Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Trinaesto vanrednog zasedanja Narodne Skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o broju prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 95 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 117 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Marko Đurišić, izvolite.
Hvala poštovana predsednice. Jabih iskoristio priliku da postavim pitanje predsedniku Vlade. Da li će da spreči štetan posao koji je Ministarstvo rudarstva i energetike se namerilo da sprovede? Naime, 8. jula, premanje od nedelju dana, Ministarstvo rudarstva i energetike, pokrenulo je pregovarački postupak bez objavljivanja poziva za nabavku goriva za rezerve za posao koji je samo budžetom za 2015. godinu predviđeno 6,8 milijardi dinara. Uslovi ugovora su, na osnovu kojih treba da se jave, na kojim je poslat poziv na sedam adresa da se jave su sledeći. Da se gorivo, 12.000 tona benzina i 28.000 tona dizela mesečno, nabavlja opciono i skladišti u Nemačkoj. Taj posao za tri godine, koliko je predviđeno ovim tenderom da se ugovori je, kažem, samo za ovu godinu 6,7 milijardi dinara, a ako se to projektuje na tri godine, radi se o sumi od preko 150 miliona evra. Ministarstvo je uputilo poziv u sedam kompanija. Pet su velike svetske kompanije, Shell, Total, Exxon Mobil, British Petroleum Europe i OMW. I to negde ima logike. Ali su upućeni pozivi za dve kompanije. Jedna se zove Euro-Nova Energy, druga se zove Coal Energy sa Kipra. Euro-Nova Energy je registrovana prošle godine u Ženevi, kao ćerka firme Euro-Nova Energy d.o.o. iz Novog Sada, koja postoji tri godine i koja je po poslednjim podacima na APR za 2013. godinu imala poslovni prihod od nešto manje od 12 miliona dinara i dobitak od manje od dva miliona dinara i četiri zaposlena. Sada se toj firmi upućuje poziv za nabavku goriva u vrednosti od preko 150 miliona evra. Poziv za javnu nabavku bez objavljivanja sa direktnim pregovaranjem je upućen protivno zakonu. Zakonu o javnim nabavkama i mišljenju Ministarstva o hitnosti kada način na koji se tumači zakon, kada može i u kojim uslovima da se koristi hitan postupak i upućivanje objavljivanje javne nabavke bez objavljivanja sa direktnim pregovaranjem. Na način na koji je ovaj posao predviđen ugovorom, eliminisane su sve domaće firme. Predviđeno je skladištenje goriva u Nemačkoj. Na to gorivo će se plaćati i taksa na skladištenje, a firme u ovom kratkom roku, potpuno je nerealno očekivati da će se velike svetske firme javiti u roku od pet dana na ovakav posao, tako da je sasvim jasno da je ovaj posao namenjen jednoj određenoj firmi. Ja pozivam premijera da uradi nešto kako bi sprečio ovaj eklatantan primer korupcije i zloupotrebe. Mi postavljamo pitanje – zašto je korišćen pregovarački postupak bez objavljivanja kada za to nema zakonskih uslova? Zašto su diskriminisane sve domaće kompanije? Zašto u trenutku kada je cena nafte na svetskom tržištu, danas je nešto malo više od 52 dolara, znači skoro na nekom rekordnom minimumu, zašto se ne kupuju derivati koji se prerađuju u Srbiji skladište ovde u Srbiji? Zašto je poslat poziv i na adrese ove dve fantomske firme koje posluju nešto više od godinu dana i nemaju nikakv promet i ne znam na koji način mogu da se kvalifikuju za ovakav posao?
Vreme. Zahvaljujem. Hvala vam. Aleksandar Čotrić.
Moje pitanje je upućeno ministru spoljnih poslova Republike Srbije, pošto naša zemlja u određenom broju, država već duže vremena nema ambasadore, a u nekima od njih se nalaze diplomate kojima je mandat istekao, smatram da, a verovatno ćemo se složiti svi u ovom domu da je neprihvatljivo da u nekim zemljama više od dve godine Srbija nema svoje predstavnike u rangu ambasadora. To zapravo šalje lošu poruku ovim zemljama i ostalima. Recimo, ako je ta zemlja članica EU, da smo nezainteresovani za intenzivne diplomatske odnose, to otežava rad naših diplomatsko konzularnih predstavništava, stvara i utisak da nemamo odgovarajuća kadrovska rešenja, odnosno da je nemoguće postići dogovor unutar Vlade ili na relaciji Vlada – predsednik Republike o ovim imenovanjima koja su zaista neophodna, jer od ukupno 69 naših ambasada u svetu, Srbija u ovom trenutku nema ambasadore u 17% ambasada, odnosno u čak 12 država. To su Nemačka, Hrvatska, Argentina, Grčka, od zemalja EU, zatim nemamo u rangu ambasadora predstavnike ni u Libanu, Saudijskoj Arabiji, Ujedinjenim Arapskim Emiratima, Siriji, Iranu, Gani, Indoneziji i Kataru. Recimo, od kada je jula 2013. godine, opozvan tadašnji ambasador Srbije u Berlinu, Ivo Visković, mi u ovoj zemlji nemamo ambasadora. U Zagrebu nemamo ambasadora od oktobra 2013. godine kada je sa te funkcije opozvan Stanimir Vukićević koji se od tada nalazi u Sarajevu. Dakle, u ovim zemljama nas predstavljaju otpravnici poslova, međutim oni imaju ograničenje u svom radu s obzirom na to da otpravnike poslova ne mogu da prime predsednici država ili ministri spoljnih poslova. U šest država ambasadorima Srbije je istekao mandat, oni nisu zamenjeni novim, a to su Norveška, Kipar, Albanija, Kuba, Libija i Poljska. Dakle, moje pitanje upućeno ministru spoljnih poslova je, kada će u ovim zemljama biti imenovani novi ambasadori? Vezano za to pitanje i koliko ambasadora i konzula je ispunilo uslov da idu u starosnu penziju i kada će oni biti zamenjeni novim ambasadorima? Takođe, pitanje upućeno ministru spoljnih poslova je, koliko Srbija u ovom trenutku ima ekonomskih savetnika u našim diplomatsko-konzularnim predstavništvima širom sveta? Godine 2010. kada su oni otišli na službu bilo ih je 28. Neki su u međuvremenu vraćeni u zemlju ali mene posebni interesuje kakvi su efekti njihovog službovanja? Da nisu slučajno bili veći troškovi za njihove plate, za stanovanje, za prevoz, za školovanje dece i za ostale troškove od efekata koji su oni postigli privlačenjem investicija iz zemalja u kojima se nalaze, u našu zemlju? Znamo dobro da je to bila inicijativa tadašnjeg ministra ekonomije Mlađana Dinkića da se imenuju tzv. „ekonomski savetnici“ pri našim ambasadama i konzulatima. Nažalost, sada, pet godina kasnije, kada se sumira njihov učinak dolazimo da zaključka da su rezultati njihovog rada minorni, da neki praktično nisu doveli ni jednog investitora u Srbiju. Video sam neke izveštaje koje su slali, pa su navodili neki od ovih naših predstavnika da su se bavili posetama, sajmovima vina ili da je jedna od glavnih njihovih aktivnosti bila praćenje dnevne štampe. Zanimljivo je i da mnoge ove tzv. „ekonomske diplomate“ nisu bili ekonomisti po struci već pravnici, filozofi, filolozi, psiholozi. Međutim, ono što zabrinjava jeste da je samo za njihove plate godišnje izdvajano milion i 800 hiljada evra na godišnjem nivou, da su se njihove plate kretale u rasponu od 2.600 do čak 4.600 evra, da je godišnje oko 300 hiljada evra iz našeg budžeta izdvajano za troškove njihovog stanovanja i da su oni bili određeni da nas predstavljaju u Moskvi, Berlinu, Minhenu, Štutgartu, Rimu, Milanu, ali da neki nisu postigli gotovo nikakve efekte. Da pomenem da gotovo nema investicija iz Makedonije gde su nas predstavljali u Skoplju ili u Kijevu ili u Podgorici, itd.
Vreme, prekoračili ste vreme.
Hvala.
Da li još neko želi da postavi pitanje? (Da) Reč ima Dubravka Filipovski. Izvolite.
Zahvaljujem predsednice. Srbija ne odustaje od regionalne saradnje i pomirenja, ali Srbija ne odustaje ni od traženja informacija od Sarajeva, odnosno Bosne i Hercegovine za tok istrage o napadu na premijera Srbije, Aleksandra Vučića, 11. jula u Potočarima. Moje pitanje je upućeno svim nadležnim institucijama u državi Srbiji. U kojoj meri se prati tok istrage? Koje se informacije dobijaju i koje su informacije dobijene do sada, s obzirom da je prošlo 72 sata od napada na premijera i delegaciju Srbije u Potočarima 11. jula? Imamo informacije da je uhapšena samo jedna osoba. Još uvek ne znamo koji su bili motivi napada, koliko je osoba učestvovalo u tome, zašto je skraćen prolaz za prolazak premijera i delegacije, zašto ograda nije popravljena? Dakle, tražimo iz parlamenta informacije od naših nadležnih institucija o toku istrage. Od odgovornosti Bosne i Hercegovine i Sarajeva ne smemo da odustanemo dok ne dobijemo kompletne informacije, jer smatram da je bilo dosta izvinjenja, osuda, izgovora i prebacivanja jednih na druge. Ministarstvo unutrašnjih poslova Republike Srpske je podneo prijavu protiv nn lica i počeo da sprovodi, rekla bih, jednu zasebnu istragu. Hvala im na tome, ali oni nisu odgovorni za napad koji se desio jer nisu imali nadležnosti. Za to je odgovorna Bosne i Hercegovine i u cilju sprovođenja istrage i dobijanja informacija što pre treba insistirati i na uključivanju međunarodne zajednice u koliko je to potrebno samo da se što pre dođe do pune istine i do punih informacija. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Hvala gospođo predsednice. Prvo pitanje za premijera Vučića. Gospodin Vučić je u izjavi listu „Danas“ u maju 2013. godine rekao sledeće – Zakon o poreklu imovine biće usvojen do 15. juna 2013. godine. To je bilo pre dve godine i još uvek nije usvojen zakon o poreklu imovine, moje je pitanje kada će Vlada usvojiti Predlog zakona o poreklu imovine i kada će se dostaviti Skupštini Srbije i da li će u tom zakonu biti obuhvaćena sva povezana lica sa ljudima na koje bi se ovaj zakon odnosio, a ne samo bračni drugovi i deca? Sledeće pitanje za Zoranu Mihajlović da nam kažu tačno kada će biti završen Koridor 11 zato što ovaj koridor očekuje i iščekuje cela zapadna Srbija? Imaju velike nade da će završetkom Koridora 11 biti poboljšana privredna situacija i zaposlenost u tom delu Srbije i pošto mesecima slušamo o velikom napretku i pomacima po pitanju izgradnje ovog auto-puta, želeli bi smo da sa preciznim rokovima i podacima od gospođe Mihajlović čujemo kada tačno i u kom obimu će biti završen ili koji deo Koridora 11? Sledeće pitanje za ministra Vujovića i ministra Sertića. Pošto je nova Vlada ukinula oslobađanje privrednika od plaćanja poreza, ukoliko dobit koristi za investicije, da li se razmišlja o reviziji ove odluke i omogućavanju da oni koji ulože u investicije u investicione poslove dobiju određeno oslobađanje od poreza ako znamo da se stranim investitorima omogućava iznos do 10 hiljada evra po radnom mestu, zašto se isto ne omogući i našim privrednicima? Pitanje za ministarku Udovički, šta će i na koji način učiniti i u buduće oko konkretnog slučaja grada Niša koji je višestruko povećao cenu grejanja u gradu Nišu, što je dovelo do protesta građana Niša ispred niške toplane i da vidimo na koji način će se ova praksa ubuduće u Srbiji onemogućiti, da svaka lokalna samouprava u kojoj Naprednjaci vladaju može u nebo da diže cene za sve moguće komunalne usluge i dovelo do situacije da kao danas u Nišu građani će pre da se isključe sa sistema grejanja nego da tako nešto izdrže pošto sada privatni izvršitelji rade prekovremeno. To je jedina grana u Srbiji koja radi prekovremeno i pleni imovinu građana Srbije i građani Niša su sa pravom zabrinuti da će se to i njima desiti? Pitanje za ministra Vulina, kako, kojim konkretno merama mislite da povećate zaposlenost građana Srbije koja sad već dobija nezaposlenost katastrofičke razmere danas u Srbiji, bez obzira na vaše fingirane statističke podatke i kako ćete u narednom periodu, kojim konkretno merama i u kom roku učiniti nešto da se građani Srbije zaposle a da to ne bude preko članske karte vladajuće stranke i ne u JKP ili JP koje kontrolišete? Sledeće pitanje je za ministra Sertića, ministra Vujovića i ministra Vulina, kako mislite da rešite situaciju sa preko 50 hiljada zaposlenih koji ne primaju platu a rade danas u Srbiji i kako mislite i kojim sredstvima i na koji način da rešite problem kašnjenja u isplati zarada u privatnom sektoru za preko 600 hiljada zaposlenih pošto im endemski svakog meseca kasni plata? Dakle, kako ćete da rešite nelikvidnost i opšte neplaćanje koje postoji danas u Srbiji? Pitanje za ministra unutrašnjih poslova je – šta se radi konkretno, koje su mere i kada će biti rezultati za rešavanje mnogobrojnih ubistava koja se dešavaju, naročito u Beogradu poslednjih dana, i kada će biti otkriven lepuškasti mladi izvršilac pokušaja ubistva Milana Beka, kako je rekao ministar Stefanović? Pitanje za ministra Ljajića, Aasocijacija potrošača Srbije saopštila je da je hrana od marta do juna ove godine poskupela za 4% na uzorku od 54 prehrambene namirnice. To je za oko 200 dinara više za potrošačku korpu. Najviše se plaća inače u Nišu, 1.060 dinara za brašno, šećer, pirinač, testeninu, pecivo i ulje. Šta mislite i kako da rešite ovaj problem i činjenice da nam je hrana u Srbiji poskupela, da ste smanjili plate i penzije, da je sve veća nezaposlenost? I, šta će gospodin Ljajić uraditi i da li razmišlja o smanjivanju PDV na osnovne prehrambene proizvode i da li će mu MMF i strani kreditori i banke to dozvoliti, kao i ovoj Vladi, koja je nesposobna da reši endemski problem Srbije?
Vreme. Hvala. Reč ima narodni poslanik Biljana Pantić Pilja. Izvolite.
Hvala vam. Postavila bih pitanje za pokrajinskog premijera Bojana Pajtića i predsednika, za sada, aktuelnog predsednika Demokratske stranke, ne znam koliko će dugo još biti na tom mestu. Na konkursu Vlade AP za dodelu sredstava za izvođenje javnih radova na teritoriji Vojvodine podeljena su određena novčana sredstva, sredstva građana Srbije i Vojvodine određenim udruženjima, grupama, inicijativama bliskim režimu Bojana Pajtića i Demokratskoj stranci. Neka udruženja su osnivana dva dana pre raspisivanja javnog konkursa, pa su dobijala sredstva od po 119 miliona dinara. Na primer, građanska inicijativa „Uzdin“ je dobila 950.000 dinara, a osnovana je dva dana pre raspisivanja konkursa. Veliki broj ovih udruženja, ispostavilo se da je povezanost direktno sa Demokratskom strankom, sa Bojanom Pajtićem i da je finansirala Demokratsku stranku, pa me interesuje gde su otišli novci građana Srbije koje je tako lako delio gospodin Bojan Pajtić? Takođe, pitala bih i za malverzacije sa izgradnjom Kamenice 2 i nabavkom aparata, gde propada niz tendera, dok ljudi na listama umiru, bolesni ljudi čekajući da pokrajinska vlast uspe da se ugradi u nabavku aparata, kako bi neko od njima bliskih uzeo neki novac, kako bi uspeli da se finansijski potkrepe dok ljudi umiru čekajući, a Srbija je u Evropi prva na listama umiranja. Svi znamo kakva je situacija u Kamenici, u Institutu za onkologiju posebno, ali režim Bojana Pajtića, koji 15 godina vlada Vojvodinom, uspešno crpi sredstva građana Srbije i Vojvodine i uzima sredstva od građana, tako da bi napunio svoje džepove i džepove svojih partijskih drugova, pa me interesuje gde su pare koje su uzete od građana Srbije i Vojvodine na svim ovim konkursima, na svim ovim tenderima kojima se nije ponašao kao dobar domaćin gospodin Bojan Pajtić? Hvala vam.
Hvala. Da li još neko želi da iskoristi svoje pravo na osnovu člana 287. Poslovnika? (Niko.) Hvala. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Dragan Šutanovac, Vladimir Pavićević, Jovana Jovanović, Milana Ćorilić, prof. dr Branko Đurović. Nastavljamo rad i prelazimo na načelni pretres 3. tačke dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POLICIJI Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvala da današnjoj sednici prisustvuju: dr Nebojša Stefanović, ministar unutrašnjih poslova, Milorad Todorović, sekretar Ministarstva unutrašnjih poslova, Milena Vuković, savetnik ministra unutrašnjih poslova, Nataša Milidragović, pravni savetnik za normativne poslove u sekretarijatu Ministarstva unutrašnjih poslova i Milan Andrić, glavni policijski inspektor u Upravi kriminalističke policije. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji. Da li predstavnik predlagača, ministar unutrašnjih poslova dr Nebojša Stefanović, želi reč? Izvolite.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovani narodni poslanici, MUP tokom čitave godine intenzivno radi na pripremi novog Zakona o policiji, koji se trenutno prevodi za potrebe upućivanja Evropskoj komisiji. S obzirom da je priprema sveobuhvatnog zakona, koji na celovit način uređuje oblast unutrašnjih poslova, jedan dug proces koji se pažljivo sprovodi, ukazala se potreba da se izmenama i dopunama važećeg Zakona o policiji reše neki od aktuelnih problema sa kojima se Ministarstvo suočava. Mišljenja smo da donošenje zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji u najvećoj meri doprinosi pravnoj sigurnosti, kao i bezbednosti građana i imovine, zaštiti i pronalaženju nestalih osoba, efektivnosti u radu, boljem definisanju organizacione strukture i poboljšanju procesa upravljanja. Priprema Nacrta zakona motivisana je potrebama Ministarstva za hitno reagovanje u odnosu na potrebe da se propišu pravni osnovi za postupanje policije u situacijama povećanog rizika, donošenjem dela Tijaninog zakona, kao i sprovođenje mera racionalizacije u angažovanju ljudskih resursa. Kolika pažnja je posvećena izgradnji ovog sistema govori i činjenica da je u toku obrazovanje sektora za ljudske resurse, koji će u svom delokrugu rada imati karijerno napredovanje i praćenje zaposlenih od trenutka zasnivanja radnog odnosa, kretanja unutar Ministarstva, do okončanja njihovog radnog veka u MUP. Sektor za ljudske resurse, u koordinaciji sa ostalim organizacionim jedinicama, kreira i sprovodi strategiju razvoja ljudskih resursa u MUP. Sektor se stara o primeni mere sistema u oblasti zapošljavanja, napredovanja, kreira i implementira sistem za ocenjivanje radnih učinaka, razvoj i održavanje informacionog sistema ljudskih resursa, razvoj i praćenje indikatora kvaliteta učinka zaposlenih i same organizacije MUP. Smatramo da će funkcionalno objedinjavanje upravljanja ljudskim resursima doprineti boljoj iskorišćenosti postojećih ljudskih kapaciteta u Ministarstvu, kao i raspolaganje najrazličitijim specijalističkim znanjima primenjivim na posebnim zadacima. Članom 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona, osim ustanovljavanja pravnog osnova za obrazovanje organizacione jedinice za upravljanje ljudskim resursima, obrazuje se i sektor za međunarodnu saradnju, evropske poslove i planiranje, koje organizuje, analizira, planira, predlaže i realizuje posao Ministarstva u oblasti međunarodne saradnje, evropskih integracija, zatim, strateškog planiranja i upravljanja projektima. Sektor je nadležan za planiranje i organizovanje procesa evropskih integracija, upravljanja u pravcima i ciljevima u prioritetnim oblastima rada MUP u celini u poslovima evropskih integracija, planiranja i upravljanja projektima finansiranih iz fondova EU i drugih međunarodnih izvora i druge poslove iz oblasti međunarodne saradnje. Razlozi za predlaganje člana 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji sadržani su i u nedavnim događajima u Republici Makedoniji. Kada su postojale indicije da bi na teritoriji Republike Srbije moglo doći do narušavanja javnog reda u većem obimu, odnosno do određenih pretnji i terorističkim napadima. U novonastaloj situaciji, koja po svojoj pravnoj prirodi ne implicira proglašenje vanrednog stanja, uočena je neophodnost stvaranja pravnog osnova za rad MUP u promenjenim okolnostima, a na osnovu ovog Zakona o policiji. Sledstveno iznetom, odredbe o angažovanju specijalnih posebnih jedinica su takođe pretrpele promene. Jedinice su definisane i propisane, način za njihovo angažovanje, koji podrazumeva odobrenje direktora policije i saglasnost ministra. Razlog za izmenu ovog člana je, takođe, izmena koja se tiče specijalnih i posebnih jedinica policije. Mi smo do sada, kao što znate, u specijalnim jedinicama policije imali specijalnu antiterorističku jedinicu, protivterorističku jedinicu i žandarmeriju, kao i helikoptersku jedinicu i specijalne antiterorističke jedinice i protivterorističke jedinice su suštinski imale isti zadatak samo sa nešto različitim imenom. Mi danas, razmatrajući šta je ono što je potrebno Republici Srbiji, šta je efikasno i šta je ono što će učiniti naše jedinice efikasnijim, boljim, spremnijim za različite izazove, smatramo da je bolje imati jednu specijalnu jedinicu ove vrste i predlažemo ukidanje protivterorističke jedinice, a faktički zadržavanje naziva Specijalna antiteroristička jedinica za jedinicu koja će se formirati, koja će nastati ne na neki spektakularan način, već upravo time što će ovi ljudi koji su najbolji, i svi će moći da konkurišu za prijem u ovu jedinicu, oni ljudi koji imaju najbolje rezultate, koji su najbolji u svim testovima, a kontinuirano ih sprovodimo, u poslednjih godinu dana smo imali bar četiri ili pet vanrednih provera, dakle, svi oni ljudi koji su pokazali najbolje rezultate, oni će biti pripadnici nove specijalne antiterorističke jedinice. Ostali ljudi će biti preraspodeljeni u druge posebne jedinice koje predviđamo ovim zakonom. Imaćemo samo jednu specijalnu i posebne jedinice, kao što je to predviđeno Predlogom izmena i dopuna Zakona koji su pred vama. To bi bila jedna vrsta racionalizacije, jedna vrsta izdvajanja one jedinice za koju smatramo da treba da bude nosilac te najteže i najveće borbe protiv terorizma i nekih najznačajnijih izazova, a ostavljamo kao posebne jedinice policije i žandarmeriju i helikoptersku jedinicu i policijsku brigadu. Kao novinu uvodimo prestanak postojanja Uprave za obezbeđenje, a to postaje jedinica za obezbeđenje, zbog specifičnosti njihovog rada, a upravo zbog formiranja nekih specifičnih formi organizacije unutar jedinice za obezbeđenje, kao što su, recimo, „K“ timovi, koje sadašnja uprava ne može na takav način da formira, a jedinica će moći da formira, kao i zbog prihvata drugih ljudi koji vremenom nemaju više uslova da budu deo specijalnih jedinica, odnosno posebnih jedinica, ali mogu biti deo jedinica za obezbeđenje na takav način. Dakle, prilagođavamo modernijim uslovima novu organizacionu strukturu Ministarstva unutrašnjih poslova. Jedinice će biti efikasnije u izvršenju svojih zadataka i biramo najbolje, ne one koji su u nekom periodu pa treba da ostanu do određenog broja godina u tim jedinicama, već do onog trenutka dok ispunjavaju uslove koji su potrebni za specijalne jedinice. Cilj nam je i smanjenje troškova, adekvatnija upotreba ljudskih resursa, što će biti moguće kroz ovakav način organizacije. Član 4. u svojoj suštini predstavlja pravni osnov, to je nastavak „Tijaninog zakona“, da policija može da reaguje u onim slučajevima kada se prijavi nestanak lica, i to je ono što smo mi predložili, da se to ne odnosi samo na maloletna lica nego na svako lice, kada prilikom nestanka tog lica možemo da pretpostavimo da je uzrok nestanka izvršenje krivičnog dela. Od tog trenutka policija počinje odmah potragu za licem. Potpuno sam svestan da ovo nije jedina moguća stvar koja može da se uradi, ali, jedina je moguća kroz Zakon o policiji, a sa kolegama iz Ministarstva pravde razgovaramo kako da ubrzamo proces zahteva za traženim podacima, kako da tražimo telefonske listinge, kako da tražimo profile na društvenim mrežama, kako da tražimo sve one podatke koje sud mora da nam odobri, da bismo skratili vreme između policije i suda. Naravno, sud će dati konačnu reč. Sada to ide, pošto tužilaštvo vodi istragu, obaveštava se nadležni tužilac, nadležni tužilac procenjuje i daje naredbu, zahtev od suda za određenom merom, sud svojom naredbom odobrava meru i to je nekada suviše dugo. Pokušaćemo da nađemo kako da te procese ubrzamo i to je posao koji ćemo raditi sa Ministarstvom pravde, pošto su oni nadležni za ovo. Međutim, Ministarstvo unutrašnjih poslova i sada, i bez ovog zakona, na terenu, od prvog trenutka kada se radi potraga posebno za maloletnim licima, a i za svakim drugim licemza koje se sumnja da je razlog nestanka učinjeno krivično delo, počinjemo potragu u istom trenutku, ne odlaže se ni za jedan jedini sekund. Ovo je važno da uvedemo kao novinu u zakon, važno je da to postoji i važno je da postoji kao obaveza, a ne dobra volja bilo koga na terenu. Članom 5. Zakona propisan je pravni osnov za vršenje bezbednosnih provera po zahtevu drugih organa i pravnih lica koji nedostaje od trenutka stupanja na snagu propisa iz nadležnosti drugih državnih organa, kojima je predviđeno da se za vršenje određenih poslova vrši bezbednosna procena. Važeći Zakon o policiji propisuje da se bezbednosne mere vrše za kandidate za zasnivanje radnog odnosa u MUP-u, za kandidate za Centar za osnovnu policijsku obuku, kao i za neke druge slučajeve, ali ne i one predviđene novim zakonima. Dakle, ovde usaglašavamo sa svim novim zakonima koji su doneti, a i gde postoji pravni osnov da druga lica, detektivske agencije, privatne kompanije koje vrše obezbeđenje, Uprava carina, poreska uprava, u skladu sa zakonom mogu dal zatraže određene bezbednosne provere i da ih MUP može izvršiti onda u skladu sa zakonom i na način koji će biti predviđen podzakonskim aktima kojima će se definisati redosled svih tih poteza. Članom 6. se stvara osnov za penzionisanje određenog broja zaposlenih koji su na radnim mestima i koji su raspoređeni a koji ne mogu da daju očekivane rezultate zbog prethodnog višedecenijskog angažovanja na poslovima koji iziskuju vanredne psihofizičke napore. Radi se o ljudima koji imaju 52 godine navršene života i najmanje 30 godina iskustva na poslovima sa povećanim izazovima i, naravno, sa rizicima, a da imaju faktički beneficirani radni staž u tom periodu. Dakle, oni koji su radili na policijskim poslovima sa osiguranjem, odnosno sa uvećanim stažom, gde se računa uvećani staž USO-1 do USO-4. Mi više nemamo USO-4. Dakle, imamo ga od prethodnih izmena smo izbacili, pre nekoliko meseci, u aprilu mesecu, čime smo postigli i određene uštede u Ministarstvu, dok USO-1 kao najveći stepen beneficiranog staža imaju ronioci ili, recimo, specijalci koji se bave samo tim poslom. Dakle, vrlo mali, ograničen broj ljudi. Međutim, ovde se radi o ljudima koji su ceo svoj radni vek proveli na specijalizovanim poslovima i zadacima, na odbrani otadžbine, gde god je država od njih tražila. Nisu proveli uglavnom ni jedan dan staža u stanicama ili radeći redovne policijske poslove i sada sa 52 godine ti ljudi treba da uče dve godine pred redovnu penziju kako se radi policijski posao u stanici, da idu na kurseve, obuke koji će trajati godinu dana, a da bi nakon godinu dana otišli u penziju. Na ovaj način pokušavamo da pokažemo poštovanje prema tim ljudima, da im pružimo punu penziju, odlazak u penziju bez bilo kakvog umanjenja na osnovu toga što su to potrebe službe, ali i zahvalnost za sve ono što su uradili za Republiku Srbiju, Ministarstvo unutrašnjih poslova,kao i za one ljude koji su u određenom angažovanju u prethodnim godinama već ispunili neke kriterijume za odlazak u penziju. Imamo ljude koji imaju određene dijagnoze zdravstvenog karaktera. Imamo ljude koji ne mogu da obavljaju svoje dužnosti zbog različitih razloga, a ne može se drugačije rešiti njihov radno-pravni status. Na ovaj način ćemo pomoći da njihov odlazak u penziju bude dostojanstven, a da Ministarstvo unutrašnjih poslova bude u mogućnosti da mlađi ljudi, sposobniji ljudi popune njihova radna mesta. Radiće se o nekoliko stotina službenika, što na 35.000 pripadnika Ministarstva unutrašnjih poslova, ne radi se o značajnom broju pripadnika Ministarstva, ali svakako će osloboditi prostor za lakšu koordinaciju rada. To je ono što smo ukratko pripremili vezano za ove izmene i dopune zakona. Što se tiče novog zakona policiji, mislim da je to tema koja svakako interesuje i građane i narodne poslanike. Novi zakon o policiji je u najvećoj meri gotov. Sa sobom sam doneo jedan primerak zakona. Dakle, on je u Nacrtu u potpunosti urađen. Mi smo malo duže vremena uzela, što nije strašno, s obzirom da godinama radimo po ovom starom zakonu i uglavnom se nije usaglašavalo ništa do sada. Trebalo nam je više vremena, nego što sam planirao, da o ovom zakonu razgovaramo sa profesionalnim udruženjima, sa sindikatima, sa međunarodnim faktorom, sa Organizacijom za evropsku bezbednost i saradnju, sa Savetom Evrope, sa svima u našem ministarstvu, sa svim linijama rada i zainteresovanom javnošću. Imali smo više javnih rasprava, i to traje već nekoliko meseci intenzivno i želeli smo da, kada taj zakon bude donet, on bude nešto što nećemo menjati često, nešto što će na sveobuhvatan način predvideti sve izmene vezane za rad Ministarstva unutrašnjih poslova. Zahvalan sa i onim narodnim poslanicima koji su svojim mišljenjima, predlozima i sugestijama pomogli da ovaj zakon bude bolji. Što se tiče samih rokova, ne mogu da kažem tačan dan, jer to zavisi. Spremni smo. U ovom trenutku se prevodi i mi šaljemo ovaj Predlog zakona Evropskoj komisiji. Nakon mišljenja Evropske komisije, Ministarstvo unutrašnjih poslova će to poslati Vladi, a nakon toga naći će se pred Narodnom skupštinom. Ovaj Predlog zakona biće razmatran u redovnom postupku i insistiraćemo da to bude najduži mogući rok da svi narodni poslanici imaju vremena da se upoznaju. Naravno, već u verziji prednacrta čim ga pošaljemo Evropskoj komisiji objavićemo i na sajtu ministarstva kao što smo radili i do sada i svi narodni poslanici, ali i zainteresovana javnost moći će da ga čita na sajtu MUP, kao i naravno da se pripremi za raspravu u parlamentu koja će biti, zavisno od komentara koje Evropska komisija bude uputila na Predlog zakona. Dakle, očekujemo da će to biti, mi smo u Akcionom planu za Poglavlje 24 predvideli da to bude do decembra 2015. godine. Dakle, svakako pre tog roka, ja mislim već na jesen, ali mi je žao što smo malo duže probili od onih rokova koje smo sami sebi zadali. Nemamo obavezu ni prema kome da to bude ni dan ranije, pošto sam čuo neke komentare kako sam ja izjavio da će biti ne znam ovog meseca, zašto to kasni. Izvinite, to su rokovi koje smo sebi dali. Uradili smo više posla od drugih. Ovo nije obaveza na bilo koji način da donesemo u bilo kom mesecu. Mi smo sebi dali kao obavezu da donesemo do decembra. To je zvanična obaveza Republike Srbije kroz Akcioni plan. Do tog roka će biti doneto, ali je mnogo važnije od bilo kakvog datuma da to bude kvalitetan zakon koji će omogućiti da MUP bude efikasnije nego što je danas. Hvala vam na pažnji i nadam se da ćemo u današnjoj raspravi imati priliku da govorimo o ovih šest tačaka o kojima smo pričali.
Hvala. Prvi govornik je Aleksandar Jugović. Izvolite.
Poštovani ministre, poštovana predsednice, kolege i koleginice, poslanička grupa SPO DHSS u danu za glasanje podržaće predložene izmene i dopune Zakona o policiji jer je namera ministarstva da se unapredi sistem bezbednosti. Živimo u državi koja je snažno osetila posledice ratova 90-tih i koja se suočava sa mnogim istinama koje su bile od strane bivših režima prikrivane. Sukobi na prostoru nekadašnje Jugoslavije reflektovali su se na Srbiju tako da je porasla stopa kriminala, a mnoge generacije su vaspitavane na mržnji prema svojim susedima. Oružje doneto sa ratnih žarišta takođe je povećalo stopu rizika. Danas mi gradimo Srbiju koja pruža ruku pomirenja susedima, koja je okrenuta budućnosti i poslednji napad na premijera prilikom komemoracije žrtvama u Srebrenici neće pokolebati jedino ispravno opredeljenje i politiku mira. Veoma je bitno zbog celokupne situacije da se zna da se u Srbiji svi mogu osećati zaštićeno, da naša država neće dozvoliti ekstremnim grupama ili bilo kome drugom da ugrozi bezbednost ljudi koji im se ne sviđaju zbog svoje nacionalne ili verske pripadnosti. Stvoriti šansu za siguran život u uređenom društvu gde je zakon dovoljno jak da se izbori sa globalnom pretnjom terorizma, mržnjom, idejama o tome da se silom može nešto postići jedan je od najvažnijih zadataka ove države. U jednom delu zakon se menja da bi se sprečilo organizovano delovanje i stalo na put zajedničkom cilju pojedinih ekstremnih grupa da vrate Srbiju u stanje iz 90-tih. Svedoci smo da su te grupe dobro organizovane i da nasiljem pokušavaju da spreče modernizaciju našeg društva, da se suprotstave politici pomirenja, da se suprotstave našim naporima da postanemo deo EU i da stvorimouslove za bolji život na ovim prostorima. Stručna rešenja angažovanih na rešavanju ovih bezbednosnih problema trebalo da imaju podršku javnosti i parlamenta. Bezbednosni rizici iz dana u dan se umnožavaju jer je veliki deo savremenog sveta u ratu. Srbija je tranzitna stanica mnogima koji beže od sukoba, od loših uslova života u svojim državama. Opet bih nešto rekao o nasleđenim problemima. Kriminalne grupe, njihove vođe i članovi ne biraju sredstva kako bi došli do novca prodajom narkotika ili nekim drugim nezakonitim radnjama. Pre i posle 5. oktobra neki od njih su postali nedodirljivi. Da podsetimo da smo mi zemlja u kojoj je izvršen atentat na premijera Zorana Đinđića. Mi smo zemlja u kojoj je ubijen njen bivši predsednik Ivan Stambolić. Mi smo zemlja u kojoj su ubijeni Slavko Ćuruvija, Dada Vujasinović, Milan Pantić, sudija Nebojša Simeunović. Mi smo zemlja u kojoj je dva puta pokušan atentat da Vuka Draškovića. Na Ibarskoj magistrali ubijena su četiri visoka funkcionera SPO. Ubijeni su mnogi članovi naše stranke, premlaćivani i svi nalozi za ubistva i prebijanja političkih neistomišljenika, novinara, sprovodili su se preko zvaničnih državnih organa. Dakle, reforme su nužnost i SPO podržava. Reorganizacija Direkcije policije koja se tiče i Poglavlja 24 iz pregovaračkog procesa za cilj ima usklađivanje našeg sistema bezbednosti sa sistemima bezbednosti zapadnih zemalja i podizanja standarda na polju efikasnijeg funkcionisanja i delovanja politike. Terorizam je jedna od najvećih pretnji po bezbednost čitavog sveta. Niko se više ne oseća sigurnim. Naša policija samo kroz saradnju sa policijama drugih zemalja može da pruži adekvatan odgovor kako bi obezbedila sigurnost svojim građanima. U tom smislu je potrebno kroz strukturne reforme uskladiti delovanje naše policije sa standardima EU. Još jednom ponavljam da će poslanički klub SPO i DHSS u danu za glasanje podržati predložene izmene i dopune Zakona o policiji. Hvala vam puno.
Reč ima Elvira Kovač.
Zahvaljujem. Poštovana predsednice, predsedništvo, gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, najpre bih želela da u ime poslaničke grupe SVM pohvalim napore MUP na temeljnom radu oko novog, pripreme novog Zakona o policiji uz uvažavanje mišljenja svih relevantnih aktera, među njima i Saveta Evrope i OEBS i stručne javnosti. Izuzetno nas raduje to što smo čuli od uvaženog gospodina ministra da je novi Zakon o policiji, nacrt ili prednacrt, kako ste vi to nazvali, u finalnoj fazi pripreme i da će on u bliskoj budućnosti da ide na mišljenje Evropskoj komisiji. Međutim, nesporno je da zbog određenih okolnosti u određenim oblastima koje nalažu zaista hitnost u postupanju da je moralo da doše do izmena i dopuna postojećeg Zakona o policiji koje se danas nalaze pred nama. Ovo nisu, doduše, velike izmene. Vi ste to vrlo detaljno obrazložili. Radi se o svega nekoliko članova, ali dobro je što ove izmene, koje će svakako biti sadržane i u novom Zakonu o policiji, na neki način znače i pripremu za te reforme koje su u toku i za primenu novog Zakona o policiji koji se očekuje za nekoliko meseci u bliskoj budućnosti. Ja ću se u svom obraćanju bazirati na svega nekoliko, ne na sve izmene, već na tri za koje smatramo da su najznačajnije. Jedan od osnovnih razloga za donošenje ovog zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji je stvaranje neophodnog pravnog okvira za postupanje policije u stanju povećanog rizika u stanju javne bezbednosti, odnosno u bezbednosti građana. Savez vojvođanskih Mađara smatra da je izuzetno značajno da na prvom mestu uvek bude zaštita, obezbeđenje bezbednosti građana na najbolji mogući način. Ovim zakonom se konkretno dodaje novi član koji glasi – Postupanje policije u situacijama povećanog rizika. Mogli smo čuti i pročitati da u ovom trenutku postoji procena MUP po pitanju stanja javne bezbednosti da je ono takvo da je neophodno preduzeti određene organizacione mere koje prevazilaze postoji organizacioni okvir i redovno postupanje policije. Znači, ovim Predlogom zakona se definiše pravni okvir, odnosno drugačiji način angažovanja raspoloživih resursa, što će u budućnosti doprineti povećanju stepena zaštite bezbednosti kako građana tako i imovine, što svakako pozdravljamo. Nadalje, drugi razlog je izmena, koju smatramo izuzetno značajnom, a to je tema koja je od strane javnosti više puta kritikovana. Kritikovan je zapravo pravni okvir za postupanje nadležnih organa u situacijama kada je nestalo lice maloletno i pokrenuta je inicijativa za izmenu ovih odredbi pod nazivom, sada već na žalost opšte poznatim, „Tijanin zakon“, upravo zbog tragične sudbine devojčice. Tražena je izmena i dopuna zakona koji se na odnosi na nestale osobe. Traženo je posebno da se odnosi na maloletne osobe i to sa omogućavanjem obavezujućeg postupanja po hitnom postupku, odmah, u smislu upotrebe tehnički i ljudskih resursa Svi ćemo se složiti da, kada bi policija pravovremeno mogla da rekonstruiše kretanje potencijalne žrtve, odnosno, kao što ste vi pričali o tome, pribavi tzv. zadržane informacije - listing poziva, poruke, elektronsku komunikaciju, vreme pronalaženja nestale osobe bi bilo svedeno na minimum. Ovim izmenama ova inicijativa je, nazvana „Tijanin zakon“, podržana u onom delu koji se odnosi naravno na postupanje policije, tako što je u postojeći zakon u policiji unet pravni osnov za hitno preduzimanje svih mera iz nadležnosti policije kako bi se skratilo vreme potrebno za pronalaženje izvršioca krivičnog dela, pa samim tim i žrtve, koje je u slučajevima otmice od izuzetnog značaja za uspeh istrage. Definiše se, dakle, pravni osnov za preduzimanje hitnih mera od strane policije u slučajevima nestanka lica, ovde se ne baziramo samo na maloletna lica, već na sve, zapravo to jedan širi opseg potencijalnih žrtava, koje bi trebalo da doprinesu bržem otkrivanju činioca krivičnog dela, kao i mesta gde se nalazi žrtva. Vi ste, uvaženi gospodine ministre, u svom uvodnom izlaganju pričali o tome da je situacija u praksi takva da određeni već tako postupaju, znači po hitnom, ali je praksa pokazala da je ipak neophodno, da bi se obezbedila ta najbrža reakcija na terenu prilikom traganja za nestalim licima, da se u Zakon o policiji ipak unesu ove odredbe na osnovu kojih će policija moći da primeni odgovarajuće hitne mere, da to ne zavisi od dobre volje pojedinaca koji rade, već da ovo bude obavezujuće, na ovaj način će postati obavezujuće za sve. Tako se ne može zaista zakonito raditi bez sudskog naloga, neophodno je i odobrenje suda u ovim okolnostima, pa je zbog toga, da bi se ovaj član i ove izmene zaista primenile u praksi, neophodno u bliskoj budućnosti izmeniti i zakone o krivičnom postupku, odnosno da i on pretrpi izmene koje se odnose na ovu oblast. Na taj način bi postupanje policije u slučaju nestanka lica formalno pravno bio zaokružen. Treći razlog, o kojem želim vrlo kratko da govorim, to je opšte poznato, da je Ministarstvo unutrašnjih poslova pod reformom, znači reforme su u toku. Između ostalog se realizuje i tvining projekat upravljanja ljudskim resursima, koji je finansiran iz evropskih fondova. Upravo implementacija ovog projekta koji se odnosi na ljudske resurse se direktno odnosi na one članove koji se ovde menjaju. Zbog toga oni moraju da se promene. Implementacija projekta bi zahtevala, što će se desiti posle dana za glasanje i primene ovog zakona, formiranje posebne organizacione jedinice, odnosno sektora za ljudske resurse, a sav taj rad bi u sebi obuhvatao ono o čemu ste vi pričali, tzv. karijerno napredovanje. Nadalje, ove izmene i dopune se odnose, kao što sam spomenula, na organizacionu strukturu Direkcije policije, koja je proistekla upravo iz tih reformskih procesa koji su u toku. Ovo je jedna od obaveza iz pregovaračkog procesa u okviru poglavlja 24 i zaista je poznato da se međunarodna saradnja, međunarodni poslovi, evropske integracije i evropski poslovi, kako to već radi u okviru ministarstva, ali će se ovim izmenama obezbediti i ovde pravni okvir, odnosno poseban sektor koji će se upravo zvati sektor za poslove međunarodne saradnje i evropskih poslova. Iz svega navedenog, poslanička grupa SVM će u danu za glasanje podržati izmene i dopune Zakona o policiji i svakako podržavamo da policija bude što operativnija, što efikasnija i da ništa ne može da spreči obezbeđenje zaštite bezbednosti građana. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski.
Zahvaljujem predsednice. Uvaženi gospodine ministre, članovi MUP, koji su, na moje veliko zadovoljstvo, danas u velikom broju zajedno sa vama i to je dobro, želim na početku da konstatujem da se aktuelni Zakon o policiji primenjuje već 10 godina, da ste vi, gospodine ministre, upravo rekli u svom obraćanju u Domu Narodne skupštine narodnim poslanicima da je novi zakon u nacrtu, da je praktično gotov, ali da vrlo pažljivo radite na njemu, želite da bude primenjiv, efikasan, da podigne operativnu sposobnost policije i da na jedan moderan i nov način uređuje unutrašnji rad policije, što je u svakom slučaju dobro i smatram da na takav način treba pristupiti i izradi novog zakona i dopunama zakona. Ono što ovom prilikom želim da istaknem, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe NS, su dve stvari. Prva je da bez obzira na to što je novi zakon već u nacrtu, MUP ovim izmenama i dopunama Zakona o policiji pokazuje da pažljivo prati šta se događa kod nas i u našem okruženju, reaguje na vreme, znači ne čeka se novi zakon, što bi negde bilo možda i opravdano, i to je zaista za svaku pohvalu. Druga stvar koju želim da apostrofiram ovom prilikom je jučerašnji sastanak koji smo imali sa vama i članovima ministarstva. Mislim da je to dobra praksa koja bi mogla da bude primer i budućim ministrima i drago mi je što dolazi od vas, zato što ste u prethodnom sazivu bili predsednik parlamenta i što vrlo dobro poznajete parlamentarni rad. Mnoge stvari smo već juče doradili i mislim da će se to pokazati kao dobar primer i tokom današnje rasprave. Takođe, želim da vam kažem da će poslanička grupa NS u danu za glasanje podržati ove izmene i dopune Zakona i želim vrlo kratko da prokomentarišem ovih šest članova. Prvi je član 14a, početkom maja meseca ove godine imali smo u Kumanovu, u susednoj Makedoniji, terorističke napade. Bili smo suočeni sa situacijom da je makednoska policija sa granice povukla pripadnike svojih policijskih snaga. Mi smo dodatno pojačali prisustvo naše žandarmerije, što je potpuno bilo opravdano, ali potreban je pravni okvir za to pojačano angažovanje i odredbom predloženog člana se upravo to i ustanovljuje, taj pravni okvir, što je u svakom slučaju veoma važno zbog procene bezbednosne situacije, kako na globalnom, tako i na regionalnom planu. Na taj način država i njeni organi moraju biti spremni da adekvatno odreaguju na sve bezbednosne izazove koje donosi trenutak u kome se nalazimo. Sa rešenjem u članu 14a kompatibilna je i nova formulacija u članu 20a Zakona, koji svakako predstavlja poboljšanje u odnosu na postojeće odredbe, jer na mnogo bolji način precizira unutrašnje ustrojstvo Direkcije policije. Tri jedinice su neracionalne iz ugla angažovanja ljudskih i materijalnih resursa i potpuno je jasno da je ovakvo rešenje izraz sveobuhvatne reforme koja sesprovodi unutar MUP, a koja u stvari za cilj ima racionalizaciju i optimalizaciju iskorišćenja već postojećih ljudskih resursa. Inače, veza ovog člana i člana 14a jeste i činjenica da se u situacijama povećanog rizika po bezbednost lica i imovine očekuje angažovanje posebnih jedinica policije, čije ustrojstvo se ovim članom dodatno precizira, a sistem komandovanja pojednostavljuje i čini efikasnijim. Bitnu novinu predstavlja i član 139a, koji predlaže da se policijskom službeniku, uniformisanomovlašćenom službenom licu koje radi na specifičnim, odnosno operativnim poslovima po potrebi može prestati radni odnos i sa navršenih 50 godina života i 30 godina efektivno provedenih na radnim mestima u MUP. Treba pomenuti i novi član 111a, kojim se u zakonu uvodi osnov za vršenje bezbednosnih provera po zahtevu drugih organa i pravnih lica, koji je evidentno nedostaje od trenutka kada je stupio na snagu novi Zakon o oružju i municiji. Želim posebno da naglasim dopunu člana 72. Zakona, koji je bez ikakve dileme naišao i na pozitivan odjek u našoj najširoj javnosti. Njime se daju veća ovlašćenja pripadnicima policije u situacijama kada treba nestalu osobu pronaći. U praksi, to ste i vi rekli, se i sada počinje sa istragom odmah. Tačno je da su za sprovođenje ovog člana neophodne izmene i dopune Krivičnog zakona, jer ne možemo tražiti bez izmena i dopuna Krivičnog zakona tzv. zadržane podatke, ali to ne znači da se proces od zahteva suda prema policiji ne ubrzava, što se ovim članom upravo i omogućuje. Ono što ovo novo zakonsko rešenje posebno potencira, jeste praktično obaveza hitnog postupanja policijskih službenika u slučaju prijave nestanka lica, gde okolnosti ukazuju na izvršenje krivičnog dela, ali i saradnje i koordinacije policije sa drugim organima, pre svega sa građanima, što je svakako pozitivan pomak u odnosu na postojeće zakonsko rešenje. Sve u svemu, šest kratkih, ali vrlo efektnih izmena. Svaka od ovih izmena rekla bih da predstavlja adekvatnu reakciju na određene događaje. Tako da, još jednom samo želim da kažem da će poslanička grupa Nove Srbije u Danu za glasanje podržati izmene i dopune ovog zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Poštovani narodni poslanici saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova, zbog potrebe da se što pre donese zakon iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima ministar Nebojša Stefanović. Izvolite.
Želim da se zahvalim, naravno, na ovome što ste rekli. Naravno, obaveze je MUP-a i svih nas da se trudimo da policija bude efikasnija. Želim još jednom da istaknem samo, baš kao što ste i vi to istakli, član koji menjamo, a vezan za član 72, u našim izmenama i dopunama član 4. koji se tiče potrage za nestalim licima, odnosno ubrzanje policijskih procedura. Ministarstvo unutrašnjih poslova duguje veliku zahvalnost Igoru Juriću, ocu Tijane Jurić, koji je ogromnom energijom i zalaganjem motivisao mnoge ljude i, da tako kažem, pokrenuo mnoge procese, nevezano samo za ovu izmenu i dopunu, ali podigao svest ljudi o svemu što se dešava. Nadam se da ćemo u saradnji sa Ministarstvom pravde, ali naravno i sa Skupštinom pre svega,napraviti kvalitetne izmene i dopune drugih zakona, koje će nam omogućiti da potrage za pre svega maloletnim, ali i drugim licima možemo da sprovodimo brzo i efikasno, da pokažemo da naša zemlja nije tu kao poligon da nam neko otima ili krade decu, već da su naša deca u Srbiji bezbedna.Hvala još jednom.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Kružević. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima i kolege narodni poslanici, na samom početku izlaganja želim da kažem da će poslanička grupa JS podržati izmene i dopune Zakona o policiji, a pokušaću i da vam navedem razloge zbog čega smo se mi opredelili na takav korak. Naime, koliko dobro ili ne radi Ministarstvo unutrašnjih poslova najbolje pokazuju ankete koje su pod pokroviteljstvom OEBS-a, koje još od 2008. godine, za vreme mandata gospodina Ivice Dačića kao ministra unutrašnjih poslova, pa i dan danas, za vreme vašeg mandata, ministre, govore da je poverenje građana u policiju sve veće i veće. O tome će verovatno pričati i moj kolega Vanja Vukić, koji je daleko upućeniji u to od mene. Ali, na samom početku želim da kažem da ste vi davali izjave u medijima koje se tiču boljeg statusa policije i vaših krajnjih napora da se u ovom vremenu u kojem živimo, a koje nije baš lagodno, iznađe način da se povećaju primanja policijskih službenika. Sama činjenica da su policijski službenici dobili nove uniforme i opremu govori da ste tu imali vrlo ozbiljne namere i ja to moram da pozdravim, jer znam kako gledaju radnici policijskih uprava na to što su dobili. Obzirom na to da su radnici policije ljudi kojima je 24 časa glava u torbi, svakako njih treba istaknuti ispred svega i zaista iznaći način da imaju i najbolju opremu i najbolje uniforme i, ako je to moguće, najbolje plate. Nažalost, juče smo bili svedoci da nisu samo radnici policije ti koji su ugroženi, nego smo videli da mogu biti ugroženi i novinari, da mogu biti ugroženi i poslanici, odnosno potpredsednici parlamenta, pa tako u ime poslaničke grupe JS želim najstrože da osudim napada na novinara Milana Đokić i potpredsednika Narodne skupštine Vladimira Marinkovića. No, da se vratim na ove razloge zbog kojih se JS opredelila da podrži ovakav predlog zakona. Racionalizacija kroz spajanje specijalnih jedinica, o kojoj ste pričali, je svakako nešto što je dobro i mislim da ste to sjajno obrazložili, da nije potrebno da više jedinica radi iste stvari i da samo pod zvanjem jedne od tih jedinica će se sve jedinice za iste namene utopiti jedna u drugu. Ono što je zaista dobro u ovom zakonu, jeste što je konkurs obavezan za zasnivanje radnog odnosa. Naravno, isključivaće diplomirane studente Kriminalističko-policijske akademije koji imaju potpisan ugovor sa državom za svaku godinu. Ono što prepoznajem u Ministarstvu unutrašnjih poslova, a što mislim da bi trebalo da bude i generalno nacionalna strategija, jeste da Sektor za ljudske resurse dobro planira koliki je obim studenata koji je potreban da se upisuje na određene godine da bi oni svi dobili i zaposlenje u policiji. Zašto sam rekao da to treba da bude nacionalna strategija? Pa, upravo kada bismo iz svih oblasti imali takvo jedno planiranje imali bismo verovatno i manje nezaposlenih u svojoj struci, imali bismo svakako i manji odliv stručnih kadrova iz naše države, sa kojim se suočavamo. Mislim da je to sjajna stvar i vredelo bi insistirati na tome da se ta strategija uvede i u druge oblasti. Povećanje nadležnosti unutrašnje kontrole, o kojoj ste takođe pričali, je isto dobro. Pripremajući se za ovo izlaganje i čitajući razne tekstove i, naravno, pohvale i napade na ovo što danas pokušavamo da odbranimo i za ono što ćemo glasati, naravno, u četvrtak, video sam da mnogima smeta to što vi kao ministar možete da promenite grupu ljudi koja radi na unutrašnjoj kontroli. Ja to nisam doživeo na način da je to na bilo koji način negativno, jer neretko se dešavalo, ne samo u policiji, nego i u drugim oblastima da čak i ta unutrašnja kontrola zna da prećuti, zažmuri i da skloni glavu od nečega, a mislim da ste vi kao ministar upravo taj koji to treba da prepozna i zameni takvu ekipu sa nekom novom koja će odraditi svoj posao do kraja. Smatram da je to izuzetno dobro što je ostavljeno kao mogućnost. Naravno, čućemo kritike na ovo, ali iz ugla iz kojeg sam ja to sagledao mislim da je dobro i stojim iza toga. Uvođenje reda u karijerno napredovanje je takođe dobra stvar. Zašto? Zato što nećemo moći da preko reda imamo situacije da se unapređuju sa činovima određeni pripadnici policijskih uprava. Naravno, podela na policajce koji imaju ovlašćenja i na administrativne radnike je isto novina i isto možemo da razgraničimo ko šta radi i kako treba da se on prati i na koji način treba da se nagrađuje, a to karijerno napredovanje znači da se zaposleni prati od trenutka prijema u službu, preko njegovog napredovanja u karijeri, do odlaska u penziju ili drugu organizaciju. Takođe, vidim da se u ovom zakonu jasno definiše sistem napredovanja. Do sada je bio slučaj da ako želite da nekoga sklonite sa određenog mesta zbog loših rezultata u policiji, niste to mogli da uradite zato što je imao visoki čin, nego ste morali faktički da ga unapredite da on više ne bi bio na toj poziciji. Ovaj zakon to omogućava da se radi korektno i jedino pravilno, tako da će svako snositi posledice za svoj rad i svako će, naravno, biti nagrađivan u skladu sa onim što je radio. Za svaki novi čin, ono što je vrlo važno i bitno, mora da se ima odgovarajuće obrazovanje, odgovarajuće godine staža, završena stručna obuka i odgovarajuća godišnju ocenu. Naravno, neće moći iz čina vodnika i narednika da tri-četiri godine se postane pukovnik ili general, što se u nekim slučajevima dešavalo. Isto bitna stvar za pripadnike policijskih snaga jeste da se starosna penzija, odnosno granica pomera na 52 godine života, odnosno na 30 godina staža na beneficiranim radnim mestima. Svakako je to jedna dobra stvar jer sa novim mladim ljudima, svežim ljudima ćemo zameniti, možda grubo zvuči, istrošene kadrove, ali mesta na kojima rade policajci, ne samo u Srbiji i regionu, u Evropi i u svetu su svakako mesta koja iziskuju velike napore, a posao sa velikim naporima svakako ostavlja određene tragove na svakakvu vrstu sposobnosti kod ljudi. Pomenuli ste i pravni osnov za postupanje policije u situacijama povećanog rizika. Nažalost, nama je potrebno da se desi nešto u toj nesreći, evo, da kažem, i deo sreće što se nije desilo u Srbiji, nego se desilo u Makedoniji, i svakako da je potrebno da policija može da odreaguje i u redovnim okolnostima onako kako bi reagovala i da se uvedu neke vanredne mere. Ubeđen sam u to što ste pričali da Srbiji ne može desi takav i napad i da smo spremni i energičnom akcijom kojom ste rasporedili snage na granicu sa Makedonijom, mislim da smo i jasno dali do znanja da nismo baš raspoloženi za takav vid aktivnosti sa teroristima. Pravni osnov za preduzimanje hitnih mera od strane policije u slučaju nestanka lica je nešto što zaista zavređuje najveću pažnju u ovom zakonu i vi ste tome posvetili dosta pažnje, ali želim da kažem da u Srbiji na godišnjem nivou nestane oko 1.500 ljudi, otprilike četiri osobe dnevno. Pet posto tih ljudi se nikada ne pronađe. To statistički zvuči dobro. Ali, generalno, 5% ljudi da se ne pronađe od 1.500 je ogroman broj, i jedan da se ne pronađe puno. Apsurdna stvar je da policija ima raspoložive mere koje može da preduzme u datim okolnostima, ali da administrativne stvari i procedure to donekle koče. Svakako je dobro što će se iznaći rešenje sa ministarstvom, odnosno između dva ministarstva, Ministarstva pravde i Ministarstva unutrašnjih poslova, u kojem će se naći model da se ne mora čekati odobrenje, odnosno da će se moći raditi na osnovu usmenog odobrenja tužioca. Hoću da kažem da je i procena policijskih službenika u takvim situacijama vrlo bitna stvar, jer znate i da se proceni kada je dete otišlo od kuće na neki neozbiljan način ili kada je nestalo neko dete za koje se sumnja da je oteto, naravno, je jedan kapital u početku svake istrage. Ja ću samo da podsetim na jedan vrlo kratak deo teksta koji smo imali prilike da čitamo u prethodnom periodu. Istog dana kada je nestala petnaestogodišnja Tijana Jurić iz Subotice, pola sata posle ponoći nestala je samo godinu dana starija Katarina Zarić iz Kule. Tri dana nakon nestanka, majka je nestanak prijavila policiji, a nedugo zatim Katarina je pronađena kod druga u stanu u Požarevcu. Tijana Jurić je nađena prekasno. Pripadnici Ministarstva unutrašnjih poslova, operativnim radom utvrdili su da otmicu u slučaju maloletnog Stefana Ilića nije bilo, njegov maloletni brat priznao je u policiji da je otmicu izmislio. To su tekstovi sa kojima smo se susretali u vrlo bliskoj prošlosti. Medijska pažnja u tim slučajevima može i da koristi, ali neretko može i da odmogne. Nažalost, dok policija ne pribavi ono što je potrebno da krene u akciju koja je legitimna, ne sumnjam da obavljate operativne stvari i dok se ne dobiju takve vrste odobrenja, što je svakako dobro i za svaku pohvalu, ali dok policija ne krene u legitimnu akciju i dok ne uspe da stopira sve one stvari koje će skrenuti istragu sa pravog puta, meštane da traže dete, da prave paniku među otmičarima, da ti otmičari u nekim situacijama ne urade ono možda što ne bi uradili iz straha, svakako može da donese jednu negativnu stvar, jedan negativan tok te akcije. Mi iz JS se iskreno nadamo da će nakon usvajanja ovog zakona na društvenim mrežama moći da se pročita isključivo informacija o munjevitoj reakciji policije i o pronalasku nestalih osoba, a tu posebno mislimo na decu i to je zaista najveći razlog zbog kojeg će JS dati bezrezervnu podršku ovim izmenama i dopunama zakona i u danu za glasanje glasati za te izmene. Hvala.
Reč ima ministar Nebojša Stefanović. Izvolite.
Hvala vam, gospodine potpredsedniče. Vi ste u načelu u pravu i to su možda i najteži momenti kada pratimo kada se prijavi nestanak maloletnog lica, kada se prijavi nestanak deteta. Nema nikoga od nas, verujem, ni u sali ni u Srbiji ko ne pomisli na svog nekog najbližeg, na nekog koga poznaje i da oseti, to je užasna situacija. To je zaista užasna situacija, od situacije sa Tijanom, preko male Maše, do ovog poslednjeg slučaja u Kikindi sa ovom tragedijom koja se dogodila. Nažalost, imali smo između tih stotine drugih slučajeva za koje javnost nikada nije saznala, gde su bili lažni nestanci. Ode, ne javi se roditeljima, oni prijave, policija uloži ogromne resurse i nađemo posle dan ili dva tu osobu koja je negde sa drugarima. To su srećne okolnosti. Mi smo srećni kada se to dogodi, iako smo potrošili i resurse i novac. Malo su ljuti ovi operativci što nisu spavali dva-tri dana, ali onda se ispostavilo da je bila šala, ali smo svi srećni jer je dete živo i zdravo. Najteža je kada se završi tragično. Naš posao je, kao Srbije, da pronalazimo sve efikasnije metode. Mi smo uspeli da sprečimo da nam decu iznose iz zemlje, da nam ih kradu iz naše zemlje, to nećemo da dozvolimo. Videli ste da policija vrlo brzo i efikasno takve slučajeve rešava i ponosan sam na te momke koji su učestvovali u tome, koji su to zaista uradili munjevito i fantastično. Naravno, što više policija imala mogućnosti, radićemo više na toj brzini da te potrage, čim počnu, da se završe što ranije. Naravno, nije uvek sve lako. Nisu sve istrage jednostavne, nisu sve iste. Neke se iskomplikuju na ovaj ili onaj način. Kao što ste vi rekli, nekad ta medijska pažnja ume da odmogne, ume da stvori pritisak i na ljude koji rade, ume i da uzbuni javnost na način da se i otmičari povuku, da ne možemo na neki način koji bi možda regularno iskoristili da do njih brže dođemo. Ono što je, naravno, dobro je da u ovoj godini imamo, u ovih prvih šest meseci, 4,5% više rasvetljenih krivičnih dela generalno u Srbiji, što govori o povećanju efikasnosti rada. Statistika, naravno, kada sam govorio i o prošloj godini, gde smo zabeležili jako dobre rezultate, skoro 10% smanjenje kriminala u odnosu na prethodne periode, uvek sam govorio da brojevi nisu presudni. Nisu brojevi jedino što je važno. Nekom kome ukradu televizor iz kuće, možda je to njemu najveća tragedija koja se dogodila jer ceo život je štedeo i vredno radio da bi to kupio i njemu je to veliki gubitak. Naravno, da ne govorim o teškim krivičnim delima. Ali, naš posao je, verujem da ćemo i ovim zakonom to postići, da budemo bolji, da naša policija bude bolje opremljena, da bude efikasnija, da ima više prava. Mogu vam reći da stvarno veliku zahvalnost dugujem i nekima od ljudi, naravno, svim saradnicima i ljudima iz Ministarstva unutrašnjih poslova, ali nekima iz sindikata. Mi smo razgovarali, možda i najteže, najtvrđe pregovore imali sa Nezavisnim sindikatom policije, gospodinom Lukićem, koji su bili vrlo tvrdi. Ti ljudi su insistirali i na posebnom kolektivnom ugovoru i na aneksu, koji ćemo, nadam se, uskoro zaključiti, i uvek sam ih molio da razumeju da Ministarstvo nema uvek sredstva. Lako mi je da kažem – sve vam obećavam i sve ću dati, ali prosto, ako za to nema resursa mi ćemo posle toga dugovati tim ljudima, nećemo imati da im isplatimo ni putne troškove, ni sve ostalo. Znači, trudimo se da naša obećanja i ono što budemo radili budu veoma srazmerni. Ali, zahvaljujući radu velikog broja ljudi u Ministarstvu unutrašnjih poslova i mislim da ovaj dan treba da bude posvećen i njima jer ti momci i devojke u plavom su oni zbog kojih i postoji ostatak Ministarstva i koji čine da naš posao bude efikasniji, zahvaljujući vama u Narodnoj skupštini jer ja znam koliko je ovaj posao ozbiljan i odgovoran, to neki ljudi ne znaju, ali ja zaista, kao bivši predsednik parlamenta, to jako dobro znam, zahvaljujući vama i naporima i svemu onome što se uradilo, mislim da dobijamo sve kvalitetnije i primenjivije zakone. To je u suštini i važno da bude u jednom zakonu, da taj zakon bude primenjiv, da mi kada izglasamo neki zakon, kada on bude usvojen, da neki državni organ, da građani mogu da ga primenjuju i da imamo bolji i efikasniji aparat. Mislim da tako Srbija postaje bolja, a naše društvo bezbednije mesto za život. Hvala vam još jednom.
Reč ima narodni poslanik Milena Bićanin. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, gospodine ministre sa saradnicima i drage kolege, naravno da će SDPS podržati ove ponuđene predloge izmena Zakona i sa nestrpljenjem očekujemo u celini Zakon o policiji. Ministre, čuli smo da je zakon dobar. Meni je drago da ste vi rekli, da ste malo prekoračili rok, jer nekako u psihološkom planu to znači da se nadate dobrom rezultatu, jer kada nešto baš malo i ne uradimo dobro, malo hoćemo i da sakrijemo, vi ste lepo priznali. Mislim da će to biti jedan dobar rezultat za sve nas i zaista želim da bude tako. Današnja tema, odnosno ovih šest članova zakona koji nam se nude danas na razmatranje, naravno da su od velike važnosti i ja sam se kao poslanik moje poslaničke grupe opredelila da govorim zato što u svim članovima zakona vidim ono što je primarno važno u životu svake zajednice, a to je mir i bezbednost. Ukoliko ti uslovi funkcionisanja jednog društva nisu obezbeđeni na pravi i adekvatan način, onda se stvaraju drugi problemi i onda ne učinimo ono što mislimo da do kraja uvek i želim. Prema tome, svet se menja, jako smo svesni svih tih okolnosti. Svesni smo svih događanja u okruženju, svesni smo opasnosti u kojima se nalazimo. Lično mislim da ovo što je sada predloženo u velikoj meri će omogućiti da policija, da MUP, pravovremeno može da obavlja zadatke koji se nalaze pred njim, u cilju zaštite imovine i bezbednosti svojih građana. U tom smislu mislim da, prosto želim da pohvalim, ovaj član zakona, koji se tiče tog popunjavanja interregnuma od trenutka kada se ustanovi da je došlo do povećanja ili do promene bezbednosne situacije, do trenutka kada treba proglasiti vanredno stanje i kada treba upotrebiti Zakon o vojsci, ako se ne varam član 39. Mislim da je jako dobro što sada imamo ponuđeno rešenje, što se zna kada, ko i kako treba da postupa, jel svuda tamo gde se koristi sila protiv bilo kog zla, i ta sila ma koliko želi da nešto učini dobro može da uđe u izvestan problem, naravno ukoliko pravila i procedure nisu jasno postavljeni. Suština svega ovoga što vidim u ponuđenim predlozima danas je upravo to da se pravila procedure nadležnosti potpuno jasno definišu, da ne dolazimo u problem da u nameri kada želimo da pravovremeno reagujemo i sprečimo nešto, da uđemo u još veći problem, u još, da kažem, delikatniju situaciju od koje, naravno, svi ukupno kao društvo imamo štete. Meni je drago da je Ministarstvo unutrašnjih poslova učestvovalo u Tijaninom programu i ova služba, odnosno sektorska služba koja će brinuti o ljudskim resursima, naravno jako važna. Zašto? Zato što kao i u svakom segmentu društva svi oni koji odluče da se bave izvesnim poslom moraju, pre svega, da znaju šta ih na tom poslu očekuje, šta su njihova prava, šta su njihove obaveze, kako njihova karijera može da bude praćena, kako oni mogu da utiču na vođenje svoje karijere i šta ih s tim u vezi čeka? Da li ih čeka nagrada, da li ih čeka unapređenje, da li ih čeka nešto suprotno od toga? To je jako dobro zbog, rekla bih, onoga što pomalo zaboravljamo a to su i zdravi ljudski odnosi u kolektivima, jer svuda tamo gde su se dešavala neka unapređenja, nije bitno sada da li se radi samo o ovom sektoru, ali svuda tamo gde je neko dobio nešto zašta većina misli da možda i nije baš trebao, se stvara nešto što nije dobro za ukupan angažman, niko ga i cela služba samim tim, naravno trpi izvesne štete. U tom smislu zaista pohvaljujemi ovu promenu koja će se dogoditi. Ono što je takođe jako važno, to je da ova izmena člana koja se tiče hitnosti postupanja u potrazi za nestalim osobama, mislim da je to prosto negde centralna tema, možda će biti naših današnjih diskusija. Svi se sećamo tih nesrećnih 13 dana jula 2014. godine i ovo društvo je nakon te stravične nesreće i tragične pogibije devojčice Tijane, dobilo jedan novi domaći zadatak. Sasvim sam sigurna da i ova promena današnja u članu zakona koja se bude dogodila je samo jedna u nizu koja nas čeka, jer sam sasvim sigurna kada kažem, nijedno ministarstvo sile, nijedan najbolji zakon ne može da spreči ono u čemu celo društvo treba kao preventiva da učestvuje i što prosto mora da mu bude ponuđeno kao jedan partnerski odnos. Naravno da, ako je uopšte trenutak da se setim nekih starih vremena kada su otmice događale samo zato što su devojke želele da se udaju, jer su ih momci otimali, mi ulazimo u jedno veoma veliko i opasno vreme, kriza na svaki načine, kada trgovina ljudima hara kao jedan novi kriminal na koji mi još uvek možda nismo potpuno osetljivi, i kao društvo pričam. To je nešto što nas kao veliki izazov čeka i upravo kažem i nadam se da će i novi Zakon o policiji nam pomoći da se u tom smislu osećamo bezbednije, odnosno da će policija imati dovoljno instrumenata na svaki način da u tome da kvalitet svoje aktivnosti. Kada pričamo o ovom članu zakona, koji se tiče potrage za nestalima,prosto moram da nekako kažem, zašto sam i rekla na kraju krajeva da je to domaći zadatak za celo društvo, prosto zato što postoji mnogo razloga zbog kojih mlađi maloletnici ili stariji maloletnici napuštaju svoje kuće. Ponekada su to sukobi sa roditeljima u periodu od adolescencije, nezadovoljstvo lošim uspehom, vršačko nasilje. To može da bude naravno i neka lična frustacija, da ne pričamo koliko na to može da utiče porodično nasilje, problemi sa alkoholizmom u porodicima itd. Zato ponovo kažem ovo je domaći zadatak za celo društvo. Nadam se će se praksa do konačne izmene zakona, novog Zakona o policiji promeniti kada se tiče pitanja prijavljivanja nestanka lica, mislim da moramo da imamo potpuno definisano ko je, kako se utvrđuje status nestalog lica, da ne bismo imali, naravno puno nekih promašenih alarma i nekog podizanja organizacije policije tamo gde se naravno nije ni desilo to o čemu najviše i brinemo. Ono što je takođe važno, to je da policijski službenici koji primaju ove prve prijave, koje najčešće stižu od najbližih srodnika, od roditelja, mislim da treba da razmislimo da li možda još nekoga treba da uvrstimo u broj onih koji može da podnese takvu vrstu prijave. Znači, policijski službenici moraju biti jako senzibilisani na ono što ima tada u nekom trenutku prijavljuje zabrinuti roditelj. Ne povodeći se samo za svojom dugogodišnjom praksom, jer ono što ministre želite da postignete sektorom za ljudske resurse upravo treba da pomogne jednu bolju stručnost, jedno bolje praćenje, da kažem, ukupnog stanja u službi i svega onoga što se menja u društvu da bi onaj kome dolazi zabrinuti roditelj zaista mogao na pravi način da rastumači, na pravi način čuje i da hitno reaguje. Ako nam taj prvi čovek, da tako kažem u lancu zataji, ništa nismo uradili, a ne želimo više da ništa uradimo. Ono što je ovom izmenom zakona ponuđeno to je naravno, da sudija, da kažem, postupajući, može sada u jednom, bez da kažem, te dugotrajne pisane prepiske da da svoj nalog, da može da se krene u potragu, da može da se prati lice, da može da se koristi tehnika prisluškivanja telefona i tako dalje. Ona je veoma značajna ali u svakom slučaju kao što ste rekli dalja saradnja sa Ministarstvom pravde i izmena krivičnih zakona će u najznačajnijoj meri dati adekvatnu podršku onome što policija u ovom trenutku već radi. Koliko god da smo i čekali ovaj „Tijanin zakon“ da dođe na raspravu, ja mislim da smo svi onako, jako svesni, veoma odgovorno ponašanje policije u slučaju nestanka male Maše, koja je, bez obzira što je i tada važio, da kažem, član zakona koji ćemo mi sada promeniti, policija je, naravno, jednom veoma brzom akcijom uspela da spasi dete, a ono što je verovatno najveća panika svakog roditelja, to je bolest i nestanak deteta. Svi oni koji su na pet minuta izgubili dete na plaži, na moru, nikada ne zaboravljaju taj trenutak i uvek se naravno, u nekom raspoloženju, vraćaju tome. Prema tome, ja mislim da bi društvo moralo da se, kada govorimo o pitanju bezbednosti svih njegovih članova zajednice, kada govorimo o bilo kom uzrasnom dobu, posebno smo osetljivi na decu, ali nemojte da zaboravite, nestaju i odrasli ljudi. To što su oni stariji, to jeste jedna činjenica koja kaže da oni imaju više iskustva nekog u životu, ali prosto, radi se o ljudima koji su bolesni, senilni, koji takođe mogu da se nađu u vrlo nezavidnom položaju, i nikako ne sme da nas starost onoga ko je nestao opredeli u tome, da brzo ili još brže reagujemo nego što bi smo možda inače. Ja zato apelujem, jer da bi smo mogli da budemo bezbedni, moramo svi da brinemo. Država mora da da, da kažem, instrumente, mora da metode, mora da da zakon, mora da obezbedi materijalna sredstva, ali porodica je vrlo važna u ovom segmentu brige o deci. Između ostalog, ne zato što je naša zemlja potpisala Konvenciju o pravima deteta, a mi smo pripadnici civilizacije koja poštuje tu tekovinu, valjda kao država, ali isto kao i pojedinci, ne samo zbog toga, nego prosto, poruka roditelja, kada govorimo o stvaranju bezbedonosne kulture, ide prvo iz kuće. Druga situacija je škola i možda bi bilo jako dobro razmišljati o tome da u nekom periodu koji sledi, da roditelji na početku školske godine, preko stručnih saradnika škole, preko direktora koji će imati saradnju sa komandirom policijske stanice koja je u njegovom najbližem reonu, da dobiju izvesne informacije o tome kako da se deca upute na bezbedno, odnosno manje rizično ponašanje u bilo kojim okolnostima, da li na putu od škole, da li na ekskurziji, da li na godišnjem odmoru, sa svim svejedno. Život je uvek jednako dragocen i uvek ga jednako čuvamo. Ono što takođe mislim da je važno, to su centri za socijalni rad. Imamo puno problema u porodicama, zbog toga puno, rekla bih, propuštenih prilika da na adekvatan način brinemo o deci, da im damo prava uputstva. Mislim da bi tamo gde zataji porodica i ne bavi se dovoljno onim svojim prvim i osnovnim zadatkom, a to je briga o deci, mislim da bi centri za socijalni rad morali zaista da budu malo ažurniji u toj vrsti podrške. Ono što iznad svega bih cenila mnogo više kada bih verovala da toga u našem društvu ima najviše, a to je pitanje naše međuljudske solidarnosti. Čitali smo svi, pre par dana, da je devojka čekala autobus na stanici, nije bilo ni gluvo doba noći, nije bila sama, zastao je auto i dva momka su pokušala da je uvuku u auto. Ona se, nesretna, branila koliko je mogla. Na užas, na njen lični užas, a ja ću reći i moj, da niko u tom trenutku od prisutnih joj nije pomogao. Mi moramo da prizovemo osećanje međusobne solidarnosti. Moramo da shvatimo da nas iste nevolje svuda mogu dočekati i moramo u tom smislu da gradimo jedno mnogo odgovornije društvo, jer, ponovo kažem, najbolji zakon neće sprečiti ni jedno zlo, ukoliko ljudi na najbolji mogući način ne razumeju o čemu se radi i ako ne budu u partnerskom odnosu sa svojom državom, odnosno sami sa sobom, preko raznih sektora i načina organizovanja. Nažalost, prošlo je vreme kada smo verovali da samo po, da kažem, dobrim običajima starih vremena, možemo da živimo. Možemo mi i dalje da živimo veoma mirno i spokojno, ali prosto moramo da usvojimo nove veštine i nova znanja. U tom smislu, ministre, ja se nadam da ćete dati puni doprinos, a takođe i svi ostali segmenti društva, i ponavljam, bez mira i stabilnosti, ruke su vezane.
Narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala poštovani predsedavajući. Gospodine ministre, pa mi smo za ovo doba godine, u skladu sa vašim najavama, očekivali novi predlog zakona o policiji. Vi ste, kada je ovde, u parlamentu, sredinom aprila predstavljen nacrt zakona, rekli da očekujete raspravu u parlamentu u junu. Evo sredina jula meseca je, sami ste rekli, to su rokovi koje ste sami sebi zadali. Niste taj rok ispoštovali, sada govorite da imamo drugi rok, a to je decembar, po akcionom planu. Ja lično nisam spreman da poverujem da će i taj rok biti ispoštovan. Voleo bih da me demantujete i iznenadite, ali činjenica da ovako radi Vlada Republike Srbije, čiji ste vi član, verovatno je doprinela tome daje od danas Svetski ekonomski forum izdao listu najefikasnijih i najneefikasnijih vlada na svetu, 144 zemlje su analizirali i Srbija je na 10. mestu, kao najneefikasnija Vlada na svetu plasirana. Da zakon treba da se menja, slažemo se sa vama. Da je potrebna dubinska izmena, slažemo se sa vama. Ono što nismo čuli od vas je ono što je uobičajeno za vaše kolege iz Vlade, da govore o tome da je za to odgovoran bivši režim. Verovatno je vama nezgodno to da kažete jer je vaš prethodnih sada, prvi potpredsednik Vlade. Pa vam je možda teško da izreknete kritiku na to što on, kao ministar policije, šest godina, nije izmenio neke stvari koje su eto toliko bile hitne da sada, znači, nekoliko meseci po vašoj najavi pre donošenja novog zakona o Policiji, mi imamo izmene i dopune pre ovog važećeg Zakona o Policiji. Rekli ste, kažete, radili ste puno pa niste stigli da završite ovaj posao u tom roku, ne znam da li ste radili na pronalaženju novog načelnika kriminalističke policije ili na slučaju Davora Pašalića, ili na pronalaženju atentatora na Milana Beka ili na mnoge druge slučajeve koji se ovih dana i poslednjih meseci dešavaju u Republici Srbiji, gde je bezbednost građana pogoršana. Mi imamo neke scene za koje smo mislili da više u Srbiji neće dešavati. Kakve smo imali pre 20 i više godina. Ali, evo da krenemo na ovih šest kratkih izmena koje ste vi predložili izmenama i dopunama Zakona o Policiji. Ono što ja želim, o čemu želim da govorim i da postavim jedno pitanje je činjenica za član 3. kojim se menja važeći član 20. važećeg zakona, gde ste vi, kako ste rekli, predvideli formiranje nove specijalne antiterorističke jedinice. Ja želim da vas pitam, kakav će biti i koliki će biti sastav te jedinice? Rekli ste svi će biti svima i pripadnicima specijalne antiterorističke jedinice danas, i PTJ biće u mogućnosti da se prijave i da će biti izabrani najbolji. Zanima me koliki je to broj? Kakva je predviđena struktura te nove jedinice? Niste ništa rekli o tome kada ste obrazlagali zakon i ove izmene. I, u kom roku će se ta transformacija desiti? Ono što je ispalo iz ovog izmenjenog člana 20, mi smo dali tu jedan amandman, koji govori o tome da se formira direkcija, to je ko rukovodi direkcijom. U dosadašnjem članu jasno stoji jedan stav koji kaže – direktor policije rukovodi Direkcijom. U ovom predlogu toga nema, mi smo dali amandman i očekujemo da ga prihvatite. Mislim da je logično da zakon definiše ko rukovodi Direkcijom policije. Oko izmena člana 72. puno je govoreno i dobro je da je to stavljeno na dnevni red. Koliko sam shvatio, odnosno kada gledam ovu izmenu kako je napisana, ona ne menja postojeći član zakona, nego daje jedan dodatak koji će sada omogućiti policiji da odmah po saznanju, ukoliko postoje osnovi sumnje da je lice žrtva krivičnog dela, da će policija moći da preuzme sve mere i radnje koje su predviđene ovim i drugim zakonima. Bezbednosnu proveru koju sada predviđa član 5, uvođenje novog člana, koja je posledica usvajanja nekih novih zakona u prethodnom periodu je dobra i neophodna, kako bi se uskladili zakoni, ali mi imamo često taj problem da menjamo ili donosimo neke zakone koji onda budu u suprotnosti sa nekim drugim važećim zakonima i teško harmonizujemo sve izmene i bojim se da kada dođe i novi zakon o policiji da ćemo se naći u situaciji da neke stvari u nekim drugim zakonima će morati da se menjaju, pa ćemo opet čekati i opet ćemo imati neku neusklađenost. Rekli ste oko ovog člana 6. kojim se dodaje novi član 139. koji omogućava raniji odlazak u punu penziju, da to će omogućiti poštovanje prema pripadnicima MUP-a i njihov dostojanstven odlazak u penziju, da se radi o nekoliko stotina ljudi, a da će biti potrebno pronaći dodatnih 180 miliona dinara u ovoj godini, da bi se njihov odlazak u penziju isplatio. Smatram da je dostojanstven odlazak u penziju želja svakog građanina, kad god on dočeka i stekne zakonom propisane uslove za odlazak u penziju i da taj argument nije dovoljno dobar. Mislim da se na ovaj način uvodi neravnopravnost pripadnika MUP-a u odnosu na druge građane Srbije, na druge zaposlene u javnom sektoru. Koliko god ja uvažavam napor koji pripadnici MUP-a svakodnevno ulažu, imamo i brojne lekare, profesore, zaposlene u državnoj upravi koji rade ceo život, ne naravno na tako rizičnim poslovima, ali i oni zaslužuju da odu dostojanstveno u penziju. Nažalost, to im se otežava konstantnim izmenama Penzionog zakona, ta granica se pomera, a penzije koje ih čekaju su sve manje i manje i građani od njih sve teže i teže žive, iako ste vi u predizbornoj kampanji najavljivali da neće biti smanjenja nego povećanja penzija, činjenica je da su penzije pre nešto manje od godinu dana smanjene 10, 20, 25%. Rekli ste da će se ovim odlaskom osloboditi mesta za nove pripadnike policije. Međutim, u obrazloženju stoji da će se ovde po programu Vlade za racionalizaciju zaposlenih u javnom sektoru izdvojiti sredstva i da u skladu sa tim programom neće biti novih zapošljavanja. Znači, to stoji u obrazloženju da neće biti novih zapošljavanja, vi ste rekli oslobodiće se prostor za nove, pa bih ja voleo da čujem da li će biti novih, ili ne? Ne bi trebalo da bude, ali ste vi izjavili pa ste me malo zbunili tom vašom izjavom. Ove izmene zakona su neophodne, mi se tu slažemo sa vama i iz tog razloga mi ćemo ih podržati. Dali smo nekoliko amandmana, o jednom amandmanu sam govorio. Mislim da su potrebne izmene Zakona o policiji, da su bile potrebne dugi niz godina, ali da vaš prethodnik nije bio toliko zainteresovan da radi na ovim stvarima i te izmene nekako su izbegavale da dođu na dnevni red Skupštine. Loše će biti, pozdravljam vašu najavu u tom smislu, mislim bilo bi loše da se nastavi praksa sa donošenjem zakona po hitnom postupku, vi ste rekli da Zakon o policiji neće biti na taj način stavljen u proceduru. Vi ste bili predsednik parlamenta i znate možda bolje od nekih drugih ministara kako parlament funkcioniše i zašto je važno da ne raspravljamo o zakonima po hitnom postupku i da su ti zakoni koji se u redovnoj proceduri ovde u parlamentu prodiskutuju i usvoje po pravilu kvalitetniji, jer postoji mogućnost da se ukaže na određene manjkavosti ili mesta na kojima zakon može da se poboljša. Nadam se da ćemo do kraja godine po tom Akcionom planu, za poglavlje 24. dobiti Zakon o policiji noviji, kompletan, da ćemo o njemu raspravljati, kao što se nadam da će se desiti ono što ste vi najavili u odgovoru jednom od mojih kolega poslanika, da će biti potpisan i poseban kolektivni ugovor i da neće biti razloga za štrajk policije, jer danas smo dobili najavu da je za 27. juli ove godine policijski sindikat najavio štrajk, ukoliko ne bude posle višemesečnog pregovaranja sa Ministarstvom, postignut dogovor oko posebnog kolektivnog ugovora i da ćemo izbeći tu situaciju, pogotovo u ovoj komplikovanoj, kompleksnoj, bezbedonosnoj situaciji u kojoj se Srbija danas nalazi zbog raznih stvari o kojima su govorile moje kolege i koje ja sada ne bi ponavljao, jer mislim da je ukazano na mnogobrojne probleme, bezbednosne izazove pred kojima se Srbija danas nalazi. Nadam se da ćemo i raspravu o ovom novom Zakonu o policiji kada on dođe na dnevni red voditi u jednoj konstruktivnoj atmosferi, da ćemo naći najbolja moguća rešenja, da ćemo modernizovati rad policije, učiniti ga efikasnim i da se neće dešavati, kao eto sad da nemamo načelnika Kriminalističke policije više od godinu, Uprave kriminalističke policije više od godinu dana i da uprkos najavama, vašim najavama gospodine ministre, evo slučaj napada na novinara Davora Pašovića već više od godinu dana nije razrešen, da se dešavaju scene iz devedesetih na ulicama gradova u Srbiji, da se kako ste vi najavili brzo rešavanje nekih slučajeva prolongira i ne rešava mesecima i mesecima unazad. Hvala vam.
Reč ima ministar Nebojša Stefanović. Izvolite.
Hvala. Što se tiče novog Zakona o policiji, dakle, to je zakon na kome zajedno i kroz radne rasprave radimo sa čitavim društvom. Meni je drago da se takva pažnja pridaje ovom zakonu i to me čini zadovoljnim, zato što vidim da jedan deo javnosti izuzetno vodi računa o tome šta se dešava. Nama je to veoma važno, jer policija mora biti efikasnija i bolja u svom radu i to je naš zadatak. U svakom slučaju, mi te zakone koje donosimo, donosimo zbog građana Srbije i uvek je najbolje da ih donesemo u jednoj dugoj proceduri u kojoj će svi da učesnici iz našeg društva, ali naravno i iz međunarodne javnosti imati priliku da kaže šta misle i da poprave taj tekst zakona, nego da ih donosimo na prečac. Onda te zakone hiljadu puta popravljamo, kao što se mnogo puta dešavalo i u ovoj Narodnoj skupštini, unazad mnogo godina. Dakle, ovo treba da bude dobar i kvalitetan zakon koji će nadam se kao i ovaj današnji prihvatiti čitava Narodna skupština, pokazati da podržava rad Ministarstva unutrašnjih poslova, jer to je ono što Skupština može, a kažem izvršni organi ne mogu i mislim da je to nešto što će biti dobro za sve nas. Mi smo zaista napredovali, napravili dobre rezultate u Akcionom planu 24, koji je prihvaćen od Evropske komisije u svojoj trećoj radnoj verziji, dakle, mnogo bolji nego većina zemalja u našem okruženju. Napravili smo dosta dobre rezultate u tom smislu. Nekad imam samo dilemu da li narodni poslanici od mene traže da se uključim direktno u istrage, da kao ministar, nemam ništa protiv, da kao ministar, ali da mi onda ne prebacuju ako se uključim u neke operativne stvari da kažu - što je ministar bio tamo, itd; ili traže od mene da to radi policija, a da ja kao ministar kontrolišem njihov rad. Pa onda ako je tako, onda da mene pitaju o istragama i šta sam uradio, da li sam išao da saslušavam osumnjičene, itd, ili, ako to hoće ja sam spreman i na to, ako to hoće, onda da dozvole da ja uzmem da radim to operativno na takav način. Dakle, šalu na stranu, policija je bila dosta efikasna. Pohvaljujem rad ovih ljudi, bez obzira koliko se neki u našem društvu trudili da govore loše o policiji, o njihovom radu. Da li ima ljudi koji su tu loši? Ima. Protiv preko 150 ljudi smo podneli krivične prijave i u prethodnoj godini, u nedavnoj akciji uhapsili 29 ljudi osumnjičenih za određene stvari na graničnim prelazima. Ali, u tako velikom aparatu, potrebno je stalna kontrola društva, stalna kontrola policije i tužilaštva nad radom policijskih organa. Mi to i sprovodimo, pokazujemo da se borbom protiv korupcije borimo ne selektivno, borimo se potpuno posvećeno i pokazujemo da svi oni koji se ogreše o zakon, ne mogu da računaju da će ih zaštititi ni značka, ni društveni položaj, ni politička pripadnost, ni društveni status, bilo ko. Ko god bude osumnjičen za bilo kakvo krivično delo, odgovaraće pred zakonom i sudovi će odlučivati šta će se događati sa tim ljudima. Što se tiče SAJ-a i PTJ, šta se dešava? Dešava se i to je povezano sa onim pitanjem koje ste postavili vezano za prijem, dakle, ne radi se o novom prijemu striktno samo u smislu novih ljudi, nego kada imate pripadnika specijalne jedinice koji ima 50 godina starosti, nije realno da taj čovek može da ispuni sve zahteve koje jedinica stavi pred njega. Zašto je to bilo tako do sada? Ne znam, ali nije uvek starosni prag dobar i treba nam novih ljudi u specijalnim jedinicama. Svuda u svetu se to obično odredi ili starosni kriterijum ili su u primeni ugovori od po tri godine unutar organa u kome rade i nakon godinu, dve, tri, zavisi kako u kojoj jedinici, vrše se posebne provere koje utvrđuju da li to lice može i dalje da ostane, da li je podobno da bude pripadnik specijalne jedinice. Mi ćemo se truditi da jedan deo ljudi koji odu, da popunimo i iz redova policije, jer pripadnik specijalne jedinice ne može biti primljen tek s ulice. U ovom trenutku kada bismo hteli da primimo jednog policajca, on mora da završi kurs COPO koji traje godinu dana, mora da završi pripravnički staž od šest meseci. Dakle, on tek za godinu i po dana od ovog trenutka postaje neko ko može da bude primljen u policiju sa činom mlađeg policajca, dakle, u svoj prvi policijski čin ili, naravno, ako završi Kriminalističku policijsku akademiju, nakon četiri godine. Tada kada bi zatrebalo 500 policajaca, imali bi ih za godinu i po dana. Da bi taj čovek dospeo do specijalne jedinice, potrebno je, ne mogu da kažem koliko, ali grubo bar pet godina. Sve i kada bi hteli da primimo 10, 20, 50 specijalaca, to bi potrajalo mnogo duže nego što ljudi uopšte pretpostavljaju. Ti ljudi se regrutuju iz redova policije ili iz vojske, ali pre svega iz redova policije, iz onih jedinica koje već postoje. Kakav će biti njihov sastav? Jedinice će biti približne veličine kao današnji SAJ. Pre svega, to je posao koji treba da odrade profesionalci. Tu postoji tim profesionalaca koji se bave time. Nije na meni da određujem kolika je jedinica potrebna za Srbiju, kako treba da bude njihovo naoružanje, šta treba da budu njihove karakteristike. To rade ljudi koji se time bave i ja sam to njima prepustio. Što se tiče zakona, u ovom delu koji govori o direktoru policije, mi inače imamo u zakonu deo koji govori o direktoru policije, gde se kaže da direktor policije upravlja direkcijom policije. Nije sporno da ponovim. Mi ćemo da prihvatimo to da piše da direkcijom policije upravlja direktor policije. Uopšte nije sporno i to se ni u jednom slučaju ne dovodi u pitanje. Na kraju krajeva, ko bi drugi rukovodio direkcijom policije? Nije sporno da prihvatim takav amandman. Što se tiče novca, otpremnine koje su obezbeđene, one su već obezbeđene u budžetu na poziciji koja postoji kod ministra Kori Udovički, dakle, u Ministarstvu za državnu upravu, novac koji je predviđen za otpremnine i odlazak jednog dela ljudi u penziju. To je već nešto što je plan Vlade i o tome smo govorili. Dakle, ne radi se ovde o neravnopravnosti pripadnika MUP u odnosu na ostale ljude. Radi se o posebnosti posla koje ovi ljudi obavljaju. Obišao sam mnogo policijskih stanica širom Srbije. Jedna od najupečatljivijih stvari koju vidite kad uđete u hol policijskih stanica, vidite fotografije ljudi, 10, 20, 30, zavisi od stanice do stanice. To su ljudi koji su dali svoje živote, to su ljudi koji su poginuli. To su ljudi koje su ubili teroristi. To su ljudi koji su dali živote da mi koji sedimo danas ovde i naše porodice budu bezbedne. Zato je to posebno, zato je drugačije i zato oni idu i ranije u penziju, zato što ti ljudi, obavljajući svoj posao, bukvalno svakoga dana rizikuju svoj život i to je nešto što moramo da pozdravimo. To je nešto što ovo društvo mora da vrednuje i to je nešto što ovo društvo mora da nagradi. Poštujući svačiji posao, ovo je najsloženiji posao. Ovo je posao koji zahteva od ljudi da nekada daju svoj život. To je nešto što Republika Srbija hoće i mora da poštuje u svakom trenutku, a ja se nadam i ova Narodna skupština. Što se tiče penzija, nažalost, penzije su smanjenje kada je vaša neodgovorna vlada donela takve ekonomske poteze koji su faktički uništili penzioni sistem, koji su nas doveli do toga da se bez ikakvog ekonomskog opravdanja zadužujemo i onda nakon nekoliko godina dođemo do toga da više ne možemo da isplaćujemo ni penzije ni plate. Mi danas imamo rekordno nizak budžetski deficit. Danas imamo mnogo bolje ekonomske pokazatelje, što nam priznaju svi. Ne postoji više niko ni u svetu, ni u Srbiji, ko ne može da kaže nešto dobro o ekonomskim potezima Vlade. Svi su rekli dobro, od MMF-a do Angele Merkel i to je nešto što je međunarodno priznato. Svako ko hoće da kaže drugačije, može da kaže šta god hoće, ali oni koji se pitaju za to, oni koji su apsolutno pozvani da kažu svoje mišljenje, kažu da Vlada vodi dobru ekonomsku politiku. To je činjenica. Što se tiče štrajka sindikata, kad god se najavi da ćemo uskoro potpisati, da kažem, ovaj aneks, mi smo poslednji kolektivni ugovor već potpisali sa Nezavisnim policijskim sindikatom, koji je o tome najduže pregovarao sa stručnim ljudima, kad god najavimo, a MUP inače ima 26 sindikata i kad god najavimo da ćemo potpisati nešto i kada se očekuje da će to biti, recimo, na sednici Vlade sutra ili prekosutra, onda se pojavi neki sindikat koji dan ili dva pre toga kaže – mi sad zahtevamo to, inače ćemo krenuti u štrajk i vi kada to potpišete, oni kažu – vidite, naša pretnja štrajkom pritisnula ih je da bi uzeli neki poen. I to shvatam i to je u redu. To je njihov način borbe. Oni misle da čine dobro. Mi ne mislimo. Mi smatramo, u saradnji sa onima koji su ozbiljni, koji hoće da daju svoj doprinos na najodgovorniji način, da napravimo zajedno, jer meni je u interesu da svaki pripadnik policije bude i bolje plaćen i da ima više uslova za rad. Imali smo slučajeve od Smajila Tarića 2008. godine, Lazarević u Valjevu, gde su tri ubistva na ulici bila 2008. godine, u Valjevu ranjavanje, bacanje bombe, Laza bombaš takozvani, rušenje kafića bagerom, podmetanje požara. Sada se bar nikome ne ruše kuće na ulici u Srbiji i da to država gleda i posmatra, pa da joj treba jedno šest meseci da se organizuje da reaguje. Da vam ne pričam o svemu onome, mogao bih sada da navodim ovde više slučajeva. Dakle, ko se sve ubijao, ko je kome podmetao bombe, rušili bagerom, organizovali paravojne policije, bar nam se to više ne dešava u državi. Najgore stanje smo imali 2006, 2007, 2008, 2009. godine. To su bile godine u kojima smo imali po broju najveći broj izvršenih ubistava, posle 90-ih, najveći broj, drastični slučajevi ubistava. Da vam ne pričam o svim onim tragičnim ubistvima koja su se dešavala, sa opisima itd. Ne treba da nam to bude parametar. Ja to vrlo retko pomenem. To pomenem kada neko kaže da mu pokažem da postoji kontraargument, ako ćemo o tome da pričamo, ali izvršenje teških krivičnih dela je izvršenje teških krivičnih dela. Nama je važno da se svi oni koji počine ta teška krivična dela pronađu, nekada to ide brzo, nekada ne ide brzo, nekada su istrage vezane za neke druge istrage. O tome ne možemo baš direktno da obavestimo javnost. Ali, videli ste na kraju, za sve, za najteža ubistva smo uglavnom pronašli sve počinioce. Ostalo je još jedno ili dva nerešena. Verujem da ćemo u slučaju tih teških ubistava te stvari razotkriti. Za ove slučajeve o kojima često govorimo u javnosti, ja kažem, odbio sam da komentarišem tok istrage, jer kad god smo pričali o tome i kad god smo davali neke konkretnije podatke, kada smo želeli da uverimo javnost da se istraga kreće i da nešto radimo, ti podaci su zloupotrebljavani i u tim zloupotrebama smo možda imali, da kažem, usporenije istrage. Ja sam odlučio da više ne dajemo nikakvu ni naznaku. Naravno, nikada nismo govorili o podacima koji bi mogli naškoditi istrazi iz krivičnog postupka. Nekada to ne uradi niko zvanično. Nekada se to uradi u dobrim odnosima između medija i pripadnika policije ili tužilaštva. Ja mogu samo da apelujem da se to ne radi. To sam apelovao na kolege iz medija. Ako ne postoji njihova zainteresovanost da objave podatak koji će naškoditi istrazi, onda neće biti ni zainteresovanosti nekog da im taj podatak da i obrnuto. Molio sam pripadnike policije, naredio, ukazao na zakonske posledice da svako otkrivanje podataka iz istrage može da naškodi istrazi i da ta istraga bude loše urađena. Nadam se da ćemo uspeti, kao društvo, da se izborimo, to nije stvar vas kao parlamenta, već je to više stvar izvršne vlasti, mentaliteta, društvene situacije. Moramo naučiti ljude da su podaci iz istraga nešto što ne treba da objavljuju, da su podaci iz istraga nešto što može da upozori počinioce na bilo koji način i da te stvari ne radimo. U svakom slučaju, trudićemo se da u narednom periodu poboljšamo svoj rad, da zaslužimo poverenje parlamenta, jer mi odgovaramo pred građanima Srbije i pred ovim parlamentom. Da ovo poverenje koje parlament ima u nas opravdamo, bez obzira na političku pripadnost i na broj poslanika koji podržava ovu ili onu opciju. Trudićemo se da opravdamo poverenje kao MUP i da pokažemo zaista, a ja vam to ne kažem kao neko ko je ministar, već kao neko ko hoće da zastupa ove ljude koji rade danas najteži posao u Srbiji, da oni zaslužuju vašu podršku i poverenje. Trudićemo se da im obezbedimo više opreme, nove uniforme, vozila, da ih modernizujemo, kako bi izvršenje njihovih zadataka bilo lakše. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Borisav Kovačević.
Poštovani potpredsedniče Skupštine, uvaženi ministre i vaši saradnici, cenjene koleginice i kolege poslanici, danas imamo raspravu, bar dosadašnju, koja se kreće u dva smera ili, pošto je materija takva kada govorite o policiji i njenoj širokoj delatnosti, onda dolazite u situaciju da odete u širinu pa se bavite svim bezbednosnim problemima, itd. Sa druge strane smo imali one koji su raspravljali konkretno o predloženim izmenama, što treba da radimo prekosutra u amandmanskom delu. Pokušaću da ne uradim ni jedno ni drugo. Ono što želim da kažem jeste da je policija kao služba sigurno daleko najvažniji segment unutrašnjeg sistema bezbednosti, odnosno unutrašnjih poslova, da je policija jedan od najvažnijih segmenata ukupnog sistema nacionalne bezbednosti ove zemlje, sa jedne strane, a sa druge strane da je policija segment bezbednosti koji je u dnevnom najdirektnijem, direktnijem nego bilo koji drugi segmenti, doticaju saradnje sa građanima i direktno njima okrenut. To je segment čiju delatnost, s druge strane, građani svakodnevno najbolje vide u svojoj neposrednoj okolini. Sa druge strane, imamo Zakon o policiji koji je donet pre 10 godina. Sada se priprema novi zakon o policiji posle 10 godina u sasvim ili u mnogo čemu izmenjenom i društveno posebno bezbednosnom ambijentu. Ne bih da idem u širinu koje su današnje karakteristike svih provinijencija kriminala za razliku od onog pre 10 godina, itd, itd. Dakle, sve to nameće potrebu jednog apsolutno ozbiljnog pristupa pravljenju novog zakona o policiji i ja u tom smislu pozdravljam opredeljenje ove Vlade i Ministarstva da praveći ovaj zakon, kao što je ministar malopre rekao, konsultuju najbrojnije društvene strukture i najšire strukture da bi se upravo napravio zakon koji će odgovoriti potrebama i trenutku, a istovremeno anticipirati sve buduće moguće razvojne pojave kriminala, itd. Sa druge strane, kada govorimo o ovim predloženim izmenama i dopunama Zakona o policiji, mislim da je dobro opredeljenje da se naprave ove izmene i dopune iz dva razloga. Prvi, čini mi se da se u tome uspelo, da se ne čekajući da se donese novi zakon o policiji odmah, promptno poboljšaju uslovi za efikasniji rad policije, kao što je reorganizacija ili doorganizacija pojedinih segmenata u službi policije ili sektora, itd, kao što je pitanje, ako hoćete u tom smislu, i status izvršilaca tih bezbednosnih zadataka koje policija obavlja. Jako je značajno da smo u okviru ovih izmena i dopuna pojačali, čini mi se, uz amandmane, onoliko koliko sam pogledao, uloga, što je za mene vrlo značajno, ministra u sagledavanju globalnog bezbednosnog procesa koji pokriva policija. Čini mi se da se to u poslednje vreme, poslednjih godina, pomalo gubilo, pa su znali ministri unutrašnjih poslova da kažu – nemam ja ništa sa tim, to je stvar policije. Ovde je konkretno rečeno. Ako se procenjuje da u jednom segmentu društva, na jednom delu teritorije ili na celoj teritoriji dolazi do uslova koji će bezbednosno značajno pogoršati situaciju, onda mora da bude ministar prvi koji će sa političko-bezbednosnog aspekta proceniti i moći da reaguje ako treba i kod Vlade i tražiti nastup, a ne da se ostavi, pa da taj čovek bude direktor policije. Direktor policije je stručni rukovodilac, a ne politički. Za mene je to jako bitno što je prepoznato u ovom trenutku i mislim da će se takvim rešenjem poboljšati rad policije. Sa druge strane, mislim da su prepoznate neke eskalirajuće pojave kriminala, posebno poslednjih nekoliko godina, a ovde je dosta pominjano, jer je to za mene kriminal, ovde govorimo o otmicama maloletnika ili odraslih, itd, ali to je kriminal. Dakle, to je prepoznato i sada ne moramo da čekamo donošenje novog zakona. Ono što je za mene bitno, kada su data ova rešenja o izmenama i dopunama ovog postojećeg zakona, to je da to nisu ponuđena rešenja trenutno za ovaj momenat, nego su to rešenja koja će sigurno, mislim, gospodine ministre, kao takva, naći mesto i u novom zakonu. Data su kvalitetna rešenja, ne na brzinu i ne za kratko vreme, i to je ono što je vredno u ovim izmenama i dopunama. Ono što je bitno u poslednjem delu, mislim da će ovaj novi zakon koji donosimo, a to pokazuju ove izmene i ova rasprava danas, zakon o policiji novi nametnuće potrebu izmena mnogih drugih zakona, pogotovo oni koji tretiraju druge i različite službe bezbednosti i one koje čine kompletan bezbednosno-obaveštajni sistem, itd, moraće naći. Prema tome, trpeće mnogi drugi zakoni i izmene, a sa druge strane, čak i da ne inicira ovaj zakon izmene u tim zakonima treba ih menjati da bi one pratile ovo sve, a sve to kada sagledate, takve izmene svih zakona onda dolazimo na jednu krovnu stvar, a to je i molim ministra da on kao značajan faktor, odnosno značajna funkcija u celom tom sistemu ima u vidu i podrži to. Sve će to nametnuti i nameće potrebu da pristupimo izradi nove strategije nacionalne bezbednosti kompletne. Hvala vam lepo.
Reč ima Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Dame i gospodo, u pokušaju da doprinesem raspravi o izmenama i dopunama Zakona o policiji imam najmanje dve dobre vesti i nekoliko manje dobrih vesti, odnosno kritičkih opaski i pitanja za pojašnjenja i rešenja koja su nam ponuđena u izmenama i dopunama. Dobra vest je da ukupno gledano za Zakon o izmenama i dopunama Zakona se može glasati i ja mogu da glasam uz uslov da bar o jednom amandmanu jako ozbiljno razmislimo i da razjasnimo ono što ću postaviti kao pitanje. Prateća dobra vest je da ministar Stefanović ima praksu konsultacija u Skupštini. Volela bih da je to ponašanje zarazno po druge ministre, ali prosto želim i u okviru ove rasprave da posebno spomenem to jer to nije nigde obeležena posebno definisana obaveza poslovnička, ali je gest koji podrazumeva da je dijalog, da se dijalog razume i da je potrebno da se stvara u Skupštini ako se već razume. Konsultacije koje ministar nudi i traži i pita poslanicima stvarno bi bilo dobro da bude zarazno. Ne očekujem od vas da vi kolegama, govorim uopšte kao tema koja bi bila dobra i po Vladu, ko god podržavao Vladu, i po Skupštinu, ko god bio opozicija ili vladajuća koalicija u Skupštini. Šta su recimo manje dobre vesti i opaske, možda ćete reći da su kritičke, i šta su najvažnija pitanja? U čl. 1, 2. i 3. izmena i dopuna zakonom se menja unutrašnja struktura i organizacija i nadležnosti unutar samog ministarstva. Ne vidim, ne sporim naravno, ali ne vidim potrebu za argumentacijom da smo videli da postoje kako se već odavno kaže – non stejt ektori u našim graničnim područjima, da postoje terorističke grupe, poluterorističke grupe i da je to motiv da se ovakve odredbe donesu. Ja ih smatram dobrim bez obzira da li imamo bilo kakve vrste terorističkih akcija u našem regionu ili ne. Za amandman koji je podneo kolega Marko Đurišić može da bude ponovljen, da se zna šta je nadležnost direktora policije i ovo će, kako se to možda malo narodski rečeno, poslužiti da se prodrma sistem koji je raspoređen sasvim moguće nepotrebno u nekoliko različitih sektora nadležnosti, da seprođu procedure u kojima ljudi dokazuju da mogu da budu pripadnici i u novim sektorima. Još što bi meni bilo važnije, a to ne može da bude u zakonu, ali bih volela da ova tri prva člana izmena i dopuna Zakona o policiji unesu obavezu inovacija u taj sektor. Mi poslanici i javnost generalno je sklona okoštaloj tradicionalnoj percepciji o tome šta su bezbednosne pretnje i šta je to sve danas u svetu. Ono što mislimo veze nema sa onim što se dešava u svetu kada su u pitanju bezbednosne procene, bezbednosne pretnje, ali je to prirodno. Javnost je navikla na nešto što ja sa simpatijama zovem šinjelski način razmišljanja. Nismo navikli da usvajamo nova znanja brzo i gledamo nekakav crno beli svet u kome se zna ko je dobar ko je loš momak i onda smo skloni da imamo takav stav i prema sopstvenim snagama bezbednosti ili ljudima koji rade u MUP. To već odavno nije tako. Volela bih da, kažem da ne može da bude tema zakona, ali da se kroz ovaj sektor prosto promoviše u celom sektoru koji se bavi bezbednošću, ne samo kada su u pitanju MUP, nego u celom ono što je odavno i praksa i znanja u razvijenim zemljama kakvo želimo da postanemo. Amandmani koje smo narodna poslanica Aleksandra Jerkov i ja podnele tiču se članova koji slede, čl. 4, 5. i 6. izmena i dopuna i ne govorim o amandmanima sada zato da kažem da su oni uslov da glasam za zakon, ali mislim da je dobro za sve nas da se nejasnoće koje ja vidim i zbog kojih su amandmani podneti razjasne u načelnoj raspravi. Član 4. govori o pokušaju primene zakona koji smo doneli, koji se odnosi na prijavljivanje nestalog lica u okolnostima u kojima postoji osnovana sumnja da je lice žrtva posebnog krivičnog dela i kažemo da su policijski službenici dužni da u saradnji sa drugim nadležnim organima, udruženjima građana i građanima odmah preduzmu mere. Amandman koji sam podnela je amandman kojim se daje rok. Znam da pravnici kažu da svi znamo šta je odmah, ali isto tako znam da su svi skloni da tumače šta je odmah. Znam da je to odmah u sektoru uređeno protokolima, ali iz najmanje dva razloga sam podnela amandman kojim se dodaju reči – odmah, a najkasnije u roku od 24 časa. Prvi razlog je što ovaj član ne može biti primenjen bez izmena Zakona o krivičnom postupku i onda je naša debata, slaganje ili neslaganje o tome da se uvede rok bi bio putokaz i za izmene Zakona o krivičnom postupku. Drugi razlog je što uz puno uvažavanje pravničkih argumenata da se zna šta je odmah i da samo mi koji nismo pravnici tražimo rokove, mislim da bi bilo dobro i dok ovaj član ne bude u primeni, dok se ne promeni Zakon o krivičnom postupku da bude vremenska odrednica. Ovo nije opredeljujuće da ja glasam za zakon ili ne. Podržaću unošenje ovakve odredbe iz prostog razloga što je ona osnov da se menja i način na koji se sektor bezbednosti MUP odnosi prema građanima i prema njihovim zahtevima i da se uspostavlja dijalog koji je očito uspostavljen unošenjem ovog člana izmena i dopuna Zakona o policiji. Zašto govorim da je potrebna debata? Zbog toga što sam učestvovala i u donošenju, glasanjem i raspravom, „Marijinog zakona“ iz marta 2013. godine gde smo doneli odredbe o DNK bazi podataka pedofila gde smo jasno stavili do znanja da će biti vrlo strogih mehanizama protiv dela protiv polne slobode maloletnih lica itd, što za dve godine nismo uspeli da donesemo podzakonske akte i nismo uspeli da napravimo bazu. Molim vas da ovo ne razumete kao kritiku opozicije vlasti. To je naš zajednički problem. To je konstantan problem svakog ministarstva i svakog zakona. Jedan od razloga zašto sam potpisala Rezoluciju o zakonodavnoj aktivnosti Skupštine Srbije je to što u toj Rezoluciji, koju smo zajedno usvojili te 2013. godine stoji da uz predlog zakona ide i predlog podzakonskih akata. Obrazloženje – pa ne znamo kako da napišemo podzakonski akt je vrlo jednostavno razjasniti. Napišite ga kao da će zakon biti usvojen u obliku koji je predložen pa kada amandmanima bude promenjen, jer ni jedan zakon u ovu Skupštinu, bar dok ja svedočim procesu donošenja zakona i učestvujem u njemu ovih 15 godina, nije izašao iz Skupštine u obliku u kome je ušao, osim jednog, a to je Zakon o nacionalnim službama bezbednosti i taj bi zakon ministar morao vrlo brzo da stavi pod lupu i da se on menja. To su posebni razlozi zašto je taj zakona prošao bez amandmana. Dakle, bilo bi dobro da svaki zakon ima prateće i podzakonske akte, ne zato što je to zadovoljstvo poslanicima da čitaju, nego zato što to omogućava primenu zakona. Ne možete da primenjujete zakon bez podzakonskih akata. Ovaj član koji se odnosi na prijavljivanje nestanka lica pod posebnim okolnostima zahtevaće ne samo promenu Zakona o krivičnom postupku, nego i promenu podzakonskih akata. Ovde smo čuli između kolega mišljenja da bi trebalo izuzeti sudove iz te procedure, da ako je tako nešto u pitanju da onda možete da prisluškujete telefone i sve da radite, zato što je u pitanju nestanak maloletnog lica. To je dobra tačka, iz koje bih ja volela sve nas da podsetim kako se vrlo retko kod nas Sektor rada MUP-a ili Službi bezbednosti gleda kao sektor ljudskih prava, a on to i jeste. On to jeste. I što više budemo kroz dijalog imali ovakav način debate o odredbama pojedinih zakona, to će više svima nama biti jasno šta je u stvari posao ljudi koje mi svi plaćamo da za sve nas koji živimo rade, zato da bi mi mogli da budemo sigurni, bezbedni, da možemo bezbrižno da šaljemo decu u školu, da znam da neko brine o lokalnim kriminalcima, da znam da neko brine i da rizikuje svoj život. To je istovremeno i posao zaštite ljudskih prava svakog od građanina koji je u kontaktu neposredno sa službenicima policije ili sa bilo kim iz Sektora bezbednosti. O tome se kod nas vrlo retko priča. Mi imamo malo percepciju tu - vojska, policija, bezbednost, to više, nažalost, ne postoji. Što se više budemo obrazovali o tome koliko je važno da imamo dijalog šta je u stvari posao bezbednosti, to će bolje biti svima nama. Sledeći amandman koji sam podnela zajedno sa koleginicom Aleksandrom Jerkov tiče se bezbednosnih provera. Ovo nije amandman na kome insistiram, ali on je prosto, što se mene tiče, bio neminovan da ga ja podnesem. Dakle, stav koji se menja je u okviru stava gde se govori o bezbednosti i proveri lica koja hoće da se zaposle u Ministarstvo unutrašnjih poslova i ja tu nemam nikakve primedbe. Stav koji se dodaje da se bezbednosna provera vrši i na osnovu zahteva drugog organa ili pravnog lica u slučajevima kada je propisana posebnim zakonom. Ako ne bude jasno da se ovo ne odnosi na lica koja se zapošljavaju, onda ćemo da imamo problem, zato što ne sme da se odnosi na lica koja se zapošljavaju iz prostog razloga što ne postoji način da drugi organ ili pravno lice bude u posedu informacije o licu koje želi da postane policijski službenik, pa želi da se zaposli. Za njega se vrši bezbednosna provera. Dakle, tu bi molila samo razjašnjenje. Ja znam koji drugi organi ili pravna lica imaju na osnovu zakona pravo da traže bezbednosne provere i zbog toga sam spomenula zakon na koji nisu podnešeni amandmani, uz moj veliki protest i ostala sam u manjini, što mi se često dešava, ali to što sam ja u manjini ne znači da nisam u pravu. Zbog toga što način na koji se vrše bezbednosne provere u EU, a što ćemo morati da radimo, malo liči na ovo što mi radimo. Dakle, samo razjašnjenje. Poslednji amandman koji smo podnele tiče se člana 6. koji govori o uvođenju prava na izuzetak o Zakonu o invalidskom i penzionom osiguranju za pripadnike policije, za policijske službenike, koji se svodi na to da lice može da ima 52 godine i 30 godina radnog staža da bi po sili zakona rešenje ministra bilo - penzionisano. Zašto sam podnela amandmane? Zato što su slični zakoni ili odredbe donošeni u Sloveniji, u Crnoj Gori i u Makedoniji, nadam se sa potpuno različitim motivima nego što je ovaj član. Dakle, zvalo se Zakon o posebnom penzionisanju i ja ne sumnjam da ministar zna trenutak, na primer u Crnoj Gori, u Sloveniji ili u Hrvatskoj, kada se to dešavalo. Ali, ono što je meni važno, jeste da budem sigurna da uvođenjem ove obaveze za lica koja pune 52 godine, sa obrazloženjem da je to izuzetno stresan posao i naporan, što jeste, ja ne sporim, da oni više posle tog godišta, dakle, moji ispisnici nisu ni za obuke, nisu fizički možda spremni, mada je to uvek za diskusiju, i da je prosto po sili zakona potrebno ovo rešenje. Šta je moj prvi amandman? Koliko god znam da će biti pravničkih tumačenja da to ne može, da ako je to sve obrazloženje, da onda u ovom zakonu stoji da on ne može da se bavi sličnim poslovima u penziji. Ja imam dugu listu obrazloženja zašto tražim da to bude u zakonu. Odbijanje ovog amandmana neće biti razlog da ja za zakon ne glasam, ali ja mislim da je za sistem dobro da se takav amandman prihvati. Neka bude izuzetak, ali ne mogu da se bave sličnim poslovima. Drugi amandman koji je podnet na isti član odnosi se na njihova prava koja dobijaju zato što im se uvodi kao izuzetak pravo, obaveza da budu penzionisani, o utvrđivanju penzije, zbog toga što ovako kako stoji u zakonu penzije se utvrđuju u skladu sa propisima o penzijskom i invalidskom osiguranju. S obzirom da imam velikog iskustva sa tumačima pravničkih odredbi, najviše vole da tumače pravničke odredbe, sklona sam da sumnjam da ima tumačenja koji će im dati umanjenje. Ovo umanjenje je skoro 14%. Ako će biti umanjenje 14%, onda imamo problem, jer on ne donosi odluku, ili ona, svejedno, da iskoristi pravo, već mu po sili zakona prestaje radni odnos. To su otprilike moje što kritičke opaske, što moja procena da je potrebno da pojasnim ove stvari zbog društvenih grupa na koje se odnose odredbe. Dakle, najveći deo ovih izmena i dopuna odnose se na pripadnike MUP-a. Ja duboko verujem da ćemo mi svi pre ili kasnije razumeti da je Sektor bezbednosti unutrašnjih poslova, kao i obaveštajni deo, nedeljiv deo Sektora ljudskih prava. I, kako smatram da mora da bude odbrane ljudskih prava u tom sektoru kada su pripadnici policije u komunikaciji sa onima kojima službe i koje čuvaju, tako mislim i da moraju da budu poštovana i ljudska prava onih koji su pripadnici Ministarstva ili službe u bilo kom delu. S nadom da će bar amandman koji utvrđuje vremenski rok šta je odmah ili bar usmeno obrazloženje šta to znači, ja ne tražim procenu kada će ovo biti primenjeno jer to nije obaveza ministra, to zavisi i od dogovora sa ministrom pravde kada će biti izmena Zakona o krivičnom postupku, ali mogu samo da izrazim žaljenje što u okviru ovih izmena i dopuna nismo uvrstili i izmene i dopune koje se tiču ophođenja, odnosno posebnih postupaka za nasilnike u porodičnom nasilju. S obzirom da znam da je, ako iko, Ministarstvo unutrašnjih poslova najviše reforme od sebe učinilo i najveće rezultate ima u borbi protiv porodičnog nasilja, ne sumnjam da će i taj deo, dakle obaveza da nasilnik, bio on žena ili muškarac, bio on muž, otac, ćerka, svejedno, nasilje ne bira rod, nasilje bira ljude, odnosno ljudi biraju nasilje, da će biti udaljen iz zajedničkog domaćinstva, ili udaljena, svejedno, kao što apeluju takođe pripadnici i potpisnici Autonomnog ženskog centra, koji smatraju da je to potrebno. Žao mi je što to već nije moglo sada da bude uvršćeno, ali očekujem u novom zakonu o policiji. Samo na kraju kratko. S obzirom da znam Nacrt zakona o policiji, koji je rađen u ministarstvu koji je vodio ministar Dušan Mihajlović, pa onda kroz malo amandmanskih izmena bio podnet od strane Vlade, od strane ministra Dragana Jovčića, i ostao u ovom obliku dok je ministar bio Ivica Dačić, ja se nadam da će novi zakon o policiji stvoriti prostor i obavezu da se uči o tome šta je bezbednosni prostor danas, šta su reforme i kontrole tog bezbednosnog prostora i koliko smo povezani unutar poglavlja 24 i delom 23 sa onim o čemu mi imamo vrlo malo informacija, bar u nekom javnom dijalogu. Za kraj, sasvim skoro pa privatna opaska, s nadom da će mi potpredsednik dozvoliti skretanje sa dnevnog reda. Stanujem preko puta Exit-a i imam ličnu molbu da se pripadnicima policijske uprave Novi Sad, koliko god može i kako god može da posebna nagrada jer su obavili odličan posao u veoma, veoma teškim uslovima. Izvinjavam se potpredsedniku Bečiću, ovo nije na dnevnom redu, ali jeste bilo meni pred očima četiri dana. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima ministar dr Nebojša Stefanović. Izvolite, gospodine Stefanoviću.
Hvala vam. Vi ste korektni, kao i uvek, i pogledaću, naravno, pomoći ćemo sve što budemo mogli oko novosadske policije. Pokrenuli smo proces povećanja bezbednosti u Novom Sadu, koji je bio dosta izložen u prethodnim godinama i ne kažem da je to stanje idealno, ali idemo ka boljem stanju. Naravno, ono o čemu smo pričali danas isto je vezano za sve to. Bez karijernog napredovanja, bez razvoja tog policajca, bez pravog policajca na pravom mestu i samim brojem ljudi na terenu nećemo napraviti očekivani rezultat. Međutim, sa dobrim ljudima i ja verujem u načelnika koji mislim da je veoma sposoban čovek i, prosto da kažem, jedan veći broj privedenih za kriminal u toku Exit-a, pre svega za narko-trafiking, za uživanje narkotika i stranih i domaćih državljana, ali naravno i povećanje obima javnog reda i mira u ovom periodu jesu za pohvalu. Trudićemo se da to bude, naravno, i bolje. Što se tiče samog zakona, hoću da se osvrnem na nekoliko stvari samo koje ste rekli, što se tiče bezbednosnih provera. Odnose se pre svega bezbednosne provere na ona lica, kada se radi o zapošljavanju, koja žele da se zaposle u MUP-u, zašta Ministarstvo, naravno, vrši svoje provere, kada hoće određena lica koja ne mogu vršiti bezbednosne provere, a postoje određena radna mesta koja zahtevaju da se proveri da li je to lice osuđivano, da li je učinilac nekog krivičnog dela, da li je bilo kakva bezbednosna smetnja, da kažem, za koju postoji osnov da ne bude zaposlena na tom mestu. Na primer, iz državnih organa, carine, poreske policije ili iz agencije za privatno obezbeđenje, detektivska agencija, oni se mogu obratiti MUP-u i to je, da kažem, ovaj član sada zakona koji mi donosimo, da se obraćaju MUP-u i da MUP za njih izvrši bezbednosne provere, da se kaže da li ta lica imaju bezbednosne smetnje, naravno, u skladu sa Zakonom o zaštiti informacija o ličnosti. Dakle, sve one informacije koje oni nemaju pravo da dobiju, neće dobiti. One informacije koje imaju, u skladu sa zakonom, imaće pravo da ih dobiju. Što se tiče penzionisanja, dakle, u ovom slučaju se radi o ljudima koji su tek bukvalno godinu ili dve pred penzijom. Ti ljudi bi za dve godine išli u redovnu penziju u MUP-u, sa 54 godine i četiri meseca staža. Radi se o ljudima koji su najveći deo svog života proveli na radnim mestima gde im se staž računa sa uvećanim trajanjem, upravo zato što su radili složene i teške poslove. Mi, da bismo uspeli sada, pogotovo prilikom ovih preraspodela i organizacionog restrukturiranja Ministarstva, da jedan deo ljudi koji su pripadali određenim jedinicama i više nemaju osnov da budu u tim jedinicama, a nije korektno da ih stavimo da rade u stanicama, razgovarao sam sa njima. Išao sam da razgovaram direktno sa tim ljudima. Napravio sam u svim jedinicama neke grupne sastanke, gde su oni meni rekli – izvinite, ministre, u životu nikada nismo ušli u stanicu, nismo radili u stanici, naš posao je bio potpuno drugačiji. Danas, da se vratimo u stanice i da radimo ovaj posao koji ne poznajemo dovoljno dobro i nismo dobri, a idemo za dve godine u penziju, prosto, nemamo motiv za to. Prosto nisu ni motivisani.A to da primaju platu i da sede negde sa strane, da popunjavaju broj, nije dobro ni za policiju ni za građane Srbije. Onda je, čini mi se, najbolje rešenje da upravo te ljude obezbedimo da odu dostojanstveno u penziju, a da MUP dobije priliku da iz svojih redova, sa nekim ljudima koji se polako penju ili popunjavaju, sposobniji, mlađi, brži, efikasniji, to je neminovnost u specijalnim jedinicama. Prosto, niko ne može da se ljuti što dolazi neko sposobniji, da ti ljudi popune ta mesta i da budemo spremni na sve izazove. Što se tiče ovog, vi ste potpuno u pravu. Mi smo napravili poseban član u novom zakonu, to je postupanje policije u slučaju nasilja u porodici, gde se kaže da su policijski službenici dužni, u saradnji sa drugim nadležnim organima, da odmah preduzmu potrebne mere i radnje, u skladu sa zakonom, u cilju sprečavanja daljeg vršenja nasilja, koje za posledicu može da ima nanošenje telesnih povreda ili lišenje života. Dakle, mi smo uveli potpuno novi član u Zakon o policiji koji će govoriti o postupanju policije u slučaju nasilja u porodici, kao i, naravno, uz podzakonske akte koje policija već ima i pravilnike o postupanju u ovim slučajevima. Naravno, ovo je važna tema i o njoj ćemo neki drugi put. Želim samo da kažem da cenim i napore svih ljudi iz parlamenta koji su pomogli u ovom smislu jer mislim da skretanje pažnje i otvaranje očiju javnosti da taj problem postoji je prva važna stavka koja se dogodila. Niko ne može da negira da to postoji kao problem u društvu, ja sam to govorio. Nije to problem policije pa sad policija treba da ga rešava, najtužnije je kada dođe do toga da ga policija rešava, ali je to problem čitavog društva, razmišljanje o prijavljivanju ili neprijavljivanju nasilja, bilo da se radi o žrtvi ili članovima porodičnog domaćinstva ili prijateljima ili komšijama koje to vide i čuju, naravno, do toga da kada je žena žrtva i ekonomske eksploatacije zato što nema gde, pristaje da se vrati kod nasilnika, jer nema gde da živi, nema gde da nastavi svoj život, povlači te krivične prijave, sve to, i onda mi imamo problem da, faktički, policija ostaje vezanih ruku. Znate, kada žrtva povuče krivičnu prijavu, tužilaštvo prekida istragu i mi prestajemo sa postupanjem. Ono što će policija svakako da radi, i to stoji u našim pravilnicima, na bilo kakvu prijavu mi odmah preventivno oduzimamo oružje koje postoji u legalnom posedu. Nažalost, često se krivična dela izvrše nekim oruđem ili oružje koje nema potrebu da na bilo koji način bude registrovano, ili je nelegalno, tako da se tu oslanjamo na to da ćemo kroz rad društva uspeti da poboljšamo to. Što se tiče ovih vaših primedbi, mi ćemo ih sagledati. Desetak amandmana je podneto na ovaj Predlog zakona. Mi smo neke već prihvatili. Gospodin Kovačević je neke predložio tokom jučerašnjih konsultacija i hvala vam za korektnost u tom smislu. Mi smo tokom jučerašnjih konsultacija shvatili da za neke stvari postoje bolja rešenja. Gospodin Živković je predložio jednu izmenu koju ću ja isto prihvatiti, koja je isto bila dosta dobra. Nekoliko tih stvari ćemo gledati stvarno da popravimo jer meni se čini, iz onog što sam čuo, ljudi su bili ubedljivi, sa tim izmenama zakon će biti bolji. Trudićemo se da to usvojimo. Moram da vidim sa kolegama šta smo do sada otprilike razmatrali, šta smo usvojili. Videću šta ćemo sa ovim. Svakako da ćemo neke odredbe primeniti. Ono što ste vi rekli samo za nemogućnost obavljanja nekog drugog posla nakon penzionisanja, tu nam malo Ustav smeta, u smislu ravnopravnosti ljudi da obavljaju bilo koju delatnost. S druge strane, postoje neki zakoni, poput Zakona o privatnom obezbeđenju, koji faktički predviđa mogućnost da neko ko je penzionisan u MUP-u ima neke određene prednosti da nema potrebe za vršenjem bezbednosnih provera tog tipa. Međutim, naravno da ćemo vremenom, uvek sam uveren i video sam ovde, bio sam svedok da smo mnoge zakone donosili pa nas je vreme popravljalo i činilo da, kako su se okolnosti menjale, budemo drugačiji, prilagodljiviji. Nekad je za to potrebno vreme. Prosto, i ovo što je do sada urađeno, mislim da je svaki jedan ovakav potez bolji za Ministarstvo i za državu, a onda, naravno, videćemo kako se situacija razvijati i u nekim ranijim godinama, kako se okolnosti budu menjale, prilagođavati se tome i davati još sve bolje i životnije predloge. Naravno, videćemo i kako će zaživeti Zakon o privatnom obezbeđenju. Čeka nas realizacija Zakona o oružju i municiji. To su sve veliki i važni zakoni koji čine sistem bezbednosti. Završavam time, ono što je rekao gospodin Kovačević, to je, mislim, nešto što nedostaje, a to je strategija o unutrašnjoj bezbednosti, kao deo sistema nacionalne bezbednosti. To još nikad nismo donosili u Srbiji. Nadam se da ćemo je imati, zajedno da ćemo napraviti jednu strategiju o unutrašnjoj bezbednosti, pošto niko nije predvideo npr. gde je sistem FTO, odnosno Agencije za obezbeđenje u sistemu unutrašnje bezbednosti, niti ko zna kako da te ljude angažujemo u slučaju nekih potreba i zato nam je taj deo bezbednosti, kao što ste vi rekli, nije to više neki bauk, službe bezbednosti, policija, vojska, dakle, ovo je sad jedno ministarstvo koje pre svega razgovara sa ljudima o efikasnosti. Što smo efikasniji, to je bolje za sve.
Zahvaljujem, gospodine Stefanoviću. Reč ima ovlašćeni predstavnike SPS narodni poslanik Vanja Vukić. Izvolite, gospodine Vukiću.
Zahvaljujem se predsedavajući. Poštovani ministre unutrašnjih poslova sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, na početku moje diskusije želeo bih da istaknem jednu činjenicu. U ovom sazivu parlamenta, dakle, u 10 sazivu parlamenta ove Narodne skupštine, danas postoje dve stranke koje su do sada imale ministre unutrašnjih poslova, odnosno danas sede dve stranke i predstavnici dveju stranaka koje su imale do sada ministru unutrašnjih poslova, od početka parlamentarizma, uvođenja parlamentarnog života u Srbiji, to su SNS i SPS. Isto tako od 2000. godine, odnosno takozvanih promena nije se desilo i da jedna najjača stranka preuzme odgovornost za bezbednost građana u Srbiji i postavi svog ministra unutrašnjih poslova. Svi su želeli uticaj, ali nisu želeli odgovornost. Želeli su da vode Ministarstvo unutrašnjih poslova i senke. Želeli su da vode Ministarstvo sile i senke, želeli su da imaju svoje policajce, želeli su da imaju svoje inspektore, želeli su da imaju svoje istrage kako bi vršili uticaje na svoje političke protivnike na koalicione partnere, pa čak i na svoje stranačke kolege kada im to nije bilo u interesu. To je moglo da dovede do narušavanje bezbednosti građana Srbije i države Srbije. Međutim, u periodu od 2008. do 2012. godine, zahvaljujući tadašnjem ministru unutrašnjih poslova Ivici Dačiću, taj uticaj je drastično opao, a ugled ministarstva i policije podignut na jedan viši nivo. Moram da vas podsetim, odnosno da prokomentarišem vezano za neke slučajeve koje ste rekli, koji su se desili 2008. godine, većina tih slučajeva je policijski rešena, ali sa strane pravosuđa nije. Ljudi koji su izvršili ta krivična dela su posle kraćeg vremena provedenog u pritvoru pušteni da se brane sa slobode ili su oslobođeni. Sa druge strane, neki su i danas u pritvoru, dakle, ponavljam u pritvoru pred specijalnim sudom. To je bilo odraz stanju u pravosuđu u tom periodu. Danas je situacija znatno drugačija. Danas Ministarstvo unutrašnjih poslova vodi ministar koji dolazi iz najjače političke partije u Srbiji, čime je otvorena mogućnost da se na jedan kvalitetan način predlože, ne samo izmene i dopune Zakona o policiji, već i da se donese nov Zakon o policiji, što se nadam da će se uskoro desiti i da će se pred ovim sazivom parlamenta naći nov Zakon o policiji. Želeo bih da ispravim kolegu Marka Đurišića, koji nije trenutno tu, i da kažem – da je 2011. godine, tačnije 22.11.2011. godine, pred narodnim poslanicima je bio Zakon o izmenama i dopunama Zakona o policiji, a predsedavajući je bila naša koleginica Gordana Čomić. Danas raspravljamo o Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o policiji i to onih delova koji se tiču stvaranju uslova za rad policije, zatim, postupanja policije u stanju povećanog rizika, organizacione strukture direkcije policije, članak koji se odnosi na traganje za nestalim licima, tzv. Tijanin zakon, bezbednosnim proverama i načinu penzionisanja policijskih službenika. Moram da vam kažem – kao ovlašćeni predstavnik SPS da ćemo za taj zakon u potpunosti glasati. Dodavanjem uslova koji su potrebni za rad policije u članu 1. ovog zakona stvara se mogućnost formiranja dva nova sektora. Sektor evropskih integracija i međunarodne saradnje i Sektora za upravljanje ljudskim resursima. Ta dva sektora su izuzetno bitna. Što se tiče Sektora za upravljanje ljudskim resursima omogućava se kao što ste i vi sami rekli, karijerno napredovanje u službi. Na taj način pretpostavljam da će izmenom sistematizacije u tom sektoru biti Uprava za ljudske resurse, Centar za osnovu policijsku obuku i da će veliki doprinos planiranju budućih kadrova doprineti i Kriminalističko policijska akademija. Vezano za novi sektor međunarodne saradnje i evropskih integracija, on je vrlo bitan za Ministarstvo unutrašnjih poslova i za Republiku Srbiju u narednom periodu, jer znamo da nas čeka otvaranje jednog od najtežih poglavlja u pregovorima o pristupanju Republike Srbije EU, a to je poglavlje 24. pravda, slobode i bezbednost. Pored toga, Ministarstvo unutrašnjih poslova je potpisalo i mnogobrojne međunarodne Sporazume o policijskoj saradnji, kao multilateralne tako i bilateralne, tako daće ovaj sektor na jedan lakši i brži i efikasniji način omogućiti da se nastavi sa međunarodnom aktivnošću Ministarstva unutrašnjih poslova. Što se tiče člana 3. ovog zakona kojim se menja član 20. hteo bih da naglasim da trenutno u Ministarstvo unutrašnjih poslova postoje tri specijalne jedinice tj. Specijalna antiteroristička jedinica, protivterorističke jedinice, helikopterska jedinica. Smatram da su jedna od te dve, smatram da je jedna od te dve antiterorističkejedinici takođe nastala kao posledica političkih prepucavanja u proteklom periodu. Uvek se postavljalo pitanje da li su potrebne dve skoro identične specijalne jedinice u MUP. Odgovori su bili različiti. Jedan od odgovora je bio da je jedna zadužena za ruralne akcije, protivteroristička jedinica, a druga za urbane, odnosno gradske borbe. Međutim, stvarnost je bila potpuno drugačija. Obe jedinice su bile angažovane u zavisnosti od dežurstava. Jedna je angažovana jedne nedelje, druga je angažovana druge nedelje. Jedna je bila angažovana na obezbeđenju jedne ambasade, a druga na obezbeđenju druge ambasade. Vezano za aerodrom, takođe je nadležnost je bila podeljena. Jedna jedinica je dežurala i obezbeđivala aerodrom dvanaest sati u dani, a druga drugih dvanaest sati u dani. Na ovaj način se ovaj problem eliminiše. Formira se jedan, a ja bih mogao da kažem, ostaje jedna specijalna antiteroristička jedinica. Specijalna antiteroristička jedinica je jedinica sa dugom tradicijom, formirana 1978. godine, a za ovih 37 godina postojanja obavljala je najsloženije zadatke koji su pred nju postavljeni. Njeni pripadnici spadaju u najobučenije u svetu, sa velikim brojem priznanja i nagrada. Učestvovali su u brojnim takmičenjima gde su osvojili prva mesta u taktičkim vežbama, preciznom pucanju i tako dalje. Imaju jedan od najboljih i najopremljenijih centara za obuku u svetu i zaslužuju da se sve ovo pomene. Takođe, pripadnici PTJ su ostvarivali uspehe kako na međunarodnom tako i unutrašnjem planu. Sprovode obuke koje su na zavidnom nivo u skladu sa najužim svetskim standardima čime istovremeno doprinose i sveobuhvatnoj bezbednosti Republike Srbije. Kao visoki službenik MUP, a kasnije kao državni sekretar, svedočio sam brojnim uspešno realizovanim akcijama kako SAJ-a tako i PTJ-a. Osećam moralnu obavezu da kao neko ko je blisko sarađivao istaknem važnost i efikasnost pripadnika ovih jedinica u sistemu bezbednosti, ali i podržim predloženo zakonsko rešenje budući da znam u kojoj meri i na koji način njihovo angažovanje može biti efikasnije. Mi kao poslanici SPS razmišljali smo da li helikopterska jedinica treba da bude u sastavu ove nove specijalne antiterorističke jedinice ili da bude posebna specijalna jedinica u MUP ili treba da ostane kao što je već predloženo kao zasebna posebna jedinica MUP. Razmišljali smo i na osnovu pojedinih definicija koje smo uspeli da nađemo bez obzira što ne postoji jedinstvena definicija specijalnih jedinica gde se kaže da specijalne jedinice podrazumevaju pre svega one jedinice koje izvršavaju zadatke koje bitno odustaju od ostalih pre svega po vremenu, načinu i mestu izvršenja i potrebnoj opremi i naoružanju. Međutim, nakon konsultacija koje bi pohvalio, koje su juče održane u ovoj zgradi u domu Narodne skupštine, mi smo odustali od tih amandmana i smatramo da je predloženo rešenje da helikopterska jedinica bude posebna jedinica dobro, pre svega što se helikopterska jedinica koristi ne samo u specijalnim akcijama već i u drugim akcijama kao što su evakuacija povređenih i bolesnih, kontrola saobraćaja, gašenje požara i druge vanredne situacije. Međutim, sa druge strane smo razmišljali takođe o amandmanu da vi kao ministar dajete nalog za angažovanje helikopterske jedinice. Takođe, nakon konsultacija smo odustali, ali smo intervenisali amandmanom da kada se angažuju posebne jedinice da odmah i bez odlaganja ministar MUP bude obavešten o njihovom angažovanju. Nadam se da ćete razmotriti taj predlog, a mi ćemo o tome detaljnije govoriti u raspravi o pojedinostima. Takođe, podržavamo i formiranje jedinice za obezbeđenje ličnosti i objekata umesto dosadašnje uprave u sedištu ministarstva, ali za neko buduće vreme nam ostaje obaveza da jedinicu za zaštitu svedoka izmestimo iz MUP. Svesni smo da je za tako nešto potrebna izmena drugih zakona, a ne samo Zakona o policiji. Smatramo da ta jedinica predstavlja teret MUP, kako u finansijskom, tako i u organizacionom i formacijskom smislu. Logično rešenje je da ona bude izmeštena u Ministarstvu pravde što predstavlja praksu u većini modernih demokratskih država. Članom 4. ovog zakona, menja se član 72. Zakona o policiji kome se dodaje novi stav 6. koji je nažalost posledica tragičnog događaja koji se desio u bliskoj prošlosti. Nažalost, tragedija je naterala nas poslanike da danas raspravljamo, u danu za glasanje nadam se svim srcem podržimo dodavanje ovog stava, kojim se policijski službenici obavezuju da odmah preduzmu mere u pronalasku nestalog lica za koje postoje osnovi sumnje da je žrtva krivičnog dela. Novina je i to da policijski službenici su dužni da potragu organizuju ne samo sa drugim državnim organima, već i sa građanima i udruženjima, jer se na taj način omogućava lakši pronalazak nestalih lica. Ovim putem bih se zahvalio svima koji su pomogli da se iznađe rešenje za ovakvu situaciju. Vama gospodine ministre, vašim saradnicima, profesorima Pravnog fakulteta univerziteta u Beogradu, udruženjima i stručnjacima iz različitih oblasti, javnosti i medijima i na kraju veliku zahvalnost dugujemo i ocu brutalno ubijene Tijane Jurić. Menjaju se i članovi zakona koji se odnose na bezbednosne provere, koje se odnose na usklađivanje sa već donetim zakonima kao što je Zakon o oružju i municiji, Zakon o fizičko-tehničkom obezbeđenju, što je u skladu sa praksom evropskih država. Vezano za član 6. ovog zakona kojim se menja član 139. odnosno koji se dodaje član 139a, mi ćemo ovaj predlog i ovaj član zakona podržati, s obzirom da u potpunosti podržavamo vaše obrazloženje koje je predato uz ovaj zakon. Na kraju bih želeo da kažem da će SPS u danu za glasanje podržati ove izmene i dopune Zakona o policiji. Hvala.
Zahvaljuje, gospodine Vukiću. Reč ima ministar dr Nebojša Stefanović. Izvolite, gospodine Stefanović.
Želim samo da vam se zahvalim na jučerašnjem danu i na današnjoj diskusiji. Mislim da smo kroz iskustvo ljudi i vi koji ste obavljali tu funkciju u MUP, u prethodnom periodu i imate uvid u dosta stvari koje se dešavaju u Ministarstvu i kako izgleda naša organizaciona struktura, kroz dobre konsultacije, kroz dobru i kvalitetnu razmenu argumenata, mi smo došli do dobrog zakonskog rešenja. Zamoliću sve narodne poslanike, pa i vas naravno, možda kao neko ko to bolje razume nego drugi koji se tim poslom nisu bavili, da kada dođe na red novi zakon o policiji, taj zakon dobro pogledamo, da pokušamo da sva najkvalitetnija rešenja primenimo, da ne smanjimo operativnu mogućnost policije da radi svoj, a da faktički dobijemo nešto što je efikasnije i bolje nego što je bilo ranije. U svakom slučaju zahvaljujem se na korektnoj raspravi.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Reč ima ovlašćeni predstavnik SNS narodna poslanica Marija Obradović. Izvolite, gospođo Obradović.
Hvala vam predsedavajući. Poštovani ministre Stefanoviću sa saradnicima, drage kolege poslanici, nekako se zaista tako namešta jedna za drugim, ali kad god sam ovlašćena ispred SNS za određeni zakon, postignuta je saglasnost i svi u parlamentu glasaju za taj predlog zakona. Ne bih to pripisala sreći, pre bih se pridružila komentarima prethodnih poslanika koji su potvrdili da za pripreme ovog predloga zakona postoji ozbiljan, dugoročan rad, posvećen rad, ne samo radne grupe u okviru MUP, nego i svih nas poslanika koji su prethodnih dana intenzivno radili na ovom Predlogu zakona. Kada kažem nas poslanika, koji smo radili na pripremi ovog Predloga zakona, mislim na proces upoznavanja, jer je ministar Stefanović sa saradnicima tokom jučerašnjeg dana, a i danas, jer smo tokom prepodneva imali Odbor za odbranu i unutrašnje poslove, gde smo takođe govorili o ovom zakonu, zaista razjasnili mnoge nejasnoće koje su postojale kod poslanika, zatim neke druge nelogičnosti koje su se učinili poslanicima. Jučerašnje konsultacije koje smo imali, a i današnji odbor su doprineli tome da mnogi amandmani koji su podneti budu povučeni pre rasprave, što mislim da je zaista dobar znak da smo ozbiljno posvećeni radu na predlozima zakona. Postoji namera da se nešto koriguje u Predlogu zakona, a nakon konsultacija sa ministrom i radnom grupom u okviru MUP se povlače amandmani kako bismo bili što efektivniji, konstruktivniji u radu, kako bismo štedeli i u vremenu u krajnjoj liniji. Sve ovo govorim, jer želim da, a to činim pri svakom svom izlaganju i pri svakom predstavljanju ovog visokog doma u Srbiji, želim da popravim sliku i o srpskom parlamentu i o poslanicima, posebno o poslanicama u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Znate, svaki korak koji napravi narodni poslanik Republike Srbije bilo da je žena ili muškarac se strogo ocenjuje, posebno u srpskim medijima. Mislim da svaki negativan komentar o nama uvek dobije puta deset prostor, da probamo da ističemo one dobre stvari kao što je to radila koleginica Gordana Čomić, kao što je radio Vanja Vukić, kao što su radili mnogi koji su danas govorili. Treba reći građanima da zajedno uvodimo neke prakse koje nisu propisane Poslovnikom Narodne skupštine, ali koje su se pokazale kao izuzetno korisne nama poslanicima na prvom mestu, koji na kraju i glasamo za formu zakona oko koje se dogovorimo tokom rasprave, bilo u načelu ili u amandmanima. Mi smo do početka ove rasprave dobili 14 amandmana, što zaista nije veliki broj i ne očekujem ni sutra posebno napornu raspravu. Očekujem da i ona bude u službi pojašnjenja novih detalja koje ovaj Predlog zakona donosi. Ono što se moglo čuti, a u razgovoru sa kolegama koji su mi rekli šta će pričati kasnije, ili sutra kada raspravljamo o amandmanima, odnosno u četvrtak, vidim da se oseća i opoziciji i poziciji, da sve više zakoni izlaze u susret potrebama građana, da je obično vlast pokušavala, to nije ništa novo, to se dešava svuda u svetu, da na prvom mestu sebe ustoliči, da na prvom mestu sebi obezbedimo mogućnost i privilegije. Sve više zakoni u Srbiji izlaze u susret potrebama građana, u saradnji sa nevladinim organizacija, udruženjima građana, sindikata, sve više se upravo glas tog civilnog društva ugrađuje u zakonodavni okvir u Srbiji. Mislim da je to jedna vrednost, nova demokratska vrednost koja treba da se gaji sve više i više. Ništa od toga ne može napisano na papiru da opstane ako mi ne želimo da živimo taj princip. Ako mi ne želimo taj princip, to usvojeno pravilo da kroz naš svakodnevni život primenjujemo. Ono što se odnosi konkretno na predloge zakona, ovog puta ne bih mnogo o tome govorila, jer evo poslednjih pet sati slušamo o tome, sve su kolege zaista i više puta ponovile o kojim se izmenama zakona govori. Ono što jeste suština je, da ove izmene zakona samo daju pravni osnov, pravnu mogućnost da ono što nam nameće praksa i svakodnevni život sada možemo da radimo, a da ne budemo u sukobu sa zakonom, odnosno da smo pokriveni pravnim dokumentom u okviru pravnog okvira se krećemo. Sve ove izmene samo pokrivaju, odnosno nalaze pravno rešenje za aktuelne probleme kojima se MUP susreće svakodnevno. Bilo je i pitanja zbog čega, kada je u pripremi novi zakon o policiji, mi sada radimo ove izmene zakona, to smo mogli čuti u izlaganju ministra Stefanovića, da je zaista vrlo, vrlo detaljan i kompleksan proces izrade novog zakona policiji i da se trenutno nalazi u fazi prevođenja, kako bi bio upućen Evropskoj komisiji na mišljenje, a nakon toga mislim da ono što se čulo i od kolege Đurišića da treba svi da insistiramo i da vršimo što veći pritisak, posebno mi iz parlamenta, kako bi taj zakon što pre stigao na dnevni red, jer je svima nama neophodan. Tako da, ove izmene Zakona postojećeg o policiji samo su nužda, dakle, ono što nas tera svakodnevni život. Naravno da će SNS, odnosno naša poslanička grupa u danu za glasanje glasati za ovaj predlog zakona. Želim još jednom da naglasim da će svi u srpskom parlamentu podržati ovaj predlog zakona, ali ono što jeste još važnije, o tome ćemo sigurno govoriti u četvrtak kada budemo o amandmanima govorili, je da svi zaista i živimo onu priču za koju ćemo glasati u četvrtak, posebno kada je u pitanju „Tijanin zakon“, o tome su i moje kolege govorile, mnogo više tokom današnjeg dana. Mislim da samim tim što će MUP stvoriti pravni okvir da može da sarađuje i sa udruženjima građana i sa drugim pravnim licima, nevladinim sektorom medijima, time što je stvoreno to je samo jedan početak. Svi mi moramo da budemo deo ove priče i taj amber alarm, ili dakle to kolektivno uzbunjivanje, pokretanje društva u jednoj alarmantnoj situaciji mora da bude naš način ponašanja. Ali, kažem, to su počeci nekog novog ophođenja u srpskom društvu gde se svi učimo nekim novim pravilima i vrlo je teško biti odgovoran građanin koji ima određeni stepen civilne svesti i zna kako treba da je koristi. Ja se još jednom svima zahvaljujem, posebno članovima Odbora za odbranu i unutrašnje poslove koji su intenzivno radili u prethodnom periodu kako bismo dobili što bolji predlog zakona. Nadam se da će mediji o ovome malo više posvetiti pažnje i da vide sa srpski poslanici zaista na prvom mestu imaju interes građana. Ovaj predlog zakona to potvrđuje. Hvala vam.
Zahvaljujem gospođo Obradović. Pošto nema više prijavljenih od ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Hvala. U očekivanju novog zakona o policiji koji se dugo najavljuje ja razumem da ne moraju rokovi baš da se poštuju mesec za mesec, ali već bi trebalo da se pojavi i bilo bi dobro da nam se omogući tada duži vremenski period da se upoznamo sa tim zakonom bez obzira na postojanje javne rasprave. Javna rasprava je jedan deo obrade zakona, a ono što poslanici treba da o tome kažu je jedan drugi deo. Tako da ja očekujem da to bude što pre. U ovom predlogu zakona imamo šest ili sedam članova, sedam, s tim što je ovaj sedmi tehnički i to su dobre izmene. Ja sam podneo, odnosno spremio dva amandmana nakon konsultacija sam odustao od jednog kada mi je objašnjeno da prevremeno penzionisanje važi za sve kategorije US od jedan do četiri ili koliko ih već ima, tako da sam taj povukao, a ostao je amandman na član 2. koji menja član 20. postojećeg zakona i gde se u poslednjem pasusu tog zakona, u poslednjem stavu piše – Predlog za angažovanje sadrži bezbednosnu procenu i plan koji može biti dostavljen naknadno u koliko to nalažu razlozi hitnosti. Moj predlog je da se ovaj drugi deo rečenice briše, odnosno da se izbriše ceo taj stav i da glasi – Predlog za angažovanje sadrži bezbednosnu procenu i plan aktivnosti, bez mogućnosti da to bude naknadno, jer ako se zadrži ta mogućnost onda je tu moguće, u lošem tumačenju, sa zlonamernim tumačenjem da se plan aktivnosti da nekoliko dana ili, ne znam, u nekom periodu koji bi dao mogućnost da se sama ta akcija planira kada je već završena, što mislim da je loše. Mislim da policija sigurna, ne mislim, znam, da policija sigurno ima dovoljno kadrova koji su spremni da naprave brzi plan akcije čim se donese odluka o angažovanju. Mislim da bi bilo dobro da predlagač prihvati taj amandman. Za sve ovo ostalo nemam primedbi. Jedan deo se tiče „Tijaninog zakona“, drugi deo se tiče definicije gde se sada postavljaju ljudski resursi i statička planiranja. To je sve u redu i mislim da tu nemamo nikakve probleme oko toga. Ono što ću da iskoristim, ovaj ostatak vremena, za ono što naravno ima veze sa ovim zakonom, a to je nekoliko pitanja koja nisu baš u direktnoj vezi ali sigurno jesu u posrednoj, a to je, sami ste rekli za komentarisanje istraga i potpuno se slažem da je loše da ministar komentariše istragu koju radi policija, kao što je loše da ministar pravde komentariše istragu koju rade sudski organi, kao što je loše da predsednik države, predsednik Vlade ili bilo ko komentariše istragu nekog nadležnog organa. Ali, ako ste već počeli da komentarišete neku istragu, onda to treba i da se završi. Mislim da je bilo primera u skoroj istoriji i atentat na Beka i još neke druge gde bi ta praksa trebalo da se okonča. Imamo još jedno pitanje koje sam vam postavio i na jednom javnom slušanju, a to je pitanje načelnika PU u Nišu. Ne ulazeći ponovo u kvalitet kadrovskog rešenja koje je sada aktivno, znači sadašnji načelnik, mislim da grad kao Niš ima dovoljno kapaciteta i PU u gradu Nišu dovoljno kapaciteta da se iz njenih redova izabere načelnik PU. Cenim da je rešenje da se dovede neko iz Beograda u tom trenutku bilo celishodno i sam sam imao takvo razmišljanje, ali sam očekivao da će gospodin Grekulović koji je tada doveden, da će dobiti rok od šest meseci ili godinu dana da spremi svog naslednika iz lokalne sredine. To se nije desilo i mislim da to nije dobro ni za policiju ni za grad Niš. Naravno da je to sve u nadležnosti direktora policije i ministra, ali mislim da je dobro da se pomene kao jedna situacija koju treba rešiti. Poslednje pitanje, da ne bude baš sve lepo i glatko, kako će Ministarstvo da zaštiti pripadnike Žandarmerije koji su pred sudom u jednom neobičnom procesu koji je nastao nakon sukoba sa vojnom policijom?
Zahvaljujem. Reč ima ministar dr Nebojša Stefanović. Izvolite.
Evo što se tiče nekoliko ovih primedbi koje ste rekli, svakako da mi nije intencija nikada kada postavljamo čoveka onako iz drugog grada da on trajno ostane tamo, a verujte ni tim ljudima. Sa njima sam razgovarao više puta i oni svi vole da se vrate naravno u mesto odakle su došli jer tu im je život, tu im je porodica. Nekada to bude, prosto ne nađemo dovoljno kvalitetnu zamenu i to je naravno i posao njihov da pripreme tu zamenu kroz operativni rad, vide ko se od ljudi ističe i ko ima kapacitet da bude i na tome ćemo svakako raditi. Ja ću se truditi i da to bude i u Nišu i u Novom Sadu, da ovi ljudi koji obavljaju trenutno privremeno funkcije načelnika jer su upućeni na ta radna mesta, da se oni vrate na svoja radna mesta, odnosno svoje gradove, a da se na ta mesta dovede neko iz tih sredina koji bolje može da u kontaktu sa građanima razume čitavu situaciju. Što se tiče ovog pitanja, pripadnici Žandarmerije koji su, da kažem, pred sudom, imaju sva prava kao i svi drugi građani Srbije. Dakle, oni imaju pravo da zatraže pravnu pomoć bilo koje vrste i svaka takva pravna pomoć će im biti pružena, a što se tiče ovih vaših, da kažem, saveta koji su bili vezani za operativno funkcionisanje policija, za ne komentarisanje istrage, ja se vodim tim i pokušavam da javnosti pružim samo one podatke koji su važni, naravno da ih Ministarstvo zbog javnosti podeli, ali ne želim nikada da kažem – e imamo tog i tog, držimo ga na merama, sada ćemo mi, itd. Kao što ste videli, otkako sam ministar, do današnjeg dana nikad unapred nije najavljeno bilo kakvo hapšenje, bilo kakva realizacija slučaja, ni jedno u napred nije najavljeno, ni jedno. Vrlo često su mediji bili u potpunoj zabludi povodom čega održavamo konferencije za štampu, a uvek ih održavamo možda nekad nekoliko desetina minuta, ali nikada pre, uvek posle realizacije akcije. Dakle, kada izvršimo privođenje tih ljudi, onda smo obaveštavali javnost da su ti ljudi privođeni, barem što se tiče mog Ministarstva i što se tiče onog posla koji ja radim. Videćemo naravno šta ćemo uraditi sa budućim slučajevima, ali opet kažem te operativne istrage neću komentarisati, uvek ću im reći da je istraga u toku i da ne mogu da dajem informacije kao što to i radim. Ali, daću informacije kada se istraga završi i kada budemo imali dovoljno informacija ili kada se radi o slučajevima kada počinioce imamo, da kažem, kada je on priveden u skladu sa zakonom, odnosno kada tužilaštvo da nalog za njegovo zadržavanje, a pretežni interes javnosti je da podelimo neke informacije o slučaju, zbog, da kažem, uzbuđenja javnosti, kao što je kod otmica deteta ili tako nešto, da javnost zna policija određene stvari preduzima.
Zahvaljujem, gospodine ministre. (Zoran Živković, s mesta: A član 20?) Gospodine Živkoviću, izvinjavam se, ali ne možete na takav način da pitate. Na pauzi možete da pitate gospodina ministra. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, posle izlaganja mog kolege poljoprivrednika, meni ostaje da podržim zakon, kao što je to učinio i on. S obzirom da ja nisam toliki ekspert za policiju kakav je on, nisam bio savezni ministar policije, nisam komandovao policijom. Jesam bio vojnik. Policajac nisam bio, za razliku od njega. On je samo komandovao, nije imao priliku da služi i sluša, ali imao je priliku da komanduje. Verujem da je on iz svog ugla to dobro procenio. S obzirom da je on podržao ovaj Predlog zakona, naravno da ću ga podržati i ja. Ono što meni dopada je specijalna jedinica koja postaje jedinstvena, za razliku od 2000. godine do 2003. godine, kada smo imali razne neke specijalne jedinice. Posebno smo imali jedinicu za specijalne operacije, u kojoj su neki pripadnici bili takvog kalibra da su bili gori od onih protiv kojih su trebali da se bore, odnosno bili su gori od onih koje su trebali da hapse. To je od 2001. do 2003. godine na kraju kulminiralo i ubistvom premijera. Zato uvek treba poklanjati dužnu pažnju specijalnim jedinicama i meni se dopada što je to objedinjeno, jer će na jedinstven način moći da se prati i kontroliše. Takođe mi se dopada odredba koja, kada se prijavi nestanak lica i kada se predviđa da su oni žrtve kriminala, da se u takvim situacijama reaguje što pre, da bi se, a svedoci smo u poslednje vreme da je toga bilo, da bi se eventualno kidnapovane i ugrožene osobe što pre spasile, odnosno da bi policija mogla što bolje da reaguje. Što se tiče ostalog, moram da kažem da kao i u svemu drugome treba izgraditi državu, treba naravno izgradi i policiju i ovih nekoliko odredba će doprineti da se rad policije unapredi i da ne bude poput 2000. i 2003. godine, da kriminal suzbija državu. Mislim da je došlo vreme da se ozbiljno država obračuna sa kriminalom i ja želim da podržim takvu intenciju Ministarstva unutrašnjih poslova, ministra i Vlade Republike Srbije, jer smatram da poverenje u policiju kod građana treba da raste. Znam i da problemi koje građani osećaju povodom suzbijanja kriminala, posebno onog kriminala koji je privrednog tipa, po pitanju privatizacije i raznih zloupotreba ovlašćenja od strane ovlašćenih lica, dakle, službenih lica, raznih činovnika, ministara, itd. Moram da kažem da bi naši građani znali da policija mora da radi u saradnji sa tužilaštvom. Ja sam od onih koji smatraju da naše tužilaštvo baš i nije nešto posebno. Dakle, mislim da je ono samostalno u odnosu na ovu vlast, ali mislim da nije samostalno u odnosu na bivšu vlast i otuda mnoge istrage koje je policija vodila nisu dale rezultate, s obzirom da tužilaštvo nije pokrenulo na odgovarajući način postupke kod sudije za prethodni postupak, odnosno nije procesuiralo na bazi informacija koje je dobilo od policije, nije procesuiralo razne slučajeve. S tim u vezi, ja bih voleo da znam, ali znam da je to i malo teže moguće, voleo bih jednog dana da znam šta je policija, odnosno šta je tužilaštvo naknadno preduzelo povodom informacije koje sam ja davao o prethodnom kolegi govorniku, o onom čuvenom fruškogorskom vinogradu. Takođe bih voleo da znam šta se sve dešavalo, odnosno koje je informacije policija prikupila i šta tužilaštvo nije uradilo, a trebalo je da uradi povodom slučaja raznih kombinacija inđijske vlasti, odnosno stranke bivšeg režima koja tamo drži vlast, koja je u periodu od 2000. godine do 2015. godine poprilično očerupala građane i došla do znatne materijalne imovine,od kojih ću nabrojati samo neke: penthaus od 250 kvadrata, stanove u Beču od 160 kvadrata, itd. S tim u vezi, moram građanima da prenesem da policija koja vrši predistražne radnje, odnosno koja prikuplja informacije u korist tužilaštva, nije ta koja može bez tužilaštva da to privede, uhapsi i procesuira i da se nadam da će renoviranjem, da to tako nazovem, tužilaštva, odnosno nekim personalnim promenama, ukoliko ih u tužilaštvu bude, ono što je policija radila, tužilaštvo uspeti da procesuira, jer to je neophodno, s obzirom da je ova država surovo opljačkana i istrgnuta iz ruku građana. Zato, za razliku od nekog prethodnog vremena, država mora da se obračuna sa kriminalom, da se kriminal ne bi obračunao sa državom. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Gospodine ministre sa saradnicima, SPO je dugo čekao ovakav dan kada će se u Narodnoj skupštini Republike Srbije razgovarati o jednom ovako važnom zakonu i postići saglasnost i vlasti i opozicije. To je dokaz da Ministarstvo kojim rukovodi ministar Stefanović i mere koje preduzima ne samo u normativnom okviru, već i po rezultatima rada policije idu u dobrom smeru. Ovde je bilo i nekoliko diskusija koje su ukazivale na to da je u nekom periodu policija bila pretežno pod snažnim političkim uticajem i to je zaista tako i to nisu događaji od neke davne prošlosti. Sa razvojem višestranačkog sistema u Srbiji nastala je jedna logična inercija. Naša policija posle 1945. godine formirana je kao, pre svega, politička policija, sa zadatkom da čuva i neguje kult ličnosti i da se bori protiv tadašnje opozicije, tzv. reakcije. To je, nažalost, taj impuls sa obnovom višestranačja 1990. nastavljen, u svom najgorem obliku. Ali, ono što želim, budući da sam svestan toga da ovaj prenos prati veliki deo od 35.000 zaposlenih u MUP, da je SPO uvek iskazivao duboko poštovanje prema ljudima koji se bave, pre svega, unutrašnjom bezbednošću i zaštitom bezbednosti svih građana, kako personalnom, tako i imovinskom sigurnošću. Ono na šta smo stalno ukazivali do nedavno pažnju, to je na političku zloupotrebu MUP, koje je, nažalost, bilo, a koje sada nema. Zbog čega? Mnogi su iz pijeteta prema tim ljudima koji su ugradili svoje živote nedavno u borbi za evropsku Srbiju, ja moram da pomenem, recimo, jedan događaj, gde je 1993. godine u noći između 1. i 2. juna, kada su socijalisti i radikali smenili tadašnjeg predsednika savezne države Dobricu Ćosića, da je naš poslanik, kragujevački potpredsednik tadašnjeg SPO ovde nokautiran u Skupštini, da je ubijen policajac Miodrag Nikolić, koji je bio član SPO, da to ubistvo i mnoga druga ubistva sa političkim prizvukom nikada nisu rasvetljena, a ono u šta je SPO siguran, to je da je to ubistvo politički motivisano jer je stric gospodina Nikolića godinu dana pre toga govorio na Vidovdanskom saboru baš ispred ovog doma Narodne skupštine Republike Srbije. Srpski pokret obnove u potpunosti razume svu složenost poslova koje obavlja MUP, od stanja bezbednosti na teritoriji cele Republike, pa onda na KiM, pa na administrativnoj granici, od borbe za suzbijanje kriminala, za održavanje javnog reda i mira, za bezbednost saobraćaja, za graničnu bezbednost, obavljanje upravnih poslova, zaštitu i spašavanje ljudi i imovine u vanrednim situacijama, poslovi analitike, telekomunikacije, informativnih tehnologija, bavljenje stručnim osposobljavanjem, obrazovanjem i usavršavanjem svih zaposlenih, normativno-pravna aktivnost, međunarodna saradnja koja je poprimila kroz potpisivanje bilateralnih i multilateralnih ugovora dobar nivo, reformske aktivnosti koje zaista ministar Stefanović sprovodi, po našem mišljenju, na jedan zaista prihvatljiv način. Kao rezultat svega ovoga dobrog o čemu sam pričao, bez ulaženja u posebne detalje, mi imamo, izuzev, čini mi se, u pogledu visoko-tehnološkog kriminala, što je sasvim normalno da postoji porast te vrste kriminala, mi imamo dva trenda koja su dobra. Prvi je smanjenje broja krivičnih dela, a drugi je povećanje rasvetljavanja krivičnih dela. Sa druge strane, moram da istaknem da je i u policijskoj akciji „Sablja“, kada je bilo uhapšeno 12 hiljada lica, za sva ta lica je policija imala policijske dokaze da su to ljudi s one strane zakona, ali, nažalost, normativno-pravni sistem, sudstvo i tužilaštvo su bili drugačiji, pa je i ta jedna odlučna akcija države, kada smo videli da država kada se ozbiljno uhvati u koštac sa organizovanim kriminalom i sa kriminalom i korupcijom, može to dosta dobro da reši. Onaj san koji smo mi sanjali 90-ih godina, verujte mi, ja moram danas da ga pomenem, bilo je to zaista teško vreme. Jer, zamislite nas, predvodnike borbe „Za evropsku Srbiju“, organizovan je neki skup, policija se pojavi samo da puca na nas, da baca suzavac, da nas rasteruje sa šmrkovima, da nas juri sa helikopterskim jedinicama i sa specijalnim jedinicama po Ravnoj Gori, itd. Danas je to vreme, srećom, drugačije. Sa druge strane se pojave predstavnici vlasti, opozicija čuva vlast od naroda, a danas policija podjednako postupa u tim situacijama i prema vlasti i prema opoziciji. Ono što ja želim da kažem, uz duboko poštovanje za rad svih policijskih službenika i svih službi i jedinica, to je da najveći deo policajaca, znam da vi znate, ovo pričam zbog javnosti, želi samo profesionalno da radi svoj posao. Politika ih uopšte ne interesuje. Nažalost, karijerna napredovanja su u tim lošim godinama imali oni koji su želeli da ministarstvo zloupotrebe u političke svrhe. I ne da nisu imali u tome podršku građana Srbije, nego pre svega nisu imali podršku većine zaposlenih u Ministarstvu unutrašnjih poslova. I često u razgovorima sa ljudima koji obavljaju veoma složene, pre svega policijske zadatke, često nas pitaju – zašto vi iz Srpskog pokreta obnove ne volite policiju? Ja kažem da to nije tačno. Policija, vojska i Srpska pravoslavna crkva su, po mišljenju Srpskog pokreta obnove, tri veoma važne i dobre institucije. Posebno vojska i policija, koje su napravile dobre reforme. Ali, ono što nam je odvratno, to je politička zloupotreba tih institucija. I zbog toga sam imao potrebu da se i ovih tema dotaknem. Još nešto. „Tijanin zakon“ ili izmene po kojima će policija imati veći pravni okvir za postupanje je zaista nešto što je dobro i što vi radite u pravom momentu, ne samo zbog pozitivnog pritiska javnosti, već zato što i vi tako mislite, zato što svi mi mislimo tako u Narodnoj skupštini. Dobre su i sve ostale mere i članovi koji se menjaju, a ono što mi očekujemo od novog zakona o policiji to je da više reguliše odredbe, i ministar je to malo pre pomenuo, koje se tiču porodičnog nasilja i većeg angažovanja policije i veća ovlašćenja policije da spreči porodično nasilje ili, ako porodično nasilje već nastane, da ono ne bude u produženom trajanju. Zbog toga će Srpski pokret obnove u Danu za glasanje sa velikim zadovoljstvom ne samo podržati vaš rad nego glasati i za izmene i dopune zakona. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodine Čikiriz. Reč ima narodni poslanik Goran Bogdanović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsedniče. Poštovani ministre, poštovani narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji i ove izmene zakona su bile neophodne, ako ništa drugo, ono zbog člana 72. Ali, prosto, neću ni gubiti vreme i trudiću se da analiziram neke članove zakona, pre svega član 14a. Juče smo, gospodine ministre, ako se sećate, i na pripremnom sastanku govorili o tome. Iako smo mi ubeđeni da se ovaj član zakona donosi kako bi se u svakom trenutku obezbedila teritorija Republike Srbije od svih mogućih situacija koje bi mogle da izazovu potencijalnu nestabilnost, ali, ja lično smatram da je svrsishodnije da je ovaj član 14a. definisan kao postupanje, kad govorim o specijalnim jedinicama, postupanje u situacijama koje iziskuju antiterorističko delovanje policije, a ne ovako preopširno. Juče sam govorio da su moguće zloupotrebe ovog člana, iako ja lično smatram da neće doći do toga, ali, svakako, postavlja se pitanje mogućnosti te zloupotrebe. Kako bi se resursi Ministarstva unutrašnjih poslova upotrebili u situacijama koje ne predstavljaju stanje povećanog rizika, a koje, eventualno, mogu da budu proglašene takvim, tj. da li neko može da iskoristi ovaj zakon, ili bolje reći ovaj član, da bi zloupotrebio materijalne i ljudske resurse Ministarstva unutrašnjih poslova protiv političkih protivnika u slučaju, recimo, masovnih nenasilnih demonstracija? Iz tog razloga mi smo podneli amandman, gospodine ministre, i ja ne vidim razlog da vi ne prihvatite ovaj amandman, gde predlažemo da ministar izvesti nadležni odbor, tj. Odbor za odbranu i unutrašnje poslove u roku od tri dana o razlozima angažovanja ljudskih i tehničkih sredstava po ovom osnovu i obavesti Odbor o postignutim rezultatima. Ovo nije politička, već i bezbednosna kontrola policije, kako bi se u kriznim situacijama postigao širi konsenzus izvršne i zakonodavne vlasti. Ja očekujem da ćete ovaj amandman prihvatiti, jer u suštini ne menja ništa bitno od onoga što ste i vi sami predložili. Što se tiče člana 20, mislim da je u prethodnom članu, u članu koji se bukvalno briše, postojala bolja subordinacija, pa se tu navodi da je za rad organizacionih jedinica kojima rukovodi za svoj rad odgovorni, pa se navodi, recimo, direktor policije, načelnici policijskih uprava, načelnici podružnih policijskih uprava, a to, nažalost, u ovom članu nije regulisano, iako ste juče obećali da ćete to izmeniti. Ja to očekujem da će doći do te promene. Takođe, ovim članom nije regulisana organizacija i funkcionisanje specijalnih jedinica policije i status njenih pripadnika. Postavlja se pitanje – ko sada i u kakvim aktima uređuje organizaciju specijalnih jedinica, jer to u ovom predlogu člana 20. nije navedeno? Ja verujem da će to biti podzakonski akti ili uredbe koje će Vlada doneti, ali možda bi bolje bilo da je u samom članu, onom koji se menja, navedeno sve to. Što se tiče člana 72, kao što sam rekao, ako ništa, onda su ove izmene važne zbog ovog člana i stvarno smo zahvalni što se donosi ovakva odredba u okviru postojećeg zakona. Mislim da su moji prethodnici o ovome govorili dosta i da nema potrebe da trošim vreme poslaničke grupe, ni ništa drugo. Vratiću se, gospodine ministre, i na pitanje koje sam vam juče u pripremi sastanka postavio, iako sam dobio precizan odgovor, ali zbog javnosti, posebno zbog bivših pripadnika Ministarstva unutrašnjih poslova koji žive na prostoru Kosova i Metohije. Što se tiče člana 139a, dobio sam odgovor da se to, nažalost, ne odnosi na te pripadnike, ali voleo bih da mi ponovite odgovor koji ste mi juče dali, jer pošto dole postoji ta priča da se ovaj zakon odnosi i na te pripadnike, čak šta više da se ovaj zakon odnosi na pripadnike civilne zaštite. Ja to znam, ali zbog javnosti i tih ljudi dole ne bi loše bilo da mi ponovite jučerašnji odgovor. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Bogdanoviću. Reč ima ministar, dr Nebojša Stefanović. Izvolite dr Stefanoviću.
Evo pre svega samo nekoliko rečenica. Prihvatam ovo što ste rekli za član 20. u sistemu subordinacije. Dakle, taj amandman je podnet od strane odbora i mi ćemo taj amandman prihvatiti. Dakle, bolje je definisano, slažem se. Što se tiče ovih penzija, mi smo juče razgovarali i rekao sam vam da se ne odnosi na njih jer je član zakona tu vrlo jasan i on kaže da se odnosi na ljude koji su imali 52 godine života i 30 godina proveli na poslovima sa uvećanim trajanjem osiguranja, gde se uvećano obračunava osiguranje. Dakle, prosto, ti ljudi su već po posebnoj uredbi penzionisani i sada bi faktički vi penzionisali ljude koji su već penzionisani, što bi bilo pravno nemoguće, ali ćemo morati da pronađemo neko drugo možda rešenje gde ćemo tražiti, ne kroz ovaj zakon, ali u saradnji sa Ministarstvom za rad, boračka i socijalna pitanja šta su najbolji modeli i sistemi s obzirom da je jedan deo ljudi integrisan u KPS, a da ćemo faktički morati da vidimo šta da radimo sa ovim ljudima koji nisu još uvek integrisani, tako da se ovaj zakon ne može odnositi na to i ne donosi se za pripadnike civilne zaštite. Pre svega se odnosi na ono što smo pričali tokom današnjeg dana, na pripadnike MUP-a koji su radili na posebnim zadacima.
Zahvaljujem gospodine Stefanoviću. Reč ima narodni poslanik, mr Aleksandra Jerkov. Izvolite gospođo Jerkov.
Zahvaljujem gospodine potpredsedniče. Gospodine ministre, koleginice i kolege narodni poslanici i narodne poslanice, kao što se iz naše prijave za reč i iz diskusije koleginice Čomić vidi DS će podržati ovaj Predlog zakona i svakako da ovo jeste jedan od zakona koji nam je potreban i to je nešto što su svi poslanici koji su se javljali za reč i izgovorili. Koleginica Čomić i ja smo dale određene amandmane. Naše prihvatanje ovog zakona neće zavisiti od toga na koji način se vi opredelite prema našim amandmanima ili ukoliko ne vi onda skupštinska većina u Danu za glasanje, ali svakako smatramo da bi usvajanjem tih amandmana Predlog zakona bio bolji, posebno zbog toga što je ministar u nekoliko navrata danas isticao i volju da prihvati amandmane i da o njima razgovara. Da ne govorim mnogo o tome koji su to amandmani. Oni se odnose na tri člana ovog zakona. To su 4, 5. i 6. član. Kada se radi o članu 4. kojim se zapravo menja član 72, odnosno njemu se dodaje novi stav 6, mi smatramo da treba precizirati taj rok šta to znači da se odmah preuzimaju merei radnje predviđene ovim drugim zakonima u slučaju nestanka nekog lica kada postoje osnovi sumnje da je to lice žrtva krivičnog dela, da nije zgoreg malo precizirati šta to znači. Naravno, ne bih mogla da se složim sa onim što je bilo rečeno u ovoj raspravi da u tom slučaju treba suspendovati neka druga pravila koja u ovoj zemlji postoje, pre svega ona pravila koja se odnose na privatnost drugih lica i zadiru zaista u polje ljudskih prava. Ne može se pisani nalog za presretanje nečijih telefonskih poziva smatrati nepotrebnom birokratijom ili administracijom ili ne znam koje su sve reči ovde izgovorene. To je prosto nešto što mora postojati, pa neka se ta procedura ubrza. To je mislim najmanji problem. Kada je u pitanju član 5. kojim se dodaje član 111a najpre treba pogledati koji je član 111 važećeg zakona. On glasi ovako – licu koje želi da zasnuje radni odnos u Ministarstvu podaci se prikupljaju u postupku bezbednosnih provera uz prethodnu pisanu saglasnost tog lica i u druge svrhe se ne mogu koristiti. Bezbednosna provera iz stava 1. ovog člana predstavlja skup mera i aktivnosti kojima se utvrđuje postojanje, odnosno nepostojanje bezbednosne smetnje. Bezbednosna smetnja je činjenica koja onemogućava prijem u radni odnos u Ministarstvu u skladu sa uslovima iz člana 110. ovog zakona i na kraju – postupak bezbednosnih provera, sadržina obrazaca koji su u funkciji postupka uređuju se aktom ministra. Sada dodajemo član 111a koji glasi – bezbednosna provera vrši se na osnovu zahteva drugog organa ili pravnog lica u slučajevima kada je propisano posebnim zakonom. Da li se to sada odnosi na ovo lice koje želi da zasnuje radni odnos u Ministarstvu? U tom slučaju, otkud organ ili pravno lice može znati da neko želi da zasnuje radni odnos u Ministarstvu ili ukoliko se ne odnosi, vidim da odmahujete glavom, na šta se to odnosi i kakva je to bezbednosna provera koju može da zahteva drugi organ ili pravno lice? Ko su ti koji mogu to da traže? Koje je to pravno lice koje može da traži da se uradi nečija bezbednosna provera? U kojim slučajevima i ako imamo čak četiri člana o tome na koji način se sprovodi bezbednosna provera o licu koje želi da zasnuje radni odnos u Ministarstvu, onda u članu 111a je zaista nedovoljno da piše da se nekakva bezbednosna provera, a mi ne znamo ni čija ni kakva ni šta se u njoj zaključuje, može vršiti na osnovu zahteva drugog organa ili pravnog lica a da se ne kaže uopšte kakav to organ, kakvo pravno lice može zahtevati nečiju bezbednosnu proveru? Tako da zaista ovaj član ili na neki način treba promeniti ili pojasniti ili bilo šta sa njime uraditi zato što ovako definisan on zaista može izazvati ne samo zabunu nego može predstavljati zaista opasnost i može ugrožavati možda neka druga prava koja su ovim zakonima i u krajnjem Ustavom garantovana našim građanima. Na kraju, član 6. koji je poslednji član na koji smo koleginica Čomić i ja podnele amandman, govori o tome kada se penzionišu zaposleni u specifičnim odnosno operativnim poslovima u policijskoj službi, policijski službenici. Međutim, vi ste rekli da bi vas Ustav sprečavao u tome da se tim licima koja su penzionisana onemogući da se kao penzionisana lica bave sličnim poslovima. Međutim, radi se o tome da ukoliko vi nekoga penzionišete uz obrazloženje da on više nije u stanju da radi taj posao, a obrazloženje za ovakvo rešenje upravo je to da takve osobe više prosto nisu u mogućnosti da obavljaju te poslove, kako onda oni mogu biti u stanju da te iste poslove obavljaju kao penzionisana lica? Tako da nije to samo stvar Ustava i stvar njihovog prava. Ako ih penzionišete pod izgovorom da nisu više u mogućnosti da rade, onda nisu u mogućnosti više ni da rade te poslove kao penzionisana lica. Naravno, pridružiću se ostalim kolegama u žaljenju što u ovaj Predlog zakona nisu ušle odredbe koje bi se odnosile na nasilje u porodici. Ko god je ne samo imao kontakte sa osobama koje trpe nasilje u porodici, nego ko god je imao malo uvida u dnevnu štampu može videti da je najčešće nasilje u porodici sa smrtnim ishodom i to upravo jeste ono nasilje gde policija nekoliko puta i nekoliko desetina puta čak je reagovala pre nego što je došlo do tog smrtnog ishoda. Vi ste, zapravo ceo MUP radi već godinama na tome da policija koja se najčešće prva susreće sa nasiljem u porodici ne reaguje više na neadekvatan način. Mislim da bi bilo veoma interesantno pogledati recimo zapisnike koje sačine ti policajci koji odlaze u porodice u kojima se vrši nasilje kada smo nekoliko dana nakon toga nasilnik na kraju i ubije žrtvu, jer to su sve slučajevi u kojima je policija dolazila na te adrese, dolazila u te porodice i prosto, čini se, ostavila te ljude tamo da ubiju svoje supruge ili one nad kojima vrše nasilje. Tako da se nadam da će i u Zakonu o policiji, za koji kažete da se priprema, ali i u Zakonu o krivičnom postupku, Krivičnom zakoniku zapravo biti prostora da se ovo reši i to svakako jeste nešto u čemu ćete imati podršku poslanika DS. Kada je u pitanju ovaj član 4, to je ono što se odnosi na onaj sada već čuveni „Tijanin zakon“, to nije nažalost prvi zakon koji donosimo a da se zove po imenu neke od dece koja su stradala u našoj zemlji zbog raznih stvari, da li zbog nefunkcionisanja sistema, zbog neuređenog sistema, zbog neefikasnosti organa. Imali smo prilike da čujemo da smo doneli pre dve i po godine „Marijin zakon“. Mi ne znamo kakva je primena tog zakona i koliko je, recimo, ljudi upisano u taj registar pedofila koji je trebalo da se napravi sa sve pripadajućim DNK. Očigledno je da imamo problem sa tim da donosimo zakone koje ne primenjujemo. Nemojte da ovo bude još jedan od tih zakona. Samo bih se na kraju osvrnula na nekoliko stvari koje ste rekli ili odgovarajući nekom od poslanika ili dok ste obrazlagali zakon, ne mogu sada da se setim, ali govorili ste o tome kako će ovo olakšavanje, odnosno ubrzavanje odlaska u penziju da otvori mogućnost da na ta radna mesta dođu novi ljudi. Zatim ste se pomalo ostrašćeno osvrnuli na smanjenje plata policajcima. Mislim da treba shvatiti da u Srbiji postoje dva javna sektora. Jedan javni sektor su policajci, to su učitelji, sudije, ljudi koji rade na stvarnim poslovima, gde problem nisu ni visine njihovih plata ni njihova brojnost. Drugi javni sektor su svi oni stranački zaposleni ljudi koji stvaraju problem i kada je u pitanju brojnost i kada su u pitanju njihove plate. Sasvim sigurno kada je MMF rekao da se za 10% smanji masa zarada u javnom sektoru, oni nisu mislili na plate policajaca, nisu mislili na plate nastavnika od 36.000 dinara, nego su mislili na plate onih drugih, samo što je najlakše bilo skinuti svima 10%, a ne napraviti ozbiljnu računicu na koji način se to može uraditi a da se ne nanese nepravda. Još samo jednu stvar koju ste rekli o tome da u vreme vašeg mandata nema nekomentarisanja istraga ni najava hapšenja. Mislim da ste vi jedina osoba u ovoj prostoriji koja može tako nešto da izgovori, koja može tako nešto da poveruje. Mislim da se svi sećaju vas kako ovde mašete papirima osuđujući unapred ljude, kao da ste nekakav opozicionar a ne ministar policije, ovde u Skupštini, u televizijskim studijima, gde god vam se ukaže prilika. Da ne pričam o tome da se vode krivični postupci, odnosno ne vode se postupci, nego da su podnete krivične prijave zbog toga što su na suđenjima, koja su protiv pojedinih tabloida pokrenuli izvesni ljudi, novinari dokazali da su informacije o najavama hapšenja dobili iz vrha policije. To je nešto čime bi, ja mislim, moglo da se pozabavi vaše ministarstvo. Ne vredi tako da se čudite, mislim da vam je poznato o čemu se govori. Ako ne, mogu vas upoznati kasnije.
Zahvaljujem se gospođi Jerkov. Reč ima ministar dr Nebojša Stefanović. Izvolite.
Da počnem od ovog poslednjeg. Dakle, nikada nisam najavio hapšenje unapred. Nikada niste ni vi, niti je bilo ko u Srbiji mogao da zna, niko nije mogao da zna da će npr. sutra ujutru biti uhapšeno to i to lice. Nikada to niste čuli od mene. Nije da se nije dešavalo u nekim prethodnim vremenima. Od kako sam ministar unutrašnjih poslova, od mene to nikada niste niti ćete čuti. Možete da čujete posle hapšenja, kao što sam to i radio. Ja uvek kažem, to jesu ljudi koji su osumnjičeni. Nećemo da ih zovemo kriminalcima, zvaćemo ih divnim ljudima koji su osumnjičeni za divna dela, poput ovog čoveka što je osumnjičen za divno delo da je opljačkao decu ometenu u razvoju u dvorcu Heterlend u Novom Bečeju. Divni čovek je osumnjičen za to, divni čovek. Da li ima u toj kvalifikaciji koju sam izgovorio nešto da je nezakonito, da je divni čovek osumnjičen za divno delo zloupotrebe novca od dece ometene u razvoju? To što je on član vaše stranke, član predsedništva DS, to bi trebalo da bude sramota vašu stranku što su takvi ljudi bili na takvim mestima. To je sramota. Šta je sve izgovoreno u ovoj Narodnoj skupštini od strane pripadnika vaše stranke, šta ste sve izgovarali za ljude, kako ste ih sve kvalifikovali, kad bi uzeli samo u ovom sazivu Narodne skupštine, kad bi uzeli zapisnike i stenograme, da ne pričam kakvim ste sve epitetima častili ljude koji su članovi ovih klupa ovde i poslanike i potpredsednika Skupštine koji sada predsedava, šta je sve ovom čoveku izgovoreno, o tome neću ni da pričam. Što se tiče zaposlenih, kada bismo uspeli samo da smanjimo vašim partijskim kolegama koje ste vi zaposlili u javnom sektoru, kada bi samo njima uspeli da smanjimo plate, koji danas rade u javnom sektoru, ne bi morali da smanjujemo ni plate ni penzije, pošto ste ih toliko zaposlili od 2008. do 2012. godine da je to apsolutno neizdrživo. Mi smo uspeli da smanjimo za 36.000 ljudi, toliko manje radi u javnom sektoru. Dakle, 36.000 ljudi manje radi u javnom sektoru danas nego 2012. godine. To je dramatično smanjenje, što prirodnim odlivom, što jednim delom ljudi kojim smo ukidali različite agencije. Nedovoljno, slažem se, ali ih mi bar nismo osnivali na takav način, a kod vas su nicali kao pečurke posle kiše. Dakle, svake nedelje je bila po jedna nova, sa direktorom, tri zamenika, 15 pomoćnika i jedno 20 zaposlenih koji su pomagali jedni drugom da odu ranije na posao i do 12 odu na ručak, sa platama koje su bile mnogo veće od tih učiteljskih o kojima pričate, mnogo veće i od lekara i od nastavnika i od penzionera. Tada vam to nije smetalo, ni vama, a ni drugim ljudima iz vladajuće koalicije. Nikada nisu ustali da kažu – izvinite, što nam direktori iz naše stranke primaju ovolike plate, što su bogataši, što ne znaju šta će od novca, dajte da damo to penzionerima. Ne, tada je to bilo divno i sjajno. To je bilo perfektno tada. To vreme je bilo sjajno za te ljude, uživali su u luksuzu. Mi smo za 36.000 ljudi smanjili. Nažalost, da vam kažem, ja vidim da vi niste nikada pregovarali sa MMF. Dakle, sve ono što se pregovara sa MMF, njihovi zahtevi kada razgovaramo su vrlo precizni. Oni ne govore paušalno, oni traže od određenih institucija određena smanjenja, jer se radi o broju ljudi. Što se tiče onih ljudi koji imaju radno-pravni osnov, prosto kada neko više nije za specijalnu jedinicu ne znači da nije više da radi neki drugi posao, ali prosto više ne može psihofizički da odgovori zahtevima koji su takvi. Na kraju krajeva, rad u policiji je specifičan. Rad u službi za obezbeđenje, u Agenciji za obezbeđenje je mnogo manje zahtevan nego što je rad u policiji. Dakle, policija ima određena zakonska ovlašćenja i primenu ovlašćenja koju ovi ljudi nemaju. Znači, ovi ljudi ne moraju da primenjuju policijska ovlašćenja. Policajac u statusu ovlašćenog službenog lica je u obavezi da 24 sata primenjuje policijska ovlašćenja. Dakle, on kada vidi izvršenje krivičnog dela na ulici, on mora da bude spreman da reaguje. Nema – nisam bio na dužnosti, već je to njegova zakonska obaveza. Ljudi iz privatnog obezbeđenja nemaju takvu vrstu obaveze. Oni su u obavezi da ispune određene zakonske uslove iz svog zakona i da rade za firmu koja ih je zaposlila. Naposletku, mislim da ste samo grubo rekli za ove ljude i zaista mi se to ne sviđa – ostavili su ljude da nekog ubiju, govoreći o nasilju u porodici. To se zaista ne dešava na takav način. Policija nije inkvizicija. Mi imamo zakon po kome moramo da delujemo i moramo zakon da poštujemo. Na kraju krajeva, vi znate da od oktobra 2013. godine policijsku istragu kontroliše i usmerava tužilaštvo. Mi za svaku akciju obaveštavamo tužilaštvo, za svaku posebnu radnju obaveštavamo tužilaštvo i ako tužilaštvo kaže da se ti ljudi ne privode, da nemamo osnov za njihovo zadržavanje, mi protivzakonito to ne možemo da uradimo. Policija je nekada imala pravo da odluči sama, ali sada više to ne može. Tužilaštvo odlučuje da li ćemo nekoga zadržati ili nećemo, da li će biti zadržan 30 dana, da li će biti zadržan duže, da li će biti predloženo sudiji za prethodni postupak da to odredi, ali policija tu ne može ništa. Ono što policija može je da sa tim licem porazgovara, da podnese izveštaj tužilaštvu ili podnese krivičnu prijavu, a na tužilaštvu je da li će to lice biti zadržano ili će biti pušteno da se brani sa slobode. To je potpuno i isključivo u nadležnosti tužilaštva, odnosno suda. Ono što policija može i to radimo, tim licima se oduzima oružje ako ga imaju u legalnom posedu, a veoma mali broj ih ima u legalnom posedu. Kada smo govorili o ovom Zakonu o oružju i municiji, mogu da vam kažem da se manje od 6% ili 7% krivičnih dela izvrši oružjem koje postoji u legalnom posedu, a 93% se izvrši oružjem koje je u ilegalnom posedu. Dakle, nije policija svemoguća i o tome smo često govorili. Policija se trudi, pokušavaju ti ljudi zaista svakodnevno da rade težak i odgovoran posao, ali oni ne mogu protivzakonito. Ja znam da bi građani, kada je potrebno da se policija angažuje, voleli da je policija mnogo moćnija nego što jeste, da ima mnogo više zakonskih ovlašćenja, ali onda neki drugi kažu – nemojte, to je ugrožavanje naših prava, sloboda, itd. Znači, prosto policija može šta može, ostalo je na pravosudnim organima, ja se nadam da će tužilaštvo i sudovi biti u odlučivanju. Kada prvi bude otišao zbog pretnji godinu dana u zatvor, ili već koliko mu sud odluči, onda će i drugačije društvo posmatrati sve ove pojave. Dakle, ne može policija da upada nekome u kuću i da kaže – neko je rekao da si vršio nasilje, hajde ti, mi te vodimo u zatvor, to je prosto nemoguće. To nije zakonito. Policija može da dođe, da uzme izjave, konsultuje tužilaštvo i pita šta da radi, da li ga zadržavamo ili ga ne zadržavamo. Možemo da oduzmemo oružje, i to radimo, ali većina tih ljudi nema nikakvo legalno oružje. I nakon toga, imamo odluku tužilaštva šta dalje sa tim licem. Mi se trudimo, naravno, da uvek sugerišemo i razgovor sa Centrom za socijalni rad i da pokušamo sve metode kojima će se popraviti stanje u toj porodici, ali to nije lako. Kada dođe do policije, kada neko pozove policiju zbog nasilja, to je finalna faza, to je već kraj, onda su ti odnosi narušeni obično u takvoj meri da je veoma teško na miran način intervenisati. Tada tražimo podršku tužilaštva. Što se mene tiče, uvek sam za što oštrije mere. Ja sam i sa Poverenicom za ravnopravnost razgovarao i doneli smo zaključak da počnemo da radimo na austrijskom modelu, koji austrijska policija primenjuje u tim slučajevima, koji nam daju šira ovlašćenja za neka postupanja, ali opet kažem, kao i u slučaju zadržanih podataka, ništa nećemo uraditi bez sudske, odnosno tužilačke odluke jer to i ne možemo, po zakonu. Ali, možemo da ubrzamo neke procedure i damo policiji više mogućnosti da operativno rade. Mi samo tražimo, i kada se tiče zadržanih podataka, ne tražimo da to bude usmen nalog, jer to ne bi bilo zakonito, već da procedura u odnosu između suda i policije bude skraćena i da pisani nalog suda dok policija stigne brzo, da bi tu decu ili oteta lica mogli što pre da pronađemo. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Stefanoviću. Gospođo Čomić, molim da kažete osnov, pošto nisam čuo ništa. Izvolite.
Repliku, kao ovlašćena predstavnica Demokratske stranke, na osnovu pogrešnih informacija koje je ministar ovde podelio o Demokratskoj stranci.
Nisam čuo da je pomenuta Demokratska stranka, ali ako mislite da jeste, izvolite, imate dva minuta.
To što vi niste čuli, to se lako rešava, ima stenogram pa se pročita, da ministar nije rekao, ja se ne bih javila za repliku.
Gospođo Čomić, ja i dozvoljavam mogućnost da nisam čuo, zato sam vas pitao, ako kažete da je pomenuta Demokratska stranka, onda vi, kao ovlašćeni predstavnik, imate pravo. Izvolite, imate dva minuta.
Zahvaljujem. Nije dobro kada je ministar policije loše informisan. Još je manje dobro kada stranačka privrženost dozvoli ministru da izgovara reči, reč je o članu predsedništva Demokratske stranke. Nije dobro po ministra, ne po Demokratsku stranku. Nije dobro ni po dijalog za koji je uglavnom ministar dokazivo pokazivao privrženost i uvažavanje sagovornika, ali je razumljivo. Umesto replike, podeliću sa vama kratku basnu o tome kada su žaba i škorpija na obali reke, škorpija ne ume da pliva, žaba ume i škorpija kaže – prenesi me neću ti ništa. Žaba poveruje i na sredini reke škorpija je ubode. Daveći se obe, žaba pita – pa zašto, a škorpija kaže – pa taki mi karakter. Dakle, nije dobro da budemo skloni karakteru kojim je lakoća želje da se unizi, omalovaži, diskvalifikuje neko zato što je član bilo koje stranke. Nije dobro da to tolerišemo, kao što nije dobro da se smatra da je legitimna politička borba klevetanje političkih protivnika, bez obzira ko to radio.
Vreme.
Da bih vam ilustrovala, lakoća rečenice nekoga okvalifikovati lopovom, kriminalcem, ratnim zločincem je jednako tako loše. Hvala vam.
Vreme, gospođo Čomić. Meni je žao što ste jednu korektnu i demokratsku raspravu sada ovom replikom pretvorili u nešto drugo. Izvolite, gospodine Stefanoviću.
Tako je. U jednom delu se slažem. Imate karakter nekih, nikada nisam ljude kvalifikovao kao kriminalce, ja ih uvek ovde nazivam finim ljudima, vi ste mi svi svedoci. Ima nekih ljudi čiji je karakter takav, može na leđima da ih nosi žaba i kornjača i bilo šta slično, oni ne mogu a da ne gurnu svoju ruku negde. Vi znate gde je guraju. Gurali su je, nažalost, previše dugo. Nadam se da je više neće nikada gurati, pošto je od toga štete imala samo Srbija. Što se tiče našeg rada, mi ćemo svoj posao raditi. Sve informacije koje sam dao su istinite. Znam da se nekome ne sviđaju, ali takav je život.
Zahvaljujem se, gospodine ministre. Gospodine Marinkoviću, po kom osnovu se javljate? Izvolite, prijavite se, da čujem osnov.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, član 107, povreda dostojanstva Narodne skupštine.
Izvolite.
Čisto, radi istine, vidim da neke kolege narodni poslanici imaju poseban jedan fokus, kada je ovde u sali ministar Stefanović i posebno imaju inspiraciju da govore ono što nije utemeljeno u realnosti i u nekim realnim činjenicama. To ću, kao socijaldemokrata, da argumentujem time kada su u pitanju radnička prava i kada je u pitanju ono što je izrečeno, a ono što Ministarstvo unutrašnjih poslova radi po tom pitanju. Naime, jedno od retkih ministarstava u celoj Evropi koje ima, napomenuću, to ministar nije pomenuo, posebni kolektivni ugovor potpisan sa policijom. Toliko o radničkim pravima, toliko o socijalnom dijalogu koji je sada konačno zaživeo u policiji, toliko o uslovima rada policije, kada su u pitanju nove uniforme, koje nisu nabavljane od 2000. godine. Molim vas, uvaženi predsedavajući, da uozbiljimo ovu raspravu, da argumentovano diskutujemo, dakle, da diskutujemo na konto realnosti i realnih činjenica, a ne na konto raznoraznih bajki. Hvala vam.
Zahvaljujem se, gospodine Marinkoviću. Smatram da nisam prekršio Poslovnik. Već sam rekao da mi je žao što jejedna veoma kvalitetna rasprava u interesu građana Srbije jednom replikom pretvorena u ovo, ali morate razumeti, kada je neko u senci mora tako da razmišlja. Smatram da nisam prekršio Poslovnik. Da li želite da se izjasni Skupština? Ne. Hvala. Reč ima narodna poslanica Stefana Miladinović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovani ministre, poštovani saradnici iz Ministarstva, kolege narodni poslanici, budući da danas raspravljamo o Predlogu zakona o policiji, svoju diskusiju ću započeti jednom tezom koje smo svi mi ovde svesni i vrlo često je zaboravljamo, a to je da dominantne društvene grupe, a i politički činioci uvek su težili da policiju stave pod svoju kontrolu jer policiji, kao i vojska jesu najpogodnije sredstvo za održavanje stabilnosti i poretka. Ono što je karakteristično za sve države ovog regiona, a samim tim i za Republiku Srbiju jeste da ovi organi jesu simbol vlasti i autoriteta jedne države, ali često su bili i u službi onih koji poseduju moć, bilo da su direktno rukovodili ovim resorima ili pak posredno vršili pritisak. Usvajanjem zakona 2005. godine, napravljen je korak u modernizaciji i profesionalizaciji srpske policije. Izmenama i dopunama zakona iz 2011. godine, ali i šestogodišnjim rukovođenjem Ivice Dačića ovim Ministarstvom izvršena je dalja strukturalizacija Ministarstva koja je opravdala svoje funkcionisanje u prethodnim godinama. Danas raspravljamo o Predlogu zakona koji u nekim svojim odredbama, mogu slobodno da kažem, razvlašćuje i ministra unutrašnjih poslova, čime pravimo još korak unapred, kada je u pitanju i profesionalizacija Ministarstva i depolitizacija policije. Na početku bih se osvrnula na odredbe koje se tiču reorganizacije samog Ministarstva. Ona jeste u skladu sa politikom ove Vlade, kada je u pitanju racionalizacije celokupne državne uprave i svakako ona podrazumeva otpuštanja, već optimalnu iskorišćenost ljudskih resursa. Tokom javne rasprave, vi ste ministre, najavili i podelu poslova unutar policije na policijske poslove sa i bez ovlašćenja i unutrašnje poslove više birokratske prirode, možemo reći. Stavovi o nepohodnom razdvajanju jesu provejavali godinama unazad, ne samo od strane stručne javnosti, već i pripadnika MUP, odnosno policijskih službenika. U tom smislu, želim da kažem da će SPS podržati ovaj predlog, budući da mišljenje policijskih službenika mora biti uvaženo, jer oni najbolje znaju i sa kakvim stepenom izloženosti rizicima se suočavaju tokom izvršavanja svojih zadataka, i naravno, prirodu posla. Predloženim rešenjima u članu 1. koja proširuju rad Ministarstva u stvaranju uslova za efikasniji rad policije, stvorićemo osnov za formiranje dva nova sektora. Sektora za ljudske resurse, čime, kao što ste i rekli, nekoliko puta danas, obezbediće se karijerno napredovanje, a prevashodno na osnovu rezultata i zasluga, naravno, uzimajući u obzir i staž policijskih službenika. Podržavamo i formiranje sektora za međunarodne i evropske poslove, jer će objediniti službe i biroe unutar Ministarstva. Svakako raditi na unapređenju celokupnog rada Ministarstva, a svakako i njegovim objedinjavanjem biće lakše praćenje pregovora za poglavlje 24. Član 3. koji menja član 20. važećeg Zakona, ukazuje da je Ministarstvo postiglo, mogu reći, konsenzus oko iznalaženja najboljeg rešenja u smislu organizacije specijalizovanih službi koje u sistemu MUP može se reći, obavljaju najdelikatniji posao. Spajanje specijalnih jedinica u jednu, SAJ i PTJ, i osnivanje posebnih jedinica unutar same direkcije doprineće još efikasnijoj realizaciji zadataka u skladu sa nadležnostima i svakako uz vaš jasan interni protokol. Kao što je ovlašćeni predstavnik SPS rekao, mi smo podneli amandman na ovaj član, jer smatramo da je važno da ministar unutrašnjih poslova bez obzira što više neće biti ovlašćen da daje odobrenje za angažovanje posebnih jedinica, mora biti formalno obavešten o razlozima njihovog angažovanja, bilo da govorimo o posebnoj jedinici, helikopterskoj jedinici, ili pak, budućoj jedinici za obezbeđenje ličnosti i objekata, jer ovim jednim delom se i štiti autoritet samog ministra. Budući da je ovo samo deo izmene i dopune Zakona o policiji, koji trebalo bi da predstavlja osnov za dalje sistemske izmene, a koje će uslediti u narednom periodu, kako ste rekli do kraja godine, ja bih se osvrnula na, po meni, najvažnije odredbu izmenu u ovom zakonu, tiče se člana 72. važećeg zakona, tačnije dopunu ovog člana, poznatu u javnosti kao „Tijanin zakon“. Nažalost, velike tragedije ujedinjuju i menjaju nas i društvo i zakone. Želim da izrazim duboko poštovanje prema čoveku koji je, i pored stravičnog gubitka imao snage da motiviše celokupnu javnost u Srbiji. Gospodin Jurić je uz podršku građana i udruženja i stručne javnosti predočio izmenu koja će u mnogome olakšati rad policijskih službenika u slučajevima otmica, ali i time u budućnosti možda spasiti ljudski život. Kao što sam rekla, bez obzira na ostale važne izmene Zakona o policiji, smatram da je dopuna ovog člana najvažnija. Na kraju, želim da vam čestitam i vama lično, i MUP na ispunjenju datog obećanja i roku u kom ćemo izvršiti izmenu i dopunu ovog člana. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospođo Miladinović. Reč ima narodni poslanik Milovan Drecun. Izvolite, gospodine Drecun.
Hvala. Poštovani gospodine ministre, gosti, predsedavajući, kolege poslanici, razumem ovaj predlog zakona. Bezbednosne okolnosti se ubrzano menjaju. Policija mora da se prilagođava. Ovo je jedan među korak, dok se ne donese novi zakon o policiji. Međutim, moram da vam priznam da jedna odredba koja se odnosi na formiranje specijalne antiterorističke jedinice u meni izaziva ne samo dilemu, već određenu zabrinutost. Prvo, kada se formira nova jedinica mora da se napravi jedna ozbiljna, ne samo bezbednosna, već šira geopolitička analiza o tome šta će biti bezbedonosni rizici, izazovi, ne samo za Srbiju, već i za region. Ne znam ko je radio tu analizu. U jednom delu vidim da je rađena i ona je u obrazloženju ovog zakona i kaže se – razlozi za donošenje zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji sadržani su proceni i bezbednosnih rizika u Republici Srbiji koji nastaju ili se menjaju sa promenom rizika na globalnom nivou. To može najviše da se odnosi na porast radikalnog islama, a naročito sa njihovim nastankom ili promenom u regionu. Može da se odnosi na događaje u Makedoniji u Kumanovu kada postoji indicija da bi na teritoriji Republike Srbije moglo dođi do narušavanja javnog reda u većem obimu. Vidite, nama opasnost od radikalnog islama, terorizma i džihada ne kuca na vrata, ona je već tu. Pripadnici tih formacija se ne bore na konvencionalna način. Oni seku glave protivnicima, oni koriste bombaše samoubice, oni koriste decu i zahtevaju specifične odgovore. Da bismo imali uspešno suprotstavljanje terorizmu moramo da imamo formacije koje su osposobljene da deluju u obe faze suprotstavljanja terorizmu, i u prevenciji i u represiji. Vi ste gospodine ministre rekli, ako se ne varam, da su postojeće jedinice SAJ i PTJ imale iste zadatke. Mislim da je i kolega Vukić o tome govorio, međutim, mislim da bismo morali da napravimo razliku. Hajte malo samo da pojasnimo, da je to bitno za buduću jedinicu, pošto nisam baš dobro iz ovoga razumeo kako će izgledati antiteroristička jedinica, da razjasnimo terminološku razliku između protivterorizma i antiterorizma. Protivterorizam podrazumeva skup dejstava koji za cilj imaju prevenciju, to je sprečavanje nastanka štetnih posledica terorističkih aktivnosti, a antiterorizam se odnosi na dejstva represivnog karaktera, to jest, ona koja za cilj imaju saniranje posledica započetog ili već izvršenog terorističkog akta. U tom smislu, SAJ i PTJ su zapravo činili celinu, mada su formacijski bili odvojeni i pokrivali su obe faze u suprotstavljanju terorizmu. Koliko sam ja shvatio, onaj koji je pisao predlog ovog zakona, želi da rasformira PTJ, da ostavi SAJ, sadašnju koja će dobiti isti naziv ali biti nova, da možda deo ljudi iz PTJ-a pridoda SAJ, a ostale iz PTJ da pošalje ili u penziju ili u neke druge jedinice. Za razliku od većine kolega ovde, u ratnim dejstvima video šta znači dobro obučen, vrhunski specijalac, na Kosovu i Metohiji, 1998. godine i 1999. godine i na Dulju, i na Rugolskoj klisuri, i u Drenici, u na Košarama. Ali, znate štaje najvažnije za specijalca, da bude u timu. Specijalci pojedinačno ne znače ništa. Oni su tim. Oni su porodica. Ako razbijete jedan tim, nikada više nećete imati tako kvalitetnog specijalca kada ga prebacite u neki drugi tim. Moja dilema upravo proizilazi iz ovih stvari. Dakle, SAJ jeste više pripremljen za urbani terorizam. Pa, da se prisetimo situacije koje smo imali na granici prema Makedoniji prilikom događaja u Kumanovu. Ko je bio tada pored žandarmerije? Protivterorističkih jedinica više ima preventivni karakter. Žandarmerija, koliko mi je poznato takođe treba da se smanji. Bezbednosni rizici nam se povećavaju, što se tiče terorizma, a sa druge strane mi se čini da broj pripadnika specijalnih jedinica koje treba da se suprotstave, smanjujemo. Da li je tačna konstatacija, video sam ovde negde u obrazloženju da će se sa kadrovskim smanjenjem povećati efikasnost. Izvinite, ali za to nema utemeljenja u nekoj praksi u svetu. Da vas podsetim, svi timovi u Americi, su sastavljeni isključivo od veterana iz vojske, bivših pripadnika Foka, marinaca i ostalih. Šta je najvrednije u jednoj specijalnoj jedinici? Da li naoružanje, da li vrhunska obučenost? Ne, borbeno iskustvo. Specijalac ne može da se stvori ni za godinu, ni za dve, a specijalaca sa borbenim iskustvom nije samo najupotrebljiviji u borbi nego prenosi i znanje. Da li se sećate akcije na Ninaji, kada je hapšena ona grupa vehabiskih ekstremista. Tada je PTJ, ako se ne varam odradio tu akciju. Teroristi su bacili bombu u sred grupe PTJ, samo zahvaljujući iskustvu i vrhunskoj obučenosti i tom kolektivnom radu. Nijedan pripadnik nije ni ranjena bomba eksplodirala između njih. Mislim da moramo voditi računa prilikom formiranje nove Specijalne antiterorističke jedinice, da rešenja koja se primene budu takva da se ne odreknemo ljudi vrhunskih specijalaca iz protivterorističke jedinice. Ja mislim da bismo mi morali da uradimo sledeću stvar. Dakle, da formiramo da primenimo rešenje koje imamo u Vojsci Srbije, formirali smo specijalnu brigadu, ali su celine ostale sada na nivou bataljona 63. legendarna padobranska brigada u Nišu, pa 72. te su celine ostale, ali su formalno objedinjene stavljene su pod jednu komandu. Moj predlog je gospodine ministre da razmislite, ja ne znam ko su ljudi koji vas u Ministarstvu savetuju kako da se formira ta Specijalna antiteroristička jedinica, ne znam njihov kapacitet koliko poznaju oblast, pretpostavljam da su vrhunski profesionalci. Ali, da se još jednom razmisli, ja mislim da bismo mi morali da postignemo sledeće rešenje kada se formira ta nova Specijalna antiteroristička jedinica. Prvo, da ne razbijamo postojeće jedinice, da formacijski objedinimo SAJ i protivterorističku jedinicu, da im stvorimo samostalnu obaveštajnu komponentu. To je ono što nedostaje našim specijalnim jedinicama, bez samostalne obaveštajne komponente, prikupljanje informacija o protivnicima, nema efikasne borbe protiv terorizma. Drugo, da brojčano ojačamo Specijalno antiterorističke jedinice, upravo zbog toga što će nam glavni i bezbedonosni izazov i rizik, dugoročno gledano, biti terorizam, po najpre zasnovanoj ideologiji radikalnog Islama i Džihada i da se unutar te nove Specijalne antiterorističke jedinice, formira jedna posebna grupa i molim vas da o tome malo razmislite detaljnije, da bi se realizovao program dodatnog osposobljavanja, pripadnika specijalne jedinice, kroz koji bi oni nadogradili već stečena znanja i veštine i usko se specijalizovali za suprostavljanje islamističkom terorizmu, s obzirom da islamistički teroristi koriste, kako sam rekao, nekonvencionalnu metodu u svom delovanju, zato moramo da imamo jedan novi nivo obuke, jednu posebnu obuku, sa posebnom grupom ljudi, u protivnom, ako je cilj samo da se protivteroristička jedinica razbije i da se izgube vrhunski profesionalci i da se nečija pojedina prošlost veže za jedinicu, onda mislim da nismo na dobrom putu. Mislim da bezbednost građana i države, u narednom periodu zahteva jačanje naših antiterorističkih kapaciteta i da bismo trebali mnogo temeljitije da govorimo o formiranju te nove Specijalne antiterorističke jedinice, nego što imamo ovde u obrazloženju. Nadam se da ste sve ovo shvatili kao moju veoma dobru nameru, koja proizilazi iz iskustva koje imam. Bio sam u mnogim mestima gde su vođenje veoma teške borbe protiv terorista i moram da priznam da sam veoma zabrinut za period, zajedno sa kolegom Stojanovićem, koji je pred nama i zato nam treba jačanje naših kapaciteta, a bojim se da sa nekim rešenjima možemo da postignemo suprotan efekat.
Reč ima ministar dr Nebojša Stefanović.
Pošto ste izneli nekoliko ozbiljnih primedbi i razmišljanja da mi faktički smanjujemo borbenu gotovost policije i kapacitete za reagovanje, i faktički ste izneli kritiku i ovo je bila jedna od najozbiljnijih kritika dosadašnja ove izmene i dopune zakona, ali ću vam reći da smatram da niste u pravu. Reći ću vam zbog čega to smatram. Nažalost, ja nisam znao dok nisam došao, niti možete da imate sva saznanja o stanju naše borbene tehnike, opreme i svega onoga kako to izgleda u MUP-u i možete da imate koliko god hoćete opremljenih ljudi, ako oni nemaju oklopne transportere, borbena vozila, termovizijske uređaje, znate, da ih pustite da po noći idu kao u 18. veku po šumi, srednje obučen strelaca sa 500 metara može svakog od njih da skine, bez problema. Dakle, nije broj, tu, ljudi. kada ste govorili o uspesima, vi ste govorili o uspesima žandarmerije, pošto je PTJ formiran 2007. godine i bio je formiran kao tadašnja težnja unutar MUP-a da se uspostavi politički balans između nekih jedinica. Ovde sede ljudi iz Ministarstva koji su bili svedoci toga tada. Dakle, uz svo dužno poštovanje prema ljudima iz PTJ, ni za sekund ne umanjujem njihov doprinos i ja sam to rekao danas više puta, i za otadžbinu i za sve što su radili za Srbiju, za sve zadatke u borbi protiv terorizma, i isto tako neću da smanjim ni ono što su radili momci iz SAJ. To su isti momci, meni potpuno jednaki, kao ministru unutrašnjih poslova. Da li neko ima lične preference prema jednima ili drugima, ja ne smem da ih imam. Oni su pripadnici MUP, oni su vaše specijalne jedinice i naše i to su specijalne jedinice policije Republike Srbije. U ovom trenutku, neće se formirati SAJ, tako kako oni, pošto prepoznajem, u vašim rečima reči prijatelji iz PTJ, neće se to formirati na takav način da SAJ postoji kao jedinica koja je sada takva, pa sada nekoliko pridodamo iz PTJ, i to je nova jedinica. Ja sam rekao, formirali smo radnu grupu i reći ću vam ko me je savetovao. Savetovao me je general Živković, koji je moj savetnik, bivši komandant specijalne brigade, učesnik u našim ratovima, komandant kopnene vojske, vanredno dobar profesionalac, bolji od mene i od vas. Dakle, sa mnogo više vojničkog iskustva je to radio i o tome pričamo. Bili smo svedoci, on je komandovao, on je radio, konkretnim informacijama, specijalnom brigadom, jer niko od nas do sada nije komandovao specijalnom brigadom, on jeste. Komandant je naših specijalnih jedinica i govorimo o konkretnim, ja sam njima prepustio da predvide kako da naše jedinice budu efikasnije. Naša najsnažnija jedinica, jer ja znam da u zemlji postoji fascinacija sa specijalnim jedinicama. Najsnažnija jedinica je policija žandarmerije, bez premca, sedam ili osam puta brojnija nego SAJ ili PTJ, bez premca koju policija ima i oni nose 99% tereta u kopnenoj zoni bezbednosti, oni su ti koji su u rotacijama u kopnenoj zoni bezbednosti, oni su ti koji obezbeđuju pojas. Mi sada imamo, jedna deo PTJ,ne mogu da kažem koliko ali jedan deo koji je raspoređen isto tamo, ali oni služe kao jedinica za podršku i nikad borbena jedinica ne može da se bavi preventivom. Što se tiče nekih rešenja ovde koji ste pominjali vezano za obaveštajne komponente, tu se slažem i tu ćemo raditi, ne samo za ove jedinice, nego po sistemu koji vojska ima i pokušaćemo da napravimo jedan ozbiljniji kontraobaveštajni element unutar policije da znamo da su naše jedinice zaštićene, ali ne na način koji je to bilo do sada, da kažem, da svaka jedinica ima svoju jedinicu za zaštitu koja odgovara komandantu jedinice. To je besmisleno. U vojsci je to VBA i da taj bezbednjak, da ga tako kolekvijalno da nazovemo, iz jedinice odgovara komandantu, odnosno direktoru VBA, on sarađuje sa komandantom jedinice, ali direktor VBA dobija informaciju o stanju u jedinici i može da proceni kvalitet rada komandanta. Takve metode i takve stvar ćemo primeniti, kažem, uzeo sam sposobnog čoveka iz vojske, uzeo sam najsposobnije ljude iz policije i zajedno radimo na tome. Mi imamo i odeljenje za terorizam unutar Uprave kriminalističke policije. Ti ljudi nisu dovoljno eksponirani i ne pominju se često u javnosti, ali oni su mozak operacije borbe protiv terorizma. Borbene jedinice u redu, one deluju kada se nešto možda preventivno postavi ili se deluje kao odgovor na akt terorizma, ali oni ljudi koji vide šta će se dogoditi, koji procenjuju rizik, koji uočavaju određene ličnosti koje mogu izazvati terorističke pretnje, su ovi ljudi. One prave procene bezbednosti, pre svega, vezanih za terorizam i oni su ti koji reaguju i daju viziju, viđenje, a mi dajemo nalog policijskim jedinicama, specijalnih ili posebnih namera, da reaguju u borbi protiv terorizma. Još hoću da kažem da smo zahvaljujući, to moram da kažem, da zahvalim Vladi Republike Srbije, Aleksandru Vučiću i ovo ne govori kao bilo kakvo dodvoravanje, nego zato što su imali viziju da bez obzira na teška ekonomska vremena odvoje dovoljno novca da mi započnemo proces modernizacije, jer jedan deo tehnike ste mogli da vidite u Danu policije, uz pomoć i da se zahvalim SDPR kao kompaniji koja je pomogla i prepoznala naše potrebe i mi smo zahvaljujući tim naporima uspeli da modernizujemo jedan deo tehnike i jedan deo tehnike u modernizaciji, da oklopna vozila imaju kupole koje imaju spregnute kamere i protiv pešadijske mitraljeze i topove do 20 milimetara, bez toga da strelac izlazi van vozila, u kupolu ili bilo koji sličan sistem koji to prati iz unutrašnjosti vozila i time povećavamo bezbednost naših pripadnika policije. Još uvek nemamo u dovoljnom broju, ali radimo na tome. Dakle, modernizacija tehnike, to će poboljšati pre svega borbenemogućnosti policije, pošto možete imati ljudi koliko god hoćete, ako vam tehnika nije na dobrom nivou, vi ne možete danas da se uspešno suprotstavite protivniku. Naravno da smatram da je borbeno iskustvo i da su iskustva ljudi izuzetno dragoceno, ali ne mogu biti specijalci sa 50 godina, prosto nigde u svetu ne mogu, pa ne mogu biti ni u Srbiji. Da vas ne lažem, jedan deo ljudi iz specijalnih jedinica se bavi poslovima obezbeđenja raznih štićenih ličnosti ili objekata. U kojoj zemlji specijalne jedinice obezbeđuje objekat? Ni u jednoj. Ne postoji. Dakle, ja hoću da ti ljudi, kada završe karijeru u specijalnim jedinicama pređu u jedinicu za obezbeđenje, kako ste vi rekli, svo timove ili kod nas het timove, svejedno, pa će ljudi sa iskustvom mnogo većem nego što ima obična policija, jer ljudi koji su proveli u redovima jedinica policije svoj radni vek, moći da se bave poslovima obezbeđenja, nadzora, takvih vrsta poslova koji su povećanog nivoa rizika, ali nisu za specijalne jedinice. Specijalne jedinice se time ne bave. Dakle, hoću da vas uverim da sve što radi MUP, radimo da policija bude efikasnija. Moj cilj kao ministra je kad više to ne budem, da iza mene ostane Ministarstvo koje je bolje, koje je sposobnije, efikasnije i koje ima dovoljno sredstava da se suprotstavi svakom izazovu kom policija treba da se suprotstavi u Republici Srbiji.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Gospodine Drecun nemate pravo na repliku. Reč ima narodni poslanik Momir Stojanović, a neka se pripremi prof. dr Janko Veselinović. Izvolite, gospodine Stojanović.
Uvaženi predsedavajući, gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pridružujem se mojim prethodnicima koji su podržali ove izmene i dopune Zakona o policiji, jer čekajući krovni zakon, novi zakon o policiji, praksa je nametnula potrebu da se neke stvari u postojećem zakonu izmene pre donošenja novog zakona o policiji. Ali, hteo bih da se osvrnem na predložene izmene i dopune više sa aspekta ne kritike, nego kao predloga nekog. Drago mi je da je gospodin general Živković vaš savetnik, vrhunski stručnjak za specijalne jedinice i verujem da on dobro zna kako se prave uspešne specijalne jedinice. Podržavam predložene izmene koje se tiču formiranja Uprave za kadrove. Kadrovanje u MUP u godinama iza nas je bilo, po mojoj oceni, jako netransparentno. Potrebno razraditi kriterijume karijernog vođenja kadrova, potrebno je definisati kako, pod kojim uslovima, sa kojim karakteristikama neko može da radi u MUP, jer to nije obično ministarstvo, to je ministarstvo čiji pripadnici imaju odgovarajuća ovlašćenja koja pripadnici drugih institucija nemaju. Zamolio bih vas, kada smo već kod uprave i za kadrove i uprave za međunarodnu saradnju da se razmisli o tome da MUP zajedno sa Ministarstvo prosvete, definiše u opštem stanju u kome nam se nalazi danas, prosveta, inflacije privatnih fakulteta, univerziteta, nejasne akdreditacije tih fakulteta, da MUP zbog svojih specifičnih poslova i ovlašćenja definiše sa Ministarstvom prosvete koji fakulteti, koji univerziteti sa kakvim akreditacijama mogu biti kredibilni kada je u pitanju popuna MUP. Neću vam reći, vi ste se kao novi ministar suočili sigurno sa praksom da u MUP su primani ljudi, i na mestima higijeničara, pa su onda pod zaštitnim okolnostima, raznim privatnim fakultetima, visoko pozicionirali u MUP, što je jako štetno i za bezbednost građana i za sam ugled MUP. Kada je u pitanju definisanje posebnih i specijalnih jedinica policije, pozdravljam ovakvu podelu na specijalne i posebne jedinice policije, ali bih se zadržao kao i moj kolega Drecun na malom pojašnjenju oko formiranja jedne jedinstvene specijalne jedinice od protivterorističkih jedinica i postojeće jedinice, Specijalnih jedinica za teroristička dejstva. Da se mi razumemo, potpuno pozdravljam odstupanje od prakse da naše dve specijalne jedinice obezbeđuju strana diplomatska predstavništva u našoj zemlji. Potpuno podržavam da je nama potrebna jedna kozistentna specijalna antiteroristička jedinica, ali ja vas pitam, mi smo imali protivterorističku jedinicu koja je brojala 150 pripadnika od čega je 60-ak bilo, ako se ja ne varam u logistici 90-ak u operativnoj upotrebi na tri tima po 30 ljudi i imamo jedinicu, specijalnu antiterorističku jedinicu koja broji 300 ljudi. Postojeći potencijalni i bezbednosni izazovi i rizici i pretnje kojima je izložena naša zemlja, pitanje za vas, vaše Ministarstvo - da li je dovoljno ostati na brojci od 300 pripadnika te jedinstvene SAJ ili je potrebno povećati organizacijom i formacijskom strukturom brojno stanje te jedinice? Ja mislim ovo drugo, da je potrebno povećati brojno stanje SAJ. Potrebno je i odnos i odnos između logističkog i operativnog dela poboljšati u koriste operativnog dela, jer tamo ima i vezista i logistike i sve kada vidite, skoro pola jedinice, tačno je da oni funkcionišusistemom timova, to su uigrani timovi. Sve jedinice u svetu danas… (Milovan Drecun, s mesta: Ne treba ih razbijati.) … koji i ne treba, što dobacuje kolega Drecun, razbijati ih, ali ja verujem da ima sposobnih kadrova od ove dve jedinice, da se napravi jedna dobra jedinstvena jedinica. Ja bih vas zamolio gospodine ministre, neće se kolege iz SAJ složiti, a mnoge od njih poznajem, ne gotovo 90% poznajem i jednih i drugih, viđali smo se na ratištu, da malo iz Lipovačkih šuma oni prošetaju na bazu Jug, da zajedno sa vojskom organizuju vežbe, da ne čekaju da se nešto desi, već da sada u miru intenzivno radi na svojoj obuci. Ja znam da svaki specijalac po difoltu, a bio sam i pretpostavljeni Specijalnoj jedinici „Kobre“, bio i tom gospodinu Živkoviću kao komandantu 72. Specijalne brigade i vrlo dobro znam probleme i problematiku specijalnih jedinica vojske i MUP. Ali, pametovanje da mi smo potpuno obučeni, ja ne prihvatam da gledam iskakanje iz helikoptera, od potporučnika do generala gledam tu vežbu, hajde neku da dobru praksu u svetu, a nažalost je imamo dovoljno, pretočimo u planove i programe obuke specijalnih jedinica da redefinišemo naše planove i programe, da isteramo malo specijalne jedinice da zajedno sa vojskom organizuju vežbe, da primenjuju tu praksu i da se obučavaju jer vreme i događaji u bliskoj prošlosti nas teraju da mi ozbiljno razmišljamo o jednoj vrlo sposobnoj koegzistentnoj, jakoj, specijalnoj antiterorističkoj jedinici. Takođe pozdravljam vašu odluku u definisanju posebnih jedinica policije, ali tu moram da kažem ono što sam više puta u ovom parlamentu govorio, jeste Žandarmerija najjača vojna formacija danas, uključujući i vojsku i MUP sa oko 3.600, ako se ne varam, pripadnika, ali ako mi budemo Žandarmeriju, kao najmoćniju jedinicu upotrebljavali po dosadašnjoj praksi za obezbeđenje raznih sportskih manifestacija, a u ovoj zemlji je i sada fudbalski klub u nekom sporednom selu postao sportski događaj visokog rizika. Prvo, ko to definiše koji je sportski događaj visokog rizika? Drugo, kada ćemo uvesti praksu da organizatori, fudbalski klubovi, plaćaju angažovanje Žandarmerije za obezbeđenje utakmica? Svako obezbeđenje prosečne utakmice danas u Srbiji košta 150 hiljada evra, a to kolege koji su radili u MUP znaju. Dokle ćemo mi finansirati javašluk fudbalskim klubovima koji nisu u stanju da garantuju bezbednost sportske manifestacije čiji su oni organizatori? Ako nisu u stanju, onda se MUP u skladu sa svojim zakonskim ovlašćenjima mora pozabaviti stanjem u tim klubovima kakvi su to dilovi sa navijačima, zašto nam se dešavaju izgredi na stadionima i da obezbedimo onda da ne moramo da angažujemo za svaku utakmicu Žandarmeriju. Mi smo premorili Žandarmeriju što u kopnenoj zoni bezbednosti, što secajući ih od Novog Pazara do Beograda i do ostaloga, oni su se pretvorili u ljude koji jednostavno su premoreni od brojnih obaveza koje imaju. Definisanje postupka policije u situacijama visokog rizika. Mi smo pre pola meseca uveli najveći stepen pripravnosti zbog bezbednosnih izazova, rizika i procena nadležnih organa u zemlji, pa su onda građani često stavljali primedbe - šta će policajci sa dugim cevima na ulici? E, upravo je to zbog toga. Ja pozdravljam ove izmene i dopune da se može definisati da policija može postupati, odnosno primenjivati posebne mere i radnje, pa čak i da se pojavljuje sa adekvatnim naoružanjem na ulici, da ne bi uznemiravala javnost, jer ako to u zakonu ne stavimo, onda su brojne dileme zašto je policija u povišenom stepenu gotovosti i zašto nosi dugo naoružanje. Iz toga, ja mislim da je svrha ovih izmena upravo u tom cilju planirana. Takođe, podržavam predložene izmene i dopune koje se najviše tiču kidnapovanih i nestalih lica. Vi javno znate da je jedna mrlja pala, obzirom na nepostojanje zakonske regulative, a ove predložene izmene i dopune to dozvoljavaju. Ja ih zdušno pozdravljam. Tiče se „Tijaninog zakona“, jer je opšte poznato da je mobilni telefon nesrećno nastradale devojke još uvek bio u funkciji i da su postojale ove izmene i dopune, policija bi i te kako mogla da uđe u trag monstrumu i spreči njenu likvidaciju. I to, pošto sve više imamo, i MUP se suočava sa sve većim brojem lica koja su ili nestala ili kidnapovana, ove izmene i dopune omogućavaju policiji da hitno postupe i primene sve moguće mere da bi pronašli nestalo lice, a potom da to u skladu sa zakonom traže pokriće nadležnog suda, odnosno tužilaštva. Dolazimo do bolnog pitanja penzionisanja ili odlaska u mirovinu po potrebi službe. U strukturama Vojske Srbije taj član je postojao i u postojećem Zakonu o vojsci i odbrani je taj član postojao. Ovo je novina. Ja, takođe, pozdravljam, jer po nekim procenama, ako me ne varaju, ministar će me ispraviti, mi imamo najstariji kadar žandarmerije od svih jedinica takvog tipa u drugim zemljama. I tačno je da je posao u žandarmeriji i u SAJ-u jako težak, opterećujući i da čovek posle izvesnih godina provedenih u toj službi nije u stanju, bez obzira na želju, da odgovori zahtevima te profesije. Kako smo na resornom odboru informisani, procene su u MUP da primenom ovih izmena, negde oko 500 pripadnika MUP će, možda manje, evo, ministar me ispravlja, to mi je drago, znači, da će manje otići. Tako da, to u odnosu na ukupno brojno stanje MUP neće biti, niti će Fond PIO posebno opteretiti. Procene su negde oko, pošto u skladu sa postojećim zakonom tim pripadnicima sleduje otpremnina, negde cena tog prevremenog penzionisanja u sadašnjoj situaciji je oko 180 miliona dinara, a dobićemo sa druge strane, kao što je gospodin ministar rekao, mlade, nove, sposobne kadrove koji će zauzeti te pozicije i pojačati ukupnu efikasnost MUP. Ja bih da se osvrnem i na neke dileme koje su izrečene ovde. Ko sme da vrši, zašto se ovim izmenama i dopunama uvodi potreba bezbednosnih provera za lica i da li time ona hamletovska dilema zadire u prava i slobode građana? Ja moram da primetim da oni koji postavljaju to pitanje ne znaju elementarne stvari, ne poznaju zakonsku regulativu ili ne poznaju sektor bezbednosti. Zahtev za bezbednosnim proverama mogu uputiti organizacije i institucije koje u skladu sa zakonom imaju ovlašćenja da zatraže vršenje bezbednosnih provera. Niko to ne može koji u skladu sa pozitivnom zakonskom regulativom nema to ovlašćenje. To je MUP, to su službe bezbednosti, sada da ne nabrajam. Znači, niko ne može da zatraži bezbednosnu proveru ako mu zakonom nije regulisano da mu je to u opisu propisanih poslova iz delokruga rada. Druga dilema je bila kako penzionisana lica, kada nisu sposobna, u MUP mogu da rade privatno? Uvažena koleginice, oni ne mogu da rade u specijalnim jedinicama, jer je to jako opterećujuće, ali mogu da budu čuvari, stražari i ne možete im to pravo u skladu sa postojećim Zakonom o radu zabraniti. Oni nisu sposobni za ono zbog čega se penzionišu, ali mogu da obavljaju poslove… Žao mi je što ministra odbrane vlade u senci nisam čuo, ali mogli bi o tome da polemišemo. Vrlo sam raspoložen, makar u sektoru bezbednosti, da o bilo čemu polemišemo i da od nekih poslanika, makar sam, cenim, kvalifikovan, da vršim edukaciju u sektoru bezbednosti, pa ako hoćete i u specijalnim antiterorističkim jedinicama. Zato neću žaliti svoje vreme da to učinim. U svakom slučaju, predložene izmene i dopune Zakona o policiji su dokaz da ova Vlada kroz praksu sagledava probleme koji se u hodu ukazuju u primeni pojedinih zakonskih rešenja, potrebe građana i želji da ih pretoči u pozitivnu zakonsku praksu. Prema tome, da smo hteli da čekamo donošenje krovnog Zakona o policiji, mi bi i ove izmene i dopune, ali život diktira nešto što morate da izmenite kako bi bili efikasni i ove predložene izmene i dopune su u toj funkciji. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović.
Hvala. Poštovani ministre Stefanoviću, dame i gospodo narodni poslanici, Pokret za preokret će podržati ovaj zakon. Ono što jeste ozbiljna dilema za mene je ovo čemu smo upravo prisustvovali, a to su ozbiljne zamerke, gospodine Stefanoviću, koje ste, verovatno, najmanje očekivali od poslanika SNS, i to od poslanika koji se, kao što je sam gospodin Stojanović rekao, dobro razumeju u službe bezbednosti, sektor bezbednosti i postavljene su, kao što ste i vi rekli, ozbiljne kritike, ozbiljne zamerke na ovaj deo koji se tiče borbe protiv organizovanog kriminala. Meni ovo liči, gospodine Stefanoviću, na otvoreni sukob u SNS povodom ove teme.
Gospodine Veselinoviću, niste dobili nikakvu repliku, niti povredu Poslovnika. Dobili ste reč da govorite po vaših pet minuta po dnevnom redu. Ja vas molim da ne tumačite govore prethodnih govornika, nego da govorite o dnevnom redu. Ako ne želite, preći ću na drugog govornika.
Nastaviću, gospodine predsedavajući. Ovaj zakon u onom delu koji se tiče bezbednosti dece, koji se tiče obaveze policije da odmah preduzme mere potrage za nestalim licima, čini mi se da ni u opoziciji, ni u poziciji nema ozbiljnih zamerki na ovaj deo zakona. U tom delu moja jedina sugestija, ako hoćete i molba, gospodine ministre, jeste da taj zakon bude primenjen, odnosno izmene Krivičnog zakonika, kao što nisam siguran da li su do kraja primenjene odredbe „Marijinog zakona“, koji se ticao nadzora ili preventive nad licima koja su osuđivana, koji su bili pedofili, da ta dela više ne počine, odnosno da budu ograničena u tom delu. Niste dali odgovor da li je ustanovljena evidencija i da li je potrebno da se taj zakon promeni kroz izmene i dopune, kako bi u tu evidenciju ušla i lica koja su pre donošenja zakona osuđivana za to krivično delo. Možda je to mogućnost da razmislimo zajedno o tome. S druge strane, pohvaljujem, neko je od kolega iz opozicije rekao, vašu želju da razgovarate sa poslanicima opozicije i pozicije o zakonima koje stavljate u proceduru. Naravno, bilo bi bolje da to bude u nešto ranijoj fazi, kako bi zakoni u Skupštinu dolazili što kvalitetniji. U svakom slučaju, pozdravljamo tu vašu dobru volju i vidi se da ste bili parlamentarac i da znate šta znači razgovarati o zakonima u čijem ste zakonu i sami učestvovali. U svakom slučaju, poštovani ministre Stefanoviću, smatram da su dve reči možda ključne za ovaj zakon, koji bi mogli još nazvati dopunom ili „Tijanin zakon“, koji u sebi ima neke druge elemente, a to je preventiva. Čini mi se da ne radimo dovoljno ni kao porodice, ni kao škola, ni kao društvo, naravno, ni kao država na preventivi da ne dolazi do ovakvih krivičnih dela. Naravno da uticaj na nastajanje ovakvih krivičnih dela ima i opšta slika koju stvaraju, nažalost, i neki mediji koji promovišu nasilje, mediji sa nacionalnom frekvencijom. Mislim da je, gospodine ministre Stefanoviću, i to u vašoj nadležnosti u onom delu koji se tiče preventive nad nastankom ovakvih dela.
Zahvaljujem, gospodine Veselinoviću. Reč ima ministar, dr Nebojša Stefanović. Izvolite.
Naravno, Ministarstvo nema nikakve nadležnosti nad medijima, niti Ministarstvo može šta da preduzme u tom smislu. Ako postoji element u krivičnom delu u delovanju bilo kog pojedinca, tužilaštvo je dužno da reaguje i tužilaštvo će, ja sam uveren, i reagovati. Što se tiče ovoga što ste rekli, moram da kažem da nekada nisam siguran u parlamentu da li nas optužuju za jednoumlje ili nas optužuju za to da postoje različita mišljenja unutar Srpske napredne stranke, pa prosto nisam uvek u stanju to da shvatim. Međutim, kao što ste videli dva narodna poslanika su iznela određene predloge, sugestije, vezano za jedan mali uski segment, a to su specijalne jedinice, pre svega za borbu protiv terorizma. Ja sam to shvatio kao najbolju želju da Ministarstvo poboljša svoj rad u borbi protiv terorizma, kao što sam shvatio većinu današnjih diskusija. Dakle, želja je ovih ljudi da to bude bolje. Naravno, da li oni to vide na isti način kao ja? Ne, ali ja sam ministar već godinu dana i detaljno sam upoznat sa sistemom funkcionisanja Ministarstva unutrašnjih poslova i zato im odgovaram na način da ih uverim da je ono što smo predložili bolje od onog što oni predlažu. Istovremeno, ja znam da nekad u javnosti postoji fascinacija specijalnim jedinicama, ali ja moram da kažem da ljudi iz policije, poput dvoje naših kolega koji se nalaze ovde danas za mene, su kičma policijskog posla u Srbiji. Dakle, oni su ti koji urade najveći deo posla: policija opšte nadležnosti, policija koja radi u policijskim stanicama, policija u zajednici. To je, sa Direkcijom policije, kriminalističkom policijom, ona policija koja najviše posla uradi. Na kraju krajeva, Direkcija policije specijalnih jedinica i posebnih jedinica manja je od jedne sedmine. Šest sedmina su ovi momci i devojke saobraćajci i policija opšte nadležnosti tog tipa, koji rade posao policije. Policija, pre svega, ima posao da obezbedi bezbednost i sigurnost na teritoriji naše zemlje, da se obezbedi borba protiv korupcije i kriminala, da obezbedi sigurnost svakog građanina u našoj zemlji. To ne mogu ekskluzivno raditi specijalne jedinice. Da, u borbi protiv terorizma, povišenih rizika, žandarmerija jeste formirana kada je postala potreba da se obezbedi kopnena zona bezbednosti, a da se snažnije policijske jedinice zbog primene policijskih ovlašćenja upute u taj deo. Mogla bi to da radi i vojska, ali onda kako da vojnik preduzme određene mere koje spadaju u policijsko ovlašćenje kada na to nema pravo. Zato je formirana jedinica koja može svojom većom moći da odgovori na izazove koji postoje u kopnenoj zoni bezbednosti, a da istovremeno može da primenjuje policijska ovlašćenja. Što se tiče tih primera, što se tiče svega onog, ja mislim da možemo da nađemo dobro rešenje i ono što je narodni poslanik Momir Stojanović rekao za broj. Ne znam u ovom trenutku. Dakle, to će biti predlog radne grupe koja radi. Svakako će se ići u pravcu da logistike budu manje, jer to nam je inače zadatak na nivou celog ministarstva, a da onaj kor jedinica, koje se bave tim poslom, budu veće i da faktički te jedinice budu samostalno sposobne da obave sve zadatke koje se pred njih stavljaju. Međutim, naravno, treba imati uvek u vidu koji su izazovi u našem okruženju i mi tako i koncipiramo kada pravimo bezbednosne procene, koncipiramo snage prema svim tim izazovima i spolja i iznutra. Ono što je bilo do sada, slučaj je da smo imali da se nekad specijalne jedinice policije koriste nenamenski, da se koriste za zadatke koje bi mogli da obave redovne jedinice policije. Mi smo polako počeli. Postoji jedinica koja se zove Policijska brigada. Oni su jedinica Policijske uprave za grad Beograd, jedna iskusna, dobra jedinica policije, koja može u Beogradu, uveren sam potpuno, da izađe na kraj sa najvećim brojem dela iz oblasti javnog reda i mira i uopšte nema potrebe da nekad uvodimo žandarmeriju ili specijalne jedinice, već Policijsku brigadu, kojoj će se dati više prostora i da kažem njihov status, ovim uvodimo kao posebnu jedinicu kojoj će se dati mogućnost da pokaže da je sposobna da takve stvari rešava i sama uz, naravno, interventne jedinice koje postoje u Beogradu, koje su jedinice brzo reagovanje u slučaju borbe protiv kriminala na ulici, najdirektnije. Kao što sam rekao, kor, kičma policije je policija opšte nadležnosti, saobraćajna policija, policija koju viđate svaki dan u uniformi. To su ljudi koji neumorno rade, prikupljaju obaveštenja, patroliraju ulicama, čuvaju javni red i mir. Naravno, ni malo ne potcenjujem ove specijalne jedinice koje imaju svoje mesto i ulogu, ali ako pričamo o obaveštajno vođenoj policiji i o radu u zajednici, onda su ovo momci i devojke koji rade 90% posla. Bez njih, informacije koje oni ne prikupe, naravno u saradnji sa kriminalističkom policijom, ali to računam kao deo policijskih uprava, bez tih informacija mi nemamo oči i uši na terenu. Sve ovo ostalo bi bilo samo reaktivno delovanje. Dakle, što se tiče ovoga što ste rekli, nemojte da imate na bilo koji način sumnju da ovo što budemo radili da ćemo raditi na način da policija bude efikasnija. Verujem da ćemo imati prilike da kroz novi zakon o policiji radimo i razgovaramo o novim poboljšanjima. Potrudiću se da taj zakon bude objavljen na sajtu čim bude preveden i pripremljen. Poslednji detalji se ubacuju. Ovaj nacrt koji je predamnom je 99% završen. Prosto ne želim i primio sam ozbiljno kritike koje je parlament imao na najsitnije greške koje smo imali u zakonima i hoću da to uradimo na način, barem kada dođe ovaj zakon pred Narodnu skupštinu, da ne možete da kažete da se nismo potrudili da uradimo maksimalno dobro. Da li će sva rešenja, siguran sam da neće izaći onakav kakav je ušao u parlament, da ćemo ga menjati amandmanski i mislim da sam ministar koji je do sada prihvatio veliki broj amandmana i na ovaj zakon ćemo barem pola amandmana, koji su predloženi, prihvatiti. Dakle, to je taj procenat, 30-40% uvek prihvatam, jer smatram da ta dobra rešenja, čak i kada se radi o jednoj reči ili rečenici koja dodatno poboljšava, uvek sam spreman da prihvatim.
Reč ima narodni poslanik Momir Stojanović, replika, pošto je pomenuto vaše ime i prezime, a posle toga, takođe, repliku ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe narodna poslanica Marija Obradović, jer je pomenuta SNS. (Gordana Čomić, s mesta: Replika.) Po kom osnovu, gospođo Čomić? (Gordana Čomić, s mesta: Na izlaganje kolege narodnog poslanika Momira Stojanovića.) Gospodin Stojanović je pomenuo Demokratsku stranku. (Gordana Čomić, s mesta: Pomenuo je mene…) Gospođo Čomić, da li je pomenuto vaše ime i prezime? (Gordana Čomić, s mesta: Komentarisao je moje izlaganje.) Komentarisanje nije dovoljno, osim ako je pomenuto vaše ime i prezime. Reč ima narodni poslanik Momir Stojanović.
Hvala. Ja spadam u grupu poslanika koji se retko javlja za repliku, kao što znate, uvaženi predsedavajući, ali postoje trenuci kada čovek mora naprosto da reaguje, obzirom da sam prozvan. Vrlo sam zahvalan ministru što je pojasnio neke dileme vezano za moje izlaganje, ali ko o čemu, baba o uštipcima, tako i opozicija o sukobima u SNS. Znate, moje izlaganje i izlaganje kolege Drecuna, a neko je izračunao da sam sedam puta glasao protiv predloga zakona ove Vlade, što nije tačno, sigurno sam nekada glasao protiv, pokazuje da ova stranka, odnosno moja stranka, Srpska napredna stranka, počiva na demokratskim principima i da svako može slobodno da iznese svoje mišljenje i da ne trpi posledice zbog izrečenog stava. Po gradovima širom Srbije se pronose glasine o navodnim sukobima u SNS, pa se bune građani da ne plaćaju grejanje, da se isključuju sa centralnog grejanja, ne bi li im neki lobiji poklonili, kao mom gradu Nišu, kotlove, a onda ih drali na peletu, lobi koji proizvodi pelet, ali će građani vrlo brzo uvideti ko ih laže, a ko priča istinu. Stoga, manite se sukoba u SNS-u. Srpska napredna stranka je jedinstvena i vi to dobro znate. Hajde nešto drugo, jer vidite da me niko nije linčovao što sam imao nekada drugačiji stav ili primedbu na predloženi zakon. Hvala.
Hvala gospodine Stojanoviću. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, narodna poslanica Marija Obradović, zbog pominjanja Srpske napredne stranke, dva minuta. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Da se nadovežem na izlaganje dragog kolege Mome Stojanovića, danas smo u srpskom parlamentu svedoci dve novine, ali u tom smeru će i ići rasprava u srpskom parlamentu ubuduće, jer stepen političke kulture raste, kako se mi razvijamo i kako postajemo demokratičnije društvo. Videli smo dve stvari. Videli smo da opozicija i pozicija zajedno rade, izuzetno posvećeno, na što boljem predlogu zakona, na prvom mestu jer smo videli da je radna grupa ministarstva, na čelu sa ministrom, uložila izuzetnu energiju i napore da dobijemo ovakvu vrstu predloga. To je prva stvar. Druga stvar, da za tzv. dizače ruke iz Srpske napredne stranke ne važi to što stoji u medijima. Koliko smo čuli priloga na različitim televizijama – da li neko sme da glasa suprotno predlogu većine, da li neko sme da kaže nešto drugačije? Danas ste bili svedoci izuzetno dobrog primera da se zaista ceni ozbiljan i dobar argument, argumentovana rasprava, da podržavamo različite predloge i stavove, jer to doprinosi što boljem rešenju. Iste ovakve rasprave mogu da čuju oni koji prate rad našeg Odbora za odbranu i unutrašnje poslove. Jer, kao vladajuća većina imamo veliki broj članova i većinu, i u tom odboru, kao i u drugim i imam samo tri člana opozicije. Znači, od 17 mesta u Odboru, ne možete očekivati da samo ta tri opoziciona poslanika mogu da daju neki komentar na predloge...
Vreme.
Upravo završavam. Zato dobar deo, i kolega Stojanović i kolega Drecun daju brojnim raspravama u našem odboru. Ali, ko je dobro slušao, mogao je da čuje da je i ministar u svom obrazlaganju, posle izlaganja Stojanovića i Drecuna, upravo samo pojasnio neke dileme koje su imali i jedan i drugi. Dakle, novi stepen političke kulture, političke zrelosti. Teško ide taj proces, ali mi sve to moramo da pomognemo. Hvala.
Ovo su bile replike na izlaganje gospodina Veselinovića. Ponovo idemo po dnevnom redu. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Poštovani ministre, poštovani predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću se truditi da budem što kraći, koliko god je to moguće i da se držim strogo okvira ove tačke dnevnog reda, za razliku od jednog samostalnog poslanika koji to nije činio. Ali, to je nešto što polako već postaje njegov manir i ja to ne bih naročito komentarisao. Gospodine predsedavajući, znate, njemu je lako da se tako ponaša. On ne oseća nikakvu odgovornost, ne oseća odgovornost ni prema stranci, ni prema biračima, posebno ne prema biračima jer ih nema. Ali, ja ne bih trošio vreme na njega. Danas raspravljamo o važnom predlogu zakona, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji. Ono što želim da naglasim je da podržavam današnje izmene i dopune Zakona, koje se odnose na izmene u šest članova postojećeg Zakona, zato što smatram da su korisne, afirmativne, kao i da će proizvesti pozitivne efekte u praksi, odnosno u funkcionisanju policije. Ne mogu a da se ne izrazim pozitivno na jednu praksu koja je uvedena ovde u Narodnoj skupštini, kada je reč o Ministarstvu unutrašnjih poslova, a odnosi se na konsultacije ministra sa poslaničkim grupama u Narodnoj skupštini, i to kako iz vladajuće stranke, tako i iz redova opozicije. I to je ono što je dobro i to je ono što već polako daje određene pomake i rezultate. Iako se intenzivno radi na novom zakonu, kako je neko rekao, krovnom zakonu o policiji koji, kako je rečeno, očekujemo na jesen, koji će funkcionalno i sveobuhvatno regulisati ovu oblast, uvesti neophodne reforme i dalje unaprediti stanje u ovoj oblasti, smatram da su ove izmene potrebne jer se odnose na veoma bitne segmente. Kako vidimo, ovim izmenama predviđeno je stvaranje uslova za obrazovanje novih sektora – sektora za upravljanje ljudskim resursima i sektora za poslove strateškog planiranja, međunarodne saradnje i evropskih integracija. Mislim da je to dobro i da je važno zbog, između ostalog, kako ste i vi rekli gospodine ministre, unapređenja modela karijernog napredovanja u policiji, kretanja kroz službu zaposlenih, kao i na usavršavanju i obučavanju zaposlenih. Pozitivno gledam i na izmene koje sadrži član 2. Predloga zakona, a koje se odnose na postupanje policije u stanju povećanog rizika. Naime, ovim izmenama stvara se pravni osnov za delovanje Ministarstva unutrašnjih poslova u promenjenim uslovima, dakle, u uslovima povećanog rizika po stanje javne bezbednosti, rizika od narušavanja javnog reda u većem obimu, kao i ugrožavanja bezbednosti ljudi i imovine. Kada je reč o izmenama Zakona koje tretira član 3, naglasio bih da se vrši reorganizacija specijalnih i posebnih jedinica policije, u sklopu strukturalne reforme, a koja za cilj ima racionalizaciju odnosno želju da se na najoptimalniji način iskoriste postojeći ljudski i kadrovski resursi. I nedavni događaji u Makedoniji su nešto što govori u prilog potrebe regulisanja ove oblasti. Važno je istaći da dolazi i do izmena koje sadrži član 4, koji može i da se nazove delom tzv. „Tijaninog zakona“, o čemu smo već danas dosta slušali, a za šta postoji veliko interesovanje javnosti. U navedenom članu se stvara pravni osnov da policija u slučajevima kada je prijavljen nestanak lica može da reaguje i preduzima radnje bez odlaganja, dakle, odmah po prijavi. Na samom kraju želeo bih da napomenem i da sam sa grupom od šest narodnih poslanika SNS predložio amandman na ovaj zakon. Amandman smo predložili tako da glasi da umesto osmog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“ zakon stupi na snagu narednog dana od dana objavljivanja. Nadam se da će ovaj amandman biti prihvaćen, a i iz svih ostalih razloga koje sam naveo želeo bih da vas pozovem da prihvatimo ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Markoviću. Reč ima narodna poslanica Snežana Malović. Izvolite.
Zahvaljujem se, poštovani predsedavajući. Gospodine Stefanoviću, predstavnici Ministarstva unutrašnjih poslova, drage kolege, danas su pred nama izmene i dopune Zakona o policiji. Obzirom da ulazimo u peti sat rasprave oko predloženih izmena i dopuna, to dovoljno govori o činjenici i o važnosti ovog zakona. Ja ću pokušati da ukažem na neke bitne stvari, bitne segmente koji se nalaze u ovom predlog zakona, a da se ne ponavljam, pošto je dosta toga već izneto od strane mojih kolega. Iako je ovaj zakon naizgled mali, ima šest članova, bez poslednjeg stava koji se tiče primene zakona, ja ne bih rekla da su ovo sitne izmene, već da su, naprotiv, veoma krupne izmene, jer na osnovu ovih izmena MUP ima mogućnost da donese potpuno novi akt o sistematizaciji. Kao što smo rekli na samom početku formiranja ove Vlade da ćemo podržati svaki korak koji je reformski, koji može da donese dobrobit kako našim građanima, tako i funkcionisanju državnih institucija, tako i jesmo za izmene zakona i ovog zakona koji ide u tom pravcu. Mi želimo da vam verujemo u sve ono što ste izneli u obrazloženju ovog zakona, da želite da uvedete karijerno napredovanje, da želite da uvedete reformu policije, da ispravite neke anomalije unutar sistema koje postoje i sa kojima ste se suočili i sigurno mnogo bolje od nas znate s tim u vezi. Želimo da vam verujemo da želite da uvedete efikasnost policije, kako u zaštiti građana, tako i u održavanju javnog reda i mira, u suzbijanju kriminala, suzbijanju naročito organizovanog kriminala i korupcije. Želimo da podržimo i reformske korake zbog toga što smo svesni koliko su oni teški, koliko je teško jedan okoštali sistem koji dugo funkcioniše, često po principima koji nisu u saradnji sa svakodnevnim postupanjem, koliko je teško takav sistem reformisati. Međutim, naravno da vam nećemo pružiti blanko podršku, a svojim pratićemo rad, sve ono što je pozitivno, kao što sam rekla, podržaćemo, pokušaćemo da damo doprinos tome da kako zakonski predlozi, tako i određeni postupci koje preduzimate budu što bolji. Ja ću sada ovde komentarisati određene članove zakona opet u želji da damo svoj konstruktivan doprinos. Rekla bih da ove izmene zakona imaju dva segmenta. Prvi segment se odnosi na upotrebu snaga, u stvari upotrebu i način postupanja policije u stanju povećanog rizika, to je uvođenje novog člana – člana 14a i tu nema šta da se prigovori, zna se da je to potrebno, imali smo raspravu u društvu oko toga i to je svakako nešto što kao takvo treba da funkcioniše. Drugi deo se odnosi na postupanje i upotrebu mera i radnji za potragu za nestalim licima. Ovim predloženim izmenama se dopunjava član 72. Zakona o policiji. Kao razlog za izmenu i dopunu ovog člana se navodi nemogućnost ili otežan način postupanja policije ukoliko dođe do nestanka lica za koje se sumnja da su žrtve izvršenja krivičnih dela i navodi se da policija nije u mogućnosti da hitno preduzima određene mere i radnje. Pažljivo čitajući, postojeći član 72. nigde se ne vidi da policija nema mogućnosti da preduzima odmah mere i radnje koje su joj u mogućnosti. Upravo kada sam govorila u prethodnom izlaganju vezano za okoštalost sistema, rekla bih da se i u ovom članu to vidi. Znači, nekada je bilo propisano da se potraga za licem ne može sprovoditi dok ne protekne vreme od 24, pa 72 sata, sad da ne licitiram sa vremenom. Sada je to izbrisano i postoji mogućnost preduzimanja radnji policije odmah. Međutim, ukoliko se smatra da se te radnje i mere odnose na nadzor komunikacije, onda svakako da je potrebno bilo izmeniti Zakonik o krivičnom postupku, što ste vi već naglasili, gde je potrebno da se nalog za preduzimanje nadzora nad komunikacijama izda od strane ovlašćenog sudije za prethodni postupak. S tim u vezi, želim samo da ukažem na činjenicu da smo nedavno, pre par godina, imali odluku Ustavnog suda povodom Zakona o BIA i Zakona o VBA po inicijativi Zaštitnika građana, gde je utvrđeno da se nadzor nad komunikacijom može isključivo vršiti po rešenju sudije za prethodni postupak. Ovde u obrazloženju, tj. analizi efekata Predloga zakona se navodi da postoji mogućnost da se Zakonik o krivičnom postupku izmeni u tom smislu da postoji usmena naredba sudije za prethodni postupak. To podržavam, ali opet ukazujem na činjenicu da takav stav po dosadašnjoj sudskoj praksi nema Ustavni sud. Zatim, želim da ukažem na član 20. koji se menja predloženim izmenama i dopunama, on se potpuno redefiniše i kao što sam rekla ovaj član je svakako osnov za donošenje novog akta o sistematizaciji. Pri tome, ne želim ništa da insinuiram, ne želim ništa loše da kažem, verujem da imate dobru nameru, naveli ste neka lica koja su vam saradnici i obzirom da poznajem rad tih lica, naročito generala Živkovića, to mogu da podržim. Kao poslanička grupa SDS mi smo podneli amandman u kome smatramo da treba da se vrati stav koji definiše da direkcijom policije rukovodi direktor policije. Jasno mi je da rukovodi direktor policije, ali smatram da treba da postoji tako striktna odredba u zakonu i u odredbama koje se tiče direkcije policije ne postoji to. Nije dovoljno jasno zbog čega je izbačen stav koji se odnosi na subordinaciju i hijerarhiju…
Vreme gospođo Malović, nemate više vremena.
Mislim da imamo. Koja se odnosi na subordinaciju i hijerarhiju jer verujem da je i ovaj stav bio osnov vama kada su smenjeni određeni načelnici policije da upravom kriminalističke policije rukovodi direktor policije. Ne znam da li je još uvek tako, ali verujem da je tako bilo.
Zahvaljujem gospođo Malović, zaista nemate više vremena. Reč ima narodna poslanica Vesna Martinović. Izvolite.
Uvaženi ministre, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, predloženom izmenom Zakona o policiji u delu koji je u javnosti poznat kao Tijanin zakon Vlada Republike Srbije je predložila obavezu policije da odmah preduzme mere i radnje radi pronalaska lica čiji je nestanak prijavljen, a za koji postoje osnovane sumnje da je to lice žrtva krivičnog dela. Mislim da je predlog dobar, ali mislim da sam po sebi nije dovoljan. Mislim da predstavlja samo prvi korak, što je u ostalom i ministar danas rekao, a i u obrazloženju predloženog zakona je već ista stvar navedena. Želela bih samo da objasnim zašto ja mislim da je to nedovoljna promena. Ako postoje osnovi sumnje da je neko lice žrtva krivičnog dela, tada smo na terenu krivičnog prava. Kada smo na terenu krivičnog prava, tada se u procesnom smislu, dakle, u smislu procedura koje između ostalog regulišu i koji organi i za šta su nadležni, primenjuje pre svega Zakonik o krivičnom postupku, a ne Zakon o policiji. Tu ćemo se složiti. Po Zakoniku o krivičnom postupku, javni tužilaca je taj koji rukovodi predkrivičnim postupkom i koji sprovodi istragu. Ne, policija. Policija u krivičnom postupku nema nijedno jedino ovlašćenje da sama odlučuje o pokretanju bilo kog dela krivičnog postupka, niti da sama odlučuje o preduzimanju, samostalno da odlučuje o preduzimanju bilo koje radnje ili mere u okviru krivičnog postupka. Dakle, policija preduzima radnje i mere u krivičnom postupku isključivo i samo na osnovu naloga ili javnog tužioca ili sudije. Postupanje po nalogu javnog tužioca se posebno odnosi na ono što je značajno za pronalaženje lica čije je nestanak prijavljen, a to je pribavljanje evidencije ostvarene telefonske komunikacije, korišćenje baznih stanica i lociranje mesta sa kojeg obavlja komunikacija. Kakvu onda situaciju imamo. Po predloženoj izmeni Zakona o policiji, policija mora odmah da reaguje, a po važećem Zakoniku o krivičnom postupku, policija ne sme da reaguje ako nema nalog, odnosno zahtev javnog tužioca ili nalog sudije za prethodni postupak. I, šta onda policija da radi? Ako primenjuje Zakon o policiji onda praktično svesno krši Zakonik o krivičnom postupku. Ako se opredeli za primenu Zakonika o krivičnom postupku, onda ne primenjuje Zakon o policiji. Kako god da postupi to neće biti dobro, a mislim da takva situacija nije fer prema policiji. Prosto, policija ne sme da bude uopšte dovedena u situaciju da bira koji će zakon primenjivati, jer zakoni nisu kolači pa da nam se neki sviđaju, pa ih koristimo, neki ne sviđaju, pa ih odbacimo. Dakle, nije fer prema policiji. Ono što je još ozbiljnije jeste da se time stvara rizik da policija preduzima nezakonite radnje koje pod znak pitanja mogu da dovedu celokupan krivični postupak. Kao što sam rekla ovo o čemu sam govorila, manje više i Vlada u svom obrazloženju navela kao i ministar, uostalom danas, ali nam ministar nije odgovorio na dva suštinska pitanja. Prvo, zašto Vlada Republike Srbije nije učinila napor da blagovremeno pripremi i izmenu Zakonika o krivičnom postupku, koja bi zajedno sa ovom današnjom predloženom izmenom Zakona o policiji činila jednu logičnu celinu, u kojoj ni jedan organ ne bi imao dilemu koji zakon primenjuje, a koji ne primenjuje. Kada već danas nemamo te izmene, ja molim ministra da kao ovlašćeni predstavnik Vlade, a ne kao ministar za unutrašnje poslove, kaže kada možemo da očekujemo da te izmene Zakonika o krivičnom postupku uđu u skupštinsku proceduru, jer je jasno da bez tih izmena, ova današnja izmena Zakona o policiji u delu koji se u javnosti zove „Tijaninim zakonom“ praktično će ostati neprimenjivo slovo na papiru. Hvala.
Reč ima ministar dr Nebojša Stefanović.
Moram da kažem, zamalo da budete u pravu. Malo je falilo, ali evo, niste ovog puta, bićete sledeće puta. Pogledajte član 286. Zakonika o krivičnom postupku. Da li ste ga pročitali? Jeste, dobro. Zakonik o krivičnom postupku, član 286. ovlašćenja policije – ako postoje osnovi sumnje da je izvršeno krivično delo za koje se goni po službenoj dužnosti, policija je dužna da odmah preduzme potrebne mere i da se pronađe učinilac krivičnog dela, da se učinilac ili saučesnik ne sakrije ili ne pobegne, da se otkriju i obezbede tragovi krivičnog dela i predmeti koju mogu poslužiti kao dokaz, kao i da se prikupe sva obaveštenja koja bi mogla biti od koristi za uspešno vođenje krivičnog postupka, a tužilaštvo obaveštava odmah, ili najkasnije u roku od 24 časa, ali najkasnije u roku od 24 sata. Ja vam kažem – o preduzimanju radnji, policija odmah, a najkasnije u roku od 24 sata, nakon preduzimanja, ne pre preduzimanja, nakon preduzimanja, obaveštava javnog tužioca. Šta radimo u tih 24 sata? Da pustimo da dete bude kidnapovano, isečeno i ubijeno, a mi kažemo, izvinite, čekam da se tužilac odluči, a imam ga tu za deset minuta i mi možda za deset minuta možemo da rešimo delo. Šta radimo u vakumu između trenutka kada je policija obaveštena do prvog sledeće momenta kada se tužilac javi? Da li su to dva minuta ili 40 minuta, šta je taj vakum i ko odlučuje o tom periodu, ko šta preduzima ili predlažete da policija sedi kod kuće, odnosno u stanici i da čeka? To je vaš predlog. Dakle, vaš predlog je da ne postoji da odmah preduzima, dakle vi predlažete da mi ne preduzimamo ništa, da čekamo odluku tužioca. (Vesna Martinović, s mesta: To nije tačno.) Jeste, vi ste to jasno rekli i mogu da vam pročitam iz stenograma. Dakle, vi predlažete da čekamo odluku tužioca i da ništa ne preduzimamo. Da vas citiram, rekli ste: „ako se primeni Zakon o policiji, krši se Zakon o krivičnom postupku“, a to znači da faktički ne primenjujemo ovu normu gde kaže da se odmah preduzimaju sve radnje i mere. Vi predlažete da policija ne radi ništa, ali srećom je Zakonik o krivičnom postupku predvideo da se najkasnije u roku od 24 sata obaveštava tužilaštvo, a do tada policija može da preduzima sve mere i radnje samostalno. To se ne odnosi na zadržane podatke. Mi pričamo o merama i radnjama koje sam pročitao ovde, da policija može da preduzme potrebne mere, da se pronađu učinioci krivičnog dela, da se učinilac ili saučesnik ne sakrije, ne pobegne, da se otkriju i obezbede tragovi krivičnog dela i predmeti koji mogu poslužiti kao dokaz, kao i da prikupi sva obaveštenja koja bi mogla biti od koristi za uspešno vođenje krivičnog postupka, što nije malo. Ali, što se tiče, ja sam ovde bio vrlo jasan i molim da se sa tim stvarima ne igramo. Ni jednog trenutka nisam tražio da policija prisluškuje, traži bez ikakvog naloga, uz nalog suda, niti bi se ko igrao sa tim, niti mi padana pamet, ja sam samo tražio ubrzanje procedure. Ako treba sada posle svakog narodnog poslanika da to ponovim hiljadu puta, vi znate da meni to nije teško, ja ću to da ponovim svaki put. Dakle, nikakve nezakonite radnje, samo nemojte molim vas oduzimati policiji ono što može da uradi u skladu sa zakonom. Mi ovde samo, uz veliki napor Igora Jurića, kojem se još jednom zahvaljujem, ovo je predlog koji je Igor Jurić poslao, ja ga potpuno podržavam, slažem i mislim da je ovo najbolje rešenje, da se da obaveza policiji da odmah počne sa postupanjem i neka se to osnaži kroz Zakon o policiji. Naravno, vi imate pravo da u danu za glasanje glasate protiv. Ja sam uveren da ćete ipak glasati za i dati podršku i ovom zakonskom predlogu. Hvala.
Reč ima Vesna Martinović.
Dakle, mislim da je nekorektno da govorite o nečemu o čemu ja nisam govorio i da to tumačite kao moj stav. Dakle, ja sam vrlo jasno na početku rekla da je predlog dobar, ali da mislim da sam za sebe, odnosno po sebi, nije dovoljan. Pitala sam vas vrlo jasno, a vi ste mi na sve drugo odgovorili, osim na ono što sam pitala, a pitala sam šta je bio problem Vladi Republike Srbije da istovremeno sa ovom izmenom Zakona o policiji, pripremi odgovarajuću izmenu Zakonika o krivičnom postupku, na koji se sama Vlada u svom obrazloženju poziva. Ja samo pitam, što je to bio problem Vladi da pripremi istovremenu izmenu sa Zakonikom o krivičnom postupku, sa Zakonom o policiji i napravi jednu logičnu celinu. Drugo pitanje je bilo, ako me niste dobro razumeli, zašto ako to već nije uradila za današnju sednicu, pitanje je glasilo kada onda možemo da očekujemo takvu izmenu Zakona o policija, o kojoj Vlada, ponavljam, u obrazloženju piše onoliko da je neophodno usaglašavanje sa Zakonom o policiji? Hvala.
Reč ima ministar Stefanović.
Mi smo pripremili kao ministarstvo i poslaćemo ministru pravde predlog izmene i dopune Zakonika o krivičnom postupku, s obzirom da se radi o kompleksnoj materiji Zakonika o krivičnom postupku, sa krivičnim zakonima je zaista krov krivičnog gonjenja i nešto što moramo veoma ozbiljno da razmotrimo, pošto je, svaka izmena toga mora biti plod ozbiljne rasprave, da nas ne biste onda optužili kako smo to uradili s brda s dola, a da niko nije obavešten. Pretpostavljam da će ministarstvo ipak morati za nekoliko dana da razmotri i usaglasi i donese ovakve izmene i dopune Krivičnog zakonika. Međutim, ono što je važno da mi ovim izmenama Zakona o policiji dajemo ono pravo policiji, da može odmah da počne da postupa i čak ne ovlašćenje, nego nalog da odmah počne da postupa, naravno, držeći se zakona u roku od 24 časa, obaveštava tužioca najkasnije u roku od 24 časa. Što se tiče zadržanih podataka, tražićemo ono rešenje koje će biti najefikasnije, a da bude u skladu sa zakonom. Ne mogu da kažem tačno kada će biti, pošto nisam ministar nadležan za pravdu, da mogu da predložim tu izmenu zakona, ne mogu drugim ministrima da namećem zakonska rešenja kojima smo mi već elaborirali, mi o ovome pričamo već dugo. Ja sam sa ministrom Selakovićem već razgovarao i uveren sam da će on vrlo brzo prihvatiti ovakve zakonske izmene.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić, imate dva minuta i 34 sekunde.
Za današnju raspravu, može se sasvim ukratko dati opaska da smo saglasni, da su izmene i dopune zakona potrebne i da smo saglasni o tome da će izmene i dopune zakona proizvesti probleme u primeni, u praksi, bez podzakonskih akata, bez izmena Zakonika o krivičnom postupku, kada je u pitanju najvažniji član ovog zakona koji se ne odnosi na unutrašnju strukturu samog MUP. Današnja rasprava je otkrila da imamo i snage i volje da zaista razgovaramo o temi i tu bih se potpuno saglasila sa narodnom poslanicom Marijom Obradović, da je to stvar koja se gradi. Dakle, ne govorimo o ljudima, nego ljudi govore o temi, a ne jedni o drugima, i mislim da je jedna od posledica i načina na koji su, pre ulaska u plenarnu salu, vođene konsultacije o predlozima zakona. Ono što je još uvek meni ostalo neodgovoreno, je obrazloženje o tome da lice koje je penzionisano sa 52 godine života i 30 godina radnog staža, za koje ja kažem da se ne bavi sličnim poslovima, u penziji, spominjano je da je u pitanju nemoguća Ustavom. To je dosta klizav teren. Ja sam rekla da ja amandman podnosim, zato se o tome razgovara. Spremna sam da se razgovara i o ustavnosti takvog rešenja, ali je taj teren jednako klizav kao i teren kojim pravite izuzetak za nečije ranije penzionisanje u odnosu na godine staža i na godine života. Dakle, teško da će biti ustavno obrazloženje dovoljno da se odbaci ovaj amandman, ja sam rekla da ne insistiram na prihvatanju ovog amandmana da bih glasala za zakon, ali to smatram važnim. Zašto smatram važnim? Jer će nam proizvesti posledice u budućnosti ako to ostavimo van paske ovog zakona bilo kojom odredbom. Zašto to govorim? Zato što sam prethodnom ministru policije, gospodinu Ivicu Dačiću, takođe na vreme 2010. godine, s početka govorila o potrebi da prilagodimo Zakon o azilu i govorila o migrantskoj krizi i to ilustrujem tim podatkom samo zato da dokažem da to što je neko u opoziciji je samo stanje opozicije i Vlade, mi smo opozicija Srbije i u tom smislu molim da se saslušaju naša rešenja i predlozi. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Ljubica Medaković Todorović, a zatim Adriana Anastasov. Prijavite se Ljubice samo. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Poštovani gospodine ministre sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici neko je od današnjih govornika rekao da ovaj Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji ima šest članova. Tačno je, reklo bi se jednostavan posao i jednostavna priča, ali iza ovih predloženih pravničkih termina kriju se strašne stvari, iza ovih pravničkih termina izviruju naša deca koja nažalost više nisu sa nama i naša deca koju moramo zaštititi kako znamo i umemo. Obaveza nije mala, svesni smo da jednim zakonskim tekstom ne možemo da instaliramo, metaforički rečeno, „Velikog brata“ koji će neprekidno bdeti nad svima nama i posebno nad našom decom i alarmirati organe reda ili priteći u pomoć kad god je to potrebno. Ali, možemo da izmenimo postojeći zakon kojim će se umanjiti nepotrebno administriranje i poštovanje forme i izrazom usmeni nalog koji daje sudija, omogućiti ljudima od struke da reaguju u što kraćem roku i spreče ono najgore, ono što prethodnih meseci potresa Srbiju i sve njene građane, ono što nas je raspametilo a to je gubitak nevinih života. Činjenica je da se bezbedonosna situacija u većem delu sveta pa i kod nas usložnjava iz dana u dan velikom brzinom i intenzitetom, to smo čuli od mnogih govornika danas. Srbija je kao i brojne zemlje u okruženju suočena sa migracijom koja se slobodno može nazvati seobom naroda, dalekih naroda, nepoznatih nama i mi njima. Svesni smo muke i patnje kroz koju ti ljudi, žene i deca prolaze i žele svoje slobodno parče neba. Ali, da se ne zavaravamo, nisu svi koji prolaze kroz naše dvorište dobronamerni. Neki su krenuli s nevoljnicima da usput prave nevolje, a neki su te nevoljnike prihvatili kao robu i roblje da ih eksploatišu i iskorišćavaju. Prateći rutu migranata malo niže od mog grada Niša, odakle ja dolazim, spuštamo se do Kumanova, gde su pre izvesnog vremena na delu bili teroristički napadi. Svi znamo šta je bilo i šta je moglo da bude. Sprečeno je, nažalost, uz velike žrtve momaka i ljudi koji su časno i pošteno nosilipolicijsku uniformu. I, sa strepnjom se pitamo da li će i gde će neko novo mesto podeliti sudbinu sa Kumanovom ili ćemo to uspeti da sprečimo? Sve ovo što sam rekla, rekla sam sa razlogom. U odnosu na druge zemlje, pa i zemlje u okruženju, Srbija u ovom trenutku deluje kao oaza mira i naravno tako treba i da ostane. Ali, da bi ostalo tako, moramo onima koji su zaduženi za našu bezbednost dati u ruke zakonsko ovlašćenje da blagovremeno deluju, te da prevencijom očuvaju mir i bezbednost i stabilnost. Hteli ili ne, zakonske tekstove moramo da unapređujemo neprekidno kako bismo sprečili sve loše što se sprečiti može. Na kraju da rezimiram, zversko ubistvo devojčice Tijane Jurić i mnoge druge dece i odraslih, seoba naroda iz Azije u Evropu čije razmere i implikacije su zabrinjavajuće. Ekspanzija terorističkog entuzijazma i poleta zadojenog i pregojenog verskim fanatizmom i naravno konvencionalni kriminal koji se ogleda u trgovini oružjem, opijatima i ljudima su samo delić širokog spektra negativnih i zabrinjavajućih pojava protiv kojih policija mora da se bori zajedno sa svima nama, tako da ću u danu za glasanje podržati ovaj Predlog zakona. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Adriana Anastasov.
Hvala predsedavajući. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, kao što je moja prethodna koleginica rekla, zaista imamo jedan danas jako bitan zakon i od svih tih zakona svakako za mene najbitniji jeste deo zakona koji se odnosi na primenu Tijaninog zakona. Naime, postojeće zakonsko rešenje u Zakonu o policiji onemogućava brzu reakciju policije prilikom traganja za nestalim licima za koje postoje osnovane sumnje da su žrtve neke od krivičnih dela. Članom 4. ovog Predloga zakona predstavlja se pravni osnov da policija u slučajevima kada je prijavljen nestanak lica ima pravni osnov da reaguje i primenjuje sva ovlašćenja u cilju pronalaska izvršioca krivičnog dela i žrtve, koristeći sve raspoložive mere i radnje bez ikakvih odlaganja. Ono što se dogodilo maloj Tijani Jurić je nešto što nikoga u Srbiji nije ostavilo ravnodušnim. Jula 26. prošle godine ona je zverski ubijena, a ubica je nedavno u Subotici osuđen na 40 godina zatvora. Po rečima Igora Jurića, oca preminule devojčice, pravda kao sistem postoji u zemlji Srbiji. Nakon suđenja za ubistvo ćerke Tijane, on je naglasio da u Srbiji zaista postoji jaka volja da stvari koje nisu dobre, da se promene i da će usvajanjem ovog Predloga zakona dosta se učiniti na poboljšanju lične bezbednosti svakog građanina Srbije. Na sajtu MUP je urađeno istraživanje kako građani vide rešavanje ovog slučajeva i preko 50% građana je zaista pohvalilo i zadovoljno je efikasnošću policije kada je reč o slučaju Tijane Jurić. Da policija i MUP mnogo bolje radi svoj posao pokazuje i naredni nestanak, tj. jedan od slučajeva koji je potresao celu Srbiju, a u pitanju je dvogodišnja devojčica koja je 13. marta oteta u beogradskom naselju Braće Jerković. Brzom reakcijom MUP, nakon samo dva sata devojčica je pronađena i vraćena roditeljima i svi mi koji smo to pratili, zaista smo bili ponosni na rad policije koja je pokazala da ide u korak sa vremenom prateći savremene tehnologije i čineći da se osećamo bezbedno u svojoj zemlji. Kao što smo već čuli, nacrt potpuno novog zakona o policiji je u završnoj fazi, međutim hitnost ovakvih slučajeva nam donosi predložena zakonska rešenja. Moram da naglasim da je jedan od strateških prioriteta MUP za period od 2015. do 2018. godine upravo veća bezbednost građana i rad policije u zajednici. Policijski rad na lokalnom nivou, tj. koncept policije u zajednici je osnov rada policije u većini modernih država, uključujući i onih u EU. Na kraju, zaista želim da se zahvalim svim kolegama koji su podržali ovo zakonsko rešenje, da kažem svoje mišljenje da ja smatram da je Srbija bezbedna zemlja, da su građani u Srbiji bezbedni, da je, iako imamo probleme da se na njima intenzivno radi i da pohvalim zaista rad MUP i rad ministra Stefanovića, da kažem da je ovo zemlja u kojoj se nikada ne bi desilo da predstavnik neke zemlje, funkcioner ili predsednik neke vlade bude napadnut i da mu bude ugrožena lična bezbednost, a ipak to se desilo u nekoj drugoj zemlji, na nekom drugom mestu i desilo se upravo našem predsedniku Vlade, gospodinu Aleksandru Vučiću i to je za svaku osudu. Mi ovde gradimo jednu drugačiju, bolju Srbiju i zato pozivam sve poslanike da u danu za glasanje podrže ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Anastasov. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsedniče Narodne skupštine, gospodine Bečiću, uvaženi gospodine ministre dr Nebojša Stefanović sa saradnicima, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, drago mi je, gospodine ministre unutrašnjih poslova, gospodine Stefanoviću, da vas ponovo vidim u ovom visokom domu, Domu Narodne skupštine Republike Srbije, kojim ste vi predsedavali u funkciji predsednika Narodne skupštine Republike Srbije u proteklom mandatu izuzetno dobro, gotovo fenomenalno. To nije mišljenje samo većine narodnih poslanika pozicije, nego i bivše opozicije u proteklom mandatu, a i većine građana Republike Srbije. Posebnu zahvalnost, gospodine ministre, u ime građana prenosimo vama i vašem ministarstvu, a i Vladi Republike Srbije za izuzetno dobre aktivnosti u prošlogodišnjim nezapamćenim poplavama koje su zadesile jedan deo naših građana i naše zemlje. Građani Republike Srbije to pamte i sigurno znaće to ceniti i nagraditi kada za to dođe vreme. Poštovani narodni poslanici, i ovaj Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji ima svoje uporište u ekspozeu predsednika Vlade Republike Srbije gospodina Aleksandra Vučića, kojeg je on podneo ovde nama narodnim poslanicima, a i građanima Republike Srbije, u ovom visokom domu, Domu Narodne skupštine Republike Srbije 27. aprila, gospodnje 2014. godine. Naravno, da ne zaboravim, ekspoze predsednika Vlade Republike Srbije gospodina Aleksandra Vučića je najprecizniji, najsveobuhvatniji, najkonkretniji, najveći, 52 gusto kucane strane i najbolji od svih 72 prethodna, od vremena prvog predsednika Vlade Republike Srbije Prote Mateje Nenadovića 1805. godine do danas. Na stranici 5. ekspozea, pored predsednika Vlade Republike Srbije gospodina Aleksandra Vučića, pored ostalog, piše, citiram, gospodo narodni poslanici – „Modernizacija je ključna reč za Srbiju u narednoj deceniji, bez obzira na to da li govorio o ekonomskim reformama, reformama pravosuđa, reformama zdravstvenog ili obrazovnog sektora ili kada govorimo o našem odnosu sa EU. Ukoliko kao Vlada ne modernizujemo zemlju, izneverićemo Srbiju“. Završen citat. Zato je modernizacija MUP jedan od prvorazrednih zadataka modernizacije Srbije. Vlada Republike Srbije je već prilikom donošenja strateških dokumenata planirala i donošenje novog Zakona o policiji. Kako znamo, Nacrt zakona o policiji je u završnoj fazi. Međutim, uređenje nekih oblasti zahtevaju hitnost u postupanju i zato se ne može čekati novi zakon. Zato pojedina pitanja, evo, kako vidimo i danas, će se rešiti izmenama i dopunama zakona. Gospodo narodni poslanici, takvim pristupom ćemo otkloniti štetne posledice po rad našeg MUP-a. Ovim Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji uvedena su dva nova sektora o kojima ja neću govoriti. To je sektor upravljanja ljudskim resursima i sektor za planiranje i međunarodnu saradnju, jer su moje kolege, gospoda narodni poslanici, to izuzetno dobro obrazložili. Međutim, dozvolite ipak da kažem nekoliko rečenica na kraju. Mi smo danas, gospodo narodni poslanici, na početku Narodne skupštine čuli neke podatke koji, po meni, nisu istiniti. Dozvolite, poštovani gospodine ministre, da iznesem podatke, a vi možete biti svedok da li su oni istiniti. Za vreme vašeg kratkog mandata, gospodine ministre dr Stefanoviću, kao ministar unutrašnjih dela za godinu dana postigli ste, po meni, veoma dobre rezultate. Prvo, činjenica poverenje građana Republike Srbije u policiju za vreme vašeg mandata za godinu dana povećano je za 5%. Ovo su tačne informacije, a ne koje smo danas čuli. Drugo, ukupni kriminal u Republici Srbiji za godinu dana smanjen je za 7,5%. Ovo su tačni podaci, a ne koje smo danas čuli. Treće, broj saobraćajnih nesreća je smanjen za 6%. Broj poginulih u saobraćajnim nesrećama sa 614 na 502. Peto, u borbi protiv korupcije za proteklih godinu dana, gospodine ministre, za vreme vašeg ministrovanja, otkriveno je 1.896 krivičnih dela, što iznosi 22% u odnosu na prethodni period. Ovo su tačni podaci, a ne prethodni. Na početku sednice čuli smo paušalne. Na kraju, zbog vremena, pozivam vas, gospodo narodni poslanici, posebno vas iz opozicionih klupa, pošto vas ima jako malo, nažalost, da date i vi svoj glas za ovaj zakonski predlog, jer ćete bar malo, pa makar i na ovaj način, pridoneti modernizaciji Republike Srbije, za koju se tako zdušno zalaže naš predsednik Vlade i čitava Vlada, gospodin Aleksandar Vučić i većina građana Srbije, kao i većina narodnih poslanika. Na samom kraju, molim vas, gospodine predsedniče, da prenesete gospodinu ministru Stefanoviću, pošto ne smem da se obratim, našem ministru inostranih dela, da prenese zahvalnost najvećeg broja građana Republike Srbije gospodinu predsedniku Vlade Republike Srbije gospodinu Aleksandru Vučiću za hrabro, rekao bih herojsko, kulturno, civilizacijsko i državničko držanje na komemoraciji žrtava zločina i napada na njegovu ličnost u Srebrenici 17. jula gospodnje 2015. godine. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, uvažene kolege poslanici, poštovani građani Srbije, ja sam Milija Miletić i dolazim iz opštine Svrljig, najlepše opštine u Srbiji, koja se nalazi pored najlepšeg grada u Srbiji, a to je grad Niš. Govoriću o izmenama i dopunama Zakona o policiji. Kao čoveka, mene je policijska ruka othranila. Meni je otac radio u policiji i u potpunosti razumem sve probleme koje imaju naši ljudi koji rade u policiji. Zakon o izmenama i dopunama Zakona o policiji uvodi značajne izmene i praktična rešenja u slučaju kada policija mora da postupa u stanju povećanog rizika, kada događaji ukazuju da bi mogli biti ugroženi javna bezbednost, kao i bezbednost svih ljudi. Promena bezbednosne situacije u regionu i povećani rizici uslovili su izmene člana 3. Zakona o policiji, a koji podrazumeva drugačiju organizaciju direkcije policije i drugačija kadrovska rešenja, kako bi se stvorile operativnije jedinice. Vrši se reorganizacija specijalnih i posebnih jedinica policije. Ovim izmenama stvara se pravni osnov za postupanje policije u situacijama povećanog rizika. To su situacije koje još uvek ne zahtevaju uvođenje vanrednog stanja, a ipak zahtevaju pojačano angažovanje policijskih jedinica. Zakon donosi osnov za brže delovanje specijalnih i posebnih jedinica policije, naročito u slučaju terorističkih pretnji i pojačanog delovanja terorističkih organizacija u regionu. Takođe, jedan od razloga za donošenje zakona je inicijativa građana za osnivanje pravnog okvira u smislu praktičnih rešenja i uvođenja primenljivih normi kada se desi nestanak maloletne osobe, tzv. Tijanin zakon. Tako je u članu 72. Zakona o policiji uneta odredba koja omogućava hitno preduzimanje svih mera iz nadležnosti policije kako bi se za kratko vreme pronašli izvršioci krivičnih dela i žrtve izvršenja, što je ključno za uspešno rešavanje slučajeva otmice. Imamo slučajeve otmice koji su se desili unazad možda nekoliko meseci, kada je naša policija veoma brzo i efikasno reagovala i u toj reakciji je bio uključen i naš ministar policije. Ovim se ostvaruju uslovi za brzo i efikasno delovanje policije i pružanje adekvatne pomoći žrtvi nasilja, kao i otkrivanje izvršioca krivičnog dela. Zakon uvodi pravni osnov za delovanje policije u slučajevima nestanka maloletne osobe i propisuje sadejstvo i saradnju sa drugim nadležnim organima, udruženjima građana i građanima i preuzimanje mera u skladu sa zakonom i njihovom uspešnom pronalaženju. Policija je ranije raspisivala potrage za nestalim licima u roku od 68 sata od nestanka, što je imalo teške posledice po žrtve krivičnih dela i ovim se stvara okvir za uspešno i brzo delovanje i pronalaženje nestalih osoba. Značajna izmena uvodi se članom 5. zakona kojim se dodaje novi član 111a, a koji reguliše vršenje bezbednosnih provera po zahtevu drugih organa i pravnih lica, a koji je nedostajao nakon donošenja Zakona o oružju i municiji i Zakona o privatnom obezbeđenju. Sada se ta praznina nadoknađuje uvođenjem ove odredbe i usaglašavaju se odredbe ova tri zakona, a svi se sećamo da je bio i ovaj Zakon o obezbeđenju i privatnim obezbeđenjima. Članom 6. zakona propisuje se prestanak radnog odnosa ovlašćenog pripadnika MUP-a sa navršene 52 godine života, odnosno 30 godina efektivnog staža, čime se omogućava odlazak u penziju pripadnika Ministarstva, čije je zdravlje narušeno i koji su duži niz godina radili po posebno teškim uslovima. Ja ovo govorim, ovo sam nešto čitao, ali iz srca mogu da odgovorim da je policija naša uvek bila na mestima gde drugi ljudi nisu bili. To govorim iz ugla sina čiji je otac bio policajac koji je u najtežim vremenima išao i uvek bio na braniku naše otadžbine. Ovim zakonom se daje mogućnost da ljudi koji napune 52 godine života i 30 godina efektivnog rada… Imaće mogućnost da posle njih dođu mlađi, sposobniji, jači. Tu spadaju vatrogasno-spasilačke jedinice. dolazim iz opštine gde postoji manjak vatrogasaca i očekujem da ćemo vrlo brzo imati mogućnost da primimo određeni broj ljudi koji će raditi na spašavanju svih onih kojima je potrebno u opštini Svrljig, a i u svim drugim opštinama u Srbiji. Još jednom, kao poslanik Ujedinjene seljačke stranke, sa liste SNS i kao srpski domaćin, sa ovog mesta želim da čestitam svim lekarima slavu Sveti vrači, a posebno našim srpskim domaćinima koji danas slave. Još jednom svima želim puno zdravlja i sreće i da ova godina bude rodna i blagorodna, kako na njivi, tako i u kući. Ja ću glasati za ovaj zakon, kao i za sve zakone koje predlaže Vlada na čelu sa našim premijerom.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Petrić, kao poslednji prijavljeni diskutant.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, predstavnici Vlade, poštovane koleginice i kolege, predlog izmena i dopuna Zakona o policiji koji je danas na dnevnom redu je usklađivanje sa već donetim zakonima. Mislimo da ovakve usklađenosti iz zakonskih akata sistematski obezbeđuju pravni poredak države. U članu 5. to usklađivanje se vrši sa Zakonom o oružju i municiji, a tiče se bezbedonosne provere. U članu 4. je dodat stav koji policijskim službenicima omogućuje da preduzme određene mere u cilju spasavanje ljudskih života, i to je u stvari usklađivanje sa tim zakonom, a zbog čega će Srpska narodna partija dati svoj glas danas ovim izmenama i dopunama Zakona o policiji. Međutim, uočili smo par detalja u ovom zakonu, a koje bi želeli da izmenimo, a u cilju dobijanja kvalitetnijeg i demokratski orjentisanog akta sa preciznijom primenom. Smatramo da je iz tehničkog ugla nepotrebno da u članu 1. tekst sadrži reči: „evropskih integracija“, jer je već opisano prethodnim rečima: „međunarodna saradnja“. Ta definicija se ionako odnosi na čitav svet, a poznato je da bi trebalo da policijske službe sarađuju ne samo sa evropskim institucijama, već i sa svim državnim, a u cilju izvršenja svih svojih zadataka. Sistemska reorganizacija koja se opisuje kroz član 3. može biti dobar potez, ukoliko se realizuje po današnjem tumačenju koje je izložio ministar. Primena i upotreba specijalnih i posebnih jedinica mora biti posebno uređena i procena mora biti prethodno obrazložena, da ne bi došlo do zloupotrebe jedinica za svakakve upotrebe, poslove i zadatke koje dobija. Pojam, svrhu i namenu potrebno je bliže opisati kroz određene pravilnike i druga niža akta u ovoj i u drugim srodnim oblastima. U članu 6. se pominje obavezan odlazak u penziju po navršenih 52 godine starosti i 30 godina efektivnog rada. Možda bi čak trebalo razmišljati i o razdvajanju ta dva uslova. Možda je tu rešenje. Mišljenja smo da to ipak treba ostaviti na dobrovoljnoj osnovi, ukoliko se tim načinom ne krše odredbe iz drugih zakona u kojima je to već opisano. Takođe, u te zaposlene je država dugo ulagala na razne načine, praveći od njih bedem sigurnosti i bezbednosti naše države. Proces formiranja specijalca trajao je od pet do deset godina – pet godina ako je učestvovao u borbenim dejstvima i 10 godina u mirnodopskim uslovima. Kao takvi, već formirani u svojoj nameni, smatramo da poseduju ogromno i vredno iskustvo na poljima svoje delatnosti. Takvo iskustvo bi u situacijama koje se, nažalost, kroz razne medije i od strane određenih pojedinaca, i ako uzmemo u obzir situaciju u okruženju, najavljuje, moglo bi biti od izuzetne važnosti. Njihova logistika o mogućim zadacima može biti presudna. Jednostavno, smatramo da služba još može koristiti njihov potencijal, ukoliko još nisu spremni da je napuste. Iz tih razloga smatramo da dobrovoljnost treba biti parametar koji u ovom članu treba uzeti u obzir. Nadam se da će ministar pažljivo analizirati važnost podnetih amandmana Srpske narodne partije i omogućiti nam da poboljšamo Predlog izmena i dopuna Zakona o policiji. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodine Petrić. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne) Hvala. Zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 90. stav 2. i članu 101. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će sednica Trinaestog vanrednog zasedanja Savezne skupštine u 2015. godini biti nastavljena u sredu, 15. jula 2015. godine u 12.30 sati prelaskom na pretres u pojedinostima o prvoj tački dnevnog reda, Predlogu zakona o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu uz naknadu. Istovremeno vas podsećam da će pre toga, sa početkom u 11.20 sati biti održana Četvrta posebna sednica Narodne skupštine u 2015. godini, na kojoj će se narodnim poslanicima obratiti Njegova ekselencija gospodin Martin Šulc, predsednik Evropskog parlamenta, pa molim šefove poslaničkih grupa da obezbede da na posebnoj sednici Narodne skupštine prisustvuje što veći broj narodnih poslanika. Zahvaljujem. Zahvaljujem gospodinu ministru Nebojši Stefanoviću.