Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 85. narodnih poslanika. Da bismo utvrdili broj narodnih poslanika koji stavljaju svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje, molim vas da to učinite. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema utvrđeno da je 86 narodna poslanika ubacilo svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice i da je još jedan određen broj narodnih poslanika prisutan u sali za sednice Narodne skupštine. Podsećam, takođe, narodne poslanike da samo utorkom i četvrtkom, a nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici i pre prelaska na dalju raspravu, Narodna skupština, odnosno sednice Narodne skupštine teče na osnovu člana 286. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, koji u 1. stavu kaže da narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenje i objašnjenje od predsednika Narodne skupštine, predsednika Odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama, a o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, pri čemu su mu ta obaveštenja i objašnjenja potrebna za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika. Izuzetno, predsednik, odnosno ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, pravo i stava 1. ovog člana može ostvariti na sednici Narodne skupštine usmeno u jednom obraćanju u trajanju do pet minuta utorkom i četvrtkom i to odmah nakon otvaranja sednici i utvrđivanje broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici, a pre prelaska na dalju raspravu. Pitam da li neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da iskoristi ovo pravo? Narodni poslanik Arpad Fremond. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, želim da postavim pitanje u vezi subvencija poljoprivrednih proizvođača i u vezi subvencija u poljoprivredi za 2012. godinu. I uputio bi to i predsedniku Vlade Mirku Cvetkoviću i ministru poljoprivrede Dušanu Petroviću. Mi poslanici SVM više puta smo pričali o problemima u poljoprivredi, pa i konkretno i o ovom problemu. Na početku želim da kažem, kao narodni poslanik SVM smatram da je problem u tome da mi našu stratešku granu privrede, poljoprivrede, uređujemo, odnosno kreiramo na bazi uredbi i pravilnika, a ne zakona. Na šta konkretno mislim? Mislim, na primer, na subvencionisanje poljoprivrednih proizvođača. Nije fer prema njima da subvencije dobijaju kroz uredbe. Uredbu Vlada može promeniti često, čak i na telefonskoj sednici. To po meni nije dobro. Zakon je ipak druga stvar. Šta se desilo, na primer, ove godine? Protest poljoprivrednih proizvođača je svima nama poznat. Do njega je došlo zbog promene načina subvencionisanja u toku godine. Poljoprivredni proizvođač jednostavno nisu imali drugog izbora. Čekali su pare, čekali su subvencije, a od Ministarstva poljoprivrede su dobili materijale, čak i na početku godine, u kojima je bilo šta ih čeka u toku godine. Nažalost, od toga se vrlo malo ostvarilo. Smatram da je trenutno u poljoprivredi najveće zlo neizvesnost. Neizvesno je cena, neizvesna je subvencija, neizvesna je podrška države. Posle protesta, gospodin ministar Petrović najavio je da ćemo u toku avgusta ili septembra održati sednicu Odbora za poljoprivredu, na kojoj će saopštiti program Ministarstva poljoprivrede za 2012. godinu da bi naši poljoprivredni proizvođači znali unapred šta ih čeka u sledećoj godini. Smatram da je izuzetno važno znati unapred da li će uopšte biti subvencija po hektaru, jer svi znamo da postoji ogroman rizik u ovoj proizvodnji. Smatram da je potrebno subvencionisati poljoprivredne proizvođače i dati im podršku po hektaru. Pitanje je samo da li će to biti do 100 hektara, do 50, do 30 hektara. Lično smatram da bi država trebala da daje subvencije minimum do 50 hektara. Za četvoročlanu porodicu je potrebno barem toliko da bi živeli po nekom standardu. Interesuje me – da li svaki registrovani poljoprivredni proizvođač može da računa na subvencije u 2012. godini? I, interesuje me koliko će Ministarstvo poljoprivrede dati tim poljoprivrednim proizvođačima po hektaru? Priča da subvencionisanje nije imalo efekta smatram da je nerealna, pošto u okruženju svaka država to tako radi i svaka država u oblasti poljoprivrede ima napretke. To je dokazni metod i EU. Naravno, oni poljoprivredni proizvođači dobijaju i više subvencija od naših, pa ako ovako nastavimo, naši poljoprivredni proizvođači neće biti konkurentni na tržištu EU. A mi sa subvencijama barem možemo da držimo poljoprivredu na nekom nivou, dok neće biti otvoreni fondovi EU i prema našim poljoprivrednim proizvođačima. Moramo sačuvati naše male poljoprivredne proizvođače i ako to uspemo, možemo reći da će im biti lakše u toku pridruživanja naše države EU. Naravno, naši poljoprivrednice, najviše ih je iz Vojvodine, računaju na sredstva koja ih čekaju u januaru. Svi oni poljoprivredni proizvođači koji imaju u svom gazdinstvu više od 30 hektara, nažalost, situacija na terenu nije baš najbolja jer ima proizvođača koji nisu dobili sredstva ni do 30 hektara. Interesuje me – kad će biti oni isplaćeni? Interesuje me i to da li će budžetom za 2012. godinu biti predviđena sredstva od 30 do 100 hektara? To je izuzetno važno. To je obećano poljoprivrednim proizvođačima. To su neka pitanja na koja čekamo odgovor, ne samo mi, nego verujem i svi poljoprivredni proizvođači. Ovog puta apelujem na gospodina ministra Dušana Petrovića, da što hitnije odgovori na ova pitanja i da održimo što pre i sednicu Odbora za poljoprivredu i da nam prezentuje koji su planovi Ministarstva poljoprivrede u 2012. godini da bi poljoprivredni proizvođači znali kako da registruju, odnosno kako da obnove registracije svojih poljoprivrednih gazdinstava i da bi znali otprilike unapred koja sredstva mogu da računaju u 2012. godini. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Milentijević.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, Vlada Republike Srbije je 27. oktobra poslala izveštaj Skupštini Republike Srbije na stabilizovanju situacije na KiM. Taj izveštaj je obuhvatio i opisao stanje na KiM, otprilike onako kako koja strana ima interes u toj eskalaciji sukoba i u toj situaciji koja je bezazlena. Prvo, albanska strana ima svoj interes. NATO i Euleks imaju svoj interes, jer sigurno su na strani sprovođenja Ahtisarijevog plana, samo se interes Republike Srbije tamo ne nazire. Normalno je bilo posle ovog izveštaja da Narodna skupština zaseda, raspravlja o tome i donese neku deklaraciju kako dalje. Toga nije bilo, jer ova Narodna skupština nije imala većinu, i Vlada nije imala većinu i do nikakve deklaracije nije moglo doći u ovoj Narodnoj skupštini, o kojoj bi se raspravljalo. Demokratska stranka Srbijeje Narodnoj skupštini Republike Srbije uputila svoju deklaraciju o obnovi državotvorne politike na KiM, jer je dosadašnja očigledno propala. Prekjuče ste izglasali da se ne uvrsti u dnevni red. Doduše, tu rezoluciju ste postavili na sajt Skupštine Republike Srbije, ali tamo nema ko je predlagač. Postavljam pitanje predsednici Narodne skupštine Republike Srbije – zašto na sajtu Skupštine Republike Srbije ne stoji da je predložena deklaracija DSS? Drugo pitanje, zašto se sa sajta skinute sve dosadašnje deklaracije DSS kad je KiM u pitanju? To je jedna dimenzija vaše odgovornosti i bahatosti. Druga dimenzija je vaša politika koja je dovela KiM tamo gde ga je dovela. To je naopaka kapitulanska politika i to je nešto što opterećuje posebno nas Srbe koji živimo na KiM. U dijalogu sa Prištinom postigli ste određene sporazume. Svi ti sporazumi bez izuzetaka su atributi državnosti republike Kosova. Vi možete da pričate priču i da zamajavate ovu skupštinu i građane Republike Srbije, ali samo da znate da ste to učinili mimo Ustava Republike Srbije, mimo svih dosadašnjih deklaracija i zakona, jer stalno se pozivate na deklaraciju, na Ustav, a zato nemate pokriće. Sve ovo što ste vi sporazumom sa Prištinom postigli, menja postojeće stanje na terenu, a poslednja deklaracija vam to ne dozvoljava. Prebacili ste sad to na Vladu Republike Srbije, da te vaše pogubne odluke i sporazume uredbom regulišu, gde nemate ni tu pokriće. Na kraju krajeva, nemate većinu u Vladi jer resorna ministarstva koja se dotiču ove problematike, sigurno nisu glasali za takva rešenja i to je nešto što mora da se zna. Drugo, član 5. ove uredbe o matičnim knjigama kaže – podaci iz matičnih knjiga iz člana 1. ove uredbe koriste u skladu sa dogovorom tima za dijalog, sa privremenim institucijama samouprave u Prištini. To nisu privremene institucije samouprave u Prištini, nego nezavisna država Kosovo. Šef pregovaračkog tima je najavio da Vlada mora doneti uredbu po kojoj će se implementirati sporazum između Beograda i Prištine koji obuhvata čitavu teritoriju. Postavljam pitanje predsedniku Republike Srbije Borisu Tadiću - kako gospodine predsedniče, mislite da postignuti sporazum sa Prištinom implementirate na Kosovu, kad znate da su protiv interesa Srba koji žive na KiM, a posebno Srba na severu KiM koji nikada neće prihvatiti te prihvaćene sporazume? Hvala.
Narodni poslaniče, jedno od obaveštenja koje vam nedostaje, mogu odmah da vam dam, sa opaskom da se verovatno radi o nenamernoj omašci, a ne o vašem nepoznavanju Ustava Republike Srbije i Poslovnika Narodne skupštine. Predlagač akta koji ulazi u skupštinsku proceduru, definisan je na osnovu člana 107. Ustava i na osnovu Poslovnika Narodne skupštine. Predlagač akta može biti 30 hiljada birača, svaki narodni poslanik, Skupština AP Vojvodine, Zaštitnik građana i NBS. Molim vas da ne dobacujete. Narodni poslanik je vrlo ozbiljno optužio službu Narodne skupštine, da na neadekvatan način stavlja dokumente u proceduru Narodne skupštine. To je objašnjenje koje je narodnom poslaniku neophodno da bi mogao dalje da radi i da bi se, uz konsultaciju sa Ustavom i Poslovnikom, video da politička stranka ne može da bude predlagač akta u Narodnoj skupštini. Za sva dalja obaveštenja, na raspolaganju sam vam ja i na raspolaganju vam je sekretar Narodne skupštine. Narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Gospođo Čomić, u skladu sa onim članom Poslovnika za poslanike iz poslaničke grupe SRS, vrlo su važna obaveštenja koje treba da dobijemo i objašnjenja, da bi mogli da se bavimo ovim poslom, da zastupamo interese građana. Koja objašnjenja, koja obaveštenja i ko treba to da da? Sigurno treba da da predsedik Vlade, a on to neka rasporedi ministarstvima, pošto podaci koji su nam potrebni, tiču se većeg broja ministarstva. Gospođo Čomić, EU posebno tretira Republiku Srbiju, a posebno tretira Kosovo. Oni kažu da su to završili. Evropska statistika ovaj region ovde posmatra kao "SEE6" ,"Jugoistočna Evropa 6" – Makedonija, Albanija, Kosovo, Crna Gora, BiH i Srbija. Do 9. decembra ima da vam zavrću ruke i ostale ekstremitete, samo da završite domaći zadatak koji ste dobili iz Brisela. Međutim, da li ste vi svesni da zbog toga stradaju ljudi? Zahvaljajući toj vašoj politici, svako iz Kosovske Mitrovice koji želi da kupi robu, 18% mu je jeftinije ako roba dođe iz Prištine nego ako dođe iz Raške. Sa gledišta Ustava Republike Srbije, i Priština, i Kosovska Mitrovica i Raška su deo Republike Srbije. Kako je moguće da u startu postoje različite cene? Zašto neko tera ljude sa barikada da idu da u Prištinu da kod Tačija kupuju jeftinije, nego što bi bilo u Raškoj, Novom Pazaru, Kraljevu ili bilo gde? Sad se neko dosetio i sada nam je tu potrebno objašnjenje i obrazloženje, sada ste krenuli sa restrikcijama struje. U Kosovskoj Mitrovici, Zvečanu, Zubinom Potoku, Leposaviću, dva-tri sata ima struje, pa četiri-pet sati nema struje, pa dva-tri sata ima struje, pa četiri-pet nema struje. Ljudi nemaju ni gde da osiguraju elektromotore za zamrzivače i za frižidere. Zašto ljudima uskraćujete struju? Koliko znam, u Srbiji ne postoji restrikcija za struju. U Beogradu ima neprekidno struje. Kada u Beogradu bude dva sata struje, pa pet sati nema struje, tako neko bude i u Zvečanu. Ali ne, vi ste dobili zadatak i sada terate te ljude na sve moguće načine, da se oslabi ideja da se oni suprotstavljaju nečemu. Oni se suprotstavljaju nečemu što se sprovodi i što je suprotno i nije u saglasnosti sa Rezolucijom 1244 i suprotno je Ustavu Republike Srbije. Molim vas, neko mora da snosi odgovornost za to. Napravili ste integrisanu struju – EPS i KEK. Kolateralna šteta te vaše integracije jesu ljudi u Kosovskoj Mitrovici. Ne možete da se krijete. Tako vam je prošlo pitanje popisa i tako su vam prošla mnoga pitanja. To ništa ne važi, odmah da vam kažem. To niko živi u Srbiji neće da prihvati, to što ste dogovarili i pregovarali. Molim vas zašto ljudima uskraćujete struju? Zašto ljude terate da kupuju robu sa neke druge lokacije, gde nema ni zdravstvene kontrole tih namirnica? Nema zdravstvene kontrole. Tamo Amerikanci prodaju genetski modifikovanu platu, truju tamo te ljude itd. Zašto vi terate te ljude da kupuju tu pokvarenu hranu? Ko je vas ovlastio da to radite? Molim vas, neko mora da odgovara za ovo. Nije tehničko pitanje da li će biti struje dva sata ili je neće biti. Ako u Beogradu ima restrikcije, ima da bude restrikcije i u Kosovskoj Mitrovici. Ako u Beogradu ima 24 sata struje, u Kosovskoj Mitrovici mora da ima 24 sata struje, i to, pravog napona, a ne da ono da žmiri tamo. Molim vas dajte mi objašnjenje ko je to uradio? Zašto je to uradio? Šta će tužilac za organizovani kriminal da učini protiv tog lica? Hvala, što mi niste izrekli opomenu.
Nije bilo razloga za izricanje opomene. Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika želi da koristi svoje pravo iz člana 286? Ako želi, molim vas da se prijavite u elektronski sistem. Ne. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštenje o odsutnosti narodnih poslanika. Obaveštavam da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: narodni poslanik Vitomir Mihajlović, Mladen Grujić i Zoran Nikolić. Obaveštenje o pozvanima na sednicu. Obaveštavam vas da je saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine predsednica Narodne skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović, pored predstavnika predlagača Dušana Petrovića, ministra poljoprivrede, trgovine, šumarstva i vodoprivrede, pozvala da sednici prisustvuje i Ljubiša Dimitrijević, državni sekretar u Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Lidija Stojanović, pomoćnica ministra poljoprivrede, trgovine, šumarstva i vodoprivrede i Vera Despotović, viša savetnica u Ministarstvu poljoprivrede, trgovine, šumarstva i vodoprivrede. Nastavljamo rad i prelazimo na načelni pretres 6. tačke dnevnog reda – PREDLOGA ZAKONA O TRŽIŠNOM NADZORU Pre nego što otvorim načelni pretres po 6. tački dnevnog reda, na osnovu člana 90. i člana 87, podsećamnarodne poslanike da je danas četvrtak, datumski 24. novembar i da na osnovu odredbi Poslovnika Narodne skupštine, pošto je datumski ovo poslednji četvrtak u radnom mesecu, od 16,00 d 19,00 časova Vlada Republike Srbije ima obavezu da prisustvuje sednici Narodne skupštine i odgovara na pitanja narodnih poslanika. Zbog toga vas obaveštavam da će pre podnevni do sednice trajati najdalje do 15,00 časova, od 15,00 do 16,00 će biti određena pauza a u zavisnosti od tempa našeg rada, od vremena koje je potrebno iskoristiti za razmatranje ove 6. tačke dnevnog reda, koju ću otvoriti, moguće je da ćemo do 15,00 časova preći i na sledeći zajednički načelni pretres, ali do 15,00 časova o nastavku rada ćete biti blagovremeno obavešteni. O radnom vremenu van Poslovnikom utvrđenih dana utorak, sreda i četvrtak, narodni poslanici će biti blagovremeno obavešteni, da li postoji potreba da sednica, pošto Skupština radi i ponedeljkom i petkom, ali sednica traje utorkom, sredom i četvrtkom, bićete obavešteni da li će biti potrebe, kada pogledamo plan rada, da bude zakazana sednica i za petak ili za ponedeljak, da možete da planirate svoje vreme. Šesta tačka dnevnog reda – Predlog zakona o tržišnom nadzoru. Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada. Primili ste izveštaje Odbora za trgovinu i turizam i Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas da, prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe i to: poslanička grupa Za evropsku Srbiju jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslanička grupa SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; poslanička grupa Ujedinjeni regioni Srbije - 28 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslanička grupa SPS - JS - 18 minuta; poslanička grupa LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslanička grupa Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;poslanička grupa Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslanička grupa PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi poslaničkih grupa imaju pravo da govore jednom po pet minuta svako. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas takođe da će po ovoj tački dnevnog reda poslaničke grupe predstavljati sledeći narodni poslanici: narodni poslanik Zoran Kasalović, poslanička grupa SPS-JS; narodni poslanik Dragan Stevanović, poslanička grupa SRS. Ukoliko još neka od poslaničkih grupa želi da ovlasti nekog od svojih članova ili članica za ovlašćenog predstavnika, molim vas da nas o tome obavestite, da bi mogli da informišemo Narodnu skupštinu. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona o tržišnom nadzoru. Ministar Dušan Petrović će nam se priključiti za desetak minuta, tako da će tada koristiti svoje pravo. Da li izvestilac Odbora za trgovinu i turizam, narodni poslanik Dejan Nikolić, želi reč? (Ne.) Da li izvestilac Zakonodavnog odbora, narodni poslanik Vlatko Ratković, predsednik Odbora želi reč? (Ne.) Da li predsednici ili predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Narodni poslanik Zoran Kasalović ima reč. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, Republika Srbija usvojila je Strategiju tržišnog nadzora za period od 2010. do 2014. godine koji je inicirala i primenjuje aktuelna Vlada Republike Srbije i treba reći da je to prvi dokument u Srbiji koji pravi jasnu razliku između tržišnog nadzora i inspekcijskog nadzora i koji pre svega identifikuje nadležne organe u čijem je delokrugu sprovođenje aktivnosti i primena mera tržišnog nadzora, a čiji je cilj bezbednost neprehrambenih proizvoda. Ta strategija svakako zahteva i uspostavljanje jednog koordiniranog sistema u kome se propisima o bezbednosti neprehrambenih proizvoda. Organi tržišnog nadzora obavezuju da efikasno kontrolišu na celoj teritoriji Republike Srbije kako proizvodi u prometu ne bi ugrožavali zdravlje, bezbednost, životnu sredinu i druge javne interese građana Republike Srbije i države Srbije. Naravno, sve to bez nekog nepotrebnog ograničavanja prometa ili kada se to dešava samo u skladu sa zakonom i u okviru zakona. Kada se spominje i govori o zdravlju, o bezbednosti građana, o zaštiti životne sredine, to je jasan pokazatelj koliko je značajna oblast koju reguliše ovaj predlog zakona, samim tim i značaj ovog zakona. Zbog toga, kao predstavnik SPS-JS, želim da iznesem nekoliko stavova. Pre svega smatram da je u Republici Srbiji potrebno da se teži jednom ambijentu koji bi dozvolio u punom tom smislu, nadam se i primena ovog zakona kada ga usvojimo, u kome će oni koji nadziru tržište posedovati jedno profesionalno i stručno znanje, koji će poznavati svoj delokrug rada i poslovno okruženje u kojem deluju, koji će uvek težiti profesionalnom i stručnom usavršavanju. Taj momenat je vrlo bitan i mislim da treba da se obezbedi tim ljudima koji nadziru tržište. Sa druge strane, potrebni su nam potrošači koji znaju i prepoznaju svoja prava, ali i potrošači koji su edukovani, pre svega u tom smislu. O ovoj temi smo juče ili prekjuče govorili na Odboru za trgovinu i bilo je postavljeno pitanje – kada se dešava promet proizvoda na mestima na kojima to nije dozvoljeno, svi treba da znamo da su ti proizvodi proizvodi koji nemaju potvrdu o svom poreklu i da su u tom smislu i rizični. Sa tom činjenicom bi trebalo da bude upoznat svaki potrošač u Republici Srbiji. Naravno da je takav proizvod nebezbedan i uvek potrošač plati na kraju, iako se dešava da su ti proizvodi jeftiniji od onih na drugim mestima na kojima se legalno prodaju i u drugim oblicima. Svakako da bi naši potrošači trebali biti upoznati i sa činjenicom da jedan krevetac može da bude opasan za bebe, ukoliko nije krevetac koji je napravljen od drveta, a ne od plastike, da jedan madrac ukoliko je manji od kreveca može da izazove velike nevolje i opasnost po zdravlje bebe. Naravno, dečije igračke, sa kojima smo imali, nažalost, prilike da se susretnemo pre nekoliko godina, sa opasnim hemijskim sastojcima, mogu da budu opasne. Želeo sam da iznesem ove podatke, o kojima smo kao poslanički klub iznosili kada smo raspravljali o Zakonu o opštoj bezbednosti proizvoda iz maja 2009. godine. Mislim da su oni bitni da se čuju i ovom prilikom u ovoj načelnoj raspravi. S druge strane, jasna je i potrebna i adekvatna uloga privrednih subjekata, koji treba da budu svesni svoje odgovornosti. Mislim da je dobro, kao što je i predlagač zakona izneo u obrazloženju, što su učestvovali u izradi ovog predloga zakona, jer njihove sugestije u pravcu onih privrednih subjekata koji pospešuju nelojalnu konkurenciju, u smislu iznošenja proizvoda sa nižom cenom, treba da doprinesu tome da se takvi subjekti eliminišu sa tržišta. Naravno, treba uvažiti i njihove sugestije prema onim privrednim subjektima koji prodaju svoje proizvode bez fiskalnih isečaka, jer je to jedan od dokazada to mogu biti proizvodi bez porekla, mogu biti proizvodi koji su nebezbedni za sve potrošače. Prethodnih godina u Srbiji, nažalost, nije postojao odgovarajući nadzor i zbog toga je nakon izrade usledio prvo nacrt, a danas imamo i Predlog zakona o tržišnom nadzoru. Želim da kažem da je to jedan predlog koji u Republici Srbiji uvodi praksu, jednu dobru praksu u ovoj oblasti, a pre svega za nas je bitno da on ima cilj da se obezbedi korišćenje proizvoda koji u potpunosti ispunjavaju zahteve, pre svega u pogledu bezbednosti i zaštite zdravlja svih potrošača, a to znači i svih građana Republike Srbije. Svi smo ponekad potrošači, kupujemo određene proizvode, a naravno da treba da obezbedi i zaštitu imovine, životne sredine i drugih javnih interesa. Ovaj zakon u tom smislu obavezuje u članu 23. i uvodi znak usaglašenosti, koji uvodi obavezu označavanja proizvoda, što je garant da je on usaglašen sa svim tehničkim zahtevima i propisima. Ovim zakonom se reguliše jedna posebna oblast na način kako je to uradila i EU i ovde treba da kažemo da ni EU u tom smislu nema neka preterana iskustva jer je ta uredba iz 2008. godine, ali je regulisano na taj način, i ovaj zakon će to takođe obezbediti, da se pre svega može utvrditi ko je odgovoran u slučaju ugrožavanja bezbednosti i zdravlja potrošača, životne sredine ili nekog drugog javnog interesa, što je jako bitno jer smo, nažalost, do sada u ovoj oblasti i u ovoj materiji imali praksu da se različitim merama, različitim sektorskim propisima intervenisalo različito u istoj pravnoj stvari. Mislim da će ovim predlogom zakona takva situacija biti izbegnuta. Sa druge strane, ovaj zakon uvodi jedan planski koordinirani rad, što je u skladu sa strategijom, o kojoj sam u uvodu rekao nekoliko uvodnih napomena, pre svega o članu 26. i članu 27, kroz rad Saveta za bezbednost proizvoda i praćenje određene komunikacije, što je jako bitno, i saradnje između organa tržišnog nadzora i carinskih organa, a naravno i sa drugim zainteresovanim stranama. Postoji obaveza donošenja opšteg tržišnog nadzora za period od dve godine, naravno onih aktivnosti koje će pre svega biti usmerene kao ostvarivanju jednog opšteg cilja koji se utvrđuje tim programom, a u skladu sa strategijom i strateškim ciljevima. Ovim predlogom zakona afirmiše se tržišni nadzor koji će biti u funkciji da se obezbedi slobodan promet roba, bez nepotrebnih ograničenja, a što se jasno definiše u članu 2. Predloga zakona. Sa druge strane, utvrđuje se obaveza da oni proizvodi koji ugrožavaju zdravlje i bezbednost korisnika, odnosno sa posebnim rizikom su da mogu da ugroze zdravlje i bezbednost potrošača, moraju da budu opozvani, odnosno povučeni sa tržišta. Dakle, obavezuju se organi tržišnog nadzora da to učine, naravno, uz obrazloženje koje je u skladu sa zakonom i zakonskim okvirima, a nikako u tom smislu proizvoljno. Ono što je bitno jeste da se afirmiše i načelo transparentnosti i javnosti u radu tržišnih organa, da javnost o tome, o radu tržišnog nadzora, pre svega, bude na adekvatan način obaveštena, kako o radu, tako i o rezultatima rada, a pre svega u slučaju kada se utvrdi mogući rizik po zdravlje i bezbednost građana, da se na adekvatan način u najkraćem roku javnost obavesti kako bi se izbegli eventualni rizici u tom smislu. S obzirom na značaj oblasti koju reguliše i navedena predložena rešenja u Predlogu zakona, koji poslanički klub SPS-JS smatra vrlo značajnim, mi u načelu podržavamo ovaj predlog zakona o tržišnom nadzoru. Zahvaljujem.
Iskorišćeno je 10 minuta i 45 sekundi od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku u ime SRS, gospodine ministre, želeo bih da čestitam na hrabrosti građanima Republike Srbije na severu KiM, na hrabrosti i jedinstvu koju su promovisali sinoć oko 23,00 časa, kada su svojim jedinstvom i opredeljenjem da žive na vekovnim ognjištima oterali sa svoje barikade predstavnike okupatora oličene u KFOR i EU, inače partnere ove vlade u pregovorima oko KiM, da im zaželim u ime SRS i dalje da budu čvrsti u svojim nastojanjima i opredeljenjima da čuvaju sever, odnosno južnu srpsku pokrajinu i da rade posao koji u njihovo ime neće da radi Vlada Republike Srbije. Druga stvar koju hoću da vas pitam, ministre, prošle nedelje SRS je ovde iznela jednu primedbu. Naime, to je na jedan indirektan način vezano za tržišni nadzor. Govorili smo o jednoj deklaraciji koja se odnosila na jedan proizvod koji je proizveden u Srbiji i stavljen je u promet na tržište Republike Srbije. Na deklaraciji tog proizvoda stoji da je zemlja porekla Vojvodina. Tražili smo, gospodine ministre, da se stenogrami mog izlaganja u ime SRS proslede nadležnim državnim organima. Pretpostavljamo da je vaše ministarstvo direktno nadležno za tako nešto, pa vas pita SRS ponovo - da li ste nešto po tom pitanju preduzeli, kakve će biti reakcije na sve to i da li će neko zbog kršenja odredbi zakona i ekonomskog integriteta ove države da odgovara? Znači, proizvođač i tržište na kome je uzet taj proizvod nalazi se u srcu grada Novog Sada severne srpske pokrajine, kako je to sad moderno, i zato vas molim da u skladu sa zakonom odreagujete i obavestite SRS i javnost šta ste učinili i šta ćete činiti da se takvi ispadi na tržištu, a u kontekstu tržišnog nadzora, više u Republici Srbiji ne dešavaju. Ovo, ministre, što smo dobili u proceduri, ovaj zakon iz Vlade više liči na jedan pamflet. Ovaj dokument ima 106 stranica a svega 16 je posvećeno Zakonu o tržišnom nadzoru. Mislim da treba čestitati gospodinu Kasaloviću na hrabrosti koju je smogao da nešto ovako pokuša da brani u ime vlasti koja to neće i ne želi da radi. U principu i u suštini, sve ono što bi ovaj zakon eventualno u nekoj normalnoj državi trebao da obezbedi, ovako definisan i po svojoj formi i po svojoj suštini u Srbiji neće obezbediti. Neće obezbediti zato što je manjkav, zato što se delovi ovog zakona nikada, ali nikada neće primeniti u praksi. Gospodine ministre, podsetiću vas na član 30. zakona koji ste nam predložili, koji kaže da će se odredbe nekoliko članova, da ih ne nabrajam, primenjivati od dana pristupanja Republike Srbije EU, što nikad neće da se desi i to nije samo političko opredeljenje SRS, to je opredeljenje EU i to je opredeljenje većine građana države Srbije, što je dobro i što SRS odobrava i pozdravlja i, sa druge strane, neke će se odredbe primenjivati kad Srbija pristupi sistemu RAPEKS, koji ste ovde naveli u zakonu samo u jednoj zagradi, pa pretpostavljam da svi oni koji čitaju ovaj zakon ili bi eventualno bili u poziciji da ga primenjuju, moraju da se dovijaju da bi otkrili šta je RAPEKS, kako se RAPEKS-u pristupa i šta po svojoj suštini znači. Ono što javnost treba da čuje i treba da zna, sistem RAPEKS može da se koristi i baštini samo onda kada je država punopravni član EU. To znači, što SRS ponovo podržava, da se to nikada neće desiti. Zato smatramo da je ovaj zakon potpuno besmislen i beživotan. Mi smo predlagali neke amandmane na tekst ovog zakona, do onog člana dok smo mislili da ima smisla. Vi ste Srbiju, u kontekstu tržišnog nadzora, uokvirili i zbog vašeg političkog opredeljenja isključivo usmerili i okrenuli ka EU. Odakle vam pravo na tako nešto? Za to vam građani nisu dali mandat. Većina građana u Republici Srbiji ne veruje više u to. Sa druge strane, postoje zakoni koji su srodni ovim zakonima i koji vrlo jasno, čak iako ste ih vi pisali, vaša vlada ili neke vlade pre vas, sasvim je svejedno, nema tu suštinske razlike, koji prevazilaze taj okvir i te programe saradnje su oni definisali kao međunarodni regionalni programi saradnje u oblasti tržišnog nadzora. EU i naši odnosi u kontekstu tržišnog nadzora sa državama koje su članice EU, mogli bi da budu samo deo tog širokog međunarodnog okvira. Vi ste celu priču ovog zakona sveli na EU i Evropsku komisiju. To nije perspektiva Republike Srbije. Oslušnite njihovu javnost, oslušnite ljude iz njihove sredine, kakve vam poruke šalju, kad već nećete da slušate domaći glas javnosti, kad nećete da se rukovodite domaćim političkim, ekonomskim i nacionalnim interesima. Jednostavno, vi to niti želite niti smete da radite. Nas ne čudi što je ovakav zakon došao u proceduru. Ministre, ne čudi nas ni 10 godina priče o evropskoj bajci. O ovakvim stvarima se Srbiji, građanima Srbije, ovom parlamentu i svima nama samo troši vreme. Pred kraj ove vaše vlade objektivno se postavlja pitanje – da li je bilo očekivano da dođe nešto drugačije. Ono što ste naveli u članu 2. šta su ciljevi ovog zakona, ovo se neće ovim zakonom obezbediti. Vi to vrlo dobro znate. Poražavajuće je stanje tržišta u Srbiji, iako u ovoj oblasti Srbija ima nekoliko zakona, od akreditacije, standardizacije, bezbednosti proizvoda, tehničke usaglašenosti itd. Mi vas pitamo, pošto ste te zakone uveli opet u skladu sa evropskim standardima, gde su efekti? Srbija je prezasićena pokvarenim proizvodima, kojeg god da su karaktera, iz kojeg god da su sektora i sfere. Vi to vrlo dobro znate. Čak i ta vaša uređena EU, tamo gde jeste uređena, a posle ću vam pokazati kakva je u suštini i u prirodi, na primerima iz EU, ne može da se odupre prilivu nekvalitetne i loše robe, iako ima ove standarde, ko zna do kada uspostavljene i izgrađene i kroz svoje legislative usvojene. Jednostavno, ne može. Suština, po mišljenju SRS, uopšte nije u formalnoj ili materijalnoj slabosti ovog zakona. Ono što državu Srbiju suštinski opterećuje jeste što ste urušili institucije za 10 godine, što ste urušili na osnovu toga poverenje građana u institucije i što ste u ekonomskom smislu unakazili pojedinca koji je glavni faktor tržišta. Ministre, šta vi hoćete nama da kažete, da ćete ovim zakonom da zaštitite priliv pokvarenih, neispravnih ili suprotno standardima izgrađenih proizvoda na tržište Republike Srbije? Kako je moguće ovim zakonom unaprediti kvalitet tržišta u državi u kojoj se prašak za pranje kupuje na 100 grama ili za 50 dinara? U Srbiji, ministre, ljudi dnevno kupuju kafu na meru za 30 dinara. Ne određuje kvalitet robe isključivo zakon o tržišnom nadzoru, standardizaciji ili akreditaciji, nego ga određuje kupovna moć građanina jedne države. Kakva je kupovna moć? Kupovna moć je takva da potrošačka korpa iznosi 55 hiljada dinara, a prosečna plata 30 i kusur hiljada dinara. Ko u takvoj državi može da kupuje kvalitetnu robu? Mogu oni koji ne znaju koliko imaju, a njima to što treba ne kupuju u Srbiji, nego se prošetaju za vikend do Rima ili Londona ili ne znam ni ja gde dalje i kupe ono što im treba ili odu na zimovanje i letovanje i iznesu desetine hiljada evra koje su uzeli narodu sa leđa i troškare se u evropskim i svetskim metropolama. Prema tome, suština problema u Srbiji jeste što mi nemamo tržište koje može da zahteva kvalitetnu robu. Vi ćete sa socijalnog aspekta sputati nadležne državne organe da se objektivno bave tržišnim nadzorom i kontrolom, što nije neopravdano. Ko da kupuje "BMV" u državi u kojoj ne može da kupi "Ladu"? Jednostavno, to je nemoguće. Neko je odgovoran za činjenicu što su građani dovedeni do dna. U državi u kojoj je 22 ili 23% stanovništva nezaposleno, u državi u kojoj je inflacija najveća na nivou evropskog kontinenta, u državi u kojoj skoro milion ljudi živi na granici siromaštva, vi želite da sprovodite evropske standarde kvaliteta i kontrole proizvoda na tržištu. Ko u to da poveruje i ko više da se oslanja na te evropske bajke i evropske priče? Ministre, mi nismo interesantni za proizvođače robe sa kvalitetima i standardima. Vi ovim zakonom želite da nas uverite da ćete unaprediti položaj potrošača, javnog interesa, zdravlja građana, ekoloških standarda u Srbiji. Kako da ne. Ne kupuju građani ovde ono što im se sviđa, nego ono što mogu da kupe i gro svojih potreba ostvaruju na buvljacima, na nekim neregistrovanim tržištima ili prodajnim mestima. Kao ministar trgovine vrlo dobro znate kako to izgleda i u kakvoj poziciji je država Srbija danas. Sa druge strane, hoćete li ovim zakonom zaista domaće proizvođače obavezati da uvedu standarde? Koliko sektora industrijskih traži odlaganje uvođenja standarda da bi im proizvodi bili onakvi kakvi nisu u skladu sa vašim idejama i principima, zato što nemaju mogućnost da povuku kredit i da investiraju u svoju tehniku i tehnologiju? Ministre, pročitaću vam samo jednu stvar. Prosečna starost tehnike i tehnologije po sektorima u tekstilu 35 godina, u mašinskoj industriji 34 godine, u farmaciji 21, u hemijskoj 27, u industriji građevinskog materijala 30 godina prosečna starost mašina. Vi nama prodajete evropske standarde kvaliteta, akreditacije i standardizacije. E, moj ministre. Spustite se svi u Vladi na zemlju i vratite se u stvarnost. Protraćili ste nam 10 godina, uništili tehniku i tehnologiju, industriju i standarde i tržište i život i sve ostalo. Sada ćemo da se pravimo ludi, da zatvaramo oči - mi sledimo Evropsku uniju. Znate kako u toj vašoj Evropskoj uniji stoje stvari? Evo vam primer iz Evropske unije, pogledajte ovo ministre sada šta ovde piše. Ovo su primeri kako oni sprovode i primenjuju standarde. Pogledajte ovo - iz evropskih fondova kako su trošili novac: organsko maslinovo ulje sa deponije, potroše milione evra za proizvodnju organskog maslinovog ulja, a onda se uspostavi u istrazi da je ustvari organsko ulje pravljeno na deponiji koja je u Italiji visoka 10 metara. Onda ministre 50 miliona evra potroše za fantomske poljoprivrednike. Znači, ovo su primeri, preko 100 primera krađe, pljačke i pronevere para u Evropskoj uniji od ljudi čiji primer sledite i čije standarde ovde hoćete. Moram i ovo da vam kažem ministre, vidite sada ovo - u Holandiji su jednu takvu organizaciju koja se bavila treniranjem nezaposlenih da postanu radnici železničkih preduzeća, sudac ih je nazvao zločinačkim udruženjem. Zamislite kada bi taj sudac došao u Srbiju koliko bi zločinačkih udruženja našao i proglasio. Pa su EU birokrate krali novac, ministre, i proneveravali novac namenjen za žrtve Černobila. Vi njihove standarde sledite i ovde ugrađujete. Ko se nudi kao alternativa? Tomislav Nikolić. Kakva je razlika između njih, između vas i tih evropskih birokrata? Nema nikakve. Da li gledali juče televiziju? Zamislite da, ne daj bože, ovu državu i državu susednu treba da vode Milo Đukanović i Tomislav Nikolić. Znate ko ih je sastavio? Sastavio ih je kralj duvanske mafije Cane Subotić-Žabac. Da vam kažem nešto, postali su racionalni i pragmatični. Sada više ne putuju u Rim, ili, izvinjavam se, u Pariz u hotel "Ric", to im je daleko. Pošto nemaju para, pod znacima navoda, sada su se sastali bliže, u Crnoj Gori. Jedino ambijent koji je uskratio svoje prisustvo je Cane Žabac. Još im je samo trebao on i da vrlo jasno u maniru Evropske unije, kriminala, pljačke i korupcije profilišu budućnost i perspektivu Republike Srbije i Crne Gore, Tomislav Nikolić i Milo Đukanović. Zato Srpska radikalna stranka smatra da građani moraju da naprave otklon od vas koji ste promoteri evropskih principa i standarda, jer su ovo suštinski evropski principi i standardi. Šta nije zajedničko za ovo o čemu sam čitao, a sto je primera i ponašanja aktuelne vlasti u Srbiji? Šta je tu i gde je tu razlika? Kakva je razlika između Tomislava Nikolića i svih ovih o kojima smo pričali, o kojima govorim do sada? Nema razlike, Srbija mora da napravi otklon u odnosu na vas. Jednostavno, to mora da se uradi. Odakle vam pravo da nas limitirate i da nam perspektivu isključivo usmeravate ka EU? Ne znam da li ste čitali ministre pre nekoliko dana intervju šefa kancelarije Svetske banke u Srbiji. On vam kaže da perspektivu u ovoj državi ne možete da gradite isključivo usmerenu tamo gde vi hoćete i da svoju šansu i perspektivu morate da tražite na istoku. To vam oni kažu, oni koji vas rangiraju na listama "Duing biznis" o korupciji, o jednom, o drugom, o trećem. Oni ocenjuju standarde i prilike u ovoj državi i oni vam kažu – alo, uzmite se u pamet. Oni svoj rast projektuju 0,5% u narednoj godini. Vi građane uveravate da im je tamo budućnost i perspektiva. Oni krčme i troše naše resurse. Kako ćete Zakon o tržišnom nadzoru primenjivati na KiM? Ko će ga sprovoditi? Šiptarske institucije ili mi? EU ih doživljava kao samostalne, nezavisne. Od vas očekujem regionalnu saradnju i u ovom kontekstu. I sa njima ćete morati, ako budete deo tog evropskog društva, da razmenjujete u okviru rateksa informacije, sa sopstvenom teritorijom po tim evropskim standardima. Zato je sve ovo neprihvatljivo za SRS. To što je za nas neprihvatljivo, neprihvatljivo je, ali javnost u Srbiji mora da čuje i mora da zna da je ovaj zakon potpuno neprimenljiv, da ovaj zakon delove svojih članova i odredbi nikada neće zaživeti u praksi, odnosno nikada ih neće primeniti. Srbija nikada neće biti deo EU, ali nikada i SRS ponavlja, to je opredeljenje pre svega EU, to je opredeljenje većine građana Republike Srbije i to će posle narednih izbora, zaista verujem, ostati opredeljenje ljudi koji će rukovoditi ovom državom da šansu i perspektivu za razvoj ove države potraže na nekim drugim meridijanima, da razvoj i perspektivu ove države počnu da grade sa onima koji su nam istinski prijatelji i partneri, a ne koji su nam to za teritoriju, za glave srpske ili za neke druge ustupke ili zavrtanje ruku. Prema tome, gospodine ministre, ovo je sve samo nije zakon, vi to dobro znate, zato i niste hteli da ga branite. Ne zameramo vam zbog toga, ne biste imali ni šta da kažete, eventualno da pročitate obrazloženje. Mi ovo nećemo podržati i zaista verujemo da ovakav zakon nikada neće biti u primeni. Hvala.
Narodni poslanik Tomislav Nikolić, pravo na repliku.
Narodna skupština jeste mesto velike slobode i u njoj bi trebalo da se neguje demokratija, pravo da svako iznese svoj stav, ali ne bi trebalo da postane mesto u kome će nedostojni imati pravo da napadaju dostojne, ne bi trebalo da postane mesto u kome će neko svoj bes da iskaljuje na boljima od sebe, ne bi trebalo da postane mesto na kome će po prognozama ove labudove pesme da budu uperene u isključivo protiv Tomislava Nikolića. Vama to opet odgovara, gospođo Čomić, ne verujem da uživate u ovome što ste čuli u ovoj sali, ali pretpostavljate da može na neki način da vas odbrani od poraza koji vas očekuje na izborima. Molim vas, ne treba mene niko da brani u ovoj sali niti treba neko da govori narodnom poslaniku koji se ovako ispljuje po Tomislavu Nikoliću da to nije dobro ili da to šteti više njemu, jer bi prvo trebalo da obriše nos maramicom, pa da razgovara sa mnom, ali ipak postoji Poslovnik po kome je trebalo samo da kažete – izvinite, iznosite podatke iz privatnog života Tomislava Nikolića, možda on i jeste kriminalac, ali vi ne možete to da izgovorite ovde sa skupštinske govornice. Molim vas, očuvajte malo, čuvaćemo mi bolje autoritet ove skupštine posle izbora, ali neće ni biti ovoliko onih koji ruše autoritet Skupštine. Molim vas, bar još za izvesno vreme izdignite se vi iznad ove naše političke stranačke borbe i nemojte da koristite ovaj kamen u cipelikoji bi da zaustavi progres i promene u Srbiji. Nemoguće je to, tri godine vam govorim da je nemoguće.
Zahvaljujem. Povredu Poslovnika narodna poslanica Nataša Jovanović.
Gospođo Čomić, povredili ste član 107. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Niste sačuvali dostojanstvo dok je prethodnik govorio, koji je u sprezi sa organizovanim kriminalom i sa mafijom koja vlada na Balkanu. Dakle, on je direktni učesnik tog kriminalnog klana i što se juče pokazalo, zajedno sa Milom Đukanovićem. (Predsedavajuća: Narodna poslanice, molim vas da obrazloženje ako želite date u skladu sa Poslovnikom i da ne kršite odredbe Poslovnika Narodne skupštine i da svojih dva minuta koristite u skladu sa članom 103.) Govoriću o tome kako ste ga povredili, jer vi vrlo dobro znate, iako je DS, odnosno Miki Rakić napravio ovu fantomsku organizaciju SNS.
Narodna poslanice ja vas upozoravam da ne možete zloupotrebljavati pravo da se dobije reč, da se govori o povredi Poslovnika za iskazivanje svojih političkih stavova na koje nemate pravo u okviru povrede Poslovnika. Tako da vas moli o povredi Poslovnika. Druge narodne poslanike molim da ne dobacuju. Pravo da govorite šta hoćete podrazumeva obavezu da slušate šta nećete. Pravo da dobijete slobodnu reč na osnovu člana 103, podrazumeva obavezu da poštujete pravila po kojem se slobodna reč koristi. Ako hoćete pokušate da me ubedite da pravila jednaka za sve nisu dobra, onda moram da vam u skladu sa članom 90. dam obaveštenje da ja u to duboko verujem i da nema niko ko će da me ubedi da pravila za sve jednaka nisu dobra. Dakle, nema zloupotrebe prava na političku repliku pod stavom – želim da govorim o povredi Poslovnika.
Ja sam vas razumela gospođo Čomić, ako mogu da nastavim.
Možete, ali o povredi Poslovnika.
Verujem da ste pratili tok sednice i izlaganje prethodnog govornika i trebali ste da reagujete. Stojim iza toga da ste vi prekršili dostojanstvo Narodne skupštine, jer je on u svom izlaganju rekao da nedostojni učestvuju u radu ove sednice. Da me ne biste više prekidali završiću rečima našeg predsednika prof. dr. Vojislava Šešelja – stid me je, evo to kažem pred građanima Srbije, to je rekao i predsedniku u Haškom tribunalu, što sam ikada poznavala ovog čoveka.
Narodna poslanice, predsednik vaše političke stranke ni na koji način ne može da bude deo obrazloženje povrede Poslovnika, koju činim ja predsedavajući. Narodna poslanice, molim vas da ne ometate predsedavajuću tj. mene dok pokušavam da se staram o redu na sednici Narodne skupštine i da ne pokušavate da zloupotrebom odredbi Poslovnika obezbedite pravo na slanje političkih poruka. Za to ima prostora u replikama, ima prostora u izlaganju. Pravila su jednaka za sve i kršenja pravila nema. Narodni poslanik Dragan Stevanović želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite. Nemate pravo na repliku. Možete da govorite o povredi Poslovnika, ako smatrate da sam ja povredila Poslovnika. Želite, Izvolite.
Zaista mislim da ste povredili član 27. Zbog neistina koje je prethodnik, odnosno gospodin koji je govorio pre Nataše Jovanović ovde izrekao. Ovde nikoga nisam ispljuvao.
Narodni poslaniče, ne mogu da povredim Poslovnika zato što neki narodni poslanik govori neistinu.
Niste ga prekinuli.
Narodni poslaniče, ja ne mogu da znam ni da li vi sad govorite neistinu. Mogu samo da slušam pažljivo. Molim narodnu poslanicu Natašu Jovanović da prestane da me ometa. To je sad mera za izricanje, postupak za izricanje mere opomene. Ne pomažete mi u radu nego me ometate u radu. Vrlo dobro znam kad mi neko pomaže u radu, a kad me neko ometa u radu. Vi me ometate u radu, te vas molim da to ne činite, jer je to ugrožavanje ugleda Narodne skupštine. Narodni poslanik Tomislav Nikolić, izvolite.
Pošto je ovde izgovoreno nekoliko neistina i ružnih stvari o SNS. Samo da vas obavestim, juče je delegacije SNS imala čast i zadovoljstvo da bude gost tri političke stranke …
Izvinite narodni poslaniče. Molim narodne poslanike da prestanu da dobacuju. Ako mislite da imate pravo da zloupotrebom dobijene reči za povredu Poslovnika nekog nazovete članom organizovanog kriminala i da to nije osnov za repliku, onda grešite. Molim vas da svoje emocije samerite sa obavezama koje su u Poslovniku Narodne skupštine. Narodni poslanik Tomislav Nikolić ima pravo na repliku. Metod političke borbe molim vas sve da uskladite sa odredbama Poslovnika Narodne skupštine. Zloupotreba prava na povredu Poslovnika neće biti, niti će uvreda biti. Kad koji poslanik govori neistinu govori to tako što on zna da li govori istinu ili neistinu. Kad poslanik želi repliku neka obrazloži da drugi poslanik govori neistinu. Nisam zadužena za to da znam kad koji poslanik govori istinu ili neistinu. Zadužena sam za to da se odredbe Poslovnika poštuju. Molim vas da prestanete da ometate tog sednice. Narodni poslaniče imate još minut i 45 sekundi.
Delegacija SNS je juče imala čast i zadovoljstvo da bude gost tri parlamentarne političke stranke u Crnoj Gori u okviru svojih priprema da odmah posle izbora i po formiranju Vlade zna tačno na čemu je sa svojim susedima, komšijama, posebno sa Crnom Gorom za koju mislimo da nemamo najbolje odnose ili bar ne tako dobre kao što bi trebalo da imamo. Bili smo gost Nove Srpske demokratije, SPS i Demokratske partije socijalista. Ako je to učestvovanje u organizovanom kriminalu, eto mi smo se juče bavili organizovanim kriminalom. Za nas smo se bavili pripremama da Srbija bude zemlja koja sarađuje sa svima u svetu, a za vas je to organizovani kriminal. Odavno vaše stavove više ne menjam, ali nemojte da mislite da građani Srbije ne vide o čemu se ovde radi. Mi ćemo pobediti DS ukoliko utakmica bude fer i poštena, a ako ne bude fer i poštena i ako drugi budu pomagali, onda za Srbiju ne vidim neki previše veliki razlog da se bilo čemu da se u budućnosti raduje. Vama hvala gospođo Čomić, ponavljam ne morate nikada da me zaštitite u ovoj sali, samo čuvajte ovu narodnu skupštinu da se ne pretvori u ono na šta je ličila pre godinu i po dana. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Dušan Petrović. Izvolite.
Hvala predsedavajućoj. Izvinjavam se, zbog tehničkih razloga nisam stigao na sam početak sednice i to ću nadoknaditi u završnoj reči, kazaću ono što sam hteo na samom početku i neće parlament biti uskraćen za to. Samo nekoliko komentara na izlaganje prethodno koje se odnosilo na sadržinu zakona. Da ne bude nikakve zabune, ovaj zakon bez obzira što predstavlja usklađivanje naših propisa u ovoj oblasti sa propisima EU, on funkcioniše sa ili bez EU. Zakon o tržišnom nadzoru bez svih odredaba o kojima je ovde bilo reči i koje se odnose na različite mehanizme brzog uzbunjivanja koje bi trebalo da profunkcionišu u pogledu rizičnih roba, roba koje mogu da ugroze zdravlje, javni interes na bilo koji drugi način, bezbednost. Dakle, ovaj zakon kada bude stupio na snagu on će uneti jedan sasvim nov kvalitet koji podrazumeva obavezu velikog broja državnih organa da imaju koordinirani pristup i nastup u ovoj oblasti. Uvodi različite vrste te koordinacije, između ostalog jedan savet koji će osnovati Vlada Republike Srbije. Ne uvode se ovim zakonom bilo kakvi standardi. Postoji veliki broj tehničkih zakona koji predstavljaju osnov i na osnovu tih tehničkih zakona koji su već doneti u ovoj skupštini i izglasani, doneti su neki podzakonski akti. Niko neće imati neku novu obavezu standardizacija, te obaveze već postoje. Pitanje je njihovog poštovanja ili ne poštovanja. U ovom trenutku državni organi takođe imaju obavezu da kontrolišu da li su ti standardi tehnički, da li se oni poštuju ili ne. I danas je zabranjeno da se u prometu naše roba koja ne ispunjavate tehničke norme. Da bi smo poboljšali sistem kontrole, a da poboljšanje tog sistema kontrole i nadzora ne prouzrokuje povećanje troškova. Upravo zbog toga se donosi ovaj zakon jer ukoliko i kada posle stupanja na snagu ovog zakona, koji će se desiti ako parlament zakonu bude dao podršku, postojaće jedna vrlo striktna zakonom ustanovljena obaveza, mogu čak da kažem jedna programirana obaveza velikog broja ministarstava i različitih drugih tela i organa da usklade svoje delovanje, da budu efikasnije i da sa najmanje mogućim utroškom novca poreskih obveznika koji se naravno predviđa u budžetu, postigne najveći mogući efekat, a to je da naši građani mogu da kupuju sa sigurnošću, sa najvećom mogućom sigurnošću kvalitetnu robu na našem tržištu. O svim primedbama koje ste vi izneli o tome se da debatovati i to veoma ozbiljno. Mogu da kažem samo jednu načelnu stvar a tiče se ne samo ove oblasti, naše današnje nego i života uopšte. Tamo negde posle rata kada je razgovarao o važnim stvarima Čerčil je rekao da demokratija, ne da nije idealna, ne valja ništa, samo što ništa bolje nije izmišljeno. Način da se borimo za uspostavljanje najkvalitetnijih mogućih standarda jeste jedan stalan proces i ova vlada, buduća Vlada nema nikoga, u to verujem duboko, ko će biti odgovoran za sprovođenje izvršne vlasti u ovoj zemlji a da neće težiti i boriti se svim mogućim silama da naši građani imaju priliku da kupuju najbolju moguću robu, da ona bude standardizovana, da država bude u stanju da sve to kontroliše i da to košta najmanje moguće novca. Ovaj zakon je dobar zato što popravlja sistem. Usput on i harmonizuje stanje propisa i sistema zemlje sa EU. Naravno, razlikujemo se kod toga, to nije nikakva tajna. Razlikujemo se ne samo godinama, nego i decenijama u pogledu na to da li zemlja treba da ide u jednom ili u drugom pravcu. Neki od nas menjaju svoje stavove. Mislim da ovi koji su promenili da su promenili u dobrom pravcu. Mislim da nisu u stanju da to sprovedu, ali je dobro što su promenili mišljenje i to temeljno. Mislim da radimo dobru stvar. Dobro je da imamo ovde jednu konstruktivnu i ozbiljnu debatu o ovom zakonu, jer je ovo važan propis. Ako Narodna skupština da podršku da se ovaj zakon usvoji mi ćemo imati jedan veliki set obaveza koji će dovesti do toga da različita ministarstva i Vlada u rokovima koji su striktno propisani učine Srbiju bezbednijom i boljom zemljom kada je zaštita tržišta u pitanju nego što je to danas.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Pravo na repliku, narodni poslanik Dragan Stevanović.
Ministre, vi ste me u jednom delu shvatili šta sam hteo da poručim, upravo ono što ste vi rekli – između vas i njih nema nikakve razlike. Ono što gospodin koji mi se obraćao i tražio da brišem nos, nije razumeo, naša poruka je sledeća – ne bave se oni organizovanim kriminalom, nego se organizovani kriminal bavi njima. To je poruka SRS. Što se tiče standarda, gospodine ministre, nisam osporio da su postojali i do sada, ali naše je pitanje – zašto ih niste primenjivali? Da li vam je problem bio u nedostatku legislative? Ne, nije problem, ministre. Mi se toga i pobojavamo, ovim unapređujete sistem tržišnog nadzora, pa će zbog tog unapređenog sistema kontrole mnogi morati da poštuju standarde. Ministre, ko će da kupuje robu koja će biti u skladu sa visokim standardima? Oni koji kupuju prašak od 100 grama, da li ti? Oni koje ste ostavili bez posla, oni koji su bez mogućnosti da se leče, školuju itd? Gospodine ministre, postavio bih vam još jedno pitanje, ko će to da ulaže u tehnologiju da bi na osnovu tržišnog nadzora obezbedio proizvode sa standardima, ko poslednjih pet godina kredite povlači isključivo za likvidnost, a trećina tih kredita odnosi se na plaćanje PDV? Hoće li ta preduzeća, preduzeća sa prosečnom starošću mašina od 35 godina? Donosite zakon koji je neprimenjiv zbog opštih prilika u državi i u društvu, a za te prilike krivi ste isključivo vi koji vodite Vladu i državu poslednjih 10 godina. Hvala.
Reč ima ministar. Izvolite.
Ne želim da ulazim u neku opštu polemiku, ali prosto nekoliko činjenica samo da kažem. Nije uopšte sporno da se cela Evropa nalazi u dosta komplikovanih ekonomskim odnosima. Nije to samo stvar da se u takvom stanju nalazi zapad evropskog kontinenta. I istok se nalazi u takvom stanju takođe. To prosto nije tema našeg današnjeg razgovora, ali u tim dosta komplikovanim okolnostima mislim da je važno da i poslanici i građani imaju potpuno jasnu predstavu o tome šta se dešava u našoj zemlji, šta se dešava u okruženju. Srbija je u 2011. godini zemlja koja ima već investicije nego Hrvatska i Slovenija zajedno. To su zemlje koje imaju po glavi stanovnika znatno veći BDP nego što ima Srbija, što znači da smo u poslednjih nekoliko godina postali vrlo atraktivni u ovom jako komplikovanom i teškom ekonomskom vremenu za investitore, kako domaće tako i strane. Statistički se daju izvući različiti zaključci oko toga koliko je naša tehnologija stara ili manje stara, ali je nesporna činjenica je u 2011. godini Srbija ambijent u kojem u teškim okolnostima i vremenima domaći i strani investitori žele da ulažu novac. To je taj novac o kojem ste i vi govorili na jedan drugi način. Ne slažem se sa vama u pogledu ocene, da li su prilike u zemlji takve da ohrabruju one koji novac imaju da ulažu ili ne. Dok investitori ne ulažu novac sigurno ne može biti bolje stanje stvari sa smanjenjem zaposlenosti i sa stvaranjem elementarnih uslova za bolji životni standard svih naših građana. Dalje želim da kažem svoju poziciju i zbog poslanika i zbog građana oko toga šta je u ovim 10 ili 11 godina bilo. Potpuno sam svestan da veliki broj porodica ne živi dobro, ali neuporedive su prilike u standardu naših građana 2000. godine i danas. Ne želim uopšte da debatujem o tome ni kakve su vlade bile tada ni kakve su vlade danas, činjenica je, opšte poznata stvar i svako kada pogleda svoju porodičnu istoriju zna vrlo dobro kakve su bile naše životne prilike 1999. i 2000. godine, a kakve su 2011. godine. Verujem da ćemo imati jedan ekspanzivan rast u naredne četiri godine. Ne slažem se sa nekim govornicima u tome da će buduće vlade izgledati bitno drugačije od one kakva je danas. Ne slažem se ni sa vama ni sa ljudima koji su govorili posle vas, mislim da će posle sledećih izbora Vlada biti manje više ista ovakva kakva je i da ćemo napraviti jedan vrlo značajan pomak prema EU. To je dobro za svakog čoveka koji u našoj zemlji živi. Završiću time što ću da spomenem stvar koju sam ovde rekao pre nekoliko dana kada sam drugi zakon branio. Litvanija je zemlja koja ima tri i po miliona stanovnika. Ima 500 hiljada gazdinstava koji se bave poljoprivredom. Imaju isti originalni budžet, dakle izvorni budžet, kao i mi. Oko 200 miliona evra je za poljoprivredu. To je budžet koji ubiraju od poreza u samoj Litvaniji, ali imaju u 2011. godinu milijardu evra za poljoprivredu iz budžeta EU. Ne može za bilo koga u Srbiji, a sigurno za 800 hiljada porodica koji se bave poljoprivredom, da bude lošije ukoliko bismo sada imali dodatnih milijardu evra za poljoprivredu, a imali bi smo da smo danas članica EU. Zato treba da postanemo članica EU. (Dragan Stevanović, s mesta: Replika.)
Vi biste repliku? (Dragan Stevanović, s mesta: Da. Nije me shvatio ministar.) Nemojte, molim vas, ministar krajnje korektno učestvuje u radu i objašnjenja su sasvim na mestu. Replika je asocijacija na nešto što još uvek u ovom parlamentu ima tendenciju da pokaže da ste pogrešno shvaćeni vi, ministar itd, a toga zaista nije bilo. Jasno je sve. Svejedno, imate priliku kroz usta Zorana Krasića da kažete, sada njemu dajem reč. Izvolite.
Bolje kroz vaša usta, nego kroz moja. Koliko imam vremena, gospođo Đukić-Dejanović? Voleo bih to da čujem iz vaših usta.
Nadam se da niste zaboravili da je vaša puno vreme 68 minuta.
Ja zbog toga da se blago protresete zbog 68 minuta antievropske diskusije, gospođo Đukić-Dejanović. Gospodine Petroviću, danas smo saznali dve stvari. Prvo, u ovom predlogu zakona niste ni u jednom članu naveli stiropor. Pošto se ovaj zakon ne odnosi na stiropor, videli ste, "Bela lađa" je otišla u reprizu. Druga stvar, gospodine Petroviću, naučili smo, potvrdili ste narodnu izreku – rani kuče da te ujede. Što, bre, napraviste ovu stranku? Da li vidite kakva je to stranka? Vi ste njih napravili. Sada da krenemo malo na ovaj zakon.
Gospodine Krasiću, primenimo malo vokabular, dostojanstvo Skupštine, a i suštinski ko je ranio koje kuče, to vi verovatno znate bolje.
I vi znate, gospođo Đukić-Dejanović. Bili ste potpredsednik SPS Slobodanu Miloševiću, sećate se valjda. Valjda se ponosite sa tim.
Sada vam kažem da ću vam izreći opomenu ako nastavite da se ponašate ovako. Molim vas da govorite u skladu sa Poslovnikom, koji izvrsno poznajete.
Teško onome kome je zakon u topuzu. Nemojte sa pretnjama odmah. To je mobing, kada pretite. Radim ovde po evropskim propisima, nemojte tako. Gospodine Petroviću, ovaj predlog zakona je u stvari sanaderizacija. Vi znate šta je sanaderizacija. Neko se hvalio da želi da bude srpski Sanader i Sanader završio u zatvoru, tako da će i srpski Sanader da završi u zatvoru. Što bi rekle moje Nišlije – izem ti zakon kad nema kaznene odredbe. Kakav je to zakon kad nema kazne? Članova 31, nema ni jedne kaznene odredbe. Pa, molim vas, Evropska unija nas je do 1990. godine, kad je bila evropska ekonomska zajednica učila - nemojte vi u zakon da stavljate sve kako treba da se radi, nego ono što je samo zabranjeno. Po toj logici zakon treba da bude prepun kaznenih odredbi. Ovaj zakon nema nijednu. Ali, ovaj zakon ima nekoliko opasnih stvari. Na te opasne stvari ću se pri kraju da se vratim. Sad želim na početku da kažemgde realno postoji problem. Realno postoji problem u tome, kako mi možemo da definišemo šta je to tržišno? Po ovom zakonu i po prilično nekim standardima koji važe, sve je tržište. Ne postoji više privreda, sve je tržište. Sve što je ponuda i potražnja podleže, vodi se kao tržište, pa u okviru tog tržišta dolaze i kvalitet lekova, kvalitet boje za kosu, čarape, televizori i stiropor. Vidite, sve to dolazi. Realno postoji problem ukoliko više njih, koji su zaduženi za tehničke aspekte, treba da vrše kontrolu na tržištu. Kako oni međusobno da komuniciraju? Po prirodi stvari svaki inspektorat ima onu devizu - svaka vaška obaška. Niko ne da svoj deo nadležnosti. Kakva je koordinacija? Bože me sačuvaj. I zbog toga, čini mi se da je član 6, vi navodite u stvari devet institucija, devet državnih organa i pod brojem 10 stavljate preširoko nešto, gde mogu da budu i agencije i sve i svašta. I sad svako treba, svako može da kontroliše. Odmah da vam kažem da ste u ovom članu 6. pobrkali malo kad ste nabrajali ove nadležnosti i oblasti, naročito kod poljoprivrede i kod sanitarne. Makar da ste prepisali iz zakona pa bi bilo jasnije, oko sudova ovih ovde, ne samo pod pritiskom, nego i ovih drugih. Ali, dobro, nije poenta ovog zakona to. Dalje, gospodine Petroviću, ovu definiciju proizvođača u smislu ovog zakona da izbacite - proizvođač jeste svako fizičko ili pravno lice koje izrađuje proizvod ili za koga se proizvod projektuje ili izrađuje, odnosno trguje tim proizvodima pod svojim imenom i žigom. Ovo: "trguje pod svojim imenom i žigom" to obavezno da izbacite. Zašto? Vi danas u ovim velikim trgovinskim lancima imate te trgovce deklarisane kao proizvođače, a on ima samo pakericu. Zapamtite. Pre desetak godina imali ste u Ivanjici proizvođača televizora, Sekulića, sećate se, "Best". On ništa nije imao za proizvodnju. Nije on proizvodio katodnu cev, nije okvir itd, nego čovek stavio u registraciji da je proizvođač. Takav vam je "Komtrejd". Koji čip on pravi? Sastavlja. Da bi neko bio proizvođač, on mora da se kvalifikuje sa minimalno tehničkim uslovima koje ispunjava za tu vrstu proizvodnje, a ne sad – ja imam pare, pa naručim kod vas koji imate te mašine, vi radite, a ide pod mojim imenom. To da se izbaci iz ovih propisa. Nije to samo u ovom propisu, u mnogim propisima. To mora da se izbaci, a ne prevara. To je prevara. Znate li koliko imate firmi danas registrovanih,imaju skladište, mobilni telefon, faks, internet, tašnu, ne onu Dačićevu, nego manju, kravatu i mogućnost da se pojavi na javnom tenderu i da dobije kao proizvođač, a on ništa ne proizvodi, roba mu dolazi iz Poljske, iz EU? To ne sprečava ovaj zakon. To je po meni takođe veliki nedostatak. Drugo, ovdeste neke stvari napisali. Pa, vi preterujete sa EU. Vi čak njih i omalovažavate, što mi je drago, da vam kažem iskreno, oko harmonizacije, oko tih standarda, itd. To je bilo ono – moj, moj, pa evropski. Preterivanje. Vrhunac svega toga je član 30. Mislim da jeStevanović nešto pričao o tome. Ovo kad se pročita u Srbiji, kaže – odredba člana tog i tog do tog i tog primenjuje se od dana pristupanja Republike Srbije EU. Što ljude maltretirate? Terate ljude da se smeju, kad nije vreme za smejanje. Decembra 9. biće pitanje i doći će odgovor da li treba da se stavi paraf na status kandidata za početak eventualnih pregovora o eventualnom približavanju eventualno EU 2389. godine. Ovaj zakon trebalo bi, po najboljim računicama, 2389. godine da stupi na snagu, i to u drugoj polovini. Što donosite taj zakon ovde, stavljate na dnevni red? Imamo preča posla. Srećom, niste ga stavili po hitnom postupku. Imate problem nešto sa kalendarom. Znam da imate problem sa crvenim slovima, ali sa kalendarom imate očigledno veliki problem. Dalje, malopre vam gospodin Stevanović reče kako to stoji sa organizovanim kriminalom u EU u Briselskoj administraciji. Ovde je misija EU najveća po broju zaposlenih. Vidite, malo, malo Dežer kao kolektivni faktor. I on će biti na dnevnom redu u Evropskom parlamentu. Kao što ste vi zaključili da treba da imate kontrolisani deo opozicije, koji je za EU, pa onda kada pravi probleme, vi računate – EU, pozovite, a oni kažu – k nozi, dođi. Tako i oni u EU rezonuju. I oni kažu – svi morate da budete proevropski. Sada imate sve proevropske stranke. Obrazloženje je 74 strane, samo izjave o usklađenosti propisa sa propisima EU, 74 strane, toliko, prebrojao sam sve. Znate li šta kažu Francuzi, Portugalci i ovi drugi? Ove vaše direktive, uredbe, standardi, što donosi EU? Portugalci kažu – mi iskoristimo dva do tri posto što odgovara, ono što nam ne odgovara ne uzimamo u ruke. Zašto vi uzimate 120%? Samo se u Srbiji 120% primenjuje ono što je navodno standard. Ugrađuje se u naše propise. Svi su svesni da to ne može da se primeni kod nas. Ne daj Bože da se primeni kod nas. Ali, ne, 74 strane. S obzirom na ovo kada zakon treba da stupi na snagu, da vam iskreno kažem, kaznio bih vas i naterao bih vas da platite naknadu štete za ovaj papir, jer od ovog nema ništa. Ovo je samo šteta za papir i što je daktilografkinja kucala ovo. Tu bi morali da platite neku kaznu. Zašto trošimo papir na ovako besmislene stvari, nešto što će da počne da se primenjuju 2389. godine? Ko će od nas da bude živ? Poenta je da li možemo da preživimo u ovom realnom vremenu, a ne u zamrznutoj slici. Dalje, pričate o nekom međusobnom obaveštavanju. Gospodine Petroviću, vi ste i u ovom zakonu stavili – teritorija Republike Srbije. I Srbiju tretirate kao jedinstvenu, je li tako? Jeste. Tako kaže Boris Tadić. Postoje crvene linije ispod kojih se ne ide. Kosovo i Metohija su AP u Republici Srbiji, kao što je AP Vojvodina u Srbiji, kao što je opština Novi Pazar na teritoriji Republike Srbije. Ovde se priča o organima koji primenjuju propise na celoj teritoriji Republike Srbije. Molim vas, na celoj teritoriji Republike Srbije. Imate maksimalnu podršku SRS, samo kažite kako ćete ovo da sprovedete na celoj teritoriji Republike Srbije? Pazite. Ali, gospodine Petroviću, da li vidite ove 74 strane? Ovo važi i kod onih 22 u EU koji kažu – Srbija je bez KiM. Da li znate gospodine Petroviću, da u izveštajima o napretku ide posebno izveštaj za Srbiju, posebno za Kosovo? Gospodine Petroviću, oni vam ne veruju ovo što ste napisali ovde. To su vaši partneri, politički partneri itd. Oni ne veruju, gospodine Petroviću, što ste napisali ovde. Kad kažem, gospodine Petroviću, ne mislim na vas, mislim na Vladu Republike Srbije, mislim na DOS kao integralni deo, pošto je DOS integralni. Znači, tu se demonstrira veliki koalicioni kapacitet. Svako od vas može sa svakim od vas. Malopre ste iskreno rekli kod Letonije, Litvanije. Ne znam, možda sam pobrkao. To je vaš cilj - po svaku cenu da se dođe do EU kako bi se koristili fondovi, pa tako i EU kaže – 60 milijardi je istrošila na vama, ali "kam gi te pare", što bi rekle moje Nišlije? Za Božu se zna. Došao sa dve kese, pa sad milioni i milioni, a šta da radimo sa ovim drugim ljudima? Njima gore. Kad se kaže EU, odmah gubitak radnog mesta, je li tako? Kad se kaže EU penzija 1,2% može da se podigne i ništa više. Vi lepo kažete, to vam je cilj, da zgrabite, ali nema vajde za, građane gospodine Petroviću. Ima vajde za neke, evo ih. Niste bili juče. Evo ko ima vajdu - Tadić, Toma, Koštunica, Velja, Vuk, Čeda, Čanak, Sulja, Rasim, Mlađa, Krkobabić, Dačić. Dvanaest. Časovnik. Svakome sam dao po jednu žutu zvezdicu. Vama će da bude dobro. EU je sasvim svejedno ko će od ovih 12 da bude u Vladi, a ko će da bude u opoziciji. Vidite kako je neko dobro shvatio dobrosusedske odnose, gospodine Petroviću, nego što ste vi. Vas napada Milo Đukanović da mu se mešate u unutrašnje stvari, da vi branite Srpsku zajednicu, kako on to kaže. Je li tako? Pa vam prozivaju onog Đorđevića, onog savetnika. Vidite kako on pegla to. Vidite kako on to pegla, duvanski dim je čudo. Čudo. Vidite, "Sanaderizacija". Može kod Jaše, može Zukorlića. Gde god vi ne možete, on može. Duva vam u vrat, da vi pre njega završite prljav posao. Nadam se da niko u Srbiji neće da završi taj prljav posao koji se od Srbije traži. Traži se potpisnik u Srbiji. Ima mnogo kandidata za potpise. Vidite i sami. I to je tržište. Po tržišnim principima ste napravili stranku neprijatelja Srbije. Vidite i sami. Svuda mogu. Ako mogu i Rusi da daju stiropor, Konuzin će da progovori na mitingu. Stiropor je čudo, kada se čovek navuče na stiropor. Šta je razlika između vas? Tadić leti avionom, a ovaj leti na stiroporu. Nema druge razlike. Da li vam je sad jasno, da nema nikakve razlike između Vuka Draškovića kao vašeg koalicionog partnera. To nije nikakva razlika. Kakva je to razlika? Politika je ista – EU nema alternativu. Vidite, izađite iz te mantre, od toga nema ništa. Ovaj zakon, gospodine Petroviću, neće da reši realne probleme koji postoje i oduvek su postojali. Da ne shvatite lično da postoji sada od kada ste vi ministar, ne, taj problem postoji 50 godina, ko je za šta nadležan, kako među sobom komuniciraju itd, pa je bilo različitih mišljenja. Čak je bilo mišljenje da se napravi ministarstvo za inspekcijske poslove. Čak je bilo i takvih mišljenja. Bilo je i velikih problema oko tih usaglašavanja sa nekim standardima. Postoje neki standardi koji kod nas ne mogu da se usaglase. Ne možemo da ih prihvatimo. Mi sa tim kapacitetom kao država, treba da nađemo efikasni sistem. Nije toliko ni bitno kako će da se zove, ali kada se prihvata ovo iz EU, onda se preslikava njihova organizacija, njihov način razmišljanja, njihova komunikacija između nadležnih organa, njihova ovlašćenja od tih nadležnih organa. Ali, njima je lako, oni su bogati i oni to mogu da plaćaju, mogu oni to da imaju razuđeno. Znate, sa tri strane kontrola itd. Mi nismo u toj poziciji, ni politički, ni ekonomski. Ta vrsta preslikavanja se kod nas pojavljuje kao direktna šteta. Danas imate situaciju da su državni službenici zaštićeni, što bi rekli Italijani "sinjore", a šta je sa realnim sektorom, kako se to priča, šta je sa privredom, šta je sa vašom poljoprivredom, gospodine Petroviću? Kada biste vi u poljoprivredi po domaćinstvu uložili 10.000 evra, kao što je Mlađa odneo u industriju, znate li koja bi korist bila od poljoprivrede? Ako ne direktna ekonomska, makar oni što žive na selu bi mogli da žive. To je velika korist, posle ovakve demografske slike i demografskih kretanja.To je. Znam da ste prinuđeni i da morate bezuslovno da slušate EU, ali gospodine Petroviću, prenesite vašima, snosite i priličnu odgovornost zbog toga. Da vam budem iskren prilikom objašnjavanja, na sledećim izborima neće da se priča o Svetom Savi, Titu, Draži itd, pričaće se o surovoj stvarnosti i biće trenutak kada polaže račun onaj ko je na vlasti. Tako da, ova priča što napadate Slavicu Đukić Dejanović, što je bila potpredsednik Slobodanu Miloševiću i ovo što malo, malo napadate Ivicu Dačića, nemojte, to vam ne ide, kvarite koaliciju. Koalicija je čudo. Videli ste kakvi su socijalisti. Oni su krvavi borci za socijalnu pravdu. Među njima se ističe najviše gospodin Bajatović. Mesečno prima 1,1 milion dinara i bori se za socijalnu pravdu, da sva usta budu puna da niko ne bude gladan. (Predsedavajuća: Molim vas, o temi dnevnog reda.) Molim? I gas je na tržištu, gospođo Čomić. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, ne bih vas podsetila da ste odlutali od teme dnevnog reda, da se to nije dogodilo. Ako želite dokaz, mogu da vam citiram koliko dugo i o čemu ste govorili bez ikakve veze sa temom dnevnog reda. Dakle, član Poslovnika koji vas obavezuje da govorite o temi dnevnog reda.) Gospođo Čomić, imam neka preča posla i moram da idem. Hvala vam što mi niste izrekli opomenu.
Za sada nije bilo razloga. Dvadeset minuta je iskorišćeno. Rečenica da imate neka preča posla od Skupštine je razlog za upozorenje. Molim vas, bez dobacivanja. Dakle, ovde se svi obraćamo javnosti. Moja je obaveza da, ukoliko uočim da je nešto izrečeno u narušavanju ugleda Narodne skupštine, da narodnog poslanika podsetim i upozorim da se to dogodilo. Rečenica koju izgovara narodni poslanik – da ima preča posla od Narodne skupštine, nije prihvatljiva. Narodni poslanik Dejan Mirović ima reč. Posle njega narodni poslanik Milorad Buha.
Radi se o jednom, po našem mišljenju, zakonu koji je neprimenjiv i nerealan. Ministar je pokušao da na jedan način odbrani taj zakon. Međutim, jasno je da taj zakon čije će se odredbe primenjivati, deo odredbi, a to su, ako se ne varam poslednji članovi, koji će se primenjivati tek po ulasku u EU, blago rečeno je nerealan i ne vidimo svrhu kako se može tako parcijalno regulisati ova materija. U tom smislu mi smo konkretno proučavali taj vaš proces pridruživanja EU i došli smo do zaključka da Srbija jednostavno, ako uzmete proces stabilizacije i pridruživanja, potpisivanje SSP. Mišljenje Evropske komisije da neće, najranije pre 2020. godine pristupi EU, tj. pre 2020. godine Srbija neće potpisati ugovor o pristupu EU. Dakle, radi se o jednoj vrlo nerealnoj zakonskoj materiji koja, moramo to da kažemo, nije u skladu sa drugim zakonima u pravnom sistemu Republike Srbije i jednostavno ona dovodi do jednog narušavanja pravne koherentnosti u pravnom sistemu Republike Srbije. Naravno, vi kažete u razlogu za donošenje ovog zakona da se radi o usklađivanju tehničkih propisa sa tekovinama EU. Međutim, ne navodite ni jedan primarni izbor EU, ne navodite ni jedan član Ugovora o Lisabonu, koji je, može se reći uslovno, jedna vrsta ustava EU i samo koliko smo videli u ovom obrazloženju zakona i pratećoj dokumentaciji, tj. u izjavi o usklađenosti sa propisima EU, navodite član 8. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju i član 72. Međutim, mi imamo potpuno suprotan stav od vas i vi ste to lepo primetili, da jednostavno mi ne želimo ni zbog ekonomskih, ni zbog političkih razloga, tačnije zbog otimanja 15% naše teritorije od strane EU, ne želimo da budemo članica EU. Šta to konkretno znači? Za nas zbog promenjenih okolnosti, vi kao pravnik sigurno znate da je to jedna doktrina u međunarodnom pravu, Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju je ništav. Tačnije, pošto su 22 zemlje države članice EU, priznale tzv. Kosovo ili kriminalnu tvorevinu na čelu sa ovima koji trguju ljudskim organima, priznali kao jednu vrstu kvazidržave, to znači da se oni ne drže svrhe ugovora, tj. svrhe ugovora o Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju. Dakle, za san Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju i vi to sigurno znate, da je zbog toga bio i raskol u SRS, da je ova grupacija SNS zbog toga i napustila, tj. oterana iz stranke, zbog Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, za nas taj sporazum jednostavno je ništav i, prema tome, sam ovaj zakon se ne može oslanjati na odredbe tog sporazuma. Takođe kažete u obrazloženju zakona da se on zasniva, pre svega, na uredbi 765 iz 2008. godine evropskog parlamenta i Evropskog saveta. Vi kao pravnik sigurno znate da je Uredba EU jedna vrsta, ne jedna vrsta, nego po Lisabonskom ugovoru zakonski akt, koji je pre svega primenjiv za države članice EU, dakle, Srbija nije država članica EU i potpuno je neprimereno i sa ekonomske, a posebno sa pravne tačke gledišta, da se jedan zakonski akt koji je obavezan u celosti za sve države članice EU, primenjuje u državi koja nije čak ni kandidat za EU i, opet kažem, koja sigurno prema svim neutralnim i objektivnim istraživanjima neće pre 2020. godine biti u šansi da potpiše ugovor o pristupanju EU. To je realnost. Mi sada možemo da govorimo da će za dve godine, za tri godine, ali kada pogledate primer Hrvatske ili primer Makedonije kada su oni dobili kandidaturu, kada su otpočeli ugovori o pristupanju, kada je određen rok za potpisivanje Ugovora o pristupanju, videćete da jednostavno najmanje još 10 godina Srbija će biti na jednom pogubnom ekonomskom, pravnom i političkom putu pridruživanja EU. Zašto to smatramo? Smatramo da ovakvi zakoni, tzv. evropski zakoni, narušavaju pravnu koherentnost našeg pravnog sistema, ali i to naglašavamo, i to je u vezi sa ovom materijom, narušavaju i životni standard naših građana i sve ono što čini našu industriju i našu poljoprivredu. Daću vam samo dva primera, sigurno znate o čemu se radi, npr. radi se o Zakonu o kontroli državne pomoći na kojem je insistirala Evropska komisija i kojifaktički uvodi Evropsku komisiju kao drugostepeni organ odlučivanja u Republici Srbiji. Nešto slično se dešava u ovom zakonu i vidimo da je zakon predvideo da se izveštaj o materiji zakona, tj. informacije, dostavljaju Evropskoj komisiji. To je potpuna besmislica sa pravne tačke gledišta, ne samo zbog togašto Srbija nije kandidat za EU, nije ni na 10 godina od članstva u EU, već i zbog toga što sva istraživanja, svi neutralni eksperti i strani i domaći pokazuju da je Evropska komisija, mi stojimo iza toga, trećerazredni organ, trećerazredna institucija u EU. Sigurno znate da postoji 250 komiteta, između ostalog koji regulišu poljoprivrednu oblast, što je vaša nadležnost, koji su sastavljeni u EU od državnih činovnika i oni su ti koji faktički preuzimaju nadležnosti Evropske komisije i prilagođavaju sve propise koje Evropska komisija donosi, između ostalog i ove iz sekundarnog prava prilagođavaju primeni u njihovim zemljama. Dakle, to nacionalno pravo koje se ovde predstavlja kao obavezno, faktički se tretira kao drugorazredno pravo u EU. Pošto ste vi pravnik, daću vam još jedan primer koji vrlo konkretno objašnjava našu tezu, da je evropsko pravo drugorazredno pravo u državama članicama EU. Sigurno znate da je Ustavni sud Savezne Republike Nemačke 2009. godine, povodom usvajanja Ugovora o Lisabonu, doneo presudu koja faktički stavlja evropsko pravo u drugorazredan položaj u odnosu na Nemačku i to, pre svega, u tako važnim oblastima kao što je poresko regulisanje, budžetsko, krivično pravo, građansko pravo i druge važne oblasti poput odbrane i spoljne politike. Dakle, najjača država, članica EU ili upravo ona članica EU, koja je prva u otimanju Kosova, koja je prva u nametanju ovih tzv. evropskih zakona i standarda je preko svog saveznog Ustavnog suda donela presudu 2009. godine, to je slučaj Lisabon, sigurno znate za njega, da je evropsko pravo drugorazredno u toj zemlji koja je faktički motor EU. Prema tome, ne vidim zašto bi mi bili, kolokvijalno rečeno, veći katolici od Pape i ne vidim razlog da se ovakav jedan zakon, vi to sigurno uviđate, da je neusklađen sa našim pravnim sistemom i to pokazuje tabela usklađenosti koja prati ovaj zakon gde, koliko smo videli, prema našoj analizi, više od deset puta se navodi izraz ili "neusklađeno" ili "neprenosivo". Dakle, ova uredba EU ili zakonski akt je neprimenjiva u pravnom sistemu Republike Srbije. Takođe bih skrenuo pažnju da, ako navodite uredbu EU kao neki osnov ovog zakona, trebali ste da nam date tačnu i direktnu povezanost ili klauzulu između članova zakona i te uredbe EU. Međutim, zakonodavac postupa potpuno suprotno i vidimo da se u jednom delu zakona govori o uredbi, kako je ta uredba osnov zakona, a odjedanput, negde na sredini zakona se pojavljuje direktiva EU. Prosto je to jedna nelogičnost. Sigurno znate, pošto je vaš cilj, kao vlade, da bezuslovno uđete u EU, što je potpuno suprotno od nas i to nije naš cilj, niti uzor u politici i po tome se razlikujemo i vi ste to lepo primetili i imate i ovu treću grupaciju gde je cilj da budu kao Milo Đukanović, ali to je već druga tema. U tom smislu sigurno znate da između uredbe i direktive postoji velika razlika i da se direktiva faktički mora primenjivati preko donošenja zakonskih i podzakonskih propisa. S druge strane, u obrazloženju zakona navodite da se on donosi, između ostalog, radi usklađivanja sa akcionim planom za brže sticanje kandidature iz 2010. godine. Navodi se tu i Nacionalni program za integraciju Republike Srbije u EU. Opet postavljam nekoliko konkretnih pitanja na koje, sa pravne i ekonomske tačke gledišta, siguran sam da ne možete dati argumentovan odgovor. Kako je moguće da se donosi toliki broj zakona u trenutku kada imate toliko podzakonskih propisa koji nisu doneti i koji ne prate ove tzv. evropske zakone od 2008. godine, kada je donet SSP. Da budem potpuno jasan i konkretan zbog naših građana, radi se o tome da vi donosite zakone po jednom automatskom šablonu, po jednoj vrsti prepisivanja i ti zakoni su faktički neprimenjivi, jer i u vašem nacionalnom programu za integraciju piše da je ispunjenost plana za integraciju u EU, što se tiče podzakonskih propisa, negde oko 60%. Znači da imate procenat, što se tiče zakona, 90-100%, a što se tiče podzakonskih propisa koji treba da realizuju te zakone, imate 60%. Dakle, radi se o jednoj nelogičnosti ili o jednoj posledici i činjenici da pokušavate da primenite nešto što čak ni Nemačka, ni druge zemlje EU neće da primene, a to je, u pravnom smislu, direktno dejstvo i direktna primena uredbi i direktiva EU. Mi smatramo, iako smo protiv EU i apsolutno smo jedina stranka koja je protiv EU i u ekonomskom i u pravnom i u političkom smislu, ne samo zato što nam otimaju 15% teritorije, nego zato što ne želimo da doživimo ekonomsku sudbinu jedne Bugarske, Rumunije i Grčke, i u tom smislu smatramo da su ovi standardi koji se uvode u vašem resoru, u poljoprivrednom resoru vrlo štetni. Vi sigurno znate da je Bugarska bila jedna od najvećih izvoznika pre takozvane tranzicije poljoprivrednih proizvoda, a vide šta se sad dešava i kako ti visoko subvencionisani proizvodi u poljoprivrednom smislu iz zapadne Evrope poklapaju to tržište istočne Evrope. Vi ste pomenuli, ako se ne varam, primer Letonije. Ali, trebalo je reći zbog naših građana i zbog jedne argumentovane rasprave o tome da li treba Srbija uopšte da pristupi toj zajedničkoj poljoprivrednoj politici EU, treba reći i sledeću činjenicu, to je opšte poznata činjenica i vi to sigurno znate. Do 2013. godine je propisano da stare države članice imaju veće subvencije u odnosu na nove države članice, a radi se o ovih upravo 10 zemalja koje su pristupile EU 2004. godine, uključujući i tri baltičke i tu jednu o kojoj govorite. Dakle, svih 10 članica iz istočne Evrope nemaju pravo do 2013. godine da imaju iste subvencije kao što imaju farmeri u Francuskoj, u Holandiji, u Nemačkoj itd. To je činjenica. Dakle, Letonija, Litvanija i svih 10 zemalja država članica EU, koje su ušle posle 2004. godine, nemaju pravo na iste subvencije kao što imaju subvencije one u zapadnoj Evropi. One su u poljoprivrednom smislu drugorazredne zemlje. To je činjenica i to je opšti kontekst. Kada ovoj činjenici dodate i Prelazni trgovinski sporazum, koji je izuzetno štetan za našu poljoprivredu, vi sigurno znate da je u prvoj godini primene preko 40% carina na uvoz poljoprivrednih proizvoda ukinuto, kada dodate i gubitak od nekih 130 miliona evra u našem budžetu svake godine zbog ukidanja carina zbog Prelaznog trgovinskog sporazuma, doći ćete do jednostavnog i lako dokazivog zaključka. U EU 2020. godine, što je najraniji datum kada Srbija može da pristupi tog tvorevini, biće u smislu poljoprivrede i u smislu ovog zakona i svih ostalih zakona tri vrste zemalja. Prva je zapadna Evropa, druga je istočna Evropa i treće razredne zemlje, zemlje zapadnog Balkana u koje će spadati i Srbija. To je činjenica koju niko ne može osporiti. Pogledajte Lisabonski ugovor, pogledajte ove uredbe, direktive, standarde i sve ono što nam se nameće iz EU. Što se tiče samih standarda, o kojima se ovde govori, vidimo da je ovaj zakon povezan sa Zakonom o standardizaciji. Treba reći da naša javnost zna, znači, radi se o jednoj argumentovanoj raspravi, da jednostavno jesu ukinute carine u trgovini sa EU između Srbije i članica država EU. Vi sigurno znate da je EU, kada pogledate rad njihove Evropske komisije, kada pogledate Svetsku trgovinsku organizaciju, šampion u uvođenju necarinskih barijera, pre svega u poljoprivredi i u drugim važnim granama, poput industrije. Dakle, mi nećemo moći ništa da prodamo na tržištu EU, to je činjenica. Džaba su ukinute carine, ako postoje necarinske barijere gde je EU šampion u svetskoj trgovini, koje se svake godine obnavljaju i koje su svake godine sve jače i jače. Jednostavno se štiti ono što je jedna od osnova EU, a to je zajednička poljoprivredna politika. Zajednička poljoprivredna politika na kojoj insistira upravo Francuska. Znate još od vremena de Gola da je to jedan od razloga stvaranja evropske ekonomske zajednice, isto kao što Nemci insistiraju na izradu svojih industrijskih proizvoda, i to su dve osnovne zemlje te EU. Prema tome, treba ovom problemu i zakonodavstvu, u koje spada i ovaj predlog, neprimenjiv predlog zakona, prići sa jednom argumentacijom i videti da jednostavno EU nije dobar izbor za Srbiju, ne samo zbog toga što nam otima 15% teritorije, ne samo zbog toga što šalje vojnike i Euleks koji maltretiraju naš narod na KiM, već i zbog toga što mi jednostavno u ekonomskom smislu nećemo dobiti ništa dobro od EU. To je činjenica. Mogu da se stvaraju ovakve partije kao SNS, može da se stvara euforično evropsko raspoloženje, ali to su činjenice. Ankete koje pokazuju da je preko 50% građana protiv EU pokazuju jednu apsurdnu činjenicu da jednostavno narod vidi ono što politička elita, izuzimajući SRS koja je apsolutno protiv EU, ne vidi. Evropska unija je loš projekat za zemlje istočne Evrope i to je činjenica. To ne može niko osporiti, ne može osporiti ni ovaj zakon koji je neprimenjiv i čije će se delovi verovatno primenjivati najranije 2020. godine. U tom smislu, vidim da ovde pominjete rok za primenu člana 6. do 2012. godine. Vi sigurno znate, a mi stojimo iza toga da je taj rok neprimenjiv. Vi nećete dobiti, ako dobijete uopšte kandidaturu koja ništa ne znači, to je gospodin Ognjen Milić, koji je koordinator za IPA fondove u Vladi Republike Srbije, otvoreno rekao, da nećemo dobiti ništa iz IPA fondova više nego pre kandidature. Znači, ako dobijete kandidaturu proći će godine dok ne dobijete datum za otpočinjanje pregovora sa EU. To sigurno neće biti 2012. godine. Vi sigurno znate da će to biti povezano, kao pre sa Haškim tribunalom, sada sa problemom KiM. Dakle, radi se o nekim činjenicama sa kojima jedna ozbiljna vlast mora da se suoči i jednostavno mora da ima neku strategiju šta ako sledećih 15 godina ne potpišemo ugovor o pristupanju EU. To su činjenice. Naravno, imate populizam i evropski fanatizam, kao u SNS, gde se govorim o nekakvim dobrosusedskim odnosima i slično, ali to je više nego neozbiljno i to će se vrlo brzo pokazati posle raspada te stranke na dva dela, na Vučićev i Nikolićev, posle izbora, ali to je već druga tema. Dakle, smatramo da rok do 2012. godine za usklađivanje sa evropskim zakonodavstvom, u koji spada i ovaj zakon, jednostavno nije realan. Mi smatramo da nije realan ni rok do 2014. godine, koji se pominje u Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju. Vidite primer Makedonije, ona je dobila kandidaturu, ako se ne varam, 2005. godine, a već 2001. godine su uveli akcioni plan za usklađivanje sa tzv. evropskim zakonodavstvom i imate jednu konkretnu i lako proverljivu činjenicu da su jednostavno prosečne plate u Republici Makedoniji manje nego u Republici Srbiji, iako imaju kandidaturu, iako su korak ispred nas u evropskim integracijama. To vam pokazuje da je to jednostavno jedna vrsta propagande i jedna vrsta činjenice da EU ne donosi ništa što se tiče standarda bolje, već gore. Najbolji primer za to je Makedonija. Ne moramo da se upoređujemo sa Grčkom, to je već poznato. Takođe, trebate da imate u vidu da se jednostavno radi o lex specialis. Vi ste naveli, ako se ne varam, 12 zakona u ovom predlogu zakona koji su povezani sa ovim zakonom. Opet kažem, treba pogledati malo širi kontekst i videti kako ovaj zakon utiče na druge zakone, na deo pravnog sistema Republike Srbije gde nema pozivanja na zakonske akte EU. U tom smislu smatram da je to jedan veliki propust Ustavnog suda Republike Srbije. Mi treba da donesemo, kao Slovačka u procesu pridruživanja, Poljska ili Mađarska, jedno tumačenje suda gde se mora reći da li se direktno primenjuju uredbe i direktive EU ili se one usklađuju u kontekstu nacionalnog prava. Ovde nema nikakvog tumačenja, jednostavno svako ministarstvo radi šta hoće. Vi jednostavno, ne vi lično, nego ministarstva, očigledno ne postoji koordinacija između vas i Kancelarije za evropske integracije, svako tumači kako hoće to evropsko zakonodavstvo. Imate i primer krivičnog zakonodavstva, građanskog ili Zakona o restituciji gde ne postoji ni jedna direktna povezanost sa evropskim zakonodavstvom, ali se to jednostavno tumači kao jedna vrsta naredbi Evropske komisije, koja faktički na čelu sa gospodinom Dežerom zloupotrebljava ovaj proces pridruživanja EU i nameće, time ću završiti, veoma štetne uslove za naše poljoprivrednike, za naše građane, pre svega preko Zakona o kontroli državne pomoći. Vi sigurno znate i oseća to vaše ministarstvo, ukidaju se subvencije koje su više nego neophodne našim poljoprivrednicima, ne vašom ličnom krivicom, nego jednostavno zato što ste deo Vlade koja sluša Evropsku komisiju. S druge strane, imate jedan neverovatno štetan podzakonski akt, spisak organizacija za koje ne važi Zakon o javnim nabavkama. To je podzakonski akt Ministarstva finansija koji je donet i koji faktički stavlja van snage Zakon o javnim nabavkama. Znate li koga favorizuje? Evropsku investicionu banku, Evropsku banku za obnovu i razvoj, Svetsku banku i Nemačku razvojnu banku. Upravo te finansijske institucije biraju firme iz EU, poput "Alpine", poput "Por", koje uništavaju našu građevinsku industriju i imate apsurdnu situaciju da most preko Ade i most kod Beške grade austrijske firme a ne grade oni koji su to izgradili, poput "Mostogradnje", "Energoprojekta" itd. U tom smislu, evropski zakoni su loši za naš ekonomski pravni sistem i to je činjenica, i sa pravne i sa ekonomske tačke gledišta, kao što je loša i harmonizacija sa evropskim pravom za pravni sistem Republike Srbije. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Milorad Buha ima reč.
Dame i gospodo, uvaženi građani Srbije, sa SRS je ovo neprihvatljiv zakon iz više razloga. Ja ću govoriti o pravnim razlozima, ekonomskim razlozima, tehničko-tehnološkim i o štetnosti posledica koje mogu nastati usled primene ovog zakona. Koji su to pravni razlozi? Naime, u pravnom sistemu Republike Srbije imamo na desetine zakona koji regulišu ovu oblast. Sve inspekcije koje su formirane i koje sada deluju u pravnom sistemu imaju svoje materijalno uporište, imaju svoje materijalne zakone na temelju kojih su dobili određena ovlaštenja, određena prava i određene dužnosti i određene sankcije na neizvršenje određenih radnji, ono što kontrolišu određene inspekcije. Vi ovde inaugurišete jedan sistem nad sistem kontrole, i to tržišni nadzor. Tržišni nadzor po samom pravnom određenju je vrlo uzan u odnosu na sve ono što vi definišete ovde. Ali, uglavnom, vi ste to definisali u članu 3. gde ste rekli na koje oblasti se primenjuje ovaj zakon, pa ste rekli da se ovaj zakon primenjuje na proizvode obuhvaćene sledećim propisima, pa dalje kažete pod tačkom 1: "tehničkim propisima donetim na osnovu zakona kojim se uređuju tehnički zahtevi za proizvode" itd. Oblast tehničke kontrole, tehničkog nadzora ne vrši tržišna inspekcija. Ona može vršiti samo u određenom delu prometa, ali ne i tehničke kontrole, tehničke ispravnosti itd. Znači, sve ove odredbe koje su usledile posle ovoga, one su kao takve ništave. One u pravnom sistemu ne mogu proizvesti nijednu posledicu. Pod tačkom 2. rekli ste: "Posebnim zakonima i propisima donetim na osnovu tih zakona kojima se uređuju zahtevi za proizvode i ocenjivanje usaglašenosti, a koji su harmonizovani sa odgovarajućim propisima EU" itd, itd. Jedna opšta odrednica koja u osnovi ne znači ništa. Zašto? Zato što mi ne znamo na koje se to zakone odnose. Evo, tvrdim vam sada, da bilo koji inspektor pročita, koji će imati određene nadležnosti koje ste utvrdili u članu 6, on neće znati o čemu se radi. Koja će tu uputstva biti? Koje će to smernice i instrukcije biti i ko će ih dati, to je pitanje. U ovom zakonu ne stoji ništa. To je prazno slovo na papiru. Šta je bitno? Sa pravnog aspekta, i da završim ovu pravnu dimenziju ovog zakona, nemate sve ono što je bitno. Prvo, vi ste u članu 5. u pojmovniku odredili u tački 10. da organ tržišnog nadzora jeste organ državne uprave nadležan za vršenje tržišnog nadzora na teritoriji Republike Srbije i to ministarstvo i sva ste ministarstva pobrojali, a inspekcije sa tim nemaju nikakve veze. Znači, nadzor vrši ministarstvo. Ne može to raditi inspekcija, nema zakonskog ovlašćenja. To mora biti jasno. Znači, da bi se određeni nadzor, određena kontrola, određeni vid sprovođenja svakog oblika nadzora, mora biti jasno definisano pravnim propisima, opštim pravnim propisom, a to mora biti zakon. Vi ste ovde stavili ministarstvo. Znači, to ne može raditi inspekcija, to mora raditi ministarstvo odnosno određeni organ u okviru ministarstva. Vi morate zapošljavati nove ljude ako želimo primenjivati pravo onako kako ga primenjuje normalan i savremeni svet. Sve ono što proizilazi dalje od člana 6, gde ste spomenuli organe tržišnog nadzora, pa preneli na ovu ili onu inspekciju, itd, to nema veze. Ne može to raditi inspekcija, to radi ministarstvo, jer ste rekli da je organ tržišnog nadzora ministarstvo. Morali ste reći da je to u okviru tog ministarstva inspekcija i onda ste našli pravni put za pravu kontrolu. Što se tiče ekonomskih razloga, one su usko vezana za tehničko-tehnološka rešenja i sve ono što imamo u ekonomskom i stvarnom životu, privrednom životu. Naša tehnika, naša tehnologija je na nivou 70-ih godina. Vi ministre jako dobro znate da mi danas u poljoprivredi koristimo traktore koji su u proseku stari preko 20 i nešto godina, kombajne od 25 i više godina. Naše šećerane su stare preko 35-40 godina. Naše mlinsko-pekarske industrije su stare i građene su pre 30-ak godina. Naše uljare isto tako. Sa aspekta standarda EU, sve to treba zatvoriti. E, to je bojazan SRS, da vi ovako, sa ovim "leks specijalis" zakonom, koji u pravnom smislu ne znači ništa, vi sutra možete kroz sve ovo što ste definisali u pravnom smislu ovde zatvoriti sve zato što ne odgovara standardima i nije usaglašeno sa raznim stvarima. Mogu vam reći da je suludo da vi ovde kažete i hvalite se da su strane investicije u državi najviše u regionu, što jeste za pohvalu, ali nijedna rečenica o tome koliko to naša privreda ulaže, koliko domaći građani koji imaju privredna društva, koliko oni ulažu? Ne ulažu ništa. Zašto? Ogromna, pre svega finansijska kriza. Iz čega ona proizilazi? Iz bankarskog sistema koji je premešten u državne institucije. Država prodaje hartije od vrednosti i država i banke rade, ne rade banke i privreda. To vam je jasno. Subvencionisani krediti koji su davani u periodu 2009-2010. godine u vrednosti preko dve milijarde evra, kratkoročno 99%, svega 1% je dugoročno – 12 miliona u 2009. godini i 17 miliona u 2010. godini. To su dugoročne investicije tamo gde je učestvovala država. Koliko su stvarno privredni subjekti mogli ulagati i odvojiti sredstva za neke dugoročne investicije, za obnavljanje mašina, opreme, uređaja itd? Gotovo ništa. To vam govori i Unija poslodavaca, to vam govori i Privredna komora, to vam govore razne grupacije koje deluju u ovoj oblasti. Traže vapaj – dajte nam vazduha malo, dajte, pomozite, kao što sve druge države čine, preko bankarskog sistema. Kako da bankarski sistem ulaže u takve privredne subjekte koji imaju opreme i uređaje stare preko 30 godina? Neće da ulažu. Zašto? Zato što im je sigurnije da ulažu u državu kupujući hartije od vrednosti i ucenjujući državu, dobijajući hipoteke na gotovo celokupnu državnu imovinu. To je suština bankarskog sistema. E, vidite na koji način ste vi doveli celokupan sistem u jedno zarobljeništvo, jednu hipoteku bankarskog sistema. Sada gledajte – vi kažete da ćete vršiti kontrolu tehničke ispravnosti po tehničkim standardima, propisima itd usaglašenosti sa pravilima EU. Kako je to moguće? Kakve će posledice biti? Nijedan proizvod neće moći zadovoljiti ono što ste definisali u članu 2. gde ste odredili cilj: "Cilj ovog zakona je da se obezbedi korišćenje proizvoda koji ispunjavaju zahteve u pogledu bezbednosti i zaštite života i zdravlja ljudi, zaštite potrošača, zaštite imovine, životne sredine, zdravlja i bezbednosti na radu i drugih aspekata javnog interesa kao i da se omogući slobodan promet robe bez nepotrebnih ograničenja". To je suština zakona. Da li možemo mi po standardima sa ovom tehnikom i tehnologijom koju imamo zadovoljiti i jedan od ovih propisa? Ali, celokupna naša industrija će toga trenutka biti zatvorena. Ko će raditi? Radiće privredna društva koja su finansirana, čiji su vlasnici spolja. Inostrana preduzeća. To je izgleda suština ove vlasti. Vi želite da uništite domaću industriju, ona je već gotova i uništena, kroz privatizaciju, kroz neadekvatan bankarski sistem, kroz neadekvatni organizacioni sistem, itd. Kada govorimo o merama, to je definisano članom 10, mi smo i uložili određene amandmane, ali samo da u nekoliko rečenica da kažem koja je bojazan Srpske radikalne stranke u smislu primene mera tržišnog nadzora. U stavu 3. rekli ste, šta će učiniti organ tržišnog nadzora. Kaže: "Ako je to potrebno, organi tržišnog nadzora mogu da odrede uništenje proizvoda koji predstavljaju ozbiljan rizik ili da odrede način na koji će se ti proizvodi učiniti neupotrebljivim". Niti jedna mera, niti jedan uslov, kada će to, kada to organ tržišnog nadzora može da odredi uništenje proizvoda, itd. Valjda ono što je štetno po ljudski organizam, po životnu sredinu, po bezbednost, to se mora, ne mogu, to se mora, ali to mora biti jasno zakonom definisano. U tim i tim situacijama mora, ali morate reći koje su to situacije i koji su to uslovi da bi došlo do uništenja tih proizvoda. Dalje, kada inspekcija uništava, vi jako dobro znate u oblasti poljoprivrede, u oblasti veterinarstva kada se uništi određeni proizvod u koji je uložen određeni kapital, kakva je sudbina refundacije troškova onoga kojem je uništen taj proizvod? Koji su to objektivni razlozi, koji su to subjektivni razlozi zbog čega se mora uništiti? Da li je to definisano zakonom? Ne, ni jedna rečenica, ni jedno slovo, itd, itd. Sada, što se tiče sankcija, ni jedna sankcija. Nezamislivo je da mi nemamo, sprovodeći određene postupke, pre svega upravne postupke ministarstvo ili inspekcija, da mi nemamo ni jednu sankciju za onoga ko prekrši, ko ne ispuni ono što je nalog, ili ćemo primenjivati supsidijarno ono što je propisano nekim drugim propisima gde je definisano uslov i način kontrole od strane pojedinog inspektora. Ministre, kada ste govorili o Litvaniji, očito da vaše prisustvo na košarkaškoj utakmici onemogućava da dobijete potpunu informaciju o tome šta se desilo sa poljoprivredom u Litvaniji. Litvanija je bila rasadnik poljoprivredne proizvodnje do ulaska u EU. Učešće poljoprivrede u Litvaniji je 33%. Ovoga trenutka je 12%, a vi jasno znate zašto. Mere ekonomske politike Evropske unije onemogućavaju taj nivo koji su oni imali do ulaska u Evropsku uniju. Jasno znate šta znači novi član u oblasti poljoprivrede koji je ušao u Evropsku uniju, šta oni sa tri godine, šta oni sa sedam godina, šta oni sa deset godina, šta su stare članice, šta su nove članice, itd. To se isto desilo i sa Mađarskom, to se isto desilo sa Bugarskom, itd. Nemaju više poljoprivredu. To vam je jasno. To što će im uložiti sada milijardu evra, to je samo jedan vid ulaganja, a to što vi kažete da ovoga trenutka Litvanija ulaže isto kroz subvencije poljoprivredi iz vlastitih izvora, iz agrarnog budžeta, to govori o vašoj nesposobnosti. Ko vam brani da uložite 5% budžeta, ono što zahtevaju seljačka strukovna udruženja, ono što zahteva Privredna komora, razne grupacije koje su u toj oblasti? Ko vam to brani? Zašto ne uzmete kredite? Kao što uzimate kredite za infrastrukturu, uzmite i popunite agrarni budžet. Pomozite selu. Pomozite seljaku, vratite građane koji sada ne rade u gradu, vratite ih na selo. Dajte im kreditne sisteme, unapredite, osposobite, stvorite uslove za život na selu. Ne radite to zato što je to politika EU, to je suština problema. Ministre, ovaj zakon je nefunkcionalan, on je pravno nedorečen. On u pravnom sistemu Republike Srbije ne može živeti ovako, jer u koliziji sa mnogim zakonima nećete ga moći primeniti. Prihvatite ono što smo kroz amandmane vamsugerisali, a nemoguće je ovakav zakon, sa našim amandmanima i sa svim sugestijama koje vam dajemo u ovoj načelnoj raspravi nećemo moći da popravimo zakon, nećete ga moći primeniti. S druge strane, vodite računa, govorimo o tome. Privreda Srbije živi i ona mora da živi i da preživi ovu krizu i da se stvore uslovi za unapređenje. Ovim zakonom i merama koje ćete posle ovoga, ako ga budete primenjivali, uništićete i ovo malo privrede što živi. Hvala.
Dajem reč narodnom poslaniku Sretu Periću. Ostalo vam je još 10 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, kao član SRS, stranke koja ima lepe manire, koja čuva tradiciju, voli svoju državu, ne traži neprijatelje srpskog naroda, a mnogo ih je, ne razgovaramo sa onima koji bi da je unište, ne tražimo finansijera u Stanku Subotiću. Sećate se već knjige koju je naš predsednik napisao 2002. godine, a je sud izrekao kaznu njemu od šest godina. To ukazuje da su bili u pravu, da imamo državnike u našoj stranci koji mogu da predviđaju situaciju i da ukazuju kako treba da se ponaša. U vezi sa tim, kada sam razmišljao koja prva rečenica da bude vezano za ovaj zakon, da budem pristojan, a da bi me razumeli oni koji slušaju, moram da kažem da je ovaj zakon izuzetno loš. Da ste dali punu slobodu gospodinu Dimitrijeviću, gospođi Despotović i gospođi Stojanović, pretpostavljam kao poznavaoci tržišnih prilika, ambijenta u kojem naši privrednici rade mogli bi da napišu, ali bez nekih ograničenja, mnogo bolji zakon nego što ste nama ponudili. Za vas imam jedno pitanje, nije lično upućeno samo vama, nego nekome ko predstavlja ovu vladu. Ko je vama dao za pravo da vi nas vodite u političku i ekonomsku izolaciju? Mislio sam da je to vreme prošlo, a vođenje Srbije u EU u svakom slučaju je vođenje Srbije u ekonomsku i političku izolaciju. Činjenica da je 2% budžeta EU od ukupnih budžeta tih zemalja članica ukazuje da je to jedna naddržavna tvorevina koja ima za cilj da porobi ostali deo zemalja u kojima su našli saradnike i idu ka tome. Neću se više baviti tim, nego ću pokušati da vam kroz prilike koje su na tržištu ukažem da ovaj zakon je apsolutno besmislen. Vi kažete – pravne tekovine EU. Mi ovim zakonom pokušavamo da dostignemo pravne tekovine EU. Za mi ne možemo da napravimo bolji pravni sistem nego što je on u zemljama članicama EU? Ovde ste vi, kada kažem vi mislim na Vladu Mirka Cvetkovića, promovisali giljotinu propisa. Posle toga užurbano donosite neke zakone koji nemaju nikakvu primenu. To su vam rekli u agenciji koju je sprovela Republička agencija za regionalni razvoj, to su vam rekli mali privrednici, odnosno predstavnici malih i srednjih preduzeća šta su najveći problemi u privređivanju. Pa kažu – loše zakonodavstvo, nedostatak povoljnih izvora finansiranja, nedovoljno informacija o novim tržištima i tehnologijama. To bi sada mogli da pružaju donekle u oblasti poljoprivrede vaših 1.800 agronoma koji su se zaposlili, da se zna tačno šta treba da proizvode. Ne vredi nama što je gradonačelnik Leskovca spreman da donira svoje organe, kada mu je paradajz u okruženju bio dva dinara. Ministar poljoprivrede, čini mi se već u to vreme ste bili ministar poljoprivrede i niste stvarali ambijent, niste doveli do preduslova da to što su naši vredni poljoprivredni proizvođači proizveli mogu da plasiraju. Neusklađenost poslovanja sa zahtevima standarda kvaliteta. Mi ne kažemo da ne treba da uvodimo standarde kvaliteta, ali ovo kako ste vi krenuli to zaista ništa nije dobro. Vi znate da je u toku 2011. godine, u prvih devet meseci podeljeno 60 miliona dinara, 362 preduzeća su bili korisnici tih kredita, za 85 firmi je obezbeđeno 40 miliona dinara, za preduzeća koja imaju brz razvoj takozvane gazele oko 17 miliona. To je isuviše malo da bi se napravio ozbiljan pomak u privređivanju i da bi mogli da se unaprede standardi i uslovi prilikom proizvodnje i da bi mi deo od ovog što se predviđa ovim zakonom mogli i da ispoštujemo. Evo, standard Hasap. Hasap standard se uvodi i pojavljuju se na tržištu pružanja usluga i mešetari i oni ljudi koji rade ozbiljno taj deo posla. Ali, pre svega, ljudi koji imaju male trgovinske radnje su dužni da plate, ne znam tačno koliki je iznos, da li on varira, ima to veze, i plaćaju umesto da inspekcije koje već obilaze vlasniketih, ja ću vam pokazati ugovor, radnji da im pokažu kako i na koji način treba da osavremene svoje poslovanje. Zar za ovu državu nije dovoljno što će vlasnici trgovinskih i drugih radnji plaćati porez na promet ili porez na usluge? To bi trebalo da bude dovoljno. U ovom momentu naša država, odnosno administracija, morala bi u potpunosti da bude zadovoljna. Znate da se u prošloj godini svaki treći vlasnik malog ili srednjeg preduzeća izjasnio da bi najradije zatvorio svoje preduzeće. Ne verujem da se u poslednje vreme nešto posebno promenio taj ambijent, da je bolja situacija. Pedeset tri hiljade preduzeća i preduzetničkih radnji je u blokadi. Dvadeset osam hiljada koje su u poslednje tri godine izašle iz sistema PDV. Trideset jedna hiljada preduzeća su iskazale negativan saldo završnog računa za 2010. godinu i 15 hiljada preduzeća povremeno negativno posluju. To je ambijent u kojem se mi danas nalazimo, u kojem se privređuje. Ovde govorimo o zakonu koji treba da reguliše tržišni nadzor. Imajući u vidu naslov zakona očekivao sam sasvim druga rešenja. U članu 7. ako se ne varam vi ste pobrojali sektore, odnosno ministarstva, koja će imati pravo, mogućnost kontrolisanja. Ovde nema Borisa Tadića, Mirka Cvetkovića, Jelene iz Culina i onda bi situacija bila potpuno jasna. Tačno bi sve imali na spisku ko treba da kontroliše. Zar mi dosad sistem utvrđivanja minimalno tehničkih uslova za rad nekih radnji mogli da rešavamo sve probleme. Ne, mi sad idemo ka nečemu drugom. Ispitivanje uzoraka u trgovinskim radnjama ide na teret vlasnika tih radnji. To nije dobro. Čini mi se da neke državne institucije funkcionišu na osnovu toga što idu, uzimaju uzorke, naplate to, pokaže se da je proizvod dobrog kvaliteta, a pod uslovom i da nije dobrog kvaliteta ako to uradite u onom privrednom subjektu koji je proizvođač, i to ima smisla. Valjda bi on trebalo da odgovara za kvalitet proizvoda, a distributer, odnosno prodavac treba da garantuje, odnosno da stoji iza roka trajanja, a ne kvaliteta proizvoda. Kvalitet proizvoda treba da garantuje proizvođač. Nemojte sad reći da to nije tačno. Pokazaću vam fakturu za to. Znači, to je tako. Uraditenešto za male privrednike. Uradite nešto za stotine hiljada ljudi koji su možda iz nužde ušli u taj vid posla, ne zato što im se to najviše dopadalo, nego zbog prestanka rada velikih sistema. Ne može niko da okrivi ovu vlast da se to desilo u poslednje tri ili četiri godine, ili u poslednjih 10 godina. Prosto poslujemo u takvom ambijentu da su neke stvari bile neizbežne i one se ne mogu vezivati pojedinačno za bilo koju Vladu. Vi ste se upustili, u jednom momentu ste rekli da je standard nešto poboljšan u odnosu na 2000. godinu. Reći ću vam da baš nije sve tako. Godine 2000. na jednog penzionera bilo je 1,75 zaposlenih. Đuro da li je tako? Tako je. Sada imamo situaciju da je na jednog penzionera 1,21 zaposlenih sa tendencijom opadanja broja zaposlenih. Od 2009. godine do današnjeg dana u javnom sektoru, zapravo ono što je evidentirano, što nije u zoni sive ekonomije, posao je izgubilo je 270 hiljada ljudi. To je zvanično. Lično smatram da je nezvanično daleko veći broj od toga, jer ono što nije evidentirano u Nacionalnoj službi za zapošljavanje ne može ni da se iskazuje, ne može kasnije ni da se vidi. Sad vi kažete da je vaš cilj i ambicija da dođemo do milijarde evra, onih koje ćemo moći da povučemo kada dobijemo kandidaturu. Neki ljudi i danas dobijaju ta sredstva. Evo dva projekta iz okoline Arilja, jedan je ariljska malina, a drugi je malina preko granice. Ne tvrdim da je potpuno ovaj iznos, ali za jedan projekat je EU izdvojila 750 hiljada evra, za drugi 700 hiljada evra. Realizatori projekta treba da pokažu proizvođačima maline da oni moraju da operu ruke pre ulaska u svoj malinjak i da to rade u toku dana ako se spremaju da ručaju, doručkuju. No znaju oni to, oni će tako i da urade, ali ajde da im ova vlada i država obezbedi neku cenu koja će biti adekvatna njihovom radu. Možda ono što oni zahtevaju ponekad nije realno ali sigurno da i ono što im bude isplaćeno više nije realno nego ono što oni žele da ostvare. Tu mora država da odigra veoma, veoma značajnu ulogu i mnogo više. Ne kažemo mi da država treba da uspostavlja privredne uslove u celosti, ali u datom momentu ako se u određenoj oblasti pojave problemi gde proizvođači, trgovci nisu u stanju, pa izvoznici, nisu u stanju sami da reše. Država mora na znatno bolji i efikasniji način da reaguje, a ne tako što će poslati vašeg pomoćnika koji će im obećati neka rešenja, a do toga zasigurno neće doći. U ovom samom zakonu naravno ima i nekih stvari koje su potpuno nelogične, potpuno nejasne, baš kao da ih je neko pisao ko je upisao Pravni fakultet i trebao da pokaže šta još treba da nauči, a šta sve zna. Hvala vam.
Na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pa pre nego što zaključim i pitam da li neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika želi reč? Vidim da se niko nije prijavio, pitam da li gospodin ministar želi da uzme učešće? Izvolite ministre.
Hvala najlepše gospođo predsednice. Počeo bih sa jednim malim komentarom na ono što je poslednje rečeno oko tvrdnje da postoji pravna nesolidnost, čak sam razumeo u pravno tehničkom smislu, nesolidnost zakona. Jedan utisak koji su učesnici u izradi ovog zakona, dok je on bio projekat i dok je bio nacrt rekli, a inače su sa katedre sa Pravnog fakulteta u Beogradu, koja se bavi ovom oblašću pravne nauke, oduševljeni su. Tražili su da budu volonteri kada bude počela primena ovog zakona. Tako da naravno postoje razlike u pogledima ali eto to je prosto jedan stav koji su ljudi koji žive od toga predaju mladim ljudima pravo ovde u Beogradu iskazali kada je ovaj zakon u pitanju. Stav, vrlo važan privrede koji je iskazana u toku javne rasprave koja je održana u toku avgusta meseca. Veliki broj privrednika, jer ovde se ne radi o proizvodima koji su u prehrambenoj industriji, nego ne prehrambenim proizvodima, prosto su imali jedan vrlo veliki broj zahteva da se poveća broj preventivnih kontrola, što je i suština ovog zakona, jer to onda smanjuje broj ovih kontrola o kojima je ovde govoreno, klasičnih inspekcijskih kontrola koje onda imaju ili nemaju represivnu završnicu u zavisnosti od toga da li se utvrdi u njima povreda materijalnih propisa ili ne. Dakle, pravna nauka sa jedne strane, privreda sa druge strane iskazali su veoma, veoma velike pohvale kada je počela izrada ovog zakona i učestvovali su svo vreme u pripremanju teksta koji se, kada je prošao adekvatnu proceduru u Vladi Republike Srbije i posle toga ovde u Skupštini u Odboru za trgovinu našao i pred vama. Nešto o samom zakonu. Opet da razjasnim jednu stvar na samom početku koja je i pravne prirode, kako se to pravničkim terminima ovaj zakon utvrđuje supsidijarna pravila, nije ovo leks specijalis. Ovo je zakon koji se primenjuje kada se ne primenjuje bilo koji drugi zakon. Svi ti drugi zakoni su pobrojani u obrazloženju. To su manje-više tehničke norme, tehnički zakoni koji utvrđuju šta sve je dužno da se u proizvodnji određene vrste industrijske produkcije ispuni da bi jedan proizvod mogao da se nađe na tržištu. Svi ti zakoni su prošli ovaj parlament, usvojeni su i to su propisi koji danas važe u našoj zemlji. Ne vidim da imamo nekakvu naročitu nevolju zbog toga što se ti zakoni primenjuju, naprotiv. Šta se menja kada je ovaj zakon došao ovde i šta bi se promenilo i šta će se promeniti ukoliko zakon bude dobio podršku parlamenta? O tome sam nešto rekao maločas. Radi se o koordinaciji. Pre svega, radi se o menjanju težišta, o tome da će se država pre svega baviti preventivnim kontrolama. Kolokvijalno da kažem, neće se baviti preventivnim kontrolama po svom ćefu, već tako što godinu dana unapred mora da bude spreman program kako će te preventivne kontrole da budu vršene, pa će manje-više oni koji će biti predmet kontrolisanja znati da će da imaju kontrolu. Ne možete da sakrijete ukoliko ne proizvodite fen po tehničkim standardima ili ne proizvodite automobil, evo, u Kragujevcu bi trebala da krene iduće godine proizvodnja automobila, ako nije po tehničkim standardima. Sa druge strane, neće Ministarstvo trgovine ili Ministarstvo za zaštitu životne sredine da prepadne sada proizvođača automobila pa da to iskoristi kao nekakav način da ostvari ovaj ili onaj interes što će iznenada doći u fabriku kontrola. Ne dolazi se u industrijske objekte tako što ćete da banete nekome ili da ga zateknete kako se bavi nekakvim nedostojnim, nedoličnim stvarima, kao što je pravljenje tih industrijskih proizvoda protiv tehničkih standarda. Da bismo napravili najbolju moguću koordinaciju između velikog broja ministarstava i drugih organa i inspekcija u okviru ministarstva koje vrše ovaj posao u javnom interesu, ovaj zakon predlaže da se naprave određeni mehanizmi koji bi trebalo da energiju koju država ulaže, a to je rad ljudi koji su za to kompetentni i po zakonu ovlašćeni i novac koji ova Skupština odobrava svake godine u budžetu, da dovedemo do toga da bezbednost građana bude podignuta na viši nivo tako što će se procenama rizika, kako se to kaže, a to je utvrđivanjem unapred kritičnih tema, situacija, proizvoda, proizvođača, dovesti do toga da svi mi kao kupci i kao poslanici, svi građani imamo manji rizik od toga da može nešto loše da nam se desi kada kupimo proizvod u radnji. To je državni posao, da zaštiti ljude od toga da imaju negativan efekat kada u prodavnici za svoj novac, regularno i legalno, kupe nekakav industrijski proizvod. To je suština ovog zakona. Evropska unija ima određene mehanizme gde je to utvrđeno zato što je EU pre svega tržište i u EU se razliku krivični zakoni između Belgije i Luksemburga i Portugala, ali se ne razlikuju zakoni koji uređuju tržište, jer je to zajedničko tržište, a zajedničko tržište znači da u Lisabonu i u Sofiji pod istim uslovima može bezbedno da kupite proizvode i da znate da je to kvalitet istovrstan. Što se tiče ove teme, kakve veze ima da li ćemo postati članica EU prekosutra ili ne znam ni jad kad? Valjda je dobro da građani Srbije imaju iste prilike, iste mogućnosti da za svoj novac kupe kvalitetnu robu, kao i da se nalaze u Madridu ili gde god, u Zagrebu. Hrvatska će postati članica EU iduće godine. Ovo je zakon u interesu građana. Kada ovaj zakon dobije i ako dobije podršku ovog parlamenta ljudima u Srbiji će biti znatno bolje zbog toga što će biti sigurniji da za svoj novac dobijaju kvalitet koji su platili. Mislim da je to stvar oko koje prosto nije moguće debatovati da li je to dobro ili nije dobro. Dobro je. Možemo da se ne slažemo sa politikom ovoga ili onoga, ali da postoji kvalitetna kontrola tržišta u razvijenim zemljama zapadne Evrope i severne Amerike, tu baš ne vidim da nekakvu ozbiljnu polemiku možemo da vodimo. Mi hoćemo da budemo jedna takva zemlja. Ne ulazi se u bilo šta drugo. Tome se mnogo razlikujemo, razlikovali smo se i razlikovaćemo se, to nije tema. Nekoliko važnih stvari koje su sadržane u ovom zakonu, pa ću onda ukratko da kažem po nešto o svim ovim važnim tezama koje su iznete u debati. Uvodi se jedan nov sistem davanja oznaka usaglašenosti za industrijske proizvode. To je vrlo važno zbog toga što ćemo u prodavnicama kada vidimo taj znak čije će stavljanje na proizvode Vlada usvojiti u zakonom utvrđenim rokovima, a posle Ministarstvo ekonomije implementirati, biti sigurni da za svoj novac možemo da dobijemo kvalitetnu robu. To je jedan nov momenat. To je bila tema velike debate za sve ovo vreme i mislim da je jako dobro da kao zemlja ulazimo u takav vid standardizacije jer je to preventivna zaštita. Svako ko zloupotrebljava to će snositi velike kazne. One nisu propisane ovim zakonom, ali su propisane drugim zakonima i tu ovu pravnu dilemu da otklonim. Ovaj zakon predviđa određene vrste sankcija, ali sve sankcije koje su predviđene drugim zakonima ostaju na snazi i dalje, tako da supsidijarna primena ovog zakona otvara neke nove mogućnosti ukoliko ovi drugi zakoni to nisu predvideli ili ukoliko postoji nekakva kontradikcija između njih. Naravno da je vrlo važno da imamo potpuno uređenu situaciju kada novi proizvodi ulaze na tržište, bilo da su oni domaćeg porekla ili da su iz uvoza. Kada su uvoznog porekla onda carina ima svoju ulogu. Kada su domaćeg porekla, svi oni koji su zaduženi, nadležni da prate stanje stvari oko standardizacije će imati šta oko svega toga da kažu. Oko koordinacije, rekao sam, Vlada je u obavezi kada zakon bude donet da ustanovi jedan savet u vrlo kratkom roku koji će vršiti punu koordinaciju nad svim nadležnim organima, davati obavezne odluke koje će imati obavezujući karakter. Da se vratim na sam početak, suština je da imamo što bolju prevenciju, kao u medicini - što više prevencije, toliko manje lečenja i manje patologije. Tako je i ovde, što više prevencije, toliko ćemo manje nevolja imati kod svih vrsta proizvoda o kojima se ovde radi. Polemika oko koristi i štete ili većeg i manjeg stepena koristi približavanja zemlje EU jeste jedna dobra polemika i mislim da ona uvek najbolje moguće svetlo baci na to. Svi daju najbolje moguće argumente. Sporazum o pridruživanju i stabilizaciji koji je izazvao veliku buru kada je usvojen, davao dosta teška predviđanja šta će da bude, evo sada kada je poljoprivreda, koja je uvek najranjivija i prehrambena industrija u pitanju, mi nikad veći izvoz nismo imali nego 2010. godine. Dakle, kada je ovaj sporazum stupio na snagu, kada su krenule da se smanjuju carine, 2010. godine izvoz Srbije je 2,2 milijarde dolara, suficit preko milijardu dolara. Da li je to dovoljno? Ma kakvi dovoljno, mi možemo višestruko da povećamo poljoprivrednu proizvodnju. Da li je to više nego što je bilo pre nego što je usvojen Sporazum o pridruživanju i stabilizaciji? Kada je taj sporazum bio u Skupštini neki su predviđali da ćemo prestati da se bavimo poljoprivrednom proizvodnjom. Nije da smo prestali, postali smo konkurentniji. Od ove 2,2 milijarde pola ide u EU – Nemačku, Francusku, Italiju. U godini 2011. biće znatno povećan izvoz u odnosu na 2010. koja je bila najbolja. Izvozi se ozbiljna produkcija u prerađivačkoj industriji. Srbija je danas zemlja koja, zajedno sa Francuskom, ima najbolju industriju za preradu soje u Evropi. Investicije koje su izvršene u šećerane u poslednjim godinama dovele su do toga da su neke od srpskih šećerana najbolje u ovom delu Evrope. Dakle, mi ne izvozimo samo sirovinu. Mi izvozimo proizvode prerađivačke industrije. Naša konditorska industrija, sa svim nevoljama koje je imala, ima vrlo ozbiljan izvoz na nivou od 50 miliona dolara. Industrija sokova, hoću to da podelim sa vama i sa građanima, industrija sokova prošle godine 40 miliona dolara, industrija piva 50 miliona evra. Sve je posle stupanja na snagu Sporazuma o pridruživanju i stabilizaciji, gde se iz godine u godinu smanjuju carine, i što su manje carine mi sve više izvozimo, i sve veći spoljnotrgovinski suficit ostvarujemo u proizvodima poljoprivrede i prehrambene industrije. Pa, nema razloga, niko u Evropi ne pravi bolje ulje nego u Srbiji, i niko ne pravi bolji šećer nego u Srbiji, i ne pravi niko ni bolje kolače nego u Srbiji. Pa nemamo mi problem sa konkurencijom. Zašto bilo ko potcenjuje naše sposobnosti? Koga mi imamo da se bojimo kad su poljoprivreda i prehrambena industrija u pitanju? Dolaze, zato i ulažu pare u Srbiju. Ulažu pare u Srbiju, svi ulažu, i domaći privrednici novac u Srbiju, i nema nikakve dileme da jedan veliki deo privrede ima probleme i to su stvari koje su vezane sa likvidnošću, sa dosta ozbiljnim temama u bankarskom sektoru, o čemu sad ovde neću da govorim, i to su stvari za kojima se danas bore Grčka, bori se Italija, bori se Portugal, koji je danas ušao u generalni štrajk. Svi se bore sa tim. Bore se države na istoku Evrope, nije im lako i jednostavno. Neke velike zemlje imaju veliki sirovinski potencijal i veliki izvoz, ne mogu da završe na ozbiljan način, da uđu u industrijalizaciju. Svi imaju svoje probleme. Kina ima svoje probleme, i svi rešavaju svoje probleme i Srbija rešava svoje probleme. Činjenica je oko Litvanije, naravno da imaju manji udeo danas u poljoprivrednoj proizvodnji BDP, nego što su imali ranije, zbog toga što su neverovatno mnogo povećali ukupan BDP, pa povećanje u poljoprivredi nije stiglo. Kažem da bi bilo dobro da Srbija kao Litvanija dobije milijardu evra. Možete da kažete da to nije dobro. Ponoviću, dobro bi bilo. Da smo danas u EU, imali bismo ne milijardu, nego više od milijardu evra, plus u odnosu na poljoprivredni budžet, a o poljoprivrednom budžetu, kao i o ukupnom budžetu razgovaraćemo ovde vrlo brzo, do Nove godine, a pre toga ćemo imati ozbiljne razgovore u Vladi. Imamo ozbiljne planove za poljoprivredu, pa mislim da ćemo sa velikom radošću to da podelimo ovde sa vama. Vrlo važna stvar. Kao što Zakon o bezbednosti hrane nije doveo do toga da se pogase klanice, mlekare, pekare, tako neće ni ovaj zakon dovesti do toga da se zatvori industrija u Srbiji.
Gospodo, zaista se izvinjavam, ali podsticaj ministru nije uopšte potreban. On sasvim konkretno obrazlaže. Razumem vašu potrebu, ali nema potrebe.
Hvala. Želim da vam se zahvalim što ste otvorili ovu temu, jer to je sigurno bojazan velikog broja građana. Nema razloga niko da brine, niti uvaženi poslanici, niti bilo koji građanin Srbije. Ništa se loše neće desiti kada ovaj zakon bude usvojen. Naprotiv, biće kao sa ovim Sporazumom o pridruživanju i stabilizaciji, niže carine, veći izvoz. Ovo će da dovede do toga da mi otvorimo još jednu kapiju za investitore i domaće i strane. Ulažu i domaći investitori ozbiljan novac ove godine u Srbiju, kao što ulažu i strani investitori. Na samom kraju, pozvaću vas da kada dođe dan za glasanje date svoj glas ovom dobrom zakonu, jer on štiti sve nas kao građane, da svoj novac sa većom sigurnošću, uvek ima rizika da stvari ne budu dobre, sa većom sigurnošću ćemo dobiti kvalitet, jer ćemo smanjiti rizike od toga da loša roba bude na tržištu. Neće ovo nikoga ko je korektan i dobar dovesti do toga da zatvori svoju fabriku. Naprotiv, ovaj zakon otvara još veće mogućnosti za investiranje. Investiranje znači nove fabrike. Nove fabrike znači nova radna mesta. To je u ovom trenutku za Srbiju najvažnija stvar. Videćemo se još jednom kad bude debata o amandmanima i sa zadovoljstvom ću tu debatu sa vama voditi, kao što smo to činili i danas. Hvala.
I nama je bilo zadovoljstvo, gospodine ministre, što ste danas učestvovali u radu po ovoj tački dnevnog reda. Zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona o tržišnom nadzoru. Prelazimo na sledeću tačku dnevnog reda, zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o zdravstvenoj ispravnosti predmeta opšte upotrebe, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o biocidnim proizvodima i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da sam povodom zajedničkog načelnog pretresa 7, 8. i 9. tačke dnevnog reda pozvala da današnjoj sednici pored predstavnika predlagača, prof. dr Zorana Stankovića, ministra zdravlja, prisustvuju i primarijus dr Elizabet Paunović, državni sekretar u Ministarstvu zdravlja i prof. dr Marija Jeftić, pomoćnik ministra zdravlja. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni jedinstveni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda po tačkama 7, 8. i 9, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa,podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na sledeći način: poslaničkoj grupi Za evropsku Srbiju pripada jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslaničkoj grupi SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Ujedinjeni regioni Srbije - 28 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; poslaničkoj grupi DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslaničkoj grupi SPS - JS - 18 minuta; poslaničkoj grupi LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;poslaničkoj grupi Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslaničkoj grupi PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi ni jedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika, što je u skladu sa članom 96. stav 4. Poslovnika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Siniša Stamenković, poslaničku grupu PUPS; narodni poslanik Zoran Bortić, poslaničku grupuSPS - JS; narodni poslanik Dušanka Plećević, poslaničku grupu SRS. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona o zdravstvenoj ispravnosti predmeta opšte upotrebe, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o biocidnim proizvodima i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama. Da li predstavnik predlagača dr Zoran Stanković, ministar zdravlja, želi reč? (Da.)
Gospodo poslanici, dozvolite mi da u najkraćim crtama iznesem Predlog zakona o zdravstvenoj ispravnosti predmeta opšte upotrebe. Značaj donošenja zakona o zdravstvenoj ispravnosti predmeta opšte upotrebe prvenstveno je u tome što se njime obezbeđuje visok nivo zaštite života i zdravlja ljudi i zaštita interesa potrošača. Zdravstvena ispravnost predmeta opšte upotrebe i njen racionalan i efikasan nadzor u sklopu usklađivanja nacionalnog zakonodavstva sa međunarodnim propisima i standardima predstavlja značajne prioritete Republike Srbije. Predloženim zakonskim rešenjem omogućava se usklađivanje ove oblasti za zakonodavstvom EU, ali i povećava zdravstvena bezbednost pri korišćenju predmeta opšte upotrebe kod građana Republike Srbije. Pod predmetima opšte upotrebe u smislu ovog zakona podrazumevaju se: posuđe, pribor, uređaji, ambalaže i drugi materijali koji dolaze u kontakt sa hranom, dečiji igračke, predmeti namenjeni deci i odojčadi, kozmetički proizvodi, kozmetički proizvodi sa posebnom namenom i ambalaže za pakovanje ovih proizvoda, predmeti koji pre upotrebe dolaze u neposredni kontakt sa kožom ili sluzokožom, predmeti za ukrašavanje lica i tela, za pirsing, imitacija nakita i drugo. Donošenjem ovog zakona sveobuhvatno će se urediti odgovarajući aspekti uslova u pogledu zdravstvene ispravnosti koje moraju da ispunjavaju predmeti opšte upotrebe namenjeni za ljudsku upotrebu. Razlozi za donošenje ovog zakona sadržani su u Nacionalnom programu integracija, Akcionom planu za ispunjavanje paraliteta iz godišnjeg izveštaja Evropske komisije za 2010. godinu, radi ubrzavanja sticanja statusa kandidata, kojim je predviđeno da Ministarstvo zdravlja utvrdi Predlog zakona o predmetima opšte upotrebe do kraja trećeg tromesečja 2011. godine. Razlozi su i nova rešenja sadržana u Zakonu o bezbednosti hrane, "Službeni glasnik RS, broj 41/09", koji je stavio van snage Zakon o zdravstvenoj ispravnosti životnih namirnica i predmeta opšte upotrebe i Zakon o zdravstvenom nadzoru nad životnim namirnicama i predmetima opšte upotrebe u delu koji se odnosi na životne namirnice. U sadašnjem trenutku, oblast zdravstvene ispravnosti i predmeta opšte upotrebe uređena je na određeni način kroz više zakona i to: Zakon o zdravstvenoj ispravnosti životnih namirnica i predmeta opšte upotrebe "Službeni list SFRJ, broj 53/91, 24/91, 28/96 i 37/02", "Službeni glasnik RS, broj 79/05 i 101/05, koji prestaje da važi danom stupanja na snagu ovog zakona; Zakon o zdravstvenom nadzoru nad životnim namirnicama i predmetima opšte upotrebe "Službeni glasnik SRS, broj 48/77, 29/78, "Službeni glasnik RS broj 44/91, 53/93, 67/93, 48/94 i 101/105,koji prestaje da važi danom stupanja na snagu ovog zakona; Zakon o sanitarnom nadzoru, Zakon o duvanu, Zakon o standardizaciji, Zakon o tehničkim zahtevima za proizvode i ocenjivanje usaglašenosti, Zakon o opštoj bezbednosti proizvoda i Zakon o zaštiti potrošača. Zdravstvena ispravnost predmeta opšte upotrebe podrazumeva ispravnost u pogledu deklaracije, sastava, sezonskih svojstava, vrsti i sadržaja štetnih materija, mikrobiološka ispravnosti, a kao rezultat svega toga sprečavaju se štetni uticaji na zdravlje ljudi i posebno na životnu sredinu. Naučna saznanja koja se odnose na oblast delovanja niza štetnih materija na ljudsko zdravlje, razvijaju se svakog dana. Svi savremeni pristupi koji omogućavaju primenu ovih saznanja primenjuju se u ovom zakonu, a biće i ugrađeni u niz podzakonskih akata koje će precizno odrediti granice dozvoljenih uticaja na takav način da se isključe ili svedu na najmanju moguću meru negativni uticaji na ljudsko zdravlje. Treba posebno naglasiti da su postojeći Zakon o zdravstvenoj ispravnosti životnih namirnica i predmeta opšte upotrebe i propisi za njegovo sprovođenje doneti još 1991. godine. I kao takvi, zahtevaju izmene u skladu sa novim saznanjima i potrebom da se usaglase sa novim naučnim saznanjima u međunarodnim normativima kao i sa pravnom regulativom EU. Osnovni cilj donošenja ovog zakona sadržan je u obezbeđivanju visokog nivoa zaštite života i zdravlja ljudi, što često izražavamo kao sintagmu – zaštita interesa i pravo potrošača, uključujući pri tome, načelo poštenja i savesnosti u načinu na koji je regulisan promet predmeta opšte upotrebe, ali svakako, i kaznene odredbe za one koji ne budu poštovali odredbe ovih zakona. Donošenjem zakona o zdravstvenoj ispravnosti predmeta opšte upotrebe, stvoriće se uslovi za kvalitetnijem i efikasnijem pristupu kontroli i praćenju zdravstvene ispravnosti predmeta opšte upotrebe i biće jasnije utvrđene odgovarajuće obaveze i odgovornosti subjekata u poslovanju predmetima opšte upotrebe. Konceptom ovog zakona se uspostavlja sistem sledljivosti koji se ogleda kroz mogućnost praćenja predmeta opšte upotrebe kroz sve faze proizvodnje, prerade ili prometa. Zbog svega toga, ovaj zakon je kompatibilan sa zakonima koje sam naveo. Njegova izrada je zahtevala tesnu saradnju zdravstvenih stručnjaka sa stručnjacima iz resora zaštite životne sredine, hemijske bezbednosti, bezbednosti hrane, trgovine i usluga. Jedan odciljeva donošenja i sledstvene primene ovog zakona će omogućiti uspostavljanje sistema brzog obaveštavanja i ispunjavanja kojom će se unaprediti razmena informacija o rizicima vezanim za predmete opšte upotrebe. Na taj način, kreiranje politike u ovoj oblasti biće usmereno na ključne probleme, a reagovanje u odnosu na pojavu opasnosti u zdravstvenoj ispravnosti predmeta za opštu upotrebu, biće znatno brža. Rešenje predloženog u zakonu o zdravstvenoj ispravnosti predmeta opšte upotrebe će uticati na potrebe odgovornijeg rada i delovanja svih subjekata u poslovanju predmetima opšte upotrebe, upotrebe pravnog lica, preduzetnika ili fizičkog lica. Važno je napomenuti da će se po usvajanju ovog zakona stvoriti uslovi za uspostavljanje sistema samokontrole, kojom se obezbeđuje zdravstvena ispravnost predmeta opšte upotrebe u svim fazama proizvodnje i prometa, primenom principa dobre proizvođačke i higijenske prakse, kao i analiza rizika i kontrole kritičnih kontrolnih tačaka. Posebno je važno istaći da će ovakav način proizvodnje, pored garantovanja bezbednosti našim potrošačima, omogućiti konkurentnost robe proizvedene u Republici Srbiji i na međunarodnom tržištu. Značajan cilj koji se želi postići ovim zakonom jeste stvaranje normativno-pravnih uslova za efikasnije vršenje nadzora nadležnih organa u sprovođenju zakona. Zakonom o zdravstvenoj ispravnosti predmeta opšte upotrebe je predloženo donošenje odgovarajućih podzakonskih akata u roku od šest meseci od dana stupanja na snagu ovog zakona i odnose se na zdravstvenu ispravnost posuđa, pribora, postrojenja, uređaja, ambalaže za hranu, dečijih igračaka, kozmetičkih proizvoda, kozmetičkih proizvoda sa posebnom namenom, ambalaže za pakovanje proizvoda, određenih predmeta koji pre upotrebe dolaze u neposredni kontakt sa kožom ili sluzokožom, predmeti za ukrašavanje lica i tela, za pirsing, imitacije nakita i slično. Donošenjem zakona se stimuliše poboljšanje tehničkih uslova, kako postojećih objekata, tako i pojavu novih privrednih subjekata u poslovanju predmetima opšte upotrebe koji zadovoljavaju uslove propisane zakonom. Kao što sam već istakao, tekst predloga ovog zakona koji se danas nalazi u Narodnoj skupštini Republike Srbije, rezultat je dobre među-sektorske saradnje, koja je bila uslov bez kojeg se ne može kada se uređuje ovako složena materija. Zbog toga su danas pred vama, poštovani narodni poslanici, predlozi još dva zakona iz resora zaštite životne sredine. Naime, 2009. godine su usvojeni Zakon o hemikalijama i Zakon o biocidnim proizvodima kojima su stvoreni osnovi za potpuno novo uređenje oblasti i stavljanje u promet hemikalija i biocidnih proizvoda. Osnovni cilj donošenja Zakona o hemikalijama i Zakona o biocidnim proizvodima, bilo je uspostavljanje održavanje i unapređenje jedinstvenog sistema u pravljenju hemikalija i biocidnih proizvoda na teritoriji Republike Srbije, osiguranje visokog nivoa zaštite zdravlja ljudi, životne sredine, kao i poboljšanja slobodnog prometa hemikalija, biocidnih proizvoda sa zemljama EU i drugim zemljama, osiguravajući konkurentnost privrede i podstičući razvoj bezbednijih alternativa. Osnovni razlog donošenja izmena i dopuna ova dva zakona, u paketu sa zakonom o zdravstvenoj ispravnosti predmeta opšte upotrebe je poboljšanje efikasnosti inspekcijskog nadzora nad primeni Zakona o hemikalijama i Zakona o biocidnim proizvodima, kao i propisa donetih na osnovu njih, što se postiće potpisivanje ovlašćenja za vršenje inspekcijskog nadzora sanitarnih inspektora, kao i jasnijem definisanju ovlašćenja inspektora. Predložene izmene i dopune Zakona su u skladu sa propisima EU, a takođe, suštinski ne menjaju politiku pravljenja hemikalija koja je definisana u Zakonu o hemikalijama, već ih samo dopunjuju. Zakonom o hemikalijama i Zakonom o biocidnim proizvodima su uređeni, između ostalog, klasifikacija, pakovanje, obeležavanje hemikalija i biocidnih proizvoda, ograničenja i zabrane proizvodnje, stavljanje u promet i korišćenje hemikalija i biocidnih proizvoda, uvoz i izvoz određenih opasnih hemikalija, stavljanje u promet deterdženata. Ovim zakonom su obuhvaćeni i deterdženti, određeni proizvodi namenjeni za opštu upotrebu i sredstva za održavanje opšte higijene, a na koje su se sada primenjivale odredbe Zakona o zdravstvenoj ispravnosti životnih namirnica i predmeta opšte upotrebe. S obzirom da su sanitarni inspektori vršili nadzor nad primenom Zakona o zdravstvenoj ispravnosti životnih namirnica i predmeta opšte upotrebe, to je zbog njihovog znanja i iskustva u oblasti sredstava zadržavanja opšte higijene celishodno, da se uključuje u vršenje nadzora i nad primenom propisa kojima se određuje klasifikacija, pakovanje, obeležavanje, ograničenje i zabrana proizvodnje, stavljanje u promet i korišćenje hemikalija i biocidnih proizvoda, kao i nadzor nad primenom propisa kojima se uređuju biocidni proizvodi. Dame i gospodo narodni poslanici i narodne poslanice, očekujem da nacrti ova tri zakona koja se nalaze danas u paketu pred vama, budu usvojeni. Spreman sam da slušam vašu konstruktivnu diskusiju u načelu, i kasnije u predlaganju amandmana, i da prihvatim sve konstruktivne sugestije koje će doprineti zdravstvenoj bezbednosti predmeta opšte upotrebe i unaprediti zdravlje naših građana. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Narodni poslanik Siniša Stamenković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, vaši saradnici, poštovana gospođo predsedavajuća, današnjom raspravom se definitivno približavamo kompletiranju zakonskih akata kojima se uređuje i obezbeđuje celovit sistem zaštite zdravlja u našoj državi. Sigurni smo da će se ovim setom zakona sveobuhvatno urediti najvažniji aspekti svih uslova koji su osnova za zdravstvenu ispravnost koju moraju da ispunjavaju predmeti opšte namene predviđene za ljudsku upotrebu, ali i drugi predmeti, kao i hrana. Jedan od najvažnijih zadataka Republike Srbije jeste da preko svih nadležnih organa uspostavi konačnu regulativu, upravo u veoma organizovanoj i efikasnoj zaštiti zdravlja svoga stanovništva, a pre svega kroz standarde o ispravnosti predmeta opšte upotrebe, kroz standarde zaštite upotrebe biocidnih proizvoda i kroz poseban standard zdravstvene zaštite upotrebom hemikalija. Predlog zakona o zdravstvenoj ispravnosti predmeta opšte upotrebe, sigurno da ima pre svega zadatak da objedini više zakona koji se bave pitanjem upotrebe raznih predmeta, ali i pitanjima racionalnog i efikasnog nadzora nad tim predmetima, kako bi se sprečilo bilo kakvo ugrožavanje zdravlja našeg stanovništva. Podsetimo se samo da je do sada osam zakona uređivalo pitanje zdravstvene ispravnosti predmeta opšte upotrebe, što je svakako izazivalo različit pristup, kako standardizacije, tako i tehničkim zahtevima i postupcima nadzora nad predmetima opšte upotrebe. Takođe, dužni smo da našu javnost podsetimo da se pitanja zdravstvene ispravnosti životnih namirnica i pitanja nadzora nad životnim namirnicama do sada uređivalo kroz opšta pitanja vezana za nacionalni program integracija, a sve saglasno akcionom planu za ispunjavanje prioriteta iz godišnjeg izveštaja Evropske komisije. Ovim nacrtom zakona se još jednom izvodi dokaz, da se zakoni ne donose isključivo i samo radi ubrzavanja sticanja statusa kandidata za ulazak u EU, već, pre svega, radi uređivanja odnosa, odgovornosti i standarda i potreba naše zemlje i naših građana u ovoj tako važnoj materiji, kao što je zdravstvena zaštita građana. Prioritet usklađivanja našeg zakonodavstva u oblasti zdravstvene ispravnosti predmeta opšte upotrebe, radi racionalnog i efikasnog nadzora, je zato da bi međunarodni propisi i standardi bili potpuno izjednačeni sa propisima i standardima naše zemlje koja je do sada u tehničkom, tehnološkom, naučnom i drugim standardima pokazivala ozbiljan i nedozvoljen stepen zaostajanja. Čini nam se da ćemo i ovim zakonom uticati na to da se taj stepen zaostajanja prevaziđe, odnosno poboljša naš odnos u tim standardima. Ovim zakonom se uređuju uslovi koje u pogledu zdravstvene ispravnosti moraju da ispune predmeti opšte namene za ljudsku upotrebu koji se proizvedu u Srbiji, ali i za predmete koji se uvoze u Srbiju i izvoze drugim zemljama. Zakonom se bliže uređuju i utvrđuju uslovi za efikasno vršenje nadzora nad zdravstvenom ispravnošću predmeta opšte upotrebe, ali se i preciziraju i obaveze i odgovornosti svih subjekata u poslovanju sa predmetima opšte upotrebe i namene. Zakonom se u značajnoj meri utvrđuju i treba da se utvrde sve obaveze i odgovornosti i na sirovine i aditive za proizvodnju predmeta opšte upotrebe, kao i na sve predmete koje se privremeno uvoze radi prerade, dorade i obrade, kao polufabrikanti ili u gotov proizvod. Podsećamo pre svega stručnu i privrednu strukturu iz oblasti proizvodnje i prometa predmeta opšte namene, da se ovim zakonom zaista obezbeđuje izuzetno visok nivo zaštite i odgovornosti za živote i zdravlje ljudi i zaštite interesa potrošača. Predmeti opšte namene i upotrebe kao što su posuđe, pribor, uređaji, ambalaža, materijali koji dolaze u kontakt sa hranom, dečije igračke, kozmetički proizvodi, ambalaža za hranu i kozmetiku, kao i svi materijali koji dolaze u kontakt sa kožom i sluzokožom, razne imitacije, ovim zakonom se stavljaju u visok stepen kontrole sa jasnim radnjama nadzora u kojima ne može biti propusta i koje bi bilo kako mogle uticati na zdravlje dece i ostalih građana. Naši građani i naša javnost treba da znaju da se ovim zakonom podiže stepen odgovornosti za sve predmete opšte upotrebe koji bi na bilo koji način mogli delovati na zdravlje svih građana. Svaki proizvod mora imati deklaraciju, a deklaracija pod krivičnom odgovornošću mora odgovarati onome što je deklarisano u njoj. Svaki proizvod ima svoj rok upotrebe i isti se mora poštovati, bez obzira na sva deklarisana sezonska svojstva koja ne smeju da se izmene zbog fizičkih, hemijskih, mikrobioloških ili bilo kakvih drugih procesa. Poslanička grupa PUPS ocenjuje da je ovim zakonom učinjen veliki pomak, u tom smislu što on sada obavezuje proizvođače i prometnike da predmet opšte namene ne sme ni po svom obliku, načinu izrade ili prilikom korišćenja predstavljati bilo kakvu opasnost po zdravlje dece i ljudi. Posebno je važno što zakon eliminiše bilo kakvu mogućnost da predmeti sadrže materije ili sastojke koji nisu dopušteni, a koji mogu nepovoljno uticati na zdravlje ljudi. Važno nam je da novi zakon definiše sadržaj mikroorganizama u broju većem od dozvoljenog ili u broju štetnom po zdravlje ljudi. Posebno nam je važno da se ovim zakonom definiše kvalitet, materija, ambalaža koje su u kontaktu sa hranom, a koje više ne mogu oslobađati bilo kakve materije koje bi mogle uticati na zdravlje ljudi ili koje bi mogle menjati senzorska svojstva hrane i predmeta od opšte upotrebe. Obavezujemo nadležno ministarstvo da pojedinačnim i nižim pravnim aktima vrlo strogo reguliše pitanje sadržaja radionukleotida u dozvoljenim granicama, kao i mere za sprečavanje zagađenja bilo kakvim fizičkim procesima koje bi mogle biti štetne po zdravlje ljudi ili koje bi u najmanjoj meri mogle izazvati odbojnost od proizvoda. Nama je posebno važno što se ovim zakonom striktno zabranjuje propisivanje lekovitih svojstava predmetima opšte upotrebe i posebno podržavamo apsolutnu zabranu neistinitog oglašavanja o predmetima opšte upotrebe na bilo koji reklamni način kojim se naši građani, potrošači mogu dovesti u zabludu u pogledu stvarnog sastava, stvarnog svojstva i stvarne namene tih proizvoda. Posebno podržavamo rešenje kojim se stepen odgovornosti ovlašćenih nacionalnih laboratorija podiže do krivične odgovornosti. Poslanička grupa PUPS podržava ovaj zakon zato što obavezuje sve učesnike u sistemu proizvodnje, kontrole i prometa proizvoda opšte namene, a posebno u otklanjanju eventualnih rizika po zdravlje ljudi i životne sredine, time što se obavezuju da u slučaju ne ispravnosti preduzimaju hitne mere, kao što su privremena zabrana stavljanja u promet, određivanje posebnih uslova za postupanje sa predmetima opšte upotrebe, privremena mera zabrane uvoza opštih predmeta, kao i određivanje posebnih uslova za postupanje u slučaju potrebe. Poslanička grupa PUPS će u danu za glasanje podržati ovaj zakon. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o biocidnim proizvodima takođe je usvojen u maju 2009. godine. Tada smo iskazali zadovoljstvo naše poslaničke grupe što je tim zakonom uveden kvalitetan i nov način jedinstvenog sistema stavljanja u promet i korišćenja biocidnih proizvoda na teritoriji Republike Srbije. Sigurni smo da je tada osiguran visok nivo zaštite zdravlja ljudi i životne sredine, ali i daleko kvalitetniji sistem slobodnog prometa biocidnih proizvoda sa svim zemljama sveta i EU, a posebno smo bili zadovoljni jer je obezbeđen odgovarajući stručni nadzor nad primenom ovog zakona. Ovaj zakon je tada bio važan i zbog prvog i osnovnog regulisanja pitanja proizvodnje, kontrole i prometa sredstava za održavanje opšte higijene. Međutim, tada smo znali, a i sada se potvrdilo, da zakon mora proći kroz rigoroznu proceduru usklađivanja naših propisa sa propisima EU. SSP između nas i EU, kao i Prelazni sporazum o trgovini i trgovinskim pitanjima između nas i EU, podrazumeva usklađivanje svih propisa, pa i ovog. Poglavlje slobode kretanja robe, zatim količinska ograničenja između država članica, zajednički propisi o konkurenciji i striktno poštovanje direktiva kojima se reguliše pitanje proizvodnje, kontrole i prometa biocidnih sredstava, ukazali su samo na potrebu izmene i dopune zakona radi povećanja efikasnosti inspekcijskog nadzora nad primenom ovog zakona o biocidnim proizvodima, ali i o obaveznim kontrolama propisa donetih na osnovu njega, što se postiže novom legislativom u oblasti ovlašćenja za vršenje inspekcijskog nadzora i sa sanitarnim inspektoratom, pored drugih inspektora uz jasno definisanje ovlašćenog inspektora. Mnogo je dobro što se u celu ovu proceduru unosi obaveza sanitarnog inspektora. Smatramo da je dobro što se,prilikom donošenja osnovnog zakona, napravio jedan mali broj propusta, pre svega u oblasti utvrđivanja liste jedan o aktivnim supstancama sadržanim u biocidnom proizvodu manjeg rizika i u eliminaciji negativnih lista, kao i tzv. pozitivnih lista, što će sada svakako pozitivno uticati na veću i temeljniju odgovornost u proizvodnji, kontroli i rukovanju sa biocidnim proizvodima. Pravno tehničke redakcije prethodnog zakona su najmanji problem i one neće napraviti bilo kakvo finansijsko opterećenje pravnih lica i preduzetnika, već će ih naterati i zaštiti od eventualnih propusta samih uvoznika. Poslanička grupa PUPS je svesna da se nadzor nad primenom propisa može urediti samo zakonom, pa će u danu za glasanje podržati njegovo donošenje. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama takođe je u postupku kontrole usklađenosti naših tehničkih propisa i standarda sa propisima i standardima EU, a time i celog sveta i on je ocenjen kao zakon koji smo nedavno usvojili da je sa dosta dobrim sadržajem i dosta dobrim rešenjima. Nažalost, mi tek sada možemo priznati da su u izradi propisa o hemikalijama u celom postupku bili bezuspešni u obezbeđivanju učešća svih potrebnih konsultanata, što će se sada izmenama i dopunama Zakona svakako ispraviti. U postupku izrade zakona o hemikalijama ostvarena je saradnja sa ekspertima švedske agencije za hemikalije i od njih su dobijene preporuke šta bi Srbija trebala da koristi iz Pravilnika EZ 1907/2006. Možda tehnički i tehnološki potencijali Srbije u tom momentu nisu mogli punim kapacitetom da nose odgovornost koja proističe iz Pravilnika, a odnose se na registraciju, evaulaciju, autorizaciju i sva ograničenja u transportovanju hemikalija kroz Zakon o hemikalijama. Upozoravamo ministarstvo da je odlukom Evropskog parlamenta propisana obaveza registracija supstanci sadržanih u preparatima koji se proizvode ili u većini slučajeva uvoze u našu zemlju, a u količinama većim od jedne tone godišnje. Jasno nam je da je registracija proizvoda veoma skupa, jer podrazumeva izradu skupog tehničkog dosijea i skupog izveštaja o bezbednosti hemikalija, jer se proizvod izlaže strogom laboratorijskom ispitivanju i kontroli stručnjaka eksperata koji su ovlašćeni da izrade izveštaj o bezbednosti hemikalija, a on je sam po sebi veoma skup. Činjenica je da smo do sada imali sličnu obavezu tzv. notifikacije supstanci, a da se kroz taj postupak negde oko 4.000 supstanci hemikalija predstavlja kao rizik po ljude i životinje i po životnu sredinu, što je veoma veliki broj. Nova obavezna registracija supstanci hemikalija biće urađena fazno, najpre sa najopasnijim supstancijama koje su kancerogene, mutagene i toksične za dalju reprodukciju, a potom i na supstance koje će se na tržištu pojaviti u manjim količinama i sa daleko nižim stepenom rizika. Poslanička grupa PUPS će podržavati sva vaša nastojanja da se ova kontrola uspostavi i ostvari. Mi kao poslanička grupa nismo previše zadovoljni što se i kod nas neće odmah sprovoditi nova propisana obaveza registracije supstanci, već samo prijavljivanje hemikalija sa osnovnim podacima o inventar hemikalijama. Dobro je što će se bar jednom u Srbiji mapirati domaći privredni subjekti koji se bave proizvodnjom i prometom hemikalija i mi predlažemo, a u interesu građana Srbije, zdravlja dece i odraslih, zaštite životne sredine, da se što pre omogući i sprovede postupak potpune registracije hemikalija, uz potpuno obezbeđenje obuke i budućih obaveza koje će imati registrovani preduzetnici. Podržavamo nastojanje da se što pre otpočne sa autorizacijom i da se što pre otpočne sa izradom listi supstanci koje izazivaju zabrinutost, jer bi tako ova lista predstavljala adekvatno kontrolisan i bezbedno korišćen hemijski proizvod. Podržavamo nastojanje Srbije da se pravovremeno preduzmu mere stroge kontrole proizvodnje, pakovanja i prometa hemijskih proizvoda, ali i sve mere za pronalaženje adekvatnih metoda za zamenu hemijskih supstanci tzv. bezbednijim alternativnim sredstvima. Ministarstvo se mora obavezati na izradu plana zamene hemijskih supstanci koje izazivaju zabrinutost sa manje opasnim supstancama. Kao i kod prethodnog zakona o biocidnim sredstvima, tako i kod ovog zakona, izmene i dopune imaju za cilj ozbiljno povećanje efikasnosti inspekcijskog nadzora nad primenom Zakona o hemikalijama ali i nad primenom novih propisa koji se moraju doneti na osnovu ovih izmena i dopuna. Pored postojećeg inspekcijskog nadzora, dobro je što se uvodi i sanitarni inspektor sa visokim stepenom ovlašćenja i jasnim definisanjem svih ovlašćenja i zadataka. Poslanička grupa PUPS podržava uvođenje sanitarnog inspektora, kako zbog njihovog znanja i iskustva u celishodnom nadzoru nad ovom materijom, tako i zbog dobre primene propisa kojima se uređuje klasifikacija, pakovanje, obeležavanje, ograničenja i zabrana proizvodnje, zabrana stavljanja u promet pa i zabrana korišćenja određenih hemikalija. Svesni smo činjenice da izmena i dopuna Zakona ne dira u kvalitetna i suštinska rešenja Zakona o hemikalijama, kao i činjenice da i dalje važe osnovni principi strogih evropskih propisa iz oblasti hemikalija i činjenice da se moraju regulisati svi uslovi za stavljanje u promet hemikalija kao neophodnih proizvoda uz pouzdano utvrđivanje uticaja hemikalija na zdravlje ljudi i životnu sredinu. U tom slučaju, u danu za glasanje podržaćemo i ovaj zakon. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Dajem reč narodnom poslaniku Zoranu Bortiću.
Poštovana predsednice, uvaženo predsedništvo, poštovani ministre, predstavnici ministarstva, cenjene kolege narodni poslanici, set zakona o kojima danas raspravljamo predstavlja ne samo normativnu standardizaciju propisa koje Republika Srbija usklađuje sa propisima EU, već, što je po mom mišljenju mnogo važnije, otvara normativni prostor za obezbeđivanje zakonske regulative koja će građanima Republike Srbije omogućiti uslove za život po visokim standardima. Drugim rečima, ovi zakoni obezbeđuju da se u tržišnim uslovima liberalnog kapitalizma uvedu standardi koji će, sa jedne strane sankcionisati prirodnu težnju preduzetnika da ostvare profit, a sa druge strane omogućiti građanima Republike Srbije uslove za normalan život u takvim društvenim okolnostima. Ustavni osnov za donošenje Zakona o zdravstvenoj ispravnosti predmeta opšte upotrebe sadržan je u članu 97. tačka 10. Ustava Republike Srbije, prema kome Republika Srbija uređuje i obezbeđuje sistem u oblasti zdravstva. Predloženim zakonskim rešenjem nastoji se da se obezbedi visok nivo zaštite života i zdravlja ljudi i da se zaštite interesi potrošača. Pored činjenice da se nacionalno zakonodavstvo uskladi sa međunarodnim propisima i standardima, suština i prioritet ovog zakonskog rešenja je da se zakonskim rešenjima reguliše ispravnost predmeta opšte upotrebe i da se obezbedi njihov efikasan nadzor. Time će se obezbediti sigurnost za građane Republike Srbije koji ove predmete koriste. Pored toga, zakonom će se sveobuhvatno urediti uslovi zdravstvene ispravnosti koje moraju da imaju predmeti iz oblasti opšte upotrebe a koje svakodnevno koriste građani Republike Srbije. Veoma je važno da se ovim zakonskim rešenjima urede uslovi zdravstvene ispravnosti koje moraju da ispune predmeti koji su namenjeni za ljudsku upotrebu a koji se proizvode u Republici Srbiji ili se uvozom ili izvozom stavljaju u promet. Ponuđena zakonska rešenja obezbeđuju uslove za efikasno vršenje nadzora nad zdravstvenom ispravnošću predmeta opšte upotrebe. Pored toga, ovim rešenjima se bliže uređuju uslovi da se efikasnim nadzorom vrši zdravstvena ispravnost nad predmetima opšte upotrebe. Ujedno, a po mom mišljenju to je veoma važno, utvrđuje se i odgovornost subjekata koji stavljaju u promet odnosno proizvode i prodaju predmete opšte upotrebe. Ponuđena zakonska rešenja otklanjaju probleme koji su stvarali poteškoće u dosadašnjoj zakonskoj praksi. Treba podsetiti da su propisi koji su regulisali ovu praksu doneti još daleke 1991. godine i da su u mnogim segmentima zastareli, a posebno zbog činjenice što ih je trebalo uskladiti sa pravnom regulativom EU. Drugim rečima, usvajanjem ovog zakona obezbeđuje se visok nivo zaštite života i zdravlja ljudi, uključujući pri tom načelo poštenja i savesnosti u prometu predmeta opšte upotrebe. Ukratko, donošenjem ovog zakona stvoriće se uslovi za kvalitetniji i efikasniji pristup u kontroli i praćenju zdravstvene ispravnosti i opšte upotrebe. Zakon će regulisati obaveze i odgovornost subjekata u poslovanju ovim predmetima i uspostavljanje sistema sledljivosti koji će omogućiti kompletno praćenje svih faza proizvodnje, prerade i prometa predmeta opšte upotrebe, kao i da će se obezbediti uslovi da građani Republike Srbije ali i drugi korisnici predmeta opšte upotrebe budu zaštićeni. Na taj način kreiranje politike u ovoj oblasti sankcionisaće sve potencijalne probleme i otkloniće opasnosti u zdravstvenoj ispravnosti predmeta za opštu upotrebu. Posebno značajan cilj koji će se postići ovim zakonom je stvaranje normativnih uslova za efikasno vršenje nadzora nadležnih organa u realizaciji ovih pitanja. Poštovane kolege narodni poslanici, osnovni razlog za donošenje izmena i dopuna Zakona o biocidnim proizvodima je povećanje efikasnosti inspekcijskog nadzora nad primenom Zakona o biocidnim proizvodima. Pored toga, ovim izmenama se postiže efikasnija kontrola primene propisa donetih na osnovu ovoga zakona, što se postiže propisivanjem ovlašćenja za vršenje inspekcijskog nadzora. Ovaj nadzor vrši se definisanjem rada sanitarnih inspektora i jasnijim definisanjem ovlašćenja inspektora. Ponuđenim izmenama i dopunama Zakona o biocidnim proizvodnim ne dira se u suštinu rešenja pomenutog zakona. Drugim rečima, predložene izmene i dopune bliže regulišu obaveze sanitarnih inspektora u postupku nadzora nad primenom propisa kojima se uređuju biocidni proizvodi. Treba podsetiti da se ovim izmenama i dopunama ne odstupa od rešenja koja su za ovu oblast data u normativnoj regulativi EU. Osnovni problem koji predloženi zakon treba da reši je pitanje stručnog i kvalifikacionog znanja sanitarnih inspektora. Cilj ovog zakona je uspostavljanje, održavanje i unapređivanje jedinstvenog sistema upravljanja biocidnim proizvodima na teritoriji Republike Srbije. Cilj je osiguranje visokog nivoa zaštite zdravlja ljudi i životne sredine, kao i poboljšanje slobodnog prometa biocidnim proizvodima sa zemljama EU i drugim zemljama, ali želim posebno da naglasim, cilj ponuđenih zakonskih rešenja je i odgovarajući stručni nadzor nad primenom ovog zakona. Poštovane kolege narodni poslanici, Zakon o hemikalijama, koji je donet 2009. godine, uneo je novi jedinstven način upravljanja hemikalijama u našoj zemlji. Ovaj način u skladu je sa propisima EU i osigurava visoki nivo zaštite zdravlja ljudi i životne sredine. On ujedno obezbeđuje i poboljšanje slobodnog prometa hemikalijama sa zemljama EU, ali i drugim zemljama. Zakonom se obezbeđuje i odgovarajući stručni nadzor nad primenom zakonskih normi, odnosno kontrola korišćenja i primene hemikalija na tržištu EU i drugim zemljama. Ovim zakonom uređuju se, između ostalog, i svi proizvodi namenjeni za opštu upotrebu. Međutim, zbog efikasnosti, nametnula se potreba za donošenje izmena i dopuna Zakona o hemikalijama i propisa koji su doneti na osnovu njega. Ponuđene izmene i dopune zakonskih rešenja propisuju ovlašćenja za vršenje inspekcijskog nadzora i za rad sanitarnih inspektora, kao i preciziranje i definisanje njihovih ovlašćenja. Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama ne dovode se u pitanje rešenja data u Zakonu o hemikalijama. Drugim rečima, ponuđenim izmenama i dopunama preciziraju se zakonski termini i uvode se sanitarni inspektori u postupak nadzora nad primenom propisa kojim se uređuju hemikalije. Dakle, i dalje važi osnovni princip evropskih propisa iz oblasti hemikalija. Tim propisima regulišu se uslovi za stavljanje u promet hemikalija kao proizvoda, odnosno utvrđuje se uticaj hemikalija na zdravlje ljudi i njihovu životnu sredinu. Osnovni cilj ovih zakonskih izmena je uspostavljanje i održavanje, ali i unapređivanje jedinstvenog sistema upravljanja hemikalijama na teritoriji naše zemlje. Zakonske izmene imaju za cilj osiguranje visokog nivoa zaštite zdravlja ljudi i životne sredine. Posredan cilj izmena i dopuna Zakona je poboljšanje slobodnog prometa hemikalijama sa zemljama EU i drugim zemljama i, što je posebno važno, stručni nadzor nad primenom ponuđenih zakonskih rešenja. Zbog tih ciljeva, koji će Republici Srbiji omogućiti bolje uslove za život i njenim građanima, poslanička grupa Socijalistička partija Srbije-Jedinstvena Srbija u danu za glasanje će održati sva tri pomenuta zakona. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem, gospodine Bortiću. Dajem reč narodnom poslaniku gospođi Dušanki Plećević.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas u objedinjenoj raspravi govorimo o tri zakona. Tu su dve izmene i dopune zakona, radi se o Zakonu o biocidnim proizvodima i Zakonu o hemikalijama i jednom novom zakonu, to je Predlog zakona o zdravstvenoj ispravnosti predmeta opšte upotrebe. Ovaj treće pomenuti zakon radilo je Ministarstvo zdravlja, jer zdravstvena ispravnost predmeta opšte upotrebe pripada sektoru javnog zdravlja. Iako je imperativ za donošenje ovog zakona zaštita zdravlja potrošača i usklađivanje sa postojećim zakonima koji tretiraju ovu oblast, kako smo čuli na Odboru za zdravlje i porodicu od članova Ministarstva zdravlja, mišljenja smo da je zakon predložen manje zbog toga da se stavi van snage Zakon o zdravstvenoj ispravnosti životnih namirnica i predmeta opšte upotrebe i Zakon o zdravstvenom nadzoru nad životnim namirnicama i predmetima opšte upotrebe, a više zbog ispunjavanja prioriteta iz Izveštaja Evropske komisije radi ubrzavanja dobijanja statusa kandidata za prijem Srbije u EU. Ovo ste, uostalom, naveli u obrazloženju za donošenje ovog zakona. To za poslaničku grupu SRS nikako ne može biti razlog za podršku ovom zakonu. Osim toga, postoje i drugi razlozi zbog kojih ne možemo glasati za ovaj predlog zakona. Prvo, zakon nije celovit, ne obuhvata celinu interesa građana i potrošača. Drugo, ne brine o kvalitetu predmeta opšte upotrebe, već posmatra samo jedan aspekt ispravnosti, a to je zdravstveni. Kvalitet nekog proizvoda je u tesnoj vezi sa njegovom zdravstvenom ispravnošću. Iako su neki drugi subjekti više odgovorni za kvalitet proizvoda, ovim aspektom bi trebalo da se bavi i ovaj zakon, jer loš kvalitet prouzrokuje i loše posledice po zdravlje ljudi. Treće, ne obuhvata sve ili većinu predmeta sa kojima građani najčešće dolaze u kontakt. Četvrto, donosi se radi usklađivanja sa zakonodavstvom EU, a ne da bi se mogao odmah primenjivati, obzirom na rok koji se daje za doradu kroz zakonska akta i njegovo uvođenje u život u roku od dve godine. Plan ovog predloga zakona, po mišljenju poslaničke grupe SRS, je davanje velikih ovlašćenja ministru. Čak na 13 mesta u zakonu, koji broju 54 člana, daju se ovlašćenja ministru da propisuje podzakonske akte kojima će se definisati procedure za njegovo sprovođenje, što može dovesti do promene suštine nekih zakonskih odredbi. Zakon, inače, ima 290 strana, od čega članovima samog zakona pripada 16 strana. Ovo su suštinske zamerke na zakon, zbog kojih ne može dobiti podršku poslaničke grupe SRS. Ono što je, po našem mišljenju prioritet građanima, nije donošenje zakona koji će početi da se primenjuje u roku od tri godine, već reforma zdravstvenog sistema u Srbiji kroz donošenje reformskih zakona iz oblasti zdravstva, koji će doprineti boljem zdravlju ljudi i boljem položaju i tretmanu zaposlenih u zdravstvu, a čekamo ih od 2002. godine. Od reforme u zdravstvu ostala su samo obećanja iako se jedna te ista stranka nalazi na čelu Ministarstva već deset godina skoro. To je stranka G17 plus i niko joj nije smetao da sprovede reformu. Izgovor da se sada ne mogu donositi sistemski zakoni zbog izbora koji nam predstoje, nema opravdanja kao ni izbegavanje odgovornosti za stanje u zdravstvu, makar se ta stranka kamuflirala novim imenom Udruženi regioni Srbije. Veoma loše stanje u našem zdravstvu, opterećeno lošom organizacijom, još gorom opremljenošću, korupcijom, nepotizmom i posledično hroničnim nedostatkom pojedinih stručnih kadrova, ne može se popraviti prioritetnim donošenjem zakona o zdravstvenoj ispravnosti predmeta opšte upotrebe. Da li će ovaj zakon doprineti smanjenju gorućeg problema u Srbiji, povećanoj smrtnosti od hroničnih bolesti? Čak se povećala i smrtnost odojčadi od 2008. godine. Ne verujem da su tome uzrok kozmetički proizvodi, pirsing i drugi predmeti za ukrašavanje lica i tela ili plastične flašice, cucle, glodalice za zube za odojčad i malu decu. Nedavno završen popis stanovništva, koji je, uzgred rečeno, bio nepotpun jer se nije obavio na 15% teritorija, a to je teritorija KiM, je na svetlost dana izneo poražavajuće podatke za desetogodišnji period vladavine DOS-a u raznim varijantama. Manje je 377.335 stanovnika po zvaničnoj statistici. Razlog tome nije samo starosna struktura stanovništva i iseljavanje najčešće mladih u druge zemlje, već u najvećoj meri i pomenute hronične nezarazne bolesti koje su u porastu. Umesto zakona iz oblasti zdravstva koji će urediti ovu oblast u korist pacijenata i zaposlenih, Vlada nam šalje predloge zakona poput ovih ili vrši kozmetičke izmene postojećih zakona kroz česte izmene i dopune, stvarajući privid da se u našem zdravstvu dešavaju značajni pozitivni pomaci, naročito u pogledu proširivanja prava korisnika zdravstvenih usluga. Raspravljamo o zakonu koji svakako nije prioritetan našim građanima, pa i zbog toga da se o njemu priča u javnosti, da se pažnja građana usmeri na razne afera, poput one o vakcinama protiv svinjskog gripa i ostalih, stave u drugi plan ili da se na njih zaboravi. Donošenje ovog zakona, kako smo čuli od ministra na Odboru za zdravlje i porodicu, kada je bila rasprava o tromesečnom izveštaju o radu Ministarstva zdravlja, doneće korist i zbog novčanih sredstava koja će se sliti u budžet. Ta korist ne može biti veća od štete koja je naneta državnih zbog raznih afera. Da pomenem samo ovu aferu sa vakcinama protiv svinjskog gripa, a o eventualnim posledicama po zdravlje ljudi, zbog toga što nije bilo dovoljno vremena za testiranje te vakcine, da i ne govorim. Zbog ovakvog stanja u zdravstvu i svojstvenim ekonomskim posledicama po budžet nemamo donošenje sistemskih zdravstvenih zakona. Ovaj zakon će teško moći biti sprovodljiv s obzirom na opremljenost laboratorije i hronični nedostatak supstanci koje se koriste pri ispitivanju uzoraka, i pored toga što će najveći deo troškova uzorkovanja materijala snositi subjekti u prometu predmeta opšte upotrebe. U obrazloženju za donošenje ovog zakona ste naveli, citiram: "Donošenje ovog zakona neće izazvati povećanje troškova u budžetu Republike Srbije. Vršenje poslova radi primene ovog zakona neće uzrokovati povećanje broja zaposlenih i nabavku nove opreme". Da li to znači da se Srbija nalazi na takvom tehnološkom nivou razvoja da može laboratorijski ispitivati bez nove opreme i uzorke predmeta koje uvozimo u kojima se nalaze na primer nano čestice, opasne po zdravlje ljudi? Ne verujem da se nalazimo na takvom tehnološkom nivou razvoja, a ubacivanje tih čestica u predmete opšte upotrebe je sve učestalija pojava u nekim tehnološki razvijenim zemljama. U proizvode opšte upotrebe koji će biti predmet kontrole njihove zdravstvene ispravnosti ubrajate i posuđe i ambalažu koja dolazi u dodir sa hranom, dečije igračke i predmete namenjene deci i odojčadi, kozmetičke preparate i njihove ambalaže i druge predmete za ukrašavanje lica i tela koji dolaze u kontakt sa kožom i sluzokožom. Javnosti nije poznato da su se u Srbiji do sada vršila ispitivanja dečijih igračaka i predmeta namenjenih odojčadi i deci iz uvoza, na primer njihovu toksičnost, kao što se to radilo u drugim zemljama. Iz testiranja predmeta opšte upotrebe namenjenih deci u tim zemljama saznajemo da su one u velikom procentu sadrže materije koje mogu biti štetne po zdravlje, kao na primer policiklični aromatični ugljovodonik, PAU, koji poboljšava ukus igračaka i predmeta koja deca stavljaju u usta ili druge opasne sastojke, kao što su metali, olovo, arsen, kadmijum. Da li je moguće da se na tržištu razvijenih zapadnih zemalja nalazi toliko dečijih igračaka i proizvoda namenjenih bebama i maloj deci koji sadrže toksične materije, a u Srbiji ne? Radi se uglavnom ili isključivo o proizvodima iz uvoza. Donosimo nov, a ne znamo da li je i važeći zakon koji je dorađivan 2005. godine dosledno primenjivan kada je u pitanju ova vrsta testiranja. Navedeni sastojci su potencijalni izazivači kancerogenih oboljenja, oboljenja jetre, dijabetesa, usporenog rasta dece i drugo. Ambalaže u kojoj se prodaje hrana sadrži hemikaliju BPA koja se koristi za proizvodnju plastične ambalaže za hranu i piće, za oblaganje unutrašnjosti konzervi u kojima se nalazi hrana, za proizvodnju kompak diskova, DVD-a, plastičnih okvira za naočare i mnogih drugih proizvoda od plastike. Neke zemlje Evrope i sveta, kao što su Danska, Francuska, Kanada, Australija, su zabranile prodaju flašica za bebe koje sadrže ovu hemijsku supstancu, jer se sumnja da ona može da utiče na razvoj deteta, imunološki sistem i nastanak tumora. Ova hemikalija se inače oslobađa prilikom zagrevanja hrane koja je zapakovana u plastičnim posudama za mikrotalasnu peć. Tu su i drugi sintetički polimeri kao na primer polivinil hlorid, poznatiji kao PVC koji se nalazi u cuclama ili grickalicama za zube namenjen deci. On može dovesti do oštećenja jetre, bubrega, izazvati alergijske reakcije, astmu, auto-imune bolesti i kancer. Kao što sam na početku rekla, ovim zakonom nisu obuhvaćeni ni predmeti sa kojima građani najčešće dolaze u kontakt. To su neki kućni aparati, nameštaj, audiovizuelni aparati. Primer je recimo mobilni telefon. Ovaj tehnološki izum bežične komunikacije, predmet opšte upotrebe koji dolazi u neposredan kontakt sa kožom i nije bezopasan po zdravlje ljudi. On je nametnut preko masovnih medija kao neophodna potreba savremenog čoveka u funkciji potrošačke ideologije. Svi oni imaju atest tehničke ispravnosti da bi se našli na tržištu, ali da li oni mogu imati atest zdravstvene ispravnosti? Verovatno da takav propis ne postoji, ali oni deluju štetno na zdravlje ljudi tako što emituju radio talase, ultra visoke ili ultra niske frekvencije kojima je čovek izložen kada ih koristi, pa čak i onda kada ih ne koristi direktno, a nalazi se u njegovoj blizini. Ovo se inače odnosi na sve proizvode, produkte tehnološkog napretka koji su se pojavili u masovnoj upotrebi preko kojih se odvija bežična komunikacija. Recimo, bežični fiksni telefoni, bežični kompjuteri, TV aparati i drugi predmeti kao što su mikrotalasne peći. Radio talasi koje emituje mobilni telefon remete funkciju ćelija mozga, odnosno njenih elektromagnetnih vibracija koje povezano čine imuni sistem. Organizam se brani od tih talasa tako što pokušava da ih eliminiše iscrpljujući tako svoj imuni sistem, naročito kod višesatnog telefoniranja u toku dana. Već postoje vidljive posledice upotrebe aparate bežične komunikacije. One su prezentovane preko istraživanja koja su vršena u nekim zemljama. Kumulativno dejstvo radio talasa na organizam ljudi, kao i na sva živa bića ispoljava se posle nekoliko godina pojavom raznih oboljenja, povećanim brojem tumora mozga, oštećenjem nervnih ćelija, mentalna nesposobnost adolescenata, jer oni najviše i koriste ove predmeta, Alchajmerova i Parkinsonova bolest i slično. Naročito je štetno po decu, jer se ona nalaze u intenzivnom periodu rasta i razvoja, da koriste mobilne telefone i provode više sati za kompjuterom. Te opasnosti su svesni u mnogim zemljama. Tako na primer ruski naučnici preporučuju da deca i mlađi od 18 godina koriste mobilne telefone samo u izuzetnim situacijama, a francuski ministar zdravlja je recimo 2008. godine savetovao da se deci ne dozvoli više od šest minuta razgovora dnevno. Zabrinjavajući su podaci nekih istraživanja o dejstvu ovih talasa koja su vršena u svetu. Tako na primer svaki sat korišćenja ovih predmeta je ekvivalentan količini radijacije nakon 66,6 snimanja pluća X zracima. Ovi podaci su izneti u istraživanju naučnika iz sedam evropskih zemalja u projektu pod nazivom "Refleks". Projekat je rađen u periodu od 2000. do 2004. godine. Finansirala ga je EU, a koštao je tri miliona evra. Nije mi poznato da li su slična istraživanja vršena i kod nas, s obzirom da su u Srbiji mobilni telefoni u masovnoj upotrebi već 15 godina. U svakom slučaju, ne bi škodilo da se i na ovim predmetima, jer su namenjeni opštoj upotrebi, stavi upozorenje da njihovo prekomerno korišćenje škodi zdravlju, kao što to stoji na kutijama cigareta na primer. Poslanička grupa SRS dala je amandman na član 3. gde smo ubrojali i ove predmete nad kojima treba, po našem mišljenju, da se vrši inspekcija zdravstvene ispravnosti. Podneli smo ukupno 10 amandmana na Predlog zakona u cilju poboljšanja predloženog teksta. Pomenuću samo neke, npr. član 7. koji govori o tome koji predmet opšte upotrebe se smatra zdravstveno neispravnim, zatim amandmani koji se odnose na informisanost korisnika predmeta opšte upotrebe kada je utvrđena njihova zdravstvena neispravnost, to je član 13, ili član 42. koji govori o hitnim merama koje se preduzimaju kada predmeti opšte upotrebe mogu predstavljati ozbiljan rizik po zdravlje ljudi. Pošto zakon po našem mišljenju nije celovit, do suštinskog poboljšanja se može doći donošenjem novog ili izmenama i dopunama ovog zakona, koje možemo očekivati već za nekoliko meseci, jer to je manir ove vlade, odnosno Ministarstva zdravlja. Do sada je ovo ministarstvo imalo otpor prema amandmanima koji dolaze iz poslaničke grupe SRS i nije prihvatilo ni jedan. Nadam se da se ta praksa neće nastaviti i sa novim ministrom i da će sada biti prihvaćeni ovi smisleni amandmani. Na kraju, vezano za ovaj zakon nije jasno koji će se zakon primenjivati dok ovaj koji danas predlažete ne bude zaokružen podzakonskim aktima kojima će se definisati procedura za njegovo sprovođenje, s obzirom da u članu 53. Predloga zakona kažete da ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u "Službenog glasniku Republike Srbije", a prestaje da važe Zakon o zdravstvenoj ispravnosti životnih namirnicai predmeta opšte upotrebe i Zakon o zdravstvenom nadzoru nad životnim namirnicama i predmetima opšte upotrebe. Što se tiče druga dva zakona, o biocidnim proizvodima i hemikalijama, iz vašeg obrazloženja vidimo da je osnovni razlog donošenja njihovih izmena i dopuna povećanje efikasnosti inspekcijskog nadzora uvođenjem sanitarne inspekcije. Sanitarni inspektori imaju iskustva i znanja vršeći inspekciju sredstava za održavanje opšte higijene, deterdženata i hemikalija koje se koriste u domaćinstvu itd, piše u vašem obrazloženju. Rečeno je takođe da neće biti potrebna dodatna sredstva u budžetu za primenu ovih zakona. Znamo da su sanitarni kapaciteti nedovoljni i da unutrašnjom reorganizacijom to neće moći da se amortizuje. Inspekcijski nadzor u Zakonu o biocidnim proizvodima, kao i u Zakonu o hemikalijama vrše tri ministarstva preko svojih inspektora, ministarstvo nadležno za zaštitu životne sredine, Ministarstvo zdravlja preko sanitarne inspekcije i ministarstvo nadležno za poslove trgovine preko tržišnih inspektora. Ova tri ministarstva treba da sporazumno obrazuju zajedničko telo radi obavljanja inspekcijskog nadzora, pri čemu u tom radu učestvuje i Agencija za hemikalije, koja je osnovana 2009. godine. S obzirom da je praksa ove Vlade da se ministarstva dele po feudalnom principu, da samo jedna politička stranka upravlja dodeljenim joj ministarstvu postavlja se pitanje kako će se postići dogovor o odgovornosti za eventualne propuste u radu inspektora, koji mogu izazvati štetne posledice po zdravlje ljudi. Najverovatnije da će odgovornost biti kolektivna, a ne personalna, da niko ne snosi odgovornost, odnosno da se odgovornost prebacuje sa jednog ministarstva na druga dva. Nije dovoljno da se poslovi vezano za hemikalije obavljaju na način propisan Zakonom o hemikalijama uz učešće tri ministarstva i Agencije, već su potrebni i savetnici za hemikalije nad kojima se sada vrši obuka i provera znanja. Bojim da će rezultat angažovanja tolikog broja učesnika u poslovima vezanim za ovu oblast biti u maniru, da što je više zakona i propisa to se oni manje poštuju i sprovode. Sve ovo nam govori da se radi o udomljavanju partijskih kadrova i daljem umnožavanju administracije. U pogledu prevencije građani će imati malo koristi od ovih zakona. Mnogo je izvesnija šteta od poskupljenja predmeta opšte upotrebe, kao i nepotrebnog uvećanja administrativne armije savetnika, inspektora, kontrolora. Moćnici briselske birokratije tako treba da računaju da će u svoje redove primiti državu sa najvećom administracijom na svetu i najvećom nezaposlenošću na svetu. Ako se sve radi po diktatu EU i sa ciljem da se zadovolje zahtevi iz Brisela, cilj ste postigli, a zaštita građana je mogla biti efikasnija da su se i postojeći zakoni doslednije primenjivali.
Zahvaljujem. Pošto se više niko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa ne javlja na rad, po rasporedu narodnih poslanika prema prijavama za reč u zajedničkom načelnom pretresu o predlozima zakona iz tačaka 7, 8. i 9. dnevnog reda. Dajem reč narodnom poslaniku, gospodinu Simi Vukoviću, odnosno Simu.
Uvažena profesorka Đukić-Dejanović, profesore Stankoviću, predstavnici ministarstva, namerno sam se obratio na način da se istaknu vaše akademske titule zato što kao po pravilu kada imamo teme koje imaju izvanredan javno-zdravstveni značaj veoma je malo interesovanje za tako nešto u Skupštini. Daleko od toga, da to malo interesovanje može da smanji važnost ovakvog jednog zakona, pre svega se to odnosi na zaštitu zdravlja stanovnika u Republici Srbiji. Ono što se preterano banalizuje, ne samo kada je u pitanju ovaj zakon to je da se pre svega ističe nekakvo moranje da donosimo ovakve zakone, jer to stoji u nacionalnom planu integracija. To naravno niko ne spori da postoje i obaveze u tom smeru, ali te obaveze su pre svega korisne i za naše društvo i za našu državu. Ono o čemu ću ja pre svega govoriti to je Zakon o zdravstvenoj ispravnosti predmeta opšte upotrebe. Naime, već je i prethodna govornica istakla upravo probleme koji se najčešće evidentiraju kroz ono što su medijske afere, medijske bombe u kojima vrlo često se raspolaže sa polu činjenicama ili neistinama. Dakle, imali smo pre nekoliko dana naslov u jednom dnevnom listu da je jedna građanka Srbije od farbe za kosu upala u komu. Nebrojeni su bili naslovi o tome da smo uvezli igračke iz nekih, uglavnom istočnih tržišta gde su farbe ili materijali od kojih su te dečije igračke napravljene predstavljaju veliku opasnost po zdravlje dece. Takođe smo vrlo često imali prilike da se suočimo i sa problemima koji su vezani za upotrebu predmeta, pre svega posuđa koje dolazi u dodir sa hranom. Ono što je takođe jedan od problema koji se permanentno javlja, to je da imamo reklamiranje proizvoda koji imaju neverovatna lekovita svojstva, a u svoju suštini predstavljaju jednu ozbiljnu prevarenu nameru, odnosno ozbiljnu dovode u zabludu potrošače i naravno ne samo potrošače nego ukupno građanstvo u Republici. Upravo zbog toga ovakvi zakoni se i donose i stvaraju tu normu koja bi trebala da u jednoj većoj meri uvede i red u ovu oblast. Naravno da mi imamo takvo zakonodavstvo postojeće ali to su zakoni koji su doneti početkom 90-ih godina prošlog veka, koji su za svoje vreme sigurno bili dobro adaptirani, međutim za današnje vreme kada su se razvile i tehnologije, prosto je prirodno da unapređujemo to zakonodavstvo i da ti zakoni koji su zastareli moraju da budu zamenjeni zakonima koji odgovaraju principima i uslovima u kojima danas živimo. Činjenica je takođe da smo mi 2009. godine doneli i paket zakona koji na kraju mora i da se uokviri i da bude upotpunjen i ovim zakonom. Pre svega se to odnosilo na Zakon o bezbednosti hrane i naravno neću zaobići to da mi imamo pored obaveze iz Nacionalnog plana integracija i obavezu usklađivanja sa međunarodnim pravilima i propisima koji se samo ne odnose isključivo na regulativu EU. Ono što mi svakako uspostavljamo ovim zakonom to su savremeni standardi u proizvodnji i prometu, dakle, odnosi se samo na pojedine aspekte proizvodnje i prometa predmeta opšte upotrebe. Sa druge strane, ovim zakonom se modernizuje pristup kontroli ili kako je to u samom zakonskom tekstu naglašeno, moritoringu, pa do onih stvari koje idu ispod toga a to je inspekcija uzorkovanja proizvoda i sve ono što treba da omogući jednu mnogo bolju kontrolu nego što je bila u prethodnom periodu. Ono što bih takođe naglasi, to je, a mislim da su i moji prethodnici istakli tako nešto, dobro je što je u članu 9. ovog zakona, eksplicitno naglašeno da je zabranjeno lekovitih svojstava predmetima opšte upotrebe i sa druge strane, ne istinito izveštavanje i reklamiranje takvih proizvoda upravo iz razloga koje sam prethodno naveo. Jedna od takođe veoma važnih aspekata donošenja ovakvog zakona i to treba naglasiti u ovoj diskusiji jeste to što ovim zakonom se praktično nadzor nad predmetima opšte upotrebe vraća u svoj matični resurs, što nije bio slučaj u prethodnim godinama. To nije bilo dobro, zato što Ministarstvo zdravlja kao institucija u okviru zdravstvenog sistema, pre svega se to odnosi na zavode za zaštitu zdravlja, imaju kapacitete, resurse, kadrovski i materijalne koje mogu da se bave ovom oblašću, a do sada je to bilo uglavnom rasuto na ministarstva koja su bila nadležna za poslove i trgovine i zaštite životne sredine itd. Dakle, sad ćemo imati jedan okvir i tačnu odgovornost pre svega nadležnog ministra za poslove zdravlja i Ministarstva zdravlja i to je veoma važno i prosto je usaglašeno sa nekakvim prirodnim principima i praksom koje postoje u drugim zemljama. Naravno da moram da kažem, to sam istakao na samom Odboru za zdravlje i porodicu, da kaznene odredbe koje postoje u samom zakonu se nama uvek čine kao nedovoljne, međutim, moramo da prihvatimo i činjenicu koju nam često pravnici kažu, a to je da to, pre svega, proizilazi iz izvornih zakona koji regulišu same prekršaje, te da vaša želja da uspostavimo ozbiljnije kazne nije realna dok ne dođe do promene tih zakona. Sigurno je da ova tri zakona donose taj kvalitet, kao što sam istakao, u razvijanju i naše javne zdravstvene politike i njenog sprovođenja u samoj praksi. Naravno, sigurno je da kao društvo i države još uvek nismo svesni značaja. Bez obzira što smo pre dve godine doneli Zakon o javnom zdravlju, još uvek nedovoljno razvijamo te kapacitete. U tom pogledu vidim i doprinos ovog zakona. Moram da se osvrnem i na ono što je koleginica iz SRS potpuno legitimno kao opozicioni poslanik iznela, spomenuvši i moju stranku i pokret koji pripadam. Naravno, nikada nismo izbegavali odgovornost za sve ono što smo sprovodili, ne samo u zdravstvenoj politici, nego i u drugim resorima. Mislim da možda trebam da se obratite na neke druge adrese, jer smo ovde uvek stajali uspravno želeći da odgovaramo za sve postupke koje smo sprovodili u sklopu zdravstvene politike. Nije nama potrebno nikakvo prepakivanje u neke nove okvire. Ako možda ne možete da ispravite ono što jeste koncept Ujedinjenih regiona Srbije, možemo o tome da porazgovaramo na nekom drugom mestu, ali ne ovde u plenumu gde imamo odgovarajuću temu. Pošto nekako diskutujemo već nekoliko godine na ove zdravstvene teme, moram da vam kažem, nadam se da mi to nećete zameriti, da ste, prosto, u većini diskusija imali isključivo negaciju bez konstruktivnih konkretnih predloga. Uvek se setim vrlo često citirane rečenice pokojnog premijera koji je govorio, zaista ću parafrazirati, da je u Srbiji postalo stvar otmenosti ako ste pesimista. Naravno, da ćete uvek biti u pravu onog momenta kad nešto ne uspe, jer uvek govorite ne. Nemam problem sa tim, pokušavamo nešto da doprinesemo da se ne samo zdravstveni sistem nego i na drugim poljima, i mi i naši koalicioni partneri, nešto unapredi. Naravno, to je vaše legitimno pravo, to sam i na početku istakao. Da se vratimo ovoj temi, poslanička grupa Ujedinjenih regiona Srbije će dati podršku i u ovom načelnom pretresu i u okviru amandmanske rasprave. U danu za glasanje podržaćemo sva tri predložena zakona. Zahvaljujem.
Iskorišćeno je deset minuta od vremena poslaničke grupe. Pre nego što dam reč poslaniku koji je po redosledu sledeći po prijavama za reč, narodnom poslaniku Radiši Iliću, na osnovu člana 90, želim da obavestim Narodnu skupštinu da je u toku priprema sednica za pretres u pojedinostima, da je bilo interesovanja poslanika kojim danima će biti sednica, pošto Skupština radi i danima kada sednice nema, najverovatnije ćemo ovu sednicu nastaviti u ponedeljak, ne u utorak, a sutra će Skupština raditi, ali neće biti sednice i pretresa u pojedinostima. Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić, pa narodna poslanica Jelena Travar-Miljević.
Dame i gospodo narodni poslanici, u svom izlaganju ću nešto više reći o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama. Na početku bih odmah konstatovao da su se uloge za samo dve godine promenile. Prošli put je ovaj zakon i Zakon o biocidnim proizvodima ovde zastupao ministar za zaštitu životne sredine, gospodin Oliver Dulić, sada je tu ministar zdravlja, gospodin dr Zoran Stanković, a sledeće godine možda nam zapadne i ministar kulture, ali o tom potom. Ono što je iskazano u obrazloženju za donošenje ovih izmena i dopuna upravo je pojasnilo manjkavost osnovnog zakona i na to su poslanici SRS pre dve godine ukazivali, a to je nedefinisana nadležnost određenog ministarstva, ograničena efikasnost inspekcijskog nadzora i, dodao bih, postojanje jednog nepotrebnog subjekta u ovom lancu pravnih lica koje sprovode odredbe ovog zakona. Naravno, reč je o Agenciji za hemikalije. To smo i amandmanima pokušali da ispravimo, konkretno, u članu 2. i 4. ovih izmena i dopuna. Ovaj predlog zakona na najbolji način pokazuje kako se širi nepotrebna birokratija. Naravno, to košta građane Srbije. Članom 2. ste ministarstvo nadležno za zaštitu životne sredine označili kao ministarstvo koje je odgovorno za vršenje nadzora nad primenom Zakona o hemikalijama. Znači, i za koordinaciju inspekcijskog nadzora iz čak tri ministarstva. Sada, pošto te inspekcije međusobno sarađuju, razmenjuju informacije, pomažu se u zajedničkim aktivnostima, treba sva ta saznanja i informacije od preduzetim merama i aktivnostima da prosleđuju neMinistarstvu za zaštitu životne sredineveć agenciji koja će valjda te informacije i preduzete mere, nekako prepakovane sa nekom mašnicom i sa prigodnom čestitkom, da ih samo proslede Ministarstvu za zaštitu životne sredine. Koja je onda korist od takve nepotrebne transmisije ovlašćenja koja liči na gubljenje poštara? Nedavno smo mogli da saznamo, i to od Agencije za hemikalije, mada je čitav taj posao moglo da završi i resorno ministarstvo, da će svi proizvodi industrijske i kućne hemije koji se nađu na tržištu Srbije morati da imaju vidljiva obeležja na pakovanjima kako bi potrošači mogli da znaju sa kakvim hemikalijama dolaze u dodir. Te upozoravajuće slike odnosno tzv. piktogrami su postali nešto što će nas pratiti od sada pa sve dok postoji EU. Naravno, niko nema ništa protiv tih oznaka. To je dobro iz razloga bezbednosti, ali u oči upada jedno poređenje koje je dala direktorka Agencije, Jelena Cvetković, koja kaže da je Srbija prva zemlja u regiona koja je prenela sistem globalnog obeležavanja u svoje zakonodavstvo što su do sada, pored zemalja EU, uradili samo Japan, Novi Zeland, Australija, Južna Koreja i SAD. Prosto je jasno da smo u samom vrhu, pa makar i po ovom pitanju. Kada se kaže – prvi u regionu, nije mi jasna konstatacija direktorke ove agencije da smo prvi u regionu, kada su to pre nas morale da urade zemlje članice EU upravo iz našeg regiona. To su Grčka, Mađarska, Bugarska, Rumunija i Slovenija. Što se tiče samog obeležavanja proizvoda, to je najmanji tehnološki problem. Hemijska industrija Srbije je i onako u rukama stranih kompanija koje u stvari to već odavno rade u svojim zemljama, tako da će to uspešno zaživeti i kod nas u Srbiji. Onaj deo hemijske industrije koji nije bio zanimljiv stranim kompanijama uglavnom je danas u korovu, u stečaju ili je neko za sitne pare kupio neku hemijsku fabriku, zatim je razmontirao te skupocene mašine i sve to prodao u staro gvožđe i verovatno ostvario neki profit. Pedantnost koju direktive EU proklamuju oko postupanja sa hemikalijama i opasnim supstancama i obeležavanja proizvoda sa konkretnim piktogramima dobro je poznato građanima Srbije. Svi oni Srbi koji su imali tu sreću da im u dvorište padne neispravna avio-bomba u NATO bombardovanju 1999. godine, u kome su učestvovale zemlje EU, mogli su na ne eksplodiranim projektilima da vide piktograme sa mrtvačkom glavom. Eto kako su evropejci pažljivi i uviđajni, još tada su vodili računa i brinuli o srpskom narodu. To da mi imamo Zakon o hemikalijama poznato je svima. Da se ovaj zakon bavi hemikalijama u prometu, to je takođe jasno. Šta konkretno država sa ovim zakonom može da uradi, kada su u pitanju zaostale, veoma opasne hemikalije, kao npr. cijanid u nekim preduzećima, ustanovama, koje su zahvaljujući kriminalnim privatizacijama propale, a iza kojih je stajala Agencija za privatizaciju, a iza Agencije za privatizaciju je stajala država, a u ime te države su bili ljudi koji sada hoće da nas uvedu u EU, koja je na izdisaju i pred bankrotom? Izneću vam jedan najbolji primer, koliko smo svi mi kao država nemoćni i pored ovoliko proevropskih zakona da rešimo prost problem, problem izmeštanja opasnih hemikalija i tu izdvajam kalijum cijanid i kalijum fericijanid, iz samog centra Kragujevca, tačnije suterena Doma samoupravljača. Znači, 2005. godine je uspešna kragujevačka firma "Jugomedik", koja je proizvodila medicinske i hemijske reagense, konačno propala jer je njenu sudbinu u svoje ruke uzela Agencija za privatizaciju, a čega se oni dohvate, znamo šta iza njih ostaje, otpušteni radnici, katanci i privatno obezbeđenje. Da se vratimo hemikalijama i "Jugomediku". Znači, pošto je kasnije došlo do stečaja, firma je ugašena i niko za tih šest godina nije tamo ulazio, a tamo su ostale ogromne količine opasnih hemikalija. Znači, niko nije reagovao, uključujući i Ministarstvo za zaštitu životne sredine, makar u praksi. Ostaje da se čeka da neko radoznao, bukvalno rečeno, nabasa na to skladište u tom suterenu i da napravi katastrofu. Ponavljam, tamo se nalazi kalcijum cijanid. Sve se to dešava u centru grada sa 150.000 stanovnika, gospodine ministre. Gospodine ministre i ostala gospodo iz Ministarstva, treba da se pokrenete, da uradite nešto konkretno po ovom pitanju. Uklanjajte ove hemikalije i nemojte samo da brinete da li se na šamponu za kosu nalazi neki trougao ili četvorougao ili kvadrat da bismo znali kakvog je kvaliteta i našta miriše. Narod nas plaća da ga čuvate, zato i preduzmite nešto. Najlakše je da kažete da nije u vašoj nadležnosti. Verujem da ni jedna direktiva EU, a vidimo da se pozivate na nekoliko desetina direktiva u ovom predlogu zakona, ne bi vam dala, ali bi, recimo za ovu bruku u Kragujevcu, sa kalijum cijanidom, koji je inače smrtonosni krvni otrov. Ovim zakonom i Zakonom o hemikalijama iz 2009. godine predvideli ste savetnika za hemikalije. Mogli ste da nam u par rečenica u ovom obrazloženju Predloga zakona date neke informacije o delotvornosti njihove uloge u dosadašnjem postupanju sa hemikalijama u procesu proizvodnje, prometa, skladištenja i transporta hemikalija. Znači, mislimo da ste i tu mogli da izvršite neke korekcije, kao što ste i ovim zakonom pojasnili status i ulogu određenog ministarstva i utvrdili dodatna ovlašćenja inspektora u postupku vršenja nadzora nad primenom ovog zakona. Pošto su se u jednom medijskom promotivnom izveštaju predstavnici Atgencije za hemikalije pohvalili kako je pre 2010. godine bilo zabranjeno samo 19 supstanci, a sada je taj broj preko hiljadu hemikalija, čiji je promet, odnosno korišćenje, ograničeno ili zabranjeno, pitao bih predstavnike Vlade – da li je u Srbiji zabranjena upotreba proizvoda koji sadrže hemikaliju nonil fenol? Zašto ovo pitam? Verovatno ste čuli za organizaciju Green peace. Ta organizacija je došla do podataka da se u odeći 14 svetskih proizvođača nalaze tragovi toksičnih hemikalija, izuzetno štetnih za ljudsko zdravlje i životnu sredinu, znači između kojih s enalazi taj nonil fenol. U čak dve trećine testiranja uzoraka odeće, konkretno "La Kosta", "Adidas", "Konvers" i da ih ne nabrajam, pronađeni su tragovi ove hemikalije. Međutim, ono što je najtragičnije u ovoj priči, nonil fenol, pored toga što je toksičan, malo je smešno, ima svojstvo imitiranja ženskih hormona, što može da utiče na reproduktivni sistem ljudi. Zato bi ova agencija za hemikalije, kada su je već izmislili, mogla da upozori predstavnike izvršne vlasti da paze koja odela oblače, da se ne bi u javnom životu malo čudno ponašali. Što se tiče običnih ljudi, verovatno nisu toliko dubokog džepa da bi mogli da se oblače sa ovim renomiranim proizvođačima. Ovo je rekla nauka, nisu rekli radikali. Vratio bih se opet na agencija čija direktorka tvrdi da je, recimo, azbest apsolutno zabranjen za proizvodnju i promet, jer je dokazano da je kancerogen. To se znalo, ali sad smo dobili zvaničnu potvrdu. Sada, gospodine ministre i vi gospodo iz izvršne vlasti, da li vam je poznato koliko kilometara azbestnih vodovoda, odnosno vodovodnih cevi, još uvek je u funkciji u državi Srbiji? Da li ste napravili neku bazu podataka o tom problemu? Ministarstvo za zaštitu životne sredine pothitno treba zajedno sa Vladom Srbije da napravi finansijski plan za zamenu pomenutih azbestnih vodovodnih cevi u čitavoj Srbiji, ako misle dobro ovom narodu. Opštine same to da urade nemaju para. U obrazloženju koje ste nam dostavili videli smo izjave o usklađenosti propisa sa propisima EU. Navedeno je na desetine direktiva, na velikom broju strana, iz EU, koje regulišu ovu oblast i sve ste to, rekao bih, nakalemili srpskim uslovima koji su daleko od onog koji postoji u EU. Ali, za vas su to uslovi koji moraju da se ispune po svaku cenu i sve to zbog navodno pristupanja EU, tamo neke 2389. godine. Gospodine ministre i ostali iz izvršne vlasti, vi nas gurate u naručje Unije čije članice se već nalaze na kladioničarskim listama na zapadu sa mogućnošću klađenja koja će sledeća zemlja EU bankrotirati. Na kraju, u Pirotu, za vašu informaciju, što se tiče EU, dolazi u poslednje vreme dosta bugarskih državljana, državljana EU, koji na tezgama prodaju stare stvari donete iz Bugarske, ne bi li preživeli. Toliko im je lepo u EU. Kada su videli štand SRS i saznali da radikali prikupljaju potpise protiv ulaska Srbije u EU, potpisivali su se i levom i desnom rukom. To vam je jedno iskustvo o tome kako se živi u EU. Zahvaljujem.
Molim vas o dnevnom redu. Narodnog poslanika moram da obavestim da su ti potpisi nevažeći. Narodna poslanica Jelena Travar-Miljević nije tu, ima druge obaveze. Reč ima narodna poslanica Gordana Paunović-Milosavljević, a posle nje narodni poslanik Milorad Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, članovi Vlade, pred poslanicima Narodne skupštine i pred građanima Srbije, kao što smo čuli, danas u okviru zajedničkog načelnog pretresa vodimo raspravu o tri objedinjena predloga zakona, a to su: Predlog zakona o zdravstvenoj ispravnosti predmeta opšte upotrebe, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o biocidnim proizvodima, kao i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama. Na prvi pogled iz ovih naziva bi se reklo da se radi o jednom novom i dva stara zakona. Međutim, to je samo na prvi pogled, jer su i jedan i drugi i treći zakon praktično stari-novi zakoni, jer egzistiraju u nekom obliku zakonske regulative već nekoliko godina. Inače, sva tri zakona o kojima danas raspravljamo, tretiraju istu problematiku, a to je zaštita zdravlja ljudi i životne sredine, kao i odgovarajući stručni nadzor nad primenom ovih zakona. Kada se donosi bilo koji zakon iz bilo koje oblasti, osnovno i nužno je da predlagač zakona ima na umu dve stvari. Prvo, kakvo je stanje u ovoj oblasti ovde? Konkretno, mislim na oblast zdravstva. Drugo, kakvo stanje želi predlagač da zakonima reši probleme u toj oblasti? Međutim, ova tri zakona ne predlažu se zato što je stanje u oblasti zdravstva u Srbiji loše, nego što predložena zakonska rešenja, omogućavaju usklađivanje zaštite zdravlja ljudi sa zakonodavstvima EU, kao i usklađivanje nacionalnog zakonodavstva sa međunarodnim propisima i standardima, što predstavlja značajan prioritet Vlade Republike Srbije. U maju 2009. godine, donet je Zakon o biocidnim proizvodima kao i Zakon o hemikalijama. U njih ste ugradili najsavremenija rešenja iz EU koja tretiraju ovu oblast. Posle dve i po godine, ponovo ste prinuđeni da se u Skupštini Srbije raspravlja o ovoj problematici, jer su vam iz EU stigle nove primedbe, nove direktive i nova rešenja. Zbog navedenog, htela bih da postavim pitanje – da li smo mi poslanici jedne suverene države, koja svoju zakonodavnu aktivnost bazira na rešavanju suštinskih problema i potreba naših građana ili smo samo instrument Vlade u kojoj vi sedite, koja opet, bez ikakvog kritičkog stava, usvaja sve primedbe koje stižu iz EU? Zato se bavimo pitanjima i zakonima koji, obično u datom trenutku, nisu od suštinske važnosti za građane Srbije ili su praktično neprimenljivi u našim okolnostima. Samim tim, ne posvećujemo neophodnu pažnju u rešavanju nagomilanih državnih, socijalnih, ekonomskih i drugih egzistencionalnih problema sa kojima se svi mi u Srbiji svakodnevno susrećemo. Valjda je ovih dana i najnepokolebljivim evropejcima, za koje donedavno EU nije imala alternativu, sada jasno da je EU neprijatelj srpskih nacionalnih interesa, jer nam otkida 15% teritorije. Srpska radikalna stranka će svakodnevno skretati pažnju Vladi Republike Srbije da skrene sa tog pogrešnog puta kojim vodi građane Srbije. Sada malo o predloženom setu zakona. Smatramo da ova zakonska rešenja nisu uopšte dotakla ključne problema zdravstvenog sistema Srbije, koji su nezadovoljavajući. Ne zato što to kažu poslanici SRS, već što to pokazuju svi objektivni, brojčani i statistički parametri. Uzeću parametar o smrtnosti, gde se Srbija svrstava na začelje po broju umrlih u toku jedne godine. Srbija je treća zemlja u svetu po smrtnosti od infarkta. Od malignih oboljenja u Srbiji umire svaki peti bolesnik. Kod žene su najmaligniji tumori dojke i karcinomi grlića materice, a kod muškaraca su to tumori debelog creva, pankreasa i pluća sve češće. Kada je u ovoj skupštini bio Predlog zakona o bakteriološkom i biološkom oružju, postavili smo pitanje na koje nismo dobili ni do dan danas odgovor. Zašto do sada nije urađena strategija zdravstvene zaštite od posledica NATO agresije? Zbog čega ovo pitanje? Zato što od 2000. godine, naročito na severu KiM a i u Srbiji, znatno je povećan broj od malignih oboljenja. Po nekim istraživanja istaknutih lekara, a to istraživanje su objavili u stručnom časopisu "Praksis medija". Oni su rekli da je u toku 1997. godine na odeljenju Kosovske Mitrovice bilo 2,6% obolelih od karcinoma pluća, a posle 2000. godine , taj broj se povećao na 22%. Zato bih volela i zamolila ministra da, ako ne sada ovom prilikom, u nekom pismenom obliku dostavi da li imate uopšte u planu da raspravljate o posledicama NATO bombardovanja i da napravite strategiju? Do sada ste napravili mnoge strategije, a ovako jednu važnu strategiju niste do sada doneli. Što se tiče malignih oboljenja i hroničnih nezaraznih oboljenja, gde spadaju oboljenja srca, krvnih sudova, dijabetes, respiratorna oboljenja, nisu to jedina oboljenja koje su epidemije i koje su u obliku epidemije koje haraju državom Srbijom. Znamo da je sve više obolelih od psihičkih poremećaja, da će depresija do dve hiljade… (Predsedavajuća: Narodna poslanice, molim vas da vaš izveštaj koji je sasvim zanimljiv i opravdan o zdravstvenom stanju stanovništva, dovedete na bilo koji način u vezu sa tri Predlog izmena i dopuna zakona koji su na dnevnom redu.) Nema problema, skratiću. Htela bih da kažem da smo nacija koja biološki nestaje. To je pokazao i najnoviji popis, da nas ima oko 380 hiljada manje nego 2002. godine. Zato bih pitala ministra – zbog čega je to tako? Koje će mere preduzeti? Statistika pokazuje i u narednom periodu se predviđa, da će u Srbiji do 2050. godine biti šest miliona stanovnika. Nažalost, o ovome se ne priča. Ministarstvo, donošenjem ovih setova zakona koji su danas na dnevnom redu, samo produbljuje i pogoršava situaciju u zdravstvu. Poslanička grupa SRS, uvažavajući značaj u oblasti zdravstva, smatram da će i ministar da uvažava ovo što mi pričamo i da nas bar sasluša, sa velikom pažnjom i bez bilo kakvih predrasuda je razmotrila predložene zakone. Prvo ću nešto reći o Predlogu zakona o zdravstvenoj ispravnosti predmeta opšte upotrebe. Na Odboru za zdravlje smo smatrali da je ovo trebalo da bude krovni zakon iz ove oblasti. Međutim, ovaj zakon, kao što smo videli, ima 54 člana i prilično je nedorečen, nije sveobuhvatan, ima mnogo manjkavosti. Smatramo da se ne može nazvati krovnim zakonom iz ove oblasti. Smatramo da je član 3. veoma značajan. Neću ga čitati. On se odnosi samo na predmete opšte upotrebe. Vi ste u ovom zakonu podrazumevali da su to posuđe, pribori, uređaji, ambalaže, drugi materijali koji dolaze u kontakt sa hranom u skladu sa zakonom kojim se uređuje bezbednost hrane. Pod 2, to su dečije igračke i predmeti namenjeni deci i odojčadi. Odojčad su deca do godinu dana, kao što znamo. Pod 3, kozmetički proizvodi, kozmetički proizvodi sa posebnom namenom i ambalaža za pakovanje ovih proizvoda. Pod 4, predmeti koji pri upotrebi dolaze u neposredan kontakt sa kožom ili sluzokožom, predmeti za ukrašavanje lica i tela, predmeti za pirsing i imitaciju nakita. Smatramo da ste ovim zakonom redukovali mnoge predmete opšte upotrebe. Naprimer, izbacili ste duvan i proizvode koji se koriste za upotrebu duvana. U Zakonu o zdravstvenoj ispravnosti namirnica i predmeta opšte upotrebe, ovi predmeti od opšte upotrebe, duvan i ova sredstva su postojali. Ne spominjete nigde u zakonu sredstva za odražavanje lične higijene kao sredstva za odražavanje čistoće. Nije nam jasno da li u ovom zakonu pod kozmetičkim sredstvima podrazumevate i ova sredstva za održavanje lične higijene i sredstva za održavanje čistoće? Smatramo da u ovom zakonu ima puno relativizacije. Navešću vam samo dva primera. Vi kažete jednu nespornu činjenicu – zaposleni u proizvodnji kozmetičkih proizvoda i drugih predmeta opšte upotrebe moraju imati osnovna znanja o higijeni proizvoda i o ličnoj higijeni. Mi se slažemo sa tim. Ali, gospodine ministre, šta vam to znači: "osnovna znanja"? Mislim da u jednoj zakonskoj regulativi ovaj pojam bukvalno ništa ne znači. U nekom od sledećih članova kažete: "Ministar nadležan za poslove zdravlja propisuje način deklarisanja, sadržaj deklaracije u vezi sa svim elementima zdravstvene ispravnosti i zdravstvenim izjavama". Opet vas pitam – šta to znači? Vi možete kao ministar da dajete zdravstvene izjave, ali u nekoj zakonskoj odrednici zdravstvena izjava ništa ne znači. Ako znači, volela bih da mi odgovorite. Dalje kažete da ćete u roku od šest meseci doneti podzakonska akta koja treba da prate ovaj zakon. Predviđeno je devet podzakonskih akata i to na sledeće članove: 6, 9, 17, 19, 20, 22, na dva stava, 3. i 4, član 32. i 39. To me malo podseća na bingo. Smatramo da ovim podzakonskim aktima postoji opasnost da se tekst zakona promeni, što nije dobro. U sledećem članu kažete da zakon stupa na snagu osam dana od dana objavljivanja u "Službenom listu Srbije". Moje pitanje je – šta će se desiti za tih šest meseci dok ne napišete ta podzakonska akta i šta će se desiti ukoliko dođe do nekih problema? Vi dajete ovde obrazloženje i kažete: "Mi ćemo primenjivati propise donete na osnovu Zakona o zdravstvenoj ispravnosti životnih namirnica i predmete opšte upotrebe i Zakona o zdravstvenom nadzoru nad životnim namirnicama i predmetima opšte upotrebe u slučajevima kada oni nisu u suprotnosti sa ovim zakonom". Ali, šta će biti ukoliko su oni u suprotnosti sa ovim zakonom, a mogu da budu zato što ste ove zakone u međuvremenu od 1991. godine ili neki od 2005. godine već i menjali? Na kraju, htela bih da kažem da mi kao SRS i poslanički klub ne dovodimo u pitanje donošenje ovih zakona i smatramo da su Srbiji potrebni ovakvi zakoni, ali ne u ovo vreme i na ovaj način. Ovim zakonom sa jedne strane se ne uvažava stanje u našem zdravstvenom sistemu, a istovremeno ne stvarate neku perspektivu kako će to stanje da se popravi i poboljša nivo zaštite života i zdravlja ljudi, kao i zaštitu interesa potrošača. Hvala.
Narodni poslanik Milorad Krstin ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre vi niste te 2009. godine sedeli ovde tada kada sam ja bio izvestilac ispred poslaničke grupe SRS po jednom većem setu zakona iz domena poljoprivrede, među kojima su bila i ova dva zakona – Zakon o biocidnim proizvodima i Zakon o hemikalijama. Još tada smo mi, ministre, kao poslanička grupa govorili da ovaj zakon koji je predložila EU nije potpun i da će doći do njihovih izmena. I bili smo te 2009. godine u pravu. Nažalost, tada ministar koji je tu sedeo nije hteo da uvaži naše primedbe, ni u načelu ni u pojedinostima. Nadam se da ćete vi, ako ništa drugo bar u pojedinostima prihvatiti naše amandmane koje smo podneli u smislu poboljšanja zakona, s obzirom da vam ovo sada traži EU. Znate kako su oni čudni? Oni, dok se žuri prema EU, bili su uslovi Karadžić, Mladić, sada priznavanje KiM kao nove države, otcepljene, sa 15% od ukupne površine Republike Srbije pa njima ni to nije dovoljno i sada traže izmene i dopune raznih novih zakona. Bukvalno, vraćaju se zakoni koji su doneti 2008, 2009, 2010. godine i traže se njihove izmene i dopune. Mada, kada sam ovo pogledao, meni više liči da ovde imate svega sedam članova u ovom Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama i mislim da se ovo moglo uraditi i nekim vašim uredbama. Ali, čudi me nešto drugo, gospodine ministre. Kada sam pročitao obrazloženje koje je verovatno pisala vaša služba, reč je o Zakonu o izmeni i dopuni Zakona o biocidnim proizvodima a drugi o hemikalijama i vidim da ste stavili ista obrazloženja. Ne mogu biti ista obrazloženja. Ali, suština je jedna jedina, a to je sledeće: "Izmenom člana 50. utvrđeno je da inspekcijski nadzor biocidnih proizvoda, govorim i o hemikalijama, pored inspektora za zaštitu životne sredine, to su jedni inspektori, i tržišnih inspektora vrše i sanitarni inspektori kontrolu". Imam osećaj da ta EU nije baš nešto ubeđena ili sigurna u naše inspektore, govorim o inspektorima za zaštitu životne sredine i tržišnim inspektorima, pa će zato da uključi i sanitarne inspektore. Ja ne verujem da sanitarni inspektor ima toliko znanja da bi mogao da izvrši kontrolu ovog zakona. Znači, govorim o Zakonu o hemikalijama i Zakonu o biocidnim proizvodima. Ne mogu sada a da ne pročitam kako je to identično napisano i u jednom i u drugom zakonu, samo ste promenili stavove. Na primer, u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama, kaže se: "Ovakvo rešenje predlaže se iz razloga što sanitarni inspektori imaju iskustva u vršenju nadzora nad primenom propisa kojima se uređuju predmeti opšte upotrebe, a posebno sredstva za održavanje opšte higijene te vršenje sanitarne inspektore. Pored toga, propisivanje nadležnosti sanitarnih inspektora doprinosi većoj efikasnosti inspekcijskog nadzora nad primenom Zakona o hemikalijama i propisima donetim na osnovu njega, ne samo zbog njihovog iskustva već i broja". Obistinjuje se ono što sam ja rekao. Nije EU izgleda sigurna u inspektore o zaštiti životne sredine i tržišne inspektore. Ili ona možda misli da su oni korumpirani? Pretpostavljam da je to njihova sumnja – korupcija. Zato su i ubacili te sanitarne inspektore, koji su tobože stručniji i koji će pomoći da se ovi zakoni primenjuju na terenu. Onda, vidite kako to glasi isto u Zakonu o zaštiti o hemikalijama i Zakonu o biocidnim proizvodima. U stavu 3. je, kada govorimo o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama, identično ono obrazloženje. Kaže – u stavu 3. je izvršena dopuna člana 89, a u Zakonu o biocidnim proizvodima kažete – u stavu 2. je izvršena dopuna člana 51. i identično govori zašto. Evo, pročitaću – tako što je utvrđeno da troškove uzorkovanja i ispitivanja hemikalija i proizvoda snosi pravno ili fizičko lice ili preduzetnik, od koga je uzorak uzet, ako se u konačnom postupku utvrdi da ne odgovara propisanim svojstvima, dok u slučaju da uzorak odgovara propisanim svojstvima troškovi uzorkovanja i ispitivanja hemikalija i proizvoda padaju na teret sredstava predviđenih finansijskim planom Agencije za hemikalije. To isto piše u ovom drugom zakonu u obrazloženju. Identično isto, što je prosto nemoguće. To vaša služba nije smela da uradi. Ovo su dva zakona, jesu stavljena u jedan koš, u stvari tri, ali pričam o ova dva zakona, jesu stavljeni u jedan koš, ali to ne znači da bude obrazloženje isto, jer biocidni proizvodi su jedno, a hemikalije su drugo. Kada bih se pitao, ne bih dozvolio da nijedna hemikalija više postoji ni u jednoj državi ovog sveta, nego da se proizvodi organska hrana. Ne bih dozvolio, ali ja se tu ne pitam. Možda će i biti vremena da se pita Srpska radikalna stranka, što je sigurno. Moraću da vas samo podsetim nešto, ministre, kao i vaše saradnike, koji sede do vas, ovo su verovatno pisali ili prepisivali. Analiza efekta kaže – Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama ne dira se suštinsko rešenje dato u Zakonu o hemikalijama, odnosno ove izmene i dopune odnose se na preciziranje zakonskih termina i uvođenja sanitarnih inspektora u postupak nadzora nad primenom propisa kojima se uređuju hemikalije. To isto piše i ovde u obrazloženju o izmenama i dopunama Zakona o biocidnim proizvodima. Nastavljam – i dalje važe osnovni principi evropskih propisa iz oblasti hemikalije, da se regulišu uslovi za stavljanje u promet hemikalija kao proizvoda, odnosno način utvrđivanja uticaja hemikalija na zdravlje ljudi i životnu sredinu. Ne znam kako vi mislite da uopšte mi proizvodimo jednu zdravu hranu, kada dobro znate da smo 1999. godine, pa, vi ste bar bili, hvala Bogu, na terenu, ne od 1999. godine, nego od 1990. godine, kao patolog, kako sad ovo Srbija, koja je obogaćena osiromašenim uranijumom, više nego što treba, kako da zadovolji potrebe i standarde EU, kada ne može da zadovolji te standarde, jer znate da smo bombardovani? Dobro znate da je dobar deo Srbije, da je tim zločestim nahođenjem pojedinih moćnika EU i SAD učinjeno da Srbija ipak nije vrhunski tvorac organske hrane. Ti krivci neka snose svoje posledice. Podsetiću vas sada šta je ubačeno u ovom zakonu kada je reč o hemikalijama. U članu 3. starog zakona, koji se ovde nalazi ispred mene, posle tačke 5) dodali ste tačku 5a) i tačku 5b). Niste vi dodali, oni su dodali zbog svoje sigurnosti. Samo zbog njihove sigurnosti, a govorim o EU. Ona kaže – opozivanje jeste svaka aktivnost ili mera kojom se vrši povraćaj hemikalije ili proizvoda koji je proizvođač, odnosno distributer već isporučio ili učinio dostupnim potrošačima, odnosno daljim korisnicima. Znači, on sebe hoće da osigura, da se nekako izvrši taj povraćaj te hemikalije, ako je, ne daj bože, stiglo do njih. Onda im ni to nije dovoljno, pa su tražili dopunu 5b), koja kaže – povlačenje jeste svaka aktivnost ili mera kojom se sprečava dalje snabdevanje i činjenje dostupnih hemikalija ili proizvoda koji su stavljeni u promet. Nije dovoljno opozivanjem, sada i povlačenje. Sada ću vam pročitati tačku 16) – supstanca jeste hemijski element i njegova jedinjenja u prirodnom stanju ili dobijeno u proizvodnom procesu, uključujući aditive koji su neophodni za održavanje njene stabilnosti i nečistoće. Vi ste stavili - nečistoće, tu je samo promena. Znači, njih ne interesuje nečistoća, njih interesuje čistoća. Ne znam da li ta njihova čistoća stiže u Srbiju, tako kako oni traže ovde, posebno u ovoj tački 16) koja se menja u članu 3. izmena i dopuna Zakona o hemikalijama.Da li mi mislimo da oni sve tako sprovode u detalje ove zakone koje mi donosimo, tj. njihove zakone koji su nama prosleđeni ovde u ovom visokom domu? Ubeđen sam da to ne rade, iz više primera, kojih god hoćete primera. Mi smo imali jedne izmene i dopune Zakona o oplemenjivačima biljnih sorti i sklopilo se da pričamo o GMO. Izvinite molim vas, ipak je Srbija preplavljena sa pojedinim proizvodima koji sadrže GMO, preplavljena. Tu trebamo malo da stanemo, pa da se zamislimo. Hajde, žurite u EU, žurite, stignite. Ne znam, priča se da je to 2020. godine. Sada će nam stići izmene i dopune, verovatno, Zakona o protivgradnim merama, pa sada više nema raketa, i to dobro znate. Sada ćemo ukinuti radna mesta, neće biti onih volontera koji primaju pet hiljada mesečno, a spasavaju poljoprivredne proizvode. Evo, tamo pritiskaju dugmad i šalju te rakete u gradonosne oblake. Neće onda raditi ni fabrika koja proizvodi te rakete. Sada ćemo morati da kupujemo avione koji će sa posebnim supstancama nadletati oblake i spuštati te supstance i onda ćemo tobože biti sigurni da neće biti štete na poljoprivrednim proizvodima. Hajde da pričamo o nečemu još, što je veoma bitno, gospodine ministre. Hemikalije stižu i do fabrika koje se bave proizvodnjom lekova, one koje su dozvoljene. Zašto smo ušli, gospodine ministre, u jednu krizu, kada ne smemo da uđemo u tu krizu? Reč je o tome da neko, izgleda, želi da uništi ove fabrike lekova koje se nalaze u Srbiji. Spomenuću, šta je sa "Galenikom"? Pojedini proizvodi se ne pojavljuju više na tržištu, a nekome život zavisi od toga. Šta je sa zrenjaninskom "Jugoremedijom"? Ko je uništava? Je li opet ta privatizacija koju je dozvolio, svojevremeno, kada je bio Vlahović u privatizaciji, dozvolio tako nešto da kupi neko ko će uništiti i izmestiti jednu "Jugoremediju", koja stoji tamo, da ne kažem koliko godina? Šta ćemo sa "Srbolekom", gospodine ministre? Da li postoji samo jedna, dve, tri ili više veledrogerija, koje samo one mogu da izvoze lekove u pojedine države ili da distribuiraju po Srbiji? Ko su vlasnici? Ko je samo njima odobrio i dao te dozvole? Niste vi bili tada kada su stvarane veledrogerije i kada su se vršile distribucije. I dan danas su samo određeni ljudi zaduženi za to. Imate i ove vakcine preko Miškovića. Sada ovi iz G17 ćute, izašli su. I tada je pričano o ministru, neću da mu spomenem ime. Svi beže iz G17. Nema Dinkića, sada je tu Ćirić, da ne kažem Ćira. Građani Srbije moraju da vrednuju to šta se dešava u Srbiji. Dokle ćemo mi, ministre, trpeti uslove i uslovljavanja EU kroz ove zakone, a posebno me peče i jedva sam čekao da vi sednete ovde kao ministar i da vas pitam šta je sa posedom ove tri najpoznatije fabrike za proizvodnju lekova u Srbiji? Koji je razlog da se one unište? Koji je razlog da pojedini stanovnici, građani Srbije ne mogu da kupe lek? Recimo, nema brufena, klometola. Nisam medicinski stručnjak da bi se svih setio ali mnogi direktori bolnica su me nazvali da mi kažu da vas pitam to. Mislim da građani Srbije i javnost treba da zna zbog čega se pred izbore uništavaju baš ove tri ključne fabrike za proizvodnju lekova? Nije dosta što imaju tu tešku ekonomsku situaciju građani Srbije, treba im još uskratiti i zdravstvo zbog nekih tajkuna koji hoće da uzmu te fabrike. Samo ću napomenuti IMT, fabrika koja je bila poznata u svetu, mi smo bili izvoznici poznatog traktora IMT 539 i da ne nabrajam sve koje smo izvozili za Indiju, Kinu, afričke zemlje. Sad oni nama uvoze, Indija "Mahindru", Kina "Ito" itd. Treba da se uništi IMT zato što je u pitanju 36 hektara gradskog-građevinskog zemljišta. To je suština, ministre. Tako isto finansijski moćnici i tajkuni, ovi na vlasti, hoće da unište ove fabrike: "Jugoremedija", "Galenika", "Srbolek", a vi donosite zakone ovde iz EU, koja nas stalno uslovljavanja i koja na stalno govori – dopune zakona. Koliko više dopuna? Hajde da sednemo jednom i da završimo, koliko treba zakona da izglasate ovde, da vidim da li ćete to uraditi. Ako može u toku noći, uđite više u tu evropsku zajednicu. Kolege su napomenule kako žive druge. Živim blizu granice sa Rumunijom i znam kako tamo žive. Obilazim i Srpsku Crnju i granični prelaz, jer meni stranački pripada da to obilazim. Vidim kako žive oni tamo. Žive tako što švercuju našim cigaretama…
Gospodine Krstin, malo ste se udaljili od teme, a i ostavljate malo vremena svom kolegi, ostalo vam je nepunih 10 minuta.
Hvala što ste me upozorili, ali morao sam da iznesem činjenice, da građani Srbije budu upoznati. Hvala.
Ne držite se dnevnog reda. Želela sam da podsetim sve vas, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, da su nam gosti u povodu 1. decembra, svetskog Dana borbe protiv side, danas u Narodnoj skupštini. Dozvolite da vas obavestim da se u tom povodu i na galeriji, a prethodno sam imala razgovor i ja sa njima, nalaze predstavnici Unije organizacija Srbije koji se bave zaštitom osoba koja žive sa HIV-om, sidom, koji su već pratili deo naše sednice. Prisutni su gospoda: Vladimir Antić, Boris Kovačić, Sandra Mančić, Dubravka Malohodžić, Rajko Gristić, Đurica Stankov i Goran Ostojić. Molim da ih pozdravimo. [[Aplauz.]] Narodni poslanik Dobrislav Prelić ima reč. Imate devet i po minuta.
Uvaženi narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, danas imamo tri zakona u objedinjenoj raspravi. Imamo Predlog zakona o zdravstvenoj ispravnosti predmeta od opšte upotrebe, Zakon o biocidnim proizvodima i Zakon o hemikalijama. Naime, ova tri zakona su međusobno povezana, svakako, ali je za njih interesantno što nadležnost imaju više ministarstava. Mislim da su nadležnosti tu isprepletane. Tu imaju nadležnost Ministarstvo za zaštitu životne sredine, MUP i Ministarstvo za poljoprivredu, vodoprivredu, šumarstvo i sada trgovinu, pošto su ta dva ministarstva spojena. Obzirom da ove izmene i dopune zakona i nisu tako obimne, bilo je prirodno za ovu vladajuću većinu da dođu izmene i dopune posle godinu dana, u tom delu nismo iznenađeni. U Zakonu o hemikalijama se menja osam članova, u Zakonu o biocidnim proizvodima 14 članova. Na prvi pogled deluje da su to uglavnom tehničke stvari, ali mislim da tu ima dosta toga što je problematično. Posebno je diskutabilno i mora se posebno voditi računa kada nešto dolazi iz "kuhinje G17 plus", sada URS, obzirom da su oni imali to ministarstvo i svog ministra u prethodnom periodu, dok vi niste došli. Nažalost, prethodnih 11 godina smo imali toliko gorka iskustva, ne da moramo biti oprezni, već mislim da ne može ništa da se podrži. Kažem, imamo tako loše iskustvo. Da ne pominjemo ovu vakcinu gde je država oštećena za 1,5 miliona evra, kao i sve afere koje stoje iza njih. Svakako da SRS, ne samo da ne možemo da podrži tako nešto i da prati takvu politiku, već su naše politike totalno različite. Pre svega, SRS se nikada neće odreći svoje politike, tu mislim na državne i nacionalne interese. Nikada i ni pod kojim uslovima nećemo biti za EU i NATO pakt i nećemo se odreći ideje velike Srbije, za razliku od kolega iz suprotne političke opcije, kojima ne može da se veruje. Neko kaže da uvek stoji uspravno, a treba imati, pre svega obraz i stajati uspravno posle svih tih afera. Naš predsednik se dobrovoljno predao u Hag da štiti interese srpskog naroda, a ne da uđe u NBS sa čarapom na glavi. Mislim da je tu razlika ogromna i da o tome ne treba diskutovati i postavljati pitanje. Navešću samo par primera, pre svega kada je Agencija za lekove u pitanju, tu smo imali prilike da vidimo da mnogo što ulazi u Srbiju da jednostavno ne osporavajući personalni kredibilitet, ali da jednostavno nije moguće iskontrolisati sve. Navešću vam samo par primera. Recimo juče smo u štampi imali priliku da čujemo da će botoks biti zabranjen, jel se pojavila jedna otrovna supstanca. Vaše kolege su, jednostavno bile šokirane. Da ne ponavljam da smo imali zeleni čaj koji je povučen iz upotrebe. Da napomenem doloreksu, lek za migrenu, koji je stavljen u promet bez dozvole, bez dozvole Agencije za lekove. Čak nije moglo ni da se ustanovi šta je štetno u toj svilenoj bubi. Znate i sami da je pet godina bila na našem tržištu. Mislim da je tako nešto nedopustivo. Imali smo prilike pre neki dan da je žena pala u komu zbog farbe. Zbog farbe za kosu. Tako da se mora stvarno obratiti pažnja i jednostavno da bude mnogo veća kontrola pri uvozu takvih stvari. Kada je reč o biocidnim proizvodima i Zakonu o hemikalijama mislim da su to dva jako važna zakona, ali koja se ne primenjuju u potpunosti, na žalost kod nas u Republici Srbiji. Znamo svi da su mikro organizmi i drugi neželjeni organizmi, da se razvijaju svuda gde postoje izvori hrane i vlage. Njihovo prisustvo i štetni efekti narušavaju kvalitet života i proizvodi utiču na proizvodne procese. Biocidni proizvodi koriste se da hemijski ili biološki unište nepoželjne organizme kada se ti organizmi pojave u neprihvatljivom broju i na mestima gde ugrožavaju zdravlje ljude i negativno utiču na životinje ili životnu sredinu. Na žalost i Ministarstvo za zaštitu životne sredine u tom delu pre svega mislim na naše prerađivače, nemaju adekvatnu kontrolu, čak mnogima gledaju i kroz prste. Samo ću napomenuti koliko smo imali slučajeva gde smo imali totalni pomor ribe, gde se čak nisu posle izvesnog vremena ni pronašli, ne da kažem krivci odgovorni za to. Zna se, pogotovo u Vrbasu zna se šta imamo tamo sve od industrije. Mislim da to nije bilo sporno pronaći, ali jednostavno mislim da nije bilo volje da se nešto tako pronađe, a štete neprocenjive. Imali smo prilike da budemo svedoci velikog uništenja naših košnica, gde su pčelari bili strahovito oštećeni. Razlog su pesticidi koji, pre svega nisu dozvoljeni. O tome ću posebno pričati s obzirom da SRS u kontinuitetu upozorava da su se na našem tržištu pojavile, pre svega genetski modifikovani organizmi. Ne samo soja, već i kukuruz. Imali smo analize koje su pokazale da su pčele uništene zbog kukuruza koji je u sebi imao taj gen da jednostavno je bio otrovan. Došlo je do ogromnog pomora pčela. Da li u Srbiji uspevamo sve da iskontrolišemo? Pa svakako da ne uspevamo bez obzira na struku, na broj agencija koje imamo, jednostavno nekada je to i fizički nemoguće postići. Da li trenutno možemo da uspostavimo kontrolu kada kesplozivno đubrivo u pitanju? Zbog toga sam i rekao da se ovde u ova tri zakona dosta ministarstava i prepliće, i što nije samo u nadležnosti Ministarstva zdravlja, ali jednostavno mnoge i agencije i komisije u pojedine firme ne smeju ni da uđu. To kažem iz razloga, kada smo spomenuo ovo eksplozivno đubrivo, pre svega problem je u nitratu koji se unosi u zemlju i kasnije dolazi do naših krajnjih korisnika, do građana Srbije, koji u sebi takođe ima jednu zabranjenu supstancu, ali svakako da, s obzirom da u Ministarstvu poljoprivrede je na žalost ukinut generalni inspektorat koji je imao tu funkciju da tako nešto spreči, ne samo kada je veštačko đubrivo u pitanju, već kada je i ova druga stvar koja direktno utiče na zdravlje naših građana, a tu pre svega mislim na gotove suhomesnate proizvode. Sada će biti još manja kontrola, na žalost. Ono što je više nego zabrinjavajuće, a vi ste ovde rekli da će biti pojačan nadzor, a želeo bih da vas pitam da li ćete moći da iskontrolišete laboratorije na KiM, gospodine ministre? Pre svega, laboratorije koje su pod direktnim patronatom KFOR, pa čak imaju podršku iz "Bonstila", da jednostavno ne dozvoljavaju da iko uđe. Tu pre svega mislim na laboratorije za genetski modifikovane organizme, jer se nalazi takva laboratorija u blizini Peći koja proizvodi genetski modifikovane organizme semena i razne zabranjene supstance. U sklopu te baze nalazi se i veliki broj skladišta. Iza svega toga stoji jedna američka kompanija, gospodine ministre, "Monksanto" koja želi da bukvalno svojim proizvodima preplavi ceo svet. Opšte je poznato da je "Monksanto", a ubeđen sam s obzirom na vašu biografiju i sve što ste radili do sada u životu da znate da je ta kompanija proizvela i narandžasti agens, da su to Amerikanci koristili u Vijetnamu kada su ih bombardovali da bi uništili vegetaciju, a da je ogroman broj ljudi tada poginuo. Ono što je jako opasno i što je katastrofalno i jednostavno neprihvatljivo, to je da se tek posle desetak godina to u pravom smislu reči odrazilo, pogotovo na novorođenu decu koja su se rađala sa telesnim deformitetima, a s obzirom da je i kod nas u poslednjih 11 godina, posle zlikovačkog NATO bombardovanja osiromašenim uranijumom jako puno kancerogenih bolesti, sigurno da tako nešto Srbija ne bi smela da dozvoli. Sa takvim ljudima ne treba razgovarati, ali ne znam kakve su vaše mogućnosti da iskontrolišete tu i takvu laboratoriju na KiM. Ono što je zabrinjavajuće da su se već pojavili gotovi proizvodi kod nas ovde u Srbiji. Ukidanjem generalnog inspektorata Srbija je došla u situaciju da jednostavno tako nešto ne može da iskontroliše. Više je nego zabrinjavajuće da su se pojavili proizvodi sa oznakom "kodeks alimentarijus", da su ti proizvodi znatno jeftiniji, a na žalost, kupovna moć naših građana je toliko opala da, bez obzira na ove statistike i potrošačku korpu koju pokušavate, odnosno ne vi već ova Vlada i činjenica da je potrošačka korpa negde oko četrdeset i nešto hiljada danas u Srbiji, svakako da su naši građani prinuđeni da kupuju ono što je jeftinije, a nisu dovoljno obavešteni, bez obzira na sve pokušaje raznih ekoloških pokreta, a i nas ovde u Skupštini koji smo govorili ovde da Srbija ne sme ni slučajno tako nešto da dozvoli. Na žalost, cena dosta utiče na to da naši ljudi kupuju. Napomenuću vam da pre svega kod nas Mesna industrija "Matijević" već ima takve proizvode sa oznakom "kodeks alimentarijus", ali jednostavno kontrole nema i tako nešto ne sme da se dozvoli. Mislim da bi trebalo da reagujete sa svojim kolegama i da inspekcija ako sme uđe kod "Matijevića" i da iskontroliše tako nešto. Ta industrija mesa koja je osnovana pre petnaestak godina za ovih 15 godina uspela je da prevaziđe jednu "Neoplantu", jedan "29. novembar", jedan "Karneks". Prosto je neverovatno, ali je tako. Oni drže monopol u otkupu. Otkupili su mnoga poljoprivredna preduzeća i na taj način navodno pojeftinili proizvodnju, a svi znamo u kakvoj situaciji se nalaze naši stočari danas i da je to jednostavno nemoguće.
Vreme je zaista isteklo, ali ako hoćete još četiri minuta. Vi tvrdite da imate još četiri, pet minuta nemate, nemate. Ovo je 15 minut, ja prosto mislim da smo korektno videli gde je bila greška oko ovlašćenog predlagača je bilo pomereno, ali to je međutim, molila bih da završite. Izvolite.
Evo, jedne rečenice. Sama činjenica kada je ovde kod nas u Srbiji, gostovao Džoze Bajden, direktno je uslovio našu Vladu da ako želimo da uđemo u Svetsku trgovinsku organizaciju, da ćemo morati da prihvatimo Zakon o genetskim modifikovanim organizmima. Opšte je poznato da SRS nikada neće biti za to i ovakvu politiku jednostavno mi ne možemo da sledimo i zato ćemo glasati protiv ovih izmena i dopuna Zakona.
Gospodine ministre da li želite reč? (Da.)
Hvala svima koji su uzeli učešće u ovoj diskusiji. Nije red da neke stvari i neke govornike preskačem ali ću se zadržati na pretposlednjem govorniku na gospodinu Krstinu. Vi ste u jednom trenutku rekli da je veći deo Srbije kontaminiran osiromašenim uranijom, ako sam vas dobro razumeo. To što ste rekli gospodine Krstin, da li to znači, da sada kažete da naši izvoznici hrane ne mogu izvoziti hranu ni u bilo kojoj zemlji zato što ih nadležne vlasti ove države lažu i ne pokrivaju predele, koji su bombardovani sa osiromašenim uranijom. I da li to znači, da ste vi sa svog područja, znači iz Vojvodine, ako se ne varam, vi ste prema Rumuniji. Da li to znači, da vaši sunarodnici ne mogu da izvoze hranu zato što ih mi lažemo, da je taj deo kontaminiran sa osiromašenim uranijom. Da li vi znate koliko je teška optužba i koliko na ovaj način stvarate zabunu kod onih i kod ljudi koji na bilo koji način teže da izvezu ono što mukotrpno proizvedu. Reći ću vam postoje mape, gde su prostori gađanih osiromašenim uranijom. Oni koji su te mape izradili su odgovor. Molim vas kada iznosite možete da kritikujete ovaj zakon koliko god hoćete. To je vaše pravo. Drago mi je da vaša poslanička grupa sa ovoliko ozbiljnosti pristupa svakom zakonu pa i ovom. Ali vas molim, kada iznosite neke ocene i optužbe, onda vodite računa da one mogu da imaju daleko snažnije negativne posledice. Samo zato što su iznete neistine. Znači, zato sam se prvo vama obratio. Kad su u pitanju neka umiranja, hajdemo sada o podacima. Poštujem vas kao poslanike ali kao ministar zdravlja možda ću pozvati vas kao lekare i gospođu Plećević i gospođu Paunović – Milosavljević. Pazite, vi govorite povećana smrtnost odojčadi, a evo kakvi su podaci. Godine 2001, znači na 1000 novorođene dece registrovana je smrtnost od 10,1%, 2010. godine na 1000 novo rođene dece 6,7%. Znači to su podaci. Drugo, vi govorite gospođo Paunović o povećanom broju kardio – vaskularnih bolesti, a ovo su zvanični podaci. Godine 2001, umrlo od kardio- vaskularnih bolesti 60.684, a 2010. godine 56.448. Znači, manje 4000 ljudi. Zatim stopa obolelih od kardio – vaskularnih bolesti na 100 hiljada stanovnika, 2005. godine je 815,6, a 2010. godine 774.Prema tome to su zvanični podaci, ne znam odakle su vaši podaci ali morate da izlazite sa tačnim podacima, Drugo kada je u pitanju da li ovo radimo zbog EU ili ne znam po nalogu EU, a da li vi kao ljudi koji poznajete i siguran sam, znate mnogo o hemiji, znate koliko brzo napreduje ta oblast i koliko brzo se na tržištu pojavljuju određeni proizvodi koji mogu da nanesu štetu zdravstvenom stanju stanovništva ove zemlje. I da li mi sada trebamo da nekim dopunama zakona u roku od dve godine odradimo neke aktivnosti koje podrazumevaju zaštitu stanovništva zbog novo nastalih okolnosti ili to radimo zbog nekog drugog. Kada se o tome priča hoću da kažem da je ovde bilo govora da li mi verujemo ili da li ćemo verovati EU, da li će EU verovatni inspektorima. Mene u opšte ne interesuje da li će EU verovati našim inspektorima do one samo obaveze koje država ima kada su u pitanju verodostojni podaci, ali ako vi verujete, verujem gospodine Krstin da im verujete, a to je za mene velika dobit. Da li vi imate mogućnosti da utičetena to? Pa kako nemate, evo učestvujete u ovom zakonu, u izradi zakona. Da li ćemo prihvatiti amandmane koji ste dali? I da li će oni biti? Da, svi vaši amandmani se raspravljaju i čak smo iskreno govoreći, moram da pohvalim vašu poslaničku grupu za broj amandmana koji ste dali, za kvalitet tih amandmana i oni će biti ugrađeni u onoj meri u kojoj će ovaj zakon poboljšati. I mi to i vi to očekujete od tih amandmana. Što se tiče nekih drugih podataka,nemojte da me terate da ulazim da li je mobilni telefon sredstvo opšte namene ili je elektronski uređaj. To vi morate da kada diskutujete ponovo da kažete. Znači, to su stvari. Da li je duvan sredstvo opšte upotrebe ili sredstvo koje služi za zloupotrebu, kako god, uzmite, gde pripada duvan itd. Prema tome to su neke stvari o kojima bih hteo samo u načelu da spomenem, ima tu niz drugih stvari koje ste vi naveli. I nemojte više da ulazimo jednu raspravu da li ovo radimo po diktatu EU. Sa tim završavam. Mi ovo radimo zbog nas samih. Zato što smo prinuđeni i imamo neke oblasti koje nisu urađene, koje nisu obuhvaćene i to moramo sad da ispravimo na dobro biti i zdravstveno stanje naših građana. Ovo što ste me pitali za ove tri fabrike, već sam odgovarao na to pitanje u ovoj skupštini i rekao sam da je država odvojila 73 miliona evra da se "Galenika" pusti u funkciju i o tome se radi. Zastoj koji je bio, zahvaljujući Ministarstvu ekonomije i Ministarstvu zdravlja otklonjeni su propusti u radu i funkcionisanju "Galenike", međutim i sami znate da u jednom vremenskom periodu ne možemo da vratimo sve lekove onako kako treba u proizvodnju, potrebno je vreme. Isto je i sa "Jugoremedijom". Održali smo četiri sastanka sa njima i dogovorili sa stranom kompanijom i da ne ulazim u jednu stvar, a to je da je neka licenca za lekove koja je istekla 31. oktobra 2010. godine za osam lekova u toj fabrici, neko bez odobrenja i na svoju odluku je pustio da se i dalje proizvodi, ne pitajući državu i ponašaju se onako kako se ponašaju, ali o tome postoje podaci i to možemo po podne da detaljno elaboriramo na pitanja koja možete da postavite. Što se tiče ovih primedbi, radionukleidi. Koncentracije su regulisane Zakonom o zaštiti stanovništva od jonizujućeg zračenja. Pravilnik o ograničenju i o zabrani opasnih hemikalija i spisak klasifikovanih opasnih supstanci donet je 2010. godine i svi podzakonski akti. Paralelno sa zakonom sprovodi se edukacija inspektora i jačanje kapaciteta inspekcije u kontroli hemikalija i biocidnih proizvoda. Kada pominjete dečije igračke, 2010. godine od 2486 uvezenih dečijih igračaka u 39 slučajeva su bile neispravne. To su zvanični podaci. Ovo vam govorim jer je ovde spomenuto traženo je da se vidi da li je bilo ili nije bilo tih inspekcija. Prioritet ovih zakona je zaštita zdravlja, zaštita interesa potrošača. Drugim zakonima takođe su regulisane oblasti, kao što je Zakon o standardizaciji, Zakon o tehničkim zahtevima za proizvode i ocenjivanje, Zakon o opštoj bezbednosti proizvoda, Zakon o zaštiti potrošača i da ih više ne navodim. Potrebno je vreme od dve godine da se naši proizvodi prilagode novim uslovima i da bi bili konkurentni na tržištu kako se ne bi ugrozila domaća proizvodnja. O tome smo vodili računa kao i da bi bili usredsređeni i spremni za plasman van zemlje. Pravo da obavlja analizu imaju samo ovlašćene i akreditovane laboratorije, što je u skladu sa međunarodnim standardima. Zakon predviđa donošenje odgovarajućih podzakonskih akata, a sve analize koje spominje dr Plećević, radi se i kada su u pitanju igračke. Na kraju, šta je zdravstvena izjava? Zdravstvena izjava podrazumeva izjavu o lekovitom dejstvu. To je ono što ste me pitali. Ima tu još stvari koje mogu da elaboriram, ali imajući u vidu jedno ogromno poštovanje prema naporu cele Skupštine i onoga što ste predložili kao amandmane,ne želim više da ulazim uneke detalje i da odgovaram na neke izjave koje nisu potkrepljene materijalnim dokazima. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine ministre. (Milorad Krstin, sa mesta: Replika.) Pošto se niko, a ko nije iskoristio pravo iz člana 96. Poslovnika, ne javlja za reč, zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o zdravstvenoj ispravnosti predmeta opšte upotrebe, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o biocidnim proizvodima i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama. (Milorad Krstin, sa mesta: Zašto mi ne date reč?) Od 16,00 časova ćete imati priliku [[Milorad Krstin, sa mesta: Imam pravo na repliku?]] Imate pravo po Poslovniku ako ocenim da ima osnova za repliku. Moja ocena je da je ministar krajnje korektno informisao o svim spornim pitanjima koja su se provlačila tokom današnje rasprave, da nije bio nejasan, da nije nikoga uvredio i da nema razloga za repliku. To je diskreciono pravo predsedavajućeg. Molim vas da poštujete mene onoliko koliko i ja vas. (Milorad Krstin, sa mesta: Dozvolite mi da odgovorim na koju sam teritoriju mislio, mislio sam na teritoriju Kosova i Metohije i južni deo Srbije.) Imaćete priliku popodne, od 16,00 časova, kada nam dolaze predstavnici Vlade, odnosno članovi Vlade, da postavite ministru koji će biti na našoj sednici od 16,00 časova. Gospodine Krstin, molim vas da jednu atmosferu koju smo imali ne remetite nekorektnošću prema ovom domu. Poštovani narodni poslanici, u 16,00 časova imamo Vladu ovde i nastavljamo sa radom. Dalje tačke dnevnog reda ćemo nastaviti u ponedeljak, u 10,00 časova. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da je danas poslednji četvrtak u mesecu, u skladu sa članom 205. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pristupamo postavljanju poslaničkih pitanja u vremenu od 16,00 do 19,00 časova. Pre nego što pređemo na postavljanje poslaničkih pitanja, dozvolite mi da vas još jednom podsetim na odredbe Poslovnika Narodne skupštine koje se odnose na način postavljanja poslaničkih pitanja. Narodni poslanik ima pravo da postavi poslaničko pitanje pojedinom ministru ili Vladi iz njihove nadležnosti, što je predviđeno članom 204. stav 1. Poslovnika. Poslaničko pitanje mora biti jasno formulisano, to predviđa član 204. stav 2. Poslovnika. Izlaganje narodnog poslanika koji postavlja pitanja ne može da traje duže od tri minuta, a što je predviđeno članom 204. stav 4. Poslovnika. Predsednik Narodne skupštine upozoriće narodnog poslanika koji postavlja poslaničke pitanje ako pitanje nije postavljeno u skladu sa odredbama Poslovnika, odnosno ako nije upućeno nadležnom organu, a što predviđa član 204. stav 6. Poslovnika. Na usmeno postavljeno poslaničko pitanje Vlada, odnosno ministar, moraju odmah usmeno odgovoriti, ako je za davanje odgovora potrebna određena priprema, oni to moraju odmah obrazložiti, a odgovor narodnom poslaniku dostaviti u pisanom obliku u roku od osam dana od dana kada je postavljeno poslaničko pitanje, što predviđa član 206. stav. 1. Takođe, prema članu 207. Poslovnika posle datog odgovora na poslaničko pitanje narodni poslanik koji je postavio pitanje ima pravo da u trajanju od najviše tri minuta komentariše odgovor na svoje pitanje ili da postavi dopunsko pitanje. Po dobijanju odgovora na dopunsko pitanje narodni poslanik ima pravo da se izjasni o odgovoru u trajanju od najviše dva minuta. U toku trajanja postavljanja pitanja i davanja odgovora shodno se primenjuju odredbe Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, s tim što nisu dozvoljene replike i ukazivanje na povredu Poslovnika, a što je predviđeno članom 216. Poslovnika. U skladu s tim, molim narodne poslanike da podnesu prijave za postavljanje pitanja. Istovremeno vas podsećam da će redosled postavljanja poslaničkih pitanja biti utvrđen prema dosadašnjoj praksi rada, tako što će naizmenično najpre reč dobijati narodni poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, a zatim narodni poslanici od najmanje prema najvećoj poslaničkoj grupi. Prelazimo na postavljanje poslaničkih pitanja. Molim poslaničke grupe koje još nisu dostavile da to učine sada. Molim predstavnike poslaničkih grupada podnesu prijave za učešće u raspravi, odnosno u postavljanju pitanja i molim poslanike da se prijave. Prelazimo na postavljanje poslaničkih pitanja. Reč ima narodni poslanik Momo Čolaković. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, poštovani predsedniče Vlade, potpredsedniče i ministri, uvaženi narodni poslanici, u ime poslaničke grupe PUPS molim predsednika Vlade i ministra finansija da odgovori još jednom na pitanje - kada će biti isplaćen dug poljoprivrednim penzionerima? Naime, ova grupacija naših građana već duže vreme čeka na isplatu duga i u tom pogledu imali smo raspravu prilikom razmatranja Zakona o rebalansu budžeta za 2011. godinu. Premijer je dao odgovor na ta pitanja. Još jednom to pitanje postavljam, zbog tog ašto imamo izražen interes građana prema našoj poslaničkoj grupi da damo odgovor da li će to biti u roku koji je predviđen. Ulazimo uskoro u raspravu o zakonu o budžetu za 2012. godinu i zbog toga je ovo pitanje još više aktuelno. Molim premijera da da odgovor na ovo. hvala.
Zahvaljujem. Reč ima premijer gospodin Cvetković. Izvolite.
Poštovani narodni poslaniče, sredstva za isplatu te poslednje rate za poljoprivredne penzionere, koja je ostala kao stari dug, obezbeđena su u ovom budžetu ili rebalansu, zovite ga kako želite. Ona će biti isplaćena u decembru mesecu.
Zahvaljujem. Gospodine Čolakoviću, da li želite komentar, potpitanje? (Ne.) Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi. Izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedniče i ministre Vlade, direktor VBA Svetko Kovač ovih dana je izjavio da na jugu Srbije i u kopnenoj zoni bezbednosti bezbednosna situacija je relativno stabilna. Međutim, dodao je, citiram, da i dalje postoje indikatori koji ukazuju na mogućnost usložnjavanja i u faktore ili indikatore usložnjavanja ubrojio je, naveo je i zahteve za demilitarizaciju ovog prostora. Smatram da u ovoj izjavi ima veoma teških optužbi, koje su pre svega političke diskvalifikacije, koje se ne mogu dokazivati. Prvo bih postavio pitanje Vladi – da li stvarno smatra da zahtev za demilitarizaciju može da utiče na usložnjavanje bezbednosne situacije na ovom području, pogotovo ako se zna da ti zahtevi dolaze od legitimnih predstavnika koje zastupaju Albanci na ovom području i da je suština ovih zahteva orijentisana na povlačenje mini vojnih baza i specijalnih snaga policije unutar KZB, odnosno prostora širine pet kilometara od granice Kosova, koje su tu smeštene krajem maja 2001. godine, kada je relaksirana kopnena zona. Međutim, na tom području je najmanje bilo relaksacije, jer niti je omogućen povratak građana koji su napustili svoje kuće i imanja još u toku ratne 1999. godine, a i ono malo preostalih Albanaca, nastavilo je da napušta svoja ognjišta u toku ovih 10 godina, zbog enormne militarizacije. Poslednji brutalni fizički napad policajca na porodicu Ismaili, u selu Grbavac kod Medveđe, govori jasno da u ovako nametnutu vanrednu situaciju, nema ni govora o nekom privrednom razvoju nego da zapravo tu nedostaju i minimalni uslovi za opstanak tog stanovništva na svojim vekovnim ognjištima. Postavljam pitanje – zbog čega se ne koristi iskustvo sa srpsko – makedonske granice, gde je od 2005. godine, nakon teških incidenata kada je ubijeno nekoliko civila od strane vojnika, pa čak i 16-godišnji učenik, zona posebne odgovornosti je sa ranijih pet kilometara, sužena na 300 do 500 metara? Pošto se od tog vremena nije desio ni jedan sličan incident, na tom području, nije li normalno da se ista praksa koristi i prema Kosovu, a ne da to bude enormna militarizacije, koja šteti čitavom tom području?
Vreme, gospodine Halimi. Pre nego što vam dam reč, prosto sam htela da podsetim da je sadržaj izveštaja na koji se pozivate, zapravo poverljiv dokument. Takođe, htela bih da podsetim da sve što se tiče sednice na kojoj je bio taj izveštaj, takođe je poverljivo. Dajem reč premijeru. Izvolite.
Upravo sam to želeo da kažem, da ne mogu da komentarišem taj izveštaj. Ukoliko narodni poslanik želi da mu se da odgovor koji će nositi, pretpostavljam, oznaku "strogo poverljivo", mi ćemo preneti to pitanje. Hvala.
Zahvaljujem, predsedniku. Da li gospodin Riza Halimi želi da komentariše ili eventualno da postavi dodatno pitanje? (Da.)
Jedino bih da dodam da nije u pitanju i uopšte ovo ne iznosim sa odgovarajuće komisije ili saveta u Skupštini, nego sam ovo izvukao sa "Foneta", od 12. novembra 2011. godine, kada je gospodin Kovač, valjda prilikom proslave VOA, izneo za novinare ove kvalifikacije. Ipak se ne radi o nekom internom dokumentu ili izjavi na zatvorenoj sednici, nego se radi o izjavama za javnost. Očekujem da dobijem odgovor. Ako ne sada usmeno, onda barem pismeno. Hvala.
Narodni poslanik Velimir Ilić ima reč. Izvolite.
Gospodine predsedniče hteo sam da vam postavim pitanje koje je više puta ovde u sali postavljeno, ali još uvek nije stigo odgovor. Molim vas da mi odgovorite. Radi se o sledećem. Kada je u prethodnoj Vladi u ovom parlamentu donesena odluka da se raspisuje koncesija za izgradnju autoputa Horgoš-Požega, da bi se to zaustavilo, da ne dođe do realizacije celog projekta, koji je bio najveći projekat u istoriji Srbije i da se ne bi Srbija kreditno zadužila, niti imala bilo kakve budžetske posledice, jer vi dobro znate kako to sve funkcioniše u Zakonu o koncesijama, tražilo se da se 12,5 hiljada strana ugovora objavi na sajtu. Svaka stranica. Šta više, i 5-6 stranica koje su bile sporne, a kasnije jedna stranica koja je poslovna tajna preduzeća, koncesionara, tražilo se da se objavi u celosti. I objavljeno je sve u celosti. Javnost mora znati i sve mora biti transparentno itd. Vi ste namerno doprineli da se ta koncesija, mada je prošla kroz ovaj parlament,ugasi od nekog saveta za infrastrukturu, kao radnog tela Vlade i da se stopira. Sada, kada se postavilo pitanje "Fijata", ugovorom sa "Fijatom", objavljeno je na sajtu, ali sve je zatamljeno. Srbija je dala milione i stotine miliona evra, tačnije, preko 700 miliona evra je Vlada uplatila za projekat "Fijata". Zašto je zatamljeno i zašto se ne objavi sve u celosti? Koje su to tajne i ko čuva tajne? Ko je sklopio te ugovore? Drugo pitanje koje je izuzetno interesantno je "Satelit". Da li je tačno da je predstavnik Vlade za "Satelit" bio Homen, a da njegova kancelarija, odnosno da je njegova majka branila okrivljenog u ovom postupku, gospodina Davinića? Treća vrlo interesantna stvar je za gospodina ministra zdravlja. Gospodine ministre, više puta sam vas tražio i zamolio da nekako stupimo u kontakt. Jedan borac iz Ivanjice, koji je učesnik rata na Kosovu i koji je od ozračenja dobio leukemiju, a takvih je na stotine širom Srbije, on je mlad dečko, ne može nigde da nađe dinar. Otac po Beogradu ide od poslanika, do poslanika, ide od firme do firme i maltene prosi, moli i preklinje da ne umre dete, jer je nedavno u bolnici u Lajpcigu jedna žena uspela da se spase, a inače je ispraćena iz Kraljeva - zašto nema dinara od Ministarstva zdravlja, da se pomogne jednom takvom čoveku?
Vreme. Ko će odgovoriti? Premijeru, izvolite.
poštovani narodni poslaniče, dao bi odgovor na ova prva dva pitanja, a ovo poslednje ću prepustiti ministru zdravlja. Kada se radi o "Fijatu", koliko mi je poznato, "Fijat" kao druga ugovorna strana koja je potpisnik tog ugovora, smatrala je daodređene stvari ne bi smele da izađu u javnost. Prosto, to je na njihov zahtev sklonjeno, na način kako je i inače uobičajeno da se određene stvari koje neko želi da sačuva kao svoju komercijalnu tajnu, da se one na taj način sačuvaju. A propo koncesije, želim samo da kažem da se koncesija raskinula od strane druge ugovorne strane. Nije naša strana raskinula, već je druga strana rekla da ona izlazi iz koncesije. Ne bih želeo i mislim da nije dobro da se o tome mnogo priča, imajući u vidu da je proces u toku, i onda da dozvolimo da se ta arbitraža završi i da vidimo ko je u pravu a ko nije. Kada se radi "Satelitu",vi znate da je to jedan slučaj koji je ova vlada nasledila. Nažalost, ova vlada se vrlo često nalazi u situaciji da mora da plaća ono što se desilo pre toga. Lično sam isto vrlo nezadovoljan, kada mi dođu na naplatu raznorazni dugovi nastali od pre pet, šest, deset, dvadeset, trideset godina, jer se i to događa. Ko je i kako bio branilac, verujte, ne znam. Znam samo da smo bili prinuđeni na osnovu definitivne odluke arbitraže, da platimo značajna sredstva. U tom postupku smo uspeli da ih nešto umanjimo i da platimo manje nego što je arbitraža dosudila, bez obzira na cifru koja je bila veća. Naravno, vrlo je teško ovoj vladi postavljati pitanja u vezi sa tom za nas vrlo nesrećnom situacijom.
Da li gospodine Iliću želite komentar ili podpitanje? Izvinjavam se, ima reč još i ministar Stanković, pa da imate potpun odgovor.
Gospodine Iliću, vi znate da smo mi razgovarali, vezano za ovo ko boluje od leukemije. Radi se o osobi koja je već bila u Italiji radi transplantacije koštane srži. Znate i razlog zašto je vraćen. Do sada je prikupljeno 38 hiljada evra a treba negde oko 120 hiljada evra. Njegov otac je poslao pismenu dokumentaciju. Ta pismena dokumentacija je upućena nadležnoj službi Republičkog fonda zdravstvenog osiguranja da vidimo da li imamo i koliko sredstava da pomognemo. Postupak je u toku. Prema tome, niko ne beži od obaveza, ali zbog velikih obaveza prema Skupštini, ja nisam bio u poziciji da vam se javim posle toga. Ali, dopis koji je poslat, sa svom dokumentacijom, upućen je Republičkom fondu zdravstvenog osiguranja. Sutra imamo sastanak i videćemo da li i koliko možemo da učestvujemo u lečenju.
Gospodin Velimir Ilić ima reč.
Gospodine predsedniče, nije tačno da je raskinut ugovor koncesije od koncesionara. Tačno je da je Savet za infrastrukturu tražio da se raskine koncesija jer je to bio san Nenada Čanka i gospodina Kostreša da neće podržati Vladu ako se ne raskine ugovor o koncesiji jer su oni bili protiv toga. I nije tačno da nije objavljeno. Sve je moralo da se objavi jer je ekipa novinara dolazila i Izvršno veće Vojvodine je tražilo svaki red da mora da se objavi i da nema poslovne tajne. Kakve su to tajne kod "Fijata"? Nema tajni, gospodine predsedniče. Mora svaki red ugovora da se objavi. To su novci koji su građana Srbije i nema razgovora o tome da ima bilo kakvih tajni. Ono što je objavljeno na sajtu je najveća bruka i sramota za ovu vladu, da to bude potamljeno, da to ne može da se vidi i pročita javno, a tolike se pare ulažu i od projekta nema ništa. Vi znate da je 2009. godine rečeno da će izaći 200 hiljada automobila iz programa "Zastave" i da će biti prodati na rusko tržište. To je govoreno ovde u parlamentu. To ste i u kampanji govorili. Ja vas molim da objavite ugovor, inače ćemo tražiti od Poverenika za javne informacije da naloži da mora da se objavi ugovor u celosti. To tražimo mi, narodni poslanici. Nema tajni. Od koga vi krijete? Od parlamenta? Koje su to vaše tajne? Koje su to poslovne tajne "Fijata" koji je bankrotirao? Drugo pitanje na koje ste odgovarali je klasičan primer korupcije i to ne bi smelo više nikad da se dogodi. Takvih slučajeva ima mnogo, ja vam mogu doneti dokumentaciju i o tome možemo razgovarati. Treće pitanje, gospodine ministre zdravlja – nisam ja to pitao zbog ovog jednog slučaja. Vi ste se uključili da pomognete. I nije tačno da treba 120 hiljada, treba 180 hiljada evra. Ali, ponavljam, zbog roditelja, zbog obolelih u Srbiji, danas se sve više ljudi šalje da idu od ustanove do ustanove, od institucije do institucije, da prose i da traže novac. Mi ovde svaki dan u poslaničkom klubu primimo dva,tri građanina koji dođi traže novac. Evo sad imamo zahtev da poslanici od plate, od dnevnice, od paušala izdvoje sredstva da pomognu. Vi u zdravstvu morate taj problem rešavati trajno, inače ne može Srbija, ne može roditelj kome je neko oboleo i ko je na samrti da ide od građanina do građanina i da traži i da prosi.
Vreme, gospodine Iliću. Da li neko želi da odgovori? Gospodin premijer želi reč. Izvolite.
Vrlo ću kratko. Što se tiče ovoga o čemu mislim da ne bismo trebali da razgovaramo pošto je proces u toku, prosto želim da vas informišem da vi niste baš najbolje informisani. Ukoliko želite da se informišete, ali kao poslanik a ne pred javnošću, ja vas pozivam da mi se javite i ja ću vam obezbediti dokumentaciju koju želite da vidite. Što se tiče mnoštva slučajeva korupcije, pošto ste rekli da ih imate, ova vlada se upravo žestoko bori protiv korupcije i ja vas najljubaznije molim da ih elaborirate i dostavite nadležnim organima.
Zahvaljujem. Da li želite komentar gospodine Iliću? Ima reč ministar.
Tačno je da nedostaje dovoljno sredstava u Fondu zdravstvenog osiguranja za lečenje bolesnika u Srbiji. Ali, kao što i sami znate, budžet Ministarstva zdravlja je u odnosu na 2007. godinu dva puta manji. Istovremeno, kada se govori o ljudima koje treba lečiti, kao što i sami znate, ovaj bolesnik je upućen u Italiju. Odobrena su sredstva za njegovo lečenje. Zašto nije uspelo lečenje, to je druga priča. Ali, sredstva su obezbeđena. Drugo, za lica kojima ne može da se pruži zdravstvena zaštita u našoj zemlji postoji komisija koja odlučuje i koja donosi odluku da li će se neko lečiti u inostranstvu ili ne. Postoji ugovor sa Italijom o lečenju ljudi obolelih od leukemije, a svi oni slučajevi koji mogu da se leče u Srbiji, istovremeno, po odluci Republičkog fonda koji je za to nadležan, ne upućuju se u inostranstvo već im se preporučuje lečenje u našoj zemlji. To je ono što mogu da vam kažem. Da li se radi o 120 ili o 170 hiljada evra, ja sam vam rekao koliko je nama otac ispostavio u zahtevu. I mi ćemo gledati da mu pomognemo u onoj meri u kojoj možemo. Nadam se da ćete sada, kada se govori o budžetu, predvideti znatno veća sredstva za zdravstveni budžet u odnosu na druge i mislim da ćemo onda rešiti te probleme. Hvala.
Gospodine Iliću, imate reč.
Samo bih želeo da odgovorim premijeru. Tačno je da ima slučajeva gde Vlada nije preduzela ništa, da leži u fijoci niz krivičnih prijava gde je zastupljen najveći stepen korupcije. Gospođa Malović, ministarka pravde, ima kopiju jednog takvog slučaja. Na primer, pitanje je – krivična prijava "Bundes kasa". Šta je sa "Bundes kasom"? Ima krivična prijava, oprane pare preko "Segedinske banke" i krivični postupak pokrenut i sve stoji u fijoci. Dalje, kiparske pare. Postupak stoji u fijoci. Zašto se ne procesuira ili se ne odbaci? Ja sam jedan od svedoka u tom procesu. Dalje, "Zagrebačka banka", "Nuba Invest" – krivične prijave nevladinih organizacija. Čak je i Sonja Liht protiv ministra Dulića pokrenula krivičnu prijavu i ta njena organizacija, kao i "Pištaljka" i ne znam ko sve još nije pokretao zbog nenamenskog trošenja para, ona akcija "Očistimo Srbiju" – čišćenje budžeta Republike Srbije. Tako piše u naslovu i to su mnogi preneli. Molim vas lepo, vi ste 15. 11. 2011. godine dobili jedan dopis od UN gde vam se obraćaju tačno sa dopisom gde je korupcija, na koji način, itd. To nikada nije obelodanjeno i ništa nije preduzeto. Zašto se ovi postupci čuvaju i zašto nisu procesuirani i zašto nema nikakvog odgovora? Ako su neosnovani, zašto nisu odbačeni? Ja vas molim da nešto preduzmete. Vama, gospodine ministre, želim da odgovorim.
Vreme. Molim vas, odgovorite u jednoj rečenici, već je vreme isteklo. Narodni poslanik Vladimir Milentijević ima reč.
Gospođo predsednice Narodne skupštine, gospodine predsedniče Vlade, gospodo ministri, dame i gospodo narodni poslanici, na početku mandata ove vlade gospodin Cvetković je imao dva prioriteta rame uz rame – Evropska unija i očuvanje KiM u sastavu Republike Srbije. Tu posvećenost smo pozdravili. Međutim, od tada pa do danas, što se tiče EU, tu ste bili glasnogovornici, trudili ste se, radili na tome, maksimizirali nešto što je u vazduhu, a minizirali ste deo svoje teritorije. Očigledno da to ovih dana dostiže kulminaciju kada se rešava kosovsko pitanje i to pre 9. decembra. Gospodo iz vladajuće koalicije, niste u situaciji na izazov koji traži situacija na Kosovu i Metohiji da date adekvatne odgovore, niste u situaciji da obezbedite većinu za deklaraciju koja i treba i morala je da dođe u Narodnu skupštinu, o kojoj bi raspravljali i odredili se za rešavanje problema, niste u situaciji i da na Vladi konsenzusom donosite odluke i uredbe o pojedinim postignutim rešenjima, iz razloga što niko normalan neće da prihvati iz resora ono šta ste vi tamo prihvatili. Tu odluku pojedinih ministara pozdravljam i to je nešto što je za respekt. Međutim, ne mogu da se otrgnem utisku da, recimo, danas nikoga resornog ko je odgovoran za Kosovo i Metohiju, nema ispred Vlade Republike Srbije. Narodni poslanici sa Kosova i Metohije na Odboru za Kosovo i Metohiju su bili jedinstveni i opozicija i pozicija, da su rešenja koja je postigao gospodin Stefanović poražavajuća. Državni sekretari, takođe. Uopšte nema prostora i ne otvara se mogućnost da po tako važnom pitanju se raspravlja u ovome domu. Gospodine predsedniče Vlade, pitam vas šta je razlog što Vlada nije dostavila Narodnoj skupštini deklaraciju o nastaloj situaciji na Kosovu i Metohiji, da li ste uopšte imali većinu od tih 126 i da mi odgovorite da li imate nameru da pošaljete neku deklaraciju o kojoj bi ovaj dom raspravljao?
Premijer, gospodin Cvetković.
Prethodna skupštinska Rezolucija je Vladi postavila zadatak da u intervalima od tri meseca izveštava Skupštinu o tome šta je uradila u tom periodu. U skladu sa tim, Vlada je pripremila materijal, izveštaj, gde je taksativno navedeno šta je to što se odigralo, šta je to što je Vlada učinila i taj izveštaj blagovremeno, u roku predala Skupštini, čime smo ispunili obavezu prema Rezoluciji koja je sada na snazi. Postojala je ideja da se donese još neki papir kojim bi se išlo u pravcu budućnosti, ali za taj papir je bilo potrebno obezbediti, ne prostu većinu, koju smo mi mogli da obezbedimo, već je bilo potrebno obezbediti ogromnu većinu, sličnu onoj sa kojom su usvajane i prethodne rezolucije. Na moju žalost, umesto da se ovde konstruktivno priđe i razmotri šta je to gde su nam zajednički imenitelji i da sa najmanje 200 poslanika usvojimo takvu rezoluciju, došlo je do političkog kalkulanstva i svaka partija je gledala sebe. Zbog toga je Vlada bila mišljenja da je bolje ne usvajati rezoluciju sa 126 nego je usvojiti, a onda imati iza sebe jednu, doduše manjinu, ali značajnu manjinu koja pere ruke i kaže "mi u tome ne učestvujemo". Dakle, da rezimiram, ono što je bilo stvar Vlade, Vlada je, u skladu sa prethodnom Rezolucijom, pripremila i predala, a vi ste to imali prilike da razmatrate. Što se tiče budućnosti, mi smo spremni da izađemo sa novim papirom, ali zato tražimo podršku svih, imajući u vidu da se ovde radi o pitanju koje je od značaja za celu državu.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče. Gospodine Milentijeviću, izvolite.
Prihvatanje dijaloga između Beograda i Prištine imao je za cilj da reši tehnička pitanja svih građana na teritoriji KiM, to jest oblasti u interesu svih građana, bez zadiranja u statusna rešenja. Da nije tako, primer je postignuti sporazum, gde jedna strana dobija sve, a druga strana ne dobija ništa, i to uz blagoslov pregovaračkog tima Beograda. Priština je dobila svoje državljanstvo, svoje saobraćajne dozvole, svoje saobraćajne tablice, Vrhovni sud Kosova, koji će biti poslednja institucija za imovinu Srba na KiM, diplome itd. To sve je izdato i overeno pečatima nezavisne države Kosovo. Pritom, u sporazumu nije ostavljena ni jedna mogućnost Srbima na KiM da imaju sve ovo što sam nabrojao. Gospodine predsedniče Vlade, postavljam vam sledeće pitanje: Kako pored ovih činjenica objašnjavate da niste priznali nezavisno Kosovo i da li ste prekršili Ustav Republike Srbije, Rezoluciju 1244 i sve deklaracije koje je donela Narodna skupština?
Premijer želi da komentariše vaš komentar.
Dakle, slušao sam kako ste vi shvatili šta je razgovarano i šta je dogovoreno. Moram da vam kažem da u vašim rečima nisam prepoznao ono o čemu se stvarno razgovaralo, čak ni po predmetima. Naravno, konstrukcija se može napraviti, pa se onda ta konstrukcija kritikuje. Želim da vam kažem da Vlada, kao što je i zacrtala i objavila, neće učiniti nijedan korak u pravcu priznanja Kosova, niti implicitno niti eksplicitno. Zbog toga su ti dogovori i razgovori jako teški, gde striktno vodimo računa o tome da bilo kakav dogovor ostane, ono što se zove sa stanovišta priznanja, potpuno van toga okvira.
Želite dopunsko pitanje u trajanju od dva minuta? (Da.) Izvolite, gospodine Milentijeviću.
Tražio sam konkretan odgovor na sve ono što je postignuto. Naravno da imamo uvid i naravno da su svi poslanici sa KiM o tome raspravljali. Vi to nikako nećete da priznate i idemo dalje. Ako vam je Rezolucija 1244 Sveto pismo i sada su glavna tema administrativni prelazi na severu KiM, to podrazumeva da UNMIK i Euleks imaju pravo upravljanja na administrativnim linijama sa KiM, po Rezoluciji 1244. Rezolucija 1244 ne priznaje carinu i carinike tzv. republike Kosovo, niti Ustav Republike Srbije to dozvoljava. Iz tih razloga ste nas izveli na barikade da štitimo legitimne interese Republike Srbije i Srba na severu KiM. Štiteći Rezoluciju 1244, Srbi sa severa KiM neće prihvatiti da administrativni prelazi dobiju državni karakter tzv. države Kosovo, niti carinike, niti pograničnu policiju tzv. republike Kosovo. Svako drugo rešenje koje bi postigli pregovarački timi Beograda i Prištine, nisu u interesu Srba na KiM i time bi bili izdati nacionalni interesi Republike Srbije i definitvno priznato nezavisno Kosovo.
Narodni poslanik Dragan Šormaz ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, predsedniče Vlade, ministri, pored problema KiM koji je sigurno najveći problem koji Srbija ima i privredne situacije koja je katastrofalna, ne samo kako vi kažete zbog ekonomske krize u Evropi, nego u svakom slučaju i zbog nesposobnosti ove Vlade, što kažu privrednici, pa i nekih drugih institucija. Vidim ovih dana i poviku na guvernera NBS od strane privrednika u Srbiji i raspravu sa njim koja ide. Sigurno da je najveći problem Srbije korupcija. Ovde sam više puta postavljao pitanja vezanih za korupciju i moram da obavestim građane Srbije da sam samo u jednom slučaju dobio odgovor. Na pitanje koje sam postavljao za mostove Beška, na Adi Ciganliji nikada nisam dobio odgovor. Pre više od godinu dana sam pitao za Žeželjev most u Novom Sadu. Prisutni ministar Đelić je prisustvovao i potpisivanju ugovora za izgradnju tog mosta. Govorio sam još unapred, znači pre potpisivanja ugovora sam govorio šta će se desiti dva meseca pre i sa kim će ugovor biti potpisan. Do dana današnjeg niti je tabla stavljena, niti je ašov zakopan tamo, a u martu mesecu su morali da počnu radovi. Videćemo šta će se i sa tim dogoditi. Ispostavilo se da sam bio u pravu i da je u tom slučaju izgleda bio pritisak, ali, bez obzira na to, Zakon o javnim nabavkama je Zakon o javnim nabavkama i ako je loš morao je da se poštuje do kraja. Poslednje što je me i te kako iznenadilo, pre neki dan sam o tome govorio u kasnim večernjim satima, jer je tada održavana rasprava o Zakonu o policiji, to da je objavljeno od strane UN i jedne njihove agencije da je u Srbiji policija najkorumpiranija. To pitanje želeo sam da postavim ministru Dačiću ili ministru kulture, zavisi ko bi od njih bio prisutan, zbog nečega što se dogodilo i u "Večernjim novostima". Na žalost, ni jedan od njih dvojice nije prisutan, pa se nadam da će bar na deo ovog pitanja moći da odgovori ili ministarka pravde ili predsednik Vlade. Naime, održano je prvo ročište, odnosno da kažemo glavni pretres suđenja grupi Darka Šarića, gde je svedok, a i optuženi Mile Jerković, biznismen navodno iz Vojvodine, u svom svedočenju koje je trajalo tri dana 22 puta pomenuo ime Branka Lazarevića i optužio ga za pranje novca i za odavanje službene tajne, odnosno saradnju sa tom grupom obaveštavajući ih. Konkretno pitanje je da li je ikada pokrenut postupak protiv gospodina Branka Lazarevića ili da li je pozvan bar kao svedok da govori o tom slučaju, s obzirom da se u to vreme radilo o šefu kabineta ministra policije?
Gospođa Snežana Malović, ministarka pravde, izvolite.
Ova Vlada je 2008. godine formirana na pet ciljeva. Jedan od tih pet ciljeva bili su intenziviranje borbe protiv organizovanog kriminala, kriminala uopšte i korupcije. Mislim da to nije ostala prazna reč ili prazno obećanje ili cilj koji je tako deklarativno postavljen, već da konkretnim koracima koji su preduzeti od samog osnivanja Vlade, pa i do dana današnjeg pokazali smo da smo posvećeni tom cilju. Naravno da je bilo jako mnogo problema, da je trebalo i u normativnom smislu usavršiti naše zakonodavstvo i osnažiti institucije da bi mogli da odgovore tom cilju. Podsećam vas da je još 2008. godine u ovom uvaženom domu usvojen Zakon o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela i primena tog zakona dovela je do toga da vrednost oduzete imovine iz kriminala sada iznosi preko 250 miliona evra. Ovom prilikom želim da naglasim da jedno od najvećih oduzimanja imovine je bilo upravo u predmetu koji se tiče korupcije, u predmetu PIK "Zemun" zbog zloupotreba koje su se tada dešavale na nivou Ministarstva poljoprivrede i to govorim o vremenu 2005, 2006. i 2007. godine. Takođe želim da ukažem i na činjenicu da smo dokazali kroz naš rad da zaista ne postoje zaštićeni i da svi oni za koje su postojali dokazi da su izvršili krivična dela, krivično delo korupcije o čemu sada govorimo, su i privedeni pravdi. Dovoljno je reći da je 2007. godine urađeno jedno veliko istraživanje o percepciji korupcije od strane naših građana, gde je pravosuđe tada predstavljeno kao druga profesija po korumpiranosti, 2011. godine kada smo uradili istraživanje slično sa velikim brojem ispitanika, pravosuđe više nije svrstavano u profesije po korumpiranosti. Zašto sam namerno raširila svoj odgovor? Zbog toga ako nemamo časne ili dostojne ljude u pravosudnom sistemu, svakako da ne možemo odlučno da se borimo protiv korupcije. Iako sam spremna da razgovaram o svakoj temi, ipak predkrivični postupci ne mogu da budu tema razgovora, osim unutar policije i tužilaštva kao organa koji su nadležni da ispituju takve pojave. Prema tome, kao što sam rekla, do sada smo pokazali da nema zaštićenih. Za sve one za koje se pokaže da su učinili krivična dela i ono što je takođe veoma bitno reći – za koje postoje dokazi biće pokrenuti postupci.
Gospodin Šormaz.
Zaista ste rekli dosta toga, ali niste spomenuli gospodina Branka Lazarevića koji je, ponavljam, bio šef kabineta ministra policije. Izveštaj evropskih i svetskih institucija koje prate korupciju u svetu govore suprotno od toga što vi govorite, govore da je stepen korupcije u Srbiji povećan u odnosu na situaciju kada je ova Vlada stupila na vlast. O oduzetoj imovini govorili ste sada lepo, ali vidim ovih dana i ovaj slučaj zakupa. Očigledno da Srbija kao država od toga trenutno nema ništa, jer ne možete da izdate pod zakup. Žalite se da niko neće da uzme, pa onda moraju neki poslanici da zakupljuju tu imovinu, tako da ne vidim kakav vam je to argument. Želim da verujem da je pravosuđe manje korumpirano u odnosu na prethodni period, ali onda to govori opet u prilog mojoj tvrdnji da očigledno da je, ako vi tako kažete, smatrate da je u pravosuđu nešto urađeno pozitivno, ali ako je situacija u policiji ovakva kakva jeste, znači da u policiji nije. Ako gospodin koji se zove Vilijam Infante, stalni koordinator UN u Srbiji, ovo izgovori, a on je to izgovorio, valjda ćemo to sada da sporimo, i to na jednoj regionalnoj konferenciji. Mene je iznenadilo da se policija tu pojavila i odmah sam video neke priloge na televiziji koji govore o tome da su korumpirani u stvari ovi saobraćajci koji uzmu po neku crvenu, kako to kažu građani, da ne bi napisali kaznu. To se rešava tehničkim pitanjima, kamere u automobilima, kamere na sve strane, regulativa, zakon i to se reši. Nisu oni problem, problem su, kao i sve ostalo u ovoj zemlji, nabavke i problem su pojedinci. U policiji naveo sam vam primer pojedinca. Očigledno na osnovu ovoga što sam od vas čuo, a imam informacije i iz same policije, ne bih ovako ustao i govorio, to svi znaju, da nemam informacije o tome, da recimo taj slučaj nije istražen do kraja, naročito pranje novca i odavanje službene tajne. Ne kažem da nije istraženo do kraja sve što se tiče kokaina u slučaju grupe Šarić i od strane naših, malo više od strane američke DEA i od strane naše agencije BIA, ali pitam vas ono što je trebalo, jer on je tim novcem učestvovao u privatizaciji. Učestvovali su neki biznismeni poput pomenutog Jerkovića koji je u slučaju direktno optužio pomenutog Branka Lazarevića da je odavao službenu tajnu, tj. da je javljao njima da su prisluškivani. To su objavile "Večernje novosti". Trebali su da objave 15 delova, samo su prva dva dela transkripta cele izjave na glavnom pretresu, a ne u predkrivičnom postupku gde je govorio gospodin Jerković. Posle toga se stalo. "Večernje novosti" su pre neki dan prestale da objavljuje taj feljton, objavljena su samo prva dva dela.
Gospođa Malović ima reč. Izvolite.
Potpuno sam svesna i sigurna da vi niste svesni šta ste sada rekli. Rekli ste da imate informacije da je neko učinio krivično delo i da ste te informacije dobili iz policije. To je strašno. Upozoriću vas da i kao svaki građanin, a sa još većim stepenom kao narodni poslanik imate obavezu da prijavite krivično delo ukoliko znate, a ako vam je taj neko iz policije oda informacije, a nije dao tamo na mestima gde se postupci procesuiraju to je zaista za zabrinutost. Tako da ne znam šta da kažem na to. Što se tiče pomenuli ste zakup od oduzete imovine da ne može da se realizuje. Reći ću vam da iznos od koji dobijamo kao direkcija koja je zadužena za upravljanje oduzetom imovinom na mesečnom nivou, od zakupa se dobija 20 hiljada evra. Prema tome, nije tačno to što ste rekli. Takođe, vam ovom prilikom želim, takođe, i da ukažem na činjenicu da oduzimanje imovine sama po sebi ima veliki značaj, jer on s jedne strane, onemogućava dalje one učinioce krivičnih dela da nastave da se bave tim. Ova vlada je imala i volje, odlučnosti, snage, spremnosti da se uhvati u koštac sa tim. Ne bih rekla da su prethodne vlade bile spremne za to. Pomenuli ste slučaj Šarić, hajde da se vratimo na slučaj Šarića. Zaplenjeno je četiri tone kokaina, koliko iznosi četiri tona kokaina? Impozantna cifra kada se kaže u tonama, ali kolika je vrednost zaplenjenog kokaina? Iznosi milijardu i 200 miliona evra. Zvuči kao imaginarna cifra, ali veoma realna. Novac od tog kokaina, jedan deo novca od tog kokaina je dolazio u Srbiju i kroz postupke privatizacije i godine2004, i 2005, i 2006, i 2007. se prao u Srbiji. Ne bih rekla da je tadašnja Vlada bila spremna da se uhvati u koštac sa organizovanim kriminalom. Koliko mi se čini vi ste bili tada poslanik stranke čiji ministar je bio ministar unutrašnjih poslova. Mislim da je to dovoljno reći.
Gospodine Šormaz, imate reč, odnosno dva minuta.
O tome sam više puta govorio, vaš bi posao bio nešto sasvim drugo nego da pokušate da zastrašite poslanike, mene naročito ne možete da zastrašite. Druga stvar, uopšte nisam rekao to što ste vi rekli. Rekao sam da imam informaciju da do kraja nije istraženo pranje novca i odavanje službene tajne, nisam rekao da je bilo ko dao informaciju da neko ko je činio krivično delo nije prijavljen ili tako dalje. Znači, tako nešto nisam izgovorio, uzmite stenogram pa ćete videti. Znači, rekao sam da do kraja nije istraženo pranje novca i odavanje službene tajne. Kokain je zaplenjen u Urugvaju, ne ovde. Šta vi sad pričate u Urugvaju, u Argentini,mislim da je u Urugvaju zaplenjen, ali sasvim je sve jedno. Znači, nije ovde zaplenjen kokain pa da pričate o milijardu i 200 miliona dolara. Ono što je najvažnije, vi opet niste spomenuli gospodina Branka Lazarevića nijednom rečju. Znači, nisam njega ja pomenuo, njega je na sudu pomenuo optuženi svedok Jerković, i to su prenele "Večernje Novosti" u dva dela feljtona, a trebalo je da bude 15. Ko se toliko unervozio da nije pušten ceo feljton i zašto su "Večernje Novosti" prekinule ni to niste odgovorili. Ali nema problema, sve će to vrlo brzo biti, naravno, istraženo na pravi način i naravno da će se sve promeniti onda kada se usvoji bolji zakon o javnim nabavkama, a ne onaj koji vi predlažete, i kada se uvedu i e-uprava, e-trgovina, i naravno, e-nabavke (elektronske nabavke), kada sve bude javno i transparentno, a ne na način na koji vi radite. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Vladan Jeremić ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred Srbima na severu Kosova i Metohije je teška zima i kada je u pitanju bezbednost i sloboda kretanja, ali na žalost sve češće je i sve duže restrikcije električne energije. Do ove godine preko trafo stanice u selu Valač kod Zvečana, snabdevali su se i potrošači iz Pećkog okruga ali posle izgradnje nove trafo stanice južno od Ibra za Istok i Peć, struja ne mora da ide preko Valača. Četiri opštine sa severa Kosova i Metohije su praktično ostale u prstenu. Ono što svakako nije pitanje koje se tiče samo EPS-a jer pre svega Vlade jeste, šta namerava da učini da bi omogućila našim sunarodnicima, barem te elementarne uslove za život. Ili možda da preformulišem pitanje pa da pitam, nije li ovo jedan vid ekonomskog pritiska na ljude koji su na barikadama. Pošto su srpske vlasti prihvatili, faktički sve glavne zahteve albanske strane u vezi sa katastarskim, carinskim, građanskim i ostalim aktima i dokumentacijom očigledno se prešlo na rešavanje globalnijeg zadatka, a to je uobličavanje priznavanja samo proglašene nezavisnosti Kosova od strane Srbije. Kako se to stalno dešava poslednjih meseci, probni balon na planu oglašavanja novih zapadnih inicijativa u vezi sa Kosovom i Metohijom je ponovo šef je diplomatskog predsedništva Francuske u Prištini, Žan Fransoa Fitu, on je u intervju u glavnim kosovskim novinama na albanskom jeziku "Kohaditore" konstatovao da sadašnji dijalog između delegacija Beograda i Prištine dozvoljava da se reše tehnička pitanja, od kojih zavisi bolji život ljudi. Međutim, po njegovi rečima, posle toga će biti neophodan drugačiji razgovor, koji je on nazvao, d dijalog. Manji dijalog će stranama pomoći da izgrade poverenje tako da budu u stanju da povedu krupniji D dijalog, objasnio je Fitu. Dalje, Beograd je prihvatio da sam izdejstvuje obaveze u vezi sa Kosovom i Metohijom u skladu sa sporazumom CEFTA, a to je dokument o formiranju Centralne evropske zone za slobodnu trgovinu, koju su 2007. godine ratifikovali Albanija, Makedonija, Moldavija, Crna Gora, Hrvatska, Srbija, BiH i Kosovo. U njemu je Priština predstavljena kao misija Organizacije UN za poslove privremene administracije. Međutim, posle onog jednostranog proglašenja nezavisnosti u februaru 2008. godine, Albanske vlasti pokrajine uz podršku većine ostalih učesnica sporazuma tretiraju svoj status kao državni. Sve u svemu, znači UNMIK zasnovan na Rezoluciji 1244 Saveta bezbednosti koji ne dvosmisleno potvrđuje suverenitet i teritorijalni integritet cele Jugoslavija, zamenjen Euleksom, zasnovanom na planu Martija Ahtisarija koji potvrđuje nezavisnost Kosova, pregovori o Kosovu i Metohiji oduzeti Savetu bezbednosti u kojem su Rusija i Kina tvrdoglavo i uprkos Beogradu zastupali interese Srbiji, povereni EU, SAD, praktično idejnim tvorcima nezavisnosti Kosova i Metohije.
Da li neko od predstavnika Vlade želi da da odgovor? Zapravo nisam shvatila pitanje ali možda ima potrebu da komentariše.
Pitanje je bilo koji su razlozi isključenja električne energije Srbima sa severa Kosova i Metohije, odnosno šta država planira da im omogući i uradi tu?
Pošto nema odgovora dobiće te ga u pismenoj formi. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Imam dva pitanja. Nadao sam se da će doći i gospodin Predrag Markovović, ali očekujem da na to pitanje dobijem pismeni odgovor. S obzirom da je zaštita autorskih prava standarda u Evropi i svetu, interesuje me da li činjenica da se vode sporovi između udruženja autora muzike, npr. "Sokoja" i drugih i RTS-a kao Nacionalnog javnog servisa u pogledu izvršenja i ne izvršenja obaveza prema autorima, da li to može negativno da utiče na ugled Srbije i da li je i šta učinjeno radi razrešenja spora, naročito imajući u vidu da čak i Generalna skupština Međunarodne konfederacije društava autora i kompozitora se još svojevremeno, još pre dve godine, na određen način obraćala našim organima? Očekujem odgovor još na drugo pitanje - kako teče postupak ratifikacije Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, koliko je zemalja do sada ratifikovalo sporazum i kada se očekuje završetak ovog procesa? Nadam se da mogu i danas da dobijem odgovor na to pitanje.
Izvolite, gospodine Cvetkoviću.
Na ovo prvo pitanje verujte da ne znam odgovor, nisam ni znao da postoji taj spor, ali prenećemo resornom ministru. Što se tiče ovog drugog pitanja, mislim da svega dve, tri zemlje nisu još ratifikovale. Danas smo imali ratifikaciju od Francuske. Ono što imamo kao obećanje jeste da će i ostale zemlje ratifikovati odnosno, drugim rečima, ta okolnost neće uticati na pitanje kandidature.
Gospodine Markićeviću, izvolite.
Imam pitanje, molbu, zahtev i obaveštenje od gospodina predsednika Vlade i danas me trenutno više interesuje njegova funkcija ministra finansija. Gospodine ministre, prilikom usvajanja rebalansa budžeta za 2011. godinu, imao sam jedan amandman kojim sam hteo da obezbedim neka sredstva iz budžeta za izgradnju Centra za dnevni boravak dece ometene u razvoju. Učestvovao sam na Odboru za finansije, pošto je moj amandman odbijen, ali zajedno sa vašim saradnikom, nadam se da ste upoznati sa tim, gospodinom Nikezićem, državnim sekretarom i uz konsenzus i dobru volju i želju svih prisutnih poslanika iz svih poslaničkih grupa dogovoreno je da grad Čačak napiše jedan zahtev, jednu molbu Ministarstvu finansija i da se interveniše iz sredstava iz budžetskih rezervi. To sam uradio. Naime, gradonačelnik grada Čačka, gospodin Velimir Stanojević je napisao jedan zahtev, jednu molbu iz koje se vidi da je grad Čačak u ovoj godini predvideo sredstva od 20 miliona za projekat za raspisivanje tendera i za lokaciju. Ne bih želeo da budem patetičan, ali ko je jedanput bio sa porodicom, sa decom ometenom u razvoju znaju o čemu govorim. Gospodine ministre, napominjem da taj Centar za dnevni boravak dece ometene u razvoju neće biti samo za decu kojih, nažalost, ima dosta i u Čačku, nego i za Požegu i za Gornji Milanovac i za Lučane, dakle, za nekoliko gradova u okolini Čačka. Taj zahtev sam predao 10. novembra. Imam potvrdu i zavedeno je u Ministarstvu finansija. Radi dobre volje hoću da kažem da me je posle nekoliko dana pozvao gospodin Nikezić, državni sekretar i malo se više informisao o tome. To je bilo 14. novembra i stekao sam utisak da on ta četiri dana nije ni pogledao to, ali posle 14. nema nikakvog odgovora. Očekujem od vas ili da kažete, naravno, ne možete sve da znate, sve zahteve koji dođu iz Srbije, ali mislim da bi u ovom slučaju trebalo pozitivno da se odgovori. U tom zahtevu gradonačelnik Stanojević nije napisao koliko sredstava, ali mislimo da je red, s obzirom da vidimo gde se sve novac troši, da zajedno sa gradom Čačkom, kao i mnogo puta do sada i država, odnosno Ministarstvo finansija u tome učestvuje.
Izvolite, gospodine predsedniče.
Moram da kažem zbog procedure, naravno da postoji želja da se taj problem razreši i da država tu participira, ali prosto ne možemo da damo odgovor na zahtev koji nije cifarski. Zbog toga ću dati nalog službama da ponovo kontaktira sa vama, da se dogovori oko mogućnosti participacije Republičkog budžeta. Na osnovu toga ćete dati novi zahtev koji će ovog puta biti obrazložen sa cifrom i onda ćemo to rešiti u ovoj kalendarskoj godini.
Izvolite, gospodine Markićeviću.
Izvinjavam se ako nisam bio, gospodine ministre, dovoljno precizan. Cifra postoji u tom zahtevu. To je obilna dokumentacija gde se vidi projekat i kompjuterski kako će ta zgrada da izgleda i u visini je amandmana koji sam dao, tako da taj zahtev postoji. Imamo iskustva, ne bih sada da hvalim grad Čačak i gradonačelnika gospodina Stanojevića, ali on je u formi kako se prave ti zahtevi napravljen, tako da ukoliko sredstava ima u ovim budžetskim rezervama, možete odmah da donesete tu odluku.
Izvolite, gospodine predsedniče.
Dok sam davao odgovor dobio sam informaciju da je u proceduri ovaj slučaj, tako da će to biti rešeno.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Markićević.
Gospodine ministre, unapred ću da vam se zahvalim, ali vas molim, preuzeli smo veliku obavezu i ja, ne želeći da moju funkciju, njenu važnost, poredim sa vašom funkcijom, da je rešite. Iskoristio bih ova dva minuta koje imam da na neki način iskomentarišemono što je u nedavnim odgovorima drugim kolegama poslanicima rekla, recimo, gospođa Malović. Ako ne znam i nemam dokaza i tako sam vaspitan, gospođo Malović, za nikoga neću ni da pričam, ali mogu da vam prenesem ono što narod misli. Gospodine generale, ovde smo nedavno govorili o čoveku koji ima 33 godine, koji je zdravlje izgubio na Kosovu. Branio je državu Srbiju, branio je i ovu skupštinu. Pričamo da nemamo para, a imamo para za vakcine, za izmišljenu pandemiju, za izmišljen grip i koji se još zove svinjski. Ponavljam po stoti put, neka me kazni ko koliko hoće, sve je tu bilo svinjsko sem gripa. Zašto građani Srbije misle da država Srbija nije uhapsila one koji su krivi nego da tamo leži možda jedna nevina žrtva? Da li imate percepciju zašto to narod Srbije misli da nije uhapšen onaj ko je kriv? Da li tu postoje neki politički razlozi? Kažete da nemamo para, a imamo nekoliko miliona evra uludo bačenih za vakcine. Nisam dobio odgovor ni da li su uništene te vakcine, pošto im je istekao rok, čini mi se, 31. oktobra. Znači, imamo para za izmišljenu pandemiju, jer svima je jasno da nije bilo pandemije i sada ćemo to polako da zataškamo, ide kampanja, može da padne Vlada. Izražavam sumnju, nemam dokaze za to da nisu uhapšeni pravi krivci. Verujte da to misli 90% građana Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Drago mi je da vas vidim ovde negde, gospodine Cvetkoviću. Nije bitno, onaj kome mislim prvo da uputim pitanje još uvek je u sali. Prosto je teško odoleti takvom iskušenju da se takvo pitanje ne postavi. Pitanje ću uputiti Snežani Malović. Daću jedan kratak uvod, a onda idem na konkretno pitanje. Nedelju i nešto dana smo čekali sednicu parlamenta na kojoj bi se usvojila deklaracija o KiM, koju je vladajuća koalicija najavljivala, a onda,kao što je gospodin Mirko Cvetković rekao u svom prethodnom izlaganju danas, od te ideje se odustalo zbog toga što se nije pronašla adekvatna većina za određenu odluku. Kakva bi ta odluka bila Narodne skupštine, o tome možemo samo da razmišljamo, da maštamo, ništa konkretno nemamo, ali na osnovu izveštaja koji smo do sada dobijali od strane pregovarača Vlade Srbije, Borislava Stefanovića na Odboru za KiM, mogli bi smo otprilike da naslutimo i obrise takve deklaracije. Ako je ono što je Borislav Stefanović dogovarao u razgovorima sa predstavnicima Prištine i što je zaključivao kao dogovore stav Vlade, onda Vlada treba da operacionalizuje te dogovore do kraja, da ih do kraja izvede, sprovede u delo. Ne kvalifikujem kakvi su to dogovori, za mene su katastrofalni i verovatno za većinu građana Srbiji koji su to pogledali, imali prilike da vide o čemu je tu reč i kuda sve to vodi, ali prosto pitanje ovde sledi – kakva je unutrašnja situacija u Vladi Srbije i zanima me posledično ko sve stoji iza Borislava Stefanovića i njegovih aktivnosti. Kada je doneta uredba o posebnom načinu obrade podataka sadržine matičnih knjiga za područje AP KiM, mene zanima kakav je stav bio pojedini resornih ministarstva? Naime, to pitanje smo već postavili prošli put, prošle nedelje. Na to pitanje do danas nismo dobili odgovor, a verujte mi i građani Srbije to vide i čuju, na to nije teško dati odgovor. Ne treba vam 15 dana da biste odgovorili na to pitanje. Tada vas nije bilo, predstavnika Vlade, danas vas tu ima i nema razloga da odmah ne dobijemo odgovor na konkretna pitanja. Ovde me zanima, od prisutnih resornih ministara, ovde jeSnežana Malović, koja je predstavnik Ministarstva za pravosuđe. Molim vas, kakav je stav vašeg ministarstva bio povodom ove uredbe? Da li ste imali izuzeto mišljenje i na koji način se to reflektovalo na donošenje uredbe? Znam da je uredba doneta na telefonskoj sednici Vlade. Da li postoji pisani trag o tome? Da li ga mi ikada možemo ovde videti?
Izvolite, gospođo Malović.
Vrlo jednostavno ću vam reći, u svoje lično ime, kakav je moj stav bio, s obzirom da je Ministarstvo pravde predlagač uredbe koju ste pomenuli. Prema tome, to dovoljno govori da sam bila za tu uredbu, i ne samo da sam bila, nego sam je i predložila. Prema tome, natpisi u novinama koji su se pojavili prosto nisu tačni.
Izvolite, gospodine Aligrudiću.
Dobro, naravno, sami ste pomenuli, informacije koje su doprle do javnosti bile su sasvim drugačije. Pošto, naravno, u našoj državi, u jednom, hajde da kažem, duhovitom smislu, nemojte da to shvatite doslovno, "i zidovi imaju uši", to što se svašta čuje, to se negde i od nekih izvora koji potiču iz vašeg ministarstva može potvrditi. Ali, dobro, vi možete jedno uraditi ili reći tada na internim sastancima, u telefonskim razgovorima i pre pripremljenog pisanog dokumenta, a drugo je ono što se na kraju formalno i pojavi pred Vladom. Pitanje iz ovoga koje proističe je vrlo jednostavno – zašto, na osnovu čega, na osnovu kojeg zakona ste vi predložili, a Vlada donela takvu uredbu? Čitam naslov te uredbe, objavljena je na sajtu Vlade Republike Srbije, kasnije u "Službenom glasniku". Šta sadrži ta uredba? To što je predmet regulisanja tom uredbom, to je nešto što je u pravnom sistemu Republike Srbije na takav način nemoguće. Naime, ta uredba, reguliše odnose. Ona ne služi u sprovođenju propisa. Njena suština, njen sadržaj je takav. Pogledajte same odredbe te uredbe. Ono što tamo piše je posledica realizacije sporazuma koji je Borislav Stefanović postigao u dogovoru sa Editom Tahiri. To je ono što vi pokušavate kroz uredbu sprovedete u delo. Ali, taj odnos koji je regulisan u toj uredbi nema osnova u matičnom zakonu. Nema ga, niti ga možete pronaći, sem da izmišljamo stvari, sem da natežemo nešto što se ne može nategnuti. Predmet ove uredbe je praktično zakonska regulativa i ona mora doći pred Narodnu skupštinu Republike Srbije, ako mislite da ijedan odnos drugačije regulišete od onoga kako je regulisan u osnovnom zakonu. Najlepše vas molim da mi odgovorite na pitanje- da li ste ovoga svesni, što sam vam odgovorio, i da li ste svesni da ovako postupanje, pogotovo ako za posledicu ima rastakanje teritorijalnog integriteta i teritorijalne celovitosti Srbije može da izazove i krivičnu odgovornost i za vas lično, za vreme, a i posle mandata koji vodite?
Izvolite, gospođo ministre.
Moram priznati da prvi deo vaše diskusije nisam razumela. Da li vi to hoćete da kažete i da mene uverite da nisam bila za nešto zašta jesam bila? Kao što sam vam rekla u odgovoru na vaše prvo pitanje, ne da sam bila, nego sam predložila. Odgovor – zašto je Ministarstvo pravde predložilo ovu uredbu, je zbog toga što je Ministarstvo pravde nadležno da primenjuje Zakon o zaštiti podataka o ličnosti, s obzirom da smo i bili predlagač Zakona o zaštiti podataka o ličnosti, koji je u Narodnoj skupštini usvojen 2008. godine. Pitali ste me – koji je pravni osnov za donošenje ove uredbe? Reći ću vam da je to član 13. Zakona o zaštiti podataka o ličnosti, čiji naslov glasi – Obrada od strane organa vlasti. Radi građana Srbije ću pročitati ceo član koji daje pravni osnov za donošenje ovakve uredbe – Organ vlasti obrađuje podatke bez pristanka lica ako je obrada neophodna radi obavljanja poslova iz svoje nadležnosti određenih zakonom ili drugim propisom u cilju ostvarivanja interesa nacionalne ili javne bezbednosti, odbrane zemlje, sprečavanja otkrivanja istrage i gonjenja za krivična dela ekonomskih i drugih finansijskih interesa države, zaštite zdravlja i morala, zaštite prava i slobode i drugog javnog interesa, a u drugim slučajevima na osnovu pismenog pristanka lica. Prema tome, pravni osnov za donošenje ove uredbe postoji. Vlada je ovu uredbu usvojila. Da li je ona ustavna ili ne, za to je jedino merodavan da kaže Ustavni sud Srbije.
Gospodine Aligrudiću, imate reč.
Prosto ste me častili sa ovim što ste ovo pročitali. Hvala vam puno. Pomogli ste mi, skratili vreme mog komentara od dva minuta, da ne moram to da čitam. U tekstu člana 13. zakona koji ste naveli nigde ne stoji izdaja zemlje i državnih interesa. Nigde ne piše tamo to. To je ono što ova uredba i one koje planirate da uradite čine. To je ono što vi radite. Ovo bez imalo uvijanja izgovaram, zato što sam uveren da je to tako, zato što to građani Srbije već znaju. Šta tamo piše? Šta može u članu 13. da piše, na osnovu čega ste vi doveli sebe do zaključka da imate pravo da sprovedete dogovor Borka Stefanovića i Edite Tahiri, koji je protivan interesima države Srbije i koji na inplicitno, na eksplicitan način priznaje suverena prava suverene nezavisne države Kosovo? Odakle vam ta ideja, i da vi meni pričate kako ste našli osnov u članu 13. zakona koji govori jednu potpunu tehničku stvar, kada je reč o primeni tog zakona na teritoriji Republike Srbije? Koje su to sada iznimne okolnosti koje se ovom uredbom regulišu da bi ste vi te iznimne okolnosti regulisali kao drugačiji odnos u tehnici sprovođenja? To je zakonska materija. Ali, vi ne smete da dođete s tim ovde i ne smete da dođete u Skupštinu Srbije sa potvrdom onoga što je Borislav Stefanović dogovorio, jer kao što kažete, navodno vi ste time priznali nezavisnost KiM. Vi priznajete nezavisnost KiM svakim svojim činom, svime što uradite. To što ste na početku rekli jeste, niste bili za ili ste bili protiv i kakvi su stavovi državnih sekretara pojedinih, to nek vam svima služi na čast. Na kraju, sve će izaći na videlo.
Narodni poslanik Boris Aleksić ima reč.
Hvala, gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, gospodine Cvetkoviću, zaista ne razumem zbog čega se vi pravite da niste čuli mog kolegu Vladu Jeremića, koji je pre dva dana došao sa KiM. Bio je u sastavu delegacije SRS koja je obilazila srpske barikade i Srbe na KiM i koji vam je saopštio da je Vlada Republike Srbije uvela sankcije Srbima na severu Kosova. Pitanje je vrlo jasno – zbog čega ste vi uveli sankcije Srbima na severu KiM? Zbog čega ste im uveli restrikcije struje, električne energije? Ti ljudi nekoliko dana, više puta u toku 24 sata nemaju električnu energiju. Vidimo da svi ostali delovi Republike Srbije imaju električnu energiju. Ko upravlja EPS? Vlada Republike Srbije. Zašto ukidate struju Srbima na KiM? Zbog čega ste im uveli PDV? Iz Američke ambasade su direktno tražili od vas da prestanete da finansirate Srbe na severu KiM i da izvršite ekonomski pritisak na njih, kako bi odustali od svoje borbe, kako bi odustali od svojih zahteva. Zbog čega sada to radite? To pitanje vam je postavio moj kolega Vladan Jeremić i vi morate da odgovorite na to. To je stvar od prvorazrednog nacionalnog interesa. Podsetiću vas, gospodine Cvetkoviću, vi na ovaj način izvršavate krivično delo iz člana 307. Krivičnog zakonika Republike Srbije, narušavanje teritorijalne celine. U vezi tog dela Krivični zakonik je veoma jasan jer su kažnjive i pripreme radnje, a to precizira član 320. Kaže sledeće - pripremne radnje se sastoje i u otklanjanju prepreka za izvršenje krivičnog dela kao i u drugim radnjama kojima se stvarju uslovi za neposredno izvršenje krivičnog dela. Vi ugrožavate teritorijalnu celinu Republike Srbije time što uvodite sankcije Srbima na severu KiM. Vi pomažete u izvršenju tog krivičnog dela i zaista mi se čudimo zbog čega državni tužilac nije pokrenuo krivični postupak protiv vas, protiv Borisa Tadića, protiv Borka Stefanovića i protiv ministra Bogdanovića, jer vi ste izvršili krivično delo iz člana 307. Krivičnog zakonika, narušavanjem teritorijalne celine. To je jedno od najtežih krivičnih dela i vi ćete morati, pre ili kasnije, krivično da odgovarate zbog toga. Nemojte da se pravite blesavi da ne čujete pitanje. Druga stvar, zbog čega Vlada Republike Srbije dovodi u smrtnu opasnost… (Predsednik: Znate šta, tako ipak ne možete da razgovarate sa premijerom. To je zaista jedan bezobrazluk i neću dozvoliti sigurno da vam se ponovi takav ispad i takva vrsta nekulture. Molim vas, ne možete reći premijeru to što ste rekli.) Gospođo predsednice, ja sam citirao član 307. Krivičnog zakonika. To je član…
A, osim toga, isteklo je vreme nemate više reč. Vi nemojte dobacivati. Izvolite, gospodine predsedniče.
Poštovani narodni poslaniče, saslušao sam mirno ono što ste vi rekli. Razumeo sam da vi tvrdite da je Vlada Republike Srbije uvela neke sankcije. Ja želim i vama i građanima da kažem da to nije tačno. Ne samo da Vlada Republike Srbije nije uvela sankcije, već ona svojim punim kapacitetom pomaže naših građanima koji žive tamo. Ona im pomaže kako direktno finansijski, tako i na svaki drugi način i naši ljudi su tamo kada je najteže i naši ljudi pokušavaju da, u uslovima koji postoje i u situaciji kada ta teritorija nije pod našom kontrolom nego pod protektoratom UN, da učinimo što je najbolje za te ljude tamo i mi ćemo to i dalje činiti. Prema tome, o bilo kakvim sankcijama ovde ne može biti nikakve reči.
Boris Aleksić ima reč.
Hvala, gospođo predsednice. Gospodine ministre nisam zadovoljan vašim odgovorom. Konkretno sam rekao šta je problem. Dakle, njima je uskraćena električna energija a građani Republike Srbije u drugim delovima Republike Srbije imaju električnu energiju. Dakle, ako nekom uskratite struju 12 sati na jednom delu teritorije Republike Srbije, a oni su spojeni na mrežu Elektroprivrede Srbije, kao što smo spojeni i mi u Beogradu, kao što su spojeni oni u Novom Sadu, onda nemate opravdanja za ovo što vi pričate da se to ne dešava. Znači, to je realnost. Oni dole nemaju električnu energiju i vi morate da dovedete u red Elektroprivredu Srbije i da uspostavite normalno snabdevanje električnom energijom Srba na KiM. Nemate sad prečeg zadatka, jer možete vi da izazovete dole humanitarnu katastrofu. Počeo sam da postavljam još jedno pitanje – zbog čega Vlada Republike Srbije dovodi u smrtnu opasnost građane Beograd, jer ne želi da razminira avio-bombu NATO-pakta koja se od 1999. godine nalazi na Zvezdari, ispod stambene zgrade, ispod kuća u kojima žive ljudi, gde se deca igraju? Ako to eksplodira, veliki broj ljudi može da pogine. Nekoliko puta sam to pitanje postavljao Draganu Šutanovcu. On mi je na kraju odgovorio da nije nadležan, od 2009. godine, a bio je do 2009. godine. Kaže da su neki drugi ljudi nadležni. Pazite, ovde ne govorimo o smešnim stvarima. Oni su rekli da Vlada Republike Srbije nema 250.000 evra da razminira tu avio-bombu NATO-pakta. Čekajte, duguje vam Mišković, Beko i drugi sponzori DS i SNS, pet milijardi evra neplaćenih doprinosa. Dajete 30 miliona evra seksualnim manjinama u Srbiji iz budžceta. Znaju građani o kome se radi, a nemate 250.000 evra da sačuvate živote građana Beograd. To, prosto, ne mogu da razumem. Šta radi onaj vaš Đilas, sem što priča gluposti, da Rusi ne znaju da grade Metro. Rusi imaju najbolji metro u svetu. To je pričao u američkoj ambasadi i to imate u depeši američke ambasade u Beogradu. Zato je zaključio sa Francuzima sporazum o izgradi metroa, sa Francuzima koji su bacali osiromašeni uranijum. Od posledica tog osiromašenog uranijuma stradaju nam deca i dan danas. Gde vam je, ministre zdravlja, strategija zaštite zdravlja od posledica NATO agresije iz 1999. godine? Zašto zeolit nije bačen na teren gde je bačen osiromašen uranijum? On apsorbuje do 80% osiromašenog uranijuma. Postojali su ti projekti, ali nisu realizovani. Zašto? Kulminacija posledica NATO agresija, 10 godina posle te agresije se desila.
Vreme. Reč ima premijer.
Želim da kažem da u vašim pitanjima vi polazite od nekih zaključaka koji navodi potpuno na situaciju koja je suprotna stvarnosti. Kada kažete zašto Vlada ne želi da razminira, neko sa strane ko sluša bi pomislio da ste se vi organizovali, krenuli da izvršite razminiravanje, i onda je Vlada stala ispred vas i rekla – stop, nemojte. To apsolutno nije tačno. Naravno, hoću isto da vam kažem da meni nije poznato da postoji takva velika opasnost. Ukoliko je to tačno, naći ćemo ta sredstava i razminiraćemo to. Svakako, optuživati vladu da je zaustavljala te koji su to hteli da reše, zaista je jedan neprimereni način, bar vama tako nešto ja ne bih rekao. Isto tako, kada se radi o električnoj energiji, naravno postoji elektroprivreda koja je zadužena da to snabdeva. Ukoliko postoje neke restrikcije, mora da postoji neki tehnički razlog. Vlada nikome nije dala nalog da uvodi bilo kakve sankcije ili da bilo kako drugačije tretira građane koji žive na Kosovu. Upravo suprotno, kao što sam rekao, Vlada u punom kapacitetu i na svaki mogući način pomaže tim ljudima.
Samo se prijavite, gospodine ministre. Ministar zdravlja. Izvolite.
Mene čudi da ste toliko neobavešteni, ali kao što i sami znate, postoji strategija koju sprovodi VMA i tiče se u više pravca ispitivanja, a pre svega, ispitivanja na deci, da li postoje posledice dejstva osiromašenog uranijuma. To radi dečiji kabinet VMA. U okviru Zavoda za preventivnu medicinsku zaštitu se rade kontrolni pregledi svih onih ljudi, tj. vojnika i rezervista i stanovništva koji su došli u dodir sa municijom sa osiromašenim uranijumom. Radi se jedna obimna studija o posttraumatskom stresnom sindromu od posledica bombardovanja. Prema tome, to postoji. Ako niste znali, sada vas obaveštavam. Hvala.
Narodni poslanik Boris Aleksić ima reč.
Hvala, gospođo predsednice. Gospodine ministre zdravlja, kao što znate, mi u SRS smo veoma dobro obavešteni, a između ostalog, čitamo i izjave NATO pilot a koji su učestvovali u agresiji na SRJ. Da ste čitali izveštaj španskog pilota Adolfa Luisa Delaosa, koji je pilotirao na avionu "F 18 super hornet" i učestvovao u agresiji, znali biste da oni nisu bacali samo osiromašeni uranijum, već da su bacale bojne hemijske otrove. Tako on navodi vrlo precizno u svojoj izjavi. Izgleda da vi niste o tome obavešteni. Takođe, oni su bacali supstance kojima se truju usevi po celoj teritoriji Republike Srbije. vama sam postavio konkretno pitanje – zašto ne postoji nacionalna strategija zaštite građana Republike Srbije od posledica NATO agresije? Ona je morala da dođe ovde u Narodnu skupštinu i da bude usvojena, kao i neke druge nacionalne strategije. Možda vi ne znate kakva je procedura u tom slučaju, kada su u pitanju nacionalne strategije. Amerikanci su trovali građane Republike Srbije, ne samo na KiM, već i u Beogradu, Novom Sadu. Zbog toga imamo porast malignih oboljenja, između ostalog. Amerika i dan danas ubija u Srbiji i ubijaće ko zna još koliko godina, dok joj se vi približavate. Oko električne energije. Činjenica je da Srbi na KiM nemaju električnu energiju i drago mi je da smo se napokon razumeli i da ste shvatili da morate da reagujete i da im obezbedite normalno snabdevanje električnom energijom. Kada je u pitanju neeksplodirana avio-bomba iz NATO agresije, obaveza Vlade Republike Srbije je da štiti živote građana Republike Srbije. Dakle, vaša je obaveza, na vama je inicijativa, vi ste izvršna vlast, vi morate da razminirate tu avio-bombu.
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, poštovani gospodine predsedniče Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministri, imao bih tri pitanja. Prvo pitanje je za gospodina Mirka Cvetkovića, predsednika Vlade – šta se dešava sa inicijativom za izgradnju auto-puta Pojate-Kruševac-Čačak? U kojoj je to fazi, dokle je to dospelo i kako se razvija taj projekat, veoma važan za građane Kruševca, Vrnjačke Banje, Trstenika, Kraljeva i Čačka? Drugo pitanje je za Vladu Republike Srbije. Ja sam više puta kontaktirao mnoge ministre zato jer me često kontaktiraju ratni vojni invalidi iz poslednjih ratova. Ljudi kažu – pošto je sada donet zakon o zapošljavanju invalida, mole da se nekako obezbedi prednost za te ljude prilikom zapošljavanja. Često me kontaktira Dejan Petković iz sela Dučovića kod Čačka, čovek ima suprugu, medicinsku sestru, nigde ne radi, izgubio je ruku na Košarama i zaista moli da mu se pomogne tako što će mu se dati posao, njemu ili supruzi, pogotovo što sada postoji mogućnost zapošljavanja invalida. Treće pitanje je za gospodina Cvetkovića – pitajte, molim vas, predstavnike SRS zašto nas tek posle 12 godina obaveštavaju da ta bomba stoji tu na Zvezdari? Bili su 1999. i 2000. godine u Vladi, zašto je nisu sklonili? Pitajte ih zašto nas tek posle 12 godina obaveštavaju da je Srbija bombardovana tim radio-aktivnim sredstvima? Zašto nam to nisu rekli 1999. godine? Kada su ih oni onako lepo pobedili, mogli su i da sklone tu bombu, za njih je isto važila ustavna obaveza, isto je važio Zakon o Vladi i da brinu o bezbednosti građana. Hvala.
Zahvaljujem. Izvolite, gospodine predsedniče.
U vezi ovog auto-puta. Kada je ova vlada formirana, postavljen je prioritet da se završi Koridor 10 u svim njegovim pravcima, od severa do juga i ovaj istočni krak do Bugarske. Mi smo taj deo u finansijskom smislu potpuno zatvorili kao konstrukciju. Određeni delovi su gotovi, drugi delovi su u radu tako da više nije potrebno da se bilo ko bavi tim putem, on će biti završen, pogotovo ovi delovi koji su u radu. Sredstva su obezbeđena i imao finansijera. Pred novu vladu koju treba da formiramo sledeće godine mi sada razmatramo pitanje šta je to od infrastrukture što bi trebalo da bude značajno i da se obezbede sredstva za finansiranje i počnu radovi i to je uglavnom upravo pravac koji ste vi pomenuli, ali ne samo on nego praktično ono što se kolokvijalno zove Koridor 11. Dakle, to je put od Beograda prema Preljini kroz Obrenovac, Ub, Lajkovac itd. i spona ovoga puta sa auto-putem Koridora br. 10 a to je upravo pravac Pojate-Kruševac-Čačak. Moram da kažem da su razgovori i za finansiranje ovoga puta takođe prilično odmakli. Jedan njihov deo će se finalizirati verovatno još za ove vlade, neki delovi će i početi da se grade. Ali, naravno, sledeća vlada će imati zadatak da to završi. Mi smo počeli neke deonice za koje su već ugovori potpisani, ali, u toku su pregovori sa velikim finansijerima kojima bi trebalo da se definitivno zatvori finansijska konstrukcija, pre svega ovog Koridora 11, a i ova prečna veza nam je od velikog prioriteta, tako da mislim da će to biti praktično prvi zadatak naše nove vlade sledeće godine.
Zahvaljujem. Dajem reč narodnoj poslanici, gospođi Zlati Đerić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavnici Vlade, poštovani gospodine premijeru, ispred poslaničke grupe Nove Srbije kandidujem sledeća pitanja, pre svega gospodinu premijeru i nadam se da će moći da odgovori, ne meni, nego javnosti Srbije. To je pitanje koje je vezano za zemljoradničke penzije koje smo više puta postavljali ovde i nismo dobili adekvatan odgovor. Naime, Vlada je dužna zemljoradnicima po osnovu penzija popriličnu svotu novca. Biću tako blaga. Zemljoradnici čekajući taj novac, očekuju da to, naravno, dođe u neke pripadajuće kamate, ali već četiri godine nekoliko puta je objavljivano da su te penzije isplaćene, da je to dugovanje prema zemljoradnicima izmireno. Međutim, to nije tačno, oni su i danas pozvali i zamolili da mi to pitamo. Evo, postavljam upravo to pitanje – kada oni mogu to da očekuju? Naravno, vi znate da u ovoj zemlji svako dugovanje pojedinca prema nekoj instituciji, prema državi, prema bilo kojoj obavezi raste sa kamatom, tako da i oni očekuju da ovo dugovanje u njihovom smeru bude sa pripadajućim kamatama. Drugo pitanje je za ministra prosvete, koji nije prisutan, ali mislim da bi i gospodin premijer mogao da odgovori. Da li se Vlada uspela izboriti sa sanacijom škola koje su stradale u zemljotresu u Kraljevu, obzirom da su do nedavno tamo bili skraćeni časovi, obzirom da ulazimo u zimu, obzirom da su škole počele da se snalaze tako da se obraćaju i pojedinačno. Ipak su to državne institucije od posebnog značaja i mislim da je prioritetno predvideti sredstva da se ta sanacija završi, pa nas interesuje koliko se do toga stiglo? Treće pitanje, gospodin Dulić nije prisutan, ali 1. novembra je jedan Kairo onako vrlo skromno obavestio građane Srbije da se čeka upotrebna dozvola da Vinča postane nuklearna deponija, pa nas zanima ko treba da da tu upotrebnu dozvolu? Ko je došao na tu fantastičnu ideju da u Srbiji nastane takva jedna deponija? Srbija će imati ozbiljne probleme sa takvom jednom deponijom. Koliko može javnost biti upoznata uopšte sa mogućim posledicama? Ne mislim da smo kao zemlja tehnički spremni za jedan takav iskorak, jednu takvu avanturu. Siromaštvo u kom smo se našli i kriza nisu izgovor, jer i najsiromašnije zemlje, ne EU, ne Evrope i ne svega, nisu prihvatile ovakvu ulogu, bez obzira u kakvom se siromaštvu nalazile. Hvala lepo.
Izvolite, gospodine Cvetkoviću.
Poštovana narodna poslanice, pokušaću da dam odgovore na neka od ovih pitanja, a neka će možda ostati da se daju pismeni odgovori. Kao što vam je poznato, nakon demokratskih promena od 2000. godine, Vlade koje su tada formirane, mislim pre svega na Vladu pokojnog Đinđića, i kasnije su se susrele sa vrlo značajnim dubiozama koje su nastale u prethodnom periodu. One su te dubioze morale da preuzmu na sebe, da ih razreše. Tu je bilo od stare devizne štednje, koja je praktično bila potrošena, pa do raznih obaveza penzionerima, zajam za preporod Srbije itd. Te su se obaveze rešavale na taj način što su one prenete u javni dug i onda je država preuzela obavezu da taj javni dug servisira. U okviru toga su vrlo značajna sredstva preostala da se vrate penzionerima, gde su bile dve grupe penzionera. Jedna grupa su regularni penzioneri, a druga grupa su zemljoradnički penzioneri, kako ih vi zovete. Pošto je iznos bio vrlo visok, koji je preuzet da se plati, država je bila slaba, onda je dogovoreno da se to isplaćuje u ratama, pri čemu su kasnije rate nosile i odgovarajuću kamatu, da ne bi bile inflaciono obezbeđene. Za ovih 10-ak godina razne vlade, od 2001. do danas, su jedan dobar broj tih dugovanja isplatile, deviznu štednju jedan značajan deo, mada nam je još uvek ostalo do 2016. godine da plaćamo približno oko 300 miliona evra godišnje. Što se tiče penzionera, do sada su isplaćeni praktično svi zaostaci kada se radi o redovnim penzionerima. Kada se radi o zemljoradnicima, pošto su njihove penzije srazmerno bile pojedinačno male, onda je napravljen manji broj rata, ali je u jednoj rati bilo više neisplaćenih mesečnih penzija i to je, takođe, isplaćeno, sa izuzetkom te velike rate koja im nije isplaćena. Ideja je svojevremeno bila da im se ona isplati pre dve godine, ali je naišla kriza i onda to nije bilo moguće. Ove godine smo to planirali i taj iznos će biti isplaćen u decembru mesecu, naravno, uvećan za kamatu, tako da će penzioneri zemljoradnici dobiti ta sredstva. Ovo je malo šira elaboracija, pošto sam odgovor na to pitanje već dao na ovoj sednici, a pošto ste ga ponovo postavili, pretpostavio sam da želite širu elaboraciju. Kada se radi o pitanju Kraljeva i zemljotresa u Kraljevu, mislim da nije preterano reći da je reakcija ove vlade i države u odnosu na to šta se desilo u Kraljevu bila verovatno reakcija koja je za primer u bilo kojim katastrofama koje su se desile u ovoj zemlji. Mi smo za samo godinu dana zbrinuli gotovo sve koji su ostali bez krova, iako je zemljotres bio izuzetno jak i sa pravom su se pojavili neki koji su bili oštećeni u zemljotresima pre 10-ak i 15 godina, pa još uvek su ostali nerešeni. U Kraljevu je napravljena jedna velika akcija solidarnosti, gde su i budžetska sredstva upotrebljavana, ali i lična. Da vas podsetim da su bili otvoreni i žiro-računi, bile su televizijske emisije na kojima smo pozivali građane. To je generisalo značajna sredstva i mi smo ta sredstva prevashodno upotrebili da bi građanima obezbedili krov nad glavom ili finansijskim sredstvima da mogu da kupe građevinske materijale. Isto tako, pokrenuli smo još neke zahteve vezano za dobijanje međunarodnih sredstava kada se radi o većim zgradama i isto tako budžetirali određena sredstva, a da se radi o oblastima koje su u ingerenciji države, kao što je školstvo, zdravstvo, itd. Ono što imam informaciju jeste da se radi na ovim školama, ali konkretno i detaljnije je bolje da vas o tome obavesti resorni ministar, pošto imam samo uvida u globalnu sliku. Što se tiče nuklearne deponije, o tome nemam informacije i to ćete, takođe, biti obavešteni pismenim putem.
Gospođa Zlata Đerić ima reč.
Zahvaljujem se na iscrpnom odgovoru. Što se tiče zemljoradničkih penzija, shvatam da je to nasleđena obaveza, ali javnost Srbije mora da zna da su to, onako kako ste rekli, najniže penzije i to su ljudi koji su svoje penzije uplaćivali sami, uz svoj teški rad. Sada kada ih očekuje i kada imaju pravo na ono što im po zakonu pripada i po radnom pravu, oni su obično u vrlo teškom zdravstvenom stanju, tako da vas i u ime njih molim da sa ovim delom dugovanja prema njima požurite kao Vlada, jer evo četiri godine, a oni još uvek to dugovanje nisu dobili. Međutim, što se tiče škola u Kraljevu, zaista me interesuje da li ste u ovoj godini, u ovom budžetu koji će uskoro biti pred poslanicima, da li su sva sredstva opredeljena, predviđena, isplanirana, jer škole ne treba da čekaju, da ne bi bili u situaciji da nam se pojedinačno javljaju tražeći pomoć oko sanacije posledica zemljotresa?
Izvolite, gospodine ministre.
Koleginice Đerić, izvinjavam se što sam trenutno bio van, tako da nisam čuo u potpunosti vaše pitanje, a koliko razumem odnosi se na stanje škola u Kraljevu. Kao Vlada Republike Srbije, preko resornog ministarstva, a i uz pomoć privrede Srbije, škole smo doveli u situaciju da rade i da đaci pohađaju one škole u kojima su i bili pre nego što se desio zemljotres 3. novembra prošle godine. Imamo nerešeno pitanje u nekoliko školskih objekata. Moram vam reći da sam kao ministar govorio tada, što je činjenica, da je potrebno da još ulažemo u te škole i obećao sam da, ako budemo u situaciji da realizujemo jedan kredit Evropske investicione banke, da očekujemo da će deo tih sredstava biti utrošen i na unapređenje stanja škola u Kraljevu. Zašto kažem deo tih sredstava? Zato što ćemo raspisati javni poziv, konkurs i primenjivati sve one uslove koje zakon predviđa. Kolega Đerić, kao potpredsednik Vlade koji je zadužen za razgovore sa finansijskim institucijama, i ja kao resorni ministar, imamo već sada informaciju da ćemo polovinu sredstava trošiti, reč je o sumi, kako sada stoje stvari, od 13 miliona evra i mi bi ta sredstva, to je naša namera u odnosu na dokumentaciju koja nam je pristigla, da raspišemo već javni poziv i da tu nađu svoje mesto i škole iz Kraljeva, a da se istovremeno obratimo svim lokalnim samoupravama u Srbiji da nam dostave podatke, ukoliko to već nisu učinili, da li postoji potreba za ulaganjem u infrastrukturu škola, da bi zajedno sa konsultantom koga je izabrala Evropska investiciona banka i koji radi već nekoliko meseci, napravili, u odnosu na stanje infrastrukture u oblasti obrazovanja u Srbiji, kriterijume, da bi ostatak novca, otprilike u istom iznosu, opet na osnovu javnog poziva podelili. Znači, planirano je da oko 27 miliona evra se utroši za te potrebe. Namera je da se taj posao završi, recimo, do juna iduće godine. Govorim recimo iz razloga što ne mogu vremenski da ograničim dužinu trajanja izrade tih kriterijuma. U svakom slučaju, sve te novce koji će biti deo tih kredita imamo nameru da utrošimo u infrastrukturu i da unapredimo stanje škola, bilo da je reč o krovu, bilo da je reč o higijeni, bilo da je reč o energetskoj efikasnosti, bilo da je reč o unutrašnjosti škola, možda malim sportskim halama ili slično. Poenta je da sa što manje novca postignemo što veći efekat. Inače, mi smo tokom mandata ove vlade uspeli da ipak škole u Kraljevu, i to za vreme koje je bilo limitirano početkom nove školske godine, znate da nismo uspeli sve da dovedemo u željeno stanje iz razloga što se dešavalo da se na pojedinim tenderima ne javi niko da uradi, ali smo uspeli ne samo da to pitanje rešimo objektivno, nego smo za ove tri i nešto godine preko 850 objekata obnovili. Vrednost uloženih sredstava za svaki od tih objekata je preko tri miliona dinara. Uspećemo, praktično do maja ove godine da završimo ciklus sa nekih 28 novih škola, od kojih će oko dvadesetak biti potpuno novo. Ove su renovirane i dovedene su u stanje kao da su nove. Znači, pokušali smo sa onim sredstvima koja smo imali na raspolaganju da napravimo jedan efekat za obrazovanje. Odmah da kažem, mislim da je to nedovoljno zato što Srbija treba sistematski da ulaže u razvoj obrazovanja, ne samo kroz stručno usavršavanje, ne samo kroz onaj deo koji se odnosi na nastavni plan i program, udžbenike i ostalo, nego i ulaganje u infrastrukturu. Ako mi imamo preko dve i po hiljade objekata u koje godinama, decenijama nismo ulagali, ako imamo situaciju da je preko 500 objekata koji su stariji od devedeset godina, onda možete misliti u kakvom su stanju pojedine škole. Zahvaljujući ljudima koji rade i njihovoj brizi o tim školama, one izgledaju mnogo bolje nego što bi se mogao izvesti zaključak u odnosu na njihovu starost. Nesporno je da moramo u jednom dužem vremenskom periodu, nezavisno od sastava bilo koje Vlade, da ulažemo u obrazovanje, infrastrukturu, da bi stanje u školama bilo primereno onome što želimo da dobijemo kao rezultat vezano za obrazovni sistem i budućnost Srbije, jer bez obrazovanja nema budućnosti. Hvala.
Izvolite gospođo Đerić.
Zahvaljujem se na iscrpnom odgovoru. Pretpostavljam da ovo što ste sada rekli znači da će i osnovna škola "Dimitrije Tucović" koja se nalazi u centru Kraljeva i koja je najviše postradala u zemljotresu na ovaj način napokon doći i do fiskulturne sale koju zaslužuju. Što se tiče Vinče, zaista očekujem jedan iscrpan odgovor, mislim da javnost Srbije zaista očekuje jedan iscrpan odgovor što se tiče tog pitanja. Hvala lepo.
Narodni poslanik Dejan Mirović ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, moje pitanje bilo je upućeno premijeru koji je ujedno i ministar finansija. Nažalost, on nije tu, verovatno ima preča posla, zbog struje ili nečega ne znam. Moje pitanje bilo je upućeno njemu kao doktoru ekonomskih nauka, kao ministru finansija i kao premijeru i tiče se konkretnog ekonomskog pokazatelja. Da li postoji "kost benefit" analiza u vezi tzv. puta ka EU? Konkretno, šta mi dobijamo od kandidature za EU? Smatramo i proučavali smo sve ekonomske pokazatelje, ne ove propagandne i besmislene, da li nešto dobijamo od te kandidature. Došli smo upravo preko podataka koje službenici Vlade, konkretno gospodin Ognjen Mirić koji je nadležan za IPA fondove koji se u našoj javnosti predstavljaju kao neki spasonosni fondovi i kao nešto što će se povećati posle dobijanja te famozne kandidature, došli smo do njegovog priznanja da dobijanje kandidature ništa neće promeniti u IPA fondovima, ostaće sve na istom, tako da ne vidimo razlog zašto je tolika euforija u političkom, ekonomskom i u pravnom smislu prisutna kod dobijanja kandidature. Takođe nam nije jasno kako je moguće da u trenutku kada pare idu iz Srbije ka EU uvećem obimu kao obrnuto, da se toliko insistira na nečemu što je u ekonomskom smislu potpuno nedokazivo kao nešto što je dobro za Republiku Srbiju. Daćemo vam još jedan primer, žao nam je ponovo što gospodin ministar finansija, premijer nije tu, a to je susedna Republika Makedonija. Ona je, kao što znate, 2005. godine dobila kandidaturu bez otpočinjanja pregovora i tu kandidaturu je pripremila još više nego Srbija. Akcioni plan za usklađivanje zakonodavstva Republike Makedonije donet je još 2001. godine i mnogo je više urađeno u tom pravnom smislu u toj susednoj zemlji, ali, gle čuda, tamo su manje plate nego u Republici Srbiji iako oni imaju kandidaturu već skoro šest godina. Nije nam jasno sa ekonomskog, sa pravnog, a i sa političkog aspekta, jer ta EU faktički otima 15% naše teritorije, ali zašto sada imamo jednu vrstu euforije da se mora po svaku cenu dobiti kandidatura koja nam faktički ništa ne donosi u ekonomskom smislu? Štaviše, mi smatramo, i nismo jedina stranka u Republici Srbiji koja je apsolutno protiv EU, ne samo zbog toga što nam oni otimaju 15% teritorije, nego zato što je, pokazali smo i u prethodnom izlaganju, štetno u ekonomskom smislu. Moje konkretno pitanje za dr ekonomskih nauka, za ministra finansija i za premijera Vlade Republike Srbije – da li postoji "kost benefit" analiza, da li postoji i jedan ekonomski argument koji nam govori da treba da sledimo tu besmislenu dogmu da EU nema alternativu.
Odgovor o tome ćete dobiti u pismenoj formi, pošto isključivo pitate gospodina premijera. Dakle, da li postoji "kost benefit" analiza o značaju pridruživanja EU i sticanju statusa kandidata? Odgovoriće premijer. Izvolite.
Pitanje da li EU nema alternativu, niko ne misli da nema. Ono što mi mislimo jeste da nema bolju alternativu. Mi imamo alternativu koja je bila pokazana pre dvadesetak godina i naravno da takva alternativa i sada postoji. Ono što je činjenica jeste da su za razliku od nekih drugih zemalja zemlje EU relativno male i nijedna od njih, bez obzira na nivo razvijenosti, ne može da računa da može da opstane sa lokalnim tržištima. Zbog toga EU, čak i najveće zemlje, tipa Nemačke, Engleske, Francuske, itd. uvidele su da je za njih bolje da se udruže i EU, kao što znate, je inicijalno nastala kao zajednica koja se odnosila na ekonomiju, a naknadno se pokazalo da to nije dovoljno i da se ide u pravcu stvaranja jedne političke unije. U tom smislu, ako mislite da je Srbija pojedinačno kao država, da je to njena alternativa, prosto vas ubeđujem da tu duboko grešite i da je nemoguće da zemlja sa sedam i po miliona stanovnika ili nešto malo manje bude introvertna, da bude oslonjena na samu sebe i da na taj način obezbedi bolji život i standard građana. Zbog toga kažem – EU ima alternativu, ali EU jeste najbolja alternativa za Srbiju i za njenu budućnost.
Zahvaljujem predsedniče. Gospodin Dejan Mirović ima reč.
Mislim da se nismo razumeli, niste bili tu. Moje pitanje bilo je vrlo konkretno. Pitao sam vas, ponovo ponavljam, kao doktora ekonomskih nauka, kao ministra finansija, kao premijera. Pitao sam vas za "kost benefit" analizu, da li nam više šteti ili koristi da se tako bezglavo i na jedan neekonomski način po svaku cenu trudimo i na štetu naših ekonomskih interesa da stupimo u EU, tačnije da se tako odričemo dela naših nacionalnih interesa zbog nekakve kandidature koja nije donela ništa? Dao sam vam konkretan primer, to je Republika Makedonija, o životnom standardu u ekonomskom smislu toj zemlji koja već šest godina ima kandidaturu, posle šest godina kandidature nema veću prosečnu platu od Republike Srbije, čak naprotiv. Što se tiče toga što je bilo pre 20 godina, stvarno nisam shvatio šta ste hteli da kažete. Pitao sam vas nešto za budućnost. Možemo sada da pričamo o istoriji, o raznim stvarima, šta je bilo pre 20, 50, 100 godina, ali to nije tema. Ovde je tema budućnost naše zemlje i budućnost u kojoj treba da se ukrste argumenti vas koji ste za EU bez alternative i nas koji smatramo da postoji jedna alternativa, a ne ono što vi kažete da samo izolacija i tako neke fraze, već smatramo da Republika Srbija treba da pristupi carinskom savezu sa Ruskom Federacijom i ostalim zemljama koje to čine. Tu vam dajem primer da imamo alternativu. Sa druge strane, vi sigurno kao čovek koji vodi ovu vladu koja je okrenuta ka tzv. evropskim integracijama znate da po članu 28. Ugovora o funkcionisanju EU, tj. dela Lisabonskog ugovora kada i ako EU primi Republiku Srbiju prestaće da važi ugovor o slobodnoj trgovini sa Ruskom Federacijom. Ne možete biti istovremeno član dve carinske unije, u tome je cela problematika. Molim vas da mi konkretno odgovorite bez nekih istorijskih vraćanja, 50, 100 godina i slično.
Izvolite gospodine. Gospodin premijer ima reč.
Naravno da se slažem sa vama da nije dobro da se bezglavo i na neekonomski način uključujemo u EU. Ova vlada upravo to i ne čini. Ona to čini sa vrlo dubokim promišljanjem i upravo na ekonomski način. Ukoliko želite da se otvori polemika na temu šta je za državu Srbiju u ekonomskom smislu isplativije i da se pogleda kakve imamo performanse trgovine, gde smo najviše upućeni, gde nismo, itd, naravno da je to moguće, ali mislim da ovo jeste zapravo, odnosno da kažem, ova sesija se odnosi na pitanja i na odgovore i nema mogućnosti da se otvori akademska rasprava. Ako budete vi otvorili recimo neki Okrugli sto ili nešto, sa zadovoljstvom ću doći i izneti argumente i cifre zašto mislim da ova alternativa jeste najbolja za Srbiju. Naravno Srbija razmatra i ove druge zemlje. Vi znate da mi baš upravo sa tom Ruskom Federacijom, sa Belorusijom, sa Kazahstanom, pa i sa mnogim drugim zemljama imamo sporazume o slobodnoj trgovini i mi to pokušavamo da iskoristimo upravo na dobrobit građana ove zemlje. Takođe, nisu bez značaja i druge velike zemlje, tako da mi zapravo vodimo jednu, po meni, upravo mudru, a ne bezglavu politiku kako ste je vi nazvali. Mislim da je to način na koji ćemo u narednom periodu obezbediti građanima bolji život nego što ga na žalost imaju sada.
Narodni poslanik Dejan Mirović.
Izvinite, vi ste premijer Vlade Republike Srbije. Ja sam predstavnik opozicione partije. Ovo nije neka akademska rasprava, već se radi o najvažnijem pitanju koje upravo vlast i vi kao simbol te vlasti naturili da je ovde najvažnije da li ćemo dobiti kandidaturu ili ne. Smatram da je jednostavno, ako postoji tema na temama u Republici Srbiji onda je to. Znači, da li je taj tzv. put bez alternative ka EU isplativ u ekonomskom smislu? Ne vidim šta je tu apstraktno ili nije konkretno. Radi se jednostavno o temi koja zabrinjava sve naše građane, i ja tvrdim i SRS, mi svi zajedno tvrdimo da je jednostavno EU loša u ekonomskom smislu za naše građane. Čak šta više to je katastrofa. Daću vam hiljadu primera da je to i sa ekonomske i sa političke i sa pravne i sa kako god hoćete loše za Srbiju. Ne samo zato što nam otimaju 15% teritorije i zato što pucaju na naše ljude dole, nego jednostavno evo vam primer konkretan prelazni trgovinski sporazum svake godine, i vi to sigurno znate nam izbija iz budžeta 130 miliona evra zbog smanjivanja carina za uvoz robe iz EU. Drugi primer. Imate spoljno-trgovinski deficit koji se pre svega generiše u razmeni sa EU, koja je negde oko 60% i koji je već ove godine došao do cifre 4,7 milijardi evra. Znači mi svake godine transferišemo negde preko dve milijarde evra EU. Potpuno jedna situacija da jedna siromašna zemlja, tu se slažemo, koja je u tranziciji, koja ima 7,5 miliona stanovnika pomaže socijalni mir u Austriji, pomaže socijalni mir u Nemačkoj. Austrijske firme dobijaju da rad most na Beški, dobijaju most na Adi i to su činjenice, dok naša građevina propada, dok se javne nabavke upravo preko podzakonskog akta, koji je donela vaša Vlada 2009. godine usmeravaju ka firmama iz EU. To je izvor korupcije. Korupcije koju podstiče EU. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Milan Nikolić.
Da nastavim, da iskoristim prisustvo predsednika Vlade i ministra poljoprivrede i da postavim nekoliko pitanja, koja tište moje sugrađane. Pošto sam iz područja Arilja, znači neizbežna je tema maline. Samo da podsetim da je u prvih devet meseci izvezeno oko 110 miliona evra maline tako da značaj tog proizvoda ne bih hteo dalje da komentarišem. Građane ne samo Arilja nego i okoline interesuje sledeće. Osvrnuću se na događaje koji su bili u prethodnom periodu i da vidimo šta nas očekuje u narednom periodu kad je u pitanju taj proizvod. Znamo svi da su početkom avgusta zbog nezadovoljstva sa cenom, a cena na nivou Srbije se kreće 80 do 95 dinara, odnosno prosečna cena je negde oko 80 dinara. U odnosu na prošlu godinu kada je bila 146 zvanično prosečna cena, to je dosta manje. Bili su protesti početkom avgusta. Tražena je veća cena. Bili su krvavi protesti u Arilju gde su bili krvavi i proizvođači i pripadnici milicije, a i milicioneri u uniformi su takođe proizvođači malina i bilo je komentara, i mi vas podržavamo ali moramo da radimo svoj posao za koji smo dobili naredbu. Ti protesti su smireni obećanjima da otkupljivači mogu aplicirati kod Fonda za razvoj da dobiju kredite, i ako iskoriste te kredite da doplate po 10 dinara odnosno da se formira cena od 100 dinara. To je smirilo proteste. Međutim mala je vajda od toga što predloženo, jer otkupljivači, mali broj njih je aplicirao a još manje dobio kredite. Da li će isplatiti 100 dinara ili neće to ćemo videti. Šta da radimo sa onima koji plaćaju 70 ili 80 dinara. Prvo što je proizvođač sa malom cenom doveden u tu poziciju, sad dovodimo u poziciju otkupljivače koji su neophodni na tržištu jer nisu isti oni koji su platili otkupljivači 70 dinara ili oni koji treba da plate 100 dinara. To su bili protesti u avgustu. Posle toga smo imali proteste u septembru koji su bili u Kosjeriću, Bajinoj Bašti i Novoj Varoši. Primljeni su vođe protesta u Vladu. Bili su oni ispred Vlade. Primio ih je ministar Dačić. Iz tog razgovora je obećano da će u roku od 15 dana ministar Dačić upoznati Vladu i da će Vlada izaći sa predlogom i stavom po njihovom zahtevu. Meni smeta što nemamo državu i ne znam da li vama smeta što vođstvo tih protesta koristi tu poziciju, formira političku stranku, a i bili su u Briselu tražeći pomoć. Ne znam da li će njima Brisel da reši pitanje cene maline ili to treba da reši država, odnosno naša Vlada. To su dva pitanja, oni su tražili subvencije, da se formira cena, da doplata bude dvadeset dinara, da bude završna cena 126 dinara. Molim da mi se odgovori na ova dva pitanja.
Ministar Dušan Petrović ima reč.
Da se podsetimo i javnost koja nije upoznata, veći broj građana kojima to nije naravno koja je u fokusu, a oko svega što se dešavalo. Dakle, u avgustu mesecu je napravljen sporazum i taj sporazum se poštuje, od početka do kraja. Bili su predstavnici, jako se dobro sećam 15 ili 20 hladnjača iz Arilja, svi oni su dali svoju saglasnost da će ili u isplati ili u obračunima, što je češći slučaj kod ove vrste posla prema proizvođačima malina podići cenu za deset dinara kada budu dobili novac od Fonda za razvoj. Sa druge strane bili su predstavnici proizvođača, to je udruženje Vilamet iz Arilja i oni su se svi saglasili na sastanku u Vladi koji je bio i tako su protesti završeni. Saglasio se jedan od kasnijih vođa protesta koji je potpuno jasno rekao, neću sad da mu pominjem ime da ga ne reklamiram, reklamira se on sam na drugoj strani. On se popišmanio i počeo da se bavi politikom, ali ovo je slobodna zemlja i to je dokaz da mu maline nisu bile osnovna tema, nego politička karijera, pa evo sad je na sasvim drugačiji način postavio stvari. U Fondu za razvoj će i na sednici koja bi trebalo da bude za nekoliko dana, takođe biti određen broj zahteva za dodeljivanje kredita baš na osnovu ovog sporazuma. Odgovoriću vam šta mislim da bi bilo dobro da bude odluka Upravnog odbora Fonda za razvoj ali najmanje četiri hladnjače od kojih je jedna, dve u stvari su vrlo velike su dobili krediti iz Fonda za razvoj i oni su već napravili obračune u kojima su cenu povećali za 10 dinara. Sve vreme dok su ti protesti, govorim o avgustovskim protestima, trajali Ministarstvo poljoprivrede je imalo potpuno jasnu poziciju da nismo mi u pregovorima ni sa vlasnicima hladnjača, ni sa proizvođačima malina, već činimo sve što je u našoj moći da oni između sebe naprave dogovor. Taj dogovor je tada postignut ovako kao je to rečeno. Mislim da bi bilo vrlo dobro i tehnički opravdano da svi ovo koji su sada aplicirali kod Fonda za razvoj prvo podignu cene pa da onda dobiju kredite, odnosno da naprave nove obračune, jer to je u redu i to je fer. Fond za razvoj je pokazao da je potpuno spreman da uradi sve ono što je u skladu sa dogovorom. Dakle, da onima koji su te kredite tražili, a naravno ispunjavaju uslove, ne može Upravni odbor Fonda za razvoj donositi odluke koje su protivno statutu Fonda za razvoj. Dakle, to nikada nije bila tema da o tome razgovaramo. Svi oni koji ispunjavaju uslove traženovac ukoliko ispune svoj deo dogovora, govorim o hladnjačama, da naprave nov obračun i da taj obračun za 10 dinara bude veći nego što je dotadašnji odnosno dosadašnje. Mislim da neće biti nikakvog problema da dobiju novac. Kasnije, kao što rekoh, mogu da zaključim da je sve postalo više mnogo politika nego ekonomija. Imamo jednu novu stranku i ta stranka će, pretpostavljam, se oprobati na sledećim izborima. Mislim da vesti koje dobijamo o tome kako se dešavaju u različiti sastanci oko ove teme ukazuju da oni nisu na dobrom putu, ali to sada prosto nije naša tema. Ono što želim da kažem kao odgovor na ovo pitanje i to da obavestim javnost o tome, svakodnevno u Ministarstvupoljoprivrede se održavaju sastanci sa različitim udruženjima proizvođača malina. Dakle, ovo nije figurativno, bukvalno svakoga dana ljudi koji su u Ministarstvu poljoprivrede zaduženi za ovu stvar, održavaju sastanke. Vode se vrlo ozbiljne tehničke diskusije o tome kako da skupimo sve potrebne elemente da bismo napravili jednu potpunu novu politiku. Dakle, ne pravimo mi novu politiku u odnosu na 2011. i 2010. godinu, nikada ta politika što se malina tiče nije bila napravljena. Sada pokušavamo da je napravimo, verujem da ćemo uspeti i to tako što razgovaramo sa svim zainteresovanim stranama. Dakle, ceo oktobar smo razgovarali, ceo septembar smo razgovarali da bi smo imali spremnu politiku za 2012. godinu. U tu politiku je uključeno i kako ćemo da obezbedimo đubrivo za proizvođače malina sada kadaje u ovom trenutku već ta stvar aktuelna, ali isto tako će biti aktuelna i u januaru mesecu, da im po što povoljnijim uslovima obezbedimo da smanje svoje troškove. Kada smanje svoje troškove više će da zarađuju. Sa druge strane, hoćemo da vidimo šta je to neophodno hladnjičarima, jer oni, takođe, imaju svoje ekonomske probleme i imaju visoke kamate. Neki od njih nisu dobro trgovali prošle godine. Nisu prodali malinu kada je bila 2,7 evra u izvozu, čekali su da cena bude preko tri evra. Cena je, nažalost, otišla ispod dva evra, bila je 1,7. Napravili su velike poslovne promašaje, a sve je to život. Sve je to život i mi pokušavamo svakome da pomognemo u okviru kapaciteta i mogućnosti koje imamo. Verujem da ćemo naći dobra rešenja. Dakle, radimo na tome svakoga dana.Svako ko se bavi proizvodnjom malina ima potpuno obaveštenje o tome preko svojih predstavnika, ovi ljudi koji su udruženi, ne samo iz Arilja, već iz Kosjerića, ljudi iz Nove Varoši iz Priboja,Ivanjice, Lučana, izvinjavam se onima kojima nisam pomenuo. Dakle, nema nijednog, jedinog mesta na teritoriji Republike Srbije a da sa predstavnicima proizvođača malina, ne da nismo razgovarali, nego razgovaramo i dan danas i pokušavamo da nađemo najbolja rešenja, utvrđujući to što je proizvodnje i pronalazeći u okviru sposobnosti kapaciteta koja država ima za njih najbolja rešenja. Verujem da je ovo što se desilo ovog leta i ove jesenji poslednji put. Poslednji put da se ovakve stvari, kada je ne samo malina u pitanju, nego hoćemo da napravimo jednu politiku za voćarstvo generalno, a evo ako je malina bila okidač da onda i drugi voćari imaju jedan potpuno predvidljiv proces. Zbog toga veoma mnogo se bavimo sa proizvođačima sokova, sa konditorskom industrijom, jer su to veliki potrošači voća u našoj zemlji. Sagledavamo sve potrebe koje imaju vlasnici hladnjača i oni koji bi to hteli da postanu, da vidimo kako da obezbedimo povoljne kredite, da bi mogli da unaprede svoje hladnjače, jer to je na koristi i proizvođača voća, takođe. Želim da vas obavestim da robne rezerve nisu ono što su bile nekad. Robne rezerve više nemaju dugova, tako da će robne rezerve postati jedan vrlo važan dokument u sprovođenju državne politike. Generalno, kada je poljoprivreda u pitanju, posebno kada je voćarstvo u pitanju, više se ovakve stvari neće ponavljati, nego ćemo pokušati da ljudima stvorimo što predvidivije okolnosti i mogućnosti za voćne zasade koje sada imaju, ali isto tako spremamo, a krećemo sada u Vladi debatu o budžetu. Spremamo vrlo ozbiljne planove za razvoj voćarstva. To je jedan od najvećih resursa koja Srbija ima, klimu koju imamo, stanje zemljišta koje imamo. Imamo dovoljno vode. Mi na proizvodnji voća možemo da zaradimo veoma veliki novac. Veliki broj naših gazdinstava može da ostvari veliki prihod, jer ova prosečna površina poseda koja je negde između dva i tri hektara je adekvatna da bi smo mogli ljudima da omogućimo da veoma mnogo u proizvodnji voća zarađuju.
Reč ima narodni poslanik Milan Nikolić.
Neću da se bavim politikom, politika je po strani, mene samo interesuju šta moji sugrađani, proizvođači maline mogu očekivati, koju cenu za prošlu godinu, a šta ih može očekivati u narednom periodu. To što kažete da sada treba rešavati, to je bila priča i pre dve godine, da u decembru i januaru moramo znati šta ćemo raditi u narednoj sezoni. Sledeće što bih želeo da postavim kao pitanje, napominjete da ćete videti oko veštačkog đubriva, baš mi to odgovara da postavim sledeće pitanje, postavio sam ga i pismeno još u junu mesecu prošle godine, a na osnovu uredbe Vlade za subvencionisano veštačko đubrivo, gde ste u 2010. godini planirali 210 hiljada tona da subvencionišete i to 10 hiljada po toni, odnosno deset dinara po kilogramu. Moje pitanje prema vama je bilo za zlatiborski okrug po toj uredbi, gde su fizička lica, odnosno gazdinstva mogla da koriste najmanje 20, a najviše 150 tona, zadruge 1000 tona, instituti itd, ko je to koristio u zlatiborskom okrugu. Od vas sam 23. juna dobio odgovor da pretragom preko berze, jer je to išlo preko berze, u zlatiborskom okrugu niko nije koristio subvencionisano đubrivo. To je 12 – 13 opština zlatiborskog okruga. Pošto sam sa tog prostora i znam šta se događa, nisam stao na tome, ali sam preko Odbora za poljoprivredu juče dobio takođe od vas odgovor da je u 2010. godini, u istoj godinu za koji sam dobio odgovor da nije korišćeno, da su podneta 32 zahteva i da je zlatiborski okrug koristio za prolećnu setvu 9.900 tona veštačkog đubriva. U tabeli stoji da je subvencija bila 16.600 dinara po toni, odnosno 16,6 dinara po kilogramu. To su koristila 39 korisnika sa područja opštine Arilje. Tri korisnika su sa prostora Uvac, Novo Jasenovo, Zlatiborska Borja itd. i na ariljske okruge je otpalo 7.000 tona. Da li znate kolika je to količina? To su koristile tri zadruge po 1.000 tona. Od te tri za jednu prvi put čujem, a ostalo su fizička lica, odnosno gazdinstva koja su koristili svi po 150 tona. Za tih 7.000 tona država je izdvojila po ovim cenama 16 dinara, ako prevedemo. Nekih 104 miliona dinara da prevedemo u evre, to je milion evra. Mislim da ni jedan moj sugrađanin proizvođač malina ili nekog drugog proizvoda nije ni džak tog đubriva zakopao u zemlju. To je, gospodo, 350 šlepera. To nema gde da se parkira. Molim da mi odgovorite imate li kontrolu oko korišćenja tih sredstava subvencija.
Gospodine ministre, izvolite.
Znate da se te mere više ne primenjuju i da cele ove godine nije bilo subvencija mineralnog đubriva. Kontrola iz ove perspektive nije moguća u svakom slučaju. Mi smo određene elemente politike promenili. Mislim da uspostavljamo jednu ravnotežu koja se temelji na mogućnosti na koje budžet ima. Naravno, govorim o budžetu za ovu godinu. Taj budžet je usvojen pre nego što je bila rekonstrukcija Vlade. Ono što su mogle da budu modifikacije tog budžeta u smislu i u duhu potreba koje su se pojavile i u pogledu izmena cena i u pogledu različitih uslova, vezani za poljoprivrednu proizvodnju su urađene. Mislim da smo na najproduktivniji način u zadatim okolnostima novac upotrebili. Imaćemo ozbiljnu debatu i u Vladi i posle ovde u parlamentu oko toga kako će da izgleda agrarna politika u 2012. godini. Ali, sa stanovišta svih građana, mislim da smo očigledno uspeli da napravimo nekoliko važnih stvari, a to je da pre svega imamo potpunu stabilnost u snabdevanju tržišta, što je naravno, pre svega, posledica izbalansirane poljoprivredne proizvodnje i reagovanja države u onim tačkama i u onim segmentima gde je moglo da dođe do destabilizacije. Dakle, pre svega imamo potpuno stabilno snabdevanje. Sa druge strane, kao što možete da vidite iz meseca u mesec dolazi do dobrog pravca kretanja cena osnovnih životnih namirnica i mislim da smo ušli u jedan sasvim dobar kolosek. Građani Srbije, to sad mogu da kažem, u 2012. godini mogu da očekuju da ćemo imati nastavak ove stabilnosti u snabdevanju, a da nećemo više biti žrtve stresa kada uđemo u prodavnicu ujutru, ili otvorimo novine, da će cene nastaviti da se kreću u ovom pravcu. Dakle, imaćemo vrlo značajne predloge i očekujem da ćemo i pred parlament ovde izaći sa jednom zaokruženom agrarnom politikom vrlo brzo.
Narodni poslanik Milan Nikolić ima reč.
Pitao sam vas za subvencije koje su korišćene u 2010. godini i izneo sam sve ovo šta se događalo. Za 2011. godinu, sad biste rekli da toga nije bilo. Samo, kako je bilo moguće da se predvidi u 2010. godini da gazdinstvo koje znamo kako može da se registruje, da može da koristi 150 tona? To na prostorima Zlatiborskog okruga ne treba ni jedno domaćinstvo. Maksimalno možda treba 10 tona. Postavlja se pitanje – gde su otišle subvencije? Srpska radikalna strankase zalaže za subvencije u poljoprivredi i da se povećaju, ovo što je bilo u budžetu prošle godine i za narednu godinu, da budu što veći, ali da imaju korist proizvođači. Ko je iskoristio ovih milion evra koje su građani Srbije kroz raznorazne načine dali subvencije za poljoprivredno đubrivo? Ko je to iskoristio? Samo poređenja radi, taj milion evra da je podeljen malinarima, moglo je hiljadu vagona da se subvencioniše po kilogramu 10,00 dinara.
Narodni poslanik Srboljub Živanović ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, želim da iskoristim prisustvo ministra za poljoprivredu i da postavim jedno vrlo važno pitanje, a to je – koliko Industrija poljoprivrednih mašina i traktora IMT – IMR i "Zmaj" danas imaju zaposlenih? Kolika je godišnja proizvodnja za domaće i strano tržište? Takođe, koliki je devizni priliv od prodaje i koliko uvozimo traktora, jer dobro znamo da je Srbija danas najveće groblje Evrope prilikom uvoza poljoprivrednih mašina i traktora? Da li Vlada planira davanje subvencija vezano za kupovinu novih mašina, novih traktora i da li ti traktori mogu da se na neki način poklone poljoprivrednim proizvođačima, da bi mogli da oru ovu našu dobru Srpsku zemlju? Drugo pitanje je verovatno za predsednika Vlade – koliko je državnih preduzeća više puta privatizovano i ugovori o privatizaciji raskinuti i razlozi raskidanja ugovora, kao i koliko je radnika od prve do poslednje privatizacije ostalo bez posla? Treće pitanje je za ministra za prosvetu, a to je – šta se preduzima na suzbijanju prisustva pedofilije? Naročito smo videli ovih dana prisustvo u osnovnim školama, gde određeni, da kažem, delikventi pokušavaju da to iskoriste u maloletničku pornografiju. Tražim odgovor – koliko je takvih slučajeva registrovano danas u Srbiji? Četvrto pitanje jeste pitanje koje bih verovatno postavio potpredsedniku Vlade, gospodinu Božidaru Đeliću, ali ga danas nema. Verujem da ćete vi znati da odgovorite na to njegovo pitanje. Koliko ćemo to znati i umeti da iskoristimo svetsku ekonomsku krizu u rešavanju veoma teške ekonomske krize u Srbiji? Dobro znamo da je i gospodin potpredsednik Vlade i bivši ministar finansija govori da svetska ekonomska kriza je kriza koja će biti iskorišćena da se reši ta velika ekonomska kriza danas u Srbiji. Bojim se da to nije obećanje možda za nekakvu vračaru ili možda za gospodina potpredsednika Vlade. Već nekoliko puta uzastopno postavljam to pitanje, da mi stvarno da odgovor – kako će se i na koji način rešavati ili rešiti ta svetska ekonomska kriza, ali za našu dobrobit, za rešavanje naše ekonomske i privredne krize u Srbiji? Toliko.
Izvolite, gospodine ministre.
Oko odgovora na vaše konkretno pitanje, pošto je to nadležnost Ministarstva ekonomije, vrlo ćemo precizno pripremiti oko IMT koliko ima radnika i kako ide sa realizacijom. Ono što je stvar koju mogu da vam kažem, jeste da mi imamo subvenciju za kupovinu traktora. To je takođe mera Ministarstva ekonomije, odnosno Vlade Republike Srbije i tu postoji jedan program koji traje mislim već tri godine. Iz sredstva subvencionisanih kredita, to je sad nadležnost Ministarstva poljoprivrede, do današnjeg dana negde oko devet miliona evra je plasirano bankarskog kapitala zemljoradnicima za kupovinu mehanizacije. Najveći deo su traktori, ali ima i većih poljoprivrednih mašina. Ima i sitnih, odnosno priključnih mašina. Dakle, oko devet miliona evra iz banaka su uzeli u ovoj godini poljoprivredni proizvođači. To je kamata koja je 8% u dinarima. Ona je nepromenljiva. Do tri godine su ti krediti i mislim da smo napravili jedan dobar korak. U svakom slučaju, ovi krediti neće biti nepovoljniji u 2012. godini. Ponovo će ih biti. Ako budemo imali mogućnosti, oni mogu da budu i nešto povoljniji. Razmatramo različite mogućnosti, sa Ministarstvom finansija, ali i sa bankama i osiguravajućim društvima, da se poveća rok otplate tih kredita. U ovom trenutku nažalost nije moguće da oni budu u dinarima zbog bankarskih pravila i Centralne banke. Mislim da ćemo uspeti da pronađemo najbolje moguće solucije. Vrlo važno i veliko pitanje je da se zameni stari park mehanizacije koji imaju naši poljoprivrednici. Značajno je bolja situacija u Vojvodini nego u preostalom delu Srbije. Sa druge strane, očekujem da ćemo imati i nešto promenjen način odlučivanja samih poljoprivrednih proizvođača. Dobro je da se udružuju i da zajedno uzimaju mašine, da bi efikasnije trošili novac. To baš nije u duhu i u tradiciji načina na koji se naši građani bave poljoprivredom. Ali, mislim da ćemo racionalizovati troškove već u 2012. godini, a to je veoma važno da bi ljudi mogli da zarade više novca, da sa manje uloženih para dobiju veće prinose i da ostvare veću zaradu. Kao što sam već rekao, vrlo brzo ćemo imati potpuno zaokruženu agrarnu politiku za iduću godinu, a ovo će biti svakako jedan bitan deo te politike.
Premijer bi hteo.
Poštovani narodni poslaniče, hteo bih da odgovorim na drugo i četvrto pitanje. Drugo pitanje je bilo – koliko je neuspešnih bilo privatizacija i kako je to uticalo na zaposlenost? Otprilike, prema informacijama koje ja imam, nisu baš možda poslednje, ali od pre mesec-dva dana, otprilike neuspešnih privatizacija je bilo između 20 i 25%. Hajde da kažemo da ih je bila jedna četvrtina, što znači da od četiri privatizovana preduzeća, tri su privatizacije bile uspešne a jedna privatizacija je bila neuspešna. Neuspešna privatizacija jeste privatizacija u kojoj nije ispoštovan privatizacioni ugovor i taj privatizacioni ugovor je raskinut od strane Agencije za privatizaciju i preduzeće je ponovo vraćeno u državni, odnosno tad su to bila društvena preduzeća. Pitali ste koji su razlozi za raskide ugovora? Razlozi za raskide ugovora su u stvari nepoštovanje od strane kupca onoga što je potpisao da će uraditi. Podsetio bih vas šta su to bile standardne obaveze, pa je onda nepoštovanje tih standardnih obaveza, u suštini, bio razlog zašto su ugovori raskinuti. Standardna obaveza je bila da kada neko kupi preduzeće on mora i da investira u njega. Te investicije koje je on obećavao u startu bile su praćene garancijama, bankarskim garancijama, koje bi omogućile da kontrolni organ, a to je isto bila Agencija, utvrdi da li on to stvarnoradi ili ne i da na neki način, ukoliko on to sad ne radi, ima pravo da povuče te garancije i da de fakto obezbedi ta sredstva. Dakle, to što je pisalo u tom ugovoru, ukoliko se nije ispoštovao, bila je jedan od standardnih načina da dođe do raskida ugovora. Naravno, kod aukcija i kod manjih preduzeća gde se plaćalo u ratama, druga obaveza je naravno bila, odnosno i prva, kako god hoćete, ali isto tako važna, da se sve rate uplate, neki nažalost nisu bili u mogućnosti, što je bila, takođe osnov za raskid ugovora. Takođe, Agencija za privatizaciju, odnosno tadašnja politika Vlade Republike Srbije, bila je da se onemogući da se preduzeće koristi za neke druge namene, u smislu da se vidi da ono ima neke resurse, pa da se navodno kupi zbog toga da bi se nastavila proizvodnja, a onda se sistematski upropasti i iskoriste ti resursi. Tako da su postojale još dve obaveze. Jedna obaveza se odnosila na nemogućnost raspolaganja resursima u smislu prodavanja, zalaganja itd. za više od 5% od ukupnog. Međutim, neki se nisu držali toga, pa je i u tim slučajevima došlo do raskida. Konačno, još jedan važan element tih ugovora je bio tzv. kontinuitet proizvodnje. Dakle, da mora ostati u istoj delatnosti najmanje pet godina, a možda i više, sedam. Suština je bila u tome, da mora da ostane u delatnosti. Neki koji bi pokušali to da promene bez saglasnosti Agencije, takođe su raskidali ugovor. To su vam otprilike razlozi i to vam je neki gabarit. Ne znam brojčano koliko ima takvih preduzeća, ali možete računati da je kroz privatizaciju prošlo jedno tri do tri i po hiljade preduzeća. Znači, jedna četvrtina toga jeste ta koja se smatra neuspešnom. Kako je sve to uticalo na radnike, moram pre svega da kažem da privatizacija, u principu, dovodi do smanjenja radne snage u preduzećima. Privatizacijajeste način za podizanje efikasnosti. Podizanje efikasnosti podrazumeva da vi sa što manjim imputima ostvarite što bolje rezultate. Pošto je radna snaga takođe imput, onda je nakon privatizacije došlo do smanjivanja broja radne snage, uz istovremeno održanje ili povećanje proizvodnje. Taj proces, kako je bilo zamišljeno svojevremeno, trebalo je da bude praćen dodatnim investiranjem, bilo ono što zovemo grinfild ili otvaranje novih radnih mesta, ili da ta ista preduzeća, nakon određenog vremena, podizanjem svoje proizvodnje stvore osnov da zaposle dodatne ljude. U Srbiji je problem nezaposlenosti jedan akutni problem koji datira još od 2000. godine pa nadalje. Naime, pre toga je bila fiktivna zaposlenost, pa su bili tzv. prinudni odmori, neplaćanje plata mesecima, godinama, pa neplaćanje penzionog i penzija, a o tome smo danas već pričali. Nakon što je država stavljena, odnosno što se pošlo od toga da država treba da bude uređena, onda je to dovelo do toga da se mora platiti sve ono što je tekuće. Imajući sve to u vidu, beležili smo visoke stope nezaposlenosti, a to se vrlo često zaboravlja. Tamo negde oko 2005. i 2006. godine, onda je bila blizu 20%. Nakon toga, došlo je do pada nezaposlenosti, tako da smo tu 2008. godinu sačekali sa plus 16 i, naravno, u 2009. godini kada je krenula kriza, onda su investicije koje su otvarale nova radna mesta stale, a kriza je sama po sebi dovodila do problema ljude koji su se bavili proizvodnjom. Onda nam je nezaposlenost sa 16% porasla na 22%. Mislim da to jeste problem koji je u ovom trenutku najznačajniji u Srbiji i da se sa tim problemom moramo suočiti i boriti. Na kraju bih rekao dve-tri rečenice oko toga, kako kriza u svetu može da pomogne krizi u Srbiji. Pre svega, kriza u svetu izaziva krizu u Srbiji. Prema tome, ako hoćemo da kažemo da joj pomaže, da, pomaže joj da bude kriza i ovde. Međutim, ne znam koje kakve izjave dao, ali činjenica je da je početak krize u Srbiji pokazao jednu stvar, a to je da je model rasta na kome se zasnivala visoka stopa rasta BDP koji se uglavnom bazira na uslugama i drugim servisima, odnosno, svemu onome što nije, kako se to kaže, predmet međunarodne razmene, već se bazira na domaćem privrednom tržištu. Kriza je pokazala da je takav razvoj neodrživ. Zbog toga je Vlada napravila jedan dugoročni program koji je planirala od 2011. do 2020. godine. Taj program u ciframa, zbog najave nove krize, najverovatnije neće biti ostvaren, ali će biti ostvaren u smislu jedne orijentacije, koja se već može pokazati, jer smo mi imali nakon 2009. godine vrlo visoki rast izvoza. To je ono na šta ova država mora u budućnosti još više da računa, na eksterno tržište a ne samo na svoje malo tržište, te će kroz taj rast izvoza ispeglati spoljno-trgovinski deficit koji, uzgred, budi rečeno, jeste prilično veliki. Na iznenađenje, u ovom kriznom periodu, ostvarili smo stepen pokrića koji je najveći od 2000. godine pa naovamo, stepen pokrića svakog uvezenog dolara ili evra sa izvozom, sada je u ovom trenutku najveći. Da zaključim oko ovog četvrtog pitanja. Kriza izaziva krizu, ali može da otkrije neke zablude i da nam omogući da sa više saznanja i sa više informacija planiramo neku budućnost. Više bih voleo da do krize u svetu nije ni došlo, onda bismo je i mi izbegli i imali bismo bolji životni standard i mnogo bolju perspektivu. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče. Reč ima ministar, gospodin Žarko Obradović. Izvolite.
Gospodine Živanoviću, o slučajevima o kojima ste govorili koji postoje u obrazovnom sistemu, oni su izolovani i pojedinačni slučajevi, uzimajući u obzir i broj đaka, i broj zaposlenih i naravno broj škola u kojima se nastava odvija. Govorim ako, zato što tek nakon sprovedenog postupka i prosvetne inspekcije na različitim nivoima, pogotovo drugih državnih organa, može se reći konačni sud. Naravno, ukoliko činjenice potvrde tako nešto, i sankcije su odgovarajuće učinjenom delu. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Narodni poslanik Srboljub Živanović ima reč.
Hvala. Samo ću nekoliko rečenica da odgovorim ili da kažem zbog čega nisam zadovoljan određenim odgovorima. Prvo pitanje – negde se kreće oko 108 traktora, koliko je ova Vlada ugovorila za Etiopiju i Egipat, od tri hiljade do pet hiljada, koliko je IMT proizvodio. Što se tiče proizvodnje u fabrici "Zmaj", tu je proizvodnja prestala. Znači, što se tiče metalske poljoprivredne industrije i traktora, to je pod znakom pitanja i to više, tako reći, ne funkcioniše. Ovaj sadašnji dogovor, koji navodno zapošljava 900 radnika, to je u stvari jedna floskula kojom žele da se verovatno i građani u Srbiji prevare ili radnici u jednoj predizbornoj kampanji. Što se tiče odgovora vezano za svetsku ekonomsku krizu, koja bi navodno bila ili raskrsnica ili putokaz u kojoj bi mogla da iskoristi svoju šansu Srbija sa svojom propalom privredom i ekonomijom, ne mogu sa vama da se složim, jer je na Svetskom naučnom forumu u Budimpešti, u kojoj sam bio pre nekoliko dana, moram vam iskreno reći, veliki proizvođači, velike zemlje, oni u stvari postaju monopolisti hrane, gde oni žele da male zemlje i EU potrošač te njihove proizvedene hrane. Prema tome, možemo mi pričati ovde bajke, govoriti u jednoj predizbornoj kampanji i ono što je lepo za uho građana i najvećim i najkrvavijim radnicima danas, seljacima, a zahvaljujući njihovom radu i onome što su oni ostvarili u suficitu izvoza njihove robe mi danas sedimo i primamo platu. To je ono što moramo da kažemo. Inače, sve ovo o čemu smo mi pričali, o vašoj teoriji u kojoj ste govorili kako treba ekonomija da funkcioniše, moram vam reći, to postoji u teoriji ali ne u praksi. Hvala vam.
Izvolite, gospodine predsedniče.
Prosto sam hteo da kažem da vas zamolim da ne izvrćete moje reči. Ja nijednog trenutka nisam rekao da je kriza šansa. Naprotiv, rekao sam da je loše što je bila kriza u Evropi i u svetu i da je mnogo bolje da krize nije bilo. Takođe, rekao sam da je jedino što je bilo korisno od krize a to je što smo videli šta više ne možemo i šta treba da radimo u budućnosti. Ali, daleko od toga da sam ja srećan da dođe kriza, da bih ja to video. Apsolutno, niti sam to rekao, niti mi je primisao da kažem – kriza je i nama je super. Ne. Kriza je nešto što se, nažalost, desilo i kamo sreće da nije uopšte bilo ove krize, nego da smo mogli da nastavimo rast sa 5-6% godišnje. Gde bi nam danas bio kraj?
Narodni poslanik Srboljub Živanović.
Hvala vam. Ovo drugo pitanje koje sam postavio u vezi državnih preduzeća, koliko ih je više puta privatizovano, moram iskreno reći da prestrukturiranje koje je bilo preduslov za prodaju ili posle 5-tooktobarske revolucije i tih kriznih štabova koji su bili meratorni da sačuvaju te firme, ali vidimo kako su ih sačuvali i koliko je danas onih koji su te firme kupili i koliko i na koji način je mogla doći do kontrole tog novca i kako je taj novac zarađen. Znači, put tog novca, od privatizacije i kupovine određenih firmi. To vam govorim zato što sam čovek iz privrede. U Šapcu postoje samo dve firme koje su nastavile svoj trend – "Farmakom" iz Šapca i "Interkom", građevinska firma. One su nastavile trend da zapošljavaju, odnosno tom privatizacijom, jer, to su jedine firme gde nije bilo nikakvih primedbi. Ostala preduzeća, preko 30 u Šapcu, a vi dobro znate, gospodine Petroviću, kako i na koji način su privatizovana i koje su firme, na neki način, otete i koliko je danas u tom gradu, plus u svim gradovima širom Srbije, nezaposlenih? Preko milion. I mi pričamo koliki je stepen ekonomske moći danas u privrednoj proizvodnji. Mi smo totalno posrnuli. Mi jedino možemo da živimo od ovog trgovačkog lobija koji uvozi sve i svašta a te papire za uvoz dobija iz ministarstva, gospodo. Vi ste predsednik Vlade, gospodine Cvetkoviću. Zašto ne pogledate koliko se određenih ministara za vreme svog mandata obogatilo? A koliko se jedan seljak, radnik ili privrednik mogao obogatiti? Ne, nije mogao. I koliko danas ima bogatstva i koliko je ko stekao za ovih 10 godina od kako ste vi na vlasti, to pogledajte. Hvala vam.
Pošto više niko među prijavljenima ne želi da postavi pitanje, završavamo današnji deo sednice u kome narodni poslanici postavljaju poslanička pitanja članovima Vlade. Zahvaljujem članovima Vlade, ministrima i premijeru što su danas bili sa nama. Zahvaljujem vama, poštovani narodni poslanici, na učešću u radu. Sa radom ćemo nastaviti u ponedeljak, 28. novembra u 10.00 časova.