zelo cenim sekretarja matičnega delovnega telesa, odbora, ker sem že povedal, da še on tega verjetno ne dohaja, če iskreno pove. Še gospa ministrica ne dohaja. In ne moremo tako sprejemati krovnega zakona in potem še rečete, dajmo imeti še tretjo obravnavo na tej seji. Pa nehajte se norca delati! Tisti, ki bo za to ministrico, minister ali ministrica za okolje in prostor, mora imeti 8 jurjev neto plače, ker bo petnajst let manj živel, da bo vsaj za dobro trugo imel. In to je problem in zaradi tega bomo mi glasovali proti. Ni smešno, to je tragedija. Ni smešno. Kaj je smešno? 200 strani amandmajev nam ruknete v petek zvečer, veste, ne živimo vsi v Ljubljani, ne moremo vsi cucka peljati na sprehod med sejo. Pridem domov, kaj naj tri dni potem berem tiste amandmaje. Ti amandmaji prečijo ostala dva zakona, kot je rekel Dani. Predsednik matičnega delovnega telesa se dela norce iz nas, ker sem res rekel tam na seji, da štirinajst dni bi rabil, da to temeljito preučim. Da bi pa to zakonodajo resno spravili v red, bi z mojimi strokovci do konca tega mandata lahko samo to delali, da bi približno bilo. Pa verjetno tudi v vseh ostalih strankah. Včasih je tudi boljše kaj ne sprejeti, ne glede na to, kar ste si zapisali, da boste sprejeli. ker bo tukaj ustavna presoja. ker se bodo na občinah za glave držali, kaj bodo delali iz tega. Dajte biti resni, in to govorim kot prostorski sociolog. Karkoli si že mislijo v Desusu, za to sem strokovnjak. Lahko me ubijete, pa bo en manj. Vi se pa niste oglasili, ene sekunde niste govorili, pa je vaša ministrica tukaj, v petih urah pa pol, pa vas je enajst. Pa sram vas bodi!
Glasujemo. Mir v dvorani! Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti 12. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 12.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Nove Slovenije k 108.členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine NSi – krščanskih demokratov, gospod Zvonko Lah.
Eden največjih očitkov s strani naše poslanske skupine na ta zakon je ta, da podaljšuje postopek, ne pa skrajšuje. Tukaj nismo dobili jasnih odgovorov, da temu ni tako. Pa bi moralo biti. Zato smo poskušali z amandmaji ta postopek čim bolj skrajšati s tem in k amandmaju k 111.členu. Začetek OPN se začne po navadi s sklepom župana o za četku spremembe ali pa začetka izdelave OPN.Kot osnova k sklepu morajo biti tudi izhodišča za pripravo OPN. Po navadi, to je jasno, da občina, če se odloči za spremembo, mora navesti, kaj hoče spremeniti. To je po navadi zelo skopo napisano, toliko, da nekaj je, radi bi to in ono, nekaj počez in se objavi sklep. Mi smo tukaj predlagali, da se doda četrti odstavek 108. člena, da so izhodišča za pripravo OPN obvezna priloga sklepa o pripravi OPN. Da bi že izhodišča bolj natančno in strokovno povedala, zakaj se spreminja OPN, ker bi na osnovi tega lahko že v osnutku nosilcev urejanja prostora dali prva mnenja tako konkretna, da nadaljnjega spraševanja po mnenjih ne bi bilo potrebno in bi skrajšali postopek. Zato smo predlagali, da se da še ta odstavek notri, ker drugače mora biti, saj piše notri, naj bi bila izhodišče, ampak da se še dodatno reče, da se to obvezna. S tem bi lahko potem tudi skrajšali postopke. Seveda je treba spremeniti ta zakon, ampak da se že v štartu resno pripravi k tem spremembam. V tem zakonu pa to izrecno ne piše in bodo postopki po mojem mnenju ravno tako dolgi, kot so bili sedaj, ali pa še daljši.
Še kakšna obrazložitev v imenu poslanske skupine? Obrazložitev glasu v lastnem imenu, mag. Matej Tonin.
Dober dan, drage poslanke in poslanci! Naslednji trije amandmaji, ki jih je vložila Nova Slovenija, začnejo se s tem amandmajem k 108. členu, imajo praktično vsi trije približno isto vsebino. To pa je, da želimo s temi amandmaji skrajšati postopek sprejemanja občinskega prostorskega načrta na način, da določene faze združujemo. V Novi Sloveniji se nam zdi nesprejemljivo, da sprejemanje občinskih prostorskih načrtov traja tako dolgo, da so postopki tako komplicirani in vse, kar prispeva k temu, da se te stvari skrajšajo, je dobrodošlo. Ker je bil poslanec Trček pri tej stvari izjemno aktiven, moram tukaj pošteno priznati, da teh amandmajev nismo pripravljali sami, ampak nam jih je pomagala pripravljati stroka, ki se vsakodnevno ukvarja z občinskimi prostorskimi načrti in do potankosti ve, kje se stvari podvajajo, kje bi na primer javno razgrnitev in iskanje določenih smernic lahko povezali in združili. In v tej smeri so pripravljeni ti trije amandmaji. Če pogledate recimo zdaj zadnji primer Magne, ki je kronski primer, kako neurejena je naša prostorska zakonodaja, potem sem prepričan, da si moramo v tej hiši postaviti za cilj, da bomo lahko prišli do nekega gradbenega dovoljenja, ker so prostorski dokumenti ključni na podlagi konkretnih, normalnih, vsakodnevnih zakonov, ne pa z nekimi posebnimi zakoni za prav posebno investicijo.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospod predsednik. Ti trije amandmaji k 108., 111. in 114. členu so logično povezani in tudi zelo logični. Tisti, ki se je kdajkoli ukvarjal kot občinski svetnik ali župan z OPN, ve, da če se zdaj postavim v pozicijo občinskega svetnika in odločam o sklepu o pripravi OPN, vendar moram vedeti, v kateri smeri bo šel ta OPN, se pravi izhodišča moram poznati. Če so ta izhodišča za mene občinskega svetnika slaba, nesmiselna ali kakorkoli že hočete, potem najbrž ne bom glasoval za sklep o pripravi OPN. Pomembno pa je tudi to, da skrajšamo lahko za dva meseca, tri mesece, pa tudi če samo za en mesec skrajšamo vso proceduro priprave oziroma sprejemanja OPN. Meni se zdijo te dopolnitve izjemno logične, ali pa če hočete, so iz dobre prakse. Jaz ne vem, če ima tukaj kdo težave, da ne bi dobre prakse uveljavili in jo še izboljševali in šli tako naprej. Najbrž nam je vsem v interesu, da te maratonske birokratske postopke pri sprejemanju OPN, kjer smo Slovenci gotovo rekorderji, upam si trditi, znotraj Evropske unije po dolžini trajanja teh postopkov. Dajmo jih zdaj za nianso zmanjšati. Tu se nam zdi ta amandma naše poslanske skupine izjemno logičen in verjamem, da ste o tem temeljito razmislili. Hvala lepa.
Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 7, proti 47. [[Za je glasovalo 7.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Nove Slovenije k 111. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 8, proti 47. [[Za je glasovalo 8.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Nove Slovenije k 114. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 8, proti 46. [[Za je glasovalo 8.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 131. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 11. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 165. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 9. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 9.]] Postopkovno, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Glejte, čas je tudi denar, in moj postopkovni predlog je, da to skrajšamo. Do konca so samo amandmaji koalicije, vi jih boste vse podprli, vse boste izglasovali, mi na tak način ne moremo iti naprej, bomo vzdržani. Predlagam, predsedujoči, sklep, da vse amandmaje tega zakona izglasujemo v »šusu«, vi boste »happy«, »prišparali« boste čas, pa še prej boste lahko doma kužka sprehajali. Hvala za besedo. Pa ni smešno, groza je!
Nikakor takega postopkovnega predloga ne morem sprejeti, moram pa še razglasiti, da je bil amandma k 165. členu sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 173. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti 9. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 182. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, 10 proti. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 194. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 10. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 206. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti 10. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 220. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 10. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 249. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti 10. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 250. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti 10. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k prvemu poglavju prehodnih in končnih določb. Ta amandma je vsebinsko povezan z amandmajem istega predlagatelja za novi 265.a člen. Če ta amandma ne bo sprejet, postane amandma za novi 265.a člen brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti 10. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD za novi 265.a člen. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti 10. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 285. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 10. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 287. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti 10. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 289. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti 10. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 294. členu. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 12. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 12.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD za novo poglavje končna določba z 298. členom. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti 9. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 299. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti 9. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 17. poglavju končna določba. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 10. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je predlagatelj predloga zakona v uvodni obrazložitvi predlagal, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Postopkovno, kvečjemu. [[oglašanje iz dvorane]] Ne, ni obrazložitve pri tem. Postopkovno, dr. Franc Trček.
Ja, vem, da ni obrazložitve, se opravičujem. Že vnaprej najavljam, da bom zlorabil postopkovno. Glejte, kdorkoli je to poslušal, pa če imamo malo možganov, ve, da ta trenutek niti ministrica ne ve, kaj vse se je izglasovalo. Z vsem dolžnim spoštovanjem do nje, z vsem garanjem, ker je padla, kot rečemo mi na Štajerskem, v veliko bulo, pa se mora s tem ukvarjati, ker prejšnje garniture niste opravili tega. To na isti seji peljati čez, je tako skrajno neodgovorno, da kdor bo glasoval za to, pa ga bo kdorkoli še izvolil v ta državni zbor, se mora tisti volivec res vprašati po mentalnem stanju. Ker takšne odgovornosti si ne smemo privoščiti! Zahvaljujem se za opomin.
Za opomin, ja. [[smeh v dvorani]] Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 19. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 19.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 44., 50., 58., 86., 131., 165., 173., 182., 194., 206., 220., 249. in 250. členu, k naslovu prvega poglavja prehodne in končnih določb, amandma za novi 265.a člen, k 285., 287., 289. in 294. členu, za novo poglavje končna določba, k 299. členu in k 17. poglavju dopolnjenega predloga zakona. Na podlagi tretjega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k tem členom vložiti amandmaje.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, hvala za besedo. Ugotovili smo, da je zaradi sprejetih amandmajev nastala neskladnost pri določenih členih zakona, zato napovedujemo, da bomo do tretje obravnave pripravili uskladitveni amandma.
Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker je Vlada opozorila, da je po končani tretji obravnavi predlog zakona zaradi sprejetih amandmajev na seji matičnega delovnega telesa oziroma Državnega zbora neusklajen, prosim Vlado, da pripravi uskladitveni amandma. Državni zbor bo z obravnavo te točke nadaljeval v torek, 24. 10. 2017. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga gradbenega zakona v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 17. 10. 2017. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 3. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, gospod Ljubo Žnidar.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovana ministrica, kolegi in kolegice! Bom pri tem prvem amandmaju podal stališče Slovenske demokratske stranke. Nobenega od navedenih amandmajev ne bomo podprli, kajti osnova samega zakona je tako slaba, da v štirifaznem popravljanju osnove ali pa če se drugače izrazim, slabo testo lahko popravljate ne vem kolikokrat, iz tega ne bo dobrega kruha. In tudi pri tej gradbeni zakonodaji je tako. Namesto da bi postopke skrajševali, postopke občutno podaljšujete z novoustanovljenimi inštituti regionalnega prostorskega plana, ustanavlja se prostorski svet, predvideno je 32 novih zaposlitev, plus nove zaposlitve na upravnih enotah. Rast institucij ne pomeni skrajševanje postopkov, to pomeni daljšo pot, daljši čas in več upravnih postopkov. V nadaljevanju bodo tudi zelo zanimive finančne posledice, ki bodo več ali manj doletele občine, one bodo nosile to breme. Ampak ta obrazložitev je zelo zanimiva, da finančne posledice za delo občin bodo iz tega naslova zanemarljive. Po drugi strani pa so pozitivni finančni učinki na strani občin ravno zaradi legalizacije tako nad enostavnimi objekti kot tudi nad ostalimi nelegalnimi gradnjami, in so te številke enormno velike. To se pravi, državljani pripravite denarnice, treba jih bo zelo na široko odpreti, kajti samo nad enostavnimi objekti je predvideno, da se zbere 31 milijonov 800 tisoč evrov. In nad ostalimi gradnjami, vključno s plačilom vseh prekrškovnih postopkov in tudi dajatev, plačilo komunalnega prispevka in tako naprej v letu 2018 128 milijonov, v letu 2019 35 in v letu 2020 35 milijonov. To se pravi, občutno polnjenje državnega proračuna že z letom 2018, in to 125 milijonov. Pa je prav, da se ta stvar uredi, ampak račun se ne polni samo z novimi dajatvami, kajti obremenitve državljanov so enormno velike. Pri takšnem postopku in pri takšni zakonodaji podpore Slovenske demokratske stranke seveda ne bo.
Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti pa 12. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 12.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 43. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti pa 10. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 109. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti pa 14. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 14.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica za novi 109.a člen. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levica, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spremljam to v veliki meri farso in vmes sem se spomnil, da sem enkrat to že govoril v parlamentu, da je nek predhodni sklic angleškega parlamenta članice in člane matičnega delovnega telesa, odbora, ki bi bil pri nas primerljiv z Odborom za infrastrukturo, okolje in prostor, za en teden peljal na izobraževanje iz urbanizma in arhitekture. Meni se zdi, kako to poteka, da bi dejansko, razen mogoče sedem, osem nas, mogoče 10, Jani se ne oglaša, pa je bil podžupan, pa se tudi na te zadeve verjetno kar spozna, skratka, da bi vas kakšnih 80 morali peljati na tovrstno izobraževanje. Na tem izobraževanju bi vam lahko celo kdo od nas predaval, lahko bi ga v hiši organizirali, pa ne mislim tukaj le na sebe. Če se dotaknem našega amandmaja. Mi se ne vprašamo, zakaj imamo črne gradnje. Saj večina ljudi ni barab. Barabe so tisti vaši pajdaškoplenilski fevdalizem prijatelji, ki so nekaj gradili. Na žalost tudi Smučarska zveza Slovenije, ki je trikrat večje neko zajetje sredi Pokljuke naredila, pa je nihče zaradi tega ni resno, 3. veja oblasti, sprocesiral. In tudi inšpektorat ne in tako naprej. Zadeve bomo morali legalizirati – zakaj? Zato ker ljudje in vse vlade, ki ste bile do sedaj, vključno s to, odkar imamo samostojno Slovenijo, ljudem niste nudili ustrezne strokovne pomoči. V tej državi se noben resno ne ukvarja z mlajšimi od 40 let. Imamo ogromno krasnih strokovnjakov. Nekaj mojih študentov je v nulo naštudiralo stanovanjske zadruge. Ministrica, vi bi morali tam tuliti, da odzujfate, pa jih takoj tri zaposlite, pa začnete resno delati na tem. Ampak mi imamo spet to logiko. Zdaj bomo ljudi kaznovali, ker jim država ni ponudila nekega osnovnega izobraževanja. Prostorsko-okoljsko izobraževanje je v resnih primerljivih izobraževalnih sistemih, ki jih jaz študiram, del osnovnošolskega izobraževanja. Ne vem, pojdite brat intervju v Večeru, malo lokalno reklamo delam, z Oliverjem Vodebom, kako to poteka v Avstraliji. Marko Zorko je tudi o tem pisal pred leti. Lahko zgooglate, boste malo manj tvitali, pa se boste malo izobraževali. Mi v tem amandmaju, pa tudi v tistem drugem v bistvu dokaj zožujemo to, kaj se lahko legalizira, da enkrat s temi praksami prenehamo. Jaz vem, da se velika večina od vas ne strinja s tem. Bom pa potem nadaljeval razlago še v svojih dveh minutah.
Še kakšna obrazložitev v imenu poslanske skupine? Ne. Obrazložitev glasu v lastnem imenu, dr. Franc Trček.
Hvala za nadaljevanje. Ja glejte, tudi odrasle je treba educirati. Dolgo bomo živeli, smo starajoča se družba, znanje zastareva. Mi bi ljudem dejansko, ker so bili neki pomisleki, kaj vse potem izpade iz tega, če se sprejme naš amandma. Odgovorna država z devet in pol milijardami proračuna bi pa ljudem morala pomagati na način, bom uporabil terminologijo Računskega sodišča, popravljalnih ukrepov. Kaj to pomeni? To pomeni recimo, da zidanice, ki jih nek kolega zelo rad omenja, dobijo neko malo podobo, slično, če se tako izrazim po belokranjsko, mogoče tudi na način, da se nekaj mizarjev organizira v neko zadrugo, saj imate državnega sekretarja v kabinetu predsednika, in ponuja neke tipike, ki izhajajo iz venikularnosti, po domače gledano, regionalne členitve stavbne dediščine, kot jo imamo. To so neke resne zadeve. Vi se boste vsi trkali po prsih, kakšni Slovenci ste, pripenjali si boste značke take in drugačne, pete, šeste, v 25 letih pa tega nismo naredili oziroma niste naredili. In to je problematika, s katero se je treba začeti ukvarjati. Da se pa vi meni tukaj režite, to, da mi kolega, ki je bil tudi sam župan, pravi, brigaj se zase, to, da me nek drugi kolega pošilja na polje, govori pa dosti več o vas kot o meni osebno. Govori to, da vi za to funkcijo niste primerni. Pa če se vam to zdi neetično in nemoralno. Niste. Jaz bom seveda podprl te naše amandmaje.
Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 6, proti 55. [[Za je glasovalo 6.]] [[Proti 55.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 112. členu. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti 10. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 114. členu. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 6, proti 55. [[Za je glasovalo 6.]] [[Proti 55.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 116. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 15. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 15.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 121. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 12. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 12.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. S tem smo zaključili z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je predlagatelj predloga zakona v uvodni obrazložitvi predlagal, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 20. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 20.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 3., 43., 109., 112., 116. in 121. členu dopolnjenega predloga zakona. Na podlagi tretjega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora sprašujem kvalificiranje predlagatelje, ali nameravajo k tem členom vložiti amandmaje. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Predlog gradbenega zakona je vsebinsko povezan s Predlogom zakona je vsebinsko povezan s Predlogom zakona o urejanju prostora in s Predlogom zakona o arhitekturni in inženirski dejavnosti. Ker bo Državni zbor v uskladitvenem amandmaju k Predlogu zakona o urejanju prostora glasoval v torek, 24. 10. 2017, glede na vsebinsko povezavo navedenih predlogov zakonov ter glede na potrebo po njihovi sočasni objavi v Uradnem listu Republike Slovenije, na podlagi drugega odstavka 86. člena Poslovnika Državnega zbora določam, da bo zbor tudi odločanje o Predlogu gradbenega zakona v celoti zato opravil v torek, 24. 10. 2017. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o arhitekturni in inženirski dejavnosti v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 17. 10. 2017. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 4. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levica, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Zdaj na nesrečo za številne od vas pri nas jaz to pokrivam. Zdaj v tem trojčku zakonov smo prišli do zakona, ki pa se ukvarja z ljudmi, ki naj bi to počeli, kar smo nerodno oziroma ste nerodno potrdili prej. Prej sem gledal vaše reakcije, kako, ko se je ministrica odzvala, češ, saj smo vse naše izglasovali, kako pa zdaj to. Toliko o vas kot poslancih po treh letih. Ampak dobro. Prvi trije amandmaji k 4., k 8. in 9. členu. V 4. členu v Levici ne pristajamo, da regulirane poklice reguliramo na način, kot predlagata kolega Rajić in SMC, da imamo nadreguliran poklic arhitektov in vse ostale. Zakaj ne, sem že prej razlagal. V 8. členu bolj jasno opredelimo, izhajajoč iz pomembnosti horizontale teh poklicev, iz katerih šol lahko pridejo ljudje v te poklice. Malo bom moral skregati mojega strokovca, ker bi jaz notri mogoče še dodal »okoljsko«, kar vi seveda ne boste podprli. Zlasti po dogodkih na Vrhniki in še kje se mi zdi, da bi bilo to potrebno. V 9. členu je spet ta zgodba prekariata. Jaz sem se že na FDV boril proti volonterskim praksam. Mladim, ki se izobrazijo za to, je treba dati ustrezno delovno mesto. Mi imamo še vedno delovnopravno zakonodajo, kjer v osnovi piše, da če opravljaš istovrstno delo, da je to zaposlitev – za kakšen čas? Ampak na to ste pozabile vse vlade že zadnjih 15 let, bi si upal trditi. Ja, to je tudi, tista moja šlager beseda, blizu protiustavnosti, če že niso protiustavna ta vaša početja. Tudi zaradi tega, omice, so penzije nizke, če slučajno katera to posluša. V teh treh amandmajih se dejansko ukvarjamo s tem, s čimer se Levica ukvarja že cel mandat. V prečenju kapitala in dela skrbimo za delo. Delu čast in oblast so mogoče nekateri vzklikali od vas, ki so bili v starem režimu v neki partiji. Zdaj v nekem novem režimu, dokler ne pridemo v demokratični socializem, je pa naša odgovorna naloga odgovoren odnos do zaposlenih, odgovoren odnos do profesionalcev, navsezadnje gre za odgovorne težke resne študije za tiste, ki jih resno študirajo. In temu primerno mora tudi ta hram demokracije, kot to zelo radi rečete, izkazovati določeno digniteto. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 5, proti pa 58. [[Za je glasovalo 5.]] [[Proti 58.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 8. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za so glasovali 4, proti 59. [[Za so glasovali 4.]] [[Proti 59.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 9. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za so glasovali 4, proti 58. [[Za so glasovali 4.]] [[Proti 58.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 14. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za so glasovali 3, proti 58. [[Za so glasovali 3.]] [[Proti 58.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 50. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 11. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Nove Slovenije k 55. členu pod številko 1. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov, gospod Zvonko Lah.
Hvala lepa. Predlagamo, da se za prvim odstavkom 55. člena doda novi drugi odstavek, ki se glasi: »Posamezniku, ki ima ob uveljavitvi tega zakona pridobljeno pooblastilo pooblaščeni prostorski načrtovalec z licenco P in je to pooblastilo pridobil do 31. 12. 2016, se podeli naziv pooblaščeni prostorski načrtovalec po tem zakonu. Pri tem mora imeti imetnik licence P najmanj 7 let delovnih izkušenj pri izdelavi prostorskih izvedbenih aktov, predložiti mora vsaj 5 referenčnih del s področja prostorskih izvedbenih aktov, pri izdelavi katerih je sodeloval, in opraviti strokovni izpit za licenco pooblaščeni prostorski načrtovalec po tem zakonu.« Tako sedanji drugi in tretji odstavek postaneta tretji in četrtek odstavek. Naj obrazložim. Tisti, ki so do zdaj izdelovali prostorske izvedbene načrte in so imeli dosti izkušenj, bi po tem zakonu enostavno izpadli, ne bi mogli več opravljati svojega dela. Teh je verjetno kar precej, zato predlagamo, da tej dobijo neko izjemo, neko pravico, da opravijo izpit in da zato z referencami pridobijo to možnost, da še naprej to delo delajo, ne glede na sprejetje tega zakona.
Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 8, proti 44. [[Za je glasovalo 8.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 55. členu pod številko 2. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 11. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 56. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 11. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo še o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 58.členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 11. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih ter drugo obravnavo predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je predlagatelj predloga zakona v uvodni obrazložitvi predlagal, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 20. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 20.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 50., 55., 56. in 58. členu dopolnjenega predloga zakona. Na podlagi tretjega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k tem členom vložiti amandmaje. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Predlog zakona o arhitekturni in inženirski dejavnosti je vsebinsko povezan s Predlogom zakona o urejanju prostora in s Predlogom gradbenega zakona. Ker bo Državni zbor o uskladitvenem amandmaju k Predlogu zakona o urejanju prostora glasoval v torek, 24. 10. 2017, glede na vsebinsko povezavo navedenih predlogov zakonov ter glede na potrebno po njihovi sočasni objavi v Uradnem listu Republike Slovenije na podlagi drugega odstavka 86. člena Poslovnika Državnega zbora določam, da bo zbor tudi odločanje o Predlogu zakona o arhitekturni in inženirski dejavnosti v celoti opravil v torek, 24. 10. 2017. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Triglavskem narodnem parku po skrajšanem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levica, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Poglejte, primer tega noveliranja je nek, lahko skoraj rečem, idealno tipski primer skrajnega dometa te vlade in te koalicije. Mi imamo gospodarsko rast onkraj te vlade, ki temelji na izvozu, na prenizkih plačah, na pregaranih ljudeh. In če že, bi se zdaj morali odločati in pogovarjati o tem, kako bomo ta voz iz tega blata peljali naprej. Kaj mi delamo? Zakaj je idealno tipski primer? Z nekaj rešitvami, proti katerim nihče tukaj ne more biti, da se uredi kakšna cesta, da se uredi nekaj zajetij za dejansko umetno zasneževanje, se skriva ena idealno tipska barabija. Šolski primer črne gradnje v tej državi. Za kaj že? Zato ker če tega ne pospravimo, bomo plačali kazen. Mi bi morali plačati kazen, da se začnemo odgovorno vesti in do časa in do denarja. Tudi čas je denar. Za pokrivanje te barabije je šlo en majhen milijon časa in dela preštevilnih ljudi. O čem govorim? Imamo Pokljuko, imamo biatlon, imamo Rudno polje, potrebujemo umetno zasneževanje, dokumenti so Smučarski zvezi dovoljevali, da naredijo takšno luknjo, kjer bo voda stala, naredili so trikrat večjo luknjo. Potem se je za nazaj vse pokrilo. Če bi mi šli v prenovo parlamenta, pa bi si naredili 1,15 večjega, madona, bi vsi novinarji znoreli do nezavesti. Ampak tukaj bomo to požegnali. Kakšno sporočilo je to? To je sporočilo, če si dovolj velik, če si dovolj politično pokonektan z nekom, ki je na oblasti, bomo tvoje barabije pokrili. Ta zakon – in zaradi tega bomo mi vzdržani, druge zadeva tukaj podpiramo – ampak ta zakon zaradi tega, ker v dobre rešitve spravite takšno barabijo, povozi ves dober namen vseh treh zakonov, o katerih se danes pogovarjamo že ves dan. In to je nedopustno in skrajno neodgovorno. Pri glasovanju bomo pa vzdržani zaradi tistih dobrih rešitev. Glejte, nehajte mi o okolju in prostoru govoriti več v tem mandatu! Res. Nehajte mi iz koalicije, ker me na bruhanje silite. Danes ob 4. zjutraj sem se zbudil, zaradi vsega tega sranja, ki se greste, spat ne morem.
Glasujemo. Pardon, prekinjam, Kdo še želi? Nisem videl. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo, predsednik. V naši poslanski skupini bomo ta zakon tokrat podprli, tako da mi podpiramo stvari, ki rešujejo dejanske zagate v realnem življenju. V tem primeru gre za tri takšne primere, ki jih zakon skozi to novelo dejansko tudi v praksi razrešuje. Je pa res, tu se lahko pridružim tudi predgovorniku, da bi mogoče kakšno novelo tega zakona o Triglavskem narodnem parku lahko že tudi prej sprejeli, ki bi bolj sistematsko urejala tudi takšnega probleme, ki jih rešujemo zdaj s temi ad hock rešitvami, ki pa so, kot sem rekel, nujne in jih tudi podpiramo. Sem pa že večkrat opozoril, da je velika težava, da v zgodbi Triglavskega narodnega parka ne upamo narediti nekega kvalitetnega preskoka, tudi to, da že od leta 2013 ta javni zavod posluje z vršilcem dolžnosti direktorja in da tej zgodbi ni videti konca tudi do konca mandata te koalicije, kajti tudi zadnje imenovanje za vršilca dolžnosti je bilo podaljšano za naslednjih 6 mesecev. Ministrica bo morala zelo pohiteti, če bo želela to zadevo rešiti do januarja drugo leto, ko poteče mandat začasnemu vršilcu dolžnosti. Verjetno bi marsikateri problem, s katerim se zdaj srečujemo pri tej noveli, bil razrešen lahko bistveno prej, če bi javni zavod posloval z nekim normalnim osebjem, kar pa pomeni, da ima direktorja, ki lahko tudi dolgoročno nekatere stvari pripravi in tudi koordinira. Tudi zato je veliko pripomb s strani lokalnih skupnosti in stvari se bodo v nadaljevanju še zapletale. Tudi gospa ministrica je obljubila, da bo razrešila situacijo, ki smo jo na matičnem delovnem telesu večkrat izpostavili, to je kolesarjenje v tretjem območju, v tretjem zavarovanem območju parka, kjer kolesarjenje ni dovoljeno. V drugem in prvem območju, ki sta bolj naravovarstveno zaščitena, pa je to dovoljeno in vsi smo ugotavljali, da je to verjetno lapsus. Ko smo ministrico vprašali, kdaj bo to, je rekla, ob prvi novelaciji. Zdaj je bila novelacija pa, tega nismo razrešili. Istočasno pa ministrica reče, da bo to v jeseni uredila in pripravila nov zakon. To je v magnetogramih.
Malo miru!
Glede na to, da niti direktorja oziroma direktorice ni imenovala, se jaz bojim, da bo verjetno Državni zbor moral še kakšno podobno novelo pripraviti, pa tudi če kolega Trček ne bo mogel spati zaradi tega.
Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 62, proti nihče. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o državni meteorološki, hidrološki, oceanografski in seizmološki službi v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levica, dr. FrancTrček.
Hvala za besedo. Imamo še dva primera idealno tipskih zakonodaj te koalicije in vlade. Ta primer je nek primer, ko malo premetavajo ljudi. Podobno se je dogajalo na vodarstvu. V tem v nekaj strokovnjakov vnašate tudi nek nemir. Mi smo nekako skušali na odboru, da bi nam razložili vsebinsko in argumentirano, zakaj je to potrebno. Ampak tega argumenta nismo dobili tudi zaradi vaše bahatosti, kaj bomo pa zdaj to razlagali tej Levici. Zaradi tega bomo pri tem drugem idealno tipskem primeru zakonov te vlade in koalicije tokrat vzdržani.
Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti 2. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 15. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravnem varstvu v postopkih javnega naročanja v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 17. 10. 2017. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 35. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti 4. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmaju in drugo obravnavo predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je predlagatelj predloga zakona v uvodni obrazložitvi predlagal, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 13. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 13.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 35. členu dopolnjenega predloga zakona. Na podlagi tretjega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandmaje. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu oziroma Državnega zbora v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levica, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Zadnjič danes. Tole je pa tretji idealno tipski primer zakonodaje, ki pa ne velja žal samo za ta sklic državnega zbora in za to koalicijo in vlado. Zakaj? Kje se v Sloveniji dogajajo največje barabije? Največje barabije se dogajajo pri javnih naročilih, ki jih je okrog štiri milijarde, tukaj in pa zlasti v mestnih občinah oziroma temu, kar rečemo holding okrog mestnih občin. Ko ste v opoziciji, se rado o tem moralizira. Ko je bil gospod Cerar še zgolj ustavni pravnik, je o tem rado pisal. Glejte, zdaj se mi režite, pojdite brat, kaj objavlja na Facebooku Janko Veber, podpredsednik Socialnih demokratov. Samo tisto si pojdite prebrat, kaj objavlja zadnjega pol leta. Jaz sem tudi rekel, če hoče Židan z nami delati vlado, bomo tedensko šli čez vse tisto in ne bodo tisti polodprti, Janez se smeji, kot na oddelku, ampak bodo, upam, na zaprtem oddelku, če bo tretja veja oblasti odigrala svoje. To ni smešno. Na tem pač debelite in ste rastli 25 let. To je to, kar pravi gospod iz Desusa, brigaj se zase. Ali pa kaj pravi njihov gospod o državnih gozdovih, oh končno je bil čas, da jaz pridem v nebesa. Tovrstnim prihajanjem v nebesa je treba narediti konec. V nebesa naj gredo tisti, ki v nebesa verjamejo, državljankam in državljanom pa, če ne moremo že ponuditi raja na zemlji, moramo ponuditi boljše življenje. In tukaj so penezi, tukaj se pokrade po resnih študijah okrog milijardo na leto. Če je kdo prvi, bi se moral Desus za to bosti, da bi penzionerji imeli 700 evrov penzije vsaj. In v čem je problem tega zakona? Ta zakon je spet »cagav«, Cerarjevsko »cagav«. To je ta morala in etika. Ima neke dobre elemente, ja, dobro, v 21. stoletju leta 2017 bomo končno to malo naredili transparentno, bomo to digitalizirali. Ja, dober dan! Jaz sem se 25, 30 let nazaj ukvarjal z digitalizacijo, kolega, ki sedi na sedežu 90 pa se je verjetno že 40 ali 35 let nazaj z informatiko ukvarjal. To govori o tem državnem zboru, o tej državi in o tej politiki. In potem se napiše lahko, lahko, lahko, lahko, lahko. Krade se z lopato, podobno kot je Cerar z lopato včeraj nekaj premetaval, vi pa lahko, lahko, lahko, lahko, lahko. Ne, jaz upam, da v naslednjem sklicu državnega zbora bo v neki koaliciji Levica to skupaj pisala in tam bo pisalo moramo.
Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 2. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in prekinjam 34. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Vsem se zahvaljujem za sodelovanje, udeležbo in razprave ter za možnost intenzivnega treninga glasovanj za sprejetje proračuna, ki nas čakajo predvidoma v novembru. Lep dan še naprej!