Očekivao sam na početku sednice da nam kažete kada ste planirali tu sednicu povodom događaja na Kosovu i Metohiji, pošto vidite šta se dešava, ali očigledno ovu temu ne smete ni da otvorite. Da se vratim na ovaj amandman, davam ne bi skakao pritisak.
Gospodine Krasiću, znate da je Odbor za Kosovo i Metohiju sa određenim zahtevom izašao pred sve nas i Vladu Republike Srbije, da se radi na deklaraciji, odnosno tekstu akta koji će nam biti prosleđen i da ćemo najverovatnije do kraja nedelje imati tu sednicu. Ne mogu govoriti o tačnom terminu dok ne dobijem predlog Vlade.
Interesuje me samo kako će da stane ovo što premlaćuju Srbe u tu deklaraciju. Dobro, da se vi mnogo ne sekirate zbog Angele Merkel, da se vratim na ovaj amandman. Amandmanom na član 4. mi smo hteli da upozorimo poslednji put Vladu Republike Srbije da vodi računa o Ustavu kada neki zakoni stupaju na snagu. Međutim, u spajanju ovih tačaka dnevnog reda napravili ste samo jednu u nizu lošijih stvari, a to je da i u održavanju zgrada gospodin Dulić promoviše princip demokratije jedan čovek - jedan glas. Znači, promoviše se demokratski princip tamo gde ne sme da postoji. Sada da to objasnim ovim proevropskim kadrovima i evro fanaticima. Stambena zgrada sa šest stanova, svi stanovi u svojini. Ta zgrada ima neke hodnike, neke ulaze. Možda ima i neku zajedničku prostoriju i još nešto drugo, ali u sklopu jednog građevinskog objekta. Po ovom vašem Predlogu zakona, Skupštinu čine šest članova vlasnici stanova, a odluke se donose većinom glasova. Znači, 4:2. Onda će isto da bude kvorum, pa će da bude glasanje iz Bodruma. To su sve demokratske tradicije, gospodine Duliću. Od kada je došla demokratija mi znamo da je moguće da čovek bude tu i ako ga ne vidite. On lepo glasa iz Bodruma, to je sve moguće. Građanin kao vlasnik stana ima pravo da koristi, upravlja i raspolaže svojom imovinom. Šest vlasnika stanova imaju ista prava. Kada je u pitanju hodnik, terasa, svetlarnik, ono što je zajedničko, oni svi imaju pravo korišćenja jer je to zajedničko u okviru te nepokretnosti. Ali, kada je u pitanju raspolaganje nad tim prostorom, to ne može nezavisno da se raspolaže, jer je u funkciji svake pojedinačne nepokretnosti. Vrlo prosto i vrlo jednostavno. Evo primera šta se desilo u ulici Braće Jerković broj 70, gospodine Duliću. Bila je zgrada sa 21 stanom. Nadzidano je 12 stanova. U Zakonu o održavanju stambenih zgrada ova vlast je ubacila nadziđivanje, dogradnju i pretvaranje zajedničkog prostora u stambeni prostor zato što je 1994. godine taj posebni zakon proglašen da je neustavan, nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Ukoliko je sada za akte raspolaganja koji se tiču zajedničkog prostora bila potrebna većina vlasnika, sada se menja i uvodi se demokratski princip jedan čovek – jedan glas, tako da je moguće da dvojica ili trojica sa garsonjerom imaju veće pravo odlučivanja nego dvojica sa neuporedivo većim stanovima. Sve u formi održavanja, da ne bi krov prokišnjavao, da bi se sanirao temelj, da bi se saniralo nešto što se tiče održavanja, a u stvari krije se nadgradnja, dogradnja i pretvaranje zajedničkih prostorija u stambeni prostor. Drugi deo te priče je lokalna samouprava. Ako neko misli da će posle ovog zakona da svane svim stambenim zgradama u pogledu održavanja i korišćenja, grdno se vara. Ništa neće da se promeni. Promeniće se samo način donošenja odluka kako bi neko mogao da vrši nadgradnju, doziđivanje i pretvaranje zajedničkih prostorija u stambeni prostor. To je ta cela operacija koju je osmislio gospodin Dulić zbog činjenice da Zakon o nadziđivanju više ne postoji i da je potrebno demokratskijedan čovek – jedan glas, da je potrebno iz Bodruma i na drugi način da se odlučuje čak i o pitanjima raspolaganja kada je u pitanju nadziđivanje, dogradnja i pretvaranje zajedničkog prostora u stambeni prostor. Nesporno je sa gledišta korišćenja i upravljanja da su svi pojedinačni vlasnici stanova u zgradi ravnopravni, ali to nije tema ovog zakona. Tema ovog zakona je nadziđivanje. Kod nadziđivanja svako od postojećih vlasnika ne može da bude ravnopravan. I čime se krije gospodin Dulić i Vlada? Mišljenjem, odnosno stavom, odnosno odlukom Ustavnog suda Bose Nenadić. Našli ste na šta ćete da se pozovete. Pozvali ste se na našto što negira osnovne svojinske principe. Hvala što ste imali strpljenja da me slušate, a bilo bi dobro da se malo interesujete šta se dešava na Brnjaku i Jarinju.
Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Osma tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O KOMUNALNIM DELATNOSTIMA. Vi ste primili amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Zlata Đerić, Miroslav Markićević, Milorad Buha, Živojin Stanković, Srđan Spasojević, Radoslav Mojsilović, Lidija Dimitrijević, Vladan Jeremić, Dušan Marić, Simo Vuković, Dragan Stevanović, Radojko Obradović, Arsen Đurić, Aleksandar Martinović, Bojan Mladenović, Mirko Munjić, Sreto Perić, Nikola Savić, Tomislav Ljubenović, Srđan Miković, Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga, Arpad Fremond, Radoslav Milovanović, Božidar Delić i Srđan Milivojević i amandmane Odbora za urbanizam i građevinarstvo. Primili ste Izveštaj Odbora za urbanizam i građevinarstvo i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pre prelaska na pretres u pojedinostima, podsećam da su pisanim putem amandmane povukli narodni poslanici Živojin Stanković na član 24. i Biljana Hasanović-Korać kojim je predložila dodavanje naslova iznad člana i član 27a i kojim je predložila dodavanje naslova iznad člana i člana 41a. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman. Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo, uvaženi građani Srbije, u ovom slučaju, kod ovog amandmana radi se o pravno-tehničkoj korekciji i Vlada je prihvatila ovu pravno-tehničku korekciju, u smislu dopune Predloga zakona. Međutim, moram malo šire o samom zakonu i svemu onome što je vezano za komunalnu delatnost. Naime, ova oblast je vrlo široka. Obuhvaćena je sa više zakonskih propisa koji su ne usklađeni. Ovo je jedan od pokušaja da se uskladi komunalna delatnost i da se iznađu pravci i određena rešenja u smislu saniranja postojećeg stanja i pronalaženja određenih organizacionih tehničkih, tehnoloških i drugih postupaka, u smislu unapređenja obavljanja ovih delatnosti. Ono što je bitno sa aspekta SRS, u Predlogu zakona nemate ono što je najbitnije, što je najvitalnije, nemate strategiju. Nijedna delatnost se ne može adekvatno ni osmisliti, ni kasnije implementirati ukoliko ne postoji strategija. Ova država u oblasti komunalne delatnosti nema strategiju. Ono što sam naglašavao više puta i ono što je Srpska radikalna strankagovorila, baš vezano za strategiju, neophodno je, neophodno je, neophodno je i Vlada je negde pre dve godine formirala jednu radnu grupu za izradu strategije privatizacije komunalnog sistema, ali i strategiju razvoja komunalne delatnosti. Bilo je nekoliko projekata koji su mogli izaći u javnost, ono što se moglo pratiti na sajtovima Vlade i nekih ministarstava. Međutim, do danas nemamo pravu strategiju. Zašto strategija? Zbog toga što u ovoj oblasti imamo ogromne probleme i ne vidimo izlazak bez strategije. Vlada nije izašla sa strategijom, a ono što je bitno naglasiti ovde, to je da je katastrofalno stanje u praksi u preduzećima koja se bave ovom delatnošću. Prema izveštaju, ovo što smo dobili uz Predlog zakona, vidimo da oko 500 preduzeća postoji u ovoj oblasti koja se bave komunalnim delatnostima, jedna direktno, druga indirektno. Ali sa finansijskog aspekta moramo reći da je katastrofalno stanje zato što 95%tih preduzeća posluje sa gubicima. Kumulativni gubici ovih preduzeća su negde na nivou 750 miliona evra. Za poslednje četiri godine, u toku vladanja ove vlasti, kumulirani gubici su oko 400 miliona evra. To je katastrofalno stanje. Zbog čega je to tako? Zbog toga što su komunalne delatnosti stavljene u stranu, zbog toga što je lokalna samouprava uskraćena od strane ove vlasti u pogledu namirenja određenih obaveza, određenih izbornih prihoda koja trebaju da pripadnu lokalnoj samoupravi, Vlada je uskratila oko 650 miliona evra sredstava, što je morala dati, jer je na to obavezuje Zakon o finansiranju lokalne samouprave. Ono što je trebalo da se delimično završi u komunalnim preduzećima, to je Vlada potrošila u neke svoje rabote koje nažalost nisu donele rezultate, a u ovoj oblasti su javna preduzeća i komunalna preduzeća koja se bave komunalnim delatnostima ostala uskraćena u smislu razvoja i u smislu saniranja postojećeg stanja. Gde je sada izlaz? Umesto da ovako kako vi ovde kažete – da se želi unaprediti, da se želi razviti, vi ovim predlogom zakona ne unapređujete, ne razvijate. Vi samo potvrđujete postojeće stanje, a jedini interes ovog zakona je da se omogući privatno investiranje u komunalne delatnosti. Srpska radikalna strankanije protiv toga, ali se moraju znati pravila, mora se znati u koje delatnosti može privatnik ulagati, koje su delatnosti od posebnog društvenog značaja za svaku lokalnu samoupravu. To mora da kaže država, posle i lokalna samouprava, da se opredeli u određenom pravcu, odnosno u određenoj delatnosti. Gde je privatni interes gde se može određena komunalna delatnost ustupiti privatnicima? Da li to u ovom zakonu stoji? Ne stoji. Imamo takođe zakon koji ćemo za neki dan u pojedinostima razmotriti, to je zakon o javno-privatnom partnerstvu i koncesijama, koji takođe potvrđuje nešto što je potvrđeno i ovim zakonom, a to je mogućnost finansiranja u komunalne delatnosti. Ali, ni jedan ni drugi zakon nisu definisali načine finansiranja, uslove finansiranja, postupak finansiranja, način obavljanja delatnosti i što je najvažnije, cena komunalne usluge, ovim zakonom definišete cenu komunalne usluge koja će biti, ostati definisana onako kao što je bila praksa do sada. Da li ćemo rešiti probleme u komunalnom sektoru sa načinom određivanja cena komunalnih usluga na ovaj način? Nećemo. Da li će nivo postojećih cena zadovoljiti potrebe građana? Ovoga trenutka da, ali šta to perspektivno znači? Šta znači u nekoj perspektivi, kada to komunalno preduzeće zbog toga što ne može adekvatno naplatiti, znači ne može postići onu cenu koliko stvarno košta komunalna usluga, ne može naplatiti sve ono što građani ne mogu da plate, s obzirom na malu platežnu sposobnost građana Srbije? To će još više zakomplikovati i u finansijskom i u organizacionom smislu ovaj sistem koji je sada u beznađu. Komunalna preduzeća su pred bankrotom, to je valjda jasno. Da li će sada privatnici biti zainteresovani da uđu u ovaj sistem, da se uključe, da finansiraju sredstva i da zadrže nivo cena komunalnih usluga, kao što je bilo do sada? Neće. Ovo je mrtvo slovo na papiru. Nema privatnog interesa ukoliko im neko bude određivao cene, ili ćete vi, s obzirom da ovde niste definisali ni postupak, ni način, ni uslove, ni procedure, ni mnoge druge stvari koje su neophodne u situaciji kada određujete, kada omogućavate ulazak privatnog sektora u određenu delatnost, imaćemo haos kao i sada. Gospodine Duliću, u više navrata ste ovde slušali priču SRS što se tiče komunalnog sistema. Ovim zakonom niste napravili ono što ste morali napraviti. Ovaj zakon neće doneti boljitak građanima Srbije. komunalna preduzeća koja su sada u gubicima, ona će i dalje ostati u gubicima. Da li država ima mehanizam da obezbedi sredstva za finansiranje lokalnih samouprava i rada komunalnih preduzeća? Nema. Da li ima mehanizam i sredstva da se pomogne komunalnom sistemu u svim lokalnim samoupravama? Nema. Da li će privatnici uleteti, sad baš volimo da ulažemo naša sredstva, da ulože to u komunalnu privredu? Neće ni jedan privatnik ući u sve ovo bez kalkulacije, suprotno interesima ovog zakona, da se zaštiti društveni interes. Gospodine Duliću, ovo je mrtvo slovo na papiru. Mi ćemo za godinu dana sa novom vladom verovatno ponovo imati ovakav ili sličan zakon, ali ništa nećete učiniti dok ne napravite strategiju razvoja komunalnog sistema, kao što su napravile druge zemlje i one znaju gde i na koji način ulagati, kako sanirati određena stanja, koje delatnosti se mogu prepustiti privatnom sektoru, pa neka on radi, neka on određuje nivo cena komunalnih usluga i neka on napravi taj iskorak u smislu unapređenja određene delatnosti. Morate zaštititi delatnosti koje su od posebnog vitalnog, društvenog značaja i tu mora da pomogne, kako država, tako lokalna samouprava. Da li to može sada država da napravi sa ovakvim budžetom? Ne može. Da li to može lokalna samouprava? Ne može, nema dovoljno sredstava. Nivo cena komunalnih usluga je ovakav kakav jeste. On je sada preveliki i sada građani ne mogu normalno izmirivati komunalne usluge. Da li će to moći u nastupajućem periodu bez pomoći lokalne samouprave sa sumnjivim mogućnostima ulaganja privatnog kapitala? Neće moći. Da li ćemo onda ispuniti svrhu ovog zakona, da dobijemo jedan kvalitetan zakon koji ćemo moći implementirati i koji će doneti neki boljitak u komunalne delatnosti? Nećemo. Prema tome, ovo je mrtvo slovo na papiru, povucite ovo. Nemojmo za godinu dana ili godinu i po da razmatramo jedan isti takav propis koji će sanirati ovo što smo propustili za ovih godinu dana ili više. Hvala.
Gospodine Buha, Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su ovaj vaš amandman. Ne znam da li ste to čuli, ja sam to pročitala. Imate mogućnosti samo vi da ga povučete. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, Odbor za urbanizam i građevinarstvo podneo je amandman na član 2. Predstavnik predlagača prihvatio je amandman na sednici Odbora za urbanizam i građevinarstvo. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Živojin Stanković. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Srđan Spasojević i Radoslav Mojsilović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman. Gospođa Dimitrijević ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman poslaničkog kluba SRS na član 3. Vlada je prihvatila, a mi smo njime predložili da se u stavu 1. tačka 2. pravilnije odredi jedna od komunalnih delatnosti i to prečišćavanje i odvođenje atmosferskih i otpadnih voda tako što će se umesto uređaja za prečišćavanje napisati postrojenje za prečišćavanje. Vlada je u ovom amandmanu SRS prepoznala ispravnije rešenje, što je rezultiralo njegovim prihvatanjem. Međutim, neka praktična rešenja SRS koja neprekidno predlažemo predstavnicima vlasti oni ne prepoznaju kao svoj interes, naročito kada se radi o obavljanju komunalnih delatnosti. Zakonom koji je još uvek na snazi propisano je da komunalne delatnosti mogu da obavljaju javna komunalna preduzeća i privredna društva kojima je to povereno. U ovom predlogu zakona koji će se sada usvojiti malo je proširen krug onih koji će obavljati komunalne delatnosti, tako što je napisano da će to moći i drugi privredni subjekti. Već dugi niz godina građani su u prilici da budu svedoci pojave, da do juče nepoznati preduzetnici ili privredna društva kojima bude povereno obavljanje neke komunalne delatnosti vrlo brzo postanu bogati, da cene komunalnih usluga koje pružaju budu previsoke, iznad ekonomskih cena na kojima ovaj predlog zakona insistira. Nedavno smo imali prilike da vidimo da su poskupeli gas, grejanje, prevoz. Za većinu građana to znači nemogućnost da preživi, jer i do sada se teško živelo, naročito u porodicama u kojima niko nije zaposlen, nijedan član ne radi, ili se porodica izdržava od penzije ili male plate. Druga pojava o kojoj SRS stalno govori, što je često predmet kojim se bavi pravosuđe i organi istrage, jeste ponašanje rukovodilaca javnih preduzeća. S jedne strane imamo velike gubitke javnih preduzeća, a sa druge, u pravom smislu te reči, rasipništvo njihovih rukovodilaca. Gubici se nadomešćuju iz budžeta i to tako što se uzimaju krediti i neprekidno u krug. Kroz ovaj zakon se više puta prepliću izrazi: korisnik plaća i zagađivač plaća. Jasno je da, ukoliko nešto koristite, to morate i da platite, ali i cene komunalnih usluga su sve više, građanima je namet sve veći, a rasipništvo i neodgovornost čelnika javnih preduzeća sve veća. Još jedna stvar koja je nedopustiva jeste odnos i neodgovornost nove vlade prema svojoj južnoj pokrajini, prema delu svoje teritorije, tj. prema delu KiM. Čuli smo da je noćas od dva sever Kosova odsečen od ostatka Srbije, a Vlada Srbije priprema jedan dokument, pa priprema drugi. Narodnim poslanicima ostaje samo da budu informisani iz medija da će navodno u subotu biti sednica, ali SRS smatra da je potrebno da predstavnici Vlade koji su prisutni ovde daju neko konkretno obaveštenje, da li će Vlada imati dokument i hoće li sednice biti u subotu, jer se dogodilo da smo već očekivali sednicu, upozoravali na to, pitali više puta, a još uvek nikakvih konkretnih obaveštenja nema. Zahvaljujem.
Verovatno ste danas zakasnili, niste čuli moje objašnjenje i obaveštenje da očekujemo dokument, da ako nam stigne dokument sutra, odnosno ako budemo imali mogućnosti do kraja nedelje, uključujući i subotu i nedelju, to su sve termini kada ćemo sednicu zakazati, ali ne mogu zakazati sednicu, gospođo Dimitrijević, pre nego što stigne dokument iz Vlade, a Vlada, pre nego što usvoji dokument, ne može da ga pošalje. To je neki logičan redosled. Mislim da znate, ali ste se očigledno dogovorili da danas svi o tome govorite, da nemate informaciju. Molim vas, javnosti radi i vas radi, da se razumemo. Ne mogu zakazati sednicu pre nego što nam stigne dokument iz Vlade. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman. Gospođa Dimitrijević ima reč.
Gospođo Đukić-Dejanović, mi se očigledno nismo razumeli. Govorite o tome da očekujemo, to sam čula da ste rekli, ali vi niste čuli mene. Rekla sam da prisutni predstavnici Vlade.
Zamolila sam vas po amandmanu, shvatila sam vas da ste se javili po amandmanu. Ovo je jedno objašnjenje i obaveštenje koje ja dajem poslanicima i javnosti. Ako se nismo razumele, razumećemo se na pauzi posle. Da li neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, Odbor za urbanizam i građevinarstvo podneo je amandman na član 3. Predstavnik predlagača prihvatio je amandman na sednici Odbora za urbanizam i građevinarstvo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Radoslav Mojsilović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Vlada i Odbor su prihvatili ovaj amandman. Izvolite, gospodine Mariću.
Dame i gospodo, Vlada je ovim predlogom zakona predvidela da jedinice lokalne samouprave, skupštine opštine, skupštine gradova imaju obavezu da korisnicima komunalnih usluga obezbede sigurnost. Pod sigurnošću se podrazumeva to da imaju sigurnost da će imati kontinuitet određenih komunalnih usluga. Mi smo ovim amandmanom predložili da se opštine obavežu da korisnicima komunalnih usluga garantuju i zaštitu. Šta smo mislili prilikom predlaganja amandmana? Na koju zaštitu? Znači, zaštita od ugroženosti zdravlja, zaštita od previsokih cena, zaštita od loših usluga i zaštita u biranju kompanija partnera kojima opština povjerava određenu komunalnu delatnost. Postavljam pitanje ko će građane zaštititi od ove poslednje zloupotrebe? U postojećim okolnostima neće niko. Jednostavno, to nije moguće. Evo i zbog čega. Da li postoji neko ko će u postojećim okolnostima sprečiti nekog predsednika opštine da proda koju god hoće komunalnu delatnost, da je ustupi, da ustupi neko komunalno preduzeće, da ga proda nekoj kompaniji koju on odabere, sa kojom napravi bilo kakav dil, iz nekog svog ličnog interesa? Prvo, predsednik opštine po ovom predlogu zakona ima pravo da sam odluči, da naruči izradu studije opravdanosti te prodaje. Mi iz SRS smatramo da to nije logično, da bi to ovlašćenje trebalo da ima samo jedinica lokalne samouprave, skupština lokalne samouprave. Drugo, predsednik opštine kao predsednik opštinskog veća određuje sastav konkursne komisije, određuje uslove konkursa i na kraju diktira odluku konkursne komisije. To je činjenica koju ne može niko da ospori. Treće, predsednik opštine kontroliše skupštinsku većinu. Ako neko od odbornika iz skupštinske većine odbije u određenom trenutku da podrži predlog predsednika opštine, tvrdim vam da predsednik opštine i ova kompanija, koja hoće, koja se nameračila da preuzme određenu komunalnu delatnost, vrlo lako mogu da obezbede novu skupštinsku većinu. Jednostavno, mogu da izvrše kupovinu odbornika za male pare, da li davanje mita, da li davanje radnih mesta. Skupštine opštine u Srbiji imaju prosek od 40 do 50 odbornika. Prevagu u skupštinskoj većini uvek čini nekoliko odbornika, tri, četiri ili pet odbornika. Znate li šta za jednu kompaniju, stranu ili domaću kompaniju, znači da u poslu, koji vredi 20 ili 30 miliona evra, izvrši zapošljavanje troje ili četvoro ljudi? Ne znači apsolutno ništa. Do pre godinu dana to nije bilo moguće. Međutim, nije bilo moguće zato što su političke stranke kontrolisale svoje odbornika. Vi ste pre godinu dana usvojili jedan nakaradni zakon, po kojem mandati pripadaju odbornicima i sad su odbornici slobodni strelci, a skupštine jedinica lokalnih samouprava su pretvorene u pijace. Navešću samo jedan konkretan prime, da bi videli koja se opasnost krije. Konkretno govorim o opštini Velika Plana. Tamo je predsednik opštine pre godinu dana odlučio da komunalnu delatnost iznošenja smeća poveri nekoj drugoj kompaniji, a do tada je te poslove obavljalo Javno komunalno preduzeće "Miloš Mitrović". Raspisan je konkurs, na konkurs su se javile dve kompanije i konkurs je raspisan na 25 godina. Javile su se kompanije "ASA" i "Verner Veber Por". Evo njihovih ponuda. Kaže – predviđena visina ulaganja u opremu u prvoj godini "ASA" oko 250 miliona, "Por" negde oko 94 miliona dinara. Predviđena visina ulaganja u opremu u narednim godinama, "ASA" oko 880 miliona, a "Por" 340 miliona. Cena iznošenja smeća za građane po članu domaćinstva, 150 dinara "ASA" i 165 dinara "Por". Zadnja je cena iznošenja smeća za pravna lica po metru kvadratnom, "ASA" devet dinara, a "Por" od 11 do 24 dinara. Znači, kako god uporedite, po svim parametrima, ponuda "ASA" je bila daleko povoljnija i za građane i za privredu, ali su predsednik opštine, konkursna komisija i opštinsko veće dali prednost ponudi "Pora". Međutim, pojavio se jedan problem. Nije postojala skupštinska većina koja bi ovo izglasala. Ljudi su smatrali da je u pitanju sumnjiv posao, da ni ponuda "ASE" ni ponuda "Pora" nisu odgovarajuće ponude. Čak je većina odbornika bila na stanovništvu da ove usluge i dalje treba da vrši Javno komunalno preduzeće "Miloš Mitrović". Znate šta se dogodilo? Uoči sednice skupštine opštine, na kojoj je trebalo da se odluči o ovom pitanju, šestoro odbornika, koji ne samo što su bili protiv toga da se prihvati ponuda "Pora", nego su bili protiv toga da se komunalna delatnost odnošenja smeća u Velikoj Plani uopšte oduzima od Javnog komunalnog preduzeća "Miloš Mitrović". Znači, bili su najveći protivnici toga, a u roku od 24 sata su postali najveći zagovornici toga i svi su glasali za tu odluku. U međuvremenu se dogodila samo jedna mala promena. Svi oni su dobili zaposlenje, ili oni ili članovi njihovih porodica, ili su, kako mi je jedan od njih rekao, dobili ponudu koja se ne odbija. Krajnji rezultat je sledeći - predsednik opštine Dejan Šulkić je dobio šta je hteo, ovo preduzeće "Verner Veber Por" je takođe dobilo šta je htelo, smeće u Velikoj Plani se ne iznosi ništa bolje nego što se iznosilo pre pet meseci, a građani su dobili tačno 100% veće cene nego što su bile pre pet-šest meseci. Sada, ovo je problem u opštini Velika Plana, koja ima 13 hiljada domaćinstava. Ona je relativno srednja ili mala opština. Taj posao na nivou 25 godina, ako se računaju prihodi od reciklaže smeća, vredi negde između 30 i 40 miliona evra. Pitam, šta će se dogoditi, kakve zloupotrebe će se dogoditi u opštinama i gradovima koji imaju 10 puta više korisnika komunalnih usluga, nego što je to Velika Plana, gde ovi poslovi vrede stotinama miliona evra? Kad je u pitanju Beograd, na period od 25 do 30 godina sigurno preko milijardu evra. Ko će sprečiti predsednike opština, gradonačelnike da uz pomoć odbornika, koji slobodno raspolažu svojim mandatima, u skupštinama opštine, koje ste pretvorili u pijace, prodaju komunalne delatnosti kome hoće, svojim favoritima? Na kraju, želim da vas podsetim, prema podacima Evropske komisije, prema podacima EU, prema podacima Agencije za borbu protiv korupcije, svaki peti evro u Srbiji u poslovima javnih nabavki ode na mito i korupciju. Postavljam pitanje, gospodine ministre, kako ćete to sprečiti nakon usvajanja ovog zakona? Tvrdim da ne postoji način. Postoji samo jedan način, da ukinete nakaradnu odluku da odbornici raspolažu odborničkim mandatima i da uvedete obavezu odbornika da poštuju odluke političkih stranaka na čijim listama su izabrani za odbornike u jedinicama lokalne samouprave.
Dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi da, u vaše i svoje ime, pozdravim Udruženje penzionera iz Hrtkovaca, koji trenutno prate deo današnje sednice sa galerije Velike sale. Prisutni su: Đaković Radomir, Požega Soka, Banjeglava Ljuba, Bogdanović Branko, Matijević Milan, Marić Jasmina, Miščević Slavko, Zuber Ana, Eraković Nikola, Keresteš Tereza, Janus Dmitar, Milakara Dragan, Vujić Petar, Brčin Dragan, Nožinić Mile, Praskić Slobodan, Ugrčić Nikola, Bertok Stjepan, Tornjanski Borka, Trbojević Ranko, Tatomirović Kata, Trlaić Zdravko, Puač Čazo, Čipčija Ivanka, Čiča Anka, Bartok Katica, Budić Blagoje, Dragić Rajaković, Labus Branko, Labus Štefanija, Dan Jovanka, Vukojević Miluna, Savić Dušan, Nešković Dana, Orozović Pero, Živanov Marija, Rajaković Vlada, Obradović Petra, Spajić Zoran, Slavko Vasiljević, Nikola Olujić, Karalić Krsta, Stipan Dragomirović, Olujić Veljko, Arežina Mirjana. Molim vas da goste pozdravimo aplauzom. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Odbor za urbanizam i građevinarstvo podneo amandman na član 4. Predstavnik predlagača je prihvatio amandman na sednici Odbora za urbanizam i građevinarstvo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Odbor za urbanizam i građevinarstvo podneo amandman na član 5. Predstavnik predlagača prihvatio je amandman na sednici Odbora za urbanizam i građevinarstvo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Simo Vuković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović, koji želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, mislim da je bilo vrlo korisno da saslušate gospodina Marića. Nije to bila politička priča ili politička poruka, pre svega, nego je bila konstatacija problema koji nisu samo u Velikoj Plani. Ti problemi su prisutni u svim opštinama gde se pojavljuje "Veber por" i oni, u suštini, pokazuju potpunu slabost institucija i slabost države, zato što, s jedne strane ili neće ili ne može da se obračuna sa privatnim kapitalom koji je za SRS zaista dobrodošao, ali ne pod uslovima pod kojima je došao, ušao u sektor komunalnih delatnosti i na način na koji te komunalne delatnosti obavljaju. Podneo sam, u ime SRS, amandman na član 5. ovoga zakona i ovo je, čini mi se, suštinski amandman koji manifestuje političku poruku. Mislim da je obrazloženje zbog kog ste mi odbili amandman zaista neutemeljeno, tanko i, zbog javnosti i zbog poslanika koji slušaju, ću ga pročitati. Mi smo predložili da komunalna delatnosti iz stava 2. odnosno vodosnabdevanje, kanalizaciju i toplotnu energiju, distribuciju toplotne energije, mogu poveravati isključivo javnim preduzećima, odnosno privrednim društvima sa većinskim vlasništvom Republike Srbije ili jedinice lokalne samouprave. Mi smatramo da ove tri vrste komunalnih delatnosti apsolutno u ovom trenutku, u ovakvim političkim prilikama, u ovakvim političkim okolnostima, na ovako niskom nivou funkcionisanja državnih institucija, Srbija ne sme da prihvati. Vi ste ovim zakonom, iz jedne potpune kontrole i upravljanja javnog sektora od strane države, ušli u koncept potpune liberalizacije. Ovo je, gospodine ministre, opasno. Ne zato što je liberalni koncept tržišne privrede neprihvatljiv za SRS, nego zato što država, vlast u Srbiji nije sposobna da kontroliše ovaj proces na adekvatan način. U šta nas uveravate? U pravične tenderske procedure? U šta? Pogledajte i danas, dobili smo izveštaj DRI iz komunalnih preduzeća "Medijana" u Nišu i Novi Sad. Pljačka i zloupotrebe, javne nabavke, zaduživanja bez osnova itd. To pokazuje slabost države, to pokazuje da država nije spremna i sposobna da se obračuna sa problemima koje objektivno ima, a i ima i mehanizme i institucije koje stoje na raspolaganju. I sada, u takvoj atmosferi, takvim prilikama, ove delatnosti treba da se povere privatnom kapitalu! Šta ste napisali u obrazloženju? Kaže: "Amandman se ne prihvata iz razloga što nije u skladu sa ciljem i duhom predloga zakona o komunalnim delatnostima". Kaže: "pravnim tekovinama EU". Nas ne interesuju pravne tekovine EU, ali političke tekovine unije demantuju vas, gospodine ministre, odnosno Vladu Republike Srbije. Kod sebe imam dokument za koji verujem da ga imate i vi. Ovde, gospodine ministre, je statistički pregled vlasništva vodovoda na evropskom kontinentu. Od svih 29 pobrojanih država, samo dve države evropskog kontinenta vodovode imaju u 100% vlasništvu. Jedna čak nije na kontinentu, jedna je ostrvska država, to je Velika Britanija i druga je Francuska. Sve ostale države, poput Belgije 100% državno vlasništvo, Kipar 100% državno vlasništvo, Litvanija 100% državno vlasništvo, Luksemburg 100% državno vlasništvo, Finska 95%, Malta 100%, Luksemburg 100%, Holandija 100%, Švajcarska 100% i zemlja koja je najdalje u sektoru komunalnih delatnosti na evropskom kontinentu otišla – Švedska 99%, 1% je privatno vlasništvo. Tvrdim vam da i danas u Srbiji imate više od 1/% privatnog vlasništva vodovodnih mreža koje za 10 godina dosovske vlasti nisu popisane i registrovane. Postoji zakon, gospodine ministre, vi znate, koji kaže da svako organizovano vodosnabdevanje za preko, čini mi se 15 ili 20 ljudi, država mora da registruje. Imate sela, zaseoke, mahale koje se na ovaj način, u privatnoj režiji, snabdevaju vodom, država nema predstavu gde je to i šta je to, ne zbog para, nego zbog javnog zdravlja, zbog bezbednosti. Zato mi govorimo o institucijama koje su potpuno, potpuno neefikasne i da suštinski vlast koja deset godina u Srbiji ništa živo ne interesuje. Juče sam u svojoj diskusiji rekao da očekujemo od vas samo da još Srbiju sa svima nama stavite na tender da nas prodate kao i "Sartid" za 20-30 miliona dolara, da podelite to pred izbore i da uživate. Kanalizacija, takođe, kanalizacije, prečišćavanje i tretiranje otpadnih voda, to je još više u državnom vlasništvu nego vodovodi. To su pravne i političke tekovine te vaše Evrope, gde nas nesrećni vodite. Eto. I sad nas ovde uveravate da stav SRS koji traži da određene komunalne delatnosti ostanu poverene ili javnim preduzećima ili privrednim društvima koja su u većinskom vlasništvu države, nije u skladu sa nekim tekovinama. Kakav je to besmisao. Ovo potpuno promoviše nerazumevanje države, kakva je njena uloga i vlast i kakva je vaša uloga i pozicija kad su u pitanju komunalne delatnosti i šta je vaša misija i zadatak, ako već želite da ove delatnosti poverite privatnom sektoru, šta i na koji način to treba da uradite. Kakva je uloga da stvorite ravnotežu da ne dovedete državni i javni i opšti interes u pitanje a, sa druge strane, da puštanjem privatnog kapitala u ovaj sektor zaista podignete nivo usluga. Ali, ne postoji čovek na planeti koji će nas ubediti da će komunalne delatnosti o kojima pričam bolje danas u Srbiji u ovom ekonomskom ambijentu da rade privatnici. To zaista ne stoji i naša iskustva u Srbiji do sada su apsolutno na strani argumentacije SRS. O njima je govorio i gospodin Dušan Marić, o njima ću i ja kasnije da govorim kroz iskustva "Por Veber-vebera" iz Vladičinog Hana, na koje država ćuti, pa Leskovac, itd. To su slabost i možete samo da zamislite kako će refleksija biti kad se ovo preslika na vodosnabdevanje. U obrazloženju mi je Vlada napisala da amandman onemogućava ulaganje u komunalnu infrastrukturu. To, ministre, nije tačno, to apsolutno nije tačno. Vi vrlo dobro znate kakvo je stanje komunalnih infrastruktura u delatnostima u kojima ja govorim. Šta da očekujemo - da će privatni kapital koji pustite lakše i brže da se opredeljuju u investicije? Znate vrlo dobro da neće. Odakle im pare? Povlačićekroz kreditne linije koje su mnogo nepovoljnije nego kreditne linije za javni sektor. Znači, ovde pre svega morate da imate numo opšti interes, javni interes. Govorite ovde vi iz Vlade da bi se ovako na ovaj način prihvatanjem amandmana obezbedio monopol. Nije ovo ministre bolesni monopol poput monopola koji je država overila i dala Miškoviću, Beku, ovima iz Hrvatske kako se zovu Todorić, Agrokor itd. To su opaki opasni monopoli. Ovu su ministre prirodni monopoli. Pitam vas da mi kažete – kako ćete to pustiti konkurenciju u vodosnabdevanje? Koliko će to vodovoda sada da ima Surdulica? Koliko će kanalizacionih mreža da ima sad Beograd? Imaće jednu javnu, pa će sad privatnik da uđe da pravi privatnu mrežu itd. Ovo je po nauci prirodni monopol i ako je država odgovorna i sposobna taj prirodni monopol može da bude koristan. Ne mora da bude po difoltu loš kakav je u Srbiji. Ne mora. Ali, vi gomilu stvari niste uradili do sada koje su činile preduslov da jednog dana uđete u ovo. Iskustva država koje su u sektoru komunalnih delatnosti najviše uspostavili liberalizaciju znate šta govore? Prvo su sredili, počistili đubre u javnom sektoru, iskorenili sve počasti koje naš javni sektor opterećuju, pa su onda ušli u proveravanje komunalnih delatnosti, privatnosti, i to su najviše uradila Amerika, koja nas je bombardovala, koja nam otima KiM. Još jedno pitanje ministre, ne za predstavnike Skupštine, možda vi s obzirom da sedite u Vladi, da li je Vlada donela neki dokument koji se tiče KiM i da li će konačno Vlada Mirka Cvetkovića i Borisa Tadića taj dokument da pošalje? Srbe maltretiraju, šikaniraju, ubijaju na južnoj Srpskoj pokrajini i SRS očekuje da nam kažete kada ćemo o tome konačno da razgovaramo ovde. Kada smo se već dotakli KiM, moje pitanje je – gospodine ministre, kako ćete ovaj zakon sprovoditi u komunalnim preduzećima u opštinama gde su Srbi na vlasti? U određenim zakonskim projektima komunalne delatnosti čak nisu ni statistički popisane, a Vlada ih je poslala u Skupštinu. Pre nekoliko dana smo, ne mogu se tačno setiti, u obrazloženju jednog zakona ima popisan javni sektor, javna svojina komunalnih preduzeća itd, izostavljena su preduzeća sa KiM. Danas Srpska država ima svoje predsednike opština, direktore komunalnih preduzeća čiji je osnivač i tendenciozno ih Vlada nije uzela u obzir, nije ih popisala. Kada će dokument, kada će rasprava o KiM u Skupštini i, na kraju, kako ćete ovo primenjivati na KiM? To nas interesuje, zato smatramo da ulazite u jednu vrlo opaku avanturu. Možda je to tendencija države. Ako jeste, SRS je sasvim sigurna da je zadatak države i Vlade da uništi državu, da je potpuno uništi, da i to nešto što je ostalo u državi, u vlasništvu i što može da funkcioniše samo kada bi se politička atmosfera promenila moglo bi da funkcioniše kako treba. Ne mora uvek da bude loša tenderska procedura, ne mora uvek da bude javni sektor opterećen političkim pritiscima, uhlebljenjima, zapošljavanjima, pljačkanjima kroz javne nabavke, kroz tendere, kroz sve ono što objektivno opterećuje javni sektor. Vi danas ne možete da dobijete izveštaj DRI iz jednog preduzeća koje neće da nam da poražavajuće podatke i to su javni dokumenti na koje ni jedna državna institucija neće da reaguje. Postoji li neka krivična odgovornost? Sve smo rešili tu, hajde sada da poveravamo komunalne delatnosti privatnom sektoru. Mi nemamo ništa protiv toga i vrlo smo ovde bili restruktivni, ali smatramo da su razlozi da ove tri delatnosti ostanu pod državnom upravom apsolutno opravdani i argumentovani. Čak smo se rukovodili time da taj odnos 51:49 bude destimulišući. Ministre, ne može neko ko proizvodi i distribuira vodu da bude na gubitku, ne može. Jedna je ozbiljna investicija i trošak, to je mreža. O mrežama možemo da pričamo sa dva aspekta. Jedan je aspekt što su već urađene i u cenu poslovanja su već ugrađeni troškovi izgradnje mreže. Onaj ko distribuira vodu više nema ozbiljan trošak. Morate da shvatite, sa ekonomskog aspekta u ovom sektoru cene se opterećuju graničnim, a ne prosečnim troškovima i to nije dobro. To pokazuje apsolutnu nezainteresovanost onih koji ovo predlažu da se štiti javni, odnosno državni interes. Ako već idu subvencije, pa neka idu subvencije za javni sektor. Zašto bih ja bio poreski obveznik koji će izdvajati za Republički ili lokalni budžet i da se iz tog budžeta subvencioniše jedan građanin opštine koji je sada vlasnik, odnosno upravlja vodovodnim snabdevanjem? Zašto je to tako? Gde je tu ekonomska, politička logika? Jednostavno je nema i to nije dobro. Da ne govorim o bezbednosnim aspektima, da govorimo o priči kakvo je stanje na mrežama, koliki su gubici. U Novom Sadu gubici su kada izađe voda iz postrojenja za prečišćavanje do fakturisane vrednosti 30%, i to u Novom Sadu, a zamislite šta je na jugu Srbije ili u Banatu, šta je u nekim opštinama koje su zaista na donjoj granici egzistencije i preživljavanja. Šta nas uveravate? Da će privatni kapital da se opredeli da restrukturira mrežu? Neće ministre, nego će postojeći potencijal da eksploatiše maksimalno, ne vodeći računa o socijalnoj komponenti cene, podići će cene i to će se pretvoriti u javašluk i haos. To će primorati državi na regulaciju, a država nema adekvatne mehanizme regulacije ovih delatnosti kada se povere privatnom sektoru, naročito država kao što je Srbija u kojoj sudstvo, tužilaštvo, inspekcijski organi jednostavno nisu sposobni da se obračunaju sa problemima. Ovde sam sto puta govorio o problemu vodovoda u Surdulici. Da vidite primer bezobrazluka političke drskosti rukovodstva i opštine i javnog preduzeća. Ministarstvo napiše jedno rešenje da cena nije dobra, pa ministarstvo napiše i drugo rešenje da nisu cene u redu, pa Upravni sud donese odluku da cene nisu kako treba i niko u državi neće da preduzme ništa. Lokalno rukovodstvo uzme pa kaže – šta vas briga, ne može vam niko ništa. (Zoran Krasić: To je DS.) I SPS, zajedno su tamo na vlasti. (Predsedavajući: Molim vas gospodine Krasiću da omogućite govorniku nesmetano izlaganje.) Kod sebe imam ministre, evo, ovu sve dokumenti vezani za taj problem. Kaže vam tužilac – rešiće se slučaj kada dobijemo presudu Upravnog suda. Pa, dobije presudu Upravnog suda, i to stoji. Evo, jedno rešenje ministarstva, drugo rešenje ministarstva, presuda Upravnog suda, tri godine se građanima se cene naplaćuju suprotno zakonu. Imate sud koji vas obaveštava da je 15 predmeta po tom pitanju istekao rok, zastareli, pa jedno, pa drugo, da više ne čitam, da ne uzimam vreme poslaničkoj grupi. Zamislite sada kada država nije spremna da se obračuna sa nesposobnima, neodgovornima i kriminalcima u svojim redovima, kako će se obračunavati sutra sa ovolikom gomilom slabosti, sa privatnim sektorom? Zato SRS vrlo jasno traži, ministre, ove tri delatnosti morate zadržati u vlasništvu i u dominantnom upravljanju države. Morali ste da restrukturirate javni sektor, morali ste da podelite komunalna preduzeća, da se odvoje delatnosti, jer distribuciju vode u javnom preduzeću, odnosno bilanse poslovne javnog preduzeća ne opterećuje prodaja vode, nego sve ostale delatnosti koje se nalaze u tom komunalnom preduzeću. Deset posto ukupne potrebe vode čovek dnevno koristi samo za piće. Sve ostalo koristi na druge potrebe. Ako se nađe taj genijalac, koji će da me ubedi da pod tim okolnostima javno preduzeće može da posluje negativno, onda je ovde neko stvarno lud, a mi nismo. Tako je. Prema tome, ministre ja vas molim, SRS zahteva da još jednom razmotrite ovo, da prihvatite ovaj amandman, nećete pogrešiti, uveravamo vas u to. više ne želimo da komentarišemo da prepoznamo ni jednu dobru nameru Vlade Republike Srbije. Od Kosova pa naovamo dokaza je milion. Ali, ovo je nešto što možete da prihvatite, treba da prihvatite, sačuvaćete jedan resurs, a kasnije institucionalno, zaista verujem, kada na izborima narod raščisti sa evropskom politikom da se vlast poveri odgovornim ljudima, da raščiste sav nered, haos i đubrište u javnom sektoru, kako bi se ovim delatnostima mogli baviti na adekvatan način. Hvala.
Reč ima ministar, dr Oliver Dulić. Izvolite.
Hvala puno, uvaženi gospodine Stevanoviću. Kao prvo mislim da ste vi ušli u jedan raskorak između onoga što je suština ovog zakona i svrha ovog zakona, sa jedne strane i jedne vrlo dobro obrazložene političke debate koju pokušavate da voditi. Kao prvo, Zakon o komunalnim delatnostima ni na jedan način nije ovaj, koji ja danas branim ovde, predviđao privatizaciju javno-komunalnog sektora i to bih voleo da mi kažete gde tačno piše, na koji način će se uopšte sprovoditi privatizacija. To je uredio jedan drugi zakon i dobro je da ga je uredio, to je Zakon o javno-privatnom partnerstvu i koncesijama, koji se paralelno tokom ovog skupštinskog zasedanja ovde debatuje. I jedan id rugi zakon su potpuno usaglašeni i treba da reše nekoliko ključnih stvari koje smo mi prepoznali da postoje. Kao prvo bih rekao da većinu ocena koju ste vi ovde dali o stanju u komunalnom sektoru, delimo i mi. Dakle, stanje nije dobro. Komunalna preduzeća su decenijama unazad bila mesta u koja se zapošljavalo po različitim osnovama, u kojima je bilo jako mnogo problema, što se tiče neracionalnosti trošenja, koji su imali cene komunalnih usluga, koje nisu odgovarale kvalitetu komunalnih usluga koje su pružane. Takođe, činjenica da ništa nije sprečavalo privatni kapital da uđe u komunalna preduzeća u proteklih nekoliko godina i on je ulazio, ali je ulazio na način koji nije bio kontrolisan od strane države i iskustva su pokazala da ne postoji, u mnogim slučajevima ne postoji jasna nemara da se zaštiti javni interes, što govore veliki problemi koji danas postoje u sprovođenju ugovora koji su potpisani, sa jedne strane, između lokalnih samouprava, odnosno komunalnih preduzeća, sa druge strane, sa privatnim investitora. Upravo iz tog razloga je bilo potrebe da se donesu ova dva zakona, da bi se kreirao ambijent u kome će se definisati procedure na koji način može da se dođe do unapređenja komunalnih usluga, koji će biti veoma jasne i precizne, podrazumevaće nekoliko stepena odlučivanja, definisaće vrlo jasno metodologiju zaštite javnog interesa i ono što je najvažnije, omogućiti da se komunalni sektor u Srbiji razvija. Danas, kada vi govorite ovo što govorite i kada bismo striktno primenili vaš amandman, mi bismo imali jednu zamrznutu sliku u kojoj se nikada ništa u Srbiji ne bi desilo u oblastima koje ste spomenuli, a u kojima je najlošija situacija u odnosu na sve druge situacije, a situacija nije sjajna. Dakle, vi pričate o tri stvari: o vodosnabdevanju i proizvodnji vode, pričate o upravljanju otpadom i regionalnim deponijama, pričate o postrojenjima za prečišćavanje otpadnih voda, kanalizaciji, pričate o daljinskom grejanju. Dakle, ne pričate o deponijama, o otpadnim. Odlično. Izvinjavam se. Hajde sada da pričamo o sve tri oblasti. Samo 38% domaćinstava u Srbiji ima kanalizacionu mrežu. Dakle, 62% uopšte nema kanalizaciju, još uvek postoje septičke jame, odnosno postoje klozeti van stambenih objekata u kojima naše građanstvo živi. Od toga samo 6%, dakle od tih 34%, samo 6% otpadanih voda se prečišćava na način koji je u skladu sa standardima, koji podrazumeva biološko-hemijski tretman otpadnih voda, odnosno sprečava da se toksične materije i biološka zagađenja izliju u vodo tokove odnosno podzemne vode. Katastrofalna situacija i ponavljao sam više puta, da je stanje sa postrojenjem za pročišćavanje potpadnih voda, odnosno kanalizacionim mrežama, verovatno jedno od najlošijih stanja, kada pričamo o zaštiti životne sredine u Srbiji i da je to stanje u koje treba da se investira u godinama, koje su pred nama, ogroman novac. Samo u ovom trenutku postoje potrebe za investiranje preko 20 milijardi dinara u kanalizacione mreže i postrojenja za prečišćavanje otpadnih voda. Samo u ovom trenutku. To su potrebe naših građana. To su zahtevi lokalnih samouprava koje idu prema nekome. Od toga je realno da se deo sredstava dobije iz evropskih fondova i vi ste takođe svedok da se na tim projektima radi, negde se uspe, negde se ne uspe. Ali, suštinski mi ne možemo kanalizacionu mrežu u Srbiji da razvijemo tako da našim građanima omogućimo da imaju pravo u 21. veku, da imaju normalnu kanalizaciju i da ih na kraju te kanalizacione mreže čeka jedno postrojenje za prečišćavanje vode, koji neće izliti sve te hemikalije i fekalije u vodo tokove, u reke, dakle da im omogućimo to pravo, ne možemo sami kao država, u decenijama koje su ispred nas. Dakle, nemoguće je taj novac naši iz budžeta. Nema generisanja novca kojim će se samo jedna ta stvar obezbediti. Postoje dva načina finansiranja. Jedan način finansiranja, pored budžeta, je da se koriste evropski fondovi i oni se koriste, ali su i oni limitirani i drugi način je da omogućite da uđe neki kapital, koji će kroz javno privatno partnerstvo finansirati izrade kanalizacionih mreža i omogućiti ljudima, a ljudi hoće da plate i da dobiju kanalizaciju. Dakle, ljudi su spremni da plate, samo da ne moraju više da idu u klozete, koji se nalaze izvan kuća ili da svaka dva-tri meseca prazne septičke jame i da imaju ogromne probleme zbog toga. Dakle, ljudi su spremni da plate za to. Mi ne kažemo da će to obavezno i da se desi, ali treba omogućiti da se to desi, pod strogo kontrolisanim uslovima. Isto važi i za sve drugo. Odmah ću vam reći jednu stvar. Pošto ste najviše vremena proveli obrazlažući zašto ne vodosnabdevanje. Mi smo juče na odboru prihvatili amandman koji je pitanje vodosnabdevanja definisao onako kako ste vi predložili. Dakle, vodosnabdevanje neće moći da se poverava nikom drugom, osim javnim i komunalnim preduzećima ili privrednim društvima koji imaju većinski državni kapital. Dakle, voda i isključenja iz toka, sve ostalo će moći da bude povereno i drugačijim privrednimdruštvima samo iz razloga što je to jedini načina da ova država, ne ove godine, ne sledeće godine. Vi pričate o izborima, pa možda ćete vi na izborima da pobedite i danas da krene prvo javno privatno partnerstvo da se uspostavi, ono neće biti uspostavljeno pre maja sledeće godine, zbog toga što postoje komplikovani mehanizmi, kontrole javnog interesa. Dakle, mi donosim zakon koji treba u budućnosti da obezbedi da se komunalna infrastruktura razvija, da je razvija, u ostalom i privatni kapital, a da u sve kontrolne mehanizme pokušamo da zaštitimo sve ono o čemu vi pričate, sam opravdanim strahom. Meni je jasno da je Srbija zemlja u kojoj vlada uverenje o jednoj potpunoj anomiji u kojoj nema nikakve vlasti, u kojoj nema nikakve državne kontrole. Sa tim se ne slažem i vi ste ovde naveli nekoliko primera, pa upravo činjenica, da revizori pretresaju javna komunalna preduzeća i da vi to kao poslanici dobijate kao izveštaj. Upravo, činjenica da sudovi na to reaguju govori o tome da se uspostavlja mehanizam kontrole i da te greške koje se dese sigurno neće biti ponovljene u narednim godinama. Slično je bilo i sa ministarstvima. Teško da se može reći da sada nakon dve ili tri godine od kada je revizor počeo da radi svoj posao ljudi zaposleni u ministarstvima koji se vode tim administrativnim poslovima, poslovima knjigovodstva mogu da prave slične greške. Dakle, to je jednostavno sistem koji se uspostavlja. Slično će verujem biti i sa javnim komunalnim preduzećima. Dakle, mi ovde pričamo o potrebi da naš narod, naši građani dobiju kanalizaciju, da dobiju grejanje, da ne jure svake godine drva, ugalj, da na kraju krajeva smanjujemo emisiju gasova staklene bašte. Mi pričamo ovde o tome da ljudi dobiju normalnu komunalnu uslugu kada pričamo o gradskom osvetljenju, kada u budućnosti budemo pričali o šinskom saobraćaju, kao što je beogradski metro, mi dakle, pričamo ovde o osnovnim stvarima na koji našu ljudi imaju pravo, a to pravo im je onemogućeno zbog teške ekonomske situacije u kojoj se ova zemlja nalazi decenijama unazad. Upravo stanje komunalnom sektora koji danas imamo je posledica činjenica da se u taj sektor nije ulagalo, jer država nije imala para. Kada bi smo prihvatili ovaj vaš amandman ovako kako ste ga predložili, to bi automatski značilo, da ne bi postojali ni poslovni planovi bilo koga od privatnog kapitala da uđe u ove oblasti koje ste predložili, ne bi postojali. Zašto vi nekom ograničavate? Pa možda će da bude odnos 49, prema 51, kao što ste vi ovde predložili, a možda i neće. Možda će u nekom gradu da bude samo 30 % privatnog kapitala, 70% će zadržati komunalno preduzeće koje danas upravlja i koje će mreže koje su decenijama iza razvijalo uneti kao svoj osnivački kapital u to privredno društvo. Možda će se i to desiti. Ponavljam, to nije pitanje za ove ljude ovde, to je pitanje za raspravu o Zakonu o javno-privatnom partnerstvu. Molim vas da te segmente koje se tiču rasprave o ekonomskim mehanizmima, kako se uspostavlja jedno privatno partnerstvo, postavite ministru Ćiriću. Mi ovde samo branimo princip da smo omogućili da se javno-privatna partnerstva i privatne investicije dese u komunalnom sektoru u svim oblastima, osim proizvodnje vode i vodosnabdevanja, trolejbuskog saobraćaja, upravljanje grobljem, jer su to potrebe naših opština, to su potrebe komunalnih preduzeća. Za sam kraj, pošto stvarno ne bih ulazio u debatu, mislim da je ona dobra i da je korisna, postoji dosta ljudi u ovoj zemlji koji su jako dobro živeli od komunalnog sektora i kojima zamrznuta slika svakako odgovara najviše. Oni pokušavaju da iskreiraju jednu atmosferu u kojoj će sada, zahvaljujući ovim zakonima, divlji i privatni kapital pojuriti u komunalna preduzeća i sve rasturiti, da će se obavezno podići cene našim građanima, da će se otpustiti pola radnika u tim komunalnim sektorima i da će se na kraju sve to razbacati. To je pokušaj da se, mislim čak kroz ideološku raspravu o tome da li i privatni kapital valja ili ne valja, kroz uporno insistiranje na tome da sve mora da bude državno i društveno i da je to jedini model u kome se štiti javni interes, a da bi bilo kakav ulazak privatnog kapitala taj javni interes doveo u pitanje i to je, naravno, pokušaj da se deluje na razne aktere u društvu, uključujući i sindikate, da se ovi zakoni povuku iz procedure. Ovi zakoni neće biti povučeni iz procedure, oni će biti izglasani. Mi smo imali dovoljno razumevanja za sve one koji imaju strah da će ostati bez posla ili da će skočiti cene komunalnih usluga, zahvaljujući ovim zakonima. Možemo da kažemo da niti ima razloga da skoče cene komunalnih usluga, niti ima razloga da bilo ko ostane bez osla. Dakle, hajde da razdvojimo ta dva straha. Mehanizam koji se uspostavlja radi kontrole je nekoliko puta strožiji od mehanizma koji danas postoji u skladu sa zakonima koji su danas na snazi, jer vi vrlo dobro znate, vi ste danas mogli da uspostavite javno privatno partnerstvo u nekim oblastima. Dakle, mehanizam podrazumeva ne da gradonačelnik donosi odluku o javnom privatnom partnerstvu, nego skupština opštine, dakle, odbornici koji su birani većinom građana sa teritorije jedne opštine, da se potom ta odluka predstavlja komisiji za javna privatna partnerstva koju formira država, koja samo ima savetodavno mišljenje, ali može da uoči eventualne nepravilnosti, pogotovo kada je u pitanju ugovaranje same javne nabavke. Dakle, uspostavili smo dvostepenost kontrole potpisanih ugovora da bi pokušali da zaštitimo javni interes. Na kraju krajeva, svako će imati pravo da učestvuje u samim procedurama kada je u pitanju uspostavljanje javno privatnih partnerstva i na taj način će se omogućiti neka vrsta konkurencije i nivelacije cena kroz ponudu koja će se dati. Kada pričate o tome da to ne valja zbog toga što ima loših primera, mogao bih da vam nabrojim sijaset dobrih primera. Naravno, uvek se u Srbiji loši primeri bolje čuju i insistira se na tome da se politika gradi na osnovu loših primera. Ne, ima i dobrih primera i siguran sam da će na osnovu ovih zakona da ih bude mnogo više. Ne komunalni sektor, nego naši građani traže bolje komunalne usluge. Neko to mora da finansira. Naši ljudi traže kanalizaciju, traže vodovod, traže gradsko osvetljenje, traže da imaju kantu i kontejnere ispred kuće, traže da im ne bude divlja deponija na svakom ćošku, traže da imaju bolji gradski prevoz, traže da imaju normalne uslove života, pristojne uslove života koji su adekvatni u 21. veku. To jedino može da se omogući ako se jedan ovakav zakon donese. Hvala vam puno.
Hvala, ministre. Ne razumem živahnost i potrebu da ometate ministra koji veoma pristojno govori, pa vas upozoravam gospodine Markoviću, gospođo Radeta i gospodine Krasiću da to ubuduće ne činite jer nije ni lepo ni pristojno. Pravo na repliku ima gospodin Stevanović. Izvolite.
Gospodine ministre, ni jednog trenutka nisam spomenuo proces privatizacije u komunalnom sektoru. Ne znam zašto ste to tako prepoznali. Znam da je privatizacija i znam šta je poveravanje delatnosti, ali onda vi koji kažete da ne znam i da ne prepoznajem tu razliku, kako onda ako nema privatizacije, kako će se stvarati konkurencija? To je jedno pitanje. To je jedna stvar. Druga stvar, kažete da Srbiji treba kanalizacija, da treba vodovod. Vi potcenjujete mogućnost i kapacitet ove države. Da li znate zašto Srbija nema vodovod i kanalizaciju, zašto je poražavajuća statistika koju ste naveli? Čitao sam izveštaj o delimičnom stanju životne sredine za 2010. godinu. To sam govorio kada smo usvajali Prostorni plan Republike Srbije. Da li znate zašto je to tako? Zato što su političke odluke u Vladi opterećene bolesnim ambicijama koalicionih partnera, pa onda umesto da pravite u jednoj sredini kanalizaciju, vi morate radno mesto međunarodnim multinacionalnim kompanijama u Srbiji da plaćate 10.000 evra. Morate da date zbog ludog političkog projekta 900 miliona iz budžeta Republike Srbije da bi jedna kompanija kao što je "Fijat" bila privatna. Ona je i dalje privatna. "Fijat" je uložio 100 miliona, a mi smo uložili 900 i nemamo para za kanalizaciju. Zato nemamo. Vrlo sam lepo rekao da kreditne linije koje ste povlačili su trebale na te stvari da se troše. To ima smisao, a ne na ludosti političke. Novac je proćerdan, prošao kroz ovu državu, a efekata nema nikakvih. Mi se trujemo neadekvatnom vodom. Mi nemamo kanalizaciju, nemamo postrojenje za pročišćavanje. (Predsedavajući: Vreme.) Da li mogu da koristim još minut, dva od vremena? (Predsedavajući: Ne možete. Dobili ste pravo da govorite po osnovu replike.) Da li mogu da koristim vreme poslaničke grupe?
Dobićete posle, prijavite se. Ima i drugih poslanika koji su se prijavili. Reč ima gospodin Radoslav Milovanović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe ZES.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, uvaženi gospodine ministre, predstavnici ministarstva, koleginice i kolege narodni poslanici, moj stav je da ne treba prihvatiti ovaj amandman. Pročitaću ga još jednom radi građana. Građani ovo treba da razumeju. Amandman na član 5. kaže – komunalne delatnosti iz člana 2. stav 3. mogu se poveriti isključivo javnim preduzećima ili privrednim društvima sa većinskim vlasništvom Republike Srbije ili jedinice lokalne samouprave. Ovo je vraćanje u vreme socijalizma i to centralističkog. Prihvatanje ovog amandmana bi suštinski promenio smisao zakona i tu je Vlada u pravu. Iz kog razloga? Član 9. ovog zakona o komunalnim delatnostima kaže – pod poveravanjem obavljanja komunalne delatnosti podrazumeva se vremenski oročeno ugovorno uređivanje odnosa u vezi sa obavljanjem komunalnih delatnosti ili pojedinih poslova iz okvira komunalne delatnosti između jedne i više jedinice lokalne samouprave i vršioca komunalnih delatnosti. Šta je zaštita monopola? Član 8. kaže – jedinica lokalne samouprave i vršilac komunalne delatnosti dužni su da na zahtev ministarstva dostave izveštaj, podatke i obaveštenja u vezi sa obavljanjem komunalnih delatnosti u roku od 15 dana od dana prijema zahteva. Dolazim iz istočne Srbije gde odnošenje komunalnog otpada je rešeno samo u centralnim gradskim opštinama. U opštini Kučevo samo gradska mesna zajednica i još jedna mesna zajednica imaju rešeno odnošenje komunalnog otpada. Većina komunalnih preduzeća je u krizi i oni su praktično paraziti opštinskih budžeta. Znači, veliki deo sredstava se iz budžeta, znači iz poreskih obveznika, građana, naplate komunalnih taksi, ulaže u komunalna preduzeća. Ovim zakonom se to sistemski uređuje i mislim da je ovo jedan od veoma dobrih zakona u nizu koje je ovo ministarstvo podnelo. Sa druge strane, iskoristio bih ovu priliku da pohvalim rad ministarstva iz više razloga. Ovo ministarstvo je finansiralo izradu Prostornog plana. U opštini Braničevskog okruga, konkretno, što se tiče opštine Kučevo, o dakle dolazim, dva miliona i osamsto je ovo ministarstvo uložilo u izradu Prostornog plana. Prostorni plan je vrlo važan za sve lokalne samouprave iz prostog razloga što smo u medijima čitali da je potrebno čak devet meseci da se pribave sve dozvole i sve ono što je potrebno da bi jedan investitor počeo da radi. Šef kabineta ovog ministarstva, Srđan Jovičić, je vrlo bio raspoložen što se tiče davanja dozvola, uputstva i ostalog. Mislim da nema poslanika koji nema njegov broj telefona. Ono što je važno, lokacijske dozvole u ovom ministarstvu se dobijaju u roku od nedelju do dve dana i to treba da znaju građani, jer je to vrlo važno što se tiče velikih projekata. Predlažem da svi poslanici glasaju za ovaj zakon, jer je ovo sistemski zakon koji rešava obične probleme građana i rešava ovo pitanje na duge staze. Prihvatanjem ovakvih amandmana potpuno bi se poremetio sam smisao zakona i onda zakon ne bi bio ovakav kakav jeste. Zato ću se založiti, što se tiče bar naše poslaničke grupe, a nadam se da će i većina poslanika podržati jedan ovako dobar zakon. Hvala.
Hvala, gospodine Milovanoviću. Reč ima gospodin Zoran Krasić.
Pa, nema ministra, ali hajde. Dobro, onda gospodine Novakoviću kad dođe ministar, vi mu prenesite ovo sve što ću da kažem. Prvo smo razjasnili da gospodin Stevanović nije pričao o privatizaciji, a kad neko čita amandman SRS, neka pročita da piše u zagradi 51%, to je vrlo važno da se ne preskače. Nego, da vas sada lepo obavestim, pošto sve ovo ima neku svoju predistoriju. Tamo negde 2000. godine, malo sam i ja učestvovao u pisanju Zakona o javnim preduzećima i delatnostima od opšteg interesa. Tada je prvi put zvanično omogućeno da preduzetnici i privatni kapital mogu da se uključe u vršenje komunalnih delatnosti, po osnovu poveravanja vršenja tih delatnosti. Ovde ste nabrojali tih 15 delatnosti, da sada ne ulazim u dalju raspravu. Znači, jedna je dimenzija tehnologija obavljanja komunalnih delatnosti, to ne obrađuje ovaj predlog zakona. Ovaj zakon, pre svega, definiše organizaciju sa gledišta statusa onih koji treba da pružaju komunalne usluge u najširem smislu reči. Ako smo to razjasnili, onda možemo da idemo dalje. Nije tačno da u našem ustavno pravnom sistemu ne postoji prostor za poveravanje vršenja određenih poslova iz oblasti komunalnih delatnosti, da kažem privatnom sektoru. Zašto nije tačno? Pa, od 1999. godine na ovamo privatni autobusi voze u Beogradu. Sećate li se, vi iz DS, da je kad je 1997. godine Vuk Drašković sa SPS pomerio Zorana Đinđića, da su krenuli i privatnici da se uključuju u ove delatnosti? Sećate li se da je Vuk Drašković vodio akciju da se privatizuje vodovod, to je sad ona druga tema, i ta njegova studija izvodljivosti se svela na to da samo Francuzi bolje znaju da čitaju vodomer od naših iz vodovoda i kanalizacije? Sad, šta je osnovna primedba koju mi zastupamo u našim amandmanima? Osnovna primedba je zato što je ovo zakon o kriminalnim delatnostima. Svaki predlog zakona u režiji DS ima u zagradi – zakon o kriminalnim delatnostima. Sada ću da vam objasnim, prosto i jednostavno. Čuli ste za Surdulicu, demokrate su na vlasti. Niste više? Oterali vas? Dobro. Idemo sada za Beograd, da vidimo kako je u Beogradu. Znate li vi demokrate da ste izmislili novi saobraćajni znak?
Gospodine Krasiću, hajde da idemo na amandman.
Samo se vi držite zakona, gospodine Novakoviću, i uživajte. Ako gledamo kakvo je stanje u Beogradu, DS i Đilas su izmislili novi saobraćajni znak – zabranjeno mimoilaženje tramvaja u krivini jer mogu da se sudare. Sve evropske standarde ste uzeli, i širina i razmak. Međutim, morate da stavite znak, da li da stavite Đilasa na sliku, da li EU, da li Borisa Tadića. Tramvaji kad treba u krivinu da naiđu, moraju da jedan stane, da prođe krivinu, da bi drugi prošao, jer mogu da se sudare. Nigde u svetu se ne sudaraju tramvaji, jer su pruge razdvojene, u Beogradu da se sudaraju. Napravili ste stajališta na Novom Beogradu. Došao vam Španac, brže rušite ta stajališta, 20 santimetara smo preterali. I vi pričate o evropskim standardima, i vi pričate o nečemu vrhunskom što će da se završi, o nečemu epohalnom što donosi ovaj zakon. Ko sme da vam veruje? Dalje, da li ste vi ovde postavili na pravi način temu? Malopre smo čuli, mada mi nije jasno šta reče ovaj poslanik pre mene, da li se hvali, da li se žali što su na vlasti, ali dobro, sve je to u redu, žali se čovek, bio kod ministra Dulića, popio kaficu, sve mu brzo završeno, pa naravno, i treba da se hvali. Ali, da li shvatate jednu stvar? Danas su cene komunalnih usluga izuzetno velike za građane Republike Srbije, bez obzira koja je lokalna samouprava. Tamo gde je ušao privatnik sa vršenjem nekih komunalnih delatnosti, pričao sam, Kovačica, iznošenje smeća, u startu sedam puta skuplje. Ali, to je dobar posao. Zašto? Zato što se uspostavlja novi monopol. Vi ovde čak i nemate rigorozne odredbe o kontroli cena komunalnih usluga. Zašto kažem da je zakon o kriminalnim delatnostima? Da li ste čuli Marića kako je objašnjavao kako to može jedan predsednik opštine na silu da progura neki posao i da dovede sve korisnike komunalnih usluga u bezizlaznu situaciju? Vi nemate ovde ograničenja. Komunalne delatnosti su od izuzetne važnosti jer su nezamislive za određeni prostor u kolko se ne obavljaju, voda, kanalizacija, prevoz itd.Tu velika opreznost mora da bude prisutna. Sve komunalne usluge u Srbiji, većina,dotiraju se od strane jedinica lokalne samouprave. Zašto? Zato što građani ne mogu da plaćaju komunalnu uslugu po tržišnim uslovima. Zašto ne mogu da plaćaju? Obećali ste da ćete da ih zaposlite. Otpustili ste ih. Obećali ste privatizacije, ima da im svane. Privatizacija znači gubitak radnog mesta. Čuli ste Dulića, sve će da bude dobro posle ovog zakona, samo da uđemo još u EU. Nikada mi nećemo biti članovi EU, ne žele nas. Ali, idete sa nekom pričom, uspavankom, ako možete ponovo nešto da prevarite nekoga. Proevropski koalicioni kapacitet, pa to vam je plavi most. Kao, svako ima koalicioni kapacitet, za 20 evra, za 30 evra. I to će da izvuče Srbiju iz ove krize. Zapetljavate još više ovu situaciju. Kaže – komunalna preduzeća su u katastrofalnom položaju. Vodite ta preduzeća 11 godina. Ko vam je kriv 11 godina, ko vam je smetao? Dobili ste donacije iz inostranstva. I to ste pokrali. Sada pričate – studija izvodljivosti, pa ovo, pa ono. Gde ortakluk može u Srbiji, da li ste normalni? Od ortačke kobile i mesto je kiselo. Dve opštine će da se dogovore oko deponije, oko ovoga, oko onoga. Jedan poginu zbog te deponije. Jedan dobio novo obezbeđenje, izgubio ono privatno obezbeđenje za deponiju i reciklažu sekundarnih sirovina. Ovo je zakon o kriminalnim delatnostima. Svaki vaš predlog zakona je o kriminalnim delatnostima. Zašto? Da se ugradi neko. Prvo ulazi na mala vrata, a onda ceo sistem ne može da funkcioniše ukoliko se ne povećaju cene komunalnih usluga. Kako će da se reši? Ili subvencijom, da se cuca iz opštine, iz Republike ili prema potrošačima. Evo vam je šamarčina za gas. Naterali ste ljude, vrlo interesantno, samo na gas. To je džabe. Evo, otkazuju ljudi. Naterali ste ljude da pojure za one lizing varijante. Svaki drugi auto je vraćen. Naterali ste ljude da kupuju stanove, pa ste se setili, vi isplaćujete kamatu bankama, vi pomažete građaninu tako što subvencionišete deo kamate i dajete bankama i punite džepove bankama, a Srbija tone, siromaši, siromaši i uspavanka, samo što nismo ušli u EU. Usput izmišljate nove saobraćajne znake – zabranjeno tramvajima da se mimoilaze u krivini, epohalne stvari. Glasate iz Bodruma. Oni koji su iz Bodruma glasali ili koji zastupaju tu teoriju, da li oni mogu nešto dobro da urade za ovu zemlju? Po definiciji ne mogu. Zato nećete imati podršku za ovaj zakon o kriminalnim delatnostima, bez obzira što ste prihvatili neke amandmane, kojima smo samo hteli da vam sredimo mentalno stanje, pošto smo videli da je nešto bolesno u ovom predlogu zakona. Pomerite tu zamrznutu sliku o lepoj Evropi i EU. Pomerite tu sliku, više vam niko to ne veruje, 80% građana ne želi da čuje za EU. Odmah dobijaju gastritis, odmah ih boli stomak. Zato što, kada se kaže – Evropska unija, to znači gubitak radnog mesta. To znači kriminalizacija društva do krajnje konsekvence. Danas je sve kriminalizovano u našoj zemlji. Evo vam kriminalizacije u ovom predlogu zakona. Vidi se između svakog reda šta je pozadina. Malopre sam vam pričao o Zakonu o održavanju stambenih zgrada. Poenta je nadziđivanje, dogradnja. Zašto? Pogledajte šta se radi po Beogradu. Idite kroz Rakovicu pa pogledajte. Ko to radi? Demokratska stranka, na čelu kolone. Priča o nepostojanju kanalizacije. Idite u Maričku ulicu da vidite, bespravno sagrađene zgrade, kanalizaciju ljudi sami napravili kada je to bio prigradski deo. Došlo po 50 stanova u stambenoj zgradi, kanalizacija više ne može da primi. Šta oni privatnici u privatnim zgradama - plaćaju vodu, a kanalizacija neće da im dolazi. Kako neko može da bude korisnik vodovoda, a da istovremeno nije i korisnik kanalizacije? Kako su se ovi priključili? To treba Dulić da odgovori. To treba organi da odgovore. Vi pričate o nekom haosu. Jedanaest godina svakoga dana, samo razmišljate kakav haos da napravite i gledate da sludite ovaj narod, da sutra na izborima odluči kravata. Hvala gospodine Novakoviću što ste me saslušali.
Nije bilo lako, ali reč dobija gospodin Dragan Stevanović.
Sada će vam biti lakše, gospodine Novakoviću. Moram samo da se oslonim na ono što je gospodin Krasić rekao. Nije više bitno to što Evropska unija neće Srbiju. Ono što je jako važno, što je u Srbiji sazrela svest da ne trebamo tamo da idemo. Konačno su procenti da se ne ide u Evropsku uniju na strani Srpske radikalne stranke i mi zbog toga uživamo, drago nam je i verujemo da će to biti jedna lavina do sledećih izbora. Hoću da komentarišem nešto što je gospodin Milovanović rekao malopre, on je napustio. On je imao ideju da pohvali ove ljude iz Ministarstva i ministra i Ministarstvo. Zaista nemam ništa protiv toga, ko će koga, nego svoj svoga da hvali. Nije tu ništa sporno. Ali, znate šta je ovde problem? Što je pogrešio vreme u kome treba da se javi i što je apsolutno pogrešio temu. Niti sam ja govorio o odvoženju čvrstog otpada deponijama itd, niti je Srpska radikalna stranka tražila da ovo ostane u vlasništvu države, odnosno da se isključivo poverava državi, javnim preduzećima. Konkretno tražimo vodovod, kanalizaciju i toplotno grejanje. Zamislite sada, Demokratska stranka kaže Srpskoj radikalnoj stranci - vi nas ovim amandmanom vraćate u doba komunizma. Sada ću ponovo da čitam statistiku. Evo vam statistički pregled, vlasništvo otpadnih voda u Evropi, u koju nećemo da idemo. Kaže – Austrija 96% državno vlasništvo, Belgija 93% državno vlasništvo, a ovih 7% nije privatno, nego je mešovito partnerstvo, Bugarska 84%, Hrvatsku ne mogu da čitam, Kipar 100%, Danska 100%, Finska 100%, Nemačka 96%, Mađarska 80%, Island 94%, Litvanija 100%, Italija 80%, Malta 100%, Norveška 100%, sve beda do bede. Vi genijalci znate šta je liberalni kapitalizam, a ovo su sve kreteni, ne znaju. Oni su državi poverili kanalizaciju i vodovod na upravljanje. Znate koliko je to bedno kada ne birate način kako ćete nešto što je neodbranjivo da branite? Nije posao države da subvencioniše "Fijat", nego da pravi kanalizaciju. Kada govorimo privatizaciji, nije posao države da privatizuje vodovode sutra, nego da privatizuje "Zastavu". Tako se stvara tržišna utakmica. Nije posao države da finansira radna mesta kako se danas finansiraju u Srbiji, domaća, mala i srednja preduzeća grcaju, a vi plaćate multinacionalne kompanije, pa nam ministar kaže – biće zdravija usluga. Što je problem grejanje danas, generalno? Što narod nema pare da plati grejanje? Šta se dešava onda? Onda dođe do izražaja socijalna komponenta države, pa ili subvencioniše te koji nemaju da plate ili im opraštaju, reprogramiraju dugove ili se već nalazi model. Šta hoćete? Da privatnik to radi? Očekujete da će jedan privatnik da toleriše meni, kao korisniku grejanja, što ne plaćam? Neće, on se rukovodi ekonomskom logikom i to je normalno i zato privatni sektor ne sme ovde da bude dominantan, zato što su ovo delatnosti, ove tri delatnosti imaju socijalnu dimenziju i socijalni aspekt u državi koju ste ekonomski uništili. To je problem i zato smo protiv ovoga. Kada budete izgradili institucije, nadam se da više nećete imati priliku, da jednog okružnog javnog tužioca, da niko na senku ne sme da mu stane, tada ćete moći da računate na institucije koje će biti spremne da se obračunaju sa privatnim sektorom koji distribuira vodu ili skuplja kanalizaciju. Sada, kada institucije države ćute i puštaju da zastarevaju problemi koji se tiču javnih komunalnih preduzeća i usluga, nemojte da nam kažete, što se ne obračunate sa Miškovićem, što se ne obračunate sa nekim ko vam duguje 500 milijardi dinara na ime poreza i doprinosa, da vidite koliko će para za kanalizaciju da bude. Vrlo jasno smo rekli, država ima ekonomski interes da ovo zadrži u svojim rukama zato što će biti u prilici da bolje usluge ponudi, jer kreditne linije za ovakve stvari su jako povoljne za državu, a država ima interes zato što će da ulaže u infrastrukturu i da povećava prinose. Mreže su po Srbiji izgrađene, prinosi treba da se povećavaju tako što će se povećavati mreže i broj korisnika. Za to ne treba puno pameti, treba politička volja, ali je to problem, što je kod vas nema, što vas država interesuje kao prošlogodišnji sneg. To je problem. A ne ovde da se javljaju poslanici da hvale ministra. Ministar je ovde da se kudi. Slažem se da ima primera u Srbiji gde su stvari korektne, gde je javno i privatno partnerstvo uspostavljeno na korektnim odnosima, ali u jednoj znatnoj manjini u odnosu na ono što je haos i javašluk. Pričao je Dušan Marić, evo vam ovde ugovor POR Veber-Veber iz Vladičinog Hana, šta su sve obećali ugovorom, što ne ispoštuju? Kontejnere i transfer stanicu i učešće u troškovima, pa ništa ne poštuju. Koji je problem? SRS vas vraća u komunizam? Godine 2006. je došao MMF i tražio restrukturiranje javnog sektora. Sada je 2011. godina, niste korak napravili u tom smislu. Nemate više priliku, gotovi ste. Narod će sa vama raščistiti na sledećim izborima. Narod više neće da živi u evropskim fantazijama. Hoće da mu neko garantuje zdravu državu, zdravu instituciju. Hoće da neko pred njega izađe sa argumentima i da mu kaže – da, danas ćete se odreći toga zato što će vašoj deci biti bolje, ali kada izađete sa snagom argumenata niko vam to neće zameriti. Fantazije vaše više niko neće da sluša, da pričate vi o evropskim vrednostima i branite zakon, 90% Evrope, dve države na evropskom kontinentu u privatnom vlasništvu imaju ove sektore komunalnih delatnosti, Francuska i Velika Britanija i sve manje veruju u efikasnost privatnog sektora u ovim oblastima. To je opšti stav i mišljenje u toj vašoj EU. Muka mi je kada moram da ih pomenem, zbog KiM pre svega. Hoćemo sednicu, da razgovaramo šta se dešava, kakvi su vaši planovi i namere, da li će neko iz Vlade to da nam kaže? Tu je problem. Pustite vi to, mi vas vraćamo u komunizam. Vi još niste izašli iz komunizma. Ne samo da niste izašli, nadgradili ste ga. Vi ste neokomunisti. Hvala.
Samo zbog javnosti, predsednica Skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović, je četiri puta uzastopce obrazložila proceduru i rokove u kojima će biti zakazana sednica na kojoj će se raspravljati o problemima na KiM. Reč ima gospodin Buha Milorad.
Ministar je u svom izlaganju rekao da država nema para za razvoj komunalnih delatnosti i to je, moramo reći, jedna notorna laž. Država je imala pare, ali ih nije namenski potrošila. Nije uložila u ono za šta je te pare dobila. Ove ću navesti nekoliko gradova koji su imali intenzivan period izgradnje, između ostalog izgradnje komunalne infrastrukture. Počeću od Subotice, s obzirom da je ministar tamo rođen i jako dobro zna, povremeno odlazi u Suboticu, zna da je u poslednjih 15-ak godina u Subotici izgrađeno 15-20% komunalne infrastrukture za 15 godina. Iz kojih sredstava? Iz privatnih sredstava. Znači, bilo je privatnog učešća. Privatnici su izdvajali. Na temelju čega su izdvajali?Na temelju određenih ugovora o učešću svakog privatnika u komunalnoj izgrađenosti komunalnih sistema. Sada se postavlja pitanje, nema ministra, ali nadam se da ćete mu to preneti, saradnici koji su ovde prisutni, šta je sa učešćem privatnika koji su ulagali nekada u nelegalne objekte, a nekada u legalne objekte? Izgradili su komunalnu infrastrukturu i sekundarne vodove i primarne vodove i magistralne vodove itd. Uložili su vlastita sredstva i na kraju, kad je to bilo sve završeno, kad je to na temelju određenog ugovora preuzelo javno preduzeće, time su privatna sredstva prešla u državni kapital. Danas gotovo sva komunalna preduzeća imaju problem kako u svojim bilansima da prikažu to privatno učešće. To je to privatno učešće koje su ljudi namenski uložili u razvoj komunalne infrastrukture. Gde je sada tu pola tih sredstava? Da li postoji u sistemu, da li postoji u ovom zakonu ili nekom drugom zakonu refundacija tih troškova?Ukoliko privatnika učestvuje u komunalnoj izgradnji, on mora da zna zašto učestvuje, koje je njegovo učešće, koji je postupak refundiranja njegovih troškova ili je to puki poklon. U ovom slučaju to je puki poklon, jer mi nemamo izrađeno, pa ni ovaj zakon ni jednom rečenicom ne govori o tom vlastitom učešću izgradnje komunalne infrastrukture. Gde je tu država? Država je dobila ta sredstva. Preduzeća koja se bave tim poslovima izgradnje komunalne infrastrukture ta sredstva su dobila, oni su to naplatili. Šta je sa onim sredstvima koja su građani dali, a nisu dobili komunalnu infrastrukturu? Gde su ta sredstva? Da li to iko zna? Da li je to ikoga briga? Da li to ministar i njegova ekipa u današnjem ministarstvu zna koji obim sredstva, da li to iko prati? Niko to ne prati. Mi nemamo na nivou države relevantne podatke o tome koliko je koje komunalno preduzeće izgradilo na ovaj način, na onaj način itd, sve ono što se tiče komunalne infrastrukture. Da li to znaju u lokalnoj samoupravi? Ne znaju. To je jedno beznađe u komunalnom sistemu. Zato vam kažemo – ne vredi vam sve ovo, zato što vitalnu stvar niste rešili. Morate od korena krenuti. Vi ste zabatalili koren, krenete od lišća i od toga nema ništa. Dođe jesen, lišće padne, ponovo se javi, ponovo pada itd. Nemamo sistem. Morate napraviti strategiju. Bez strategije ne ide. Ne možete dati privatnom sektoru. Srpska radikalna stranka kaže – trebate omogućiti ljudima da ulažu i ulagali su. Ministar kaže da nisu. Jesu, ulagali su. Bilo je privatnog partnerstva. Ljudi su gradili sekundarce u svakom gradu, u svakom selu gde su došle izbeglice posle 1995. godine, pa čak i drugi. Gradili su, radili su i poverili su to. To su njihova sredstva. To su sredstva građana. Ulagali su i stvarali su, samo nije bilo domaćina da to oplodi, da unapredi i da stvori jedan zaokruženi sistem, a prevashodno država nije domaćin u ovoj oblasti. Kada govorimo o privatizaciji, gledajte, to je jedan žargon, ali morate imati zakon koji će omogućiti i javno privatno partnerstvo sa jasnim pokazateljima. Sada nije rasprava ovde, ali su vezana ova dva zakona. Član 5. gospodina Stevanovića i njegov amandman jasno upućuje kojim oblicima privatizacije se to može regulisati, odnosno kojim instrumentima omogućiti građanima da učestvuju i koja su njegova prava. Nemate to potpuno jasno definisano ni u ovom zakonu ni u Zakonu o javno privatnom partnerstvu. To ćete prepustiti lokalnim samouprava i onda je tu kriminal. Čuli smo od gospodina Marića, znamo kako se to radi u praksi. Dogovori se sa dva čoveka u javnom komunalnom preduzeću ili sa ljudima u opštini, predsednikom opštine, predsednikom skupštine ili nekim načelnikom u skupštini i onda je to privatni posao. Od javnog posla dobijamo privatni posao. Gde vam je socijalna karta? Ova vlast godinama govori o tome da će se napraviti socijalna karta. Subvencije u oblasti komunalnih delatnosti ne mogu bez socijalne karte. Zavlačimo, traje to predugo itd. Ne mogu bez socijalne karte da se oslobode određene kategorije stanovništva koja ne mogu izmirivati ovako visoke komunalne naknade. Ono što je najbitnije, glavni uzročnik inflacije u zadnjih desetak godina su intenzivan rast komunalnih usluga i drugih usluga javnog karaktera i to od 1. januara. Inflacija naša u januaru je 3-4%, u februaru 2% itd, samo zbog toga što javni sektor diže cene. Tu fali država. Tu falite vi kao vlasti. Vas to ne interesuje. Šta vas briga za građane Srbije, šta vas briga za običnog građanina, neka plaća, treba da plaća. On hoće kvalitetnu uslugu i treba da plati. Ma, treba da plati, ali mora da zna, ne može taj javašluk koji je u javnom sistemu, ne može to građanin Srbije danas da izmiruje i da podmiruje sve ono što vi kroz razne kriminalne radnje činite razbijajući taj sistem. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Živojin Stanković. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Obradović i Arsen Đurić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Simo Vuković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Mladenović. Povredu Poslovnika, koju sam učinio, reklamira gospodin Dragan Stevanović.
Izvinjavam se, ne reklamiram povredu Poslovnika, samo me interesuje, ne moguće da nemamo ovlašćenog predstavnika? Lično smatram da smo u načelnoj raspravi, da je neko konkretno bio ovlašćen, a ne šef poslaničke grupe ili zamenik šefa, pa ako možete samo sa sekretarom da vidite ko je, da bismo znali zbog vremena poslaničke grupe.
Zahvaljujem na ovoj sugestiji. Izvršićemo proveru, ali, koliko znam, nije bilo ovlašćenih, no papiri govore. Reč ima gospodin Bojan Mladenović.
Dame i gospodo, građani Srbije, narodni poslanici, što se tiče komunalnih delatnosti, sigurno je to jedna od najbitnijih delatnosti koja se tiče života i standarda građana Republike Srbije. Mnogi, međutim, smatraju da su ove komunalne delatnosti uređene u gradu Beogradu, što je daleko od istine. Samo ću na konkretnim predlozima i primerima, a u vezi sa ovim članom 10, na koji sam podneo amandman, reći kako i šta je na Voždovcu. Komunalne delatnosti, pre svega, podrazumevaju snabdevanje vodom za piće. Napomenuću da Ripanj, jedno od najvećih naselja u opštini Voždovac, iako je 21 vek, i dan dana nema kvalitetan vodovod. Dan danas imaju vodu samo tokom zimskih meseci, a kada dođu letnji meseci i kada treba da se zalivaju bašte i ostalo oni ostaju potpuno bez vode. Moram da vam napomenem da podunavska naselja imaju bezbroj izvora koja su potpuno neiskorišćena. Kada je u pitanju iznošenje smeća, takođe, ovaj problem nije samo na Voždovcu, nego i na svim rubnim opštinama grada Beograda, gde se po sedam dana ne odnosi smeće, odnosno jednom u sedam dana, a da su građani dužni da tih šest dana svoje smeće odlažu neposredno ispred svojih kuća. Upravljanje komunalnim otpadom, odvođenjem atmosferskih i otpadnih voda, nedostatak kanalizacione mreže je nedostatak u svim podunavskim naseljima, počev od Kumodraž sela, Jajnici, Rakovica selo, Beli Potok, Zuce, Pinosava, Ripanj ni jedno naselje nema komunalnu mrežu. Ono što je još tragičnije, Dušanovac, Lekino Brdo, Marinkova Bara i dan danas nemaju kompletnu kanalizacionu mrežu. Dan danas imaju ljudi septičke jame i dan danas se na divlje prikačuju na kanalizacione mreže. Upravljanje grobljima. Groblja takođe, Jajinci, Kumodraž selo, Kumodraž, Pinosava, nemaju dovoljno kapaciteta, nemaju gde da se sahranjuju mrtvi. Grad ne reaguje. Opštine ne otkupljuju susedne parcele, odnosno okolne parcele kako bi se ovaj problem rešio. Pijace su takođe problem na Voždovcu. Dušanovačka pijaca već 20 do 30 godina nema osnovnu halu sa rashladnim uređajima za prodaju mleka, mlečnih proizvoda, jaja i ostalog što je neophodno. Održavanje javnih zelenih površina, dimničarske usluge, koje plaćaju apsolutno svi građani Beograda, a njih maltene niko ne koristi. Kada je u pitanju kvalitet komunalnih delatnosti, on podrazumeva, pre svega, kvalitet usluga i kvalitet cena. Ono što jeste predviđeno članom 10. stavom 2. jeste da izradi studije opravdanosti se pristupa kada predsednici opština, odnosno gradonačelnici nalažu izradu studija opravdanosti. Govorim o studiju opravdanosti kada se dve ili više opština udruže da bi ovaj kvalitet usluga bio bolji, da bi cena usluga bila niža. Ono što SRS predlaže ovim amandmanom jeste da to ne rade predsednici opština, odnosno gradonačelnici, nego da to radi upravo opštinsko veće, odnosno gradsko veće, jer samim članom 11, koji je naredni, kaže se da, ako se na osnovu ovih rezultata studije ovog zakona utvrdi opravdanost zajedničkog obavljanja komunalne delatnosti, opštinsko, odnosno gradsko veće podnosi skupštini jedinice lokalne samouprave upravo ovaj predlog. Kada su već u materiji, zašto ne bi i opštinsko i gradsko veće upravo dali predlog za izradu studije i time poboljšali način u ostvarivanju nižeg kvaliteta cena i kvalitetnije usluge na nivou opštine? Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Mladenoviću. Ovim je vreme predviđeno za raspravu poslaničke grupe SRS iskorišćeno. Radi informacije, ovlašćeni predstavnici o tačkama 7, 8. i 9. dnevnog reda su: narodni poslanik Siniša Stamenković, poslanička grupa PUPS; narodna poslanica Elvira Kovač, poslanička grupa Manjina; narodni poslanik Milisav Petronijević, poslanička grupa SPS – JS i narodni poslanik Radoslav Milovanović, poslanička grupa ZES. To je da ne bi bilo zabune. Dakle, nema ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe SRS. Gospodine Krasiću, ne možete dobiti reč, jer nema više vremena. Na član 11. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Mirko Munjić, koji ima reč. Izvolite.
Dakle, glava 5. reguliše pitanja obavljanja komunalnih delatnosti za dve ili više jedinica lokalne samouprave. Gde god je u pitanju obavljanje komunalnih delatnosti za više jedinica lokalne samouprave, mora se reći da su tu uglavnom u pitanju veći poslovi. Kada su u pitanju veći poslovi i veći projekti, normalno je da za to treba i više para. Gde je u opticaju više para, tu se izgleda pojavljuju i krupniji krokodili. Vi članom 11. stavovima 2. i 3, čije sam brisanje tražio, predviđate da se može ovlastiti opštinsko, odnosno gradsko veće za neka pitanja koja, kako vi kažete ne trpe odlaganja, da može i gradsko veće da donese odluku. Naš stav je da gradsko veće o ovim zajedničkim delatnostima ne treba da odlučuje, da o tome isključivo treba da odlučuje lokalna skupština i da nema te delatnosti koja se treba preneti na gradsko veće, da ono o njoj donosi odluku. U stavu 3. predviđate da u roku od tri meseca lokalne samouprave usvajaju ovaj sporazum. Čemu ovoliki rok? Pitamo se zašto vam treba rok od tri meseca? Na žalost, Republika Srbija je prilično prostorno mala. Kažem nažalost, zbog toga što se samo mi srpski radikali borimo da svi Srbi žive u srpskim zemljama. Da je ovo tako, mi se sigurno ne bismo protivili roku od tri meseca. U protivnom, zaista smatramo, pošto to nije tako i dok ne bude tako, ovaj rok od tri meseca je preterano dug rok. Dovoljno je da ovaj rok bude mesec dana, to je primerenije. Na kraju, gde su te lokalne samouprave, koliko su udaljene jedna od druge, da taj rok ne bi mogao biti mesec dana, dakle, da ne bi mogli da potpišu sporazum u roku od mesec dana. Hvala.
Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman. Za reč se ne javlja niko. Na član 17. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Sreto Perić, koji ima reč. Izvolite. U odnosu na vreme ne menja se ništa, jedino postoji ovlašćenje za gospodina Dragana Stevanovića, kao ovlašćenog predstavnika, koji će imati svojih 15 minuta.
Uvažene dame i gospodo narodni poslanici, gospodo predstavnici Ministarstva, prilikom komentara određenih zakonskih predloga, uvek tražimo motive predlagača o čemu se radi. Ono zbog harmonizacije sa propisima EU, to nas ne zanima i na svu sreću, sve veći broj građana Srbije, taj procenat je prošao 50 i iz dana u dan je sve više i više. Pokušao sam konkretno da vidim šta predlagača motiviše za jedan ovakav zakon. Sigurno je da gospodin Stevanović nije sigurno razumeo i kada je pričao o nekim privatizacijama, nije mislio konkretno na ovaj predlog zakona, nego o vama, pokušaj da date posao drugim subjektima, a ne javnim preduzećima iz okvira komunalnih delatnosti. Pošto to nije išlo onako kako ste vi želeli, konkretan primer je Veliko Gradište, jedna grčka kompanija je dobila posao iznošenja smeća, neposredno posle tendera je osnovala ćerka firmu, tu je bilo i firmi: jedna firma – jedan zaposlen, a pošto to nije išlo, građani Velikog Gradišta su prepoznali, pojavio se problem, promenjena vlast. Slični problemi su bili i u Velikoj Plani. Vi sada predlažete jedan zakon kojim bi ti problemi mogli da se reše. Ovo što smo imali do sada, iako je rečeno – maksimalan rok onome ko dobija komunalnu delatnost jeste 25 godina, imajući u vidu investicija, imajući u vidu učešće u infrastrukturu kod komunalnih delatnosti, vi ste dodeljivali uvek 25 godina. Ovaj zakon niti dovodi do poboljšanja usluga, niti do pojeftinjenja usluga, niti do otvaranja novih radnih mesta, nema ničega što je povoljno za građane. Ministar je rekao da nema sredstava. Ova država je imala pare, one su pogrešno usmerene. Da ne pričamo gde su otišle pare iz "Kolubare" i iz niz drugih firmi. U Bajinoj bašti samo u izgradnji stoji obaveštenje da građani nisu platili skoro milion dinara za grejanje jednoj toplani. Najveći broj su korektni i savesni potrošači, ali nema mogućnosti da oni to plaćaju. Ovde predlažete da će cene komunalnih usluga da se povećavaju, ali ne pričate kako podići standard građana da bi mogli da isprate te komunalne usluge, a da njihov opstanak i egzistencija ne budu ugroženi. Hvala.
Na član 19. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Živojin Stanković. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman. Za reč se ne javlja niko. Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman. Za reč se ne javlja niko. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman. Za reč se ne javlja niko. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Reč ima gospodin Ljubenović.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman ispred SRS na član 20. Predloga zakona o komunalnim delatnostima. Amandmanom na član 20. predloženo je skraćenje roka u kome su vlasnici prinudno uklonjenih vozila, stvari i drugih predmeta, dužni da preuzmu pre nego što ih vršilac komunalnih delatnosti proda da bi se namirili troškovi postupka podnošenja, ležarine i drugi troškovi. Predlagač ovog zakona je propisao da taj rok bude 120 dana, za koji SRS smatra da je predugačak pa je amandmanom predloženom da se ovaj rok skrati na 60 dana. Predlagač ostavlja mogućnost svakoj jedinici lokalne samouprave da sama odlukom utvrdi rok, ali da taj rok ne može biti kraći od 120 dana. Smatrali smo da bi to za vlasnika vozila, stvari i drugih predmeta moglo da prouzrokuje visoke troškove ležarine, što je zaista nepotrebno. Svako kome je nešto uklonjeno sa određenog mesta primetiće da ga nema i potražiće. U roku od 60 dana troškovi će biti duplo manji no u roku od 120 dana. Može da se dogodi da ukoliko se radi o nekom starijem vozilu ili predmetu da troškove ležarine budu veći nego što je njegova vrednost i da vlasnik treba opet da ga kupi od vršioca komunalne delatnosti koji ga je uklonio. Na ovaj način bi se ostvarile i uštede u pogledu prostora za odlaganje, jer samim tim što se stvari duplo brže preduzimaju biće potreban duplo manji prostor. Ovo je deo argumenata zbog čega treba prihvatiti ovaj amandman SRS i nadam se da će predstavnik Vlade ili ministar, koga ovde nema, biće dovoljno razuma da se ovaj amandman prihvati.
Zahvaljujem gospodine Ljubenoviću. Narodi poslanik Živojin Stanković je podneo amandman kojim predlaže da se posle člana 22. doda naslov iznad člana i član 22a koji su Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman koji je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo su prihvatili. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Odbor za urbanizam i građevinarstvo podneo je amandman na član 24. Predstavnik predlagača ga je prihvatio na sednici Odbora za urbanizam i građevinarstvo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Obradović i Arsen Đurić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga i Arpad Fremond. Reč ima gospođa Elvira Kovač.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, saradnici, žao mi je što gospodin ministar trenutno nije u sali. Dame i gospodo narodni poslanici, poslanici SVM su podneli amandman na član 25. Predloga zakona o komunalnim delatnostima, tačnije na stav 1. tačku 1). Radi javnosti ću ga pročitati - da se posle reči "finansijskim izveštajima" dodaju reči: "na osnovu metodologije, obrazovanja i korekciji cena komunalnih usluga". Naime, osnovna zamerka naša, poslanika SVM koju smo formulisali u amandman se odnosi na određivanje cena komunalnih usluga. U Predlogu zakona o komunalnim delatnostima stoji, odnosno predlaže se elementi za određivanje cena komunalnih usluga budu 1) poslovni rashodi iskazani u poslovnim knjigama i finansijskim izveštajima, 2) rashodi za izgradnju i rekonstrukciju objekata komunalne infrastrukture i nabavku opreme prema usvojenim programima i planovima vršiocima komunalne delatnosti na koje jedinica lokalne samouprave daje saglasnost, sa čime se slažemo i smatramo da je izuzetno značajno, 3) namena za određivanje cena je sama dobit vršioca komunalne delatnosti. Slažemo se sa drugim i trećim elementom određivanja cena, ali želela bih još jednom da naglasim - ovaj predlog zakona predlaže da jedan od elemenata za određivanje cena komunalnih usluga budu upravo poslovni rashodi iskazani u poslovnim knjigama i finansijskim izveštajima, što je, kada pogledamo, u potpunosti u redu i prihvatljivo. Međutim, stručnjaci ekonomisti smatraju da ovakav predlog bez speciziranja ostavlja mogućnost da korisnik komunalnih usluga bude nepotrebno opterećen dodatnim troškovima i samim tim da korisnik bude nepotrebno opterećen višim cenama komunalnih usluga. S toga smo mi predložili da se posle dela "poslovni rashodi iskazani u poslovnim knjigama i finansijskim izveštajima" doda da se ovi stvarni troškovi ustanove metodologijom o obrazovanju i korekciji cena komunalnih usluga i na ovaj način bi se došlo do stvarnih troškova i da se na osnovu tih istih stvarnih troškova odredi i cena komunalnih usluga. Naš osnovni cilj je bio da ne opteretimo dodatno korisnika komunalnih usluga eventualnim povećanjem cena. Naš amandman nije prihvaćen. Odgovor Vlade, odnosno obrazloženje zašto nije prihvaćen amandman je sledeće. Između ostalog, u njemu piše: "poslovni rashodi su ona vrsta rashoda koji su isključivo vezani za poslovanje i kao takvi se iskazuju u poslovnim knjigama". Zaista se nadamo da će to tako biti i u budućnosti i da ovaj naš apel da korisnike komunalnih usluga ne opteretimo višim cenama je zaista stigao do Vlade. Hvala.
Narodni poslanik Srđan Miković podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 25. doda novi član 25a. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Radoslav Milovanović podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 25. doda novi član 25a. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Mojisilović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Živojin Stanković. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Odbor za urbanizam i građevinarstvo podneo je amandman na član 26. Predstavnik predlagača prihvatio je amandman na sednici Odbora za urbanizam i građevinarstvo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Delić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS, gospodin Dragan Stevanović.
Član 27. ovog zakona odnosi se na subvencionisanje određenih kategorija korisnika komunalnih usluga. Pazite kako se i kroz zakon potvrđuju svi oni inkriminišući stavovi SRS u odnosu na ovaj zakon. Malopre smo rekli da distribucija, ako mogu da kažem prodaja vode, tog vida komunalnih usluga zbog opšte ekonomske situacije u državi zaista iziskuje subvencionisanje. To nije stvar samo u Srbiji, to je stvar svuda. U sektoru komunalnih delatnosti u određenim sektorima zaista potrebe za subvencionisanje zaista postoje. Postoje one interne subvencije koje ne idu direktno iz budžeta. To su interne subvencije, tako se zovu, u okviru komunalnih preduzeća gde se na kontu jedne usluge u preduzeću finansira drugi sektor tog istog preduzeća koji neprofitno posluje, itd. Ali, ovo su subvencije koje mora da utvrdi jedinica lokalne samouprave. Vlast kaže ovako – jedinica lokalne samouprave može utvrditi kategorije korisnika komunalnih usluga koji plaćaju subvencionisanu cenu komunalne usluge i iznos subvencije. Mi tražimo da jedinica lokalne samouprave utvrđuje kategoriju. Znate li šta su napisali u obrazloženju zašto odbijaju amandman? "Amandman se odbija iz razloga što nije celishodno zakonom obavezati jedinicu lokalne samouprave da utvrdi kategorije korisnika komunalne usluge koji plaćaju subvencioniranu cenu za svaku komunalnu uslugu". Čime ćemo ih obavezati? Čime ćemo ih obavezati i ko će ih obavezati ako to nije zakon? Ne znači da ako kažete u zakonu da jedinica lokalne samouprae utvrđuje i korisnike i visinu subvencija da to mora da bude i da veštački izmišljate korisnike koji će biti subvencionisani, ali tamo gde ima potrebe za subvencijom država, odnosno lokalna samouprava to mora da uradi. Ovo je vrlo tendenciozno. Ovim se stvara prostor da lokalne samouprave amnestiraju sebe obaveze da subvencionišu one korisnike kojima će eventualno usluge prodavati privatna preduzeća, odnosno privredna društva u većinskom privatnom vlasništvu. Ovo je manifestacija socijalne neodgovornosti. Državi je problem što se obavezuje lokalna samouprava, a nije joj problem što, u slučaju kako je definisano u Zakonu, ona to neće morati da uradi. Vi se sada hvalite socijalnom odgovornošću. To je država, to je Republika Srbija, to je lokalna samouprava, zakonodavac i to je socijalna odgovornost. Eto. Ko je sada u pravu? Ni vi ne negirate potrebu postojanja subvencija ovom sektoru. Zašto to do kraja ne bi bilo pod kontrolom i upravom države, bar ove delatnosti o kojima mi govorimo. Zato ovo niste prihvatili, zato Vlada ovo ne prihvata, zato ministar neće da sedi ovde. Ovaj zakon ne uvažava potrebe, niti razume trenutno stanje stvari na terenu. Možda iz razumeju i neće da ih prihvate i ne žele da ih ugrade u zakon. Srpska radikalna stranka danas ima obaveze da to kaže javnosti. Da kaže javnosti da i ovako tešku ekonomsku priliku u kakvoj se nalazimo nećemo moći da promenimo činjenicom da će privatni kapital da uđe u sektor pružanja komunalnih usluga. I ovo zaista pruža, znači pruža i stvara prilike i stvara osnov da korisnici komunalnih usluga sutra imaju zaista probleme u plaćanju komunalnih usluga koje će im nuditi, eventualno neka privatna forma, odnosno javno preduzeće, čiji je osnivač lokalna samouprava. Kaže, nije celishodno zakonom, pa čime je celishodno obavezati? Ko može da natera jedinicu lokalne samouprave na nešto ako to nije Skupština i zakon? Malo je javašluka, pa im dajte i ovde prostor za javašluk. Mislim da ste to trebali da prihvatite. Ovo ne bi ugrozilo ni na jedan način lokalnu samoupravu, ali bi dalo određenu sigurnost korisnicima komunalnih usluga.
Na član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo su ga prihvatili. Za reč se ne javlja niko. Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Miroslav Markićević. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Milivojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Odbor za urbanizam i građevinarstvo je podneo amandman na član 30, a predstavnik predlagača ga je prihvatio na sednici tog odbora. Za reč se ne javlja niko. Na član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo su ga prihvatili. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo su ga prihvatili. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 42. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite gospodine Stevanoviću.
Mi smo ovde tražili da se ovaj rok koji se odnosi, inače ovo su u okviru prelaznih i završnih odredbi položaj vršilaca komunalnih delatnosti. U stavu 1. se kaže – da oblici među opštinske saradnje, uspostavljeni do dana stupanja na snagu ovog zakona moraju se uskladiti sa odredbama ovog zakona, najkasnije u roku od 2 godine. Pazite, dve godine od dana stupanja na snagu ovog zakona. Sad pogledajte, apsurde. Malo pre je gospodine Ljubenović govorio, propisani rok, recimo u jednoj situaciji za stare automobile ilineke druge stvari koje se podignu ili sklone, minimalni rok za njihovo uzimanje od strane vlasnika je 120 dana. Pazite, to je četiri meseca. Četiri meseca će neko da čuva nešto i da čeka nekoga da se seti da dođe i da to skupi, a predlagač obrazlaže, znate rok od 60 dana je kratak. Ovde se ne radi o najdužem roku, nego se radi o najkraćem roku u kom se rešenjem propisuje da taj čiji je vlasnik dođe po to. Znači, to je vezano za ovaj amandman. Ali ovde je jedna vrlo čudna situacija. Zaista imamo problem sa rokovima i onaj rok gde smo tražili da lokalne samouprave moraju u roku od mesec dana da potvrde ugovore na svojim lokalnim parlamentima o toj među opštinskoj saradnji, tu se stavlja rok od 3 meseca. Pazite država propisala rok od tri meseca da zavede privremene mere u lokalnu samoupravu i isto toliko se daje lokalnoj samoupravi da donese odluke koje se tiču poveravanja delatnosti od opšteg interesa, odnosno komunalnih delatnosti. Pazite, kakav je to raskorak i koliko je to, da kažem, neoprezno i netemeljno sagledano i uzeto u obzir. Ovde se traži da se dokumenti, pazite, na osnovu kojih je uspostavljena među opštinska saradnja usklade sa zakonom dve godine. Prvo je problem što među opštinska saradnja do sada nije imala adekvatnu zakonsku regulativu da se uspostavlja. I ministar Dulić je tim lokalni samoupravama koje su mimo zakona, ne mimo zakona, ali bez pravne regulative, zakonske regulative ulazile u ovakve aranžmane, čestitao na hrabrosti za iskorak, iako to nije bilo u skladu sa adekvatnom zakonskom regulativom, koju tek sad usvajate. Zakon o javno privatnom partnerstvu, o komunalnim delatnostima, o svojini itd. I sada vi, obavezujete Vladu, ministarstvo, da donese sve podzakonske akte vezane za ovaj zakon u roku od 6 meseci, a lokalne samouprave, odnosno svi ti oblici među opštinske saradnje imaju dve godine da svoje dokumente usklade sa ovim. I kažete u obrazloženju, rok je ne primeren i ne adekvatan. Šta će da rade godinu dana? Ljudi moje, dete prohoda za godinu dana. Za godinu dana? Gde je odgovornost? Gde je efikasnost? Srpska Radikalna Stranka, jednostavno ne može da razume šta je motiv predlagača, šta hoćete i ako to bude sve išlo onako kako je i ovo napisano zaista možemo da pretpostavimo kako će biti poveravanje komunalnih delatnosti. Još jednom vas pozivamo, Vladu Republike Srbije i otsutnog ministra, ako već negde suša, da dobro preispita svoj stav i odnos prema amandmanu na član 5. Dali smo vam dovoljno argumenata, nadamo se da smo vas uverili da vodosnabdevanje, ali kako kažete to je već prihvaćeno na odboru, kanalizacija i toplotna energija, smatramo da zbog prirode komunalnih delatnosti, socijalnog, ekonomskog, političkog, bezbednosnog aspekta moraju da budu dominantno u kontroli države, odnosno privrednih društava u kojima većinu imaju državni kapital. Još jednom vas pozivamo, preispitajte to. Nije kasno, nemojte da zbog svega ovoga, Srbiji dodatno navlačimo omču oko vrata, nemojte da poučeni iskustvima o privatizaciji, okretanjima u javnom sektoru napravimo grešku koju nismo morali, a SRS vam je danas na nju vrlo, vrlo i konkretno i argumentovano ukazala. Hvala.
Narodni poslanik Srđan Miković podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 42. doda novi član 42a. Vladai Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Odbor za urbanizam i građevinarstvo podneo je amandman kojim je predložio da se posle člana 42 doda novi član 42a. Predstavnik predlagača je prihvatio amandman na sednici Odbora za urbanizam i građevinarstvo. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o amandmanima zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na pretres u pojedinostima 9. tačke dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O RUDARSTVU I GEOLOŠKIM ISTRAŽIVANjIMA. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Živojin Stanković, zajedno Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga i Arpad Fremond, Milisav Petronijević, Đorđe Milićević, Miletić Mihajlović, Dušan Marić, Vlada Milojković, Radiša Ilić, Milan Avramović, Tomislav Ljubenović, Dobrislav Prelić,Nikola Savić, Dušanka Plećević, Zoran Popović, Ljubomir Kragović, zajedno Milan Lapčević i Arsen Đurić, Aleksandar Pejčić, zajedno Čedomir Jovanović, Ivan Andrić, Zoran Ostojić, Kenan Hajdarević i Bojan Đurić, Lodi Gabor i Dejan Nikolić. Primili ste Izveštaj Odbora za industriju i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres , saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Vlada i Odbor za industriju su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Milićević. Vlada i Odbor za industriju su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Milićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Vlada i Odbor za industriju su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dušan Marić.
Suština amandmana SRS je sledeća - Vlada je predložila da kompanija koja vrši iskopavanje, nakon završetka radova ima obavezu da finansira vraćanje zemljišta u prvobitno stanje. Mi smo predložili da se ta obaveza kompanije proširi, odnosno da kompanija ima obavezu da zemljište vrati u prvobitno stanje. Znači, nas ne zanima kako, da li će to kompanija uraditi sama, sopstvenim kapacitetima, da li će to nekome platiti ili će naći nekoga ko će joj to dobrovoljno uraditi. Vlada je prihvatila ovaj amandman i to je dobro. Koliko je to dobro, najbolje se vidi ako pogledate obale naših reka. Tu, pre svega, mislim na obale Velike Morave i na obalu Drine, nizvodno od Zvornika. Vađenjem šljunka, nekontrolisano vađenje šljunka, koje se odvija posebno u poslednjih 20 godina, obale ovih reka su u pojedinim delovima potpuno uništene. Imate stotine mesta na kojima je vađen pesak, mineralna sirovina na Moravi, na Drini i na drugim rekama, ali tvrdim da ne postoji jedno jedino mesto na kojem je onaj ko je vadio šljunak obalu vratio u prvobitno stanje. To se neće događati ni posle ovog zakona. Osnovni razlog zašto se to neće dogoditi jeste što ovu oblast, vađenje peska u Srbiji, kontroliše mafija. Na ovom poslu se godišnje u Srbiji zaradi, govorim čisto o zaradi, nekoliko desetina miliona evra. Procenjuje se da samo na delu obale reke Morave u toku kroz teritoriju opštine Velika Plana, šljunkarska mafija zaradi nekoliko desetina hiljada evra. Da bi se shvatilo koja je cifra u pitanju, skrećem pažnju na činjenicu da je budžet opštine Velika Plana… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. Vreme je isteklo. Na član 10. amandman je podneo Odbor za industriju. Vlada je prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević i Arsen Đurić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Da li neko želi reč? (De.) Reč ima narodni poslanik Dušan Marić.
Suština našeg amandmana jeste da se među merama i aktivnostima u onome što ovim zakonom nazivate mineralnom politikom nađe i obaveza sanacije zemljišta nad kojim se vrše geološka istraživanja ili rudarska ili neka druga iskopavanja. Svrha amandmana je ista, kao i svrha amandmana koji smo podneli na član 8. Međutim, Vlada je ovaj amandman na član 8. prihvatila, a ovaj na član 11. nije uz sledeće obrazloženje – amandman se ne prihvata iz razloga jer se u članu 11. stav 1. predloga zakona posle tačke 3) Predloga zakona navodi da mineralna politika obuhvata i mere usklađivanja i primene evropskih direktiva iz oblasti rudarstva i geoloških istraživanja, a naročito u oblasti zaštite radne i životne sredine itd. Znači, Vlada amandman odbija pozivajući se na evropske direktive, bez konkretizovanja na šta se odnosi, o čemu se konkretno radi. Smatramo da mere za zaštitu životne sredine moraju biti navedene u zakonu. Kada neko prekrši zakon, pa kada sudija sutra bude donosio presudu o ovom zakonu on neće moći u obrazloženju presude da napiše – zato što tako i tako piše u evropskim direktivama mi donosimo takvu i takvupresudu. On će konkretno morati da navede član zakona i to zakona koji danas usvajamo. Iz tog razloga ne vidim zbog čega Vlada ne prihvata ovaj amandman. Vratio bih se na ono što sam govorio o eksploataciji šljunka na području opštine Velika Plana. Tamo mafija zaradi godišnje desetine hiljada evra, a budžet opštine iznosi samo osam miliona evra.
Hvala. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Nikolić. Vlada i Odbor za industriju su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Nikolić. Vlada i Odbor za industriju su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević i Arsen Đurić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Nikolić. Vlada i Odbor za industriju su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Nikolić. Vlada i Odbor za industriju su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Vlada Milojković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 30. Predloga zakona. Inače, član 30. se nalazi u šestom odeljku – odobrenje za primenjena geološka istraživanja. Ovim amandmanom tražimo da se u članu 30. brišu stavovi 3, 4. i 6. Geološka istraživanja su sama po sebi veoma bitna za privredu jedne države. Zato smo predvideli da se primenjena geološka istraživanja izvode samo na osnovu rešenja po odobrenju koje izdaje ministarstvo, znači, za celu teritoriju Republike Srbije. To ste naveli u prvom stavu člana 30. i to je dobro, ali ono što ste napisali u stavovima 3, 4. i 6. devalvira ingerencije samog ministarstva. Na teritoriji AP rešenje za primenjena geološka istraživanja izdaje nadležni organ AP, što logički postavlja dilemu gde je tu država Srbija. Znamo dobro da je Statutom Vojvodine država malte ne sebe razvlastila oko mnogo javnih, finansijskih i privrednih delatnosti na teritoriji Vojvodine. Geološka istraživanja su u stvari širi pojam i obuhvataju i druge delatnosti osim, recimo, istraživanja, nalazišta ruda i mineralnih sirovina. Znači, postoje geološka istraživanja u građevinarstvu, za potrebe prostornog planiranja, urbanizma, u procesu zaštite životne sredine, zatim u vojne svrhe itd. Smatramo da kada su u pitanju strateška geološka istraživanja glavnu reč u svemu tome treba da ima upravo Republika Srbija, odnosno resorno ministarstvo. Ovako, stvorena je država u državi, delom zbog pritisaka EU koja ubrzano propada, a delom zbog ucenjivačkih zahteva malih koalicijskih partnera u aktuelnoj vladajućoj koaliciji. Mislimo da država treba da povede više računa oko olakog omogućavanja pojedinim kompanijama, uglavnom stranim, koje vrše geološko istraživanje u Srbiji sa ciljem pronalaska deficitarnih sirovina koje će verovatno kasnije eksploatisati.
Zahvaljujem. Na član 30. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Dejan Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Lodi Gabor. Vlada i Odbor za industriju su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević i Arsen Đurić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Miletić Mihajlović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Vlada i Odbor za industriju su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 44. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Milićević. Vlada i Odbor za industriju su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 44. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Vlada i Odbor za industriju su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Tomislav Ljubenović.
Hvala. Vlada je prihvatila ovaj amandman koji sam u ime SRS podneo na član 44. Predloga zakona o rudarstvu i geološkim istraživanjima. Član 44. odnosi se na obaveze nosioca istraživanja i ima 12 tačaka koje definišu te obaveze. Ovaj amandman odnosi se na tačku 9. koja kaže da je jedna od obaveza nosioca istraživanja da vrati u prvobitno stanje zemljište na kojem se izvode istražni radovi i isto privede u prvobitnoj nameni. Amandmanom je predloženo brisanje drugog dela rečenice, jer se njim samo ponavlja samo ono što piše u prvom delu iste rečenice. Formulacijom da je nosilac istraživanja dužan da vrati u prvobitno stanje zemljište na kojem se izvodeistražni radovi, obuhvaćena je i obaveza privođenja zemljišta prvobitnoj nameni. Mi iz poslaničkog kluba SRS smatramo da je dobro što je prihvaćeno nekoliko naših amandmana i što će tekst zakona u tih nekoliko članova biti poboljšan. To je dobro, jer nam je važno da zakoni koji se usvajaju u ovoj Skupštini budu bolji. Naime, to je važno zbog građana Srbije, ne zbog toga kako je predlagač u obrazloženju naveo, zbog potrebnih usaglašavanja sa direktivama EU. Mi iz SRS nećemo u EU, a u skladu sa potpisom Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, kojim se Republika Srbija obavezuje na postepeno usklađivanje sa pravnim tekovinama EU, kao i na njegovu doslednu primenu. Hvala.
Hvala vama. Na član 45. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Nikolić. Vlada i Odbor za industriju su ga prihvatili. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na član 46. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 47. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Nikolić. Vlada i Odbor za industriju su ga prihvatili Za reč se ne javlja niko. Na član 50. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Reč imagospodin Dušan Marić.
Hvala. Vlada je predložila da se konkursi za geološka istraživanja objavljuju u "Službenom glasniku Republike Srbije" i to je normalno, ali i u "Službenom glasniku EU" što po nama nije normalno i zato smo predložili da se to briše, iz razloga što Srbija nije član EU. Ako prihvatimo da postoji potreba da se ovi konkursi objavljuju u inostranstvu, zašto bi to činili samo u "Službenom glasniku EU"? Zašto ne bi to činilirecimo u službenim glasnicima Rusije ili Službenom glasniku Republike Kine? Ne znam čime je EU zaslužila da bude ovoliko favorizovana. Ako su u pitanju ekonomski razlozi, Kina i Rusija su u ovom slučaju stabilnijeekonomije, ove zemlje EU, koja se sada raspada, već mesecima mole Rusiju i Kinu da im pruže ekonomsku pomoć. Ako su u pitanju politički razlozi, Kina i Rusija su nam prijateljske zemlje, što se ne bi moglo reći za EU. Evropska unija je, podsećam, imala ključnu ulogu u razbijanju obe Jugoslavije, EU je učestvovala u bombardovanju SRJ, u kojem je ubijeno tri hiljade, a ranjeno 15 hiljada ljudi. Evropska unija nam kroz Euleks otima KiM i od jedne paradržave pravi novu državu na teritoriji Republike Srbije. Zadnji argument, EU već 20 godina Srbiji i srpskom narodu nudi politiku štapa i šargarepe. Već 20 godina po srpskim leđima dobijamo samo štap. Od ove šargarepe nema ni traga. U decembru očekujete da ćete dobiti pozitivno mišljenje o kandidaturi. Najavljujete da ćete 2029. godine dobiti datum početka pregovora, da ćete 2389. godine, na hiljadu godina od Kosovske bitke, postati članovi EU. A građane zanima samo jedna stvar – kada će ta evropska šargarepa?
Hvala. Na 53. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević i Arsen Đurić. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na 55. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Milićević. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na 57. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Milićević. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na 59. amandman je podneo narodni poslanik Miletić Mihajlović. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na 60. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević i Arsen Đurić. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na 60. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na 79. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na 79. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević i Arsen Đurić. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na 81. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Reč ima gospodin Savić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na Predlog zakona o rudarstvu i geološkim istraživanjima i to na član 81. ovog zakona. Mojim amandmanom sam tražio da se pored ostalih stvari koje su predviđene zakonom, kao što su dokaz o plaćenoj republičkoj i administrativnoj taksi, dokaz o rudarskom projektu, obavezno dostavi i dokaz, odnosno fotografski i video zapis sa terena na koji se ispitivanja odnose. To sam smatrao iz razloga što u današnje vreme kada je tehnika napredovala do nivoa da to ne predstavlja nikakav problem, da je tako nešto i neophodno i veoma moguće i potrebno. Ali, to nije samo iz razloga što je tehnika napredovala, nego postoji i konkretan razlog, jer bez ovih video zapisa i fotografskih zapisa moguće je izvršiti određene zloupotrebe onih koji vrše geološka i rudarska ispitivanja. Danas su to najčešće strane kompanije, jer naše kompanije nažalost nisu osposobljene da takva ispitivanja vrše. Te strane kompanije mogu da sakriju podatke o svojim istraživanjima ili da daju nepotpune podatke državi Srbiji i na taj način oštete građane i budžet Republike Srbije. Da je tako nešto moguće i da se tako nešto radi u praksi imamo mnogo dokaza, gde u svetu razne kompanije vode sporove oko nekih područja, pa čak se vode i ratovi, da kažem, resursa i zbog toga ko će imati nadležnost nad tim resursima. Samo ću podsetiti da je Prvi zalivski rat počeo tako što su Amerikanci snadbeli Iračane horizontalnim bušilicama i oni su bukvalno tim horizontalnim bušilicama prodrli ispod zemlje na iračku teritoriju i krali njihovu naftu. Znamo šta je bilo posle toga.
Hvala. Na 82. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević i Arsen Đurić. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na 85. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević i Arsen Đurić. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na 90. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević i Arsen Đurić. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na 104. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević i Arsen Đurić. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Odbor za industriju je podneo amandman na član 104. Predloga zakona. Vlada je prihvatila amandman. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na 105. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević i Arsen Đurić. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na 106. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević i Arsen Đurić. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na 107. amandman je podnela narodni poslanik Dušanka Plećević, koja ima reč. Izvolite.
U okviru poglavlja 8. zaštitne mere član 107. govori o tome šta privredni subjekt treba da učini u pogledu bezbednosti zaštite zdravlja zaposlenih. Amandman se odnosi na tačku 1. ovog člana i glasi – ured i bezbednost i zaštitu zdravlja zaposlenih na radu. U odnosu na predloženi tekst amandmansko rešenje je preciznije i jezički ispravnije od onog što je predložila Vlada, jer privredni subjekt nikako ne može da uredi zdravlje zaposlenih. Obavljanje bilo koje privredne aktivnosti nosi određeni rizik po zdravlje zaposlenih i to je naročito izraženo kod teških poslova, kao što su poslovi u rudarstvu. Zbog toga su privredni subjekti dužni da izrade svoje pravilnike na osnovu Zakona o zaštiti zaposlenih na radu. Zdravlje rudara može da bude ugrožene i kod istražnih radnji i kod eksploatacije rudnih sirovina. Pri projektovanju i opremanju rudnika, bilo da se radi o jamskoj ili površinskoj eksploataciji, moraju se poštovati i sprovoditi mere koje će zaštititi zdravlje rudara i obezbediti sve mere sigurnosti u slučaju akcedentnih situacija, kao što su zarušavanje, požar, pojava otrovnih gasova i slično. Poslodavac mora da obezbedi sva sredstva koja su neophodna za zaštitu zdravlja ljudi u rudnicima, od zaštitne odeće i obuće, zaštitnih maski, naočara, vizira, šlemova, sigurnosnih opasača, užadi i druge specifične opreme u rudarstvu. Osim toga, neophodne su i redovne zdravstvene kontrole na specifične bolesti, kao na primer silikoza ili druge. Zdravlje se čuva i odgovarajućom obučenošću zaposlenih, kako bi se smanjila mogućnost povređivanja na radu, poštovanjem radne discipline, poštovanjem propisanih mera zaštite na radu i izbegavanjem produženog rada, kako bi se faktor čovek eliminisao kao uzročnik nebezbednosti na radu i pogoršavanje zdravlja zaposlenih. Sve ovog poslodavac mora da obezbedi da bi se posao u rudniku obavljao uz minimum rizika po zdravlje rudara.
Zahvaljujem. Na član 113. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Popović. Da li neko želi reč? (Ne.) Da bi narodni poslanik dobio reč on mora da se prijavi u elektronski sistem i naravno dobije reč. Evo, gospodin Zoran Popović ima reč, na opšte zadovoljstvo. Izvolite gospodine Popoviću.
Dame i gospodo, opšteprihvaćena je činjenica da su rudarske podzemne prostorije, kao i ostali rudarski objekti u kojima se može pojaviti metan i drugi zapaljivi gasovi, mesta u kojima je opasnost od požara jako izražena. Nesreće koje su se događale u podzemnim rudarskim prostorijama zbog pojave metana samo opominju da u ovom delu treba sve što preciznije predvideti. Ovde se ne sme dozvoliti nikakva improvizacija. Ne sme se dozvoliti da se nešto tumači tako što se kaže – navedene definicije nesporno obuhvataju i zabranu unošenja otvorenog plamena.Tako vi kažete u obrazloženju zašto ne prihvatate ovaj amandman. Podsetiću vas da u članu 113. stav 1. niti na jednom mestu vi ne pominjete reč "otvoreni plamen", jer reč "pribor za pušenje", zatim reči "lako zapaljive materije", koje vi koristite ne predstavljaju otvoreni plamen. Otvoreni plamen, pretpostavlja već upaljeno sredstvo koje se unosi u jamske prostorije u kojima se može pojaviti metan. To sredstvo ne samo što je već upaljeno, već je i plamen apsolutno nezaštićen i on predstavlja direktan uzročnik zapaljenja metana. Zato je potrebno izričito predvideti zabranu unošenja otvorenog plamena u ove rudarske objekte. Neprimereno je reći u ovako osetnijim slučajevima da se nešto pretpostavlja. Zato predlažem da prihvatite moj amandman. Hvala.
Hvala gospodine Popoviću. Na član 119. amandman je podneo narodni poslanik Miletić Mihajlović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 129. amandman koji je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Vlada i Odbor za industriju su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 134. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Nikolić. Vlada i Odbor za industriju su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 136. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga i Arpad Fremond. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 136. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević i Arsen Đurić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 136. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Čedomir Jovanović, Ivan Andrić, Zoran Ostojić, Kenan Hajdarević i Bojan Đurić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Odbor za industriju podneo je amandman na član 136. Predloga zakona. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 137. amandman je podneo narodni poslanik Živojin Stanković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 137. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Elvira Kovač, Balint Pstor, Laslo Varga i Arpad Fremond. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 137. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević i Arsen Đurić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Odbor za industriju podneo je amandman na član 137. Predloga zakona. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 138. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Nikolić. Vlada i Odbor za industriju su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 140. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Nikolić. Vlada i Odbor za industriju su prihvatili i ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Odbor za industriju podneo je amandman na član 146. Predloga zakona. Vlada je prihvatila i ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 164. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Milićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Ovim je iscrpljen naš plan današnjeg rada. Sednicu nastavljamo sutra u 10,00 časova raspravom o Predlogu zakona o regulisanju odnosa Republike Srbije i dužnika korisnika javnih sredstava za preuzete obaveze po inostranim kreditima, odnosno zajmovima i raspravom o Predlogu zakona o igrama na sreću. Želim vam svaku sreću.