Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 28. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: Franc Jurša, dr. Franc Trček, mag. Bojana Muršič, mag. Alenka Bratušek, Violeta Tomić od 9. do 13. ure, mag. Dušan Verbič, Nik Prebil od 9.00 do 12.30, mag. Meira Hot do 11. ure in Jani Möderndorfer. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O POSTOPNEM ZAPIRANJU RUDNIKA TRBOVLJE-HRASTNIK IN RAZVOJNEM PRESTRUKTURIRANJU REGIJE V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo Blažu Košoroku, državnemu sekretarju na Ministrstvu za infrastrukturo. Za govornico, prosim. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Cilj predlaganega zakona je predvsem dokončanje neizvedenih del iz programa postopnega zapiranja, to je za leti 2019–2020, kot je na primer obnova ceste Hrastnik–Leša, sanacija plazovitih območij, obnova drugih cest, izvedba oziroma dokončanje upravnih postopkov, ki jih predvideva zakon, ki ureja rudarstvo, za izdajo odločb po prenehanju pravic in obveznosti nosilca rudarske pravice za izkoriščanje. Nadalje so cilji zakona še: izvajanje monitoringa za vzdrževanje in odpravljanje škode na vseh delovnih površinah, na objektih do uspešno izvedenih aktivnosti iz postopka zapiranja, vzdrževanje premoženja družbe RTH do njegove prodaje, izvajanje aktivnosti za dokončno likvidacijo družbe po poravnavi vseh obveznosti. S spremembo in dopolnitvijo zakona o postopnem zapiranju RTH so določeni novi roki za izvedbo fizičnih del in upravnih postopkov, ki se morajo po novem dokončati do konca leta 2023. Družba RTH v likvidaciji s tem pridobi formalno podlago za izvedbo vseh aktivnosti, potrebnih za dokončanje postopkov za zapustitev rudnika. Sredstva, ki bodo dodeljena s strani države za financiranje aktivnosti po tem zakonu, ne predstavljajo državne pomoči, ker se nadaljuje že začeta sanacija degradiranih površin in se ne odpira nov rudnik. Vrednosti posameznih projektov, neizvedenih del po programu postopnega zapiranja 2019–2020 temeljijo na podpisanih pogodbah, ki so že bile pripravljene na podlagi izvedenih postopkov izbire izvajalcev v skladu z Zakonom o javnem naročanju, ob upoštevanju običajnega tempa dela, brez upoštevanja rasti cen izvajanja tovrstnih storitev. Program zajema izvajanje in financiranje del v celotnem programskem obdobju, sredstva pa so zagotovljena v proračunih za leta 2022, 2023 in 2024. Naše ministrstvo bo skladno s tem programom zagotovilo 8,9 milijona evrov proračunskih sredstev za financiranje del in poplačilo fiksnih stroškov, ki nastajajo zaradi tega, ker rudnik še ni zaprt. Ocenjena vrednost programa postopnega zapiranja Rudnika Trbovlje-Hrastnik za obdobje v letih 2022–2023 je 11 milijonov 675 tisoč evrov. Od tega so predvidena nakazila iz proračuna naše države v višini 8 milijonov 900. Sredstva se bodo nakazovala v letu 2022 v višini 4 milijone 200 tisoč evrov, v letu 2023 v višini 4 milijone in pol in zaradi zaključka del do konca leta 2023 bodo nakazila tudi v letu 2024 še okoli 200 tisoč evrov. Ostalo razliko bo RTH pokrival iz lastnih virov, torej odprodaje premoženja. Hvala lepa za besedo.
Hvala lepa. Predloga zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Bojanu Podkrajšku. Izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik Državnega zbora, za dano besedo. Cenjeni državni sekretar, kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je kot matično delovno telo obravnaval novelo Zakona o postopnem zapiranju Rudnika Trbovlje-Hrastnik in razvojnem prestrukturiranju regije, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po skrajšanem postopku predložila Vlada. V imenu predlagatelja je državni sekretar na Ministrstvu za infrastrukturo Blaž Košorok poudaril, da je družba RTH izvajala sanacijo pridobivalnega prostora Rudnika Trbovlje-Hrastnik na podlagi zakona o postopnem zapiranju RTH, ki je bil konec leta 2020 formalno konzumiran. Dela, ki v programskem obdobju niso bila dokončana, so presegla zmožnosti financiranja izvajanja zapiralnih del iz lastnih virov družbe RTH. Glede na to, da dela niso bila dokončana, tudi ni bilo mogoče izvesti oziroma dokončati vseh upravnih postopkov pred izdajo odločb o prenehanju pravic in obveznosti. Celotna izvedba programa postopnega zapiranja Rudnika Trbovlje-Hrastnik 2019–2020 je financirana iz sredstev, ki jih je družba pridobila iz odprodaje svojega premoženja, že v programu pa je bilo izpostavljeno, da likvidacijska masa družbe ne bo zadoščala za financiranje vseh del. Izpostavil je, da se glavni cilji predloga zakona, dokončanje neizvedenih del iz programa postopnega zapiranja 2019–2020, določajo na osnovi rokov za izvedbo finančnih del in upravnih postopkov, ki se morajo po novem dokončati do leta 2023. Ocenjena vrednost programa prestrukturiranja zapiranja rudnika za obdobje 2022–2023 je 11,6 milijona evrov. Od tega so predvidena nakazila iz državnega proračuna v višini 8,9 milijona evrov. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je izpostavila, da zakon o postopnem zapiranju RTH formalnopravno velja, ker ni bil nikoli izrecno razveljavljen, vendar pa so se vsi roki za izvedbo del iztekli decembra leta 2019, za izvedbo upravnih postopkov pa decembra 2020. S tem so se materialne določbe zakona izčrpale, kar pomeni, da je normativna ureditev ugasnila. Zakon je torej neformalno prenehal veljati, zato pa je novelacija nedosegljiva. Glede na to, da zakon, katerega določbe so izčrpane, ne bi smel več veljati, pa se, kot kaže, do določene mere vendarle izvaja, je v mnenju Zakonodajna-pravna služba predlagatelja v zvezi s tem predlogom pozvala k dopolnitvi obrazložitve. Po daljši razpravi so poslanci predlagatelju zastavili tudi nekaj vprašanj, na katera je dodatna pojasnila podal državni sekretar Blaž Košorok. Po izčrpni razpravi je odbor glasoval in s 16 glasovi za in nič proti sprejel zakon. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Na vrsti je predstavitev stališč poslanskih skupin. Janja Sluga bo predstavila stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Postopno zapiranje Rudnika Trbovlje-Hrastnik se je začelo leta 2000, prvi rok za zaprtje pa je bil konec leta 2015. Rok je bil nato podaljšan do konca decembra 2018, z zadnjim zakonom, sprejetim decembra 2018, pa do konca leta 2020. Takrat je bil zakon sprejet tik pred zdajci, saj bi v nasprotnem primeru prišlo do opustitve dokončanja vseh zapiralnih del, zato ne bi bilo mogoče izvesti niti postopka likvidacije. RTH je zato iz državnega proračuna prejel 3,1 milijona evrov. Šlo je za preostali del sredstev, ki so bila za obdobje od leta 2010 do leta 2018 potrjena s sklepom o državnih pomočeh za zapiralne ukrepe, ki pa do takrat niso bila porabljena v celoti. Današnja novela pa rok za zaključek zapiralnih del premika na konec leta 2023. Izkazalo se je, da zapiralna dela v zadnjem programskem obdobju do konca 2020 niso bila končana, prav tako pa so presegla zmožnost financiranja izvajanja iz lastnih sredstev družbe RTH. Ker dela niso bila končana, pa tudi ni bilo mogoče izvesti vseh upravnih postopkov pred izdajo odločb po prenehanju pravic in obveznosti. Ocena vrednosti programa za obdobje 2020–2023 znaša 11,6 milijona evrov. Od tega so predvidena državna sredstva v višini 8,9 milijona. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev bomo novelo zakona podprli. Opozarjamo pa, da tega zakona v tem mandatu ne bi bilo treba kar dvakrat spreminjati oziroma dopolnjevati, če bi Državni zbor februarja oziroma marca leta 2018 v času Cerarjeve vlade podprl zakon, ki ga je takrat v zakonodajni postopek vložila skupina poslancev s prvopodpisano našo bivšo kolegico Vojko Šergan iz SMC. Kolegica Šerganova je že takrat predlagala, da bi se izvajanje zapiralnih rudniških del podaljšalo do leta 2023. Spremembe so se nanašale tudi na monitoring, ki v tem veljavnem zakonu ni predviden. Skupna državna pomoč zapiralnih del od leta 2000 do 2018 je bila določena v višini 268 milijonov evrov, poraba je bila manjša, 233 milijonov. Zato je naša kolegica predlagala, da bi se za preostala dela porabilo še 8,3 milijona. Ali veste, v čem se razlikujeta omenjeni zakon in zakon, ki ga obravnavamo danes? Zgolj v višini predvidenih državnih sredstev, in to za borih 600 tisoč evrov. Zato niti nismo bili začudeni, ko je bilo že ob sprejetju programa postopnega zapiranja rudnika ugotovljeno, da družba RTH za dokončanje vseh del nima dovolj sredstev. Še danes ne moremo verjeti, kako neodgovorno je bilo leta 2018 ravnanje nekaterih poslancev, ki tudi danes sedijo v Državnem zboru, ko so povzročili nesklepčnost matičnega delovnega telesa, ki bi moralo obravnavati omenjeni zakon. Naši kolegici Vojki so takrat očitali populizem in izsiljevanje za več državnega denarja za Zasavje. Tudi tokrat smo lahko na matičnem delovnem telesu žal poslušali očitke o tem, da se rudnik zapira že predolgo in da je bilo potrošenega preveč denarja, iskalo se je odgovornost za to in podobno. Kritikom in skeptikom kot rojena Trboveljčanka odgovarjam, da vsa dela, ki jih mora RTH še izvesti, omogočajo varno zaprtje jam in da je treba posledice rudarjenja tako pod površjem kot na površju odpraviti do te mere, da ne bosta ogrožena ne zdravje in ne življenje ljudi, ki živijo na teh degradiranih območjih. Poleg tega je treba preprečiti nadaljnjo škodo na objektih, sredstva pa se bodo lahko namenila tudi za cesto Hrastnik–Leša, ki poteka prek zemljišč v lasti družbe RTH. Obnova in ureditev lastništva te ceste sta namreč nujno potrebni za pridobitev gradbenega dovoljenja za izgradnjo doma starejših občanov v Hrastniku. Predlog zakona bomo torej podprli. Obžalujemo pa, da ministrstvo ni bilo naklonjeno tudi nekaterim drugim rešitvam, ki jih je vseboval zakon iz leta 2018. Ta je namreč določal tudi izvajanje monitoringa stanja saniranih površin in jamskih objektov ter revitalizacijo rudarske dediščine. Opozarjamo tudi, da brez monitoringa ne bo mogoče ugotavljati, kako se obnaša teren in ali predstavlja nevarnost za zdravje ali življenje ljudi, promet, objekte in okolje.
Hvala lepa. Dušan Šiško bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani vsi prisotni! Z referendumsko odločitvijo pred več kot 20 leti, da se ne gradi termoelektrarne Trbovlje 3, je padla odločitev o zapiranju Rudnika Trbovlje-Hrastnik. Tako imenovani zasavski zakon se je velikokrat noveliral, spreminjal in dopolnjeval, predvsem pa se je podaljševal zapiralni čas. Razlog za to so bila nezadostna finančna sredstva za zaprtje iz lastnih virov družbe Rudnik Trbovlje-Hrastnik. Za Slovence je značilno, predvsem, kar se kupčij tiče, da se vse začne in konča pri denarju. In pri tem ni nič drugače, saj se je celotna izvedba programa postopnega zapiranja do leta 2020 financirala z odprodajo svojega premoženja. V Sloveniji je že nekakšna folklora, da če nam nekaj ne gre, dvignemo roke stran in za drobiž prodamo bogatim tujcem. Le kaj je sploh še izvorno našega v tem majhnem slovenskem prostoru, vas sprašujem. S predlaganim zakonom se podaljšuje rok za zaključek zapiralnih del do konca leta 2023. V tem obdobju naj bi družba dokončala postopke za popolno in trajno opustitev rudarskih del, kjer so nekoč pridobivali rjavi premog in lignit, ter postopek likvidacije. Zakon je načeloma dober, vendar ima tudi nekaj pomanjkljivosti oziroma nejasnosti. Sporno se nam zdi, da k predlogu zakona nimamo predloženega zapiralnega načrta, kot bi to pričakovali. Ne vemo tudi, katera dela so ostala nedokončana. V Slovenski nacionalni stranki nas je zmotilo tudi to, da ni konkretno navedeno, zakaj predvidenih del ni bilo mogoče izpeljati, in predvsem, kdo je tisti, ki je za to v prvi vrsti odgovoren. Želimo si, da je leto 2023 res zadnji, dokončni datum, da ne bomo čez dve leti še enkrat sedeli skupaj in preložili datuma na leto 2025 ali še kasneje.
Hvala lepa. Bojan Podkrajšek bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Še enkrat hvala, spoštovani podpredsednik, za dano besedo. Cenjene kolegice in kolegi! Stališče Poslanske skupine SDS. Družba RTH je izvajala sanacijo pridobivalnega prostora Rudnika Trbovlje-Hrastnik na podlagi zakona o postopnem zapiranju RTH, ki je bil končan leta 2020, formalno konzumiran. Dela v programskem obdobju niso bila dokončana, so pa presegla zmožnosti financiranja izvajanja zapiralnih del iz lastnih virov družbe RTH. Glede na to, da dela niso bila dokončana, tudi ni bilo mogoče izvesti oziroma dokončati vseh upravnih postopkov pred izdajo določb o prenehanju pravic in obveznosti. Celotna izvedba programa postopnega zapiranja Rudnika Trbovlje-Hrastnik 2019–2020 se je financirala iz sredstev, ki jih je družba RTH pridobila z odprodajo svojega premoženja. Že v programu pa je bilo izpostavljeno, da likvidacijska masa družbe ne bo zadoščala za financiranje vseh del. Glavni cilji predloga zakona dokončanje neizvedenih del iz programa postopnega zapiranja 2019–2020 se določajo na osnovi rokov za izvedbo finančnih del iz upravnih postopkov, ki se morajo po novem dokončati do leta 2023. Ocenjena vrednost programov postopnega zapiranja Rudnika Trbovlje-Hrastnik 2022–2023 zajema 11,6 milijona evrov. Od tega so predvidena nakazila iz državnega proračuna v višini 8,9 milijona evrov. V poslanski skupini bomo predlog zakona podprli. Predvsem smo pa veseli, da se s tem tudi rešuje cesta Hrastnik–Leša, ki je predpogoj za izdajo gradbenega dovoljenja za gradnjo doma starejših. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavil Rudi Medved. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Kolegice, kolegi! Upamo lahko, da je to zadnje podaljševanje zapiranja Rudnika Trbovlje-Hrastnik. Vleče se namreč že 21. leto. Upamo lahko, jamstva pa seveda ni. Za primer, zapiranje Rudnika Zagorje je trajalo več kot 25 let pa še danes nekatere stvari niso urejene. V tej sagi zapiranja Rudnika Trbovlje-Hrastnik smo doživeli kar nekaj mejnikov, ki so obljubljali konec. Prelomno naj bi bilo leto 2012 kot zadnje leto kopanja premoga, pa leto 2015, ko je bilo spet napovedano zadnje dejanje, pa konec leta 2018, pa likvidacija 2020. Kljub temu da je zapiranje doslej stalo okoli 250 milijonov evrov, je bila ocena potrebnih sredstev za sklepno dejanje očitno popolnoma zgrešena, sicer ne bi leta 2018 zagotavljali še dobrih 3 milijonov, danes pa za obdobje dveh let zagotavljamo še več kot 11 in pol milijonov, od tega iz državnega proračuna skoraj 9 milijonov. Sicer ne vem, zakaj se je Vlada obirala s tem zakonom več kot leto dni, saj se je veljavni zakon iztekel konec lanskega leta. Dlje ko se to vleče, več stroškov nastaja. To ta zadnja ocena tudi potrjuje. Tisto, na kar Zasavčani opozarjamo ves čas zapiranja rudnikov, pa je skrb za stanje okolja v času po dokončnem zaprtju. Tu je bilo doslej narejenega silno malo ali pa nič. Še načrta pravega monitoringa na degradiranih površinah ni, kaj šele zagotovljenega denarja in odločitve, kdo bo ta monitoring izvajal. Kdor živi na takšnem območju, ve, kakšne spremembe se v naravi dogajajo na površinah, pod katerimi se je rudarilo. Te površine ne le, da niso primerne za gradnjo, te površine mnogokrat nekontrolirano spreminjajo relief, lahko so tudi potencialno nevarne. V Zagorju ob Savi, kjer je rudnik že nekaj časa zaprt, opozarjamo na nerešeno vprašanje monitoringa, enako v Trbovljah in Hrastniku. Čim prej bi bilo treba ustanoviti družbo, ki bo to opravljala na ravni vse države, čim prej je treba ustvariti tudi zakonsko podlago za to. Ni prav, da imamo na ravni države mačehovski odnos do nekdanjih rudarskih območij. Ta območja so plačala visok davek družbi, ljudje imajo pravico živeti v vsaj približno enakih razmerah kot vsi drugi sodržavljani. Če bo po likvidaciji Rudnika Trbovlje-Hrastnik na zapuščini zrastla družba, ki bo na državni ravni skrbela za monitoring, bo to dobra rešitev. Še vedno je namreč v Zasavju veliko znanja in izkušenj tako s področja rudarjenja kot tudi sanacije po prenehanju rudarjenja. Sicer pa ne morem mimo tega, kako se ta vlada pravno zapleta iz zakona v zakon. Na primer, ta zakon je formalno ugasnil konec lanskega leta. Formalno je tako zakon nedosegljiv za kakršnekoli posege vanj. Z neke vrste pravno telovadbo bo zakon vendarle ostal pri življenju. Ker ta zakon je imel pač srečo, da ga ni zajel Simičev plaz ukinjanja konzumiranih zakonov. To samo potrjuje, da ta vlada posega v zakonodajo brezglavo in večinoma na pamet.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Soniboj Knežak. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani državni sekretar, kolegice, kolegi! Zakon o zapiranju Rudnika Trbovlje-Hrastnik je potrebno sprejeti, saj nekatera dela, ki so bila opredeljena in ovrednotena že v programu postopnega zapiranja RTH 2019–2020 in jih je nujno potrebno izvesti za izvedbo sanacije pridobivalnega prostora in odpravo posledic izkoriščanja, niso bila končana. Na ministrstvu so pripravili zakonsko vsebino, ki zasleduje cilje dokončanja neizvedenih del iz programa postopnega zapiranja RTH 2019–2020 in priloge 1 k omenjenemu zakonu: izvedbo oziroma dokončanje upravnih postopkov, ki jih predvideva zakon, ki ureja rudarstvo, za izdajo odločbe o prenehanju pravic in obveznosti nosilca rudarske pravice za izkoriščanje; izvajanje monitoringa ter vzdrževanje in odpravljanje škode na sanitarnih površinah in objektih ter izvajanje aktivnosti za dokončno likvidacijo družbe po poravnavi vseh obveznosti. Rešitve predlaganih sprememb gredo v smeri, da se določi nove roke za izvedbo fizičnih del ter upravnih postopkov, ki se morajo po novem dokončati do konca leta 2023. Zakonske rešitve pa med drugim prinašajo tudi to, da bo Ministrstvo za infrastrukturo v skladu s programom zagotovilo 8,9 milijona evrov proračunskih sredstev za financiranje del in poplačilo fiksnih stroškov, ki nastajajo zaradi tega, ker rudnik še ni zaprt in izbrisan iz rudarske knjige. Zakonski predlog je podprla pristojna komisija Državnega sveta, cilje in rešitve, ki jih zakon prinaša, pa smo v Poslanski skupini Socialnih demokratov prepoznali kot potrebne in nujne. Ni pomembno le zaprtje, likvidacija, pomemben je tudi redni monitoring stanja. Na tej točki se strinjamo z ugotovitvijo Državnega sveta in njihovo pobudo, da Vlada čim prej sprejme ustrezno sistemsko rešitev in tudi odločitev o sedežu podjetja, ki bo izvajalo monitoring na vseh degradiranih območjih zaradi preteklega rudarjenja, ne samo v Zasavju, temveč v celotni Sloveniji. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo zakon podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil Primož Siter. Izvolite.
Hvala za besedo. Dobro jutro! Vse kaže, da je v rudarski panogi bolj od rudarjenja samega dobičkonosna le ena dejavnost – zapiranje rudnikov. Rudnik Trbovlje-Hrastnik se zapira že 20 let, pred nami je, mislim da, sedmo podaljšanje, drugo v tem mandatu in sedmi potrjeni komplet podarjenih javnih sredstev v ta namen. Skupaj je jašek trboveljskega in hrastniškega rudnika v teh dobrih 20 letih pogoltnil skoraj četrtino milijarde evrov. Kolegice in kolegi, stvar je v bistvu zelo prozorna. V Levici zavlačevanje zapiranja Rudnika Trbovlje-Hrastnik vidimo izključno kot zelo priročen biznis za peščico za ceno okolja, razvoja lokalne skupnosti ter zdravja in socialne varnosti Trboveljčanov in Hrastničanov. Dejanski namen zakona, torej prestrukturiranje regije, je v tem špilu drugotnega pomena, a do tega še pridem. Najprej k aktualnemu zakonu. Rudnik se zapira, uradni cilj zakona oziroma njegovega podaljšanja je trojen. Likvidacija družbe, kar pomeni formalnopravno zapiranje podjetja, izbris iz registra in vse, kar je formalnopravno potrebnega. Potem sanacija degradiranih površin, kar je v primeru tako okoljske kot socialne degradacije okolja ključnega pomena. Trbovlje in Hrastnik sta mesti, ki sta v svojem podzemlju prepleteni s kilometri, s stotinami kilometrov rudnikov, površine nad njimi so prav tako degradirane in neuporabne za infrastrukturo oziroma kakršnokoli uporabo občank in občanov. Pomembno je seveda – tretji del – prestrukturiranje regije, torej kaj po rudarstvu. Kaj v Trbovljah, kaj v Hrastniku, potem ko se je ta roka, ki je regijo hranila, ki je skrbela za socialno varnost ljudi, za zaposlitve ljudi, posušila? Trbovlje in Hrastnik sta še vedno, kjer sta, ugotavljamo po 20 letih zapiranja in četrtini milijarde evrov. Rudniške površine so še vedno degradirane, lokalne skupnosti z njimi ne moremo tako rekoč ničesar, na njih se ne izvaja okoljskega monitoringa, ker ministrstvo za okolje, ki naj bi bdelo nad tem, čaka zaključek zapiranja, nad čimer bdi ministrstvo za infrastrukturo, družba Rudnik Trbovlje-Hrastnik še vedno ni likvidirana, v vmesnem času deluje in se financira po nekem čudnem pravnem limbu, nezakonito, Državni zbor pa naj bi zdaj za neučinkovitost tako na strani zasavske energetike in njene klike kot na strani Vlade namenil še dodatnih 8 milijonov, tokrat pa res zadnjič. Vse kaže, da ima ta zgodba samo enega zmagovalca – bivšega direktorja družbe, ki je s prejšnjo neuspešno epizodo z zapiranjem, ki je bila težka »samo« 3 milijone, dobil nagrado v obliki sedeža na čelu Slovenskega državnega holdinga. To se ti torej zgodi, če si blizu Janeza Janše, si eden izmed tisoč 354, ki dobijo boljšo službo za svojo neučinkovitost. Najhuje je početi stvari na enak način in upati na drugačen rezultat, je rekel Einstein. In zdaj imamo pred sabo sedmi oziroma osmi copy-paste predlog podaljšanja zapiranja rudnika, ki je težak 8 milijonov. Vse isto kot prej, le da gresta tokrat vladna nesramnost in izkoriščanje že tako degradirane lokalne skupnosti še korak dlje. NSi, ki tokrat prek Ministrstva za infrastrukturo bdi nad panogo rudarstva, je temu istemu zakonu v prejšnjem mandatu oziroma pred tremi leti nasprotovala, tudi minister, ki je zdaj arhitekt tega zakona. Česar Vlada ne pove, je pa to, da s sprejetjem tega zakona pogojuje gradnjo doma starejših v Hrastniku. Torej če ne damo 8 milijonov v zapiranje rudnika, ne bo 4 ali 5 milijonov za izgradnjo doma starejših, ki ga Hrastnik nujno potrebuje. 200 metrov makadamske ceste je pod vprašajem, kolegice in kolegi. Pogojevanje gradnje nujno potrebnega doma starejših v Hrastniku s sprejetjem tega 8-milijonskega zakona, pri čemer ne vemo, koliko bo šlo v kakšen žep, je nesramno in ga v Levici obsojamo. V Levici tudi izkoriščanja, izčrpavanja Zasavja ne bomo podprli. Četrtina milijarde, kolikor je rudnik že prejel, bi se morala prepoznati v javni infrastrukturi, morala bi se prepoznati v blaginji ljudi iz regije, pa si je s temi sredstvi blaginjo v 20 letih priskrbela samo peščica. Srečno!
Hvala lepa. Mihael Prevc bo predstavil stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Spoštovani državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! S predlogom zakona o postopnem zapiranju Rudnika Trbovlje-Hrastnik se določajo novi roki za izvedbo fizičnih in upravnih postopkov za popolno in trajno opustitev rudarskih del, ki jih mora izvesti podjetje Rudnik Trbovlje-Hrastnik. Rok za dokončanje vseh zapiralnih del, izvedbo dokončanja sanacije okolja in vložitev zahteve za izdajo odločbe o prenehanju pravic in obveznosti nosilcev rudarske pravice se podaljšuje do konca leta 2022, za izvedbo postopka za izdajo odločbe o ukinitvi pravic in obveznosti in likvidacijo pa do 31. 12. 2023. Tako se s predlogom zakona ponovno predlaga podaljšanje rokov za popolno in trajno opustitev rudarjenja ter likvidacijo družbe Rudnika Trbovlje-Hrastnik, ker se vsa potrebna dela na terenu zaradi nepredvidljivih okoliščin, kot so plazenje, udiranje tal, izgradnja ceste, niso uspela pravočasno zaključiti. Posledično pa ni bilo možno zaključiti upravnih postopkov za opustitev rudarjenja na podlagi zakona, ki ureja rudarstvo. Po oceni družbe Rudnik Trbovlje-Hrastnik je treba za dokončanje del po programu postopnega zapiranja Rudnika Trbovlje-Hrastnik za obdobje 2019–2020 iz državnega proračuna zagotoviti še dodatnih 8,9 milijona evrov, preostala potrebna sredstva pa bo zagotovila družba Rudnik Trbovlje-Hrastnik iz naslova prodaje svojega premoženja. Dela bodo tako izvedena po programu zapiranja Rudnika Trbovlje-Hrastnik za obdobje 2021–2023, ki ga bo Vlada sprejela v roku enega meseca po uveljavitvi tega zakona, pri čemer pa predlagatelj posebej poudarja, da gre za ista dela, kot so že predmet programa za obdobje 2019–2020. Poslanci Nove Slovenije – krščanskih demokratov bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o postopnem zapiranju Rudnika Trbovlje-Hrastnik in razvojnem prestrukturiranju regije podprli. Pričakujemo pa, da bodo sanacijska dela in upravni postopki do konca leta 2023 uspešno zaključeni in bomo tako dejansko priča likvidaciji družbe Rudnik Trbovlje-Hrastnik in s tem dokončnemu zaprtju Rudnika Trbovlje-Hrastnik. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Andrej Rajh bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani državni sekretar, kolegice poslanke in poslanci! Rudnik Trbovlje-Hrastnik je na podlagi Zakona o postopnem zapiranju Rudnika Trbovlje-Hrastnik in razvojnem prestrukturiranju regije s postopnim zapiranjem začel leta 2000. Zapiranje je potekalo v več fazah. V zapiralnem načrtu je Republika Slovenija kot skrajni rok za zaprtje rudnika priglasila 31. december 2015. Da je bil datum preoptimistično nastavljen, znova priča tudi predlog zakona, ki je danes pred nami in ki ga v tem mandatu obravnavamo že drugič. Obstajala pa je pri tem pomembna razlika. Če se je v predlogu zakona, ki smo ga potrjevali v času ministrovanja mag. Alenke Bratušek, zgolj poskrbelo za pravno podlago za koriščenje še neporabljenih sredstev, se tokrat za potrebe zapiranja rudnika in prestrukturiranje regije namenjajo nova, do zdaj nepredvidena sredstva v višini 11 milijonov evrov. Pri tem bo slabih 9 milijonov evrov prispeval proračun Republike Slovenije. Ne oporekamo potrebnosti teh sredstev, pričakujemo pa, da bodo uporabljena učinkovito in predvsem namensko. Glede na to, da je vprašanje neločljivo povezano z zdravjem in varnostjo ljudi, bi bilo kaj drugega nezaslišano. Glede na kratkost in relativno preprostost zakona se ob njegovem pregledu odpira ogromno vprašanj. Na mnoga je v svojem mnenju opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba. Tako je bilo denimo izpostavljeno, da so se roki za izvedbo fizičnih del in upravnih postopkov s koncem leta 2020 iztekli. Glavno vprašanje, ki se ob tem zastavlja, je, zakaj neki je ministrstvo čakalo tako dolgo in kaj in na kakšnih podlagah se je v letu 2021 sploh dogajalo, torej kateri postopki so bili v zadnjem letu vendarle izvedeni in katere okoliščine so vplivale na zamudo pri njihovi izvedbi. Zakonodajno-pravna služba je ob tem opozorila še, da bi morali predlagatelji utemeljiti, zakaj bodo dela in postopki po njihovem mnenju dokončno izvedeni v na novo predvidenih rokih. Menimo, da državni sekretar gospod Košorok v zvezi s tem na seji matičnega delovnega telesa ni podal povsem zadovoljivih odgovorov. Nasploh pa nas ob dogajanjih, povezanih z zapiranji rudnikov, skrbi tudi, da še vedno ni bil dosežen dogovor o monitoringu. Ostaja torej vprašanje, kdo in na kakšen način bo skrbel za posledice, ki se bodo zaradi več stoletij dolgega odkopavanja dogajale še dolgo. Dokončen dogovor in odgovor ni pomemben le za regijo, ki je predmet tega zakona, temveč tudi za Savinjsko-šaleško regijo in še nekatere. Že na sami seji odbora smo opozorili, da je dogajanje v Zasavju svojevrstno svarilo, kaj vse Slovenijo čaka ob izstopu iz premoga na tistem področju. To dogajanje namreč jasno ponazarja, za kako zapletene in kompleksne procese gre pri energetskem, okoljskem, gospodarskem in družbenem prestrukturiranju regij. Če vemo, za koliko večje razsežnosti z vidika obsega rudarjenja in količine izkopanega premoga gre pri Premogovniku Velenje, potem nas dogajanje z zapiranjem rudnika RTH ne more navdajati s pretiranim optimizmom. Vseeno upamo, da se je država ob tem že veliko naučila in bodo stvari tam vendarle tekle nekoliko bolj gladko. Predlogu zakona v Poslanski skupini SAB ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Ivan Hršak bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Postopno zapiranje Rudnika Trbovlje-Hrastnik v likvidaciji ureja pristojni zakon iz leta 2000, ki je bil kasneje večkrat dopolnjen. Danes je predmetni zakon ponovno na naših klopeh. Glavni cilj tokratne novele je dokončanje še neizvedenih del iz programa postopnega zapiranja 2019–2020, kot so obnova cest, sanacija pridobivalnega prostora, stroški nadzora in vzdrževanja nepremičnin in izvedba oziroma dokončanje upravnih postopkov, ki jih predvideva zakon, ki ureja rudarstvo. Sicer je bilo že v programu postopnega zapiranja RTH 2019–2020 izpostavljeno, da likvidacijska masa družbe ne bo zadoščala za financiranje vseh nujno potrebnih del. S predlogom zakona se torej določajo novi roki za izvedbo fizičnih in upravnih postopkov za popolno in trajno opustitev rudarskih del, ki jih mora izvesti podjetje RTH. Rok za dokončanje vseh zapiralnih del, izvedbo dokončanja sanacije okolja in vložitev zahteve za izdajo odločbe o prenehanju rudarskih pravic in obveznosti nosilca rudarske pravice se podaljšuje do konca leta 2022. S podaljšanjem roka se zagotovi pravočasnost in zakonitost izvedbe postopkov za popolno in trajno opustitev rudarskih del ter postopkov likvidacije. Za izvedbo postopka za izdajo odločbe o ukinitvi pravic in obveznosti ter likvidacijo pa se določi datum 31. 12. 2023. Na podlagi današnje novele zakona se bo za obdobje 2021–2023 pripravil nov dvoletni program zapiranja rudnika in za dokončanje nerealiziranih del 2022–2023 iz programa 2019–2020. Program bo sprejet v 30 dnevih po uveljavitvi zakona. Ocenjena vrednost programa postopnega zapiranja Rudnika Trbovlje-Hrastnik v likvidaciji za obdobje 2021–2023 je 11 milijonov 675 tisoč evrov, od tega bo 8 milijonov 900 tisoč evrov treba zagotoviti iz proračuna. Ostala sredstva se bodo pridobila iz lastnih virov RTH, torej iz prodaje še preostalega premoženja družbe. Prepričan sem, da je to tudi resnično zadnja potrebna novelacija zakona in se bodo dela zaključila v predvidenih rokih. Dokončana sanacija površine je med drugim tudi pogoj za pridobitev evropskih sredstev za druge načrtovane projekte na teh območjih. V Poslanski skupini Desus bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o postopnem zapiranju Rudnika Trbovlje-Hrastnik in razvojnem prestrukturiranju regije soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 16. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O OSKRBI S PLINI V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade državnemu sekretarju Ministrstva za infrastrukturo Blažu Košoroku.
Hvala še enkrat za besedo, predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Pred vami je Predlog zakona o oskrbi s plini, to so plini iz povezanega prenosnega in distribucijskega sistema. Zakonska ureditev področja oskrbe s plini v naši državi v celoti temelji na pravni ureditvi tega področja v Evropski uniji. Osnova te ureditve je Direktiva 2009/73 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in njena dopolnitev z Direktivo EU 2019/692 z dne 17. aprila 2019. Obe direktivi sta bili sicer že preneseni v naš pravni red z Energetskim zakonom EZ-1, z njegovo dopolnitvijo EZ-1C. Energetski zakon poleg plina ureja več področij in je z leti postal zelo obsežen in neobvladljiv. Hkrati se s prenosom direktiv iz paketa Fit for 55 za posamezna področja, kot so učinkovita raba, spodbujanje rabe obnovljivih virov energije in oskrba z električno energijo, tudi področje oskrbe z zemeljskim plinom oziroma po novem oskrba s plini prenaša v samostojni zakon. V samostojni zakon je bilo že leta 2020 s sprejetjem Zakona o učinkoviti rabi energije preneseno področje učinkovite rabe energije, v letu 2021 pa s sprejetjem Zakona o spodbujanju rabe obnovljivih virov energije področje spodbujanja rabe obnovljivih virov energije. Po sprejetju obravnavanega zakona o oskrbi s plini se bo postopek delitve Energetskega zakona nadaljeval še s sprejetjem zakona o oskrbi s toploto iz distribucijskih sistemov in končal oziroma zaključil s sprejetjem zakona o energetski politiki. Gre torej za zelo obsežen, koordiniran projekt delitve Energetskega zakona in hkratnega prenosa več novih direktiv. Zakon o oskrbi s plini povzema osnovno strukturo obstoječega zakona oziroma obstoječega, sedanjega urejanja zemeljskega plina v Energetskem zakonu. Predlog zakona zato večinoma tudi vsebuje enake določbe. Obstoječa zakonska ureditev je s predlogom zakona dopolnjena glede posameznih vprašanj, za katera se je izkazalo, da so do zdaj pomanjkljivo urejena. Poleg tega pa se z novim zakonom jasno določa, da zakonska ureditev velja za vse pline, ki se prenašajo po sistemu in lahko tvorijo zmes plinov obnovljivega in fosilnega izvora, katere pretežni delež je danes metan. V predlogu zakona se dopolnjujejo definicije izrazov z novimi pojmi, ki se nanašajo na proizvajalca in prevzem plina v sistem, kar je potrebno zaradi ureditve pravil o vključevanju plinov iz obnovljivih virov v distribucijske sisteme. Nove so nekatere določbe, povezane s pogoji dostopa proizvajalca plina do sistema, predvsem na distribucijskem nivoju. V povezavi s prevzemom plina v plinski sistem od proizvajalcev plina se dopolnjuje zakonska ureditev bilančne sheme tako, da tudi za prevzemna mesta določa obveznost njihove vključitve v bilančno skupino na podlagi sklenjene odprte pogodbe. Predlog zakona tako uvaja nova pojma, kot sta krizni plin, solidarnostni plin. Oba sta namenjena izravnavi plinskega sistema. Krizni plin se zagotovi z omejevanjem oskrbe domačih odjemalcev, solidarnostni plin pa lahko država kupi v okviru mehanizma solidarnostne pomoči med sosednjimi državami EU na osnovi posebnih tako imenovanih bilateralnih sporazumov. Spoštovani poslanci, sprejetje zakona je nujno z vidika ohranjanja in razvijanja dobro delujočega notranjega energetskega trga. Upam in verjamem, da si zasluži široko podporo v okviru zakonodajne obravnave, ki je v teku. Na podlagi ločenega zakona za oskrbo s plini se ocenjuje, da bo mogoče tudi lažje doseči izvajanje regulatornih in strokovnih nalog javne uprave na tem področju in hitrejši prenos, vsakokratno uskladitev nacionalne zakonodaje z evropsko. Na tem mestu bi se zahvalil. Hvala lepa za besedo.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor. Za predstavitev poročila dajem besedo predsedniku Bojanu Podkrajšku. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, cenjeni državni sekretar, kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o oskrbi s plini, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po rednem postopku predložila Vlada. V dopolnilni obrazložitvi je v imenu predlagatelja državni sekretar na Ministrstvu za infrastrukturo Blaž Košorok izpostavil, da je osnovni razlog za pripravo zakona razdelitev Energetskega zakona in prenos vsebine oskrbe s plini v samostojni zakon. Predlog zakona prevzema osnovno strukturo področja sedanjega uvajanja zemeljskega plina v Energetskem zakonu in zato večinoma tudi vsebuje enake določbe. Obstoječa zakonska ureditev je dopolnjena glede posameznih vprašanj, za katera se je izkazalo, da so pomanjkljivo urejena. Poleg tega se z novim zakonom jasno določa, da zakonska ureditev velja samo za pline, ki se prenašajo po sistemu in lahko tvorijo zmes plinov obnovljivega in fosilnega izvora, katere pretežni delež je danes metan. Novost v predlogu zakona je med drugim tudi obveznost operaterjev sistema, da pridobijo načrt prilagoditve za prevzem plinov iz obnovljivih virov v sistem, ki vsebuje analize potenciala in interesa proizvodnje plinov obnovljivega ali nefosilnega izvora na širšem območju plinovodnega sistema, potrebne tehnične prilagoditve sistema za prevzem plinov iz obnovljivih virov in ukrepe, ki jih je potrebno izvesti. Več novosti vsebuje tudi poglavje o zagotavljanju zanesljivosti oskrbe, ki določa način izvajanja ukrepov v Sloveniji v primeru aktivacije solidarnostnega mehanizma pomoči med državami članicami pri večjih motnjah pri oskrbi s plinom. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je poudarila, da je bila večina njihovih pripomb namenjena večji jasnosti in določnosti ter notranji skladnosti predloga zakona, nekatere pripombe pa so bile pravnosistemske narave. Izpostavila je, da vloženi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin odpravljajo večino izraženih pomislekov. V kratki razpravi ni bilo izraženih nasprotovanj vsebini predloga zakona, je pa bil med drugim izpostavljen aktualni primer, ko je eden od trgovcev približno 12 tisoč odjemalcem nenadoma odpovedal dobavo električne energije z začetkom naslednjega leta. Opozorjeno je bilo, da se takšni primeri še lahko ponovijo, ne samo pri dobavi električne energije, ampak tudi plina oziroma ostalih energentov. Izraženo je bilo mnenje, da bi bilo potrebno odjemalce v takšnih primerih bolj zaščititi in z zakonom določiti daljši odpovedni rok dobave,ki bi odjemalcem omogočil dovolj časa za zamenjavo dobavitelja. Državni sekretar je v zvezi s tem dejal, da razlogov v konkretnem primeru prekinitve dobave s strani enega izmed dobaviteljev ne pozna in jih ne želi komentirati, saj gre v tem primeru za odločitev posameznega subjekta, na katerega država nima vpliva. Je pa v zvezi s tem dogodkom Vlada od SDH zahtevala poročanje, zakaj je do te poslovne odločitve prišlo, predvsem zakaj o tem odjemalcev niso obvestili in jim omogočili več časa za zamenjavo dobavitelja. Poudaril je še, da v primeru, da določenim odjemalcem do konca ne bi uspelo skleniti pogodbe z drugim odjemalcem, obstaja mehanizem zasilne oskrbe, ki preprečuje, da bi odjemalci ostali brez električnega dobavitelja. Po razpravi je odbor sprejel večje število amandmajev koalicijskih poslanskih skupin, nato pa še glasoval o vseh členih predloga zakona in jih tudi sprejel. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Dušan Šiško. Izvolite.
Spoštovani vsi prisotni! Trenutno je področje oskrbe z zemeljskim plinom še vedno urejeno v zelo obsežnem Energetskem zakonu. Po novem bo to samostojni zakon, s katerim se bodo naloge javne uprave lažje izvajale. Kljub temu se bodo nekatera skupna vprašanja energetike še nadalje urejale z določbami krovnega zakona. Namen zakona je še vedno konkurenčna, varna, zanesljiva in dostopna oskrba s plini. Upoštevati moramo javni interes zanesljive oskrbe s plini in načelo trajnostnega razvoja. Vsekakor so pomembni tudi drugi cilji, ki jih navajam v nadaljevanju. Mednje sodijo učinkovito zagotavljanje pravic končnih odjemalcev, varstvo pravic gospodinjskih odjemalcev, delovanje trgov na veleprodajni in maloprodajni ravni, zanesljiva oskrba s plinom, omogočanje dekarbonizacije oskrbe s plinom in drugi cilji. Med načeli je vsekakor pomemben dostop do omrežja, da se čim bolj spodbuja vključevanje obnovljivih virov energije. Zadnje, načelo solidarnosti pri zagotavljanju pomoči drugim državam članicam EU v primeru motene oskrbe z zemeljskim plinom, se mi zdi še posebej na mestu. Slovenija nima lastnih virov in je še kako odvisna od uvoza iz sosednjih Avstrije, Hrvaške in Italije. Če se primerjamo z drugimi državami članicami EU, imamo tudi majhen delež porabe zemeljskega plina, kar se tiče gospodinjskih odjemalcev, in sicer manj kot 30 %. Največji uporabnik zemeljskega plina je tako rekoč naša industrija. Dejstvo je, da cena zemeljskega plina ni regulirana in se oblikuje prosto na trgu. Kljub naši majhnosti pa je slovenskim odjemalcem omogočena dobava po konkurenčnih cenah, kar toplo pozdravljamo. Med drugim predlog zakona določa, da se prevzem plina v sistem izvede prek ločenega merilnega mesta na urnem nivoju. Razširja se tudi uporaba na vse vrste plinov, tudi na vodik. Novost je tudi upravljanje s kriznim plinom, ki se pojavi zaradi zmanjšanja ali prekinitve dobave plina. Zakon bo nedvoumno imel pozitivne učinke na gospodarstvo, socialno področje, nadaljnji razvoj prenosnega in distribucijskega sistema. V Slovenski nacionalni stranki menimo, da bo po novem dobro poskrbljeno za varstvo in zaščito najranljivejših odjemalcev, ki jih je po moji oceni čedalje več, sploh v tej energetski krizi, ko so cene energentov in ostalih življenjskih potrebščin izrazito visoke.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Bojan Podkrajšek. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, še enkrat za dano besedo. Državni sekretar, kolegice in kolegi! Predlog zakona o oskrbi s plini v drugi obravnavi. Osnovni razlog za pripravo zakona je razdelitev Energetskega zakona in prenos vsebine oskrbe s plini v samostojni zakon. Predlog zakona povzema osnovno strukturo področja sedanjega urejanja zemeljskega plina v Energetskem zakonu in zato večina tudi vsebuje enake določbe. Obstoječa zakonska ureditev je dopolnjena glede posameznih vprašanj, za katera se je izkazalo, da so pomanjkljivo urejena. Poleg tega se z novim zakonom jasno določa, da zakonska ureditev velja za vse pline, ki se prenašajo po sistemu in lahko tvorijo zmes plinov obnovljivega in fosilnega izvora, katere pretežni del danes je metan. Novost v predlogu zakona je med drugim tudi obveznost operaterjev sistema, da pripravijo načrt prilagoditve za prevzem plinov iz obnovljivih virov v sistem, ki vsebuje analize potencialne in interesne proizvodnje plinov obnovljivega ali fosilnega izvora na širšem območju plinovodnega sistema, potrebne tehnične prilagoditve sistema za prevzem plinov iz obnovljivih virov in ukrepe, ki jih je potrebno izvesti. Več novosti vsebuje tudi poglavje o zagotavljanju zanesljivosti oskrbe, ki določa način izvajanja ukrepov v Sloveniji v primeru aktivacije solidarnostnega mehanizma pomoči med državami članicami pri več motnjah pri oskrbi s plinom. V poslanski skupini bomo predlog zakona v drugi obravnavi soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Dejan Židan bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik, za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, gospod državni sekretar! Zakon o oskrbi s plini je takšen, da ocenjujemo, da nima spornih rešitev, in zato mu Socialni demokrati ne nasprotujemo. Tisto, na kar smo opozorili na odboru, ki je pristojen za ta zakon, je pa naslednje. Ravno pri tem zakonu se je pokazalo, kako v bistvu pred volitvami posamezne stranke dajejo prazne obljube, obljube, da je preveč zakonov, preveč odlokov, preveč predpisov in da jih bodo v času svojega vladanja zmanjšale. Kot prvo je tukaj pred tem državnim zborom potrebno povedati, da po številu zakonov in drugih pravnih aktov ne odstopamo od drugih držav in takšno stanje ugotavljajo pravniki na levi in na desni. S tem konkretnim zakonom povečujemo število zakonov, vendar sprejmemo argumente pristojnega ministrstva, da je zaradi preglednosti te zakonodaje to nujno in potrebno, in zato temu ne nasprotujemo. Opozarjamo pa samo na tole: ne dajati pred volitvami praznih obljub. Hvala za besedo.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavil Mihael Prevc. Izvolite.
Hvala, še enkrat, za besedo. Lepo pozdravljeni! Področje oskrbe z zemeljskim plinom in drugimi plini, ki se prenašajo po plinovodnih omrežjih, se s tem predlogom iz skupnega Energetskega zakona prenaša v samostojni zakon. Predlog večinoma vsebuje vsebinsko enake določbe, obstoječo zakonsko ureditev pa dopolnjuje z ureditvijo posameznih vprašanj, za katera se je izkazalo, da so pomanjkljivo urejena. Področje oskrbe z zemeljskim plinom na zakonski ravni obsega pravila za delovanje trga z zemeljskim plinom, ki vključuje dejavnosti proizvodnje, prenosa, distribucije, skladiščenja in dobave zemeljskega plina. Urejajo se tudi varstvo pravic končnih odjemalcev in uporabnikov sistema zemeljskega plina, načini in oblike izvajanja gospodarskih javnih služb na področju prenosa in distribucije zemeljskega plina in pravila za doseganje zanesljive oskrbe z zemeljskim plinom. Predlog podrobneje določa dejavnosti plinskega gospodarstva in razširja uporabo na vse vrste plinov, vključno z vodikom, če jih je seveda tehnično mogoče varno prevzemati v sistem. Nova je obveznost operaterjev sistema, da pripravijo načrt prilagoditve za prevzem plinov iz obnovljivih virov v sistem. Največ novosti pa vsebuje poglavje o zagotavljanju zanesljivosti oskrbe, ki določa način izvajanja ukrepov v okviru solidarnostnega mehanizma pomoči med državami članicami v primeru motenj pri oskrbi s plinom. Predlog zakona določa način izravnave plinskega sistema in upravljanje s kriznim plinom, vključno z načinom oblikovanja cene tega plina. Če se razmere z oskrbo plina tako poslabšajo, da je ogrožena oskrba zaščitenih odjemalcev – tu so pretežno gospodinjski odjemalci – lahko država članica Evropske unije zaprosi za pomoč in solidarnostno ponudbo za plin sosednje države članice. V primeru odločitve za nakup solidarnostnega plina bo nakup in finančne transakcije operater prenosnega sistema izvajal prek posebnega skrbniškega računa. Za področje oskrbe s plinom pa se bodo še naprej uporabljale nekatere določbe Energetskega zakona, ki ureja skupna vprašanja energetike, kot so določbe o energetski politiki, Agenciji za energijo, energetski inšpekciji, energetski infrastrukturi in posebne določbe o izvajalcih energetskih dejavnosti. Ker Slovenija praktično nima lastnih virov zemeljskega plina, se lahko s plinom oskrbuje samo prek prenosnih sistemov iz sosednjih držav. Zato sta medsebojna povezanost plinskega omrežja s sosednjimi državami in nediskriminatoren dostop do povezovalnih uvoznih zmogljivosti bistvena za učinkovito delovanje trga s plinom v Sloveniji. V Novi Sloveniji – krščanskih demokratih smo prepričani, da je predlog samostojnega zakona o oskrbi s plinom dobra nadgradnja prejšnjega skupnega Energetskega zakona in bo tudi s pravnega vidika poskrbel za učinkovito delovanje trga s plinom v Sloveniji. Zaradi vsega navedenega bomo poslanci Nove Slovenije Predlog zakona o oskrbi s plini podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mojca Žnidarič bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Danes odločamo o Predlogu zakona o oskrbi s plini, ki bo po novem samostojno urejal področje oskrbe s plinom v naši državi. Predvsem zemeljski plin velja za energent, od katerega je odvisen velik del našega gospodarstva, njegova uporaba pa je precej razširjena tudi med gospodinjstvi. Predlog zakona izhaja iz do sedaj veljavnih določil Energetskega zakona, zaradi česar se iz njega prenaša večina do zdaj veljavnih določb. Z novim zakonom se urejajo le tista vprašanja, za katera se je v preteklosti izkazalo, da so urejena pomanjkljivo. Največ takšnih novosti se nanaša na del zakona, ki ureja zanesljivost oskrbe s plinom. V tem delu se natančneje določata potek ravnanja v kriznih situacijah in sistem določitve cene v primeru krize. V tem okviru predlog zakona jasno določa način izravnave plinskega sistema. Slovenija namreč na svojem ozemlju nima skladišč plina in je zaradi tega v celoti odvisna od plina, ki ga dobavitelji uspejo dobaviti. Obenem se v zakonu na novo opredeljujejo obveznosti nosilcev bilančnih skupin, določa pa se tudi način izvajanja ukrepov v okviru solidarnostnega mehanizma pomoči med državami članicami v primeru, da pride do resnejših motenj pri oskrbi s plinom. Kot poudarjajo na ministrstvu, je verjetnost, da bo do aktivacije solidarnostnega mehanizma v resnici prišlo, zelo majhna. Kljub temu pa smo v naši poslanski skupini prepričani, da smo v obdobju epidemije vsi skupaj dobili konkretno lekcijo o tem, kako pomembno je biti pripravljen na krizne razmere, še preden te zares nastopijo. Zato pozdravljamo uvedbe tovrstnih solidarnostnih meddržavnih mehanizmov, ki so po našem mnenju edini način, da v primeru krize zagotovimo jasen, solidaren in pravičen sistem delovanja posameznih subjektov v sistemu. Prepričani smo, da zakon nudi jasno in strukturirano pot do zagotovitve konkurenčne, varne, zanesljive in dostopne oskrbe s plini. Prav tako verjamemo, da bodo določila, ki jih uvaja novi zakon o oskrbi s plini, pripomogla k učinkoviti oskrbi, kar nedvomno uresničuje javni interes. Pri tem pa je še posebej pomembno izpostaviti dejstvo, da zakon sledi načelom trajnostnega razvoja. Na podlagi navedenih dejstev bomo v poslanki skupini Predlog zakona o oskrbi s plini podprli. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Andrej Rajh bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Pred nami je Predlog zakona o oskrbi s plini. Gre za zakon, ki bo nastal z izločitvijo področja oskrbe s plini iz zelo obsežnega, pravzaprav preobsežnega Energetskega zakona. To razčlenitev smo takoj pozdravili, saj je dejstvo, da je bil Energetski zakon zaradi svoje vsebinske obsežnosti in obravnave številnih področij slabo pregleden. S predlogom zakona se obstoječa zakonska ureditev zemeljskega plina dopolnjuje predvsem v delu, ki se nanaša na ukrepe za zagotavljanje zanesljive oskrbe, podrobneje določen pa je denimo tudi način izvajanja solidarnostnih ukrepov za pomoč med državami članicami Evropske unije. To je glede na čase, v katerih živimo, zelo pomembno. Prav tako velja kot enega izmed pomembnejših vidikov omeniti dejstvo, da se področje uporabe zakona razširja na vse pline, ki se prenašajo po plinovodnih omrežjih, vključno z vodikom. Prav vodiku bo v prihodnosti zagotovo pripadla ena izmed pomembnejših vlog, zato so vse podlage, ki bodo omogočile vlaganje v omrežja in širitev proizvodnih zmogljivosti za vodik, dobrodošle. Ob pregledu podatkov za leto 2020 lahko ugotovimo, da so pri nas za oskrbo z energijo prevladovali naftni proizvodi z 29-odstotnim deležem, sledila je jedrska energija, ki je predstavljala eno četrtino, to je 25 %, energija iz obnovljivih virov pa je dosegla 19 %, premog 16 %, zemeljski plin je bil na zadnjem mestu z 11 %. To nekako ustreza tudi dejstvu, da je slovenski trg z zemeljskim plinom eden najmanjših v Evropi. Glavni cilj, ki Slovenijo čaka, je zagotovo občutno povečanje energije iz obnovljivih virov energije, toda eno pomembnejših vlog bo ob prehodu v nizkoogljično družbo imel seveda tudi zemeljski plin. Glede na to, da med fosilnimi gorivi velja ne le za najučinkovitejšega, torej z izjemno visokim energetskim izkoristkom, temveč tudi za najčistejšega in z najmanjšim ogljičnim odtisom, med pomembne naloge pri prizadevanju za čimprejšnji prehod v nizkoogljično družbo zagotovo sodi tudi spodbujanje uporabe tega plina. Ta mora v čim večji meri izriniti ostala, okolju mnogo bolj škodljiva fosilna goriva. Če zemeljskemu plinu dodamo še zgoraj omenjeni vodik, pa postane ta plin še toliko bolj sprejemljiv. Zavedati se moramo torej, da v Sloveniji uvozimo letno za 4 milijarde evrov fosilnih goriv. Priložnosti v povezavi z razogljičenjem družbe so tako številne in raznolike ter predstavljajo razvojni prebojni potencial za državo. Kot družba moramo zato stremeti k pospešenemu razvoju novih, zelenih tehnologij in njihovemu uvajanju. Zato potrebujemo tudi močno in stabilno prenosno in distribucijsko omrežje. Potrebujemo ustvarjalce, razvijalce in ponudnike sodobnih storitev in rešitev v povezavi z digitalizacijo in informatizacijo. V ospredje je treba dati končnega odjemalca, torej uporabnika. Zagotoviti bo treba kvalitetno uporabniško izkušnjo, pri tem pa končnemu odjemalcu omogočiti polno vključenost in sodelovanje pri proizvajanju in potrošnji. Le na tak način bomo odstranili ovire pri umeščanju nove infrastrukture v prostor in le tako bomo kot družba premagali odpor, ki se pri umeščanju potrebne infrastrukture pojavlja. Predlogu zakona v poslanski skupini ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Ivan Hršak bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Vidim, da kolega Hršaka ni, zato zaključujem predstavitev stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 16. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DEBIROKRATIZACIJI V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici vlade dr. Katji Triller Vrtovec, državni sekretarki v Kabinetu predsednika Vlade Republike Slovenije. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Obstoj potrebe, da se v Sloveniji začne postopek debirokratizacije, je jasen. Po mednarodnih kazalnikih smo po teži regulatornega in administrativnega bremena v zadnji četrtini držav na svetu. Zato je bil na podlagi zavez v koalicijski pogodbi ustanovljen Strateški svet za debirokratizacijo, ki je v sodelovanju z resornimi ministrstvi pripravil predlog zakona, ki je pred vami. Paketni način priprave poenostavitev poslovanja v državni upravi, pri kateri se z enim krovnim zakonom spreminja več različnih zakonov, je edini možen. Debirokratizacija je namreč proces, ki se s sprejetjem tega zakona ne bo končal, temveč se bo šele dobro začel. V prvi zakonodajni paket smo tako lahko vključili le nekatere izmed veliko predlogov, ki jih Strateški svet za debirokratizacijo prejema od posameznikov, gospodarstva in lokalnih skupnosti. Ostali predlogi pridejo na vrsto v naslednjih debirokratizacijskih paketih. Na pomisleke, ki jih je v zvezi z vzpostavitvijo novega uradnega registra izpostavila Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora, smo odgovorili pisno. Če se bodo v razpravi o predlogu amandmaja k 44. členu predloga zakona še vedno odpirali določeni pomisleki, bom na to odgovorila v sami razpravi. Če pa bi bil predlagani amandma k 44. členu predloga zakona sprejet in ne bi prišlo do vzpostavitve uradnega registra, naj samo poudarim, da bo stanje pravnega reda ostalo tako, kot je. To pomeni, da bodo morali posamezniki še naprej pri vsaki posamezni noveli državnega predpisa sami nositi odgovornost in preverjati, da ni prišlo do morebitnih pomot pri spajanju teh besedil, ali pa bodo morali izbrati drugo opcijo, da se za nepotrebno tiskanje uradno prečiščenih besedil v Uredbenem delu Uradnega lista letno namenja na 100 tisoče evrov. Prav tako se posamezniki še vedno ne bodo mogli zanesti, da oznaka veljavnosti tudi dejansko pomeni, da jih predpis zavezuje. V obstoječem pravnem redu imamo namreč tudi neveljavne predpise, ki nas zavezujejo in jih sodišča morajo uporabljati, in veljavne predpise, ki nas ne zavezujejo in jih sodišča ne smejo uporabljati. Poleg tega imamo tudi veljavne podzakonske akte, katerih zakonska podlaga je neveljavna in so zato v neskladju z ustavno zahtevo po usklajenosti nižjih pravnih aktov z višjimi pravnimi akti. Predvsem pa bomo še vedno ohranili obstoječi obseg in nepreglednost pravnega reda, ki obsega več kot 30 tisoč predpisov. Ta se bo zaradi nevzpostavitve sistemskih obdobnih mehanizmov čiščenja pravnega reda samo še povečeval. Če bodo predlagani amandmaji kljub navedenemu sprejeti, pa iz previdnosti predlagam, da Državni zbor na podlagi 138. člena Poslovnika Državnega zbora na isti seji, to se pravi na tej seji, opravi tudi tretjo obravnavo Predloga zakona o debirokratizaciji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku Predragu Bakoviću. Izvolite.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na 28. redni seji 1. 12. 2021 obravnaval Predlog zakona o debirokratizaciji, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim dr. Matejem Tašnerjem Vatovcem je 31. 3. o predlogu zakona zahtevala splošno razpravo. Državni zbor jo je opravil na 26. redni seji 20. 10. 2021 in sprejel sklep, da je Predlog zakona o debirokratizaciji primeren za nadaljnjo obravnavo. Zakonodajno-pravna služba je predloženi zakon preučila z vidika njegove skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter z zakonodajnotehničnega vidika k njemu podala več pripomb. V nadaljevanju je njihova predstavnica med drugim opozorila na specifičen način zakonodajnega urejanja materije, ki predstavlja hkratno poseganje v več predpisov z enim zakonom, kar se lahko dopusti le izjemoma, v vsebinsko omejenem obsegu in samo takrat, kadar je izkazano, da bi bil drugačen način noveliranja manj primeren. Opozorila je na preohlapnost, nejasnost in poimensko odprtost opredelitve vsebine predloga zakona, kar je z vidika preglednosti pravnega reda vprašljivo. V nadaljevanju je opozorila na poseg v načelo pravne države, pravne varnosti in zaupanja v pravo ter veljavnosti predpisov in njihovo objavljanje. Predlog zakona po njihovi presoji pomeni nedopusten poseg v zakonodajno, izvršilno in sodno vejo oblasti in s tem kršitev načela delitve oblasti. Glede novele zakona o upravnem postopku je med drugim opozorila na ustavno sporne spremembe, ki se nanašajo na poenostavljanje vročanja v elektronski obliki ter podala pripombe še pri drugih obravnavanih novelah. Uvodoma je predlog zakona predstavila predstavnica predlagatelja državna sekretarka v Kabinetu predsednika Vlade. Sledila je razprava, v kateri so nekateri razpravljavci opozarjali, da predlog zakona v takšni obliki in v vsebini, kot je predlagan, ni domišljen in ga ne bi smeli sprejeti. Po njihovem mnenju je predlog zakona slab, nepopoln, nedorečen in ni vsebinsko definiran, ne upošteva pa tudi številnih utemeljenih pripomb Zakonodajno-pravne službe. Zakon tako ne bo dosegel tistega učinka, kot bi ga želel. Upravičuje zgolj delo strateškega sveta, daleč pa je od varnosti, zaupanja v pravo. Njegovo sprejetje bi povzročilo razdejanje našega pravnega sistema. Opozorili so na spornost hkratnega poseganja v materijo 14 zakonov, saj lahko takšen način spreminjanja zakonodaje povzročil nepreglednost in nestabilnost pravnega reda ter težave pri izvajanju zakonodaje. Znižujejo se strokovni standardi in tak manever ne prinaša nobene dodane vrednosti. Zagovorniki predloga zakona pa so poudarjali, da je potreben pregled nad veljavnim pravnim redom Republike Slovenije. Cilj predloga zakona je olajšati dostopnost do javnih storitev in ukiniti številna administrativna bremena, ki jih država nalaga državljankam in državljanom ter številnim subjektom in občinam pri poslovanju z državo. V ta namen se razveljavlja prek 200 zakonov in uvajajo mehanizmi za nadaljnje preprečevanje kopičenja državnih predpisov. Imamo veliko število predpisov, ki se ne uporabljajo, zato je na tem področju potrebno stvari urediti. Po končani razpravi je odbor sprejel amandmaje poslanskih skupin koalicije ter v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o členih predloga zakona in jih tudi sprejel. Na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker je zbor na 26. seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo v skladu s prvim odstavkom 134. člena Poslovnika Državnega zbora opravili na podlagi pregledov vloženih amandmajev z dne 14. 12. 2021. V razpravo dajem 22. člen ter amandma Poslanskih skupin Levica, LMŠ in SD. Želi kdo razpravljati? Nataša Sukič. Izvolite, imate besedo.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj! Mi v Levici predlagamo, da se 22. člen zakona o debirokratizaciji črta, pa bom zdaj argumentirala, zakaj. Sedanja ureditev v 86. členu ZUP določa, navajam: »Vročitev po elektronski poti se opravi preko informacijskega sistema pravne ali fizične osebe, ki opravlja vročanje dokumentov po elektronski poti kot svojo dejavnost.« Potem nadalje: »Informacijski sistem iz prejšnjega odstavka pošlje naslovniku v varen elektorski predal in na elektronski naslov, če ga je sporočil organu, informativno elektronsko sporočilo, da mora dokument prevzeti v 15 dneh.« Še tretji odstavek: »Naslovnik dokument prevzame iz informacijskega sistema iz prvega odstavka tako, da z uporabo kvalificiranega potrdila za varen elektronski podpis dokaže svojo istovetnost, presname dokument v elektronski obliki in elektronsko podpiše vročilnico.« S tem načinom je namreč zagotovljeno varno elektronsko vročanje in dokaz, da je dokument prevzel, saj se podpiše vročilnico. In tako se dejansko zagotavlja enako varstvo pravic za vse. Takšna je dosedanja ureditev. Razumem, da je proces debirokratizacije dolg, da je treba določene postopke poenostavljati in tako naprej, ampak to, da ti nekaj fikcijsko urediš, kot se ureja tukaj v 22. členu, to ni samo poenostavitev, ampak je zelo zelo nevarno. Zakaj? Predlog, ki je sedaj pred nami, v tem novem debirokratizacijskem zakonu, namreč dejansko vzpostavlja fikcijo vročanja, saj ni zagotovljen dokaz, da je bil dokument vročen. Tega dokaza po novem preprosto ne bo več, če bo to sprejeto. S tem pa se dejansko znižuje varstvo procesnih pravic stranke. Pri vročanju v drug elektronski predal, torej ne v varen predal, ampak v nek drug predal, namen vročitve namreč ne bo dosežen, saj se bo le domnevalo, da je bil dokument vročen, in še težje bo ugotoviti, kdaj je bil dokument vročen, kar bo vplivalo na tek rokov. Mislim, da so to zelo razumljivi argumenti. Mene preseneča, spoštovani gospod Simič, da vi ne prisluhnite tem najbolj logičnim argumentom pod soncem in da tako trmasto vztrajate na nečem takem, kar je res popolnoma nesmiselno in zelo slabo. Naj povem, kaj pravi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora, da še enkrat osvežimo spomin, glede na ta člen. Citiram: »Poleg tega se odpira vprašanje, ali se bo fikcija, da je oseba sporočila naslov elektronskega predala, če je iz njega poslala vlogo, nanašala le na konkretni postopek ali bo uporabljena tudi v primerih, ko je v nekem drugem upravnem postopku poslala vlogo z elektronskega naslova. Upoštevaje predlagano besedilo sta možni obe razlagi. Opozoriti je treba na odločbo Ustavnega sodišča številka Up-520/16 z dne 7. 6. 2017, v kateri je Ustavno sodišče ugotovilo, da z vidika realne možnosti naslovnika razlaga, ki za konkludentno soglasje za vročanje v elektronski obliki šteje tudi drug (sodni) postopek, pomeni kršitev človekove pravice do enakega varstva pravic.« Torej pomeni kršitev človekove pravice do enakega varstva pravic. »Z novelo Zakona o pravdnem postopku (ZPP-E) je bila sprejeta ureditev, da sicer lahko sodišče stranki vroča pisanja po varni elektronski poti tudi v drugem postopku, če lahko na podlagi podatkov o stranki, s katerimi razpolaga, zanesljivo ugotovi, da ima ta stranka v informacijskem sistemu sodstva že registriran svoj varni elektronski predal ali naslov za vročanje po varni elektronski poti ter je stranki predhodno osebno vročilo pisno obvestilo, da ji bodo nadaljnja pisanja v tem postopku vročana po varni elektronski poti, dokler ne bo sporočila drugače.« Skratka, da ne navajam čisto vsega, saj ste sami videli, kaj pravi ta služba. Naj se mogoče malo bolj preprosto izrazim, da bomo vsi razumeli, kakšna je razlika. Tudi sami pravite, da ste vlada, ki stremi k digitalizaciji, kar vključuje tudi kibernetsko varnost, vsekakor. No in v dobi, kjer vemo, kako zelo občutljiva vprašanja so vprašanja kibernetske varnosti, bi vi zdaj s tem 22. členom, kot ga predlagate, vročali uradne dokumente v bistvu po navadni e-pošti. To pomeni nekaj takega, kot da bi nam uradne dokumente poslali z dopisnico v naš poštni nabiralnik. Toliko varno je to, spoštovani. Zato jaz res ne razumem tega trmastega vztrajanja na nečem, kar je nesmiselno, da na tak način urejate, ker resnično, še enkrat, namen vročitve ne bo dosežen, ker se bo domnevalo, domnevalo se bo, da je dokument vročen. Še težje bo ugotoviti, kdaj je bil dokument vročen. In potem bo to cela zmešnjava pri poteku rokov, ljudje se bodo pritoževali levo, desno. To bo res kaos in to ne bo debirokratizacija, to bo kvečjemu birokratsko zapletanje, kompliciranje in oteževanje dela sodiščem in tako naprej. In to bo samo slabo. Jaz ne vidim enega dobrega učinka. Pa bi prosila, da mi nekdo na zelo preprost način pojasni, v čem je prednost vašega predloga, v čem je dejansko prednost in ali resnično ne vidite, da s tem ogrožate, da je to nevarno za ustavnopravne procesne pravice vseh, da to dejansko ne zagotavlja več enakega varstva pravic za vse. To so zelo sporne stvari pa me res zanima, ker res ne vidim smisla, res ga ne vidim. Zato vljudno prosim za pojasnilo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Ivan Simič. Izvolite.
Spoštovana gospa Sukič, zahvaljujem se za vaše vprašanje in vaše pomisleke. Fikcijo vročitve imamo v Sloveniji urejeno že cirka 14 let v davčnih postopkih, kjer imamo ravno tako določeno. Če grem naprej, Finančna uprava letno vroča cirka 2 milijona pošiljk z navadno pošto, ki jo dobite v nabiralnik. Zadeva izhaja tudi iz dejstva iz takratnega leta 2006, ko smo pripravili davčno zakonodajo. Takrat so se pošiljke res vročale priporočeno s povratnico, ampak če nisi dvignil v 15 dneh, ti je 15. dan končala v poštnem nabiralniku kot navadna pošta. Torej ne gre za novo ureditev, gre za ureditev, ki jo imamo. To je prva zadeva. Druga zadeva. Za tovrstno elektronsko vročitev se odločajo prostovoljno samo tisti, ki bodo želeli. In tretja varianta, če preberemo en člen naprej, to je 23. člen, ki spreminja 86.a člen, nov člen, ki pravi: »V primeru dvoma prejem in dan prejema sporočila iz četrtega odstavka tega člena ali dokumenta iz šestega odstavka tega člena dokazuje organ.« Torej, organ bo moral dokazati vročitev. »Če organ ugotovi, da naslovnik ni prejel sporočila ali dokumenta, se dokument vroči v skladu s četrtim odstavkom,« to pomeni priporočeno s povratnico. To rešitev smo uvedli tudi v davčnih postopkih leta 2006, ko je začel veljati Zakon o davčnem postopku 1. 1. 2007, kjer imamo določeno, da če davčni zavezanec ne prejme pošte, tiste, ki se pošilja z navadno pošto, se mu še enkrat vroči s povratnico. Torej ni treba zavezancev loviti na nekih rokih in tako naprej. Če bo rekel, da ni dobil, se mu bo še enkrat poslalo s povratnico. In še nekaj naj poudarim, gre samo za tiste, ki bodo želeli, tiste, ki so tega vajeni. Fikcijo vročitve imamo že vsa leta in kakšnih velikih težav s to fikcijo vročitve v davčnih postopkih ni.
Hvala lepa. Replika, Nataša Sukič. Izvolite.
Spoštovani, jaz to razumem, ni to problem. Jaz sem vas opozorila, da je smisel debirokratizacije, da ti ne zapletaš in ne povzročaš nekih možnosti zapletov ali komplikacij, kjer se postopki ponavljajo, kjer prihaja do repeticije, dokazovanj in tako naprej. Smisel bi bil, da kvečjemu to, kako se vrača, kako Furs vroča, rajši to zaostrite na način, da bodo stvari nedvoumne, ne pa da mogoče prihaja potem do raznih sprenevedanj, da nekdo nečesa ni prejel, pa se potem komplicira pa se roki raztegujejo in tako naprej. Smisel bi bil, da mogoče tisto popravite, ne da zdaj to poenostavljate na način tistega. In potem pravite: »Organ ima dolžnost,« kar je sicer prav, da dokaže, da je nekaj vročil. Ampak hočem reči, to ni debirokratizacija, to je dodatno zapletanje. Ljudje se bodo izgovarjali, ja, pa nisem dobil. In potem – kaj? Bomo imeli cele zaplete, preden bomo prišli do razrešitve, kdaj je bilo komu kaj poslano. Razumete? O tem govorim. Zato se meni zdi to – pa tudi Zakonodajno-pravna služba zelo lepo utemeljuje navsezadnje iz nekega že jasnega primera z dne 7. 6. 2017, zakaj gre v resnici tudi za kršitve človekovih pravic do enakega varstva pravic. Na takšne stvari je treba biti pozoren. Saj pravim, rajši zaostrite tisto, kako Furs vroča te dohodnine, namesto da obratno veselo poenostavljate na način, ki je zelo sporen in v bistvu ni debirokratizacija, ker sem vam ravnokar povedala, da zdajle omogoča, kar hočete, morje pritožb in zapletov in v bistvu dodatne birokracije, če smo natančni. Hvala.
Hvala lepa. Želite dodati odgovor? [[Da.]] Mag. Ivan Simič, imate besedo.
Ja, želel bi samo še pojasniti. V praksi se popolnoma nič ne zapleta. Teh primerov skoraj ni, jaz jih ne poznam, kakšen posamezen primer je pri 2 milijonih pošiljk vsako leto. Poleg tega je to velika poenostavitev. Če jaz sedim v pisarni in dobim neko pošiljko, jo lahko dvignem v pisarni, jo prevzamem, namesto da se moram peljati 20, 30 ali pa 40 kilometrov do svoje pošte, kjer jo moram dvigniti. Zadeva je utečena, teče že, kot sem povedal, 14 let. Nobenih bistvenih težav, mogoče posamezni primeri, pa še teh se ne spomnim v svoji dolgoletni praksi davčnega svetovalca. Gre za utečeno zadevo in na prostovoljni bazi. Kdor tega ne bo želel, se pač ne bo prijavil v sistem, ne bo dal svojega elektronskega naslova, ne bo dal svoje telefonske številke in ni popolnoma nobene nevarnosti. Normalno je pa, da tisti ljudje, ki tega ne izkoriščajo, ki tega ne vedo – mogoče so tudi nekateri navajeni pa sploh ne opazijo, ko jim prihajajo informativni izračuni dohodnine ali nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča. Tudi ko mi v nabiralnik vržejo, mi lahko to nekdo odnese. O nabiralniku smo že govorili, o kibernetski varnosti in tako naprej. Ampak to se ne dogaja, tega ni. Zaradi tega ne vidimo razloga, da se tudi tukaj ne bi uvedlo. Ne pričakujemo težav, ker jih do sedaj v 14 letih ni bilo.
Hvala lepa. Besedo ima Mojca Škrinjar. Izvolite.
Hvala lepa. Sicer je že direktor Finančne uprave mag. Simič zelo lepo pojasnil, vendar bi želela morda na nekoliko poenostavljen način opisati ta postopek in tudi malce državljanke in državljane pomiriti, da jih ne bi bilo strah, kot je gospo kolegico Natašo Sukič. Ko je bil iznajden vlak in ko je prvič zapeljal po tirih in so ga ljudje [[…]] [[zvonjenje telefona]] Se opravičujem, sem pozabila utišati to zadevo. Ko je prvič zapeljal vlak skozi poljane po tirih, so se ljudje ustrašili in so rekli, da je to strašno nevarna zadeva, in temu pripisovali celo nadnaravne sile. To so seveda potem prestali, ampak strah pa očitno še vedno ostaja tukaj tudi pri drugih stvareh. Kadar dobim v nabiralnik neko pošto, obvestilo o priporočeni pošti, moram imeti čas, da grem na pošto, tam stojim v vrsti in čakam, potem moram še podpisati vse to, pokazati dokumente in na koncu dobim to pošto. Tukaj gre za nabiralnik na mojih vhodnih vratih in gre za velik nabiralnik, centralni nabiralnik, to se reče tiste pošte, kjer tudi sama stanujem. Predstavljajte si, da ta nabiralnik ni več na vaših vratih, temveč na vašem računalniku, na vaši pošti in da ga lahko direktno prevzamete kar tukaj. Če govorimo o kibernetski varnosti, seveda, zgodilo se je že marsikaj, vdrli so celo že v Pentagon, poslušamo o težavah tu in tam, ampak tudi meni so že vrgli listek, je pač bil nabiralnik malce luknjičast in je padel skozi in je padel na tla in dež ga je zmočil. To so redki primeri. Seveda sem potem naročila nov nabiralnik oziroma smo ga popravili in to se ne dogaja več. Prav gotovo je to poenostavljeno za vse ljudi, ki si želijo malce olajšati svoje življenje. Ali ni bolje, da porabimo čas za sprehod v naravi, kot pa da stojimo v vrsti? In zdaj, ko je recimo covid, smo morali stati v vrsti še celo zunaj na mrazu dolgo časa. Mislim, da je to lepa poenostavitev, da je nevarnosti ravno toliko, kot je je z navadnim nabiralnikom, da pa je čas prihranjen in da tukaj ni nobenih problemov. Je pa tudi varovanje, kot je povedal mag. Simič, z dodatnim členom, kaj se zgodi, če pa vendarle pride do tega, da prejemnik ne dobi pošte. Mislim, da je ta amandma oziroma ta zakon v celoti treba podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Replika, Nataša Sukič. Izvolite, imate besedo.
Spoštovana kolegica, tukaj ne govorimo o vlaku pa o nadnaravnih silah pa nekih strahovih, ampak govorimo o razliki med varnim elektronskim predalom in običajnim elektronskim predalom. Tudi pri običajnem elektronskem predalu je vdor v elektronsko pošto mnogo bolj verjeten kot pri varnem elektronskem predalu, da povem čisto preprosto, in ne razumem, zakaj odstopamo od norme varnega elektronskega predala, zakaj je to naenkrat predmet navadne elektronske pošte. Kot rečeno, to je tako, kot da uradni dokument na dopisnici vržeš v poštni predal. To ne more biti tako. In to niso moji strahovi, spoštovana, to so utemeljeni pomisleki Zakonodajno-pravne službe, ki, še enkrat, navaja konkreten primer, kjer je bila sprejeta odločba Ustavnega sodišča. Se pravi, mi se pretvarjamo zdaj tukaj, kot da ta odločba Ustavnega sodišča številka Up-520/16 z dne 7. 6. 2017 ne obstaja, v kateri je Ustavno sodišče decidirano ugotovilo, da z vidika realne možnosti naslovnika razlaga, ki za konkludentno soglasje za vročanje v elektronski obliki šteje tudi drug sodni postopek, pomeni kršitev človekove pravice do enakega varstva pravic. Ne razumem, v čem je problem, da se ljudje, ki se odločijo, da želijo prejeti po elektronski pošti, potem ne bi odločili, da si uredijo varni elektronski predal. Ampak bomo dali – kaj? Jaz bom dala svoj gmail naslov, v katerega lahko vsak semisposoben heker takole [[pokaže z gesto]] noter vdre in si pogleda moje uradne dokumente, ki jih dobim. O tem govorimo, spoštovane in spoštovani. Zato bi prosila – zakaj, v čem je problem varnega elektronskega predala? Saj lahko vročate po elektronski pošti, ampak v varni elektronski predal, ne pa kar tako, na navadni e-mail, na primer gmail. To, to je vprašanje. To niso strahovi pred nekimi ne vem kakšnimi silami, ampak preprosti strahovi pred – oprostite, hekerji, ki imajo osnovno znanje, mi lahko vdrejo v navadni elektronski predal. Seveda, malo bolj sposoben heker lahko vdre tudi v varovanega in v Pentagon in ne vem, kam vse, ne rečem, da ne. Ampak vendarle se boljše človek počuti, če ima varni elektronski predal, če gre recimo za neke izjemno občutljive dokumente. In mnogokrat gre, kajne? Jaz ne bi želela, ne vem, če imam neko sodno zadevo, da meni lahko marsikdo malo pobrklja po teh dokumentih pa si malo prebere, kaj tam piše. Pač ne bi želela in to ni varstvo podatkov in tako naprej. O tem govorimo. Ne razumem tega mučnega vztrajanja, ki je popolnoma nesmiselno. Varni elektronski predal je varni elektronski predal, navadna pošta pa je navadna pošta [[…]]
Kolegica, čas.
To je to. Hvala lepa. Saj se opravičujem.
Hvala. Za besedo je zaprosil mag. Ivan Simič. Izvolite.
Očitno se ne razumemo. Nikjer v zakonu ne piše in tudi nikoli nismo povedali, da je to obvezno. Kdor želi, lahko to naredi. Kdor želi, lahko uporabi varni predal, kdor želi, lahko uporabi navadni elektronski naslov, kdor ne želi tega tako prejemati, se pač za to ne bo odločil. In na drugi strani lahko rečemo, da je tudi to poseganje v pravico tistih, ki želijo to prejemati na svoj elektronski naslov, pa jim nekdo želi onemogočiti. V zakonu je določba, da je to možno. Če se bodo odločili štirje v Sloveniji za to zadevo, bodo pač štirje, če jih bo 100, jih bo 100. Ne pričakujem, da jih bo veliko. Ta zakon samo omogoča poenostavitev, omogoča poenostavitev vsem državljanom in državljankam, tistim, ki se bodo tako odločili. Če se pa kdo ne bo odločil, bo zanj še zmeraj varno, še zmeraj mu bodo prinesli, vročalo se bo navadno. Zato dejansko ne razumem, ali ste spregledali določbo, da je to prostovoljno. Ker je prostovoljno, torej nihče nikogar ne sili, da mora sprejemati pošto v svoj elektronski gmail ali pa katerikoli navadni predal. Poleg tega je pa še normalno varovanje mobilna številka, na katero dobimo geslo, da lahko to sploh odpremo. To pomeni, da imamo dve, ni samo elektronski predal oziroma elektronska pošta, ampak je tudi še mobilna številka. In še enkrat poudarjam, to je prostovoljno za tiste, ki želijo. Če ne bo nobenega v Sloveniji, bomo pač imeli določbo, ampak ne bomo imeli nobenega, ki bo to odpiral.
Hvala lepa. Besedo ima Rudi Medved. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Digitalni vlak je že davno pripeljal in ni nobena naravna katastrofa in tudi nihče se ga ne boji. Se pa tukaj meša digitalni predal in nabiralnik na vhodnih vratih ali po domače kaselc. Izgleda, kot da mi zagovarjamo še vedno analogni pristop, kar seveda ni res, opozarjamo pa na nekaj drugega – na varnost. Kot pravi gospod Simič, če ne bo nihče tega uporabljal, pa ne bo nihče. Ja zakaj pa potem to uvajate? Saj bi moralo biti spodbudno za ljudi. Mi pri tem opozarjamo na nekaj drugega – da se ruši nek koncept varnega elektronskega poslovanja države z državljani. Ta koncept je v tej državi že postavljen. Postavile so ga prejšnje vlade, dopolnila ga je ta vlada in zdaj ta vlada ta koncept, ki ga je dopolnila, pravzaprav pripeljala do konca z novo osebno izkaznico – sicer se je mečkalo z novo osebno izkaznico in bi lahko bila ta nova osebna izkaznica že davno v veljavi, saj so bile vse podlage za to, da bi ta parlament zakon o osebni izkaznici lahko sprejel že lani, in letos bi lahko že imeli osebno izkaznico z digitalnim elektronskim podpisom. In to je bistvo, to je nadgradnja varnih elektronskih predalov, ki jih je ta država že ustvarila. Ti varni elektronski predali že obstajajo. Zamujen je bil čas v letu 2020 in letos, da bi ljudi spodbudili k elektronskemu poslovanju z državo. In potem smo seveda imeli tisti problem. Ljudje niso imeli digitalnih elektronskih podpisov, pa so jih potrebovali, če so želeli dobiti raznorazna potrdila, da so potem lahko v elektronski obliki – na primer potrdila o cepljenju in kdo ve, kaj še vse – uporabljali. In je bil zamujen čas v času epidemije, ko so ljudje krvavo potrebovali najprej znanje o tem, kako elektronsko poslovati z državo, in orodje. To orodje je ta država ljudem že dala. Res je, da je zaenkrat še administrativno nerodno priti do tega elektronskega podpisa, ker je vendarle še potreben obisk na upravni enoti, kar je seveda res odvečen korak, ampak s to novo osebno izkaznico in elektronskim podpisom na njej je tudi ta problem odpravljen. In mi ne govorimo drugega, kot zakaj bi rušili ta dobri, odlični koncept z nečim, kar je v bistvu čisto po domače. Ko bo nekdo prostovoljno pristal na to, da mu država ali sodišče ali kdorkoli vroča uradno pisanje po navadni pošti, ne ve, da je vsa odgovornost za to, če se bo karkoli zapletlo, na njegovih ramenih. Kaj pa če bo imel poln predal ali pa mu bo vrglo v spam ali pa karkoli, pa bo še vedno fikcija, da je to prevzel? Ni varstvenih elementov v tem, na to mi opozarjamo, ne na to, da se vrnimo, ne vem, desetletje ali pa dve nazaj in da naj še vedno vse poštar prenaša sem in tja. Kje pa! Zato primerjava, gospod Simič, s tem, da že ne vem koliko let dobivamo izračun dohodnine v poštni nabiralnik, ne da bi ga bilo treba prevzeti po ZUP s podpisom, ne zdrži tega, na kar mi opozarjamo. Ja, saj to je v redu, če je tu en podpis manj pa en kontakt manj, govorimo o varnosti poslovanja in na to opozarjajo vsi. Tudi strokovnjaki za kibernetsko varnost so vas opozarjali na to, da teh varnostnih elementov v tem ni in da je vsa odgovornost na državljanu, ki bo mislil, da si je v prvem trenutku poenostavil življenje, v resnici pa si ga lahko s tem zelo zagreni oziroma mu ga bo zagrenila država. Na to opozarjamo. Negujmo ta koncept, ki je postavljen. Še enkrat pravim, da je škoda, da je leto zamujeno, ker bi lahko v bistvu te stvari v praksi že bistveno bolje delovale. Ampak ni pa še prepozno. Predvsem ni prepozno zato, ker so ljudje med epidemijo tudi bistveno bolj začeli uporabljati elektronske storitve države, tudi tiste, za katere ni potreben elektronski podpis, ker so bili enostavno v to prisiljeni, da se izogibamo kontaktov, oziroma so imeli, če so bili na primer doma, tudi več časa se naučiti in priti do nekega znanja. Mislim, da je to treba negovati in hkrati zagotavljati najvišjo možno stopnjo varnosti. Samo to je naš pomislek pa nič drugega.
Hvala lepa. Replika, Mojca Škrinjar. Izvolite.
Hvala lepa. Dajmo vzeti o razumljenosti, nerazumnosti, vlaku in strahu. Gospod Rudi Medved, jaz sem odgovorna, odrasla oseba. Za mene ni treba prevzemati odgovornosti nekomu drugemu, za sebe jo sama prevzemam. In če se bom odločila, da bom prejemala pošto na gmail, je to moja odločitev in moja pravica. Ne rabim nobene države, ki bo v tem primeru, če se sama tako odločim, skrbela za mojo varnost. Ko bom, če bom, in upam, da ne bom, dementna, bodo drugi skrbeli za mene, zaenkrat bom pa sama skrbela. Tako da je to odločitev. Gospod Simič, jaz sem prva izmed tistih štirih, ki si bomo to uredili. Zagotavljam vam, da poznam še tri take, potem bomo pa štirje taki. Spomnim se tudi – če se spomnite Virantove reforme ZUP – včasih si dobil listek in si šel po pošto, kakšen pa tudi ni šel po pošto in potem je ta pingpong trajal ne vem koliko časa, dokler ni uvedel norme, da če v 14 dneh ne dvigneš na pošti, ti pač vržejo v nabiralnik. Kar se pa tiče varnosti, na gmailu ali pa v varovanem poštnem predalu, čisto vse je lahko napadeno, tako kot moj nabiralnik, ki ga lahko pravzaprav nekdo celo odvijači iz vrat in ga odnese. Tudi to bi se lahko zgodilo, ampak menda delujemo v nekih varnih razmerah, smo peta najbolj varna država na svetu, s čimer se seveda lahko ponašamo. In prosim, jaz imam tudi pravico se odločati v skladu s tem zakonom. Kdor se pa ne bo hotel, se pa ne bo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana državna sekretarka in vodja Strateškega sveta za debirokratizacijo! Noben sistem ni 100-procentno varen in nikoli ni dovolj opozarjanja na varnost, varnost v prometu, ja, tudi varnost v prometu s podatki. Jaz imam ta privilegij, da sem bil zraven, ko smo pred slabimi tremi desetletji v velikem poslovnem sistemu uvajali elektronsko pošto. In zanimivo, pred dnevi smo praznovali tridesetletnico interneta v Sloveniji, za katerega ocenjujem, da je eden od izumov z največjo močjo, z največjo močjo v zgodovini človeštva. Ampak naše življenje, hvala bogu, nekako olajšuje, olajša tudi razvoj tehnologije in razvoju tehnologije mora slediti tudi zakonodaja. Že 15 let tukaj v Državnem zboru trdim, da žal zakonodaja vedno caplja za tehnologijo. Zdaj pa k amandmaju k 22. členu. Amandma predlaga, da se 22. člen dopolnjenega Predloga zakona o debirokratizaciji črta. Mi ga ne bomo podprli. Za kaj gre? 22. člen zakona o debirokratizaciji posega v 86. člen Zakona o splošnem upravnem postopku. Zakaj govorim o detajlih? Zato da ljudje, ki nas spremljajo, razumejo, da bi razumeli, o čem mi sploh govorimo. In kaj pravi prvi odstavek? Pravi naslednje: »Dokument se vroči v elektronski obliki, če,« če, prvi pogoj, »če fizična oseba v registru stalnega prebivalstva prijavi naslov za vročanje v elektronski obliki in če,« če, »državni organ, organ samoupravne lokalne skupnosti, nosilec javnega pooblastila, pravna ali fizična oseba, registrirana za opravljanje dejavnosti, v sodnem, poslovnem ali drugem registru prijavi elektronski naslov.« To ni zdaj kar obvezno, to je, če, če se svobodno odločim. In jaz tukaj zagovarjam svobodo odločitve fizične osebe, pravne osebe. Naprej: »Dokument se vroči v elektronski obliki, tudi če fizična ali pravna oseba sporoči naslov varnega elektronskega predala ali naslov drugega elektronskega predala, ki ni varen elektronski predal. Šteje se, da je sporočila naslov elektronskega predala, če je iz njega poslala vlogo. Organ na naslov elektronskega predala, s katerega je poslana vloga, ki ne vsebuje naslova elektronskega predala, pošlje obvestilo, da se dokument lahko vroča v elektronski obliki na tem naslovu, dokler fizična ali pravna oseba ne sporoči, da želi vročitev dokumenta v fizični obliki.« Spet odločitev. Naprej: »Dokument se lahko,« se lahko, »vroči v elektronski obliki, tudi če je fizična ali pravna oseba sporočila naslov varnega elektronskega predala ali naslov drugega elektronskega predala v drugi upravni zadevi iz pristojnosti istega organa, če jo pred vročanjem seznani, da se dokumenti lahko vročajo v elektronski obliki na sporočenem naslovu, dokler ne sporoči drugače.« In še zadnji odstavek: »Dokument se vroči v fizični obliki, če tako določa zakon, če vročitve ni mogoče opraviti v elektronski obliki, če naslovnik želi vročitev dokumentov v fizični obliki, od trenutka seznanitve organa s tako izjavo, ali če organ oceni, da je zaradi vsebine dokumenta ali kakšnega drugega razloga potrebno opraviti vročitev v fizični obliki.« Meni je tu zadeva popolnoma jasna, dovolj podrobno v dopolnjenem predlogu zakona, 22. člen, opisana. Tukaj ne vidim prav nobene težave. Seveda, še enkrat in s tem zaključujem, nikoli ni dovolj opozarjanja na varnost. Seveda obstajajo hekerji, ti bodo vedno boljši. Na drugi strani imamo tudi varnostne mehanizme, ki bodo tudi vedno boljši. Vsak dan so boljši. Seveda pa imamo tudi one hekerje, ki lahko hodijo okrog z nekim, ne vem, mogoče izvijačem, da vam odprejo kaselc, kot je povedal kolega Medved, iz pločevine ali plastike. Nam se zdi ta rešitev dobra, in kot rečeno, mi amandmaja k 22. členu ne bomo podprli. Hvala lepa, gospod podpredsednik.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Elena Zavadlav Ušaj. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Prav lepo pozdravljeni, gospod Simič, vsi ostali kolegice in kolegi v dvorani! Najprej se nisem nameravala oglasiti, ampak ker vidim, da ne izhajate iz prakse in gospod Simič izhaja pri tem predlogu iz prakse, vam bom sama povedala, kako to izgleda v praksi, kajti sama sem kar nekaj let vodila upravne postopke. To, kar je danes na mizi, je res poenostavitev. Ko si ti uradna oseba [[…]]Najprej, da razjasnimo. Eno je digitalni oziroma elektronski podpis, drugo je pa varni elektronski poštni predal. To je razlika. Bolj ali manj imajo tisti, ki se odločajo za elektronsko poslovanje z državo, urejen elektronski podpis, lahko pa nimajo urejenega varnega elektronskega predala. Ko si ti uradna oseba in vodiš postopek, pa bodisi za pravno osebo bodisi za fizično osebo, in ti potem na koncu stranka reče, da bi želela prejeti dokumente po elektronski pošti, ti jih pa vprašaš po varnem elektronskem predalu – kaj moraš potem odgovoriti stranki? Žal ne gre, ker nimamo zakonske podlage, da vam lahko vročimo na navaden elektronski naslov. Enako je tudi, če oddajo pravne osebe prek portalov, ki so za elektronsko poslovanje z državo – oddajo elektronsko, elektronsko podpišejo vlogo, ampak nimajo urejenega prejemanja v varnem poštnem predalu. To je tista razlika, ki se danes odpravlja – to, da se bodo lahko na eni strani tako državljani in državljanke in pravne osebe odločali za to, da bodo lahko organu sporočili, da želijo prejeti v navaden poštni predal, se pravi na elektronski naslov, ki ga uporabljajo brez varovanja, in za to se bodo sami odločili, s tem si bodo olajšali dostop do dokumentov, in enako tudi fizične osebe. Pač se niso vsi odločali za varen poštni predal. Zakaj, iz katerih razlogov, nam ni treba vedeti, ne nam ne uradnim osebam. Vsak se bo odločal tako, kot bo želel. Tisti, ki bo želel imeti varen poštni predal, bo uredil varnega, tisti, ki navaden elektronski naslov, elektronskega, in tisti, ki v fizični obliki, še vedno v fizični obliki. To je samo rešitev in možnost večjega nabora za državljane in državljanke. Pri tem predlogu se tukaj izhaja predvsem iz prakse. To vam lahko zatrdim kot uradna oseba, ki je toliko let vodila upravne postopke, in smo ničkolikokrat naleteli na težave vročanja prav zaradi tega. Ker ljudje dandanes potujejo po svetu, jih niti ni doma, pa bi si želeli dostop do dokumentov, in tega jim potem ne moremo omogočiti. Veliko je tudi takih, ki jih zaradi službenih obveznosti ni na naslovu, kjer prejemajo pošto. Mislim, da je to glavni razlog, da se je predlagalo tako rešitev v zakonu. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Boštjan Koražija.
Spoštovani predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Se bom kar navezal na poslanko gospo Zavadlav. Glede vročanja je treba nekaj razčistiti. Gospod Simič je, če sem pravilno razumel, govoril o navadnem vročanju, o direktnem dostavljanju pošte v nabiralnik, fizično, kajne? Gospa Škrinjar je pa prej govorila o priporočenih pisemskih pošiljkah, o prevzemu. Kar se tiče teh elektronskih [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Aha, v redu, saj bo lahko potem še replicirala in bo odgovorila. Kar se tiče varnih elektronskih naslovov oziroma naslovnikov. V osnovi pravzaprav niti nisem razumel, zakaj bi potem dodali še druge elektronske naslove, če je v osnovi možnost, da bi lahko vsi imeli varne elektronske naslove oziroma predalnike, pravzaprav. Zakaj bi potem v ne varne oziroma v elektronske predalnike oziroma na naslove, ki niso tretirani kot varno področje oziroma kot varni predali? Zelo pomembna zadeva, ki se je zgodila včeraj, je naslednje. Ne vem, ali veste, bilo je podano uradno obvestilo s strani Vlade Republike Slovenije glede informacijske varnosti. Razglasila je stanje povečane ogroženosti omrežij in informacijskih sistemov zaradi kritične ranljivosti določenih javanskih knjižnic. To dejansko že nakazuje, da bi bilo treba resno razmisliti tudi v smeri večje varnosti elektronskih predalov, tudi varnih elektronskih predalov. V osnovi se strinjam s tem, da se ta člen črta, ker če že, potem bi morali razmišljati samo v smeri varnega elektronskega predala, ki je že omogočen, pa še tega nadgraditi oziroma nekako bolje zavarovati, ne pa da – kot je prej že tudi gospod poslanec Horvat rekel, ko je zelo naključno izgovoril besedno zvezo, »ki niso varni elektronski predalniki oziroma elektronski naslovi«, kajne? Ja. Tako je tretirano pravno. Kot rečeno, podpiram, da se ta člen črta. Bo pa glede varnosti elektronskih komunikacij oziroma elektronskih predalov oziroma naslovov očitno treba ponovno razmisliti. In tudi minister brez listnice, trenutno, minister za digitalizacijo mislim, da bo imel oziroma da ima več kot preveč dela samo z zagotavljanjem zavarovanja in varnosti informacijskih sistemov, v tem primeru tudi varnih elektronskih predalov oziroma naslovov. Hvala.
Hvala lepa. Repliko ima mag. Elena Zavadlav Ušaj. Izvolite.
Morala sem se oglasiti, ker me je poslanec Koražija očitno napačno razumel. Jaz sem vam govorila iz prakse, zakaj se ta možnost uvaja – zato ker večinoma ljudje imajo elektronske podpise, nimajo pa varnega elektronskega poštnega predala. Ker so v postopkih spraševali, da bi želeli imeti vročanje na nek naslov, navaden elektronski naslov, je morala uradna oseba reči: »Ne morem vam poslati, zaradi tega ker nimam zakonske podlage.« In takih vprašanj je veliko. S tem se potem zapira vrata in možnost tako na eni strani ljudem, na drugi strani pa tudi uradnim osebam, da bi lahko postopke zaključile na lažji način. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Replika, gospod Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Morda me je gospod Koražija napačno razumel. Jaz sem povzemal besedilo 22. člena oziroma novega 86. člena ZUP. Imate svobodo izbire. Vi se odločite, ali gmail, kot je prej kolegica povedala, ali pa lahko izberete – sem prepričan, vi boste izbrali – varen elektronski predal. In je vse okej, svoboda je velika, večja kot doslej.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ja, zato prosim za prijave. Besedo ima Blaž Pavlin. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Naj tukaj poudarim, da se z dopolnjenim predlogom zakona ohranjajo vse dosedanje oblike tako vlaganja kot prejemanja odločb po ZUP. Se pravi tako fizična oblika kot varni predal. Elektronska pošta je samo ena dodatna oblika, s katero bomo lahko poslovali z državo. Seveda, za to se bo vsak posameznik prostovoljno odločil in jaz ne vidim težave, če se boš prostovoljno odločil, da potem tudi ne bi poskrbel za to, da boš spremljal, ali ti bo nek upravni organ to odločbo po elektronski pošti tudi poslal. Verjamem, da ima večina državljank in državljanov bolj enostavne postopke z državnimi organi, tako da večina te odločitve pričakuje in ne bo tukaj izigravala tega, ali ji je bila posamezna odločba oziroma sklep vročen ali ne, ampak bo sama skrbela, da je ta odločba pravočasno prispela v ta elektronski predal. Kolegica Sukičeva je tukaj opozarjala na možnost hekerskih vdorov, ampak poglejte, hekerski vdori so lahko tudi v varne poštne predale. Jaz si predstavljam, da so redkejši vdori v posameznikov poštni predal, sistemi za varne pošte ali pa večji sistemi so verjetno bolj pod udarom organiziranih hekerskih skupin, da v te poštne predale oziroma v te sisteme organizirajo hekerske napade. Mislim, da je en tak poštni predal do neke mere za te napade bolj varen kot večji sistemi. Seveda pričakujem tudi od državnih organov, da ko jim bo nekdo poslal vlogo po elektronski pošti, bo, ne vem, prejel nazaj nek odgovor, v katerem bo pojasnjeno, da bo ta postopek voden v elektronski obliki in da bo odločitev prejel po elektronski pošti. V času epidemije, tako kot je že kolega Medved povedal, smo se ljudje navadili oziroma smo bili prisiljeni, da smo bolj začeli uporabljati modernejše digitalne tehnologije. Mislim, da je to samo en korak v pravo smer. Mislim, da s tem tudi pripomoremo k cenejšemu poslovanju državne uprave, ker ne bo nekih poštnih stroškov za pošiljanje po pošti. Prav tako prispevamo k zmanjšanju porabe papirja, kar nekatere stranke, predvsem stranka Levica, ki je zagovornik zelenega, vseskozi zagovarjajo. Mislim, da je to en korak v pravo smer, da tudi s tem pripomoremo k bolj ekološkemu poslovanju same državne uprave. Tako kot sem povedal, sam ne bom podprl predlaganega amandmaja. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 44. člen ter amandma poslanskih skupin LMŠ, SD, Levica in nepovezanih poslancev. Vidim, da je interes za razpravo. Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Rudi Medved. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Mi smo že v dosedanji razpravi o zakonu o debirokratizaciji jasno povedali, da je zakon izjemno slab, da ima debirokratizacijo zgolj in samo v naslovu, v sami vsebini pa je ne prepoznamo, še najmanj prepoznamo, da bi pripomogla k izboljšanju konkurenčnosti poslovnega okolja ali da bi kaj bistveno pripomogla k olajšanju življenja državljanov. Predstavnica oziroma zagovornica zakona je na začetku omenila, da če bo ta amandma sprejet, bomo ostali na istem. Kar je v redu. Kar je v redu, saj to je bilo pravzaprav temeljno sporočilo najprej, ampak ni pa čisto res. Ne bomo ostali na istem. Mi sicer zakona izboljšati ne moremo, zakon je tako slab, da se ga izboljšati praktično ne da, lahko naredimo samo manj slabega in manj škodljivega. Amandma, ki ga predlaga LMŠ v sodelovanju s partnerji v opoziciji, že gre prav v to smer. Namreč, ne da bomo ostali na istem, ampak bomo bistveno bolj približali ta zakon, vsaj v tem delu, vsem državljanom v Sloveniji. Vsem državljanom v Sloveniji. Izhodišče je namreč, da se odpravi misel na ta uradni register, ki je popolnoma nepotreben. Jaz sem že kakšnih trikrat zdaj poslušal utemeljevanje, zakaj naj bi ta uradni register sploh imeli, še vedno ne vem zakaj. Še vedno ne vem zakaj, ker enostavno ni nobenega pravega argumenta za to. Popolnoma nobenega. Koncept tega uradnega registra je na popolnoma napačnih izhodiščih, saj ga predlagatelji želijo predstaviti kot sredstvo, ki naj bi zagotovilo avtentičnost osnovnih in uradno prečiščenih besedil predpisov. Avtentičnost predpisov že po ustavi zagotavlja Uradni list, v katerem morajo biti objavljeni predpisi, preden začnejo veljati. Konec. To so vam povedali vsi. Vsi. Epski nastop je imela na odboru predstavnica Zakonodajno-pravne službe ravno pri tej točki. Mislim, da se je zadržala pri tej točki, verjetno, pol ure. V glavnem, jaz ne pomnim tako obsežnega in strokovnega nastopa Zakonodajno-pravne službe na enem izmed delovnih teles. Epski nastop, v katerem je dejansko pravno utemeljila, zakaj tega uradnega registra sploh ne potrebujemo oziroma je škodljiv. Epski je bil pa tudi molk. Ja, epski je bil pa tudi molk predstavnikov, mislim da, petih ali šestih ministrstev. Niti eden se ni oglasil, da bi zinil vsaj besedo v podporo temu zakonu. Niti eden. V tla so gledali! Ja seveda, saj jih je bilo sram. Sram jih je bilo in mi tukaj poslušamo, da je bil zakon pripravljen v sodelovanju z ministrstvi. Ja ni bil. Če vemo, da ni bil. Ni bil. Ministrstva so dobila zadnji hip na mizo, da so nekaj podpisala, zato da je to formalno tako. Z nikomer ni bil usklajevan. Nastal je znotraj Strateškega sveta in Kabineta predsednika Vlade, Služba Vlade za zakonodajo z njim ni imela nič, na vprašanje, kako je bil skomuniciran s strokovno javnostjo oziroma z zainteresirano javnostjo – ja tako, da se je Strateški svet posvetoval o tem zakonu. Torej, strateški svet ga je najprej napisal, potem ga je pa sam sebi predstavil in je rekel, dober je, dober je, kaj pojdimo. Tako je to bilo. Saj ne morete tega zanikati, ker to pa vemo. Toliko informacij pa vendarle pride iz teh strogo zaprtih krogov, da vemo, kako je ta zakon nastajal. Ampak da se zdaj vrnem k temu nesrečnemu uradnemu registru. Za delovanje uradnega registra, kot je zamišljen, je treba izpolniti cel kup pogojev, med drugim pripraviti uradna prečiščena besedila za zakone in podzakonske predpise, med drugim tudi za ustavo. Ta pogoj pa se lahko izpolni le, če se v Državnem zboru, če država v tem trenutku začne delati samo na pripravi teh besedil. Seveda, to ima pa popolnoma druge učinke, kot jih želite prikazati. Če ste želeli kje postaviti administrativno oviro, ki jo je praktično nemogoče preskočiti, ste jo tukaj. To je eno samo samo administriranje. Kje? V zakonu o debirokratizaciji. V zakonu o debirokratizaciji! Gre za izjemno birokratiziranje, obremenjevanje vseh pravnih služb, ki so kakorkoli povezane z zakonodajo, in seveda obremenjevanje tudi Državnega zbora in ne nazadnje državnega proračuna, ker bo treba vsa ta besedila objaviti v Uradnem listu. Temu pravite debirokratizacija. Lahko razlagate po dolgem in počez, utemeljujete, dejstvo je, da je ta uradni register nepotreben, in otresite se ga. Mi pa vam tukaj ponujamo dobro rešitev, ki pa bo zadovoljila državljane in državljanke te države, ker vse prepise imajo tako ali tako na državni in na evropski ravni že na voljo. Že na voljo! Jaz ne vem, kaj fali, kje imamo problem, da ste ga vi zdaj naenkrat odkrili. V čem je sedaj smisel tega? Razen tega izjemnega administriranja in seveda je treba še nekaj deset ali pa nekaj sto ljudi zaposliti, da bodo vse to delo zmogli. Ampak še je rešitev s podporo amandmaju k 44. členu. Pustimo vnemar ta uradni register in se posvetimo temu, kar predlagamo, pa si tudi mi nismo tega kar na lepem izmislili. Tega registra pravnih aktov lokalnih skupnosti si nismo kar sami izmislili, ampak je bila to pravzaprav priprošnja občinskih združenj. Ne vem, koliko ste bili pri snovanju tega zakona z njimi v kontaktu, da so naslavljali potem na nas, da prosijo, če lahko še kaj storimo, preden bo ta sramota od zakona končala s sprejetjem v Državnem zboru. Register pravnih aktov lokalnih skupnosti je tista prava pot, da se enkrat na enem mestu res zberejo vsi akti lokalnih skupnosti, vključno s prostorskimi akti in vsem, kar pač sodi k normalnemu delovanju občin in njihovemu odnosu do občanov. Tega zdaj ni. Tega zdaj ni. Deloma občine objavljajo akte v Uradnem listu, deloma se poslužujejo nekih drugih možnosti. Ljudje, ki imajo največ opravka prav z občinskimi akti, pa to iščejo in so velikokrat prepuščeni sami sebi. Seveda je pa treba tukaj, če se odločite za podporo – in jaz mislim, da boste naredili dobro delo in naleteli na odobravanje lokalnih skupnosti in po drugi strani na odobravanje vse pravne stroke, ki jo premore ta država, ker je vsa pravna stroka družno padla po tem neustavnem in nepotrebnem uradnem registru – povedati še nekaj. To pa je – in to bom tudi zdaj povedal ljudem na Uradnem listu – kdo snuje njihove cenike. Zakaj občine ne objavljajo svojih aktov v Uradnem listu v še večji meri? Ker so predragi. Ker so predragi, to vam povem iz prve roke. Kar nekaj časa sem bil direktor občinske uprave in smo seveda bentili ob teh računih z Uradnega lista za vsako najmanjšo objavo. In na koncu leta, ko si videl, koliko denarja se zmeče za te objave, se nam je zdelo to popolnoma nenormalno. Če bi v Delu na prvi strani objavljali predpise, mislim, da bi bilo to ceneje kot pa v Uradnem listu! To je problem, ki ga ima pa Uradni list v odnosu do državljanov, inštitucij, ki v Uradnem listu karkoli objavljajo. Ampak to zdaj ni tema tega 44. člena. Tema je ureditev registra pravnih aktov lokalnih skupnosti, da poenostavim, vemo, o čem govorimo, in narediti ta zakon manj škodljiv, kot se trenutno kaže. Še imamo to možnost. Dogovorite se in podprite ta amandma k 44. členu pa boste vsaj kolikor toliko živi prišli skozi ta zakon, ki ga napadajo od vsega začetka vsi, ki so ga kdajkoli odprli, razen poslancev in poslank koalicije in verjetno tudi Strateškega sveta za debirokratizacijo. Ko pa že odprete vrata Strateškega sveta za debirokratizacijo v kakšno drugo sobo, ki ni Kabinet predsednika Vlade, ampak kakšno ministrstvo, ste pa videli njihov odnos do tega zakona – osramočeni in gledajo v tla.
Hvala lepa. Besedo ima državna sekretarka dr. Katja Triller Vrtovec. Izvolite.
Hvala za besedo. Ti pavšalni očitki, ki jih lahko najdemo v obrazložitvi predloga amandmaja k 44. členu, in sicer da je vzpostavitev uradnega registra ustavno sporna, konceptualno nedorečena, vsebinsko nepopolna, da prinaša porast birokratizacije in ogromne finančne posledice, temeljijo na popolnem nerazumevanju izhodišč novega uradnega registra. Zato bi rada, kljub temu da smo na vse to odgovorili v dodatnih pisnih pojasnilih, še enkrat odgovorila na vse te pomisleke. Prvič. Glede ustavne spornosti. Predlog amandmaja tukaj izhaja iz zmotne predpostavke, da bo uradni register ukinil pomen in pravne učinke, ki jih ima Uradni list, in da bo od sedaj naprej pravne učinke ustvarjalo samo še besedilo, ki bo vsebovano v uradnem registru. To ne drži. Javno podjetje Uradni list, ki bo upravljavec uradnega registra, bo zgolj k svojim trem obstoječim zbirkam, kamor sodijo Uredbeni del Uradnega lista, Razglasni del Uradnega lista in Uradni list – Mednarodne pogodbe, dodal še četrto zbirko. V njej bodo na spletni platformi objavljena uradno prečiščena besedila državnih predpisov. V tej zbirki bo med veljavnimi državnimi predpisi novo, do zdaj to ni bilo omogočeno, iskati tudi po kriteriju hierarhije pravnih norm in po tematskem kriteriju. Do sedaj je v Uredbenem delu Uradnega lista omogočeno iskanje samo po kronološkem kriteriju. S tem se bo zmanjšalo število objav v Uredbenem delu Uradnega lista in posledično se bo povečala preglednost Uredbenega dela Uradnega lista, zato ker bodo ta dolga besedila na ločenem portalu, v upravljanju Uradnega lista, to se pravi, vse bo imelo to podjetje v upravljanju. Drugi očitek. Glede konceptualne nedorečenosti. Če je kaj nedorečeno, je nedorečeno konceptualno izhodišče predloga amandmaja, ki navaja, citiram, »da ni razlogov, da se v informativne namene ne bi bilo moč zanesti na neuradna prečiščena besedila iz pravno-informacijskega sistema«. Prav ta informativna narava obstoječega pravno-informacijskega sistema je namreč razlog, zakaj se na ta register pravno ni mogoče zanašati. Če ta portal odprete, boste na vsakem neuradno prečiščenem besedilu, ki je dostopno na tem portalu, lahko prebrali, da neuradno prečiščeno besedilo predpisa predstavlja zgolj informativni delovni pripomoček, glede katerega organ ne jamči odškodninsko ali kako drugače. Predlog amandmaja očitno izhaja iz obstoječega koncepta pravno-informacijskega sistema, da država ne more vnaprej sistemsko prevzemati nikakršne odgovornosti za vsebino in za obseg svojega pravnega reda in da to breme kljub obstoju za to pristojnih služb še vedno nalaga posameznikom, ki so pravni laiki in se na pravo in nomotehniko ne spoznajo. Novi uradni register pa za razliko izhaja iz ustavnega koncepta, da je temelj opredelitve Slovenije kot pravne države to, da je država tista, ki jamči za vsebino in obseg svojega pravnega reda. Če država tega ne zagotavlja, potem ne moremo govoriti o vladavini prava, ki bi bilo jasno in določno, temveč o vladavini pravnikov, brez katerih si posamezniki ne zmorejo raztolmačiti niti tega, od kdaj je določena določba državnega predpisa veljavna in do kdaj je veljavna. Ta spremenjena paradigma zato ne pomeni, da je novi koncept nedorečen, se pa strinjam, da je mogoče za strokovnjake, ki bodo odslej morali začeti nositi svoj del odgovornosti za obseg in veljavnost pravnega reda, koncept nepojmljiv. Ker drugače si ne znam razlagati, od kod tako epsko nasprotovanje, kot ste se vi izrazili, uvedbi novega uradnega registra, za katerega pa bo veljalo načelo zaupanja in se bodo državljani in državljanke nanj lahko zanesli. Tretjič. Glede vsebinske nepopolnosti. Predlog amandmaja vsebinsko nepopolnost uradnega registra vidi v tem, da register ne bo vseboval splošnih aktov za izvrševanje javnih pooblastil, ki naj bi predstavljali pomemben del pravnega reda. Ta pomislek je neutemeljen, zato ker obseg uradnega registra temelji na ustavnem konceptu državnih predpisov, med katere akti za izvrševanje javnih pooblastil ne sodijo. In če splošni akti za izvrševanje javnih pooblastil v praksi predstavljajo pomemben del pravnega reda, to ne pomeni, da moramo tudi za te akte zagotoviti mesto v uradnem registru. Pravzaprav obratno, treba bi si bilo prizadevati, da se čim prej opusti obstoječa praksa, ki v določenih primerih še vedno določene urejanje pravic in obveznosti ureja v aktih za izvrševanje javnih pooblastil. Kot primer naj navedem na primer pravila obveznega zdravstvenega zavarovanja. Potem naprej, glede porasta debirokratizacije. Tudi tukaj predlog amandmaja izhaja iz zmotne predpostavke, da bo tudi za objavo uradno prečiščenih besedil v uradnem registru vsakič znova potrebno izpeljati celoten postopek, obstoječi postopek priprave uradno prečiščenih besedil. Tudi to ne drži, saj je eden izmed glavnih namenov vzpostavitve novega uradnega registra ta, da se način priprave teh besedil poenostavi. Dejstvo namreč je, da obstoječi postopek priprave uradno prečiščenih besedil, ki ga predvideva Poslovnik Državnega zbora, ni zakonodajni postopek in da zato ni potrebno, da se tudi uradno prečiščeno besedilo objavlja v Uredbenem delu Uradnega lista, in že po obstoječi poslovniški ureditvi se ta besedila lahko sprejemajo paketno, to se pravi več besedil naenkrat, brez razprave in tudi z navadno večino poslancev. Tukaj ni potrebna dvotretjinska večina, kot je potrebna za spremembo Poslovnika Državnega zbora. Končen odgovor še na očitek, da bodo z uvedbo uradnega registra večje finančne posledice. Tudi tu predlog amandmaja izhaja iz zmotne predpostavke. Kot sem že povedala, bo treba vsako uradno prečiščeno besedilo najprej objaviti v Uredbenem delu Uradnega lista. In to ne drži. Objava v uradnem registru bo, kar se tiče stroškov, cenejša. Če navedem samo primer, Državni zbor je v mandatu 2014 do 2018 samo za objave v Uredbenem delu Uradnega lista namenil pol milijona evrov. Če bi pa k temu dodali še objave uradno prečiščenih besedil v Uredbenem delu, bi pa za to namenil še približno 650 tisoč evrov. Ti stroški se bodo po ustavitvi uradnega registra bistveno zmanjšali. Strošek 780 tisoč evrov, ki je v naslednjih petih letih predviden za vzpostavitev uradnega registra, se bo torej pokril že v enem mandatu. V bodoče bo pa bistveno pocenil dostopnost uradno prečiščenih besedil. Hvala.
Hvala lepa. Replika, gospod Rudi Medved. Izvolite.
Hvala lepa za pojasnilo. Saj me niste prepričali, dokler imamo Uradni list na eni strani in imamo pravno-informacijski sistem, ki vsebuje vse to, o čemer vi govorite, vse, in vam je Ministrstvo za finance povedalo, da se odpovejte vzpostavitvi uradnega registra, ker bo to pomenilo samo stroške, in posodobite pravno-informacijski sistem. Na eni strani Uradni list, na drugi strani je zbirka vseh predpisov in konec. In smo na tem, kot ste vi rekli, na začetku – če bo ta amandma sprejet, bomo ostali pri istem. Kar je v redu, nič ne fali oziroma nadgradnja je register pravnih aktov. Ta telovadba sem, tja, kdaj bo prečiščeno, kdaj bo neprečiščeno, kdaj je avtentično in to, je v bistvu v situaciji, ko povzamemo – jaz nisem pravnik, nisem pravnik, povzemam tisto, kar je napisala tudi Zakonodajno-pravna služba, tudi vaša vladna služba za zakonodajo je napisala to. In to je povzeto, to niso nobene pavšalne ocene. Je pa res, da če vam grem zdaj tukajle brat še enkrat mnenje Zakonodajno-pravne službe, bo pa res trajalo, mislim, da bo premalo 3 ure in 23 minut, kolikor še imamo za to točko. Zato sem pač navedel osnovne ugotovitve Zakonodajno-pravne službe, ki so povzetek tistega, kar vam je napisala in kar vam je že napisala tudi vladna služba za zakonodajo. Mi nismo odstopili od ideje o registru pravnih aktov lokalnih skupnosti, bomo pač pri tem vztrajali. Na vas pa je seveda, ali to podprete ali zavrnete.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Izvolite, Nataša Sukič, imate besedo.
Hvala lepa. Jaz sem že, ko smo [[…]]Ali je bil gospod Starović pred mano? Potem naj bo on, naj bo on pred mano. Nimam nič proti, če je on pred mano [[…]]
Kar izvolite, gospa Nataša Sukič.
Dobro, kakorkoli. Že ko smo prvič obravnavali vse to, smo jasno opozorili na določene res nesmiselnosti v tem predlogu zakona. Recimo uvedba novega uradnega registra predpisov, kakorkoli ste zdaj obrazlagali, kaj bo doprinesla – dajmo si naliti čistega vina, v bistvu pomeni nekakšen obvod od Uradnega lista. Kar pa je še bolj zaskrbljujoče, stala nas bo 780 tisoč evrov. 780 tisoč evrov, če vam to povem bolj plastično, pomeni tisoč minimalnih neto plač, spoštovane in spoštovani. In mi tega ta trenutek glede na to, da si je Zakonodajno-pravna služba vzela tako ogromno časa, da je predstavila, zakaj v osnovi gre za ustavno spornost – potem smo videli, kako so bili vsi predstavniki in predstavnice ministrstev popolnoma tiho. Tudi ene same besede ni nihče rekel. To bi nas moralo, spoštovane in spoštovani, skrbeti. In to, da vi zdaj razlagate, da naj bi ta zakon v enem zamahu prečistil pravno nejasnost, določil prenehanje veljavnosti zakonov, ki ne morejo več ustvarjati novih pravic oziroma obveznosti, torej se dotikate tudi pravnih predpisov, ki se ne uporabljajo več in v bistvu ne vplivajo na vsakdanje življenje ljudi. In vi bi zdaj vse to urejali. Kaj to pomeni? Nov birokratski napor in nova zamegljevanja in ne vem, kaj vse. Jaz ne vem, kam to gre. Kar pa mene najbolj zanima in bi prosila za odgovor – katero podjetje bo to urejalo? Nočem biti kakorkoli [[…]]Spoštovani gospod Simič, da ne boste vzeli osebno, ampak vemo, da imate vi recimo podjetje, ki take stvari počne. Ali se bo to podjetje izvzelo iz te zgodbe, če bo tole potrjeno in bo prišlo do realizacije? Ker če ne, gre za izjemno sporno in nehigienično dejanje. Vi namreč vodite projekt debirokratizacije, istočasno imate podjetje, ki se s takimi storitvami ukvarja. Ali se bo torej vaše podjetje izločilo iz tega, ko bo objavljen razpis ali kaj za to, da bo to nekdo delal? To me konkretno zanima. Namreč, gre za predlog, ki je izjemno obremenjujoč, tudi finančno ta trenutek. Ta trenutek, ko imamo tukaj mnogo bolj prednostnih stvari, recimo boj proti epidemiji covida. Vsak evro je pomemben v tem boju proti covidu. In tukaj gre za blizu milijon evrov nekega stroška, ki je nepotreben ta trenutek, ker ne bo nič prinesel. Mi imamo Uradni list in čisto v redu funkcionira. Strinjam se s kolegom, da bi mogoče morala Vlada narediti napore, da so storitve Uradnega lista cenejše, s tem se popolnoma strinjam. In strinjam se s predlogom LMŠ, ki je danes na mizi, ki pa res naslavlja neke realne potrebe, ki izhajajo iz izraženih realnih potreb, ne iz nekih namišljenih zadev, ob katerih potem – oprostite, naj mi kdo pojasni, zakaj – nihče z ministrstev ni rekel nič. Vendarle se ta zadeva tiče vseh področnih ministrstev. Zakaj so bili ti ljudje sploh na seji in so potem enostavno molčali, če je z vsem tem res vse v redu. S tem, kar vi predlagate, na res neustrezen način razveljavljate predpise, ki se v slovenskem pravnem redu tako in tako ne uporabljajo več, kot sem vam že povedala. Za to ni popolnoma nobene potrebe. S tem ne boste čisto nič rešili in olajšali življenja. Kvečjemu nam boste podražili naše javne izdatke za neke nesmisle. Res me zanima, kdo bo to realiziral, če pride do tega. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnik Vlade mag. Ivan Simič. Izvolite.
Najlepša hvala, podpredsednik. Gospa Sukič, veliko sem slišal od vas in vas spoštujem, ampak ne morem verjeti, da predlagate črtanje 44. člena, v katerem v členu 11.d piše: »Dejavnost vodenja, upravljanja in vzdrževanja Uradnega lista je gospodarska javna služba, ki jo izvaja javno podjetje na način, ki ga določi Vlada z uredbo.« To bo torej delal Uradni list. To piše v tem zakonu. Moje podjetje se s tem ne ukvarja. Torej, povedali ste neresnico. Verjamem, da sem že velikokrat slišal s strani vaše stranke, da bom to vse jaz dobil. Jaz sem v svojem življenju dovolj zaslužil in tega ne potrebujem. Tako da škoda, da ste to povedali, ker imam o vas drugače dobro mnenje. Ampak prosim vas, drugič preberite zakon, ki ga predlagamo, do konca. Povedali smo že nekajkrat in tudi javno objavili, da bo to delal Uradni list, zato res ne vem, zakaj taka vprašanja, ker je vse jasno. Zakaj bi ustanavljali nekaj, če že imamo javno podjetje, ki to dela, in to javno podjetje bo to delalo še naprej? Menim, da mogoče niste vedeli, ampak kljub temu moje mišljenje o vas ne bo spremenjeno. Hvala.
Hvala lepa. Repliko ima Nataša Sukič. Izvolite.
Spoštovani gospod Simič, potem se vam opravičujem na tem mestu. Res nisem vedela. Moram reči, da mi je to ušlo. V gorah materialov, ki jih imam, mi je to dejansko ušlo in ta pomislek je bil nekje v zraku, zato sem ga izrekla. In sem vas zato tudi vprašala, da ste imeli možnost pojasnila. Se vam res opravičujem, ni moj namen klevetati ali pa insinuirati, toliko da se razumeva. Res mi je žal, da sem to spregledala. Upam, da mi oprostite tole. Hvala.
Hvala lepa. Da ne bo slabe volje glede vrstnega reda prijavljenih k razpravi, prosim, da se prijavite. Postopek poteka. Prijavljena imamo dva. Prvi dobi besedo Boštjan Koražija. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Ne vem, ali ste ostali poslanci bili pozorni, ampak 6. 12. 2021 smo dobili v sistem Udis dopis s strani Vrhovnega sodišča Republike Slovenije, ki o pripombah k Predlogu zakona o debirokratizaciji pove naslednje. Bom kar prebral, da bo bolj jasno. »Spoštovani, pripombe na Predlog zakona o debirokratizaciji, ki pomembno vpliva na poslovanje sodstva, smo vam že poslali 18. 10. 2021 (priloga). Dodatno pa posebej poudarjamo, da v celoti pritrjujemo stališčem Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, zapisanim na strani 7 mnenja Zakonodajno-pravne službe z dne 17. 11. 2021, o ustavni spornosti posegov predloga zakona v sodno vejo oblasti. Kot se utemeljeno opozarja, bi vzpostavitev načela zaupanja v uradni register z zavezujočim pravnim učinkom povzročila, da bi moral uradnik ali sodnik, ki odloča z vidika zaupanja v uradni register,« dejansko se bo zgodilo točno to, kar se v bistvu ne bi smelo ljudem, ki bi jim bil v osnovi ta uradni register tudi najbolj namenjen oziroma največ namenjen, se pravi sodnikom, »odločati na tej podlagi in ne na podlagi prava, ki je bilo objavljeno v Uradnem listu Republike Slovenije.« Se pravi, v resnici bi se morali odločati na podlagi uradnega registra in ne na podlagi samo pravnega mnenja, ki je tudi v Uradnem listu. »Sodniki pa so, kot narekuje 125. člen Ustave, pri opravljanju sodniške funkcije neodvisni, vezani na Ustavo in zakon. Spoštovanje načel pravne države po našem prepričanju med drugim narekuje pripravo zakonodajnih predlogov, ki varujejo ustavni položaj sodne veje oblasti.« In smo zdaj spet na začetku, ko je gospa Triller, z vsem spoštovanjem, tudi govorila o tem, od kod je bil takšen upor proti temu zakonu o debirokratizaciji. Se pravi kar direktno s samega sodišča, pravzaprav kar direktno z Vrhovnega sodišča Republike Slovenije, kjer se z uradnim registrom, ki ga želite uvesti, ne strinjajo oziroma se celo strinjajo z mnenjem Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora z dne 17. 11. 2021. Se pravi, da zadeva dejansko je ustavno sporna. Tu je zdaj ta krovni dokaz, ki si ga lahko potem še posebej preberete v Udisu, našem informacijskem nabiralniku, da so zadeve zelo resne in problematične z vidika ureditve oziroma samega ustanavljanja uradnega registra. Prosil bi, če ste bili mogoče v navezi z Vrhovnim sodiščem, ker vem, da so tudi vam poslali pripombe na predlog – zakaj se potem tega ni upoštevalo oziroma zakaj ne upoštevate tistih, ki bodo v resnici oziroma bi morali biti primorani največ uporabljati uradni register, ki ga želite uvesti?
Hvala lepa. Besedo ima predstavnica predlagatelja dr. Katja Triller Vrtovec. Izvolite.
Hvala lepa. Tega očitka oziroma težav, ali zdaj gledati besedilo v uradnem registru ali gledati besedilo v Uradnem listu, enostavno ne razumem, zato ker bo besedilo enako tam in tukaj. Edina razlika je, da ko bo posameznik iskal nek pravni predpis v pravdnem redu, bo v uradnem registru lahko iskal tudi po tematskih kriterijih in po hierarhiji pravnih aktov, medtem ko pa v Uradnem listu do zdaj lahko išče samo po kronološkem kriteriju. Hvala.
Hvala lepa. Replika, gospod Koražija. Izvolite.
Hvala za repliko. Vprašanje oziroma replika na gospo Triller. Se pravi, da ste bili v kontaktu oziroma v komunikaciji z Vrhovnim sodiščem glede tega predloga?
Hvala lepa. Izvolite, državna sekretarka.
Hvala lepa. Glede na to, da so te pripombe prišle direktno v Državni zbor in da nas niso neposredno kontaktirali, z njimi v kontaktu nismo bili.
Hvala lepa. Besedo ima Vojko Starović. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Kolegice, kolegi, ostali prisotni! Iz te razprave do zdaj, ko o teh dveh amandmajih, dveh členih razpravljamo, vidim, da jaz nečesa ne razumem. Pred sabo imamo zakon o debirokratizaciji – torej je problem v birokraciji? Lahko je problem v njeni organiziranosti, načinu in tako, ampak brez birokracije je nemogoče delati. Birokracija pomeni le način organiziranja, kjer je hierarhija jasna, nadrejenost in podrejenost. In hierarhija pravnih aktov mora biti tudi popolnoma jasna. Ne moremo zdaj tu skakati pa debirokratizirati. Vse države imajo to birokracijo. Torej, birokracija označuje vladavino uprave, torej upravno, administrativno osebje, če poenostavljeno rečem, ki je v birojih – od tod ime birokracija – ki je v uradih državne uprave in tudi vsake večje organizacije. To je pač način organiziranja in nič drugega. Na kratko rečeno je birokracija administracija vseh organov, če govorimo o organu države, od lokalne do nacionalne ravni. Dejansko ni problem v birokraciji, problem je v prenormiranosti. Tu je problem. Ampak s tem naj bi se ukvarjalo Ministrstvo za javno upravo. To je ministrstvo, ki je po ustavi in po zakonu zadolženo za sistemsko urejanje organiziranja in delovanja javne uprave. Zato je posebej ministrstvo, ki se ima s tem ukvarjati. Na njegovi prvi strani je v prvem stavku zapisano, da si to ministrstvo v sodelovanju z drugimi resorji prizadeva odpravljati administrativne ovire in izboljšati kakovost javne uprave. To je vsebina. Jaz tega ne razumem. Neke štabne službe, ono, tretje, neke organe postavimo izven tistega, kar imamo po ustavi in po zakonu, katere organe imamo. Ampak dejansko je pa problem v tem. Ta težnja po urejevanju prav vseh področij, vseh vidikov življenja z zakoni in predpisi je vedno, je tu prisotna in vseobsegajoča. V tej smeri jaz absolutno pozdravljam kakršnokoli iniciativo, da to zmanjšamo, da pustimo tudi prostor za samoorganiziranje in zdravo pamet. Ampak ker tako delamo, imamo prenormiranost in to ubija razvoj. Res ubija razvojno razmišljanje. Zato je umetnost tako dobra, ker se ne drži teh okvirov in prebija neke stvari, ima prebliske, ono, tretje. Recimo v likovni umetnosti so nadrealisti lahko prišli, ker so pač prejšnje zanikali. Res je, da imamo pa regulacije zaradi kompleksnosti življenja vedno večje, ampak birokrat – kot slabšalno rečemo – hoče imeti pač vse urejeno po škatlicah in ne veš, kje se to konča. Na problem prenormiranosti – jaz sem si to zapomnil, bilo je tako lepo rečeno – je opozoril današnji naš predsednik Vlade ob nastopnem govoru marca 2020. Predsednik Vlade ob svojem nastopu. Dejal je, bom citiral: »Leta 1992, ko je Slovenija ne samo že bila samostojna država, bili smo tudi mednarodno priznani, imeli smo lastno valuto, diplomacijo, vojsko, močnejšo, kot je danes, usposobljeno policijo, vse institucije, ki so več ali manj delovale. Takrat je v Sloveniji veljalo manj kot 2 tisoč predpisov.« Državna sekretarka je zdaj omenjala, da imamo že 30 tisoč predpisov. »Manj kot 2 tisoč,« predsednikove besede. »Veljali so 404 zakoni in tisoč 555 podzakonskih aktov. Konec lanskega leta,« torej leta 2019, »smo imeli v tej državi v veljavi 860 zakonov in 20 tisoč 101 podzakonski akt na državni ravni. Poleg tega, da to generira ogromne stroške upravljanja z državo, generira dolge postopke pred organi, izgubljamo ure, dneve, tedne, mesece, leta.« To so besede ob nastopu današnjega predsednika Vlade. Ampak izgleda, da je bila to bolj floskula in da ni zmogel iti naprej ali pa je bilo bolj populistično, ker se nam je enormno zopet povečalo. Po tekočem traku kreiramo nove zakone, tudi take, ki so skregani z ustavo in ostalimi zakoni. Zdaj imamo pred sabo ta zakon, ki uničuje Uradni list, nekaj, kar dela, in nekaj novega uveljavlja. Vsi so proti temu, mi pa kar gremo. Povedal vam bom nekaj, ker sem se pač s financami tudi dosti ukvarjal. V Sloveniji, poslušajte, je prvi bančni zakon iz leta 1991 štel 5 tisoč 6 besed in bančništvo je delovalo brez večjih problemov. Leta 2006, torej ko je bil isti predsednik Vlade, kot je sedaj, je zakon štel 47 tisoč 532 besed, torej skoraj desetkrat več. Takrat so se banke enormno prezadolžile in skupna zadolženost Slovenije se je več kot podvojila, skoraj potrojila – s 15 milijard na 40 milijard. Letos sprejeti zakon, poslušajte, letos sprejeti zakon, torej zopet isti predsednik, pa vsebuje 140 tisoč in 33 besed. Za 70-krat več kot takrat. 70-krat več! Ali vidite to cifro? 70-krat več in imamo še vedno probleme. Zraven imamo pa še en zakon, o reševanju in prisilnem prenehanju bank, kar je zdaj izločeno, ki pa vsebuje 111 tisoč 555 besed. Kaj lahko pričakujemo od 70-krat ali pa zdaj 25-krat na teh 70-krat več besed? Še manjšo uporabo zdrave pameti, še manj kompetentnih bančnikov, še večje zadolževanje – kar se nam zopet dogaja, zadolženost imamo za dodatnih 8 milijard. Hočem povedati, da je to malce farsa. Če se gremo neko debirokratizacijo, je nemogoče, ker smo pač tako organizirani, drugače država ne more biti organizirana, no, dajmo si zapomniti, drugače ni reda. Gremo torej v zmanjšanje normiranosti, ker smo prenormirani, tu iščimo svoje zadeve. Digitalizacija. Govorimo »Jaaaa, digitalizacija, ta nam bo prinesla.« Veste, kaj nam je digitalizacija prinesla? Binarni sistem, copy-paste sistem! Predpise kar, tup, predpišemo, damo, zelo enostavno nove predpise ustvarjamo. Namesto da bi nam olajšala zadeve, nam jih otežuje. Sicer pa imamo na evropski ravni že enkrat ustanovljeno evropsko komisijo za zmanjševanje administrativnih bremen. Tudi pri nas smo od 2006 po tem zgledu. Imamo celo spletno stran Stop birokratizaciji, kjer se vsak državljan lahko pritoži, kar je uvedel še minister Virant. Imamo tudi štetje, koliko zakonov sprejemamo po skrajšanem postopku. Veste, koliko? Sprejeli smo tudi Resolucijo o normativni dejavnosti, vendar sprejemamo zakone, 70 % zakonov je sprejetih po skrajšanem postopku, ne pa v skladu z Resolucijo o normativni dejavnosti. Sem moramo torej svojo ost upreti. Zato bomo mi glasovali za ta amandma, ker je nepotrebno, imamo Uradni list, je bolj enostaven in ni treba, da kaj drugega delamo. Torej, prenormiranost je problem, ne birokracija.
Hvala lepa. Gospod poslanec, nisem vas želel prekinjati, vendar mislim, da se je dobršen del vaše razprave oddaljeval od amandmaja k 44. členu, in bi prosil, da se držimo vsebine, ki je na dnevnem redu. Kaj želite? [[Postopkovno.]] Postopkovno, gospod Starović. Izvolite.
Oprostite, predsedujoči, ampak drugače se ne da obrazložiti, zakaj smo za to. Ne morem. Ne da se z vejico in piko obrazložiti zadeve. Je v kontekstu in mora iti širše. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 16. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RAVNANJU Z ODPADKI V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina treh poslancev s prvopodpisanim Zmagom Jelinčičem Plemenitim. Predlog zakona je na 34. seji 30. novembra 2021 obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor kot matično delovno telo. Ker po končani razpravi odbor členov predloga zakona ni sprejel, je bila druga obravnava predloga zakona na seji delovnega telesa končana. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Prva ima besedo Poslanska skupina Levica, Željko Cigler. Izvolite. Ugotavljam, da gospoda Ciglerja ni tu. Druga je na vrsti Poslanska skupina Stranke Alenke Bratušek, mag. Andrej Rajh. Tudi njega ni med nami. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago Komisije za poslovnik z dne 9. decembra 2009 Državni zbor ugotavlja, da je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O NAPOTITVI OSEB V MEDNARODNE CIVILNE MISIJE IN MEDNARODNE ORGANIZACIJE V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnikom Vlade, ki pa jih ni. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zunanjo politiko. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici Moniki Gregorčič. Tudi nje ni. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Poslanska skupina Liste Marjana Šarca, Lidija Divjak Mirnik. Je tudi ni. Poslanska skupina Socialnih demokratov, Matjaž Nemec. Ga tudi ni. Poslanska skupina Nova Slovenija – krščanski demokrati, Blaž Pavlin. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav! Mednarodni mir in varnost ostajata osnovni cilj in vrednota, na katerih temelji delovanje Republike Slovenije v mednarodnih odnosih. Ministrstvo za zunanje zadeve je pripravilo predlog zakona, ker so se pri uporabi Zakona o napotitvi oseb v mednarodne civilne misije in mednarodne organizacije pokazale nekatere pomanjkljivosti, ki onemogočajo uresničevanje prej omenjenega cilja. Dosedanja ureditev je že izenačevala pravni položaj napotenih, zaposlenih v državnih in drugih organih, ter tistih, ki niso zaposleni v javni upravi, vendar je bila zaradi omejitev zaposlovanja in varčevalnih ukrepov v državni upravi onemogočena napotitev zainteresiranih oseb zunaj javnega sektorja na delovna mesta v mednarodnih organizacijah. Prav tako se ni upoštevala specifičnost mednarodnih organizacij in ne vključuje potrebe po večji izenačitvi prejemkov oseb, napotenih v različne mednarodne organizacije. Izbirni postopek se je v praksi izkazal za premalo učinkovitega, zato predlog zakona odpravlja to pomanjkljivost. Ministrstvo za zunanje zadeve tako ocenjuje, da je treba vsa vprašanja, povezana z napotitvijo oseb, urediti enotno in primerljivo z zahtevami mednarodnih organizacij. Prvi in temeljni cilj predloga zakona je ureditev postopka za izbiro državljanov in državljank Republike Slovenije za napotitev v mednarodne civilne misije in mednarodne organizacije ter njihovih pravic in obveznosti v zvezi z napotitvijo, da bi prispevali k uresničevanju poslanstva in ciljev mednarodnih organizacij ali zunanjepolitičnih varnostnih ali gospodarskih interesov Republike Slovenije. Predlagani zakon tako omogoča napotitev oseb, ki niso zaposlene v javnem sektorju, saj je bila po veljavnem zakonu njihova napotitev omejena z obveznostjo predhodne zaposlitve v javnem sektorju. V predlog zakona so vključeni tudi pravosodni funkcionarji, katerih napotitev do sedaj ni bila v celoti izvedljiva. Razširjene so pristojnosti medresorske komisije, ki jo imenuje Vlada in ki po predlogu zakona prispeva k oblikovanju politike napotitev ter skrbi za njihovo izvajanje v skladu z interesi Republike Slovenije. Določa se, da dejavnosti, povezane z napotitvijo oseb v mednarodne organizacije in mednarodne civilne misije, usmerja in usklajuje ministrstvo, pristojno za zunanje zadeve, drugi pristojni organi pa v sodelovanju z njim usklajujejo pomoč in podporo kandidatom, ki se prijavijo na razpise mednarodnih organizacij. Prav tako je poenostavljen postopek izbire kandidatov za napotitev. Napotitev se po novem zakonu mogoča tudi na podlagi dogovora z mednarodno organizacijo, kadar ta ne objavi razpisa, če obstaja zunanji politični interes državnega organa za napotitev v posamezno mednarodno organizacijo. V Novi Sloveniji – krščanskih demokratih podpiramo razvoj učinkovitega multilateralizma z dejavnostjo, pristojno v mednarodnih organizacijah. Pri tem mora slovenska diplomacija, izhajajoč iz strateških dokumentov zunanje politike in zavedajoč se omejitev virov, svojo dejavnost skrbneje in natančneje prilagajati omenjenim nacionalnim prioritetam in zmožnostim. Poslanci Nove Slovenije bomo predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Monika Gregorčič. Je tudi ni. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, kolegice poslanke in poslanci! Globalne geostrateške spremembe se dogajajo hitreje kot kadarkoli prej. Pojavljajo se nove regionalne in globalne sile, spreminjajo se razmerja moči. Partikularni interesi velesil po surovinah, delovni sili, gospodarstvu, denarju, strateškem vlaganju se uveljavljajo na podlagi izvršenih dejstev, sodobne tehnologije te procese samo še pospešujejo. Ob tem svoje dodajo tudi podnebne spremembe. Te se dogajajo hitreje in intenzivneje kot kadarkoli prej. Suše, poplave, toča, zmrzal, vročinski valovi in ne nazadnje novi škodljivci in tujerodne vrste, ki uničujejo pridelke in na katere okolja niso prilagojena, predstavljajo nova, do sedaj še nevidena tveganja. Globalni izzivi so torej tako zahtevni in raznoliki, kot so kompleksni odnosi v svetu. Zato je prav, da kot del globalne skupnosti prispevamo po svojih močeh k umiritvi in stabilizaciji razmer, kadar in kjer je to potrebno. V Sloveniji imamo pri tem izkušnje in tradicijo, na katere smo lahko upravičeno ponosni, a Zakon o napotitvi oseb v mednarodne civilne misije in mednarodne organizacije je bil sprejet leta 2006 in od tedaj ni bil noveliran. Zato ne preseneča, da se je v času izvajanja v praksi pokazalo več pomanjkljivosti in neustreznosti. Predlog zakona naj bi slednje skupaj z omejitvami, ki otežujejo napotovanje oseb v mednarodne civilne misije in organizacije, odpravil in tako poskrbel za lažje in učinkovitejše izvajanje tovrstnih dejavnosti. Prav tako se s spremembami v zakon vnašajo dopolnitve in nadgraditve trenutnega sistema napotovanja, kar bi prav tako moralo poskrbeti za bolj tekoč pretok. Slovenija je posebej od svojega vstopa v Evropsko unijo aktivna v mednarodnih organizacijah in misijah, pri katerih sta v številnih primerih v ospredju vzpostavitev varnosti in skrb za mir. Ponosni smo lahko, da naši državljani na različnih koncih sveta nudijo humanitarno pomoč lokalnemu prebivalstvu ali mu pomagajo pri vzpostavitvi različnih sistemov, denimo nove administracije. Po svoje pa je prav ironično, da so Slovenci in Slovenke tudi del misij, ki skrbijo za vzpostavljanje pravne države in demokratičnih inštitucij ali človekovih pravic, medtem ko se ti isti instituti v njihovi lastni državi rušijo in teptajo že debelo leto in pol. Predlog zakona sicer prinaša več dobrih rešitev, med katerimi velja izpostaviti širitev možnosti glede napotovanja z vidika zaposlitve v javnem sektorju. Če je bilo to zdaj mogoče le za posameznike, zaposlene v javnem sektorju, to zdaj ne velja več. Prav tako je nedvoumno dobrodošla omogočena napotitev pravosodnih funkcionarjev, za katere v skladu s trenutno veljavnim zakonom napotitev ni bila v celoti izvedljiva. Znanje in izkušnje, ki jih imajo posamezniki, napoteni na misijo, so za tamkajšnje ljudi in organizacije neprecenljivi. Prav tako pa imajo velik pomen tudi izkušnje, ki jih napotene osebe dobijo na sami misiji in ki njihovo strokovnost še okrepijo. Vsaka udeležba na misiji tako pomeni naložbo v človeški kapital države. Želimo si, da bo predlog zakona dosegel svoj namen in skrbel za še učinkovitejše napotovanje slovenskih državljanov. Poslanci Poslanske skupine SAB predlogu zakona ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Ivan Hršak. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Mednarodni mir in varnost morata biti osnovni cilj in vrednota nas vseh, če gre verjeti zapisom, da je bilo v zadnjih 3 tisoč 400 letih beležene zgodovine le 268 let miru. A vendar imamo sposobnost povezovanja in sodelovanja za skupno dobro in mir. Poglejmo le, kako nas povežejo različne naravne nesreče po svetu. In kjer so v modernem času nastali vojaški konflikti, so prišli pripadniki različnih vojaških in civilnih sil, da bi zavarovali civiliste. Misije, na katerih so sodelovali tudi državljanke in državljani Republike Slovenije, so bile namenjene vzpostavitvi miru na območjih, kjer so desetletja trajali spopadi. Dosegli so začetke pogovorov med sprtimi stranmi, hkrati so omogočili humanitarno pomoč, da je prišla do najranljivejših. Kljub temu da je v Sloveniji le dobra 2 milijona prebivalcev, lahko svetu ponudimo ogromno. Poleg športnih dosežkov je Slovenija znana po tem, da nikoli ne obrne hrbta tistim, ki potrebujejo pomoč. Postavimo se v bran tistemu, ki se ne more braniti sam, ali skozi izobraževanje in logistično podporo pomagamo državam, ki se postavljajo na svoje noge. Zaradi svoje srčnosti imamo na mednarodnem parketu zelo velik ugled. V Poslanski skupini Desus bomo Predlog zakona o napotitvi oseb v mednarodne civilne misije in mednarodne organizacije seveda podprli. S sprejetjem zakona bomo namreč izenačili pravni položaj napotenih, zaposlenih v državnih in drugih organih, ter tistih, ki niso zaposleni v javni upravi. Tako bodo mnogi usposobljeni, zaupanja vredni slovenski državljani v mednarodni organizaciji ali civilni misiji lahko aktivno delovali in bodo v enakovrednem pravnem položaju s svojimi kolegi. Delo v takšnih misijah je seveda tudi velika odgovornost. Dejavnost v zvezi z napotitvijo je usmerjena in usklajena s pristojnim ministrstvom, posamezniki pa v stiku s pristojnim državnim organom pomagajo pri oblikovanju stališč Republike Slovenije na teme mednarodnega parketa. Tako konkretno prispevajo k zagotavljanju mednarodnega miru, varnosti in dvigujejo ugled države v mednarodni skupnosti. Ne nazadnje pa je seveda takšno delo tudi možnost za pridobitev novih veščin in znanj. Sodelovanje in delovanje v mednarodnih aparatih brez dvoma ponudi nov pogled na svet in izboljša poklicne možnosti. Republika Slovenija je aktivna v različnih državah. Skozi svoje državljane aktivno zastopa in uresničuje svoje gospodarske interese, z namenom izboljšanja stanja v drugih državah pa krepi mednarodne odnose in soustvarja nov svet. Na vse državljanke in državljane, ki delujejo v takšnih nalogah, smo tako lahko zelo ponosni. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil mag. Branko Grims. Izvolite.
Spoštovani, vsem prav lep pozdrav! Ko gre za mednarodno skupnost, je seveda vedno tudi vprašanje verodostojnosti države, ki v mednarodni skupnosti sodeluje. Zato je izjemno pomembna njena vloga, ko gre za civilne misije in mednarodne organizacije, zlasti zato ker gre tu praviloma za humanitarno dejavnost, za reševanje človeških življenj, za skrb za blaginjo, za razvoj, za vse tisto, kar želimo soustvarjati v celotnem svetu, zato ker to pomaga konec koncev tudi pri ohranjanju miru in ustrezne varnosti v Evropi in s tem tudi v Sloveniji. Zaradi tega je Predlog zakona o napotitvi oseb v mednarodne civilne misije in mednarodne organizacije, ki je danes pred nami, zelo pomemben. Pomemben je zato, ker izenačuje položaj vseh, ki bodo napoteni, in zaradi tega, ker ustvarja tudi ustrezno pravno podlago za njihovo nadaljnje delo. Ko gre za te ljudi, jim je treba izreči vse priznanje. Priznanje je potrebno izreči vsem tistim, ki v imenu Republike Slovenije delajo v tujini, skrbijo za naš ugled in pomagajo ljudem kjerkoli po svetu, zlasti v humanitarnih misijah. Zaradi vseh teh razlogov bomo v SDS predlagani zakon enotno podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališče poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili danes v okviru glasovanj po prekinjeni 16. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O AVDIOVIZUALNIH MEDIJSKIH STORITVAH V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina poslank in treh poslancev s prvopodpisanim mag. Branislavom Rajićem. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici predlagatelja Janji Sluga. Izvolite.
Nepovezani poslanci smo 12. oktobra Državnemu zboru predložili novelo Zakona o avdiovizualnih medijskih storitvah, s katero želimo v slovenski pravni red vnesti evropsko direktivo s tega področja. Predlog zakona je skorajda identičen vladnemu zakonu, ki ga je Državni zbor sprejel na 24. redni seji julija letos, a ob ponovnem odločanju na zahtevo Državnega sveta septembra zavrnil. Ključna izboljšava našega predloga se nanaša na izločitev najbolj sporne rešitve iz vladnega zakona, to je uvedbe posebnega prispevka. Ta bi bil namenjen za razvoj produkcije evropskih avdiovizualnih del in bi polnil posebej ustanovljen proračunski sklad za evropsko avdiovizualno produkcijo. Kot veste, Slovenija z implementacijo tozadevne evropske direktive zamuja, zato ji je Evropska komisija izrekla že dva opomina. V primeru nepravočasne implementacije nam grozi tudi kazen v višini 700 tisoč evrov. Rok za implementacijo direktive je sicer podaljšan na 23. februar naslednjega leta, a po naši oceni velja zakon sprejeti in uveljaviti takoj. Zavedamo se svoje odgovornosti, zato smo se odločili, da Državnemu zboru v ponovno odločanje predložimo predlog zakona v obliki, ki smo jo bili pripravljeni podpreti že julija letos. Umaknili smo sporne določbe o ustanovitvi sklada za evropsko avdiovizualno produkcijo in o uvedbi prispevka, ker očitno ne znamo tako kot v drugih državah članicah Evropske unije, kjer so Netflix tax uvedli, oblikovati ustrezne rešitve. Za nas bo bolje, da sklada in prispevka sploh ne uvedemo, ker po naši oceni krivično obremenjujeta domače izdajatelje in tudi direktiva od nas izrecno tega ne zahteva. S predlaganimi rešitvami soglaša tudi Vlada, prav tako jih podpira nacionalni regulator Agencija za komunikacijska omrežja Slovenije, ki pozdravlja umik določb o razširjanju pomembnih dogodkov prek satelita, kar je predlagal tudi kolega Rajić. Edina pripomba tako s strani Vlade kot tudi AKOS, ki je predlagatelji nismo mogli upoštevati le zaradi nomotehničnih razlogov, je, da bi v zakon ponovno vključili 33. člen, ki se je nanašal na neodvisnost AKOS. Imamo tudi podporo Združenja kabelskih operaterjev Slovenije in Združenja slovenskih operaterjev digitalnih televizijskih storitev ter Sveta za radiodifuzijo. Posebej pa bi radi izpostavili podporo Državnega sveta, iz katere se je razvilo sodelovanje in na podlagi katere smo na matičnem delovnem telesu dosegli vključitev določbe o 5-odstotnem obveznem deležu slovenskih avdiovizualnih del v letnem katalogu ponudnika teh storitev na zahtevo. Z zakonom torej uvajamo poleg evropske še nacionalno kvoto, pri čemer se ta lahko všteva v delež evropske kvote. Menimo, da prenesena direktiva ne bo imela enakega učinka za vse države članice Evropske unije in da ne bo prispevala k spodbujanju kulturne in jezikovne raznolikosti pri produkciji avdiovizualnih del v Evropski uniji, če si države, kot je Slovenija, ki nagovarjajo manjše občinstvo, ne bodo izborile tudi svojih lastnih nacionalnih kvot. Za EU je res značilna kulturna in jezikovna raznolikost. Slovenščina je danes eden od 24 uradnih jezikov Evropske unije, ampak si bo težko izborila enakopravno obravnavo in delež znotraj evropskih avdiovizualnih del s strani ponudnikov, kot so Netflix, HBO in drugi. Uvedbo posebne nacionalne kvote pozdravlja tudi Svet za radiodifuzijo, ki opozarja na določene obveznosti televizijskih izdajateljev do minimalnega deleža slovenskih ponudnikov. Podporo nacionalni kvoti so izrekli tudi strokovnjaki s področja avtorskih pravic z utemeljitvijo, da so tudi Nemčija, Francija in Španija uzakonile nacionalne kvote. Pri predlaganju primernega deleža smo raje ravnali skladno z znanim slovenskim rekom Bolje vrabec v roki kot golob na strehi. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za kulturo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku Aljažu Kovačiču. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Kolegice in kolegi! Odbor za kulturo je na 17. redni seji kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o avdiovizualnih medijskih storitvah, ki ga je v Državni zbor v obravnavo in sprejetje po rednem postopku predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim mag. Branislavom Rajićem. Pri delu odbora so sodelovali državna sekretarka, Ministrstvo za kulturo, predstavnica Zakonodajno-pravne službe, predstavnik Državnega sveta, direktorica Agencije za komunikacijska omrežja in storitve. Predstavnik predlagatelja je uvodoma povedal, da je predlog zakona podoben vladnemu predlogu, ki ga je Državni zbor pri ponovnem odločanju po vetu Državnega sveta zavrnil. Bistvena razlika je v tem, da je v predlaganem predlogu zakona izpuščena sporna rešitev iz nesprejetega vladnega predloga zakona, to je uvedba prispevkov za razvoj evropskih avdiovizualnih del in ustanovitev posebnega proračunskega sklada, sklada za evropsko avdiovizualno produkcijo. Ker je rok za prenos direktive že potekel, so se v Poslanski skupini nepovezanih poslancev odločili, da v parlamentarni postopek vložijo predlog zakona. V nadaljevanju je predstavil amandmaje k predlogu zakona, ki upoštevajo predloge Vlade, pripombe ZPS, pripombe strokovne javnosti, in amandmaja za amandmaja odbora, ki sta bila pripravljena v sodelovanju z Državnim svetom. Cilj predloga zakona je uskladitev ureditve področja avdiovizualnih medijskih storitev s pravnim redom EU ter tudi odprava nekaterih pomanjkljivosti, ki so se pokazale ob izvajanju obstoječega Zakona o avdiovizualnih medijskih storitvah. Predstavnica Vlade je povedala, da je predlog zakona v večjem delu identičen predlogu, ki ga je pripravila Vlada in ki je bil v Državnem zboru po vetu Državnega sveta in ponovnem odločanju Državnega zbora zavrnjen. Glede na to, da je glavni namen predloga zakona ustrezen prenos direktive EU v slovenki pravni red in da je z direktivo ustanovitev sklada le dopuščena, ne pa tudi obvezna, se Vlada s predlagano rešitvijo strinja. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je med drugim povedala, da vloženi amandmaji del pripomb ZPS odpravljajo, ponovno pa je opozorila na določbe, ki z amandmaji niso bile upoštevane. Odbor je sprejel mnenje Komisije Državnega sveta za kulturo, znanost, šolstvo in šport, ki predlog zakona podpira. Člani komisije so mnenja, da je predlog zakona rezultat konstruktivnega odziva poslancev Državnega zbora in Vlade na veto Državnega sveta in tehtne pripombe vseh deležnikov z avdiovizualnega medijskega področja, ki so opozarjali na neustrezne rešitve prvotnega predloga zakona. Opozorili so, da je slovenski medijski oziroma kulturni prostor majhen, velike medijske hiše oziroma avdiovizualni ponudniki pa agresivni in zelo spretno izrivajo domače nacionalne vsebine iz kulturnega prostora. V krajši razpravi je predstavnik opozicije opozoril, da predlagatelj v predlogu zakona ne ureja tako imenovanega Netflix davka, za katerega se je že dlje časa zavzemajo slovenski filmski ustvarjalci, s čimer je zamujena priložnost za izboljšanje financiranja slovenskega filma in televizijskih serij. Produkcija slovenskega filma bo s tem tudi v prihodnje finančno podhranjena. Predstavnica koalicije je povedala, da je ob ponovni zavrnitvi zakona v Državnem zboru Ministrstvo za kulturo takoj začelo s pripravo novega zakona, tudi z namenom, da se Slovenija izogne plačilu kazni in zakon sprejme do 23. februarja 2022. Po njenem mnenju je predlagatelj prevzel vladni predlog besedila zakona in ga predstavil kot svojega. Sklad, kot je bil predlagan v prvotnem besedilu zakona, je bil dobra rešitev, žal pa novi predlog zakona ne bo omogočil dodatnih sredstev za slovenski film. Odbor je sprejel amandmaje Poslanske skupine nepovezanih poslancev in oba predloga amandmajev za amandmaja odbora k 17. in 38. členu predlaganega zakona. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Pripravljen je dopolnjen predlog zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Hvala.
Hvala lepa. Za obrazložitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade dr. Ignaciji Fridl Jarc, državni sekretarki. Izvolite.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani predsedujoči, hvala lepa za besedo! Državni zbor obravnava Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o avdiovizualnih medijskih storitvah, ki ga je v zakonodajni postopek vložila Poslanska skupina nepovezanih poslancev s prvopodpisanim gospodom Rajićem. Navedeni zakon je praktično identičen zakonu, ki ga je v preteklem zakonodajnem postopku pripravila Vlada Republike Slovenije. Z njim so se v slovenski pravni red prenašale določbe direktive Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. novembra 2018 o spremembi Direktive 2010/13/EU, ki se nanaša na usklajevanje nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju avdiovizualnih medijskih storitev. Vlada je v svojem predlogu zakona, ki ga je pripravljala od pomladi leta 2022, upoštevala vse predpisane faze priprave zakonodaje. Prvi osnutek zakona je bil poleti leta 2020 posredovan v javno obravnavo. Na podlagi pripomb in predlogov deležnikov je bila nato pripravljena verzija zakona, ki je bila posredovana v medresorsko usklajevanje vsem ministrstvom in ostalim organom, ki jih vsebina zakona zadeva. Po uskladitvi s predlogi, prejetimi v fazi medresorskega usklajevanja, ter po uskladitvi s Službo Vlade za zakonodajo je Vlada Republike Slovenije dne 4. 3. 2021 predlog tega zakona poslala v obravnavo Državnemu zboru Republike Slovenije, vendar na podlagi izglasovanega veta Državnega sveta in po ponovnem odločanju v Državnem zboru, kot je znano, ni dobil zadostne podpore. Glavni očitek, zaradi katerega predlog zakona v Državnem zboru ni bil sprejet, je bil način ustanovitve in upravljanja z novim skladom za evropsko avdiovizualno produkcijo, ustanovljenim v skladu s spremenjenim 13. členom Direktive 2010/13/EU. Glede na to, da se je rok za prenos Direktive EU 2018/1808 že iztekel, in glede na to, da je Evropska komisija zaradi zamude že sprožila predpisane postopke, na podlagi katerih se zaradi zamude lahko Republiki Sloveniji določi denarna kazen, je Vlada Republike Slovenije nemudoma pričela s pripravo nove verzije predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o avdiovizualnih medijskih storitvah. Iz novega predloga so bile poleg nekaterih nomotehničnih popravkov izpuščene tudi določbe o ustanovitvi in upravljanju sklada za evropsko avdiovizualno produkcijo. Glede na številna nasprotujoča si stališča v zvezi s skladom za evropsko avdiovizualno produkcijo, izražena med pripravo in tudi med samim zakonodajnim postopkom prejšnjega predloga zakona, je bilo ugotovljeno, da bi v kratkem času težko pripravili z vsemi deležniki usklajen predlog ureditve sklada, ki bi dobil zadostno podporo v Državnem zboru. Poudariti je treba, da je ustanovitev tovrstnega sklada z Direktivo 2018/1808 le dopustna, ne pa tudi obvezna in jo lahko ustanovimo tudi kadarkoli v prihodnje. Takšen nov vladni predlog zakona je bil pripravljen ter posredovan službi Vlade Republike Slovenije v pregled. Nato pa je dne 8. 10. 2021 skupina poslancev s prvopodpisanim gospodom Rajićem v Državni zbor vložila svoj Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o avdiovizualnih medijskih storitvah. Ta predlog je bil praktično identičen predlogu, ki ga je na novo pripravila Vlada Republike Slovenije. Za osnovo je bil torej očitno vzet predlog zakona, ki pred tem v Državnemu zboru ni bil potrjen, nato pa so bile iz njega brisane določbe o ustanovitvi in upravljanju sklada. Poslovnik Državnega zbora določa, da če je v zakonodajni postopek vloženih več predlogov, ki urejajo isto družbeno razmerje, Državni zbor najprej obravnava predlog zakona, ki je bil posredovan prvi. Glede na to, da je predlog zakona, ki ga je formalno sicer vložila skupina nepovezanih poslancev, tako ali tako povzet po predlogu, pripravljenem na Ministrstvu za kulturo, in da vsled tega v slovenski pravni red ustrezno prenaša določbe Direktive EU 2018/1808, in da se Slovenija izogne plačilu kazni zaradi zamude pri prenosu direktive, je Vlada sprejela stališče, da predlagani zakon podpre. Poleg načelne podpore so bile podane tudi določene pripombe. Predlagatelj je pripravil amandmaje, ki jih Vlada Republike Slovenije podpira. Zdaj pa dovolite, da dodamo samo še stališče do 17. člena, ki uvaja obvezni 5-procentni delež avdiovizualnih del. Vlada Republike Slovenije meni, da so cilji, to je zaščita slovenskega medijskega oziroma kulturnega prostora, ki se s predlaganima amandmajema k 17. in 38. členu želi doseči, legitimni in stvarno upravičeni, a predlagana rešitev ni ustrezna. Sprejema se brez ustrezne presoje in brez uskladitve s slovenskimi ponudniki avdiovizualnih medijskih storitev na zahtevo. Namreč, nova obveznost bo zavezovala le slovenske ponudnike [[…]]
Spoštovana govornica, čas se je že iztekel.
Samo še dva stavka. Smem?
Prosim, izvolite.
Hvala lepa. Nova obveznost bo obvezovala le slovenske ponudnike in s tem posegala v z ustavo zagotovljeno pravico do svobodne gospodarske pobude. Ni bila narejena natančna analiza in predlagatelj ni opredelil pojma »slovensko avdiovizualno delo«, zato Vlada opozarja, da morebiti tak prenos direktive ne bo potrjen s strani Evropske unije. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Samo Bevk. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Da je področje avdiovizualnih storitev široko in zahtevno področje in se kot predmet enotnega digitalnega trga v državah članicah ureja na podlagi sprejetih direktiv, smo povedali v tej dvorani že večkrat. Z implementacijo direktive o avdiovizualnih medijskih storitvah zamujamo, zato Slovenija dobiva opomine, grozi ji plačilo visoke denarne kazni. Da se temu izognemo, bo danes ta novela zakona sprejeta, četudi je na posameznih področjih še vedno neustrezna oziroma pomanjkljiva, zaradi česar bo kaj kmalu ponovno treba poseči v zakonodajo. Socialni demokrati bomo predlog sprememb in dopolnitev Zakona o avdiovizualnih medijskih storitvah podprli, čeprav gre skorajda za enak zakon, kot ga je pripravila Vlada, a po vetu Državnega sveta ni dobil ustrezne podpore, to je 46 glasov ali več. Nekako pričakovano je bilo, da predlagatelji v zakon niso vrnili določil glede prispevka industrije k filmski produkciji. Gre za tako imenovani Netflix tax, ki ga direktiva dopušča in za katerega si ves čas prizadeva slovenska filmska skupnost. Zato zdaj, kakor razumemo, ta ne podpira rešitve, ki jo danes obravnavamo. Že samo ime pove, da je to mehanizem, ki prvenstveno naslavlja čezmejne ponudnike storitev, ki lahko prosto delujejo na našem trgu brez obveznosti in zavezujejo naše ponudnike. Zaradi tega so v prednosti pred domačimi in so lahko bolj konkurenčni. Vladni zakon je padel prav zaradi zelo slabo domišljenih določil, ki so urejala to področje. Namesto vzpostavljanja ravnovesja med domačimi in tujimi ponudniki, kakor omogoča direktiva, je dodatno obremenil domače, razdeljevanje zbranih sredstev pa dodelil kar Ministrstvu za kulturo. Socialni demokrati obžalujemo, da tokratni predlog ni niti odprl tega področja. Menimo, da je to zamujena priložnost, da bi se z dodatnim virom izboljšalo financiranje slovenskega filma in televizijskih serij. Produkcija slovenskega filma bi dobila dodaten zagon, tako pa bo najverjetneje še naprej finančno podhranjena, čeprav gre za področje, na katerem države v naši soseščini kar tekmujejo z dodelanimi sistemskimi rešitvami in vlaganji, ker razumejo, kako pomembno je, in ker se vsak vloženi evro večkratno povrne, ne samo v simbolnem smislu, ampak dejansko. Kot rečeno v uvodu, bo zato treba čim prej ponovno poseči v ta zakon z domišljeno rešitvijo obveznosti neposrednega investiranja v slovenski film in televizijske serije oziroma prispevanja v proračun, namenjen za sofinanciranje tega področja. In to tako, da to ne bo dodatno obremenilo domačih ponudnikov, ki že podpirajo slovensko filmsko produkcijo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil Primož Siter. Izvolite.
Hvala za besedo. Pozdravljene, kolegice in kolegi! Evropska avdiovizualna medijska storitvenega direktiva v Sloveniji še vedno ni implementirana, ker je na zakon, ki je bil sprejet v parlamentu julija 2021, Državni svet vložil veto in na ponovnem odločanju ni bil potrjen. Predlog, ki je pred nami, predstavlja delno predrugačeno obliko ureditve področja. V tehničnem smislu predlog zakona v slovenski pravni red prinaša Direktivo o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih prepisov držav članic o opravljanju avdiovizualnih medijskih storitev. Med njenimi bistvenimi novostmi pa so: povečanje obveznosti za promocijo evropskih del v avdiovizualnih medijskih storitvah na zahtevo, ki morajo imeti v svojem katalogu vsaj 30-odsotni delež evropskih del; potem naprej, tem delom je treba zagotoviti ustrezno vidnost in lažji dostop uporabnikov do njih in še možnost, da države članice finančne prispevke k produkciji evropskih del zahtevajo tudi od ponudnikov medijskih storitev iz drugih držav članic, če imajo ciljno občinstvo na njihovem ozemlju. Direktiva ureja tudi druge pomembne vsebine, kot so: medijska pismenost; prepoved spodbujanja nasilja, sovraštva in ščuvanja h kaznivim dejanjem; zaščita otrok pri avdiovizualnih medijskih storitvah; dostopnost medijskih storitev za invalide; področja avdiovizualnega komercialnega sporočanja; svoboda sprejemanja avdiovizualnih medijskih storitev iz drugih držav članic; spodbujanje uporabe koregulacije in samoregulacije; preglednost podatkov o ponudnikih avdiovizualnih storitev; spodbujanje evropskih avdiovizualnih del; storitve platform za izmenjavo videov in tako naprej. Bistvena novost v aktualnem predlogu glede na predhodni neuspeli vladni predlog pa je, da se umika določba o ustanovitvi proračunskega sklada za evropsko avdiovizualno produkcijo. To v praksi pomeni, da so izpuščena pomembna vprašanja, ki zadevajo možnost razvoja slovenske avdiovizualne produkcije kot integralnega dela evropske avdiovizualne produkcije. Sklad za razvoj bi recimo lahko ostal, vendar s pravičnimi merili, ne pa v škodo domačih ponudnikov avdiovizualnih storitev. Še vedno manjkajo tudi bistvena priporočila stroke. Združenje krovnih strokovnih društev slovenskih filmskih ustvarjalcev opozarja, da manjka, najprej, definicija evropskih avdiovizualnih del, da manjka način izračuna deleža evropskih avdiovizualnih del in da manjka prispevek za razvoj evropskih avdiovizualnih del. Tudi ta novela ne odpravlja ključne pomanjkljivosti iz veljavnega zakona glede definicije evropskih avdiovizualnih del. ZDSFU predlaga dopolnitev definicije tako, da bo usklajena z definicijo slovenskega avdiovizualnega dela in da bo dopuščala produkcijo in prikazovanje avtorskih avdiovizualnih del, kot so filmi, nadaljevanke, nanizanke, dokumentarci in animirani filmi. Za boljšo implementacijo bi bilo treba natančno opredeliti vsebinske elemente avdiovizualnega dela, podati natančno deificirajo vsebinskih elementov avdiovizualnega dela, sporoča stroka. Za konec. Bržkone je med področji, ki potrebujejo bolj odločen vpogled, pomembno vprašanje z uličnim imenom Netflix tax oziroma davek na Netflix. V drugih članicah Evropske unije so na podlagi te direktive to kategorijo obdavčitve že uvedli in tako določili, da ponudniki avdiovizualnih storitev na zahtevo, kot so Netflix, HBO, Apple, Amazon Prime, tudi prispevajo v javno blagajno. Bistvo direktive je predvsem zaščita evropskih ponudnikov avdiovizualnih storitev na zahtevo, ki v svojih programih ponujajo večji delež evropskih avdiovizualnih vsebin in v Evropski uniji tudi plačujejo davke, ter na drugi strani s prispevkom obremeniti tuje, globalne ponudnike. To področje ostaja odprto in nenaslovljeno, zato v Levici opozarjamo, da bi bilo treba čim prej urediti obdavčitev tujih ponudnikov avdiovizualnih storitev na slovenskem trgu. Njihovi globalni dobički so astronomsko visoki. Samo Netflix je v letu 2020 zabeležil, pazite, 25 milijard ameriških dolarjev prihodka. Obdavčitev mora biti pravična. Milijarderji morajo prispevati svoj delež v javno blagajno. Poslanke in poslanci Levice zakona ne bomo podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavil Aleksander Reberšek. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spremembe Zakona o avdiovizualnih medijskih storitvah sledijo evropski direktivi in jo implementirajo v naš prostor. Predlog zakona temelji na istih načelih, na katerih temelji že obstoječi zakon. Zakon naslavlja veliko rešitev. Potrebno je, da ponudniki medijskih storitev in ponudniki platform za izmenjavo videov, v sodelovanju z vsemi zadevnimi deležniki, promovirajo razvoj medijske pismenosti v vseh družbenih plasteh, za državljane vseh starosti in vse medije ter da se pozorno spremlja napredek na tem področju. Z zakonom se prepove prek avdiovizualnih medijskih storitev spodbujati k narodni, rasni, verski, spolni ali drugi neenakopravnosti, k nasilju in vojni, ščuvati k storitvi terorističnih dejanj ter izzivati narodno, rasno, versko, spolno ali drugo sovraštvo in nestrpnost. Prav tako se urejajo programske vsebine, ki bi lahko škodovale telesnemu, duševnemu ali moralnemu razvoju otrok in mladoletnikov, tako, da se določa ureditev, ki temelji na predhodni objavi ustreznega akustičnega in vizualnega opozorila o označevanju teh programskih vsebin z ustreznim vizualnim simbolom ter umestitvi njihovega predvajanja v ustrezen časovni termin oziroma določitvi ustrezne tehnične zaščite. Določena je tudi posebna ureditev za informativne programske vsebine, kjer mora biti ob morebitnih neprimernih prizorih pred njihovim predvajanjem dovolj zgodaj objavljeno ustrezno opozorilo voditelja oddaje gledalcem oziroma drugo ustrezno opozorilo. Z zakonom je določeno, da morajo ponudniki avdiovizualnih medijskih storitev postopno izboljševati dostopnost do svojih storitev za osebe z invalidnostmi, o izvrševanju te obveznosti pa vsaka tri leta poročati agenciji, pri čemer morajo prvo poročilo posredovati do konca aprila 2024 za pretekla tri leta. Povečuje se obveznosti za promocijo evropskih del v avdiovizualnih medijskih storitvah na zahtevo, ki morajo imeti v svojem katalogu vsaj 30-odstotni delež evropskih del in zagotoviti, da se ta dela postavijo v ospredje. Delež slovenskih avdiovizualnih del mora obsegati najmanj 5 % celotnega števila del v katalogu ponudnika avdiovizualnih medijskih storitev na zahtevo v posameznem koledarskem letu. Raznolikost mnenj je več kakor le raznolikost informacij. Tudi večja količina podatkov ne pomeni nujno višje kakovosti in več mnenj. Informirana družba ni nujno pametna družba, zato morajo globalni mediji omogočiti dostop do evropskih državnih in regionalnih vsebin. Mediji ne smejo pristransko podeljevati prednosti določenim mnenjem ali jih neupravičeno ponavljati večkrat kakor druga. Preprečevati morajo samodejno oblikovanje mnenj in sovražni govor. Zaradi raznolikosti in močnega vpliva medijev je za posameznikovo poklicno in družbeno sodelovanje potrebna medijska pismenost. Ljudje vseh generacij se morajo naučiti upravljanja z večjo količino podatkov in elektronskega sporazumevanja, da lahko živijo v današnjem času. Medijska pismenost in dostop do raznovrstne medijske ponudbe sta posebno pomembna za invalidne osebe. Predlog, spremembe zakona zasledujejo te cilje in zato bomo zakon v Novi Sloveniji – krščanskih demokratih podprli.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Mojca Žnidarič. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovani! S predlagano novelo Zakona o avdiovizualnih medijskih storitvah se v slovenski pravni red prenaša vsebina Direktive o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju avdiovizualnih medijskih storitev. Gre za skoraj enako različico zakona, kot jo je že marca letos Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada, vendar pa septembra na seji zbora pri ponovnem odločanju o vetu Državnega sveta ni dobil zadostne oziroma zahtevnejše večine. Vemo, da je hiter tehnološki razvoj v zadnjih letih omogočil nove vrste storitev in uporabniških izkušenj. Tudi spremenjene navade, predvsem mlajših generacij, niso zanemarljivega pomena, saj so omogočile hiter razmah prenosnih naprav za gledanje avdiovizualnih vsebin. Nove vzorce, ponudbe, navade in trende predstavljajo vsebine, ki jih ustvarjajo uporabniki sami. Uporabniki postajajo istočasno tudi ponudniki videovsebin na zahtevo in platform za izmenjavo teh istih vsebin oziroma izdelkov. Pri vsem tem pa ne smemo pozabiti na maksimalno zaščito otrok pred škodljivimi vsebinami, ki se ponujajo na spletišču. Na vse te izzive in trende odgovarja zakon, o katerem danes odločamo. Predlog zakona ohranja obstoječo obveznost zagotavljanja svobode sprejemanja avdiovizualnih medijskih storitev iz drugih držav članic Evropske unije. Obstoječa prepoved spodbujanja k neenakopravnosti in nestrpnosti se ustrezno dopolnjuje tako, da poudarja prepoved spodbujanja k narodni, rasni, verski, spolni ali drugi neenakosti, k nasilju in vojni ter ščuvanja k terorističnim dejanjem in izzivanju narodnega, rasnega, verskega, spolnega ali drugega sovraštva in nestrpnosti z avdiovizualnimi medijskimi storitvami. V predlogu zakona najdemo tudi ukrepe za varstvo otrok, ki se uporabljajo za storitve razširjenja televizijskih programov. Ti ukrepi se bodo morali uporabljati tudi za avdiovizualne medijske storitve na zahtevo. Za najbolj škodljive vsebine, ki bi lahko škodile telesnemu, duševnemu ali moralnemu razvoju otrok, vendar niso nujno kaznivo dejanje, morajo veljati najstrožji ukrepi, kot so šifriranje in učinkovita orodja za starševski nadzor, brez poseganja v možnost držav članic, da sprejmejo strožje ukrepe. Gre za sklop vsebin, ki so za našo poslansko skupino izjemnega pomena. Med pomembnejše rešitve predlagane novele prav gotovo sodi tudi obveznost postopnega izboljšanja dostopnosti do avdiovizualnih medijskih storitev za invalide. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o avdiovizualnih medijskih storitvah bomo v naši poslanskih skupini podprli. Hvala.
Hvala tudi vam. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil Marko Bandelli. Izvolite.
Spoštovani! S predlogom zakona, ki je pred nami, se bo naposled končala z njim povezana zgodba, ki smo jo lahko spremljali v zadnjih mesecih. Predlog zakona, s katerim bi v slovenski pravni red prenesli evropsko direktivo, je v osnovi vložila Vlada, se je pa njihov predlog od današnjega razlikoval v eni bistveni točki. Ministrstvo je vanj vključilo tudi predlog prispevka za razvoj evropskih avdiovizualnih del. Več poslanskih skupin nas je tedaj večkrat opozorilo, da vlada s tem povezanih določb direktive ni prenesla na ustrezen način in je slovenske ponudnike postavila v slabši položaj, namesto da bi si prizadevala za obdavčitev tistih ponudnikov, ki na našem tržišču ustvarjajo velike dobičke, v našo blagajno pa ne prispevajo niti centa. Današnji predlog zakona te sporne določbe, zaradi katere je bil zakon deležen tudi veta Državnega sveta in na koncu ni zbral ustreznega števila glasov, ne vključuje več. Vsebino lahko tako komentiramo enako, kot smo jo komentirali, ko je šlo še za vladni zakon. Tudi tedaj smo zakonu z izjemo že omenjene sporne določbe priznavali, da prinaša številne dobre rešitve in da ga je v mnogočem vredno pozdraviti. Kot posebej dobrodošlo smo že takrat izpostavili dodatno zaščito otrok, denimo v smislu označevanja spornih televizijskih vsebin ali strožjih določb o njihovi zaščiti pred neprimernimi komercialnimi sporočili za živila z veliko maščobe, soli, natrija in sladkorja. To je še posebej dobrodošlo v času, ko se spopadamo ne le z epidemijo covida-19, temveč tudi z epidemijo prekomerne prehranjenosti in debelosti pri otrocih. Nadvse pozitivne so tudi določbe o prepovedi spodbujanja nasilja ali sovraštva in javnega ščuvanja k storitvi terorističnih kaznivih dejanj v televizijskih programih in videih na zahtevo in povečanje obveznosti za promocijo evropskih del v avdiovizualnih medijskih storitvah na zahtevo. Vsled vsega navedenega bomo poslanci Poslanske skupine SAB predlog zakona soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Jani Ivanuša. Izvolite.
Lep pozdrav, predsedujoči Državnega zbora, pozdrav tudi vsem ostalim v dvorani! Danes obravnavani zakon je v večjem delu identičen predlogu, ki ga je že pripravila Vlada. Bistvena razlika je ta, da so bile iz novega predloga zakona umaknjene določbe o ustanovitvi sklada za evropsko avdiovizualno produkcijo. Rok za prenos evropske direktive je že potekel, zato je treba novelo nujno sprejeti, drugače bo sledila finančna kazen za Slovenijo. Plačevanj takšnih kazni pa si država ne more privoščiti oziroma so popolnoma nepotrebna. Novela zakona prinaša v naš pravni red določila evropske direktive, ki poleg obstoječe prepovedi spodbujanja k neenakopravnosti in nestrpnosti ter nasilju in sovraštvu dodaja tudi prepoved javnega ščuvanja k storitvi terorističnega kaznivega dejanja. Terorizem je v našem okolju zelo realna grožnja. Ta grožnja je bila tudi prepoznana, zato se sankcije zoper terorizem ne samo na medijskem nivoju, temveč tudi v kazenskem pravu dodatno zaostrujejo. Na ta način se doseže preventivno odvračanje od bodočih terorističnih ravnanj. Vsi se še spomnimo zelo krutega terorističnega napada v Parizu v letu 2015. Seveda to ni bil osamljen primer in je bilo teh zavržnih napadov po Evropi še več. Da se takšna ravnanja preprečijo, je treba prilagajati tudi medijsko zakonodajo. Vsebina novele zakona je tudi dodatna zaščita otrok v medijskih storitvah. Ustrezne ukrepe za varstvo otrok, ki se uporabljajo že sedaj pri televizijskih programih, je treba uporabljati tudi pri medijskih storitvah na zahtevo. Vzpostavlja se višja raven varstva za vsebine, ki bi lahko škodile telesnemu, duševnemu ali moralnemu razvoju otrok. Za najbolj škodljive vsebine morajo veljati najstrožji ukrepi. Sprememba, ki jo prinaša ta novela, je tudi v tem, da mora biti medijska vsebina dostopna za osebe, ki imajo okvaro sluha in vida. To se bo doseglo na način, da bodo morali ponudniki zagotoviti znakovni jezik, podnaslavljanje za gluhe osebe, govorjene podnapise in zvočne opise. Predvsem v primeru naravnih nesreč morajo biti nujne informacije v zvezi s tem posredovane invalidom prek medijskih storitev na njim dostopen način. Ponudniki medijskih storitev na zahtevo morajo spodbujati produkcijo in distribucijo evropskih del, in sicer v 30-odstotnem deležu. Na odboru je bil sprejet tudi amandma, s katerim bodo sedaj ponudniki morali v program vključiti tudi 5-odstotni delež slovenske filmske produkcije. To pa je z vidika nacionalne kulture zelo dobro, čeprav bi lahko bil ta odstotek bistveno višji. Gre za evropski prostor, kjer prevladuje kultura, ki nam je blizu, ki nam je poznana. Prav je, da se vsebine s tovrstno tematiko favorizirajo v primerjavi z vsebinami iz tretjih držav, ki so tujek v našem prostoru. Žalosti pa nas, da ostaja neurejeno področje obdavčitve tujih ponudnikov medijskih storitev na zahtevo. To področje bi bilo smiselno urediti na način, da bi digitalne velikane, ki na našem trgu ponujajo videovsebine, obdavčili in ta pobrani davek namenili nacionalnemu filmskemu inštitutu. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Stališča Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavila Alenka Jeraj. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! O noveli Zakona o avdiovizualnih medijskih storitvah smo v Državnem zboru že razpravljali, namreč potem ko ga je Vlada pripravila in ga poslala v obravnavo Državnemu zboru in je bil predlog zakona v Državnem zboru 9. 7. tudi sprejet. Dne 16. 7. pa je Državni svet potem izglasoval veto oziroma zahteval, da Državni zbor ponovno odloča o zakonu. O zakonu smo ponovno odločali 22. septembra in takrat zakon ni bil sprejet. Nekatere je zmotil predvsem novi sklad za evropsko avdiovizualno produkcijo, ki bi prinesel dodatna sredstva za slovenski film. Kolega Rajić je potem v Državni zbor v oktobru vložil nov Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o avdiovizualnih medijskih storitvah, ki je praktično identičen predlogu, ki ga je pripravila Vlada in je bil, kot sem že povedala, septembra v Državnem zboru zavrnjen. V tej novi različici seveda ni sklada za slovenski film, tako da zakon sedaj vsebuje le stvari, povezane s prenosom direktive v slovenski pravni red. To je pomembno, ker bi morali to direktivo že prenesti in že zamujamo, Evropska komisija nam je ta rok že podaljšala. Če zakona ne sprejmemo, dejansko čaka Slovenijo finančna kazen in bomo morali nameniti temu kar visoka sredstva. Jaz se sprašujem, kaj so delale vlade pred tem, kaj je počela prejšnja, Šarčeva vlada, da tega ni pravočasno pripravila. No, kakorkoli, nova vlada se je tega lotila, je pripravila, ampak sedaj imamo, kot rečeno, pred seboj poslanski zakon, ki je praktično prepis vladnega zakona. V Poslanski skupini SDS se zavedamo, da je zakon potrebno sprejeti, in ga bomo tudi podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo prestavila Lidija Divjak Mirnik. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Lep pozdrav, spoštovani kolegice in kolegi! Pred nami je zakon o avdiovizualnih medijskih storitvah, ki je identičen vladnemu predlogu, ki je bil v Državnem zboru zavrnjen konec septembra 2020. Vendar seveda s poglavitno razliko, da so iz novega predloga umaknjene določbe o ustanovitvi sklada za evropsko avdiovizualno produkcijo. V LMŠ smo že takrat menili, da je večina vladnih rešitev ustrezna in zelo koristna, vendar je pristranski in strokovno vprašljiv vladni pristop k ustanovitvi sklada prevračal dober namen predloga zakona. Samo da spomnim, takrat je minister predlagal, da bo seveda on določil, nadziral in tudi delil denar, ki bo v ta sklad pritekel. Temu smo seveda tudi v opoziciji zelo nasprotovali. Zdajšnji predlog. Predlagatelji iz opozicije so tokrat državotvorno izluščili dobre rešitve evropske direktive, ne zgolj zaradi Damoklejevega meča, ki visi nad nami v obliki skoraj enomilijonske kazni, ampak predvsem zaradi vsebinskih rešitev, ki izboljšujejo zakonsko podlago za avdiovizualne medijske storitve v Sloveniji. Nadgradnjo veljavne zakonodaje smo predlagali in tudi sedaj opazili na področju zaščite invalidov, kljub temu da predlog ne predvideva v celoti ukrepov dostopnosti do informacij in komunikacijskih sredstev, ki jih morajo invalidom zagotoviti bodisi javni bodisi zasebni množični mediji. Že takrat smo skupaj z delom opozicije uspeli z amandmaji, kar nas veseli, in smo na ta način ta predlog zakona tudi izboljšali. Veseli nas tudi to, da je predlagatelj to upošteval tudi v pričujočem zakonu, o katerem danes govorimo. Ne glede na to, da evropska direktiva za avdiovizualne medijske storitve izrecno ne določa obveznosti ustanovitve sklada, v LMŠ menimo, da bi lahko ob drugačnem vladnem pristopu danes že bili pred aktiviranjem sistema plačevanja prispevkov iz naslova AV medijskih storitev, ki bi predvsem sledil načelu zaščite domačih ponudnikov. To namreč potrebujemo v Sloveniji. O vprašanju, kako davčno obremeniti ponudnika AV medijskih storitev, je bilo izrečenih med poletjem 2020 ogromno besed. Že takrat je potekala tudi javna obravnava v zvezi s padlo vladno novelo zakona. Pripombe so dali takrat vsi vidnejši deležniki. In po vseh razpravah, tudi v EU in tudi tukaj v DZ, je bilo seveda dovolj časa, da bi lahko ustanovitev sklada potekala na manj kaotičen način in na način, kot so to naredile nekatere druge evropske države, ki so s tako imenovano Netflix tax obdavčitvijo nedvoumno zasledovale to, kar zasledujemo tudi v LMŠ – idejo zaščite domačih ponudnikov AV storitev. Ob tem smo v delu opozicije z Vlado skušali sodelovati in ji predlagali nekaj rešitev, ki bi odpravile nesorazmerno obdavčitev slovenskih AV medijskih ponudnikov v primerjavi s tujimi globalnimi ponudniki. Vendar nas Vlada ni slišala. V tej njeni nameri jo je potem ustavil šele veto Državnega sveta. V LMŠ menimo, da ob zadostni politični volji, ki bo dajala prostor neodvisnim institucijam ter vključujoči transparentni komunikaciji z vsemi deležniki, lahko v prihodnosti zagotovo pridemo do skupnega imenovalca za ustanovitev namenskega sklada za vsesplošen razvoj AV medijskih storitev. V LMŠ bomo predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 28. sejo Državnega zbora, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali ob 14. uri. Hvala lepa. (Seja je bila prekinjena ob 13.01 in se je nadaljevala ob 14.00.)
Spoštovani kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Državni zbor bo glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu: 4., 12., 8., 15., 16., 6., 9., 11. in 1. točka dnevnega reda. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o postopnem zapiranju Rudnika Trbovlje-Hrastnik in razvojnem prestrukturiranju regije v okviru skrajšanega postopka. Ker k drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu? [[Ne.]] Postopkovni predlog, Maša Kociper.
Spoštovani predsednik, v skladu z drugim odstavkom 73. člena Poslovnika Državnega zbora prosim za 45-minutni odmor zaradi posvetovanja v poslanski skupini. Hvala.
Hvala lepa. Prekinjam sejo, nadaljujemo ob 14.46. (Seja je bila prekinjena ob 14.01 in se je nadaljevala ob 14.47.)
Spoštovani kolegice, kolegi! Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o postopnem zapiranju rudnika Trbovlje-Hrastnik in razvojnem prestrukturiranju regije v okviru skrajšanega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bilo vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 64, proti nihče. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o oskrbi s plini v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o debirokratizaciji v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 14. 12. 2021, ki je objavljen na e-klopi. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin Levica, LMŠ in SD k 22. členu. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 37, proti 45. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, daamandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin LMŠ, SD, Levica in nepovezanih poslancev k 44. členu. Glasujemo [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Prekinjam. Obrazložitev glasu, Rudi Medved v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa, predsednik. Zakon o debirokratizaciji je tako slab, da se ga z amandmaji sicer sploh ne da izboljšati, lahko ga naredimo samo manj škodljivega. S sprejetjem tega amandmaja k 44. členu lahko naredimo vsaj nekaj dobrega znotraj tega sicer tako slabega zakona za občine in za državljane nasploh. Namreč, predlagatelji v zakon vrivajo nek vzporedni Uradni list, nek uradni register predpisov, ki ne vemo, čemu sploh služi. Imamo Uradni list. Ko v njem objaviš predpis, ta preprosto velja. Ta uradni register pa naj bi zdaj nudil nek dostop do predpisov, kot da zdaj ti predpisi niso dostopni. Imamo celo dobro urejeno, pregledno zbirko predpisov v pravno-informacijskem sistemu in ta nudi več kot ta uradni register, tudi dostop do evropske zakonodaje. Torej je uradni register popolnoma nepotreben in izriva Uradni list. Ampak kot rečeno, lahko vendarle zakon vsaj deloma popravimo s tem, da gremo naproti občinam, lokalnim skupnostim, občanom in občankam in uzakonimo register pravnih aktov lokalnih skupnosti. Zdaj so ti predpisi razsejani na različnih koncih, nekaj v Uradnem listu, nekaj po različnih drugih portalih ali publikacijah, in je težko najti karkoli, včasih še do prostorskega akta občine težko prideš. In to je želja občin. Ta amandma, ki ga predlaga LMŠ, je želja občin. Na nas so se obrnili, potem ko so menda govorili tudi s šefom strateškega sveta, pa niso bili uslišani, da vendarle enkrat za vselej uredimo ta register predpisov lokalnih skupnosti. To je zdaj priložnost, da umaknemo iz zakona škodljiv, nepotreben register, ki ne služi ničemur, in gremo naproti državljankam in državljanom z registrom predpisov lokalnih skupnosti.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 41. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Ker so v dopolnjeni drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je predlagatelj zakona predlagal, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti 37. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Ker predlagani sklep ni bil sprejet, bo zbor tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji. Na podlagi tretjega odstavka 137. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam zboru, da sprejme naslednji sklep: Predlog zakona za tretjo obravnavo pripravi Vlada. Glasujemo o tem sklepu [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Glasujemo o predlogu sklepa, da predlog zakona za tretjo obravnavo pripravi Vlada. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 79, proti 4. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 15. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o napotitvi oseb v mednarodne civilne misije in mednarodne organizacije v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti nihče. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 16. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o avdiovizualnih medijskih storitvah v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 77, proti 1. [[Za je glasovalo 77.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah Zakona o ureditvi določenih vprašanj zaradi končne razsodbe arbitražnega sodišča na podlagi Arbitražnega sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Vlado Republike Hrvaške v okviru skrajšanega postopka. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja in ker amandmaji k prehodni in končni določbi niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 2. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 13. 12. 2021, ki je objavljen na e-klopi. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Levica k 3. členu. Postopkovni predlog, Danijel Krivec.
Hvala, predsednik, za besedo. V skladu s poslovnikom prosim za 45 minut pavze pred odločanjem.
Okej. Nadaljujemo ob 15.45. Prekinjam sejo do takrat. (Seja je bila prekinjena ob 14.57 in se je nadaljevala ob 15.45.)
Spoštovani kolegice in kolegi! Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 13. 12. 2021, ki je objavljen na e-klopi [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Sem slišal postopkovno? [[Da.]] Kolega Danijel Krivec, postopkovni predlog.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. V skladu s 74. členom predlagam, da se odločanje pri tej točki prestavi na eno od naslednjih sej.
Želite besedo predstavniki poslanskih skupin v zvezi s tem predlogom? Ne. Želi besedo predstavnica Vlade? Ugotavljam, da tudi ne. Zaključujem razpravo o predlogu za preložitev. Prehajamo na odločanje o predlogu, da se odločanje o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini, druga obravnava, preloži na eno od naslednjih sej zbora. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 34. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 34.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Zato bo Državni zbor odločanje o predlogu zakona opravil na eni od naslednjih sej zbora. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 11. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o izplačilu neizplačanega nadomestila za invalidnost v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 88, proti nihče. [[Za je glasovalo 88.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je na Vprašanja poslank in poslancev. Glasovanje bomo opravili na podlagi pregleda predlogov sklepov poslank in poslancev za razpravo o odgovorih predsednika Vlade, ministric in ministrov z dne 14. decembra 2021, ki je objavljen na e-klopi. Prehajamo na odločanje o predlogih sklepov. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Janeza Janše na poslansko vprašanje mag. Andreja Rajha v zvezi z ukrepi, povezanimi z energetsko krizo. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 45. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Postopkovni predlog, Jani Möderndorfer.
Predsednik, se strašno opravičujem, ampak tukaj v tej dvorani imamo osem zvočnikov, delata pa samo dva. Vsi imamo maske, če pa nekdo še leži na stolu pa pripoveduje, tako kot smo to gledali včeraj, se ga pa sploh nič ne sliši. Jaz tukaj kot en invalid uporabljam slušalke, ne vem, zakaj pri osmih zvočnikih. Bil sem pri otologu, ki mi je rekel, da dobro slišim. Ampak v tej dvorani je nekaj hudo narobe. Dajte to urediti, ali dajte bolj na glas ali popravite in usposobite osem zvočnikov. Pri vsem tem denarju, ki ga Vlada deli, bomo valjda uredili vsaj ta zvok v tej dvorani.
Službe so slišale. Mislim, da se kar dobro sliši [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Spoštovane kolegice in kolegi, če boste govoril eden čez drugega, ne pomaga noben zvočnik, tudi osem zvočnikov ali pa 10 ne. Predlagam, da se skoncentrirate, dobro se sliši, kdor ne sliši, pa lahko uporabi tudi slušalke. Smo torej pri drugem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Janeza Janše na poslansko vprašanje Janje Sluga v zvezi energetsko krizo in odzivom Vlade Republike Slovenije. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 45. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Janeza Poklukarja na poslansko vprašanje Boštjana Koražije v zvezi s financiranjem specializacij iz klinične psihologije. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 45. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Janeza Poklukarja na poslansko vprašanje Edvarda Pauliča v zvezi z delom Strokovne skupine za zajezitev in obvladovanje epidemije covid-19. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 45. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za infrastrukturo Jerneja Vrtovca in ministra za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti Janeza Ciglerja Kralja na poslansko vprašanje Soniboja Knežaka v zvezi z nujnimi ukrepi za omilitev energetske draginje. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 45. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravka Počivalška na poslansko vprašanje Marka Bandellija v zvezi s Kobilarno Lipica. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 45. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za infrastrukturo Jerneja Vrtovca in ministra za okolje in prostor mag. Andreja Vizjaka na poslansko vprašanje Janija Ivanuše v zvezi z glavno cesto Ormož–Hajdina. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 48. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Janeza Poklukarja na poslansko vprašanje Jožeta Lenarta v zvezi s pomanjkanjem zdravstvenega kadra. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 45. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za izobraževanje, znanost in šport dr. Simone Kustec na poslansko vprašanje Mihe Kordiša v zvezi z nedavnim vladnim razpisom za podelitev koncesij za visokošolske programe. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 45. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance mag. Andreja Širclja in ministra za zdravje Janeza Poklukarja na poslansko vprašanje Vojka Starovića v zvezi z Zakonom o dolgotrajni oskrbi. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 45. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za infrastrukturo Jerneja Vrtovca na poslansko vprašanje mag. Meire Hot v zvezi s hitrima cestama H5 ter H6. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 45. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za notranje zadeve Aleša Hojsa na poslansko vprašanje Nataše Sukič v zvezi z šikaniranjem sindikalnih predstavnikov v policiji. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 45. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravka Počivalška na poslansko vprašanje Violete Tomić v zvezi z ukrepi v okviru božičnih in novoletnih sejmov ter načrti za 3 milijone Slovencev. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 45. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice brez resorja za področje med Republiko Slovenijo in avtohtono slovensko narodno skupnostjo v sosednjih državah ter med Republiko Slovenijo in Slovenci po svetu dr. Helene Jaklič na poslansko vprašanje Jožeta Lenarta v zvezi z uresničevanjem pravic slovenske manjšine v Avstriji. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 45. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za infrastrukturo Jerneja Vrtovca na poslansko vprašanje mag. Andreja Rajha v zvezi s priklopi obnovljivih virov energije na omrežje. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 45. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za kulturo dr. Vaska Simonitija na poslansko vprašanje Boštjana Koražije v zvezi z zaščito arheološke zbirke Pokrajinskega muzeja Ptuj-Ormož. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 42. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za kulturo dr. Vaska Simonitija na poslansko vprašanje Violete Tomić v zvezi z odstopom ravnatelja SNG Drama Ljubljana in obnovo stavbe Drame. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 45. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in prekinjam 28. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Obveščam vas, da se bo čez 15 minut, to je ob 16.15, začela 89. izredna seja zbora.