Gospođe i gospodo zastupnici svima dobro jutro i nastavljamo sa sjednicom, sa točkom dnevnog reda koja je najavljena ranije. Prvo - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za „Kreditni program financiranja izvoza“, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 454 Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske, a prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj Zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Ivana Maletić, državna tajnica u Ministarstvu financija. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Republika Hrvatska je članica Međunarodne banke za obnovu i razvoj od 1993. godine i od tada su joj otvoreni ovi važni fondovi ove vrlo ključne međunarodne financijske institucije. Iz fondova Međunarodne banke za obnovu i razvoj financiraju se različita područja izuzetno bitna za razvoj jedne zemlje od infrastrukture, poljoprivrede, zdravstva do bankarskog, mirovinskog i pravosudnog sustava. Pred nama je sada Zakon o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za kreditni program financiranja izvoza. Dakle još jedan od bitnih programa koji se uklapaju u ukupan način djelovanja i rada Međunarodne banke za obnovu i razvoj, zajmodavac je dakle Međunarodna banka, zajmoprimac je Hrvatska banka za obnovu i razvoj. Ono što je ustvari bitno da je iznos zajma 100 milijuna eura, da je rok otplate 28,5 godina, a kamatna stopa i to je ono što je važno u ovakvim programima radi se o izuzetno povoljnom načinu financiranja, načinu financiranja koji je inače dio pregovora i dogovora i na razini Europske komisije kada su u pitanju svjetske i međunarodne financijske institucije. Dakle, kamatna stopa je 6-mjesečni libor za eur, uvećan za fiksnu kamatnu maržu, što prevedeno znači kada bi zajam danas bio potpisan radi se o kamati 1,49%, uvećanoj za 1,20% odnosno 2,69%. Program je namijenjen financiranju izvoza i ustvari će Hrvatska banka za obnovu i razvoj putem posudbe sredstava malim i srednjim poduzetnicima a prvenstveno izvoznicima, u ovom programu poticati daljnji razvoj gospodarstva, posebno u izvoznom dijelu. Evo, hvala vam na pažnji.
Hvala. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba SDP-a gospodin zastupnik Davor Bernardić, izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege. Pred nama je Ugovor o potvrđivanju jamstva između Republike Hrvatske i Europske banke za obnovu i razvoj za otvaranje kreditne linije kako piše pri HABOR-u za kreditiranje izvoza. Kako stoji domaći izvoz najbolje govore podaci iz ove godine. U prvih 7. mjeseci 2008. znači prošle godine stopa izvoza se smanjila u odnosu na ovu godinu za 25,6%, znači izvoz nam je pao za četvrtinu. Robni izvoz u prvih 7 mjeseci iznosio je 4 milijarde eura i predstavlja jednu od bitnih stavki za Hrvatsko gospodarstvo u cjelini no uz pad od četvrtinu teško je očekivati onu razinu i državnih financija koje su bile na razini prošle godine. Razlozi takvom padu leže u par fakata, no međutim, ono što su izvoznici istakli kao najveće probleme u znači koje bi trebala država riješiti sukladno stavu izvoznika je prvo svega inzistiranje na provođenju financijske discipline u svim segmentima poslovanja, jedan anketni upitnik je poslan među izvoznike i to je prva stvar koja u ovom trenutku fali Hrvatskoj. Ja ću vas podsjetiti da je nepodmirenih obaveza između pravnih osoba u Hrvatskoj preko 18 milijardi kuna, isto tako da je nepodmirenih obaveza među obrtnicima preko 4,5 milijarde kuna. DA su nepodmirene obveze prema državi veće od 9 milijardi kuna. U kumulativu to znači da je 33 milijarde kuna u ovoj državi zamrznuto, iliti preko 10% bruto društvenog proizvoda. Kada je 10% bruto društvenog proizvoda blokirano ova zemlja se ne može razvijati. Prevedeno u javne financije i u državni proračun 33 milijarde ukupno blokiranih sredstava iznosi čak četvrtinu ukupno raspoloživih novaca od države, čak četvrtinu državnog proračuna, uz takvu blokadu uz tako zamrznuta sredstava nemoguće je ostvariti pozitivan gospodarski saldo i pozitivan gospodarski rast. Glavni problemi zbog čega je i Hrvatskoj pao kreditni rejting a čuli smo ovih dana i iz pojedinaca iz Vlade spominju da je ova mjera antirecesijska mjera. Kada izvoz padne za četvrtinu ova mjera ne može biti ništa drugo nego vatrogasna mjera. Naš ugled, rejting je za prošlu godinu opet pao i Hrvatska se danas zadužuje sve skuplje i Hrvatska se danas zadužuje sa Credit default swap-om od oko 500 poena. Hrvatski poduzetnici ne mogu dobiti jeftine kamate, a razlog tome su što svjetsko financijsko tržište kapitala ne vjeruje da je Hrvatska dovesti u red državne financije. I tu imate podatak da je u 2008. godini, upravo kad su izvoznici u pitanju, upravo kad je hrvatsko gospodarstvo u pitanju, kreditiranje banaka usmjereno na državu u odnosu na 2009. poraslo znači sa 8 na preko 50%. Što je podatak da praktički sav kapital sa tržišta kapitala usiše država, a poduzetnici se moraju skupo zadužiti kako bi u najmanju ruku servisirali svoje tekuće obveze, a u ovom teškom trenutku, pogotovo kad su rokovi plaćanja između 6 mjeseci i godinu dana, kad je broj insolventnih poduzeća porastao u zadnjih godinu dana za preko 50% to nije normalna situacija. Oni su prisiljeni dizati kratkoročne kredite za likvidnost da bi mogli isplatiti plaće. Razlog tome je da je 50 tisuća ljudi u prošloj godini ostalo bez posla, a u sljedećoj godini će još 50 tisuća ljudi ostati bez posla i to netko ljudima treba reći. To je jednostavno tako. Broj insolventnih poduzeća, znači ne onih nelikvidnih, imate prema Hrvatskim gospodarskim kretanjima u odnosu na prošlu godinu, se povećao između, znači ovisno o obrtnicima ili o pravnim osobama, između 40 i 60%. Pa to je alarm, to je jednostavno takav rezultat koji je porazan, a zbog nereda u državnim financijama naš kreditni rejting je na razini da se sve državne tvrtke, sama država plasiranjem svojih obveznica, mora zadužiti po daleko većoj kamatnoj stopi. Naš kreditni "Credit default swap" znači indeks pada određenog vraćanja kredita kao jamstvo iznosi 531 bod. To je, znači u razvijenim europskim državama poput Češke, taj indeks je negdje na 120 bodova. Naš je negdje 5 puta veći. To je velik problem hrvatskih javnih financija. Ovaj kredit koji se odobrava, od 100 milijuna eura, nadamo se da će, ajmo reći, neke stvari premostiti u sljedećoj godini, no činjenica je da on sigurno ne može riješiti ni približno probleme hrvatskih izvoznika koji su u prošloj godini pali za 25%, a država je u istoj godini istisla preko 50% domaće novčane mase za zaduživanje tih izvoznika. I još ću nešto reći na kraju, uspoređujući naš javni dug koji je održiv, koji je unutar mastrichiskih kriterija i oko toga nema spora, najranjivija komponenta Hrvatske je vanjski dug mjeren koliko ga izvozom možemo vratiti i u tom dijelu smo od svih zemalja u regiji i od cijele centralne jugoistočne Europe najlošiji. I to je ono što zabrinjava. Mi bez povećanja domaće proizvodnje, bez stvaranja nove vrijednosti nećemo moći još dugo. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba HNS-a gospodin zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospođo državna tajnice, kolegice i kolege ja moram odmah na početku reći da mi u klubu Hrvatske narodne stranke podržavamo ovaj prijedlog zakona. Zakona kojim se potvrđuje ugovor o jamstvu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj. Podržavamo iz razloga jer je namijenjen prije svega najranjivijem dijelu našeg gospodarstva, a čuli smo i od mog prethodnika da bez stvaranja nove vrijednosti, to je svima i to je općepoznata stvar, da bez stvaranja nove vrijednosti nema šanse ni izlaska iz krize, nema šanse o razmišljanju bilo kakve konkretne budućnosti i sigurno je da ova podrška od 100 milijuna eura kroz kreditni program financiranja izvoza, a putem Hrvatske banke za obnovu i razvoj je jedna, ali ponavljam i naglašavam, jedna od slamki spasa prije svega za izvozno gospodarstvo. Da, izvozno gospodarstvo je potpuno zanemareno područje to je općepoznato, svi to znamo, ponavljamo praktički iz dana u dan ne dešava se ništa. Da se njegov utjecaj, jedan snažan utjecaj kojega ima na bruto društveni proizvod, na ukupnu konkurentnost ove države, potpuno zanemaren. Poznato je da nam izvoz može osigurati toliko željeni rast i napredak, jasno je. I jedna stvar vrlo bitna koju želim posebno naglasiti i posebno sad u ovo vrijeme. Vrijeme kad su dali kontroliranim ili nekontroliranim, ali u svakom slučaju desilo se dizanje poklopca i tim dizanjem poklopca izviru iz dana u dan mnoge afere, da su izvoznici ti koji pored ostalog kad izlaze na inozemno tržište oni trebaju znati raditi, ali oni trebaju znati etično poslovati. I svi oni koji znaju etično poslovati vani sasvim sigurno znaju poslovati etično i doma i upravo ti koji znaju raditi i koji znaju etično poslovati su najviše oštećeni, snose najveći teret, a činjenica i poznato je da dnevno ne 150 koliko je bila projekcija, 150 ljudi da ostaje bez posla, sad je već to popelo se na 160 sa daljnjom tendencijom rasta, govori o potrebi da se prema ovom problemu priđe sustavno. Govori o potrebi da se prema ovom problemu priđe odgovorno, rješavanjem svih onih negativnosti koje ometaju jedan normalan rast i razvoj, koje ometaju jedno normalno poslovanje. Hrvatska udruga poslodavaca i izvoznici nedavno su upozorili na visoku cijenu kapitala. Zašto i zbog čega opće je poznato, znamo. Ali isto tako moram reći da u ovom trenutku naši izvoznici plaćaju duplo veću cijenu kapitala nego plaća njihova konkurencija, a bore se na istim tržištima i pod istim uvjetima, govorim o izvoznom tržištu. Činjenica da je jedan veliki uzrok, jedan snažan uzrok ukupnog stanja je nelikvidnost unutar države. Kolega Bernardić je spomenuo koliki su to iznosi u apsolutnim vrijednostima, ali je isto tako činjenica da smo mi u klubu HNS-a uputili u proceduru jedan zakon koji se zove Zakon o izmjenama i dopuna Zakona o javnoj nabavi. Zakon koji nalaže javnom sektoru, budući da je javni sektor najveći uzročnik neplaćanja, prije svega država kroz svoja javna poduzeća županije neke općine i gradovi uputili smo jedan zakon koji nalaže javnom partneru da prilikom kada zaključuje ugovor da izvršitelju bilo usluga, bilo radova osigura instrument naplate, daje mu mogućnost da on svoj obavljeni posao, svoju obavljenu uslugu i naplati. Uputili smo taj prijedlog u ovaj Sabor još prije 4 mjeseca. Svakom izmjenom dnevnog reda taj zakonski prijedlog ide na začelje i ostaje na začelju. A što je najgore Vlada se odredila negativno prema ovom prijedlogu. To drugim riječima govori da Vlada nije spremna i ne želi uvesti reda u plaćanje. Jednostavno ne želi, jer da želi onda bi prihvatila taj prijedlog. A prijedlog je vrlo jednostavan. Kada zaključiš ugovor, ispuni minimum obveze koji nisi u stanju, a praksa govori da nismo u stanju, izvrši minimum obveze, a to je osiguraj svom partneru mogućnost da naplati ono što je uložio, ono što njega dovodi u situaciju da su njegovi zaposleni među onih 160 dnevno koji ostaje bez posla. O rasterećenju realnog gospodarstva govori se stalno. Jedan od vrlo uspješnih antirecesijskih mjera koja definitivno rasterećuje cijenu rada je harač. Ukupni iznos kojeg ćemo skupiti haračem je u visini gubitka HEP-a kada je kupio struju po jednoj cijeni, prodao u drugu državu po drugoj cijeni i ostvario gubitak preko milijardu kuna. Izvanproračunski nameti. O tome pričamo već dužni niz vremena. Gospodarstvo upozorava na izvanproračunske namete. Gospodarstvo upozorava da je to iznos negdje oko 12 milijardi kuna godišnje. Nešto što gospodarstvo mora platiti nije u proračunu, ali mnogima osigurava vrlo lagodnu budućnost, a kakvo je korištenje tih sredstava, mislim da ne trebam posebno naglašavati. A činjenica je da npr. u Hrvatskoj gospodarskoj komori 600 zaposlenih raspolaže sa 300 milijuna godišnjih zagarantiranih prihoda koje plaća hrvatsko gospodarstvo. Kreditni potencijal. Kolega Bernardić je rekao, država se zaduži na domaćem tržištu, smanjuje mogućnost gospodarstvu. Međutim treba reći da država s tim sredstvima, financira projekte koji možda i nisu najpotrebniji u ovom trenutku svima nama. A uzet ću primjer sportske dvorane za Svjetsko rukometno prvenstvo. S jedne strane mogućnost našem gospodarstvu da se zaduži na ograničenom financijskom tržištu, a s druge strane održavanje tih objekata opet kome namećemo, tko mora to održavati. Opet gospodarstvo, onaj koji stvara novu vrijednost. Drvna industrija. O toj drvnoj industriji govori se često i činjenica je da drvna industrija zapošljava ukupno 24 tisuće zaposlenih. Činjenica je da kao posljedica i svjetske financijske krize i naših strukturnih problema u godinu dana u toj industriji je 7 tisuća ljudi ostalo bez posla. Industriji koja zasniva svoj razvoj na našem prirodnom bogatstvu. Industriji koja 7 puta uvećava vrijednost osnovne sirovine, koja opet ponavljam, naše prirodno bogatstvo. Što smo omogućili toj industriji, industriji koja ima 100 milijuna dolara neto devizni prihod? Veći izvoz nego uvoz. Što smo im omogućili? Omogućili smo to da 7 tisuća ljudi ostane bez posla. I još jedan od niza bisera, kada govorimo o izvozu. Naime, Vlada Republike Hrvatske još prije 3 godine, 2007. godine, još malo pa 3 godine, donijela jedan dokument koji se zove Hrvatska izvozna ofenziva. Vrlo pompozno, u Sanaderovom stilu najavljeno, projekt koji je trebao udvostručiti izvozni prihod, a taj izvozni prihod je u to vrijeme bio negdje 54,4 milijarde, trebalo udvostručiti. Čuli smo malo prije, da ne ponavljam te cifre, od kolega Bernardića koliko je danas, a činjenica u odnosu na prošlu godinu za 7 mjeseci izvoz je pao za jednu četvrtinu. Ta izvozna ofenziva trebala je povećati broj izvoznika sa 11 tisuća na 13 tisuća, skoro na 14 tisuća. Ona je trebala promijeniti strukturu izvoza, trebala je povećati konkurentnost domaćin repromaterijala i čitav niz mjera. Donešena je 2007. ... do 2010. Koji su nam efekti te hrvatske izvozne inicijative? Da li su oni mjerljivi? Osim onim onih podataka koji su sasvim sigurno porazni za sve nas, a ponavljam onih 160 zaposlenih koji dnevno gube posao to osjećaju nažalost u jednoj vrlo lošoj priči. I milim da bi bilo korektno da čujemo od Vlade Republike Hrvatske koje efekte imamo s ovom izvoznom inicijativom? Gdje smo pogriješili? Što smo pogriješili? Da li smo uopće spremni na jedan takav razgovor? Da li smo uopće spremni na razgovor o industrijskoj politici koja ova država nema? Činjenica je da je prisutna jedna reindustrijalizacija, činjenica je da je se sve više približavamo fakturi. I to je naša realnost kada govorimo o izvozu. I ova točka dnevnog reda i svaka točka dnevnog reda koja ima bilo kakve veze u najmanjoj trunci sa gospodarstvom treba spomenuti, treba pitati jer o tome ovisi naša budućnost. I na kraju mi u klubu Hrvatske narodne stranke podržat ćemo i podržavamo i ovaj prijedlog i sve ostale prijedloge koji daju mogućnost gospodarstvu, a prije svega izvoznom gospodarstvu, mogućnost uopće života, a da ne govorimo i razvoje. Činjenica da u ovoj sumornoj gospodarskoj stvarnosti, izvozna privreda je ta koja može upaliti svjetlo na kraju tunela, ali stvarno svjetlo a ne svjetlo vlaka koji ide prema nama. Činjenica je da svi naši ukupni problemi proizlaze iz naših strukturnih gospodarskih problema. Činjenica je da pred tvrtkama predstoji jedno dramatično restruktuiranje. Jednostavno želim vjerovati, vjerujem da je to i naš zajednički stav da će se izvozom gospodarstva i kompletnoj našoj industriji a Hrvatska narodna stranka predlaže interventni fond u slijedećem proračunu od 2 milijarde kuna s kojim će se direktno pomoći srednjem gospodarstvu, tvrtkama 100, 200 zaposlenih koji imaju realnu šansu, koji mogu u svojim sredinama biti generatori razvoja. Nadam se da će Vlada prihvatiti taj prijedlog, Udruga poslodavaca također to predlaže. Svi koji imalo znaju i koji su direktno vezani na te poslove o tome govore već godinu dana ali nažalost moramo biti i unaprijed svjesni da smo na to upozoravali i prije godinu dana, da u tih godinu dana osim tri rebalansa proračuna s kojima se povećala državna potrošnja. Nemamo nijednu kvalitetniju antirecesijsku mjeru i činjenica je da ova Vlada je sposobna kako je to netko rekao vrlo zgodno, sposobna uočiti da pada kiša dok na ulicama ne zaplove čamci umjesto automobila. Da li od te Vlade možemo očekivati konkretno teško je vjerovati. Postoji za to lijek, očekujemo ga i spremni smo na njega ali u svakom slučaju do tog vremena mi u klubu Hrvatske narodne stranke podržavamo ovaj prijedlog zakona i da se na ovaj način barem u jednom malom segmentu pomogne i omogući izvoznicima da obavljaju svoj posao, da se razvijaju i za svoje dobro i na naše zajedničko opće dobro. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, poštovana državna tajnice, cijenjeni kolegice i kolege. Slušajući svoje prethodnike iz HNS-a i SDP-a morao sam ići provjeriti koja je točka dnevnog reda jer nisam bio baš siguran da je ovaj prijedlog zakona ali ipak na kraju u zaključcima sam shvatio da je jer su mnoge izrečene konstatacije koje se tiču općenito ekonomskog stanja ali evo ja ću sa zadovoljstvom progovoriti samo o dijelu Prijedloga ovog zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za kredit i program financiranja izvoza jer doista u ovako teškoj ekonomskoj krizi, općoj svjetskoj recesiji ovakav prijedlog zakona ne može ništa doživjeti osim hvalospjeva, s radošću ga dočekati i stvarno je dobro došao u Hrvatsku i u gospodarstvo Hrvatske. Međunarodna banka za obnovu i razvoj ovim potvrđuje da je Republika Hrvatska dugogodišnji stabilan i siguran partner odnosno čak da Republika Hrvatska ima jedan poseban status kod Međunarodne banke za obnovu i razvoj jer kontinuirano 1993. od kad je članica Republika Hrvatska Međunarodne banke stižu kontinuirano izvanredno povoljni kreditni plasmani, različite donacije, tehničke pomoći, savjetodavne usluge i sve ostalo na bilo koji način se pomaže, na različite načine se pomaže gospodarstvu Republike Hrvatske a posebice malom i srednjem poduzetništvu. U ovim ekonomskim otežanim uvjetima, u uvjetima opće svjetske krize rijetko kojem gospodarskom čimbeniku nije teško ali rijetko kojem je tako teško kao što je to izvoznicima. Najviše kriza se odrazila na izvozu pa i u Hrvatsku. Istina da je u Hrvatskoj prvih osam mjeseci izvoz ostvaren sa 78,2% u odnosu na isto razdoblje prošle godine. Znači, pao je kumulativno u tom razdoblju prvih osam mjeseci 21,8%. Istina, za to ima podosta razloga ali najveći razlog je i svjetska financijska kriza koja je pogodila cijelo gospodarstvo svijeta. Ali izvoz u ukupnom gospodarstvu čini jedan od najvažnijih dijelova gospodarstva. Izvozna politika je sastavnica ukupne ekonomske politike koja zauzima jedno od najvažnijih mjesta. Izvoz je u ovakvim uvjetima, u otežanim uvjetima gospodarenja i najisplativiji i kad govorimo a većinu smo slušali sada i o nelikvidnosti i nemogućnosti naplate onda možemo konstatirati da je izvoz i najsigurnija naplata svojih potraživanja. Istina je da su u Hrvatskoj izvoznici u posebno nezahvalnom položaju posebice zbog nerazumijevanja poslovnih banaka u Hrvatskoj za njihove potrebe. Izvozni programi se vrlo rijetko financiraju povoljnim kreditnim plasmanima. Čak postoje banke koje ne financiraju uopće. Znam slučaj jednoga izvoznika koji proizvodi za prvu ugradnju svjetskog poznatog proizvođača i izvozi u vrijednosti 20 milijuna eura godišnje i naplati svih 20 milijuna eura godišnje. Dobio je povećanu količinu u narudžbenicama za iduće godine ali njegova poslovna banka kaže da ne kreditira takvu vrstu proizvodnje. To je samo kao jedan primjer a zato će ovaj kreditni aranžman i ovaj Prijedlog zakona o potvrđivanju jamstva između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za kreditni program financiranja izvoza ponajviše pomoći upravo takvima. A da ne spominje izvanredne uvjete kreditiranja ovog programa. To je nešto što u današnje vrijeme može samo Međunarodna banka za obnovu i razvoj i što jednostavno u današnje vrijeme odudara od uobičajenih kreditnih aranžmana. Dvadeset osam i pol godina rok otplate sa sedam godina počekom, sa kamatnom stopom šestomjesečni … [[Govornik se ne razumije.]] plus kreditna marža to je nešto što stvarno može u ovim otežanim vremenima pripomoći hrvatskom gospodarstvu, pripomoći hrvatskim izvoznicima i jesu ta sredstva planirana i za razvoj i kapital malog i srednjeg poduzetništva i za obrtna sredstva i za novu proizvodnju. Ja vjerujem i nadamo se svi da će ona bit usmjereni u pravom cilju i da će polučiti očekivane efekte, naglašavajući posebice u nezapamćeno teškim uvjetima gospodarenja napose izvoznika. Stoga nema dvojbe, klub HDZ-a podržava donošenje ovog prijedloga zakona i glasovat će za potvrđivanje Zakona o jamstvu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvitak za ugovor u vrijednosti 100 milijuna eura između Međunarodne banke za obnovu i razvoj i Hrvatske banke za obnovu i razvoj. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Gospođo državna tajnice, uvažena gospodo zastupnici. Na strani 3. ovoga Prijedloga zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj doslovce se kaže da otkako je Hrvatska postala članicom Svjetske banke, citiram: "25. veljače '93. banka Hrvatskoj aktivno pruža financijsku i tehničku pomoć, savjete, analitičke usluge." IBRD je Republici Hrvatskoj odobrio, znači do sada, 44 zajma od kojih je 30 izravnih i 14 zajmova uz državno jamstvo u vrijednosti od 1 milijarde 840 milijuna eura plus 51 darovnicu u vrijednosti od 72 milijuna eura. Vlada Republike Hrvatske odredila je Strategiju na svojoj sjednici 31. srpnja 2008., potom je to prihvatio Odbor izvršnih direktora Svjetske banke u Washingtonu na svojoj sjednici održanoj 30. rujna 2008., a ova strategija predviđa četverogodišnji program zajmova Republici Hrvatskoj u iznosu od 1 do 1,4 milijarde USD kao osnovni scenarij. Cilj koji se želi postići ovim zakonom, znači zakonom je potvrđen ugovor o jamstvu za zajam ugovoren ugovorom o zajmu između Hrvatske banke za obnovu i razvoj IBRD, kreditni program financiranja izvoza i kao što su mnogi rekli ukupan iznos zajma za realizaciju projekta je 100 milijuna eura. Prema uvjetima ponuđenim od IBRD-a Hrvatskoj banci za obnovu i razvoj zajam će biti odobren na 28,5 godina uključujući poček od 7 godina. Posljednji datum raspoloživosti zajma je 31. kolovoz 2013. godine. Ako je nešto u ovom trenutku potrebno Hrvatskoj onda je zasigurno potrebno praćenje ove izvozne ekonomije. Hrvatski izvoz u pravom smislu te riječi doživljava ili doživio je jedan brodolom. Za 2009. on sigurno neće premašiti iznos 11 milijardi USD, a uvoz negdje će nam dostići 22 milijarde USD. Izvoz po županijama opada od 25%, to je hrvatski prosjek, do čak u nekima 45% što je naprosto dramatično u ovakvim razmjerima krize. Razumljivo je da svaka pomoć pa tako i ova izvoznicima dobro je došla. Izvoznici su u pravilu taj sektor prerađivačke industrije, znači ovim zajmom direktno se pomaže hrvatskoj industriji. U zemlji u kojoj posao dnevno gubi oko 160 radnika pomoć našoj industriji je nužna. Nažalost, Hrvatska nije ni 2009. dostigla industrijsku proizvodnju od 1990. Najprije smo imali rat pa je onda slijedila pretvorba, pa politika precijenjene kune. Ja mislim eto upravo tim redom da su to tri razloga koji su uništili izvozno orijentirane tvrtke. Jasno da ne mislim da bi 2009. trebalo mijenjati tečaj kune, ali čvrsta kuna od 2000. do 2007. de facto je razorila izvoznu ekonomiju. I mislim da je to bila jedna katastrofalna pogreška i HNB i hrvatskih vlasti jer smo u tom periodu osobnu potrošnju baziranu na uvozu sigurno utrostručili, a isto tako u tom periodu od 2000. do danas vanjski dug Republike Hrvatske se učetverostručio, a s krajem iduće godine on će se i upeterostručiti. I sad jasno takva politika doprinijela je tome da se u ovoj zemlji ništa ne isplati raditi, niti bavit poljoprivredom, niti izvoziti, niti razmišljati o industriji, jednom rječju svu ekonomiju podredili smo uvozu, državnoj potrošnji i nadasve švercu. I sad plaćamo cijenu takve politike. Mi smo ostali bez industrije, ostali smo bez izvoznika, ostajemo što je jednako tako bolno i bez deviza. Jasno da je problem kako vratiti ovih 42,5 milijardi eura vanjskog duga do konca godine, ali je još veći problem u ovom trenutku pronalaženje deviza za servisiranje tog vanjskog duga. Od izvoza mi ostvarujemo, ajde recimo u najoptimističkijim varijantama, u 2009. 11 milijardi dolara, od novog zaduženja na godišnjoj razini 5, 6 milijardi eura, znači to je 7, 8 milijardi dolara, od deviznih doznaka oko 1 milijarde eura, od prodaje kapitalne imovine ali u ovoj godini neće biti ništa, 1 milijarde dolara i od turizma nekih 7 milijardi eura, sveukupno to može biti negdje oko 30 milijardi dolara, a za uvoz isfinancirati treba nam 22 milijarde dolara, a iduće godine na naplatu dospijeva oko 10 milijardi eura vanjskog duga i razumljivo je da nama fale znatna sredstva kako to amortizirati. Znači, mi moramo taj izvoz povećati. Pri tom samo u jednoj županiji industrija je prva gospodarska grana dole u Istri i mislim da bismo se nad time trebali isto zamisliti, kao što bi se u ovom trenutku trebali zamisliti nad sudbinom brodogradnje jer ona u ovom trenutku u izvozu sudjeluje sa 15%. Točno, ta brodogradnja danas u Hrvatskoj ima ogromnih problema. Prvi je namjera da se privatizira industriju za koju nitko ozbiljan u svijetu ne pokazuje interes, jer i sami imaju ogromnih problema i vara se onaj koji mislim da će nam svijet riješiti problem naše brodogradnje jer ne mogu niti svoj. Drugi problem te brodogradnje je 17 milijuna kuna obveza od čega je dospjelih oko 10 milijardi. Treći je da bez 2 milijarde kuna jamstava oni neće opstati. I četvrti, vjerojatno najveći, da do 2012. teško se u našim brodogradilištima može naručiti i jedan brod. I mislim da je to jedan problem o kojemu bi konačno trebali otvoreno početi progovarati. Jasno je da će hrvatski sindikati i moraju pokušati se izboriti za prava brodograditelja. No, ni u ostalim dijelovima Europe ništa situacija nije bolja od jedne Francuske, ništa bolje nije u Njemačkoj gdje taj "Thyssen krupp" prodaje brodograđevnoj grupi Abu Dhabi svoje brodogradilište, "Fincantieri" u Italiji namjerava do kraja godine otpustiti 1200 svojih brodograditelja. Norveška brodogradilišta su pred bankrotom ne dođe li do novih narudžbi. Finska "Vartsila" je ovo ljeto izašla s podacima da postoji mogućnost otkazivanja narudžbi za njene proizvode u iznosu od 650 milijuna eura. Zanimljivo je da "Thyssen krupp" razmišlja o zatvaranju svojih brodogradilišta u Grčkoj itd. itd. Jednom riječju Europa napušta komercijalnu brodogradnju, ali ne i onu za vojne potrebe. Tu mi moramo negdje uplivati i pokušati spasiti što se spasiti dade, a vrijednost tih brodova nikada manja na svjetskom tržištu, prije svega radi toga jer Južna Koreja financira svoja brodogradilišta sa 20 milijardi dolara, a Kineska svoja sa oko 30 milijardi dolara. E to je ono što je isto tako bitno spomenuti, znači kada je riječ o ne brodogradnji, nego o izvozu jer brodogradnja u hrvatskom izvozu sudjeluje u ovom trenutku sa nekih 15%. Znači, ovo što mi imamo danas recimo u "3. maju" i ako mislimo projekt gradnje brodova u hrvatskim brodogradilištima ali od hrvatske flote, ja se bojim da 2012. taj problem koji ima danas "3. maj" pogodit će i sva ostala hrvatska brodogradilišta. Daj Bože da nisam u pravu, možda čak i "Uljanik". Sve u svemu ovaj zakon koji je danas pred nama je nešto bolje što se nama može dogoditi ili što se dogodilo hrvatskom ili što će se dogoditi hrvatskom gospodarstvu. Ja mislim da će taj novac, tih 100 milijuna eura u konačnici možda i milijardu i 400 milijuna eura, ne znam zašto su namijenjena točno ta sredstva, ali u konačnici Svjetska banka osigurava za Hrvatsku milijardu 400 milijuna eura. Znači, želim vjerovati da će taj novac dobiti stvarni izvoznici. Nije tu sad više pitanje da li mali, da li srednji. Moraju dobiti svi, pa i veliki što prije. Zašto? Zato jer će 2010. biti ja se bojim najteža godina za realni sektor od '95. godine. 2010. za realni sektor u Hrvatskoj biti će u Hrvatskoj ono što je za monetarni sektor u Hrvatskoj bila 2009. godina. Ako 2010. preživi taj realni sektor, onda će živjeti pod navodnicima vječno, a ako klekne onda ja se bojim da više nema uskrsnuće tih poduzeća. I zato je bitno očuvati brodogradnju, zato je bitno kamatnom politikom stimulirati izvoz, zato je nužno izvoznicima u 2010. prolongirati otplatu glavnica kao što to rade Talijani, a hrvatske banke su de facto talijanske banke, pa ne vidim zašto bi ovdje trebali postojati drugačiji kriteriji no što se inače primjenjuju u Torinu ili Milanu. Za kraj, neka Hrvatska narodna banka objavi "off shore" firme sa kojima rade hrvatski uvoznici, pa i izvoznici. Prije svega ovdje mislim na brodograditelje. Ja tvrdim da se preko njih pere na godišnjoj razini stotine milijuna dolara, znači godišnje. Siguran sam da preko svake druge takve tvrtke dio novaca ostaje na privatnim računima i to nitko na žalost u ovoj zemlji ne otvara niti se itko tim problemom do sada bavio. Jednostavno trebamo se uozbiljiti. Pogledajmo ovaj začin "spice Podravku" kako se tamo prao novac ne samo preko tih off shore tvrtki, nego i preko ove famozne "FIMA"-e koja je došla i do rovinjske "Mirne" a u čemu su imali prste i neki koji se glede "Podravke" već spominju. Za kraj bilo bi dobro da vidimo po županijama tko koliko izvozi, bilo bi dobro da se vidi kamo se što izvozi i što se izvozi, bilo bi dobro da se vidi što će nadomjestiti izvoz hrvatske brodogradnje ako ne daj Bože ona poklekne. Bilo bi isto tako zanimljivo vidjeti zašto banke redom u stranom vlasništvu ne financiraju izvoznike, a najsigurniju naplatu kao što je govorio Marić osiguravaju upravo izvoznici. Tu nema pod navodnicima tog čekanja na naplatu godinu ili dvije dana. Bilo bi zanimljivo vidjeti kada je riječ o izvozu što radi Hrvatska gospodarska komora sa 600 zaposlenika i 300 milijuna kuna godišnjeg prihoda što je veći prihod no što je proračun Istarske ili Primorsko-goranske županije, što radi Vlada, županije, gradovi, a u 2009. ostaje 80 hiljada ljudi bez posla. I konačno, bilo bi dobro vidjeti zašto smo u međuvremenu u zadnjih pet, šest godina ili sedam svejedno otjerali svaku potentnu investiciju koja se mogla dogoditi Republici Hrvatskoj od LNG terminala pa do "Družbe Adrie", a čime se moglo priskrbiti 4, 5 milijardi eura i otvoriti 50000 radnih mjesta, a ove godine će Hrvatska izgubiti 80000. Znači, situacija je mučna kada je riječ o hrvatskom tom gospodarstvu. Vidimo da nema formule izlaza iz ove krize i vidjet ćemo da li će se nešto promijeniti u 2010. na bolje. Bojim se da neće i utoliko ovakve ugovore o jamstvu hrvatskom gospodarstvu treba razumljivo objeručke podržati.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Pred nama se nalazi jedan izuzetno pozitivan i dobar prijedlog i za nas kao zastupnike u Hrvatskom saboru, a posebice za naše gospodarstvenike kojima će ova sredstva biti usmjerena kroz kreditni program financiranja izvoza. Prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj kroz kreditni program financiranja izvoza vjerujem da će podržati svi zastupnici i zastupnice u Hrvatskom saboru. Ali evo nekoliko općenitih ovako informacija u mojoj raspravi. Dobro je reći i znati da Međunarodna banka za obnovu i razvoj ima za cilj smanjivanje siromaštva u nedovoljno razvijenim zemljama i poticanje održivog gospodarskog razvoja. Isto tako znamo da je Republika Hrvatska punopravna članica Međunarodne banke za obnovu i razvoj od 1993., otkad koristi različite oblike pomoći i kredita kroz ovu naklonjenu nam međunarodnu financijsku instituciju. Za Republiku Hrvatsku ovo je najvažnija u biti međunarodna financijska institucija koja kontinuirano i svestrano podupire ekonomsko socijalni razvitak i reforme na putu prema tržišnoj ekonomiji. Od ratnih vremena, vremena Domovinskog rata, kada su našoj zemlji bili zatvoreni drugi izvori financiranja, pa do danas ovo je izuzetno značajan izvor pomoći i financiranja. Financijska potpora i ukupna uloga Međunarodne banke za obnovu i razvoj prilagođava se potrebama Hrvatske od vremena obnove, izgradnje i obnove infrastrukture, strukturnih prilagodbi, pa evo do današnjih dana i razvitka Republike Hrvatske. Značajna sredstva financijska Međunarodna banka za obnovu i razvoj daje Republici Hrvatskoj u vidu investicijskih i strukturnih zajmova po najpovoljnijim financijskim uvjetima koje Međunarodna banka postiže na međunarodnom financijskom tržištu. Također naša zemlja koristi brojne darovnice, tehničku pomoć, savjetodavne usluge Međunarodne banke za obnovu i razvoj putem kojih se podupire uz ekonomski napredak i provedba strukturnih reformi na različitim područjima od infrastrukture, poljoprivrede, zdravstva, do bankarskog, mirovinskog i pravosudnog sustava. I ovaj današnji ugovor, odnosno prijedlog rezultira dobrom suradnjom Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, a cilj koji se ovim zakonom želi postići je da se potvrdi ugovor o jamstvu za zajam ugovoren ugovorom o zajmu između Hrvatske banke za obnovu, razvitak i razvitak i Međunarodne banke za obnovu i razvoj kroz kreditni program financiranja izvoza. O samim uvjetima zajma mislim da ne treba trošiti puno riječi, jer oni su izvanredni. Radi se o dugoročnom kreditu, o 28 i pol godina, uključujući poček od 7 godina, i moram priznati da nisam dugo vidio ovakve kreditne uvjete za Republiku Hrvatsku, za Hrvatsku banku za obnovu i razvitak. I vjerujem da će naši poduzetnici, izvoznici sa velikim interesom pohrliti u Hrvatsku banku za obnovu i razvitak i kandidirati za ova izuzetno povoljna kreditna sredstva za dalje poticanje izvoza. Vjerujem da će i Ministarstvo financija i Vlada Republike Hrvatske i dalje osiguravati i pokušati osigurati ovakva povoljna kreditna sredstva, ne samo za izvozne poslove, nego za sve proizvodne programe, od proizvodnje hrane, drvne industrije, tekstilne industrije, i drugih proizvodnih grana u Republici Hrvatskoj. Naravno i poljoprivrede, i turizma. Dobro je što se ovakva sredstva plasiraju preko … [[Govornik se ne razumije.]] hrvatskih banaka, odnosno … [[Govornik se ne razumije.]] hrvatske banke HBOR-a, a nadam se da će još ubuduće i više sredstava kreditnih ići i preko HBOR-a i preko Hrvatske poštanske banke kako bi i te posljednje financijske utvrde Republike Hrvatske stavili u još povoljniji i bolji položaj. Naravno da u potpunosti prihvaćam ovaj Prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, za kreditni program financiranja izvoza. Zahvaljujem.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Naime vjerujem da danas se u Hrvatskoj svi slažemo da izvoz je jedan od ključnih čimbenika oporavka i rasta hrvatskoga gospodarstva i da ćemo stoga i svi podržati ovaj Prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, za kreditni program financiranja izvoza. Naime iz tog razloga, a i iz razloga jer se radi o iznimno kvalitetnim uvjetima pod kojima je uzet ovaj kredit i koji će jasno po također povoljnim uvjetima biti distribuiran prema našim proizvođačima. No treba se podsjetiti, mi smo prije nekoliko mjeseci imali prezentirano izvješće Svjetske banke o konvergenciji Republike Hrvatske s Europskom unijom, gdje se govorilo o ostvarivanju i održavanju viših stopa gospodarskog rasta i pripremi Hrvatske za oporavak. Naime gdje je naglašeno da od negdje razdoblja 2002. godine do 2008. godine, da imao stopu rasta izvoza od 17%, no isto tako da je ta stopa kontinuirano niža od stopa rasta izvoza u zemljama središnje i istočne Europe. Također jedan važan podatak kada govorimo o izvozu je i činjenica, evo jučer smo imali zajednički seminar sa predstavnicima Europskog Parlamenta i predstavnika parlamenata zemalja CEFTA-a, dakle od Srbije, Crne Gore, Albanije, Kosova, Makedonije, Bosne i Hercegovine, na kojima je također bila rasprava o međusobnoj trgovinskoj razmjeni i gdje Hrvatska u ovom krugu zemalja, što također nije zanemarivo s obzirom na njihov značaj kao vanjskotrgovinskih partnera. Dakle Hrvatska je u tom okružju lider, dakle imamo najznačajnije i izvozne vrijednosti prema tim zemljama, no isto tako cijela ova situacija kriza itd. nalaže i treba biti dodatni poticaj za provedbu strukturnih reformi. Evo kad se uzme 2009. godina, kad su u pitanju zemlje CEFTA-e, tu govorimo o smanjenju vanjskotrgovinske razmjene na razini zemalja CEFTA-a od 33%. Dakle kompletna razmjena je smanjena za jednu trećinu, što je jasno izravna posljedica i rezultat ove krize i na neki način treba biti dodatni poticaj da se i kod nas provode strukturne reforme i da se prilagođava ovoj novonastaloj situaciji. Naime, kada smo krenuli sa Hrvatskom izvoznom defenzivom tada je pokrivenost uvoza izvozom bio negdje oko 50%. Na žalost situacija se tu nije bitno promijenila no ono što ohrabruje je struktura toga izvoza gdje ipak dominantnu ulogu imaju proizvodi prerađivačke industrije, što znači oni proizvodi koji imaju dodanu vrijednost. Kakva je situacija u ovoj godini?Dakle računajući podatke iz kolovoza imamo vrijednost izvoza robe također manji za 1/3 dakle za 32,8%, dok je uvoz smanjen za 33,1%. Isto tako pokrivenost uvoza izvozom znači povećana je na 48,9 sa 45,5%. No, to povećanje pokrivenosti uvoza izvozom ne govori ništa kvalitativno, ne govori koji su razlozi tome. Na žalost imamo podatak o tome da je 37,8% smanjen uvoz kapitalnih proizvoda, dakle onih proizvoda koji u konačnici završavaju u novoj proizvodnji i to je podatak koji nas treba zabrinjavati. Zato evo smatram važno je usvajanje ovog Zakona, važno je promovirati sve mjere za poticanje izvoza, ovih 11 milijuna eura značajna su sredstva i mislim da je važno da ona idu preko Hrvatske banke za obnovu i razvoj i da je to jamstvo da će završiti u pravim rukama, točnije da će biti pravi prioriteti, pravi izvoznici i pravi izvozni programi podržani iz ovih sredstava. Treba se podsjetiti da je Hrvatska banka za obnovu i razvitak 99. godine postala i Izvozna banka i daje briga o izvoznicima jedna sustavna aktivnost, isto tako da je veliku ulogu Hrvatska banka za obnovu i razvitak odigrala upravo u ovo vrijeme krize gdje je sa značajnim sredstvima poduprla reprogram dugovanja dakle kratkoročne obveze naših poduzetnika, naših poduzeća, što im je poboljšalo svakako tekuću likvidnost. Ako se promatra u razdoblju od zadnje dvije, tri godine onda je negdje 6 milijardi kuna plasirano sredstava preko HBOR-a prema našim izvoznicima, a samo ovu godinu radi se od 445 kredita koji su dodijeljeni izvoznicima u vrijednosti od 3,36 milijardi kuna. U odnosu na isto razdoblje iste godine riječ je o povećanju od 23%. Isto tako važan je podatak istaknuti da društva koja su koristila HBOR-ova sredstva u 2008. godini za 15% su povećala svoje prihode u izvozu u odnosu na 2007. godinu, prema tome, ta sredstva očito su racionalno, kvalitetno plasirana i daju svoje konkretne rezultate. Što se tiče djelatnosti koje su financirane najzastupljenije su proizvodnja hrane i pića, proizvodnja strojeva i uređaja, proizvodnja kemikalija i kemijskih spojeva itd., dakle upravo na prerađivačka industrija koja s obzirom na oštru konkurenciju na inozemnim tržištima ima visoku dodanu vrijednost, a to je i naš cilj. Naš je cilj, dakle i nekakav u budućnosti temelj konkurentnosti podupirati upravo proizvodnju visoko finaliziranih proizvoda u koje je ugrađeno znanje u koje je velika dodatna vrijednost koji će svakako postati u budućnosti konkurentna prednost kao što već do sada pokazuje podaci iz naše vanjsko trgovinske bilance prije svega iz izvoza. I evo na kraju podržavam ovaj Prijedlog zakona i vjerujem da će ovo biti snažan doprinos našim izvoznicima. Zahvaljujem.
Hvala. Gospođa zastupnica Vesna Buterin. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Međunarodna banka za obnovu i razvoj je najvažnija međunarodno financijska institucija za Republiku Hrvatsku. Ona kontinuirano podupire ekonomsko socijalni razvoj, reforme, a suradnju Republike Hrvatske sa ovom bankom ima veliko ne samo financijsko već i šire značenje za održavanje prije svega makroekonomske stabilnosti, zatim postizanje održivog gospodarskog rasta, i ostvarivanje uvjeta za približavanje Europskoj uniji. Međunarodna banka za obnovu i razvoj predstavlja najznačajniji izvor inozemne financijske potpore koja pridonosi ukupnom razvoju Republike Hrvatske. Hrvatska je punopravna članica ove banke od 93. godine od kada joj je odobreno ukupno 44 zajmova u visini od milijardu 84 milijuna eura i 51 darovnica u vrijednosti od 72 milijuna američkih dolara. Republika Hrvatska, Hrvatska banka za obnovu i razvitak i Svjetska banka u Hrvatskoj potpisali su 2. rujna ove godine ugovor o jamstvu i ugovor o zajmu u iznosu od 100 milijuna eura za kreditni program financiranja izvoza. Sredstva koja su namijenjena ovom kreditnom programu pomoći će prije svega nastojanjima Vlade Republike Hrvatske u proširenju i održavanju kredita za strateški značajne grane privatnog sektora. Zajam će isto tako s druge strane pomoći Vladi u jačanju konkurentnosti gospodarstva, povećanju izvoza ali očuvanju svih radnih mjesta u vremenima globalne ekonomske krize. Sredstva su namijenjena izvoznicima i ostalim poduzećima koja imaju devizne prihoda kao što su poduzeća iz sektora turizma kroz srednjoročno i dugoročno kreditiranje obrtnog kapitala. HBOR će ova pribavljena sredstva plasirati putem poslovnih banaka privatnim poduzećima, odnosno izvoznicima. Ovaj je zajam zapravo rezultat nastojanja da se Hrvatskim poduzetnicima omogući pristup što povoljnijim sredstvima financiranja ali i olakša poslovanje u uvjetima svjetske, financijske i ekonomske krize. Globalnu gospodarsku krizu gospodarstvenici, odnosno izvoznici su posebno osjetili pa je financijska pomoć tom gospodarskom segmentu vrlo važna. HBOR kroz svoje kreditne linije i programe osiguranja igra vrlo važnu ulogu u Hrvatskom gospodarstvu a u izvozu sudjeluje u svim segmentima od pripreme proizvodnje do ostvarenja naplate izvoznog posla. U otežanim uvjetima financiranja uz pomanjkanje kvalitetnih sredstava gospodarstvenici su se sve više obraćali HBOR-u, a pojačan interes za kreditnim sredstvima osjetio se već u drugoj polovici prošle godine. HBOR je tijekom ove godine uveo i 3 nova kreditna programa. To je kreditiranje proizvodnje, trajna obrtna sredstva i program kreditiranja za poboljšanje likvidnosti, a sve kako bi se izvoznicima i poduzetnicima u razdoblju gospodarske i financijske krize povećala dostupnost kreditnih sredstava uz povoljnije kamatne stope te tako izravno utjecala na njihovu konkurentnost i likvidnost. U 8 mjeseci, ovo je vrlo važno navesti, 2009. godine, dakle ove godine, odobreno je 445 kredita u iznosu od 3,4 milijarde kuna što je za oko 23% više nego u istom razdoblju prošle godine. Najaktivniji program je priprema izvoza po kojem je odobreno preko 3 milijarde kuna, a najzastupljenije djelatnosti po ovom programu su proizvodnja hrane i pića, prerada drva, proizvodnja strojeva itd. Što se tiče osiguranja izvoza koje HBOR provodi u ime i za račun Republike Hrvatske u prvih 8 mjeseci ove godine osigurano je oko milijardu i 400 milijuna kuna izvoznih poslova te izdano oko tisuću polica osiguranja. Na temelju navedenoga evidentno je zapravo koliko ovaj zajam znači izvoznicima u Republici Hrvatskoj i koliko će on pomoći da oni i dalje nastave nesmetano poslovati s inozemstvom, a što u konačnici pridonosi i povećanju udjela roba i usluga u ukupnoj razmjeni Republike Hrvatske sa inozemstvom. Sukladno prethodno navedenom u potpunosti podržavam ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Hvala. Upravo je u 10,38 prošlo vrijeme za prijavu 10 minuta. Još imamo jednu pojedinačnu raspravu. Gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Kada govorimo o ovoj temi, odnosno kada govorimo o sredstvima koja će se investirati u izvoz i koja će biti stavljena hrvatskom gospodarstvu da potaknu ono što je sigurno od krucijalne važnosti pogotovo u ovoj recesijskoj godini, normalno da nitko ne može biti protiv toga, ali jasno moramo reći nekoliko stvari koje mislimo da kada raspravljamo o ovim temama moramo istaknuti. Prva stvar je, zbog čega smatramo da situacija u Hrvatskoj, što se tiče izvoza i gospodarstva, nije dobra. Podaci koje nam Državni zavod za statistiku daje svaki mjesec govore o zbilja poraznoj situaciji pada izvoza u prvih 7 mjeseci se stopa rasta izvoza smanjila za 25%, robni izvoz je iznosio 4,4 milijarde, u isto vrijeme uvoz je iznosio 9 milijardi eura. Tako da vidimo da imamo jednu izrazito negativnu platnu bilancu, ali da se izvoz kontinuirano smanjuje. Ukupno su primljene nove narudžbe, znači i smanjenje narudžbi sa stranog tržišta otprilike za 31% u usporedbi sa kolovozom prošle godine, što govori da će negativni trend se i dalje nastaviti. Znači mi imamo problema u hrvatskom gospodarstvu i nemamo značajniju potporu od strane države, kako bi hrvatsko gospodarstvo uspjelo prebroditi ovu tešku godinu. Ne da nemamo potporu nego smatram da će ovih 100 milijuna eura koje smo osigurali preko HBOR-a, biti samo kap u moru onoga što hrvatske tvrtke, hrvatski poduzetnici trebaju u ovoj godini. Nažalost, Hrvatska država, hrvatska Vlada, umjesto da daje potporu ona je preusmjerila svo kreditiranje iz bankarskog sektora, odnosno većinu kreditiranja iz bankarskog sektora prema sebi. Da zadovolji svoje potrebe, da zadovolji javnu potrošnju koja se jednostavno ne može obuzdati svih ovih godina. I onda naravno da moramo biti sretni kada vidimo da će dodatnih 100 milijuna eura biti investirano u hrvatsku proizvodnju, hrvatski izvoz, ali naravno da ne možemo biti zadovoljni sa ovakvom politikom Vlade koja sav novac koji je na raspolaganju u Hrvatskoj u bankarskom sektoru troši ili većinu novca troši za svoje potrebe. I to je razlog zbog čega je djelomično i preskup kapital u Hrvatskoj i to je razlog zbog čega nemamo dovoljno novca da bi se usmjerio iz državnog proračuna u gospodarstvo i proizvodnju. Danas je u svijetu situacija nešto drugačija nego protekle godine, ima sredstava na raspolaganju. Ja vjerujem da će ministar Šuker se vratiti sa novim novcem, novim zaduženjima sa svoje turneje u Americi, mislim da to nije problem, ali pitanje rizika i pitanje po kojoj cijeni će taj novac biti posuđen. Mi sljedeće godine moramo vratiti otprilike 12 milijardi eura što dospjelog duga, što kamata, što osigurati novca za pokriće ponovno neuravnoteženog, nebalansiranog proračuna. I Hrvatska će sa ovih 40, 41 milijarde vanjskoga duga otići na 46, 47, 48, milijardi eura. E sada, usprkos tome što u svijetu postoji trend smanjenja kamatnih stopa u Hrvatskoj se to neće desiti zbog toga što je stopa rizika ulaganja u Hrvatsku velika i zbog toga će u Hrvatskoj kapital biti i dalje preskup za neki konkurentni izvoz, za neku konkurentnu proizvodnju. Naravno na kraju će sve platiti porezni obveznici jer nažalost iz standarda hrvatskih građana se sav taj dug, na kraju krajeva, mora vratiti. Bez ikakve generalne strategije, bez ikakve reforme koju država mora napraviti već jednom nakon ovih 5, 6 godina ne činjenja da bi se uopće hrvatsko gospodarstvo, da bi se Hrvatska država pripremila za jedan ozbiljniji gospodarski rast, nećemo napraviti ništa. Ovih 100 milijuna eura je samo kap u moru koje neće ugasiti požar koji je nastao u hrvatskom gospodarstvu izazvan nečinjenjem, izazvan nikakvim strateškim mjerama koje hrvatska Vlada je propustila i nije napravila u proteklih 5 godina. I zato naravno iako ćemo podržati svi ovaj zajam, iako ćemo dignuti ruku za njega, ne možemo biti zadovoljni sa situacijom jer smatramo da sljedeća godina će biti još teža što se tiče financiranja hrvatskih tvrtki. Mnoge će tvrtke doći u blokadu, neće moći financirati svoje obaveze, a neće imati adekvatnu pomoć od hrvatske Vlade i od Hrvatske države. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo repliku, zastupnik gospodin Davor Bernardić.
Uvaženi kolega Maras moram se samo nadovezati na jedan dio koji ste rekli jedan dio koji ste rekli, a vezan je da će sljedeće godine situacija biti sigurno gora. Pa kako i ne bi bila gora, kada je Udruga Hrvatski izvoznici, znači oni koji su najrelevantniji, da predlažu što treba napraviti da se potakne izvoz među 10 najprioritetnijih mjera stavila na prvo mjesto dvije koje se već sada vidi se ne mogu ispuniti. To je inzistiranje na provođenju financijske discipline u svim segmentima poslovanja. Da je to tako onda unutarnji dug tj. nepodmirenje obveza između pravnih subjekata ne bi bio na razini 18 milijardi među poduzećima, 5 milijardi među poduzetnicima i 9 milijardi nepodmirenih obveza prema državi, što nas dovodi u situaciju da je 10% bruto društvenog proizvoda blokirano i to sam malo prije rekao. I jedna od najbitnijih stvari je da se kroz državni proračun treba osigurati financijska likvidnost državnih tvrtki i tvrtki u kojima je država značajan vlasnik. Znači to od nas, to od Sabora, to od države, to od Vlade traže izvoznici. I mi smo poslali i mi i klub HNS-a prijedlog u kojima se državne obveze trebaju odmah podmiriti i neka se ne naručuje ono što se ne može platiti. Ako to izvoznici traže, a Sabor i Vlada to ne prihvaćaju, onda to dovoljno govori o situaciji u kojoj ćemo se naći u sljedećoj godini. I ovo što ste također primijetili, ovaj program je dostatan samo za elementarno refinanciranje. Novaca u Europi ima, u SAD-u ima, oni će sljedeće godine biti na izlasku iz recesije i već početkom ove godine. Mi nažalost nismo ni blizu.
Odgovor gospodin zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo. Kolega Bernardić da bi ovo što ste vi rekli ostvarilo, mora postojati volja, mora postojati želja hrvatske Vlade da uđe u jednu priču strukturnih reforma. Znamo da je to teško, ali od odgovornih ljudi bi očekivali da naprave odgovorne korake. Nažalost, ova Vlada nije odgovorna, ona je u stanju samo potrošiti na račun hrvatskih poreznih obveznika i ne napraviti ništa kako bi osigurala perspektivu hrvatskim građanima i hrvatskom gospodarstvu.
I zaključno u ime Vlade, gospođa državna tajnica Ivana Maletić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Ja moram zaključno reći da je ovaj zajam dokaz pozitivnog, a ne negativnog poslovanja i kretanja u Republici Hrvatskoj, kako se to pokušalo sada kroz različito implicirati. Pa tko bi dao 100 milijuna eura po povoljnim financijskim uvjetima za vrlo ciljani program, državi u kojoj nije uređen sustav javnih financija, koja ne posluje po modernom konceptu uređene državne riznice, čije poslovanje utemeljeno na jedinstvenom računu riznice i sa modernim proračunskim procesima, kvalitetno postavljenim i uređenim? Isto tako, tko bi dao državi u kojoj se ne upravlja vrlo čvrsto i jasno i strateški u ovim uvjetima financijske krize, zajam te vrste pod takvim uvjetima i još razmišljao i definitivno odlučio o potpisivanju dugoročne strategije i to u visini od milijardu i 400 milijuna dolara za potporu i finanaciranje drugih različitih projekata važnih za pojedine segmente našeg društva. Dakle, upravo ovaj zajam i sve ono što se namjerava još dalje potpisati sa međunarodnim financijskim institucijama i europskim financijskim institucijama i sa Europskom unijom, dokaz je jednog pozitivnog i kvalitetnog upravljanja u Republici Hrvatskoj. Isto tako su spomenuti negativni pokazatelji u gospodarstvu, dakle ekonomski, financijski, gospodarski pokazatelji. To je inače nešto što je trenutno u ovim uvjetima krize zajedničko svim zemljama i Europske unije i na razini svijeta. Upravo zbog toga međunarodne i europske financijske institucije mijenjaju svoje programske sadržaje i dio programa usmjeravaju na gospodarstvo, pa imaju ovaj program za izvoz. Pri tom Republici Hrvatskoj iako je konkurencija zemalja za ova sredstva izuzetno velika. Dakle, svim zemljama to treba, jer svi bilježe negativne pokazatelje, pri tome se Republici Hrvatskoj širom otvaraju vrata. Hvala.
Hvala. Imamo dva ispravaka. Gordan Maras prvo.
Hvala lijepo. Ispravio bih netočan navod državne tajnice koja je rekla da je zbog uređene situacije u Hrvatskoj, dostupnost sredstava od Svjetske banke i drugih institucija na djelu. Ja mislim upravno suprotno, a to je da smo dobili premalo novaca. Znači, Svjetska banka, Europska banka za obnovu i razvitak i Investicijska banka je samo u prvom polugodištu ove godine za Istočnu Europu dala 28 milijardi eura pomoći. 28 milijardi eura. Znači 100 milijuna na jedno strani što je dobila Hrvatska, a 28 milijardi što je dobila cijela regija. E pa sada vi meni recite, da li je to ekvivalent i da li je to povjerenje i poruka Svjetske banke prema Hrvatskoj ili upravo suprotno? Dobili smo mrvice, dobili smo kap u moru. Mogli smo dobiti više, ali nismo zbog toga što nema povjerenja svjetskih institucija u naš financijskih sustav, odnosno javne financije, a ne financijski sustav. Pardon.
Ispravak gospodin Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovana državna tajnice. Krivo ste izrekli navod da su Hrvatskoj širom otvorena vrata. Jel da je to tako kreditni rejting Hrvatske ne bi dva puta pao. Kada su širom otvorena vrata onda kreditni rejting Hrvatske dva puta ne pada, a što se tiče kredita, a ovo je kredit, među članicama, no ja ću vas morati isto tako podsjetiti da je Njemački KFV, Njemačka banka za poticanje izvoza, znači svatko može pogriješiti dao nove Američkoj banci dva dana prije sloma. Tako da svatko može pogriješiti. Ali Hrvatskoj dva puta ne bi pao kreditni rejting da su joj širom otvorena vrata.
Hvala. Na temelj članka 156. ponovno predstavnik Vlade gospođa Maletić u pogledu davanja objašnjenja stavak 2.
Ja moram ovdje upozoriti da se malo brkaju različita međunarodne financijske institucije. Kada govorimo o ovom zajmu, riječ je o Europskoj banci za obnovu i razvoj. Svjetska banka je međunarodna financijska institucija i ona je zaista dala svoj program u visini od 28 milijardi dolara, od čega Republici Hrvatskoj 1,4 milijarde dolara. Dakle, ne radi se o ovih 100 milijuna kuna. Jer ovih 100 milijuna kuna vezano je uz financiranje Europske banke za obnovu i razvoj, a ne Svjetske banke.
Hvala. Zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo kada se steknu uvjeti. Prelazimo dakle dame i gospodo na Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za kreditni program financiranja izvoza, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 454, predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za kreditni program financiranja izvoza. Molim, uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova sa 77 glasova za i 2 glasa suzdržana.
Zahvaljujem. Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Pred vama je Izvješće Nacionalnog odbora dakle instrumenta kojim ovaj Sabor nadzire ukupni tijek pregovora o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji. Izvješće je za razdoblje od 1. siječnja do 30. lipnja ove godine na neki način nas je vrijeme prešlo što se tiče statusa o kojem se izvještava u ovom izvješću, međutim upozorit ću na nekoliko stvari koje smatram važnima. Dakle, razdoblje od prvih šest mjeseci ove godine bilo je obilježeno slovenskom blokadom odnosno činjenicom da se u formalnom smislu nije napredovalo u pregovorima, nisu se otvarala ni zatvarala poglavlja i sve naznačene ili najavljene međuvladine konferencije na kojima bi se eventualno moglo otvarati ili zatvarati pojedina poglavlja su odgođene i na kraju nisu održane. Međutim, za razliku od nekih ranijih razdoblja što se tiče naše pregovaračke skupine i ministarstava koja su bila zadužena da ispune neke preduvjete za mogućnost napredovanja u trenutku kad se deblokiraju pregovori. Tu je bilo nekih napredaka tako da su određena poglavlja pripremljena za otvaranje o čemu ćemo govoriti kad bude rasprava o izvješću za drugu polovicu godine. Dakle, jedan dio posla koji je bilo moguće raditi se u okviru i pregovaračke skupine naše i državne uprave se ipak odvijao. Suradnja Nacionalnog odbora sa pregovaračkom skupinom je bila dobra, kvalitetna kao i uvijek i pregovaračka skupina je sudjelovala u našim aktivnostima, izvještavala Nacionalni odbor redovito o napredovanju odnosno u ovom konkretnom slučaju nenapredovanju u procesu formalnog pregovaranja i napredovanja zemlje prema okončanju pregovora. U prvoj polovici godine bilo je već i sasvim očito da onaj naš datum iz plana puta koji je originalno komisija najavila i povjerenik Rehn najavio da ćemo mi okončati pregovore do završetka ove godine je postao potpuno nerealan i neodrživ i da se zapravo to neće ispuniti. I počelo se već govoriti o novim datumima, kao što znate i to je u prvoj polovici godine također nekako naznačeno da se taj rok pomiče za neko razdoblje slijedeće godine 2010. U prvoj polovici godine bez obzira što se formalno nije napredovalo održane su tri sjednice Nacionalnog odbora. Na jednoj od njih je prihvaćeno i pregovaračko stajalište za pravosuđe i temeljna prava, dakle poglavlje 23. Vezano na to poglavlje a specifično vezano na pitanje prava nacionalnih manjina i ostvarivanje nekih od prava koja su bila ugrožena sudskim procedurama Nacionalni odbor je napisao i zaključio da će napisati, napisao i poslao pismo Državnom odvjetništvu i dobio odgovor s tim u vezi, i donekle pridonio da se taj problem sada rješava na drukčiji način i da se respektira u potpunosti i preporuka i odluka Ustavnog suda vezano na taj specifični problem. To pismo bilo je ujedno i uvjet Nacionalnog odbora da se prihvati pregovaračko stajalište za pravosuđe i temeljna prava. Održana su i dva radna sastanka vezano na inicijativu da se Nacionalni odbor susretne sa Odborom slovenskog parlamenta za europska pitanja, nešto što smo smatrali da bi moglo doprinijeti u najmanju ruku olakšavanja rješavanja blokade i problema koje je izazvao tu blokadu. Na kraju nismo uspjeli postići suglasnost unutar Nacionalnog odbora da se taj sastanak održi jer su neki članovi Nacionalnog odbora bili protiv toga, a kao što znate Nacionalni odbor svoje odluke donosi konsenzusom, dakle jednostavno. Prema tome, na kraju se taj sastanak za koji smo se pripremali sa slovenskim parlamentarnim odborom nije održao. Također u tom razdoblju održana su dva okrugla stola. Kao što znate Nacionalni odbor organizira budući da sam radi u zatvorenim sjednicama okrugle stolove na teme vezane za pregovore a od posebnog interesa za hrvatsku javnost ili dijelove hrvatske javnosti. Prvi Okrugli stol je održan na temu "Socijalno uključivanje osoba s invaliditetom", i drugi Okrugli stol je održan na temu "Hrvatska poljoprivreda na putu prema Europskoj uniji". Oba okrugla stola bila su izrazito posjećena, pozvani su predstavnici zainteresiranih udruga, organizacija, nevladinih udruga, udruga proizvođača unutar poljoprivrede. Dakle, jedan i drugi okrugli stol bili su izrazito dinamični i zanimljivi i sadržaj se može naći i na internetskim stranicama. Uz to i ja kao predsjednica Nacionalnog odbora i pojedini članovi Nacionalnog odbora održali su u tom razdoblju niz sastanaka i konzultacija sa predstavnicima institucija i zemalja koje su za nas značajne što se tiče našeg napretka, naročito u ovom konkretnom slučaju što se ticalo u to vrijeme mogućnosti deblokade pregovora. Tu ću istaknuti nekoliko. Dakle, sastala sam se i sa povjerenikom za proširenje gospodinom Rehnom i sa švedskim ministrom vanjskih poslova Bildtom i švedskom ministricom za europska pitanja Ceciliom Malmström u vrijeme recimo nekoliko tjedana prije nego što je Švedska trebala preuzeti predsjedanje Europskom unijom i sa povjerenicom za poljoprivredu Mariann Fisher Boel. Sastali smo se i sa Astrid Thors, ministricom migracije i europskih poslova Finske, predstavnicima Ministarstva vanjskih poslova Velike Britanije, izvjestiteljem za Hrvatsku u Europskom parlamentu gospodinom Svobodom, dakle nizom, predstavnicima irskog parlamenta, srpskog parlamenta, mađarskom ministricom vanjskih poslova, dakle nizom ljudi koji su bilo iz razloga pomoći oko deblokade, bilo iz razloga konzultacija unutar regije i uspostavljanja kontakata unutar regije za Hrvatsku u tom poslu relevantni ili zanimljivo kao predstavnici zemalja koje u regiji također imaju europsku perspektivu i mogu koristiti hrvatsko iskustvo, naročito iskustvo s Nacionalnim odborom koji je hrvatski specifični dodatak, da tako kažem, pregovorima. Status koji se ovdje spominje je status naravno na dan 30. lipnja, taj je status u međuvremenu promijenio, ali 30. lipnja što se tiče otvaranja i zatvaranja pregovora odnosno poglavlja bio je isti kao i na početku tog šestomjesečnog razdoblja. Tada je bilo 7 zatvorenih, 15 otvorenih i 11 neotvorenih poglavlja. Upozoravam na pogrešku koja se potkrala na zadnjoj stranici ovog izvješća pod naslovom "Zaključak", u drugom odlomku, treći red piše te poglavlja za, 9 poglavlja za zatvaranje, zapravo 9 poglavlja za otvaranje. Kao što znate, uz tih 9 poglavlja za otvaranje imali smo i tada, imamo i danas dva poglavlja u kojima još nismo dobili poziv komisije za predaju pregovaračkih stajališta. To je poglavlje "Pravosuđe i temeljna prava" i poglavlje "Tržišno natjecanje". U međuvremenu naravno je došlo do niza promjena i što se tiče slovenske deblokade i što se tiče uvjeta vezanih na slovensku deblokadu. O tome naravno nema riječi u ovom izvješću jer nije bio aktualno u prvih šest mjeseci. O tome ćemo raspravljati na završetku ovog izvještajnog razdoblja ili ovog šestomjesečnog razdoblja. Međutim, svakako je relevantno da institucija koja u ime Parlamenta nadgleda cijeli proces pregovora bude u potpunosti informirana o tome što se događa i ima mogućnost vršiti svoju funkciju. U ovom razdoblju u kojem se na tom planu nije ništa značajno događalo što se tiče formalnih poslova otvaranja i zatvaranja, naš posao se koncentrirao na informiranje javnosti i na komunikaciju sa relevantnim predstavnicima institucija koje su na to mogle imati utjecaja. Evo toliko o ovom razdoblju. Zahvaljujem.
Hvala. Izvjestitelj Odbora za razvoj i obnovu? Kolegice Čuhnil? Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Cijenjena gospodo zastupnici. Ovdje se u ovome materijalu u Izvješću o radu Nacionalnog odbora od 1. siječnja do 30. lipnja 2009. godine kaže da na dan 1. siječnja 2009. bilo je privremeno zatvorenih 7 pregovaračkih poglavlja, 2 pregovaračka poglavlja bila su bez mjerila za zatvaranja, a da su otvoreni pregovori u dodatnih 15 pregovaračkih podjela sa određenim mjerilima za zatvaranje, od "Slobode kretanja robe, "Radnika" itd., "Javnih nabava", da ih ja sad sve ne čitam, dok pregovori još nisu bili tada otvoreni u 11 pregovaračkih poglavlja itd. Kako je to otprilike izgledalo najbolje se vidi na ovim stranicama iza. Npr. poglavlje 4.-Sloboda kretanja kapitala, pregovori još nisu otvoreni, otvaranje pregovora blokira Slovenija. Poglavlje 11.-Poljoprivreda i ruralni razvitak, pregovori još nisu otvoreni, otvaranje poglavlja blokira Slovenija. Poglavlje 12.-Sigurnost hrane, veterinarska i fitosanitarna politika, pregovori još nisu otvoreni, otvaranje poglavlja blokira Slovenija. Poglavlje Ribarstvo, otvaranje poglavlja blokira Slovenija. Pod rednim brojem 13, poglavlje 16.-Porez, pregovori još nisu otvoreni, otvaranje poglavlja blokira Slovenija. Transeuropske mreže isto tako, Regionalna politika, koordinacija strukturnih instrumenata, otvaranje poglavlja blokira Slovenija. Poglavlje 24.-Pravda, sloboda i sigurnost, otvaranje poglavlja blokira Slovenija, zatim Okoliš isto blokira Slovenija, Carinska unija zatvaranje poglavlja blokira Slovenija, Vanjska i sigurnosno-obrambena politika otvaranje poglavlja blokira Slovenija itd. Znači zahvaljujući Sloveniji, iako i još nekih zemljama možemo reći, zahvaljujući između ostalog i korupciji u Hrvatskoj pa i malo koketiranja sa filo-ustaštvom Hrvatska nije mogla vidimo u tom posljednjem periodu niti naprijed, niti nazad kada je riječ o Europskoj uniji. I onda dolazimo do čega? Dolazi 1.7. bivši premijer podnosi ostavku. Dolazi nova premijerka i u mjesec dana uspostavlja se sa Slovenijom jedan takav sklad što mene osobno raduje, ali cijena tog zaokreta ili sklada bojim se da će biti znatan gubitak teritorijalnih voda Republike Hrvatske. Daj Bože da sam u krivu? Slovenski premijer jučer, prekjučer kad je ovdje bio nudi objavu arbitražnog sporazuma, a mi koji smo tako dobro prošli tim arbitražnim sporazumom istog odbijamo i postavlja se normalno pitanje zašto. Ne treba ga podržati, ali neka se objavi, jer ionako se sve zna i on je na neki način danas prisutan u javnosti, da predmet arbitraže više nije samo more već i kopno na što ni Račan nije pristajao. Idemo opet na taj drugi Rehnov prijedlog kojom se jamči Sloveniji "stik s otprtim morjem" [[Upadica Šeks: Idemo na dnevni red!]] Jednom riječju Slovenija će gospodine potpredsjedniče doći do našeg, a mi nismo u stanju obraniti svoje.
Nemojte, čekajte, pa idemo ...
Ne, idem ja po dnevnom redu. Idem ja točno po točkama koje zanimaju hrvatsku javnosti.
Pa zanimaju je, ali ...
I onda si ja postavljam pitanje šta smo odbijali Ahtisarija u ono vrijeme kada je Slovenija na njega pristajala. Oni su bili za, mi smo bili protiv, a ono nam je 10 puta više odgovaralo od ovoga. No, pustimo sada Sloveniju na trenutak. Ono što je također zanimljivo to je na strani 5. To je ovo tržno natjecanje, poglavlje 8. Za otvaranje poglavlja određena su 4 mjerila. Republika Hrvatska i Europska komisija u prvoj polovici 2008. godini, citiram: "formalno dostavila dokumentaciju za ispunjavanje mjerila za otvaranje poglavlja nakon čega su se nastavile konzultacije s Europskom komisijom u vezi ispunjavanja mjerila koja se odnose na restrukturiranje brodogradnje. Konzultacije su uspješno dovršene u izvještajnom razdoblju itd. itd. Međutim, pregovori ovdje još nisu otvoreni i da ne citiram sada sve ostalo. E sad ja ne znam da li smo nedavno fingirali natječaj za prvi krug privatizacije brodogradnje. Ako jesmo, onda je to za svaku osudu, jer ne može se na taj način obmanjivati ni hrvatska, ni europska, ni ne znam koja javnost, pogotovo ne investitori. Iako oni koji su se nama javljali više spadaju u red hajde da se tako izrazim svjetskih hoh štaplera koji su se iživljavali na lešini zvanoj hrvatska brodogradnja. Rekoh i malo prije u onoj prethodnoj raspravi kad smo govorili o izvozu ili poticanju izvoza da je brodogradnja prebitan segment da bi se samo tako diglo ruke od nje. Vara se isto tako svatko tko misli da će nam brodogradilišta spasiti stranci, jer da su mogli najprije bi spasili svoje, ne bi dolazili k nama, nama pomagati. Nisu uspjeli spasiti vidimo svoje brodogradilište pa neće ni naša, a za naša su zainteresirana trećerazredne tvrtke. Bojim se da će se ova kriza u brodogradnji, ne da se bojim nego to je sigurno nastaviti do dvanaeste, pa i 2012. i u ovo vrijeme privatizirati istu bilo bi prehrabro i vjerojatno preriskantno. Istina brodogradnja duguje 17 milijardi kuna dospjelih obveza i nekih 10 milijardi kuna za sanaciju iste devedesetih i nakon dvije tisućite do danas utrošeno je 30 milijardi kuna. Netko će reći da bi sa 30 milijardi kuna mogao izgraditi jedan grad veličine 100000 stanovnika, ali nemojmo zaboraviti da su brodogradilišta gradila i jednu Pulu, i jednu Rijeku, i jedan Split itd. itd. I onda se postavlja pitanje sada nakon propalog prvog kruga što će biti sa drugim krugom, da li ćemo obmanjivati [[Upadica Šeks: Ali se postavlja pitanje šta će biti sa Izvješćem o radu Nacionalnog odbora. To se postavlja pitanje.]] Pa ja govorim, ne postavlja se pitanje o tržnom natjecanju gdje se nastavljaju konzultacije sa Europskom komisijom u vezi ispunjavanja mjerila koja se odnose na restrukturiranje brodogradnje. Još se kaže da su konzultacije uspješno dovršene u izvještajnom razdoblju. Ja o tome govorim svo vrijeme, a sada da vidimo kako će se u tom izvještajnom razdoblju i kako se nastavljaju konzultacije vis a vis ovoga drugoga kruga. Da li ćemo mi nastaviti obmanjivati Europsku uniju, građane Republike Hrvatske, brodograditelje ili će konačno netko reći istinu da, šta ja znam osim "Uljanika" nitko ne gradi brodove bez državnog jamstva, da jednom "3. maju" treba za jamstva 211 milijuna dolara, a da u knjizi narudžbi do 2012. ima brodova za 350 milijuna kuna, da ukupna knjiga narudžbi brodova je 2,4 milijarde kuna, da nije ugovoren niti jedan brod za 2012. godinu, da kriza potresa svjetsko brodarstvo i bez da osmislimo program gradnje brodova u hrvatskim brodogradilištima kroz hrvatsku flotu ja mislim ne da će tri brodogradilišta završiti u stečaju do dvanaeste, nego možda i svih pet. Poglavlje 5. – Javne nabave. Pregovori su otvoreni na međuvladinoj konferenciji 19. prosinca 2008. Za zatvaranje poglavlja određena su tri mjerila, citiram: "U ovom poglavlju u razdoblju od 1. siječnja 2009. do 30. lipnja 2009. godine Nacionalni odbor nije raspravljao niti zaprimio dokumente koji se na ovo poglavlje odnose". Ali kažu da je jedan od najvećih problema upravo ova javna nabava gdje u "Hrvatskim autocestama" i pitanje kako će to na kraju se sve i završiti. A kako to izgleda? Cesta košta 10 milijuna eura, a mi je ugovaramo po cijeni od 15 milijuna eura i onda se u pravilu razlika dijeli. Zanimljivo je da se u Hrvatskoj cesta gradi cashom, a naše tvrtke u Crnoj Gori ulaze u investicije sa ili putem koncesija, ovdje dižu kredite. U Crnoj Gori sagrade cestu, upravljaju njome 30 godina, Crnu Goru to ništa ne košta. Ali vidimo da u Hrvatskoj se jedan kilometar recimo ceste Velika Gorica do Siska gradi po cijeni od 180 milijuna kuna i vjerojatno je to najskuplji kilometar u Europi. Evo zato Hrvatska između ostalog nije mogla u Europsku uniju. Za kraj što ovdje reći još? Jasno da je odbor trebalo formirati. On omogućava zastupnicima pregled stvari, ali sa odborom, bez odbora moguće je i zastupnike farbati kao što se farbaju ovi tuneli naši dole na Dalmatini. Ali prije ili poslije se sve manje više dozna. Jasno je da bi trebalo ovo izvješće prihvatiti. Međutim, ono na što su tijekom jučerašnjeg, prekjučerašnjeg dana svi graknuli barem kada je riječ u Istri. To je najava ukidanja međunarodnog statusa pulske zračne luke. I to ni manje ni više prema akcijskom planu Vlade Republike Hrvatske o integralnom upravljanju granicom Republike Hrvatske, strateškom dokumentu pregovorima za pristupanje Europskoj uniji preko zračnih luka u Splitu, Dubrovniku i Zagrebu. Trebao se odvijati izravni zračni promet sa zemljama izvan Šengenskog prostora čime bi pulska zračna luka mogla izgubiti čak trećinu svih pristiglih gostiju. Ja ne znam što je istina glede toga i tog dokumenta, ali nemojmo da se to jednostavno dogodi, jer pulska luka, zračna luka u ukupnom broju pristiglih ruskih, ukrajinskih gostiju ostvaruje zavidnih 49% dolaska. Znači preko Rusije i Ukrajine. Dok je primjerice Split imao 20% dolaska iz tih zemalja, Zagreb 17%, Dubrovnik 12% dolazaka. To je život, jer ako se to dogodi onda bi Istra mogla ostati bez jednog milijuna noćenja godišnje, i želim vjerovati da će jednako kao što su graknuli svi u Istri, graknuti i ministar Bajs i premijerka, i Sabor, i Nacionalni odbor koji moraju biti apsolutno protiv toga da Pula izgubi svoj međunarodni status. Jer za turizam, ma ne samo Istre, nego i Hrvatske to bi bila prava katastrofa. Ne samo za ugostitelje, odnosno turističke radnike, nego i trgovce, male zanatlije i tome slično, i želim vjerovati da se to neće dogoditi i da će se o tome ili tim problemom netko ozbiljno pozabaviti i da Pula neće izgubiti status međunarodne zračne luke. Sve u svemu ovako bi vam mogli govoriti o svakoj od ovih točaka, i o porezima i o ekonomskoj monetarnoj politici, i ja mislim da sam svo vrijeme držao se striktno ove teme, i ne vidim potrebe da me se ispravlja pogotovo ne prekida dok govorim o temi koja je … [[Govornik se ne razumije.]]
Školski primjer držanja teme. Da ogledni primjerak držanja teme. Živi dokaz. Shvaćene u najširem mogućem smislu riječi. Hvala. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Mario Zubović.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Da li se i ja trebam držati teme kao gospodin Kajin?
Trebate se držati teme prema Poslovniku.
Prema Poslovniku. Dobro. Gospodin Kajin kao predsjednički kandidat pun je pesimizma, ne znam kako će uspjeti. Sve mu je crno i bilo bi bolje da se držao teme.
Dobro, nemojte gospodina Kajina. Njegov pesimizam je … [[Govornik se ne razumije.]]
Hrvatski pristupni pregovori razlikuju se od svih dosad vođenih, jer su drugačiji i zahtjevniji od one koje su vodile države na posljednjem valu proširenja ili one prije njih. Neke stare države članice nisu pregovarale ni vodile pregovore, pa ne mogu u potpunosti ni razumjeti koliko je taj posao zahtjevan za Vladu, za države u kojoj se pregovara, za njezin Parlament, ali i za cjelokupno društvo koje se u kratkom roku mora prilagoditi značajnim promjenama. Hrvatska je i samim pristupnim pregovorima dodala novost osnivajući Nacionalni odbor koji je u proces pregovora uveo sve parlamentarne stranke, predstavnike poslodavaca, sindikate, akademsku zajednicu i druge relevantne čimbenike hrvatskog društva. Sad se napokon približavamo kraju tih pristupnih pregovora, o čemu svjedoči i izvješće Europske Komisije o napretku Hrvatske u pristupnim pregovorima, usvojeno sredinom ovoga mjeseca, koje je pozitivno ocijenilo napore koje je poduzimala hrvatska Vlada, ali i cjelokupno hrvatsko društvo. Napredak je postignut rekao bih unatoč i usprkos blokadi otvaranja i zatvaranja pojedinih poglavlja od strane nam susjedne zemlje članice Slovenije, zbog koje de facto ni jedno poglavlje nije bilo otvoreno niti zatvoreno u razdoblju na koje se odnosi ovo izvješće. Ja sam uvjeren da će tehnički pregovori moći biti provedeni do polovice slijedeće godine, kao i u svim drugim pregovorima i u ovim našim pregovorima sa Europskom unijom najteža i najkompleksnija pitanja dolaze pred kraj pregovora. Stoga se i rasprave na sjednicama Nacionalnog odbora u ovoj godini, a što je i razvidno i u izvješću o radu Nacionalnog odbora u razdoblju od 1. siječnja do 30. lipnja ove godine odnose upravo na ta najteža pitanja. Raspravljali smo o prijedlogu pregovaračkog stajališta za poglavlje 23. pravosuđe i temeljna prava, i Nacionalni odbor je na to važno poglavlje dao dopunu. Na posljednjem održanom sastanku Nacionalnog odbora raspravljali smo i o pregovaračkom stajalištu za poglavlje 8. tržišno natjecanje, kao još jednom od najvažnijih i najtežih preostalih poglavlja. U tom smislu smatram da je najvažniji posao Nacionalnog odbora uspješno obavljen. Do kraja pregovaračkog procesa Nacionalni odbor raspravljat će vjerojatno još o nekim dopunama pregovaračkih stajališta i općenito o tijeku pregovaračkog procesa i priprema za članstvo Republike Hrvatske u Europskoj uniji. Smatram da je došlo vrijeme da zajednički razmotrimo daljnju ulogu ovog odbora u završnoj fazi priprema za članstvo u Europskoj uniji. Nacionalni odbor je dosad odgovarao na sve zadaće koje su pred njim postavljane, a rekao bih išao je i dalje od toga, organizirajući okrugle stolove o pitanjima vezanim za pojedina poglavlja ili sastajući se sa dužnosnicima zemalja članica Europske unije i samih institucija Europske unije. Paralelno sa dovršetkom tehničkog dijela pregovora, predstoji nam svima, pa tako i nama zastupnicima u Hrvatskom saboru važan zadatak. Ta zadaća odnosi se na pripremu hrvatskih građana za referendum o članstvu u Europskoj uniji. U Hrvatskom saboru postoji politički konsenzus o članstvu u Europskoj uniji, no ne smijemo zaboraviti da će zadnju riječ imati hrvatski građani i građanke koji će na referendumu konačno trebati odlučiti o tom članstvu. Nadam se stoga da će Nacionalni odbor u narednim mjesecima imati i ulogu promicatelja pozitivnog glasa hrvatskih građana za članstvo. Također ćemo kao zastupnici u Nacionalnom odboru, tako i svi zastupnici koji će dolaziti u kontakte sa zastupnicima zemalja država članica Europske unije i Europskog Parlamenta trebati djelovati u cilju osiguranja što bržeg potvrđivanja hrvatskog ugovora o pristupanju Europskoj uniji. Završno bih želio i u ime kluba HDZ-a pozdraviti ovo izvješće, s obzirom na njegovu zadaću parlamentarnog nadzora nad tijekom pristupnih pregovora Europskoj uniji. Hvala.
Hvala. Jedan ispravak gospodin zastupnik Damir Kajin.
Kaže gospodin Zubović da ja kao predsjednički kandidat sve vidim crno, da sam pun pesimizma. Meni je možda sve crno, ali za to crnilo nije zaslužan Damir Kajin već sudrugovi su zaslužni gospodina Zubovića, koji su nas ostavili u živom blatu, a oni lutaju svijetom trošeći ono što su ovdje zaradili. Da ja vidim sve crno i da sam pun pesimizma, kao predsjednički kandidat gospodine Zuboviću nudim da će se upaliti svjetlo ali ne kao 90-tih već na način da će se najprije nekome smračiti kako bi ovome narodu nakon toga moglo i svanuti. Govorite da sve vidim crno, a zar nabava kamiona nije najveće moguće crnilo, to je živi mrak. Podravka ne crnilo i to je živi mrak. Hrvatske elektroprivreda gdje smo izgubili milijardu i 400 milijuna kuna ne da je crnilo nego živi mrak. Brodogradnja živi mrak,…
Dobro, zapravo kolega Kajin, vi zapravo potvrđujete vaše teze da vidite sve mračno crno. Dobro je [[Upadica Damir Kajin: Ali vidim i izlaz iz ove situacije nakon što će se morati nekome stvarno u zemlji i smračiti.]] Hvala lijepa. Ima jedna poslovica: „Dok jednom ne omrkne drugome ne svane“ ili obrnuto. Klub zastupnika HNS-a gospodin zastupnik MIljenko Dorić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Nadam se da mi nećete zamjeriti što ću pod ovom točkom govoriti isključivo o radu Nacionalnog odbora i o razdoblju koje je naznačeno u Izvješću. Kolegice i kolege Nacionalni odbor je čak u razdoblju kada je zbog blokade Slovenije bilo nemoguće nešto učiniti glede pregovaračkog procesa ipak intenzivno radio i to Nacionalni odbor radio u 4 pravca, pa vas molim malo strpljenja. Prije svega Nacionalni odbor je nastojao maksimalno pomoći pregovaračkom timu da iskoristimo dobru volju Bruxellesa i da se kroz tehničke konzultacije što više učini u približavanju Republike Hrvatske Europskoj uniji. U tom smo smislu imali 3 sastanka, 3 sjednice, sjednice 23. siječnja, 9. ožujka i 19. lipnja, tada smo prihvatili i još dopunili neka pregovaračka stajališta i mislim da smo dobro radili. Drugo, koristeći sve mogućnosti parlamentarne diplomacije predsjednica Nacionalnog odbora i članovi imali su 15-tak sastanaka sa najuglednijim ljudima u Europi, u Europskim institucijama koji neposredno ili posredno rade u pregovaračkom procesu. I mi smo u tome ja bih rekao nesumnjivo pomogli. I kao rezultat te parlamentarne diplomacije Slovenija je morala odustati od blokade. Treće, Nacionalni odbor vjerojatno je više od bilo kojeg drugog tijela nastojao doprinijeti komunikacijskoj strategiji Republike Hrvatske prema Hrvatskim građanima, u proteklih 18 mjeseci održali smo čak 5 Okruglih stolova, o zaštiti potrošača, okolišu, reformi pravosuđa, socijalnom uključivanju osoba sa invaliditetom i Hrvatskoj poljoprivredi na putu prema Europskoj uniji. Ja bih se zahvalio medijima koji su pratili te okrugle stolove i koji su izvijestili detaljno građane o tim poglavljima i mislim da je to pravi put kako se treba raditi. Naime, ja bih ovdje zamolio sve vas kolegice i kolege da si vi kao saborski zastupnici a ne samo članovi jasno Nacionalnog odbora još intenzivnije uključite u ovoj komunikacijskoj strategiji da građanima tumačimo svaki korak koji nas čeka u fazi približavanja a i nakon toga kao punopravna članica europske unije. Građani imaju puno pitanja, građani zaslužuju precizne odgovore, mislim da tu trebamo napraviti puno više. Mislim da nam Irska treba biti opomena, kada se dobro komunicira s građanima vidjeli smo onda je 70% građana za, a 30% protiv Lisabonskog ugovora, a godinu dana ranije uz lošu komunikacijsku strategiju znamo da su rezultati bili bitno lošiji, i tu grešku ne smijemo napraviti. Četvrto i zadnje što bih želio podvući u ovom 6-mjesečnom razdoblju jeste činjenica da su uz nas kolegice i kolege učili i naši službenici u Hrvatskom saboru. To je vrlo važno jer sutra kada postanemo članicom Europske unije, u ovom parlamentu trebat ćemo snažnu logistiku za sve poslove, trebat će brzo, trebat će stručno, trebat će koordinirano reagirati na brojne prijedloge koji će nam stizati iz Bruxellesa, trebat će unutar 10 tjedana zauzeti stav, odgovoriti eventualnim izmjenama i dopunama koje će Hrvatska tražiti u zaštiti svojih interesa i mislimo da smo tu započeli glede načina na koji radi Nacionalni odbor jedan značajan proces i mislim da će predsjedništvo Sabora upravo stečena iskustva u umrežavanju pojedinih radnih tijela sa jasno drugim tijelima izvršne vlasti uzeti kao primjer kako trebamo ubuduće raditi. Ono što bih još rekao je da su ljudi koji su pratili i pomagali nam kao logistika u radu Nacionalnog odbora, zaista odlično radili, svaki mjesec ažurirali su sve podatke i svaki je član Nacionalnog odbora mogao dobiti najrelevantnije podatke u svakom trenutku što je jako dobro. Prema tome, ovakvo ažuriranje, ovakav način rada je za pohvalu i mislim da vrijedi ovdje to istaknuti i ponavljam još jednom zamolbu predsjedništvu Sabora da se glede ovakvog načina rada pokuša aplicirati i funkcioniranje brojnih drugih tijela i njihovo umrežavanje u ono što ćemo sutra nazvati Europskim poslovima. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Tonino Picula, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Prije svega želio bih istaknuti da će klub SDP-a podržati ovogodišnje izvješće. Izražavam jednu nadu da je ovo posljednji put da u hrvatskom Parlamentu razgovaramo o ovom redovnom godišnjem izvješću nacionalnog Odbora za vođenje pregovara s Europskom unijom, sa naravno jednim jedinim razlogom, jer vjerujem da ćemo već iduće godine doista i prevaliti onu posljednju etapu koja će nas sasvim sigurno dovesti do našeg zajedničkog cilja, a to je članstvo u EU. Pa ja bih isto na samom početku evo igrao se malo simbolikom. Rekao bih da je mjesec listopad često bio vrlo važan u našim odnosima sa Bruxellesom kao sjedištem Europske unije. Evo podsjećam da smo u listopadu mjesecu 2001. godine potpisali Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, a u listopadu 2005. godine, dakle pred točno 4 godine smo i počeli formalne pregovore sa Europskom unijom. Utoliko evo danas je i 28. listopad i ja doista vjerujem da će Hrvatska biti članica EU i to 28 po redu. No naravno, nakon što se malo odmaknemo od ove numerologije ostaje doista i meritum o kojem ovdje raspravljamo. Činjenica je da smo ove godine, pogotovo u ovom dijelu godine, u nešto povoljnijem ambijentu kada govorimo o našim europskim perspektivama. Došlo je do dvostruke odblokade onoga što smo mogli nazvati krupnim preprekama na našem putu prema Europskoj uniji. Prije svega već toliko puta spomenuta Slovenska blokada je kao problem, ja vjerujem trajno ne privremeno, otklonjena i s druge strane zaboravlja se često da smo imali i jednu vrlo ozbiljnu prijetnju koja je nadilazila bilateralne probleme s Ljubljanom, a riječ je o blokadi proširenja kao takvog, dok Irci nisu po drugi put na referendumu rekli da Lisabonskom sporazumu mogli smo imati naravno i sa Slovenijom bolje odnose nego što ih imamo, ali bi se suočili sa jednim valom euroskepticizma tamo gdje je on ja vjerujem se sa dobrim razlogom se i ugnjezdio, a to je u uvjetno rečeno starim članicama EU koje već neko vrijeme doista smatraju proširenje Europskom unijom suvišnom i vrlo nepopularnom temom. Zašto je to tako mogli bi naravno nadugo raspravljati, ja ću samo ovdje iznijeti naravno jedan podatak da je zbog činjenice da se u svega 10, 12 godina EU više nego poduplala od 12, odnosno 15 članica, danas ih ima 27, izazvala velike funkcionalne probleme u samoj uniji zbog čega i Lisabonski sporazum trebao naravno biti taj jedan mehanizam koji bi otvorio put daljnjem proširenju Europske unije po cijelom kontinentu. Što se tiče samih troškova proširenja EU oni nisu tako magistralni. Ja bih samo ovdje istaknuo jednu usporedbu, a to je da je trošak proširenja iz 2004. godine za EU značio novih 70 milijardi eura, a usporedbe radi samo je Njemačko proširenje od '90-te do '99-te koštalo oko 600 milijardi eura. Međutim politički i upravljački svaki drugi izazovi pred Europskom unijom su toliki da samo proširenje više nije popularna tema i ja bih rekao da je zlatno doba želje za proširenjem iza nas. To naravno ne treba nas ni na koji način izložiti nekom dodanom pesimizmu, ali doista trebamo voditi računa o samom ambijentu u kojem se to i događa. To je važno pogotovo za Republiku Hrvatsku jer mi smo prva zemlja koja je aplicirala za članstvo u EU u 21. stoljeću, to je bilo još u veljači 2003. godine i tada doista i trebalo je smoći hrabrosti u situaciji koja nije bila ni tada politički jaka za tadašnju Vladu i našu zemlju u cjelini, povući jedan takav potez za koji su nam tvrdili da nema nekakav osobiti izgled i da se realizira u pozitivnom odazivu od strane Bruxellesa. Ipak, jest. Evo mi sada ulazimo, ja bih rekao, u jednu završnu fazu pregovora sa EU i čini mi se da se pokazuje zakonitim i u našem slučaju da je najteža poglavlja pregovaračka nekako ostaju za ispregovarati ih na samom kraju. Kada to kažem mislim prije svega na probleme o kojima već i vrapci puno govore i to na raznim europskim jezicima, riječ je naravno o reformi pravosuđa. Prije svega o borbi protiv korupcije, jednako tako Europska komisija čeka što ćemo konačno napraviti sa brodogradnjom i taj naravno problem postaje dramatično važan i imat će, ja bih rekao, ne samo političke nego krupne socijalne implikacije i u samoj Hrvatskoj. I tu je jedan, odnosno 2 problema za koje ja vjerujem da ćemo morati doista se znati s njima nositi, a to je poljoprivreda i prije svega zaštita okoliša. Ova 3 navedena problema su naravno svakim danom pod paskom hrvatske javnosti i hrvatske politike, međutim zaštita okoliša je, ja bih rekao, jedan od onih velikih pregovaračkih poglavlja koji će nas doista zaokupljati u posljednjoj fazi pregovora. Po nekim izračunima u sljedećih 20-ak godina, dakle već ćemo biti debelo članica EU, naša zemlja će morati izdvojiti između 15 i 20 milijardi eura kako bi različita područja ne samo javne uprave nego svega onoga što politika mora regulirati, kako bi izdvojila da bi postigli razinu sa postojećim standardima zaštite okoliša u EU. Naravno kako se približavamo ovoj ciljnoj crti upravo će ova 4 područja doći pod posebnu lupu ne samo Bruxellesa nego ja bih rekao i naše domaće javnosti. Naravno tu se pokazuje vrlo bitnim i finalizacija odnosa sa samim Haškim tribunalom jer to je jedna od tema s kojom se može itekako uspješno manipulirati ili naravno vršiti pritisak na hrvatsku stranu u pregovorima prije samoga članstva. Što se tiče same Europske komisije, evo dopustite da podsjetim, da i ona pomalo mijenja strategiju kada govori o borbi protiv korupcije u Hrvatskoj. I oni zahtijevaju da se više ne zadovoljimo naravno sitnim ribarima uhvaćenim u mrežu velikih oka koje naše pravosuđe postavlja pred one koji su skloni korupciji nego doista traži borbu protiv onih koji su, ja bih rekao, "master mindsi", znači oni koji strateški oblikuju korupciju kao vrlo raširenu pojavu u hrvatskom društvu. Ja vjerujem da ćemo naravno u pravosuđu upravo napraviti taj presudan iskorak i dokazati komisiji da korupcija kod nas nije stil vladanja, da nije stvar sustava nego doista nešto što se sustavom može otkloniti. Naravno da bi trebalo voditi računa o još nečemu što može se u finalu ispostaviti kao još jedan od problema. Mi nemamo naravno samo bilateralni spor sa Republikom Slovenijom. Ja vjerujem da bi ga mi upravo raspravom u hrvatskom Parlamentu, ako već ne i u Odboru za vanjsku politiku, a riječ je o arbitražnom sporazumu, kao problem trebali otkloniti idućih dana, nego također mi imamo i naše istočne i jugoistočne granice i Europska komisija nas također upozorava na jedan dio naše euro odgovornosti prema našem jugoistočnom susjedstvu. Da bi mi naši vlastitim primjerom, ali bilateralnom politikom prema Sarajevu i Beogradu, kao i Podgorici morali dati jedan jasan signal da sa Hrvatskom neće biti uvezeni nikakvi granični problemi kao što je naravno Europska unija napravila grešku kada je dopustila Sloveniji da vodi politiku prema Hrvatskoj kako je vodila u proteklih godinu dana. Da napomenem, Europska unija samo na tom dijelu zajedničke granice koju dijeli Slovenija i Hrvatska ima jedni aktivni granični problem ovoga trenutka na svom teritoriju. Mislim da bi smo također mogli boljom bilateralnom politikom prema Beogradu, a pogotovo prema Sarajevu koje se nalazi pred doista turbulentnim vremenima pokazati Burxellesu da smo kadri itekako stabilizirati odnose na ovom dijelu europskog kontinenta koje je još uvijek daleko od onoga što bi svi mi htjeli. Evo, pri samom koncu, još jednom ponavljam da treba čestitati svima koji su omogućili da Hrvatska ovog trenutaka ponovno ima aktivniju poziciju spram Bruxellesa o realizaciji onoga što smo svi nazvali vanjsko-političkim prioritetom, a to je članstvo u Europskoj uniji. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HDSSB-a, gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice zastupnice i kolege zastupnici i poštovana predsjednice Nacionalnog odbora. Kažem Nacionalnog odbora, zato što u ovom materijalu isključivo se rabi taj pojam, iako bih ja volio da on glasi punim imenom Nacionalni odbor za praćenje pregovora za ulazak Hrvatske u Europsku uniju. Ali evo baš niti na jednom mjestu nisam našao puni naziv ovoga, nego se rabi baš Nacionalni odbor, pa može to kod nekoga ili kod naših građana stvarati određene nekakve druge predodžbe. I kod onog izvješća koje je bilo prije pola godine kada se u izvješću spominjao period kraj druga polovica 2008. godine i onda sam razgovarao s predsjednicom Nacionalnog odbora u svezi određenih poglavlja koja su vrlo zanimljiva i koja je gospodin Picula ovdje spomenuo, a ja ću dodati još nešto u svezi toga. Naime, uočava se na stranici 13 ovog izvješća, jedna rečenica koja kaže, koja je podvučena i kaže: "Status pregovaračkog procesa na 30. lipnja 2009. godine isti je kao i 1. siječnja 2009. godine." Prema tome, razumljivo je da je ovo izvješće koje broji 15 stranica uskraćeni smo za otvaranje i zatvaranje poglavlja koja bi bila eventualno otvorena da nije došlo do ove poznate blokade Slovenije prema Hrvatskoj, a u svezi pregovora sa Europskom unijom. I kako sa Slovenijom imamo problematiku da kažem da oni potenciraju u smislu graničnog spora, prije je bio ZERP, pa su sada aktualna brodogradilišta, pa kriminal i korupcija što je sasvim opravdano. Ja se bojim da će biti još tih zapreka na zaista mukotrpnom putu Hrvatske prema Europskoj uniji. A da ne govorimo o Haškom tribunalu i ispunjavanje uvjeta prema Haškom sudu. Dakle svi ti problemi, sve te prepreke, sve te stupice niču jedna za drugom. Evo ja sam ih nabrojio 6 sada i koji se javljaju na tom našem putu prema Europskoj uniji. Kada se govori o ovoj granici sa Slovenijom moram reći da HDSSB i zastupnici HDSSB-a nisu glasovali 8. svibnja kada je ovdje u Hrvatskom saboru, dakle konsenzusom dato povjerenje sadašnjem premijeru i Vladi za pregovore sa Europskom unijom, odnosno pregovaračem Ollijem Rehnom i trećom stranom Slovenijom. Dakle, HDSSB nije bio za takva rješenja. Kasnije se ispostavilo da je došlo do onog drugog stajališta Ollija Rehna i vidilo se da je to zapravo bilo i ova naša rasprava ovdje i koja je bila pomalo žučna sa moje strane i tadašnjeg bivšeg premijera, bila bespotrebna. U ovom izvješću pobrojane su sve aktivnosti Nacionalnog odbora koje su bile brojne i koje su za pohvaliti, ali kada pogledamo dalje i uspoređujemo izvješće ono koje je bilo prije pola godine, dakle za drugu polovicu 2008., onda vidimo da neke stvari stoje na mrtvoj točki, a i tada sam raspravljao i pitao se za stajališta u nekim poglavljima. Ta stajališta su vrlo zanimljiva za regiju za kraj iz kojeg dolazim i ljude koje zastupam, a to je poglavlje 11. – Poljoprivreda i ruralni razvitak. Pitam se i danas, da li se uopće može doći, da li je moguće da ne mogu niti građani, niti udruge, niti bilo tko od nas ne možemo doći do pregovaračkih stajališta Hrvatske ili kako se kaže platforme koja je predana u pregovorima i ponuđena Europskoj uniji? Koje je to stajalište Hrvatske u poglavlju o poljoprivredi? To sam pitao i predsjednicu Nacionalnog odbora prije pola godine, mislim da ona i danas nema toga odgovora. Tako je. Dakle, nas interesira, što je to Hrvatska postavila kao svoje stajalište? Koliko Hrvatska zastupa svoje selo, svoju poljoprivredu u odnosu, a vidimo evo ovih dana koliko imaju problema poljoprivrednici u Francuskoj itd. i kako se ona subvencionira, kako se daju potpore, strukturne i ostale u Europskoj uniji, kao jednoj od najvažnijih gospodarskih grana u svakoj od zemalja? To je jedno. Drugo poglavlje koje također nema mu ni traga ni glasa u pregovorima, a to je poglavlje Regionalna politika i koordinacija strukturnih instrumenata. Ispunjeno samo jedno mjerilo za otvaranje, poglavlje nije otvoreno. S obzirom da sam predstavnik regionalne stranke, pitam se do kada ili ćemo to ostaviti zaista za sami kraj pregovora i kome je to zapravo u interesu, kome je to u cilju da regionalizacija koja će se provesti na unutarnjem planu i pregovori o regionalnoj politici ostanu baš za sami kraj pregovora. To su ovih 11 pregovaračkih poglavlja. Dakle, za 9 od njih su predana pregovaračka stajališta a za dva nisu. I je li tu spada i onda ovo što je gospodin Picula govorio i okoliš? Da li je uopće predano stajalište Hrvatske ili kako se kaže platforma u svezi okoliša ili zaštite okoliša? Dakle, niz pitanja se ovdje postavlja a jasno da je primjer Hrvatske i Slovenije koji je jedan da kažem ružni primjer međusobnih i međudržavnih odnosa, i da kažem ucjene na koju zaista ni 8. svibnja HDSSB nije pristao niti će ikada pristati da se trguje teritorijem i morem Republike Hrvatske bez obzira što Slavonija nema mora, Slavonija i Baranja. Pitam se što će se dogoditi u budućnosti kada mi imamo određenih neću reći graničnih problema ali neriješenih pitanja. Evo, znamo da je u Sarajevu izgradnja Pelješkog mosta izazvao i polemiku oko pitanja razgraničenja u području Neum ili Klek. Dalje, sa Crnom Gorom imamo određene ugovore u svezi rješenja Prevlake i zajedničke izgradnje nekakvog hotelskog naselja itd. Imamo problem Šaringradske ade u razgraničenju sa Vojvodinom tj. Srbijom. I još stotine tisuća hektara oranica i poljoprivrednih površina koje je Dunav kao rijeka razdvojio a one su preko katastarsko vlasništvo i gruntovno građana Republike Hrvatske na onoj strani Dunava. I o tome još uvijek, ja znam da postoji miješano povjerenstvo ili komisija između Hrvatske i Srbije ali nikada nigdje ovdje nisam čuo u ovom Saboru niti sam pročitao u novinama da išta ta komisija radi, i da čujem ili pročitam postignuća te komisije. Hoćemo li mi ulaskom ja bih rekao 2013. onako paušalno jer ne vjerujem prije tada otvoriti te probleme ili ćemo ih riješiti za vrijeme ovih pregovora sa Europskom unijom a u duhu dobrosusjedskih odnosa ali bez trgovine hrvatskim teritorijem. Pa evo gospodo predsjednice Nacionalnog odbora za praćenje pregovore očekujemo da evo i ove sugestije, dobronamjerne sugestije da kažem uzmete u obzir i da evo u budućim izvješćima čujemo i nešto novo u svezi toga. Hvala vam lijepo.
Hvala. Imamo dvije pojedinačne rasprave? Da li želi sad predsjednica? Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodin Grubišić u ime kluba HDSSB je upozorio na neke stvari koje zaista jesu relevantne i zanimljive iako su se tu pomaci događali ne u provom dijelu 2009. nego u drugom dijelu 2009., ne u ovom razdoblju za koje je izvješće ali naravno da je zanimljivo jer govorimo danas koncem listopada. Prema tome, samo par naznaka na one stvari na koje ste upozorili. Prvo, što se tiče poglavlja – Poljoprivreda i ruralni razvitak nije bilo otvoreno u ovom razdoblju na koje se odnosi izvješće. U međuvremenu je deblokirano i otvoreno početkom ovog mjesta. Naš problem tu je da imamo 29 zahtjeva za različite vrste odgoda. Dakle, samo po sebi vam govori, naravno one nisu jednake razine važnosti. Neke su vjerojatno fundamentalne i načelne, i neophodne, neke su vrlo specifične odgode koje se traže. Kako će to izgledati u samom pregovaračkom procesu to naravno ćemo vidjeti i odbor će sigurno o toj temi još više puta raspravljati. Vi znate koja je argumentacija za neobznanjivanje pregovaračkih stajališta. I sama iskreno rečeno ne bih imala ništa protiv toga da se one obznane, ali naravno u ovom slučaju je za to potreban konsenzus. Dakle, držimo se onoga što je neka vrsta minimalnog zajedničkog nazivnika. Što se tiče poglavlja – Regionalna politika i koordinacija strukturnih instrumenata to je naravno strašno važno, važno je jako i za poljoprivredu to poglavlje jer većina de facto fondova koji se odnose a i koordinacija strukturnih instrumenata su fondovi. A regionalna politika, većina stvari koje se odnose na regionalnu politiku i fondova koji su zamišljeni da pomažu i financiraju projekte regionalne politike u pravilu se prevode kao sredstva za poljoprivredu odnosno poboljšanje kvalitete života na selu i mnoge zemlje ih u tom smislu i koriste. Mi tu imamo jedan problem o kojem smo raspravljali u Hrvatskom saboru a to je podjela na one statističke famozne regije NUC 2 gdje smo mi podijeljeni na tri statističke regije. To se reflektira na kvalificiranje projekata iz tih regija iz europskih fondova a imamo u međuvremenu vjerojatno situaciju gdje bi Zagreb mogao biti zasebna regija i na taj način si produžujemo mogućnost financiranja iz određenih pod povoljnim okolnostima fondova na duži rok za jedan dio Hrvatske. I to poglavlje nije bilo otvoreno u ovom razdoblju, u međuvremenu je otvoreno. I konačno, poglavlje – Okoliš ono još nije otvoreno, ono je de facto još uvijek blokirano od strane Slovenije. Slovenija nije jedina blokada koju imamo a o tome ću nešto reći završno. Ali poglavlje – Okoliš u ovom trenutku zajedno sa još poglavljem – Ribarstvo i poglavljem – Vanjska i sigurnosna politika su još uvijek blokirani od strane Slovenije.
Hvala. Gospođa zastupnica Marija Burić Pejčinović. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Uvažene kolegice i kolege. Pa evo slušajući ovu raspravu o radu Nacionalnog odbora nisam mogla ne sjetiti se i ne podsjetiti se, pa ću podsjetiti i vas, neki možda znaju, a neki nisu još čitali tu jednu knjigicu. Prije skoro 20-tak godina jedan je veliki intelektualac napisao jednu malu knjižicu koja se zove "Tri eseja o Europi". U prvom od ta tri eseja koji je pisan 1990. godine on je govorio dakle o Hrvatskoj, o našoj mladoj državi koju smo stvarali i o hrvatskim stremljenjima na tom putu u Europsku uniju. Ja ću ga parafrazirati, on je u jednom dijelu tada kazao pregovori s Europom nisu poziv na ples u Elizejskoj palači. Ja mislim da sve ovo što smo sada čuli i što čujemo inače o pregovorima zapravo vrlo dobro govori o tome. A što je rekao što jesu pregovori? Oni su bitka koju će trebati voditi desetljećima, talentirano i duhovito, zanosno i oprezno, tvrdoglavo i cinično, sa žrtvama i sa voljom da se izbije blizu vrha. To je pisao profesor Stanko Lasić. Ne mogu vam reći koliko puta se vraćam ovoj maloj knjižici jer sve ono što mi radimo svih ovih 20-tak godina je taj čovjek predvidio u ovome. On je rekao kako će izgledat naši pregovori, pa eto i ta priča sa Slovenijom je negdje ovdje. On je rekao desetljećima, evo jesu, dva desetljeća, drugo skoro ističe, a mi još uvijek vodimo ove naše pregovore s Europskom unijom. Eto zato nam je potreban Nacionalni odbor i zato moram priznati svaki puta kad govorimo o ovom tijelu, o njegovom izvješću, ja se svaki puta iznova podsjetim na to koliko je bilo mudro, koliko je bilo dalekovidno 2004. godine kad se o tome dogovaralo da se utemelji ovakvo jedno tijelo, Nacionalni odbor koji je jedno vrlo inovativno i novi način uvođenja Parlamenta, u ovom našem slučaju Hrvatskoga sabora u pregovore s Europskom unijom. Pregovore naravno vodi izvršna vlast, ali mislim da smo mi imali i talenta i znanja i hrabrosti da uđemo u ovakvu priču jer svakako, kao što je i rasprava pokazala, postoje vrlo različita mišljenja, ali postoje i različiti interesi koji se ovdje sukobljavaju i stvaraju i zapravo ono što mi svi želimo u Nacionalnom odboru, a vjerujem i sve parlamentarne stranke u ovom Hrvatskom saboru je da konačni rezultat toga što ćemo pregovarati s Europskom unijom bude na dobrobit hrvatskog naroda i da jednog dana kada uđemo u Europsku uniju zapravo to bude na korist Hrvatske i svih njezinih građana. Evo u tom smislu mi je zapravo zadovoljstvo konstatirati da je zapravo rad Nacionalnog odbora u onom glavnom mandatu koji je dobio, a to su davanje suglasnosti i rasprava o pregovaračkim stajalištima Republike Hrvatske zapravo završen. U ovom predmetnom razdoblju o kojemu govorimo mi smo 32 poglavlja dakle bili apsolvirali, u međuvremenu kao što je ovdje već niz puta rečeno život nas je pretekao u odnosu na evo vrijeme u kojem raspravljamo. Ponekad život ide puno brže od onoga evo kako je došlo na red da raspravljamo o ovome, tako da zapravo evo mi smo sada u ovom trenutku raspravili sva poglavlja o kojima se moglo pregovarati, zapravo sva stajališta. I ono što ostaje za raditi Nacionalnom odboru, što je Nacionalni odbor u jednoj mjeri dosad i radio, ali ja vidim zapravo u ovom razdoblju do pristupanja još veću ulogu, je naravno davati mišljenja na one dijelove gdje će biti potrebno dopunjavati stajališta, a bit će potrebno upravo zato što, netko je spomenuo, ima poglavlje poljoprivrede itd. Mi smo tražili veliki broj prijelaznih razdoblja. Naravno da to sve u konačnici neće biti moguće isposlovati i opet će Nacionalni odbor tamo gdje se ispostavi da zaista su naša traženja od onoga što je realno ispregovarati morati dati svoj pristanak na takvo stajalište. U čemu vidim zapravo, dakle ne treba se, mislim da se ne treba više vraćati na priču o Sloveniju. Sva sreća da su ova dva, tri zadnja mjeseca pokazala da smo se bitno pomakli u odnosu na ono što se događalo, nije se događalo ništa upravo zahvaljujući slovenskoj blokadi u smislu formalnih pregovora. Ali ovdje bih isto htjela istaknuti, vrlo često se javno i mi političari i novinari i javnost onda ostaje u dojmu da se ništa ne pomiče ako se nije održala međuvladina konferencija. Međuvladina konferencija je kraj priče. Pregovori, ono tvrdoglavo, uporno i cinično to se događa većinom prije. Sama međuvladina konferencija je prilično jedna formalna tribina na kojoj se ono sve o čemu se razgovaralo, dogovaralo, radilo itd. prije samo javno obznani. Prema tome, ne trebamo biti nezadovoljni što nije formalno bilo ništa učinjeno u smislu tih međuvladinih konferencija, jer je zaista na ovoj drugoj razini koja je puno bitnija i zapravo koja prethodi međuvladinim konferencija napravljeno iznimno puno i mislim da je Nacionalni odbor u tom smislu u razdoblju koje je, dakle o kom govorimo, o tih šest mjeseci, radio naravno u onoj mjeri u kojoj je pregovarački tim, Vlada itd. stavljala na stol Nacionalnom odboru ono o čemu trebamo govoriti. Što vidim kao budući posao? Pa svakako vidim da Nacionalni odbor treba nastaviti onaj dio koji je dobro radio. Netko je govorio o okruglim stolovima, dakle sigurno će takvih još biti, ali svakako ono na čemu mislim da će trebati sve više davati naglasak, a osobito u onom razdoblju kad dođemo u vrijeme kada se pregovori završe što se svi nadamo da će bit u ljeto sljedeće godine, dakle da radimo što više na ovom dijelu koji se zove parlamentarna diplomacija. Nemojmo zaboraviti, nije gotovo kad je gotovo nego je gotovo kad sporazum o pristupanju bude ratificiran, a njega će trebati ratificirati ako sadašnji broj članica ostane, dakle ako mi budemo 28. članica onda će to biti 27. parlamenta. Mnogi od njih su dvodomni, dakle bit će još više rasprava itd. i upravo Nacionalni odbor zajedno sa Odborom za europske integracije i vanjsku politiku i naravno svi dužnosnici u Hrvatskom saboru imat će velik posao da pripreme te javnosti, dakle inozemne javnosti na prihvaćanje Sporazuma o pristupanju Republike Hrvatska Europskoj uniji. Evo u tom smislu ja bih željela još jednom zahvaliti pregovaračkom timu. Mislim da nikad ne treba zaboraviti da to što mi u Nacionalnom odboru radimo zapravo je odobravanje onoga što su Vlada i pregovarači učinili do tada ili naravno kritika na to pa onda zahtjev da se izmijeni. Dakle, pohvala pregovaračkom timu, svim pregovaračima, svima onima koje mi nikad ne vidimo u državnoj upravi i šire koji rade na ovom poslu. I evo ja bih htjela reći da ću svakako podržati ovo izvješće upravo zato što mislim da rad Nacionalnog odbora, a time i rad Hrvatskog sabora bitno pridonosi kvaliteti pregovora između Republike Hrvatske i Europske unije. Hvala vam lijepa.
Hvala. U 12 sati i 7 minuta isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta po ovoj točci dnevnog reda. Gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana predsjednice Nacionalnog odbora, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo i ovo današnje Izvješće Nacionalnog odbora koje moram reći zastupnici redovito dobivaju upravo smatram da je to jedan značaj za našu informiranost u vezi sa pregovorima, ali ovdje je već malo i istaknuto o tome i za našu aktivnost koju možemo i trebamo provoditi u vezi stvaranja jednoga ozračja vezanog za naš ulazak u Europsku uniju. I upravo zbog toga uvije evo i smatram da je dobro da dobivamo to izvješće da ga možemo i pročitati, a uz ovaj cjelokupni pregled koji dobivamo u takovom jednom izvješću i normalno da ga pratimo svakako naša pojedinačna zainteresiranost je različita. Moja osobno je obično se vezuje uz poglavlje 11, 12, 13 poljoprivreda i ruralni razvoj, sigurnost hrane, veterinarska i fitosanitarni dio i dio vezan trinaesti za ribarstvo. Pa zbog čega te dijelove na ovaj način sada ističem? Pa upravo zbog toga što i kvalitetno ispregovaranje ovih poglavlja smatram bit će i jedna osnovica bolje razvoja Republike Hrvatske. Jer upravo i ovaj dio se odnosi na gospodarstvo i konkretno poljoprivreda i ruralni razvoj zaokupljaju i veliki dio naše privrede, našega gospodarstva. U tome dijelu svakako bih istaknuo zemlju kao jedan osnovni resurs koji sigurno u pregovaranjima ima značajni dio i upravo mislim da je to iz oblasti poljoprivrede nešto najvrednije što imamo, nešto što nije svejedno u čijem će vlasništvu završiti nakon pregovaranja. Znamo isto tako da je cijena zemljišta u Europi ona sasvim drugačija nego kod nas u Europi. Jedan hektar dosiže čak i do 20000 eura. Međutim, ono što je bitno, to je bitna pitanje kvalitete tog zemljišta. I zbog čega, postavlja se pitanje vjerojatno kad govorimo o tome da će strani kupci kad se pojave, kad bude na prodaju ova naša zemlja biti sigurno njihova meta. Pa upravo zbog toga što i tehnologija i količine i umjetnih gnojiva i pesticida koja se u Europi koristilo u ovim prethodnim godinama dovelo je do jednoga betoniranja gornjega sloja te zemlje za razliku od naše. Mi imamo zemlju koja je vjerojatno puno manje korištena su umjetna gnojiva jer smo i u Europi po korištenju umjetnih gnojiva na zadnjem mjestu, predzadnjem ili tu negdje zadnjim mjestima. Ali isto ono što je prisutno da su tisuće hektara našeg zemljišta na tzv. prinudnom odmoru. Pa prinudni odmor su ili mine koje u zadnjih 20 godina imamo problema ili zemljišta koja ne koristimo, a to je skoro milijun hektara koja nisu iskorištena. Prema tome, takova zemlja će biti u narednom vremenu sigurno jedan od kvaliteta koje će krasiti gospodarstvo i poljoprivredu naše države. Upravo zbog toga mislim u tom segmentu trebamo dobro ispregovarati, iako ovo što je gospođa predsjednica Nacionalnog odbora rekla da imamo 29 ne znam stvari o kojima se traže produženja, onda sigurno je zemlja ta o kojoj treba dobro razmisliti i razgovarati. Druga stvar je ruralni razvoj. Pa upola pola stanovništva našega živi u ruralnim sredinama. S time imaju i određeni problemi. Europa je također ulaskom novih članica ovim zadnjim ulascima ovih 10, 12 zemalja postala sve više isto ruralna. I ona sada isto također gleda na način drugačije na to pitanje. Sredstva za ovo sve više će se biti u plasmanu. Sve više i Europa će umjesto izravnih potpora davati u ruralni razvoj, pa upravo mislim da je to potvrđeno i na ovom Okruglom stolu koje je organizirao Nacionalni odbor. Hrvatska poljoprivreda na putu prema Europi gdje je upravo to i naglašeno da će sve veći dio sredstava od izravnih poticaja ići preko ruralne politike. I mislim da u tome dijelu trebamo isto i u pregovaranjima, ali i u našim unutrašnjim reformama provoditi taj dio. Dvanaesto poglavlje sigurnost hrane, veterinarske fitosanitarne mjere. Imali smo tu četiri mjere koje u dosadašnjoj organiziranosti naših službi ne bi trebale predstavljati neke probleme. Jer i veterinarska i sanitarna inspekcija i ostale sigurno su, imamo jednu kvalitetnu organiziranost službi. Rijetke su kod nas epidemije ne znam salmonele ili nešto slično. Prema tome, sigurnost te hrane je dobra. Posebno je to značajno upravo zbog toga što smo mi i turistička zemlja i sigurno da bi ako nemamo sigurnu proizvodnju hrane i sigurnost te hrane da bi milijuni ljudi koji dolaze iz Europe i svijeta na naš Jadran prvenstveno da bi bili ugroženi kad ne bi nam to bilo. Međutim, jedna opasnost koju ja smatram da bi, o kojoj će i biti vidim i govora u narednim točkama koje imamo. To je korištenje hrane GMO porijekla. Mislim da kada bi se to ustanovilo kod nas da koristimo takovu hranu da bi to rejting naše zemlje kao zemlje koja može stvarati ekološku proizvodnju bilo ugrožena ta naša proizvodnja i naš značaj u turističkom dijelu i sigurnosti te hrane. Je li alergičnost i toksičnost i rezistentnost na lijekove prvenstveno antibiotike rizici su GMO hrane. Mi imamo dovoljno zemljišta, mogućnosti da proizvedemo kvalitetnu hranu, bez utjecaja GMO-a i uvesti GMO u hrvatski okoliš ne bi bilo dobro. U tom segmentu smatram da naši pregovarači trebaju biti, imati jednu čvrstinu i čvrsti. I na kraju 13. poglavlje ribarstvo. Dalje je na čekanju. Kao što vidimo ova dva su već otvorena. Nemamo ni uvjete. Zašto? Postavlja se pitanje. Ne znam. Na žalost rješavanje ovoga poglavlja značajno je smatram za Hrvatsku, jer hrvatsko ribarstvo, to je grana gospodarstva, koja od morskog ribarstva koje je najsnažnije i koje ima najveće značenje značajno djeluje i na gospodarstvo u kontinentalnoj Hrvatskoj, slatkovodno ribarstvo i šaranski i pastrvski ribnjaci kao športski ribolov. Mislimo u tome dijelu da u pregovorima moramo znati kojim strukturnim podlogama raspolažemo, kako ćemo rasporediti tržište. I još jedno pitanje ZERP. ZERP koji smo prolongirali također treba imati pravo mjesto u pregovorima. I sasvim na kraju zato u potpunosti možem da se prihvati ovaj zaključak koji je Nacionalni odbor donio, da je u prvoj polovici napredak ostvaren isključivo na tehničkoj razini. Međutim znamo napredak je izostao zbog blokade pregovora. Ali to je sada otklonito. I drugu stvar, mislim da je značajno naglasiti da treba pozvati i pregovaračku skupinu, na čelu sa glavnim pregovaračem da intenzivnije komuniciraju sa odborom, što vjerojatno se i radi, ali i sa zastupnicima ovoga Sabora koji bi trebali biti promotori ulaska Hrvatske u Europsku uniju. Jer i smatram da svaka i rasprava u ovom Saboru i naša rasprava van toga Sabora treba biti usmjerena u ovome dijelu da se maksimalno i promovira i ukaže na pozitivne kvalitete ovakvih pregovora. Hvala lijepa.
Hvala. 5-minutna rasprava, Klub zastupnika HDSSB-a, gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, i kolegice i kolege. Naime, nisam imao prema Poslovniku mogućnost da kažem raspraviti sa predsjednicom Nacionalnog odbora gospođom Pusić nakon njene intervencije, a nakon moje rasprave, pa evo ovako sam zatražio završnu riječ u ime Kluba zastupnika HDSSB-a. Sve ono što je ona izrekla zapravo potvrđuje moje strahove i moje dvojbe u svezi onih poglavlja o kojima sam govorio, a to je poglavlje poljoprivreda i ruralni razvitak, problem zemlje o kojoj je govorio i vaš kolega Koračević maloprije čini mi se, te u svezi regionalne politike Republike Hrvatske. Naime i vi ste potvrdili, a i svi znamo da većina sredstava predpristupnih fondova je upravo skoncentrirana na ova dva poglavlja i iz njih se mogu izvući predpristupni, novci iz predpristupnih fondova. Zanimljivo je i to da danas ovdje vrlo malo govorimo o sadržaju ili mogućnosti da nešto više saznamo o, a ja mislim da i vi niste upoznati sa sadržajem arbitražnog sporazuma sa Slovenijom. Zanimljivo je i to da i SDP ne spominje sadržaj toga arbitražnog sporazuma između gospođe premijerke Kosor koja to taji kao zmija noge i gospodina Pahora. To je obavijeno jednim velom tajnovitosti ili tajnosti, a ako je vjerovati medijima Pahor, gospodin Pahor je prekjučer na Iblerovom trgu, gospodo iz SDP-a, navodno dao na uvid arbitražni sporazum između Hrvatske i Slovenije, odnosno Pahor-Kosor. Pa bih bio, bilo bi za javnost zanimljivo hoćemo li mi to zaista po tom arbitražnom sporazumu konačno ipak ulazak u Europsku uniju plaćati ustupcima, bilo teritorijalnim ili nekim drugim. A ako netko nešto zna iz SDP-a ili bilo koje druge strane, HDZ-a ili gospođa predsjednica Nacionalnog odbora.
Kolega, o tome ćemo raspravljati kad dođe vrijeme znate. … [[Upadica se ne čuje.]] Ovo je tu d, ali nije tu. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Frano Matušić.
Pa moram ispraviti netočan navod. … [[Zbog najave, govornik se ne razumije.]] premijerka arbitražni sporazum kao zmija noge kao što vi to govorite, već je dogovor da se ne ide s tim prije no što se dogovori sa parlamentarnim strankama i prije nego što treba doći u ovaj Sabor. Dakle kad dođe na dnevni red Sabora. Drugo to uopće nije predmet razgovora na Nacionalnom odboru, a bit će sasvim sigurno predmet razgovora ovog Sabora i svih parlamentarnih stranaka.
Završni osvrt, predsjednica Nacionalnog odbora, gospođa zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Zahvaljujem svim kolegicama i kolegama koji su raspravljali o ovom izvješću. Jasno je da je u ovom trenutku zapravo svima nama zanimljivije drugih 6 mjeseci nego prvih 6 mjeseci, ali smo ograničeni činjenicom točke dnevnog reda, dakle moramo poštivati taj redoslijed prezentiranja izvješća. Naravno na koncu ovog šestomjesečnog razdoblja Nacionalni odbor će podnijeti izvješće o tome što se radilo u ovih 6 mjeseci. Međutim smatram da je potpuno prirodno da je za Parlament zanimljivo u trenutku kad se stvari događaju što se zapravo događa. Što se tiče primjedbi vezanih za funkciju Nacionalnog odbora, sada kad su kroz njega prošla sva stajališta. Mi ne u ovom šestomjesečnom razdoblju o kojem se ovdje govori, nego danas, dakle nakon zatvaranja i otvaranja nekih poglavlja početkom ovog mjeseca, još uvijek imamo 20, dakle 5 poglavlja za otvoriti i 21. poglavlje za zatvoriti. Tu objektivno govoreći će biti puno odstupanja od onog što smo mi tražili kao odgode u ovih 21. poglavlju koje trebamo zatvoriti. Dakle bit će dosta promjena u onome kako će naša pregovaračka stajališta izgledati kad zatvorimo pregovore, od onog kako su izgledala kad su prošla kroz Nacionalni odbor kao preduvjet da otvaramo to poglavlje. Tu je kontrola parlamenta ključna i možda čak i važnija nego u originalnim pregovaračkim stajalištima, jer u originalnim pregovaračkim stajalištima možete napisati popis želja. U konačnom stajalištu nakon što prođe razdoblje pregovora, tu imate ono što će stvarno biti, i naravno da je za parlament vrlo značajno da zna ne samo da zna ne samo što bi si mi željeli da bude, nego što će se i stvarno dogoditi i tu ne treba odustati od parlamentarnog nadzora upravo obrnuto. Proces, ako optimistično završimo pregovore sredinom sljedeće godine ulazimo u proces ratifikacije, znači potvrđivanja našeg pristupnog ugovora, tu ratifikaciju ne rade vlade, ratifikaciju rade parlamenti, i prema tome prezentaciju Hrvatskog slučaja po mom dubokom uvjerenju treba raditi Hrvatski sabor, dakle odavde treba ići parlamentom, od parlamenta parlamentima, prezentiranje Hrvatskih argumenata za brzu ratifikaciju našeg pristupnog ugovora i to je također jedan posao koji treba odraditi, ili barem pripremiti zastupnike i pripremiti podloge za to Nacionalni odbor. I konačno bilateralni problem sa Slovenijom, samo još jedna napomena, nije jedini problem i jedina blokada iako je naravno najsveobuhvatnija bila ova od strane Slovenije. Mi kao što znate imamo jednu blokadu o kojoj manje govorimo a to je blokada 5 članica unije vezano na poglavlje pravosuđa i temeljna prava i u ovom času se to pokušava razriješiti iako je to nam još uvijek visi nad glavom a to je vezano za famozne Topničke dnevnike odnosno suradnju sa Haaškim tribunalom. To poglavlje nije blokirala Slovenija, to poglavlje kao što znate nismo dobili niti poziv da predamo pregovaračko stajalište ali tu nam stoji također jedna potencijalna blokada o kojoj mnogo ne govorimo ali koju svakako trebamo imati na umu. I konačno bilateralni problem sa Slovenijom koji svi tvrde uključujući i nas da treba tretirati kao bilateralni problem, na žalost je objektivno pretvoren u multilateralni problem zato što prijeći realizaciju jednog multilateralnog cilja. MI možemo tvrditi koliko hoćemo da je to samo problem između Hrvatske i Slovenije, ako je to nešto što prijeći naš ulazak ili napredovanje u pregovorima za naš u Europsku uniju, onda objektivno prijeći jedan multilateralni proces i cilj i koliko god se mi pravili da ne nekako da je izuzet iz cijelog procesa pregovora očito nije izuzet iz cijelog procesa pregovora, jer smo na to možda izgubili najviše vremena. Svi znamo dosta se tu u Saboru raspravljalo, postoji li još nešto ili ne postoji još nešto, mislim da ta rasprava se danas vidi da je bila izlišna, postoji naravno to je arbitražni sporazum i dogovor o arbitražnom sporazumu koji očito nije još u potpunosti okončan ili je okončan, međutim, koji je sastavni dio kolegice i kolege ovog procesa. Parlament je formirao Nacionalni odbor da obavi svoju nadzornu funkciju parlamentarne vlasti nad ovim cijelim procesom. Prema tome, pozivam predsjednicu Vlade da izvijesti u najmanju ruku Nacionalni odbor o statusu dogovora o arbitražnom sporazumu budući da je to nešto što je apsolutno ugrađeno u naš cjelokupni proces. Za parlament je važno da zna ne mora dobiti informaciju u pojedinim fazama ali važno je da zna u kojem pravcu cijela stvar ide jer će se to pojaviti na dnevnom redu unutar sljedećih, ne više od dva tjedna a možda i manje od toga. Prema tome, da bi mi kao Parlament mogli vršiti svoju funkciju to je također jedan dio informacije koji moramo imati i koja je za nas važan. Još jedanput hvala vam lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Izvješće o radu Nacionalnog odbora za razdoblje od 1. siječnja do 30. lipnja 2009. godine, podnositelj je Nacionalni odbor. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskog radnog tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak: "Prihvaća se Izvješće o radu Nacionalnog odbora za razdoblje od 1. siječnja do 30. lipnja 2009. godine.". Molim, uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovo izvješće prihvaćeno je većinom glasova sa 77 glasova za i 3 suzdržana, ništa protiv.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda - Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2008. godinu, podnositelj: Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja Sukladno članku 36. stavak 1. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja dostavljeno je ovo Izvješće, prijedlog akta primili ste poštom. Vlada je dostavila mišljenje, raspravu je proveo Odbor za gospodarstvo, izvješće ste primili na sjednici. Predsjednica Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja Olgica Spevec će dodatno izložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane zastupnice, poštovani zastupnici. Dopustite mi da u narednih nekoliko minuta predstavim godišnje Izvješće o radu agencije za 2008. godinu. Izvješće kao što vidite sadrži niz podataka i informacija koje je Agencija dužna obraditi i predočiti ovom Visokom domu ali i hrvatskoj javnosti o kojima ću detaljnije govoriti u nastavku. Prije toga dopustiti mi da s nekoliko rečenica se osvrnem na važnost uspostave djelotvornog tržišnog natjecanja u našoj zemlji u cilju razvoja i rasta uspješnog tržišnog gospodarstva. Čak niti jedna od najvećih globalnih financijskih i gospodarskih kriza u povijesti nije dovela u pitanje činjenicu kako su konkurencija i tržišno natjecanje nezamjenjiv instrument optimalne alokacije resursa i uvjet povećanja efikasnosti i konkurentnosti nacionalnog gospodarstva. Kao što znamo alternativni modeli postali su dio povijesti ili rariteti u pojedinim dijelovima svijeta. Znači samo poduzetnici koje pritisak konkurencije tjera na unapređenje postojećih ili razvoj novih proizvoda ili usluga stvaraju novu vrijednost i novo zapošljavanje. Kada se više konkurenata bori ili natječe za što veći tržišni udio rastu inovacije, unapređuju tehnološki postupci, razvijaju nove tehnologije i generira gospodarski rast. Empirijska istraživanja međunarodnih institucija poput Svjetske banke pokazuju da na rast proizvodnosti jače utječe konkurencija na tržištu nego kvaliteta infrastrukture, razina korupcije ili administrativne prepreke. Dakle, tržište je bilo i ostalo motor i cine qua non uspješnosti i konkurentnosti. Međutim, samo vlastitim djelovanjem tržište nije u stanju ostvariti najbolje učinke. Niti za potrošače, ni za poduzetništvo, niti za društvo u cjelini. Stoga, ma koliko paradoksalno zvučalo, za razvoj konkurencije i učinkovito funkcioniranje tržišta država ima iznimnu odgovornost i važnost. Ali država manje kao poduzetnik ili uopće ne kao poduzetnik već država kao partner tržištu i korektor tržišnih neuspjeha, što podrazumijeva uspostavu pravila i normi ponašanja na tržištu. Što se tržište više razvija regulatorna uloga države kao institucija koja ta pravila provode trebala bi biti sve efikasnija, kvalitetnija i sofisticiranija. Pokazuje to i financijska i gospodarska kriza koja u posljednje 2 godine trese i najstabilnija svjetska gospodarstva. Neprijeporno je dakle da tržište može dobro funkcionirati samo ako su tome posvećene i odgovarajuće politike. Trgovinska, industrijska, fiskalna, monetarna, politika zaštite tržišnog natjecanja i dr., a osobito one koje se odnose na uspostavu sustava vladavine prava, funkcioniranja pravosuđa i regulacije pojedinih sektora kao što su financijski sektor, sektor komunikacija, sektor medija itd. Za provedbu svih tih politika nužna je i odgovarajuća institucionalna struktura i naravno potrebna je međusobna koherentnost svih tih politika kao i usklađeno djelovanje institucija zaduženih za njihovu provedbu. Sukladno takvoj podjeli ovlasti i podjeli poslova zadaća Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja je provedba prava, dakle samo djela politike zaštite tržišnog natjecanja, je provedba prava zaštite tržišnog natjecanja koja je uređena dvama zakonima. Zakonom o zaštiti tržišnog natjecanja i Zakonom o državnim potporama. Bilo da se radi o provedbi jednog ili drugog zakona naša je misija razvoj djelotvornog tržišnog natjecanja i stvaranje uvjeta za povećanje blagostanja hrvatskih potrošača. Hrvatskih građana koji imaju pravo na dostojan tretman od strane svih onih koji im svakodnevno nude svoje proizvode i usluge na tržištu. Cilj je djelovanja agencije spriječiti i onemogućiti ponašanje na tržištu kojim se narušava, ograničava ili sprječava tržišno natjecanje, ali i to samo sklapanjem zabranjenih sporazuma, zlouporabom vladajućeg položaja ili pak ulaskom u spajanja i preuzimanja koja mogu imati negativne učinke na tržište i na potrošače. S druge pak strane ta joj je kontrolna funkcija Zakonom o državnim potporama povjerena na području ocjene, dodjele i nadzora svih nezakonitih oblika državnih potpora koje neopravdano i selektivno osiguravaju ekonomsku prednost jednom poduzetniku, grupi poduzetnika ili pak određenim sektorima i time narušavaju načelo slobodnog tržišta, koče rast konkurentnosti i bespovratno troše novac poreznih obveznika, a na štetu ukupnog gospodarskog rasta. Polazeći od svojih zakonskih ovlasti agencija, kad god za to ima priliku, svojim mišljenjima, savjetima i sugestijama pomaže drugim tijelima i institucijama u pripremi zakona i propisa sa ciljem promicanja ili očuvanja tržišnog natjecanja na pojedinim tržištima. Kroz tu aktivnost nastojimo na što manju mjeru svesti mogućnost nepotrebnog ograničavanja tržišnog natjecanja osobito kada se radi o pitanjima u svezi pristupa tržištu. U protekloj 2008. godini agencija je u okviru svojih spomenutih zakonskih ovlasti i nadležnosti i sa raspoloživim materijalnim i ljudskim resursima nastojala u najvećoj mogućoj mjeri izvršiti spomenute zadaće. U izvješću koje je pred vama, poštovane zastupnice i poštovani zastupnici, naći ćete podatak o tome da je naš stručni tim od 330 zaprimljenih predmeta riješio 307, da smo inicirali niz aktivnosti vezanih uz promicanje politike i kulture tržišnog natjecanja sklapanjem i provedbom Sporazuma o suradnji sa sektorskim regulatorima kao što su HAK-om, HERA, HANFA, sa Hrvatskom narodnom bankom koja je nadležna za provedbu prava tržišnog natjecanja u bankarskom sektoru. Da redovito surađujemo sa agencijama i sl. institucijama u drugim državama, bilo članicama EU, bilo susjednim zemljama. Da smo uključeni u pregovore o stjecanju članstva u EU itd. Međutim, jedna od najvažnijih aktivnosti i prioriteta u radu 2008. godine bila je usmjerena na izradu novog Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja koji je donesene u ovom Visokom domu, a koji bi trebao jačati ulogu prava konkurencije u Hrvatskom pravnom sustavu i osnažiti agenciju jačanjem njenih ovlasti pri otkrivanju, a potom i odgovarajućem kažnjavanju prekršitelja zakona. Da budem još preciznija, na području primjene Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja otvoreno je 268 predmeta, okončano 234. Kod koncentracija smo ocjenjivali 35 prijava, analizom ugovora na području telekomunikacija ocijenili smo 72 ugovora jednog davatelja usluge, ustanovili smo zlouporabe vladajućeg položaja na tržištu distribucije ukapljenog naftnog plina i pružanja usluga u zračnoj luci "Zagreb". Pokrenuti su postupci protiv sudionika dogovora o cijenama kod pružanja usluga autoškola, protiv dogovora o cijenama među upraviteljima stambenih zgrada u nekim hrvatskim gradovima itd. Istodobno agencija je bez pokretanja postupka od "INE" i "PROPLINA" ishodila usklađivanje Ugovora o prodaji naftnih derivata, odnosno najmu spremnika za plin, sa odredbama propisa o zaštiti tržišnog natjecanja. Također smatram bitnim spomenuti da je rješavajući o tužbama protiv odluka agencije u 2008. godini Upravni sud RH u sva 4 upravna spora potvrdio naše odluke, odnosno odbio odluke tužbe. Isto tako Ustavni sud je potvrdio jednu odluku agencije. U primjeni Zakona o državnim potporama agencija je u 2008. godini ocijenila 43 prijedloga državnih potpora od čega 18 pojedinačnih i 25 programa. Svi su navedeni u ovom izvješću. Ovdje moram naglasiti da je, premda od uvođenja sustava nadzora državnih potpora 2003. godine, zabilježen pozitivan pomak i napredak u smislu sve izraženije discipline davatelja potpora u prijavljivanju potpora, ipak i nadalje ostaje problem nedovoljne stručnosti davatelja potpora u pripremi programa potpora ili pak namjerno ili nenamjerno odstupanje od tih programa pri samoj dodjeli potpora. Stoga je bitan dio aktivnosti agencije na području provedbe Zakona o državnim potporama usmjeren na pomoć i suradnju davateljima potpora u pripremi programa potpora, bilo da se radi o onima kojima se mijenja određeno zakonodavstvo ili da se radi o programima usmjerenim na određene korisnike, djelatnost ili slično. Ili čak o nadzoru već dodijeljenih potpora, primjerice u slučaju dodjele potpora tekstilnoj industriji, industriji autodijelova, rokvela i slično. Za agenciju poseban problem čine potpore koje se dodjeljuju u sektoru brodogradnje, jer još uvijek nisu usklađene sa odredbama Zakona o državnim potporama. Stoga je reforma potpora u ovom sektoru nužan i neizbježan korak, ne samo radi ispunjavanja uvjeta koje postavlja članstvo u Europskoj uniji, već i radi usklađivanja sa hrvatskim zakonodavstvom i radi uspostave gospodarske i tržišne održivosti ovoga sektora. Agencija još od 2003. upozorava na ovaj problem, ukazuje na nužnost restrukturiranja ovog sektora, čime bi se i dodijeljene potpore legalizirale. Prilika da se to restrukturiranje izvrši u godinama koje su prethodile gospodarskoj krizi, dakle od 2005. na ovamo, nepovratno je izgubljena. Tek danas u bitno pogoršanim uvjetima u ovom sektoru na globalnoj razini, vidimo kamo vodi odgađanje nužnim reformskih zahvata i ne spremnost za rješavanje problema koji se desetljećima gomilaju u ovom sektoru. Također prošle godine je agencija izvršila analizu, te ukazala na potrebu usklađivanja sustava potpora Hrvatskoj radio-televiziji sa odredbama zakona i propisima o državnim potporama, ne dovodeći time u pitanje ulogu ove institucije kao javnog servisa u ostvarivanju demokratskih, društvenih i kulturnih potreba našeg društva. Poštovane zastupnice i poštovani zastupnici, agencija naravno prihvaća kritike na svoj rad. Svjesni smo i sami da moramo i možemo biti bolji, da možemo više, da učinci našeg rada moraju biti vidljiviji i prisutniji u svakodnevnom životu naših građana. No, zato nam treba bolji i učinkovitiji alat, kojeg nam je osigurao novi Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja koji će stupiti na snagu tek sljedeće godine. Trebaju nam nužni resursi kao što su obrazovani i kvalitetni ljudi, ali i vrijeme da se rezultati našeg rada, napokon pretoče u djelotvornije tržišno natjecanje, manje zapreke na tržištu i veći gospodarski rast. Usput po nekim procjenama OECD-a za to su potreba desetljeća, ali mi smo optimističniji i nadamo se da će se ti rezultati puno prije osjetiti. Svima onima koji nas u ovom cijenjenom Domu podržavaju, ali i onima koji u nas upiru prstom i optužuju za nedovoljnu aktivnost, moram skrenuti pozornost kako agencija ne može snositi odgovornost za sljedeće. Prvo, nedovoljnu učinkovitost i sporost pravosudnog sustava, bilo da se radi o kažnjavanju Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja, bilo da se radi o primjeni ostalih zakona i propisa koji utječu na tržišne odnose, rješavaju pitanja u svezi kašnjenja u plaćanjima i slično. Drugo, mi ne možemo obavljati poslove i odgovarati za rad drugih institucija, osobito kada se radi o sektorskim regulatorima, koji na ex ante osnovi uređuju pitanja na pojedinim tržištima. Isto tako nije naš posao miješati se u posao tijela državne uprave, nadležni za pitanja nelojalne konkurencije, javnih nabava, zaštite potrošača i slično. Treće, koliko god svojim mišljenjima i aktivnostima upozoravamo na pojedine propise ili na ponašanja raznih udruženja ili interesnih udruga, lokalnih tijela ili institucija, nismo u mogućnosti zaustaviti stalnu produkciju propisa ili praksi kojima se zatvara tržište, postavljaju prepreke pristupu tržištu i slična ograničenja. Premda uporno ukazujemo na takve pojave, premda uporno ponavljamo kako su te aktivnosti uperene izravno protiv hrvatskih građana, one šutljive većine koja često nije ni svjesna zašto su kod nas cijene visoke, a usluge teško dostupne. Mi nemamo zakonskih ovlasti i mehanizama kojima bismo tome stali na kraj. Takve su pojave prisutne na velikom broju područja, od gotovo svih slobodnih profesija, gdje dogovaranje o cijenama često legalizirano i propisima na pružanju ostalih usluga, posebno u prometu i slično. Želim naglasiti da je zadaća politike zaštite tržišnog natjecanja, zaštiti potrošača i njegovo pravo na izbor. Zaštita potrošača međutim ne znači nužno i zaštitu tržišnih takmaca, konkurenata na tržištu. Mi ne možemo i nećemo štiti one poduzetnike koji potrošačima nisu u stanju ponuditi proizvode koji su kvalitetom i cijenom konkurentni proizvodima iz uvoza ili onima koji koriste naši susjedi. Ako neki poduzetnici moraju izaći iz tržišta, jer nisu dovoljno dobri, to je htjeli mi to priznati ili ne, cijena tržišnog poslovanja. Agencija može biti uspješna i djelotvorna samo ako zato ima partnere u ostalim tijelima institucijama države, ako postoji stalan i otvoren dijalog i komunikacija među nama. To se prije svega odnosi na već spomenute sektorske regulatore, samu Vladu i njezina tijela, tijela jedinica lokalne samouprave, pravosudna tijela i slično. Mnogo je važnih pitanja o kojima odluke moramo donositi surađujući i biti spremni na zajednička istupanja i zajedničku odgovornost. Agencija naravno ne može biti prisutna na svakom mjestu u svakom trenutku i sama savladavati probleme tržišta koji su zajednički problemi velikog broja državnih tijela i institucija. Zakonodavstvo se u ovom području mora unaprjeđivati, treba ga učiniti kvalitetnijim, boljim, ali svakako spriječiti da rezultira nepotrebnim restrikcijama razvoja tržišnog natjecanja. Zaključno. Još jednom moram naglasiti da su jačanje tržišnog natjecanja osiguranje jednakih uvjeta na tržištu za sve sudionike, otvorenost pristupa tržištu, ali i lakoća izlaska sa tržišta, ono što tržište i potrošači ne prihvaćaju da su to uvjet razvoja tržišta i jačanja konkurentnosti hrvatskog gospodarstva. To su jamci promjene gospodarske strukture, jačanje interesa za ulaganja, za pojavu novih proizvoda i svih vrsta inovacija u proizvodnom i uslužnom sektoru. Politika zaštite tržišnog natjecanja je ona politika koja u svom središtu ima interes upravo razvoja tržišta i konkurencije, što naravno dovodi do efikasnijeg gospodarstva i veće koristi za potrošače. Međutim, kao što sam već rekla oblikovanje i provedba te politike nisu samo u rukama ove agencije, nisu monopol agencije, već su u rukama onih tijela i institucija kojima je dana u nadležnost izrada donošenja i provedba zakona i propisa koji uređuju različite segmente tržišta i njegove aspekte. Što se agencije tiče ona će i nadalje, ali sukladno svojim zakonskim ovlastima i raspoloživim materijalnim i ljudskim resursima, izvršavati svoje zadaće, te svojim ukupnim djelovanjem, inicijativama za poboljšanje propisa, širenjem kulture tržišnog natjecanja djelovati i poticati stvaranje koherentnih i usklađenih politika s ciljem stvaranja snažnijeg i učinkovitijeg tržišta. Da smo na dobrom putu, ali na dugom putu, potvrđuju i nalazi nedavno objavljenog izvješća o napretku Europske komisije u kojem je napredak na području tržišnog natjecanja ocijenjen ocjenom značajno što je ocjena koja je dana za svega nekoliko područja i nekoliko institucija. Hvala na pozornosti.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Moram ispraviti jedan netočan navod gospođe predsjednice Vijeća Olgice Spevec koja je ustvrdila bez obzira da li se radi o jednom istraživanju jer to naprosto nije točno niti možemo to ikada prihvatiti da za slobodu između ostalih faktora, za slobodu tržišnog natjecanja nije važna razina korupcije. Razina korupcije i korupcija dovodi do razularenog i povampirenog tržišta i to jednostavno u svako doba i svakom prigodom moramo ispraviti i ne možemo se s takvim mišljenjem niti nekakvim kvazi istraživanjem složiti.
Vi se ne slažete s mišljenjem. ... [[Upadica se ne čuje.]] Znao sam ja da ćete ući u zonu jednu, slušao sam ja dobro. Odbor za gospodarstvo? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HSS-a gospodin zastupnik Boris Klemenić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Pred nama je Godišnje izvješće Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja u 2008. godini i za primijetiti je da je ovo izvješće vrlo iscrpno sa obiljem informacija koje se tiču konkretnih predmeta, ocjena, mišljenja, objašnjenja. Izvješće je za svaku pohvalu jer pruža punu informaciju o onome što je učinjeno u 2008. godini. Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja kako stoji u izvješću obavlja poslove zaštite tržišnog natjecanja sukladno Zakonu o zaštiti tržišnog natjecanja i Zakonu o državnim potporama. Također poslovi agencije u svezi kontrole i koncentracije na području medija propisani su Zakonom o medijima i Zakonom o elektroničkim medijima. Nadalje, agencija je dužna provoditi i obveze koje su preuzete člankom 70. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Sukladno Zakonu o zaštiti tržišnog natjecanja tri su ključne aktivnosti agencije a to je kontrola sporazuma između poduzetnika, utvrđivanje i poduzimanje mjera protiv poduzetnika koji zlouporabljuju vladajući položaj te ocjena dopuštenosti koncentracije tih istih poduzetnika. Sukladno Zakonu o državnim potporama agencija odobrava i nadzire provedbu državnih potpora te nalaže povrat državnih potpora koje su dane ili korištene protivno propisima. Pritom agencija obavlja i slijedeće poslove. Razmatra i ocjenjuje prijedloge državnih potpora te programe državnih potpora, nadzire provedbu i učinke dodijeljene državnih potpora i nalaže njihov povrat, prikuplja, obrađuje i evidentira podatke o državnim potporama, vodi evidenciju o tim istim potporama, surađuje s tijelima nadležnim za državne potpore u poljoprivredi i ribarstvu radi pripreme godišnjeg izvješća o tim potporama te podnosi godišnje izvješće o državnim potporama Hrvatskom saboru. Tijekom 2008. godine aktivnosti agencije bile su prioritetno usmjerene na poslove provedbe kako Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja tako i Zakona o državnim potporama. Radi izvršavanja poslova sukladno spomenutim zakonima Vijeće za zaštitu tržišnog natjecanja koje odlučuje o svim pitanjima temeljem spomenutih zakona održalo je u 2008. godini 25 sjednica na kojima je razmatrano 250 točaka dnevnog reda. Istodobno u agenciju je pristiglo ukupno 330 zahtjeva stranaka od čega se 268 odnosilo na područje koje uređuje Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja a 62 zahtjeva na pitanja u svezi provedbe Zakona o državnim potporama. Izrada novog Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja u suradnji s Ministarstvom gospodarstva, rada i poduzetništva, Ministarstvom pravosuđa te drugim tijelima državne uprave, sudovima i predstavnicima akademske zajednice kao i korištenje iskustava i najbolje prakse Europske unije i njezinih država članica bila je jedna od najvažnijih zadaća i aktivnosti agencije u 2008. godini. Stručne i upravne poslove u vezi sa zaštitom tržišnog natjecanja obavlja stručna služba agencije. Kao što je spomenuto ti poslovi obuhvaćaju prvenstveno postupke ocjene sukladnosti sporazuma između poduzetnika, postupke utvrđivanja zlouporaba vladajućeg položaja poduzetnika te postupke ocjene dopuštenosti koncentracija poduzetnika. Uz navedene poslove a u cilju usklađivanja i drugih zakona s pravom tržišnog natjecanja agencija na zahtjev ministarstva i drugih državnih tijela daje stručna mišljenja o sukladnosti nacrta prijedloga zakona i drugih propisa s odredbama Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja te o ostalim pitanjima koja mogu značajno utjecati na tržišno natjecanje. U cilju promicanja prava i politike zaštite tržišnog natjecanja kao jedne od važnih aktivnosti agencije i na zahtjev poduzetnika i drugih adresata propisa o zaštiti tržišnog natjecanja daje tumačenja i stručna mišljenja o primjeni tih propisa. Međunarodna suradnja bilateralna i multilateralna zauzima značajno mjesto u poslovima koje obavlja agencija. Ti poslovi uključuju obavljanje poslova u svezi izvršenja međunarodnih obveza Republike Hrvatske koje su prenijete u nadležnost agencije te suradnju s Europskom komisijom i inozemnim tijelima za zaštitu tržišnog natjecanja kao i izradu statističkih izvješća. U 2008. godini otvoreno je ukupno 268 predmeta a postupci su okončani u njih 234. Agencija od svoga osnivanja održava visoku ažurnost u okončanju postupaka unatoč činjenici da postupci u iznimno složenim predmetima utvrđivanja povreda Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja mogu trajati i do nekoliko godina. Agencija je 2008. godine donijela nekoliko značajnih odluka kojima je utvrdila zlouporabu vladajućeg kao što je slučaj PROplina ili monopolističkog položaja poduzetnika, radi se o Zračnoj luci Zagreb na tržištima opskrbe plinom odnosno pružanja aerodromskih usluga. U navedenim je slučajevima agencija podnijela i prekršajne prijave radi kažnjavanja poduzetnika dok je primjerice odlukom u slučaju VIPneta utvrdila sklapanje zabranjenih sporazuma na tržištu pokretne telefonije a na području distribucije motornih vozila djelovanja je privremenom mjerom protiv poduzetnika Adria Lada Hrvatska. U svrhu sprječavanja mogućih negativnih učinaka koncentracije na tržištu maloprodaje a u skladu s postojećim propisima naloženo je na primjer Konzumu da proda dio prodavaonica na području Šibensko-kninske županije uključujući i najatraktivnije lokacije u toj županiji. Svi spomenuti provedeni postupci i odluke koje je donijela agencija zahvaćaju tržišta odnosno djelatnosti koje su izrazito važne za funkcioniranje hrvatskog tržišta u cjelini a koji bitno izravno ili neizravno utječu i na standard građana. U agenciji je 2008. godine bilo zaposleno 53 djelatnika odnosno 48 djelatnika i 5 članova vijeća agencije. 22 ih je pravne struke, 20 ekonomista. Dakle, agencija sa zaposlenih 53 ljudi uspijeva odraditi ogroman dio svog posla iako se u svom radu agencija suočava sa problemima poput nedostatka prostora i tome slično. Kvaliteti rada osim stručne osposobljenosti djelatnika agencije zasigurno doprinosi i njihovo kontinuirano usavršavanje a i na kraju agencija će imati i puno veće ovlasti stupanjem na snagu novog zakona od sljedeće godine. I na kraju, klub HSS-a će podržati ovakvo izvješće. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Gospodo iz Agencije za zaštitu tržišnog postupanja. Uvažena gospodo zastupnici. Znači mi imamo ove, kao što vidimo iz ovoga izvješća, horizontalne potpore, zatim regionalne potpore, sektorske potpore i potpore male vrijednosti da ja sada to ne prevodim na jezik što to zapravo znači. Međutim, ja ću se dotaknuti ovdje prije svega brodogradnje, strane 61. pa nadalje. Dozvolite mi da citiram, znači: "Zaključkom Vlade Republike Hrvatske od 22. kolovoza 2002. koji je predstavljao pravni temelj za donošenje Pravilnika o subvencijama u brodogradnji, Pravilnik o subvenciji u maloj brodogradnji, bilo je određeno da će Republika Hrvatska dodjeljivati subvencije hrvatskim brodogradilištima za poticanje izgradnje brodova s rokom najprije isporuke do 31. prosinca u visini od 10% ugovorene cijene." Dodjela potpora velikim hrvatskim brodogradilištu pri gradnji broda, kako za domaće tako i inozemne naručitelje, u obliku subvencija i državnih jamstava tradicionalan je i naslijeđen sustav podupiranja ove djelatnosti. Stoga se poslovanje i konkurentnost tih brodogradilišta godinama temelji u bitnom dijelu i na tim potporama. Međutim, bez obzira na potpore većina je brodogradilišta, ovdje se zaključuje, u posljednjih desetak godina počela poslovati sa gubicima. Da je samo u zadnjih deset godina. I sada ono što je možda, da malo preskočim, zanimljivo, ovdje opet citiram: "U kolovozu 2006. Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva Agenciji je dostavilo prijedloge za odobrenje državnih potpora za sanaciju hrvatskih brodogradilišta. Rješenjem Agencije o odobrenju državne potpore za sanaciju hrvatskih brodogradilišta od 21. rujna 2006. poduzetniku "Brodosplit brodogradilište d.o.o." odobrena je potpora u iznosu od milijardu i 700 milijuna kuna, poduzetniku "Brodotrogir" dodijeljena je znači potpora u iznosu od 625 milijuna kuna, "3. maju" brodogradilištu u iznosu od milijardu i 700 milijuna kuna, a brodogradilištu "Kraljevica" 221 milijun kuna. Rješenjem od 18. siječnja 2007. Agencija je poduzetniku "Brodosplit" brodogradilište specijalnih objekata odobrila državnu potporu za sanaciju u iznosu od 140 milijuna kuna. Tim rješenjima dozvoljena je dodjela potpora putem državnih jamstava za kredite i avanse dane brodogradilištima u ukupnom iznosu od 4,2 milijarde kuna." Zašto to citiram? Da bih naprosto istakao da u ovom paketu dodijeljenih potpora od 4,2 milijarde kuna nema "Uljanika". Opet su svi normalno i sa tim potporama u problemima, "Uljanik" i dan danas posluje bez jedne kune jamstava. Znači "Uljanik" može bez potpora za sanaciju, a drugi ne mogu i onda si čovjek postavlja pitanje kako je to moguće. "Uljanik" može i dan danas poslovati bez ijedne kune jamstava od strane države, ostali ne mogu. Kako je to moguće? Zašto "Uljanik" može, zašto druga brodogradilišta ne mogu? Da li je '90.-tih "Uljanik" bio u prednosti pred bilo kojim drugim hrvatskim brodogradilištem? Ja tvrdim da nije, ali jedan od detalja zašto je tome možda danas tako leži i u postupanju lokalne samouprave u Istri. Npr. '98. godine kada je bilo pitanje ili stečaja ili spasa, a u stečaj je "Uljanik" kanio gurnuti preko Istarske banke Miroslav Kutle, onda je lokalna samouprava morala otpisati potraživanja koja je imala prema "Uljaniku" u visini jednog cijeloga proračuna grada Pule. Da li smo to morali napraviti? Nismo morali, ali smo se jednostavno za tu logiku opredijelili. Zašto? Trebalo je spasiti naprosto sustav bez kojega Istra ne bi, pogotovo ne Pula, bila prepoznatljiva. Da li nam je netko to valorizirao? Nije. Ali bez obzira na sve, ja kažem da je to jedan mali primjer da problem brodogradnje ne smije biti niti samo problem države, niti samo problem sindikata ili zaposlenih, niti samo lokalne samouprave već da se naprosto svi tim problemom trebamo pozabaviti više nego ozbiljno jer do kraja godine ili iduće godine možemo očekivati, slobodno se to može reći, bankrot tri od šest hrvatskih brodogradilišta. Ono što je interesantno, to je na ovoj strani 63. ovoga izvješća i zato sam se zapravo javio za riječ. I dozvolite mi da vam citiram: "Najvažniji nalazi do kojih je došla Agencija pri analizi planova restrukturiranja odnosili su se na sljedeće. Planovi restrukturiranja", govori se i misli se na brodogradnju, "za razdoblje 2007.-2012. ne sadrže dovoljno podataka koji bi objektivno, konzistentno i kvalitetno podržali te planove i pokazali realnost prelaska na rentabilno poslovanje. Analiza uzroka teškoća u kojima se nalaze brodogradilišta uglavnom je nedovoljno obrazložena. Analiza tržišta s obzirom na gradnju planiranih tipova broda nije dostatna i kod većine brodogradilišta ne sadrže niti minimalne projekcije o tome što će se događati u slučaju promjene trendova na tržištu. Nema procjene utjecaja varijabli poput cijena željeza, međuvalutarnih odnosa, kao i mehanizama zaštite od utjecaja, a nedostaje i detaljna analiza troškova i vremenskog rasporeda izvršavanja mjera restrukturiranja." Zatim se ovdje navodi da proizvodnost u brodogradilištima je daleko ispod proizvodnosti konkurencije, a planovi ne sadrže dovoljno uvjerljivih argumenata u prilog projekcijama prema kojima će se u roku od četiri godine njihova proizvodnost povećavati dinamikom koja bi ih dovela na razinu konkurencije. Niti jedno brodogradilište, kaže se, nije izradilo jasan, definiran, sveobuhvatan plan poboljšanja uspješnosti poslovanja kojim bi se predvidjeli konkretni koraci i namjeravane aktivnosti u pogledu realizacije ciljeva, povećanja proizvodnosti i efikasnosti poslovanja. Zatim se navodi, za nove investicije predložen je ukupan iznos od 255,9 milijuna eura pri čemu se na djelatnost brodogradnje odnosi 220 milijuna eura. Procjena je da bi se i s 50% od tog iznosa moglo uspješno izvršiti restrukturiranje itd. Predložena je i kompenzacijska mjera ili predložene kompenzacijske mjere razlikuju se od brodogradilišta do brodogradilišta, ali su u cjelini gledano nedovoljno jer ih nije bilo moguće procijeniti jer nisu dobivani podaci o ukupnim iznosima potpora. Vlastiti doprinos restrukturiranja je vrlo mali ili nikakav i da ne nabrajam sve dalje. Znači, nije da se nije gospodo znalo kako će proći prvi krug privatizacije hrvatskih brodogradilišta. Jasno je da se znalo, ali si onda čovjek postavlja pitanje koga se trebalo sa onim natječajem obmanjivati. Postavlja se i pitanje da li bi netko zbog toga morao snositi posljedice, odnosno konzekvence. Osobno smatram da bi konzekvence trebao zbog toga, zbog stanja u brodogradnji ali i Podravci, HEP-u itd. snositi resorni ministar. Ne znam međutim kad će biti rasprava o njegovom povjerenju. Morao bi, ali posljedice daleko veće od posljedica koje bi trebao snositi ministar snosit će radnici, zaposlenici u našoj brodogradnji, snositi će stanovnici naših gradova i da ne nabrajam sve ostalo. Na strani prvoj ovoga izvješća govori o agenciji, pa se ovdje kaže da u istom kontekstu treba istaći primjer iz područja državnih potpora, samo malo, kada je početkom godine agencija okončala postupak ocjene pojedinačnih planova restrukturiranja velikih brodogradilišta. Neću više o njima. Ali na strani 12. govori se o broju predmeta koje obrađuje ova agencija. Dnevno jedan predmet ili 268 predmeta okončano ih je 238. Kada čovjek vidi koliko se radi onda si postavlja pitanje zar Hrvatska država sa 4 i pol milijuna stanovnika mora imati ama baš sve agencije, sve urede, sve inspekcije, ne znam da ne nabrajam kao jedna zemlja recimo od 45 milijuna stanovnika. Mislim da je došlo vrijeme, mislim da su sazreli uvjeti ne samo da počnemo razgovarati o tome koja općina može se sam financirati već da i radikalno redizajniramo tu mrežu raznih agencija, ministarstava i svega ostalog u Republici Hrvatskoj jer to jednostavno sa ovim, na ovom stupnju razvoja jednostavno više ne možemo pratiti. Na strani 34. govori se o koncentraciji u medijima. Agencija je u 2008. godini zaprimila ukupno 19 zahtjeva poduzetnika koji djeluju na tržištima medija. Od toga su broja dvije koncentracije ocijenjene sukladno Zakonu o medijima dok ih je 13 ocjenjivano sukladno odredbama Zakona o elektroničkim medijima. Dakle, više od polovine od ukupnog broja koncentracije koje je agencija ocjenjivala u 2008. godini odnosi se na tržište medija. Zanimljivo je da se silno žale pojedinci poglavito ove kabelske televizije recimo na postupanje ZAMP-a. Neke kabelske televizije na godišnjoj razini moraju ZAMP-u plaćati 800, milijun pa i više kuna. Gura ih se na taj način takvim jednim postupanjem otvoreno u stečaj, pa tih milijun kuna ne znam, pa ne može to nitko izdržati i to bi trebalo što je moguće prije ukinuti. Ovdje se na strani 49. vidim samo je to loše štampano kao udruga za kolektivno ostvarivanje i zaštitu autorskih prava zloupotrijebila je i svoj vladajući položaj na tržištu prikupljanja naknada za reproduciranje autorskih djela. Konkretnije, utvrdit će se jesu li opravdane razlike u popustima koje taj ZAMP odobrava obveznicima organiziranima u udruge itd. itd. Mislim da bi o tome stvarno trebalo progovoriti, jer ako netko mora na godišnjoj razini platiti milijun ili milijun i pol kuna ili 800000 kuna onda taj netko jednostavno ne može preživjeti. Trgovina na malo. To je isto tako interesantno. Agencija je tijekom 2008. godine nastavila s provedbom redovitog istraživanja na mjerodavnom tržištu trgovine na malo i velikom mješovitom robom u Republici Hrvatskoj. Istraživanje se provodilo metodom uzorka poduzetnika. Njima je obuhvaćeno 57 poduzetnika koji su u 2008. godini ostvarili najveći ukupni prihod. Zajednički ukupni prihod bez PDV-a svih poduzetnika koji su djelovali na tržištu trgovine na malo na teritoriju Republike Hrvatske u 2008. iznosi je 28,6 milijuna kuna. Ono što je ovdje problem što se de facto danas razni tiskovi, kiosci pretvaraju zapravo u trgovine svega i svačega. U to se pretvaraju i benzinske pumpe. Mislim da oni postaju nelojalna konkurencija pravim i stvarnim trgovinama iako se u ovom trenutku imam dojam daleko veći problemi Pevecove trgovine ili Kerumove ili Fižulićeve, a o onim malim trgovcima da i ne trošimo riječi. Jednom riječju trebalo bi svima njima na neki način pomoći, ali između ostalog i preispitati neke para fiskalne namete koji naprosto ugrožavaju poslovanje svih tih gospodarskih sustava u Republici Hrvatskoj. Za kraj, ovogodišnje Izvješće o radu Agencije za zaštitu tržnog natjecanja za 2008. godinu ja osobno smatram da je korektno, da je dobro. Možda ta agencija bi mogla biti podvedena pod neku drugu agenciju ili obrnuto. Mislim da u tom pravcu treba ići racionalizacija troškova u Republici Hrvatskoj. Ali u svakom slučaju ovo izvješće je više nego korisno i utoliko ga klub IDS-a i podržava. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo Spevec s kolegama. Za razliku od drugih kolega koji će tematski obraditi sve ove najvažnije elemente izvješća ja ću podsjetiti samo na dvije po meni vrlo relevantne stvari, a vezane su za rad same agencije. Prvo je što ne vidim da se agencija uopće u 2008. godini ni jednom riječju praktički nije bavila koncentracijom koja se događa na području djelovanja prodaje na malo novina i cigareta. Naime, ono što se sada zbiva a gdje su glavni akteri Tisak i i-Novine je jedan monopol nevjerojatan koji uništava ili je već uništio više od 80% malih poduzetnika koji se bave kiosk prodajom gdje se praktički ucjenama utvrđuju uvjeti poslovanja. Jer tko god nije pristao na uvjete koje daju i-Novine odnosno tvornica, odnosno Adris grupa koja stoji iza njih ne može, dakle distribuirati cigarete, odnosno tko god nije dogovorio s Tisom posebne aranžmane ne može doći do novina. Ili se netko pravi da ne vidi što se zbiva ili se zapravo ne razumije da je to problem koji osobito pogađa male poduzetnike a nemojte zaboraviti među njima i i veliki broj razvojačenih branitelja koji su dobili mogućnost da preko kioska ostvare samozapošljenje, ali isto tako i zapošljavanje ostalih nezaposlenih osoba. Dakle to je jedna stvar. I druga stvar, ja bih se samo malo pozabavio učinkovitošću agencije. U agenciji između ostaloga rade 42 visokostručna pravnika i ekonomista. Od toga 25 zaposlenih je na poslovima iz područja tržišnog natjecanja, 10 ih je zaposlenih na poslovima iz područja državnih potpora. Pogledajte malo koliko su riješili predmeta u prošloj godini pa ćete vidjeti da je od u grupi zaposlenih na poslovima iz područja tržišnog natjecanja po jednome zaposlenom riješeno 9,36 predmeta, a u ovoj drugoj skupini na poslovima iz područja državnih potpora riješeno je 7,3 predmeta u toku godine. To je naprosto nevjerojatno da onima koji rade na poslovima iz područja tržišnog natjecanja, kad se oduzmu svi neradni dani, dakle nedjelje, subote, praznici i godišnji odmor je trebalo u prosjeku 24 puna radna dana da riješe jedan predmet. A onima koji rade na poslovima iz područja državnih potpora punih 30 dana da riješe jedan predmet. Ja mislim da je jako teško objasniti zašto je to tako i da se agencija na žalost svrstala u red onih tijela gdje je razina učinkovitosti iznimno mala. Po produktivnosti koju ovdje vidimo, vidimo da je agencija uz sve ostalo pozitivno jedno veliko mjesto troška koje opterećuje sustav vrlo malim rezultatima svoga djelovanja. Riješiti 9 predmeta godišnje, ili još gore 7,3 predmeta u godini dana, e to je ono što ja zovem banjom … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, predsjednice vijeća agencije sa suradnicima, kolegice i kolege. Evo ispred Kluba zastupnika SDP-a ja se neću baviti sa time da li je bilo dva službenika ili više ili manje, odnosno da li su bili manje ili više efikasni. Nego želimo raspravljati, povodom ovog izvješća o situaciji koja je danas na djelu, odnosno kakva je situacija sa zaštitom tržišnog natjecanja. Da na početku odmah kažem, Klub zastupnika SDP-a smatra da situacija nije dobra, da na situacijama povrede zaštite tržišnog natjecanja, odnosno neprimjerenog i nedozvoljenog ponašanja najčešće stradaju mali poduzetnici, a da veliki igrači, da oni koji rade najveće poslove, koji imaju najveći utjecaj prolaze bez ikakvih sankcija i rade doslovce što žele. Agencija je početkom, odnosno osnivanjem dobila jednu jaku poziciju, jedno bitno područje regulacije neovisnu kao institucija Hrvatskog sabora, ali do danas vidimo da nije uspjela na to tržište uvesti reda. To se vidi iz izlaganja predsjednice vijeća koja je rekla da agencija treba suradnju i ne može sve sama. Činjenica je da ne može sve sama, ali da li smo mi svi stekli dojam da je napravila sve što može. Mi mislimo da nije. Napredak koji je isto spomenula predsjednica vijeća, a ocijenili su ga u postupku pridruživanja Hrvatske Europskoj uniji kao značajan na tom području, može govoriti o tome da je situacija bolja nego šta je bila prije, ali opet Klub zastupnika SDP-a smatra da nije ni približno onakva kakva bi trebala biti. A sada ću pokušati obrazložiti i sa par primjera zbog čega tako mislimo. Prvenstveno ne mislimo zbog toga šta vidimo i u izvješću jednu ispriku da nije bilo sankcija, odnosno da su se sankcije izrekle u rijetkim slučajevima i da su iznosile minimalnih milijun kuna u zadnjih 5 godina, za jedno takvo područje gotovo beznačajnim i za prekršaj koji su ostvarili vjerojatno određenim poduzetnicima stotine milijuna kuna dobiti, kazne su bile izrečene milijun kuna. Ali evo možemo prihvatiti da to nije krivica agencije, nego zbog toga šta zbilja tu domenu treba izmjenom zakona prebaciti u nadležnost agencije, a ne u prekršajne sudove. Tako da tu možemo podržati te inicijative koje dolaze iz agencije, ali druge stvari koje je agencija dopustila smatramo da nisu dobre. Evo primjerice, situacije koncentracije na području trgovine. Vidjeli smo zadnje izvješće koje govori da je najveći maloprodajni lanac u Hrvatskoj ima koncentraciju od 30%, a na određenim područjima, konkretno u gradu Zagrebu i do 50% tržišta. Da li je takva koncentracija dozvoljiva, odnosno da li ona ide za time da se razvija tržišno natjecanje, ili da li ide za time da onda dobavljači takvog maloprodajnog lanca moraju financirati poslovanje tog lanca sa 7 milijardi kuna kao što smo vidjeli proteklih mjeseci u medijima, i da li to sve skupa ide prema zaštiti hrvatskih potrošača, odnosno da li oni mogu imati dostupne sve usluge i sve robe koje su im potrebne za život. Ja mislim da ne. Mislim da ide prvenstveno prema zaštiti tog poduzetnika, ali agencija tu nije uopće reagirala osim šta radi periodično istraživanja koliko tko ima udio na tržištu. Komparirat ću to sa drugim primjerom. Ako je pitanje Zagreba i 50 postotnog udjela na tržištu dozvoljivo, zašto onda nije u Rijeci dozvoljivo da se škole dogovore oko cijene polaganja ispita, odnosno edukacije za vozače? Identična je stvar, niti ću ja ići kupovati robe i usluge u Rijeku, niti će netko iz Rijeke dolaziti u Zagreb, ići u autoškolu. Znači s jedne strane, jednim aršinom se ide prema malim poduzetnicima, a rekao sam drugim aršinom se ide prema najvećem hrvatskom maloprodajnom lancu koji u Zagrebu ima koncentraciju koja maltene graniči sa monopolističkom. I onda očekujemo naravno da taj poduzetnik neće koristiti tu situaciju, nego da će razvijati i proizvođače. Normalno da će u toj situaciji gledati svoj interes. Ili još jedna važnija stvar, tom istom koncernu se dopušta širenje na tisak. Isto maloprodaju. Bez ikakvog ograničenja. I treća stvar dopušta mu se širenje na oglašavanje maloprodaje u Zagrebu, sudjelovanjem i participiranjem u oglašivačkoj tvrtki Zagreb plakat i na taj način se zaokružuje priča naravno još i uz prodaju hrane gdje 100% možemo garantirati da zaštita tržišnog natjecanja nije ni blizu nego da su ti poduzetnici i taj poduzetnik u velikoj prednosti pred svima ostalima. Ne kažem tu da štitimo druge poduzetnike ali sigurno onda i građani plaćaju preveliku cijenu. Reći ću još jedno područje zbog čega mislim da Agencija ne zaslužuje prolaznu ocjenu a to je davanje mišljenja o zakonima. Nekoliko Zakona je spomenuto u Izvješću jedan je Zakon o kreditnim institucijama, ali drugi još bitniji je Zakon o elektroničkim telekomunikacijama, gdje mi se u Saboru nismo složili s tim Zakonom jer smo govorili da se dopušta vodećem operateru u Hrvatskoj pravo puta da postane telekomunikacijski operater i da na neki način drži u šaci sve ostale operatere a pogotovo one koji su najmanji. Ali, ok, u saborskoj proceduri je to prošlo, većina je to podržala dala je podršku da se ne razvija i liberalizira dalje to telekomunikacijsko tržište ali u Izvješću Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja koja bi trebala raditi na tom da se promiču prava i politike zaštite tržišnog natjecanja ne vidimo nikakvu reakciju na to, niti jedno slovo nije rečeno da bi to možda dovelo u neravnopravan položaj druge poduzetnike na tom tržištu. I to naravno ne možemo podržati i smatramo da to nije dobro. A da smo tu u pravu odnosno da vodeći poduzetnik sa područja telekomunikacijskih usluga ima poziciju bolju nego što bi trebao imati, izvlačimo iz dva podatka, prvo što liberalizacija u fiksnoj telefoniji ne ide tom brzinom kao što je to u mobilnoj telefoniji i drugo kada se vidi dobit koju ta kompanija svake godine ostvaruje i kada se bench markingom to pokuša usporediti sa drugim zemljama, vidi se da je ovo zbilja najefikasnija ili najbolje ustrojena kompanija ili ostvaruju veću dobit nego što bi to trebali jer nigdje u svijetu se pa čak ni „Deutsch telekom“ koji je vlasnik te kompanije ne ostvaruje takve dobiti, čak tri puta manje nego što je HT. I to je još jedan argument koji govori da zaštita tržišnog natjecanja u ovom segmentu ne funkcionira. Tako da možemo govoriti o tome da ne možemo sve sami, i da trebamo pomoć institucija i ovaj Sabor će pomoći u donošenju novog Zakona koji će dati još veću autonomiju agenciji i mogućnost sankcioniranja, izricanja većih kazni zato što su dobiti i profiti koje te tvrtke ostvaraju iznose u milijardama kuna, onda kazna od milijun kuna zbilja ništa ne znači, dat ćemo tu podršku ali očekujemo od Agencije da bi dobila potporu Kluba zastupnika SDP-a da iskoristi sve one instrumente koje ima u svojim rukama a daje joj sadašnji Zakon. Znači konkretno u ovom slučaju da progovori o tome da li su koncentracije u određenim županijama i gradovima, konkretno u trgovini na malo dozvoljive, da li je u skladu sa zaštitom tržišnog natjecanja da HT dobija mogućnost uporabe infrastrukture koju je Hrvatski narod proteklih 20, 30 godina izgradio i da se jasno očituje po tome. Kada to budemo vidjeli pa makar i ne imali u Agenciji mogućnost sankcije i utjecanja na te procese onda će ta agencija od nas moći dobiti podršku. S obzirom da to nije sada na djelu u Hrvatskoj, Klub zastupnika SDP-a ne može podržati Izvješće Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Hvala lijepa.
Dobro. Hvala. Klub zastupnika HDZ-a gospodin zastupnik Krešo Filipović, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana predsjednice Vijeća i predstavnici Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, kolegice i kolege zastupnici. Evo, pred nama se to smo mogli već zaključiti nalazi Izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2008. godinu koje Agencija kao i svih ovih godina prethodnih proslijedila Hrvatskom saboru na razmatranje, s jedne strane jer je to obveza koju nalaže Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja, a s druge strane radi namjere osiguranja transparentnosti svoga rada i otvorenosti široj poslovnoj i stručnoj javnosti. Dakako ovo nije jedini način na koji Agencija pokazuje visok stupanj transparentnosti svojega rada već to čini i na druge primjerene načine koji su jasno navedeni u poglavlju 3,6 Komunikacija s javnošću predmetnog izvješća. Odmah na početku ove svoje rasprave u ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice osim što želim reći da će Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice u potpunosti podržati ovo Izvješće reći ću nešto općenito o slobodi tržišnog natjecanja budući je ona od presudne važnosti za napredak svih država pa tako i za napredak Republike Hrvatske, koje svoja gospodarstva i razvitak temelje na načelu slobodnog tržišnog natjecanja a ne na državnom intervencionizmu koji u pravilu dovodi određene poduzetnike i određene sektore u povlašteniji položaj u odnosu na druge te na taj način derogiraju Zakone tržišta i tržišnu ravnopravnost. Dakle, sloboda tržišnog natjecanja predstavlja pokretačku snagu tržišnog gospodarstva s obzirom na činjenicu da ona pokreče i motivira poduzetnike koji su u međusobno u konkurentom odnosu na inovativnost odnosno na razvoj novih proizvoda i usluga, na primjenu novih tehnologija i tehnoloških procesa, na suradnju znanosti i industrije, na međusobno povezivanje i na različite oblike suradnje i slično tome, a sve to u cilju iznalaženja konkurentnih proizvoda i usluga koji će svojom cijenom i drugim obilježjima moći zadovoljiti što je moguće veći broj potrošača. Međutim, treba reći i to kako neograničena sloboda tržišnog natjecanja nije sama po sebi garant gospodarskog razvitka jer u tim slučajevima i u takvim okolnostima oni najveći i najjači poduzetnici isključuju konkurente sa tržišta i ograničavaju pravo pojedinaca na pokretanje vlastitih poduzetničkih inicijativa. Na taj način takvi poduzetnici uz ostvarivanje najveće koristi zbog svog položaja na tržištu u pravilu nanose i ogromnu štetu i interesima samih potrošača. Stoga je od iznimne važnosti činiti napore kako bi se svim poduzetnicima osigurale jednake mogućnosti pristupa i opstanka na tržištu a to je jedino moguće odgovarajućom regulacijom od strane države koja će ići u pravcu konstantnog razvoja prava zaštite slobode tržišnog natjecanja te osiguranja primjerenih uvjeta za rad svim državnim regulatorima. Ovdje je potrebno naglasiti kako je RH zaista na ovome polju u posljednjih 10-ak godina učinila veoma puno, a to se može razlučiti i iz samog izvješća agencije. Dakako središnje mjesto u ovom području djelovanja zauzima Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja koja predstavlja pravnu osobu s javnim ovlastima, a čija je osnovna zadaća zaštita slobode istinskog tržišnog natjecanja. Tu svoju osnovnu zadaću, kao što je razvidno iz samoga izvješća agencija ostvaruje s jedne strane sprečavanjem sklapanja zabranjenih sporazuma i zlouporabe vladajućeg položaja poduzetnika na tržištu te kontrolom i ocjenom dopuštenosti njihove koncentracije, a s druge strane obavljanjem poslova ocjene odobravanja te nadzora provedbe i povrata državnih potpora. Dakle, sve one poslove i aktivnosti koji su propisani Zakonom o zaštiti tržišnog natjecanja i Zakonom o državnim potporama. U svom Izvješću o radu za 2008. godinu za kojeg u ime Kluba zastupnika HDZ-a, dakako i u svoje osobno ime mogu s punom odgovornošću reći da je zaista sveobuhvatno, kvalitetno i veoma edukativno. Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja daje detaljan prikaz svoga rada i svih aktivnosti tijekom 2008. godine., ali isto tako daje i pregled aktivnosti iz djelokruga međunarodne suradnje, zatim prikaz ustrojstva i kadrovskog potencijala agencije te konačno pregled financijskog poslovanja za 2008. godinu. Zaista na ovakav način koncipirano izvješće daje potpuni uvid u rad agencije, njena postignuća, ali i probleme s kojima se susreće u svom svakodnevnom radu, stoga zaslužuje apsolutno svaku pohvalu. Nadalje iz izvješća se može zaključiti kako je agencija sa svojim skromnim timom od 50-ak djelatnika i proračunom nešto većim od 10-ak milijuna kuna tijekom 2008. godine sve poslove i zadaće koji su stavljeni pred nju obavljala ažurno i kvalitetno. Prethodnoj tvrdnji najbolje u prilog idu pokazatelji koji govore o 307 riješenih od ukupno 330 zaprimljenih predmeta te podatak da je Upravni sud RH povodom 4 upravna spora pokrenutih od strane nezadovoljnih stranaka u svim slučajevima presudio, odnosno potvrdio odluke agencije. Unatoč činjenici kako je danas u agenciji u odnosu na stanje iz prošlogodišnjeg izvješća zaposleno 8 djelatnika više te trenutnoj nemogućnosti zapošljavanja, smatramo kako je nužno voditi računa ubuduće, naravno kad se za to steknu uvjeti, o potrebi daljnjeg kadrovskog ekipiranja agencije. Ovakav pristup zasigurno će pridonijeti bržem rješavanju problema i provođenju većeg broja aktivnosti od strane agencije koja poduzima u pravcu ostvarivanja svog temeljnog cilja, odnosno stvaranja jednakih uvjeta na tržištu za sve gospodarske subjekte i osiguranja što je moguće većih koristi za sve hrvatske potrošače i to većim izborom proizvoda i usluga te njihovim nižim cijenama i povećanom kvalitetom. Ovakve okolnosti jedino mogu osigurati tržišta na kojima vlada istinska konkurencija, a ne monopoli i oligopoli. Posebno pozdravljamo suradnju agencije kao općeg regulatora tržišnog natjecanja sa postojećim sektorskim regulatorima, kao što su HAK-om, HERA, HANFA i HNB, s obzirom na činjenicu da isti zapošljavaju veliki broj stručnjaka koji raspolažu specifičnim znanjima iz pojedinih područja i koji zajedničkim djelovanjem sa stručnjacima agencije mogu pridonijeti znatno boljem funkcioniranju navedenih tržišta. Treba reći i to kako je ovakva suradnja praksa u svim europskim zemljama koja se pokazala veoma uspješnim sredstvom za uspostavu djelotvornog tržišnog natjecanja u korist potrošača neovisno o tome radi li se o gospodarskim subjektima kojima te usluge značajno utječu na troškove poslovanja ili građanima kojima one praktično određuju standard i kvalitetu življenja. Također je potrebno pozdraviti inicijativu agencije za uspostavom suradnje sa Državnom komisijom za kontrolu postupaka javne nabave i Upravom za sustav javne nabave u Ministarstvu gospodarstva jer bi ona trebala postati jamstvo učinkovitijeg sustava javne nabave lišenog bilo kakve mogućnosti koruptivnog djelovanja. Na koncu ovo izvješće pokazuje kako su Vlada Republike Hrvatske i ovaj Visoki dom prepoznali važnost i potrebu poboljšanja sustava zaštite tržišnog natjecanja budući je ove godine usvojen novi Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja koji uvodi niz novih rješenja i niz onih rješenja koji su ugrađeni u pravnoj stečevini Europske unije. Stoga treba vjerovati kako će primjena toga zakona koja nas očekuje koncem iduće godine Hrvatskim poduzetnicima i potrošačima donijeti više koristi i boljitka od postojećeg sustava u kojem zbog nedostatka odgovarajućih sankcija za prekršitelje zakona, odluke agencije nisu imale i nemaju onu snagu i utjecaj na tržište kakvo bi trebale imati. Zato mi iz kluba HDZa-a od agencije i ubuduće očekujemo da bude dosljedna u primjeni zakona te da pri tome nikoga ne štedi i ne podliježe pritiscima bez obzira s koje strane oni dolazili, a zasigurno će ih biti s obzirom na ovlasti koje novi zakon daje agenciji. Osobito onih koji se odnose na nadležnost izricanja kazni. Kako bi to spriječila agencija mora i dalje raditi na širenju znanja i kulture tržišnog natjecanja te konstantno upoznavati poslovnu zajednicu i širu javnost, poglavito s razlozima zbog kojih konkurencija i slobodno nadmetanje među sudionicima na tržištu čini okosnicu i preduvjet razvoja efikasnijeg i konkurentnijeg gospodarstva. Na kraju samo ću još reći da će Klub zastupnika HDZ-a u potpunosti podržati Izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2008. godinu, te želim u ime kluba i u svoje osobno ime poželjeti i predsjednici Vijeća i članovima Vijeća te svim djelatnicima agencije puno uspjeha u budućem radu. Hvala lijepa.
Hvala. Nastavak sjednice u 15 sati sa pojedinačnom raspravom. Prva na redu je gospođa zastupnica Nada Čavlović Smiljanec.
Kolegice i kolege, nastavljamo s popodnevnim radom sjednice. Točka dnevnog reda je Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2008. godinu. I počinjemo sa prijavama za pojedinačne rasprave. Prva je na redu kolegica Nada Čavlović Smiljanec.
Hvala lijepo, gospođo potpredsjednice. Predsjednici vijeća sa svojim suradnicama. Kolegice i kolege zastupnici. Raspravljajući danas o Godišnjem izvješću o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja trebamo znati da prije svega govorimo o interesima svih građana Republike Hrvatske, ali isto tako govorimo i o položaju poduzetnika na tržištu. Agencija je tu koja bi trebala osigurati ravnopravan položaj svih poduzetnika na tržištu te istovremeno osigurati bolju poziciju građana pri nabavci roba i usluga. Iščitavajući izvješće o radu za 2008. godinu vidimo da su tijekom 2008. godine bile izražene i pojačane aktivnosti na pripremi Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja koji bi trebao početi s primjenom od 1.10.2010. godine, a što je bitno iz više razloga o kojima ću govoriti u nastavku svoje rasprave. U tom cilju nastavljena je suradnja sa nadležnim ministarstvima kako bi se konačno agenciji dale veće ovlasti u svrhu otkrivanja, a potom i odgovarajuća kažnjavanja onih koji krše propise o zaštiti tržišnog natjecanja, znači onih koji svojim ponašanjem ne dozvoljavaju pristup konkurentima, zatvaraju tržište ili pak dijele tržište između sebe… … [[Upadica se ne razumije.]] Aha, pardon. Dogovaraju cijene i druge uvjete prodaje, a krajnji cilj je jasan, stjecanje nezakonite dobiti, održavanje visokih cijena i dovođenje hrvatskih građana u poziciju koji to moraju sve plaćati. Ono što je posebno naglašeno u ovom izvješću i što je veliki problem gdje krajnju cijenu plaćaju hrvatski građani, svakako je činjenica da se povrede Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja smatraju prekršajem zbog čega kazne za povredu tih propisa donose prekršajni sudovi. To je isto naglašeno u tom izvješću i upravo je poražavajuća činjenica da su za razdoblje od 2004. do 2008. godine prekršiteljima sudovi za to razdoblje izrekli kazne u ukupnom iznosu od svega milijun kuna, bez obzira što zakon predviđa mogućnost izricanja kazne od 10% od ukupnog prihoda koji je poduzetnik, znači prekršitelj tih propisa ostvario u financijskoj godini, a znamo da su prihodi koji su pojedini prekršitelji ostvarili u tim godinama iznimno visoki. Još je žalosnija činjenica da su prekršajni sudovi tijekom 2008. godine, znači u izvještajnom razdoblju, donijeli ukupno 8 odluka, od čega u 5 slučajeva su donese odluke o obustavi postupka uslijed zastare. Postavlja se pitanje zašto se nakon tako loših podataka cijeli niz godina čeka sa donošenjem, a onda i primjenom novog Zakona o zaštiti potrošača, o zaštiti tržišnog natjecanja jer zakona je donesen u 2009. godini, ali se primjenjuje tek od listopada 2010. godine. Očito se štite nečiji interesi, očito nema političke volje da se stane na kraj nedopuštenom ponašanju na tržištu u Republici Hrvatskoj. Želim u nastavku samo podsjetiti da su tijekom 2008. godine naglo porasle cijene prehrambenih proizvoda u trgovinama na malo i tada se dogodilo ono što smatramo nedopustivim, a to je da je sada bivši premijer direktno dogovarao sa poduzetnicima smanjenje cijena prehrambenih proizvoda. Što je bilo rezultat tih pregovora? Cijene su porasle preko 30%, a smanjene su svega nekoliko posto. Držim da hrvatski građani od toga nisu imali nikakve koristi, a država bi prije svega trebala stvoriti povoljno okruženje, prvenstveno donošenjem Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja, da bi onda agencija kao regulatorno tijelo omogućila da na tržištu budu takvi odnosi gdje bi hrvatski građani imali što povoljnije cijene. Budući da dolazim iz Slavonije htjela bih još nešto reći, moram istaknuti da se poljoprivrednici cijeli niz godina prilikom prodaje odnosno otkupa žitarica susreću uvijek sa istim problemima, a to su problemi iznimno niske cijene tih proizvoda odnosno žitarica. I zašto to spominjem i zašto to mislim da spada u kontekst ovog izvještaja agencije? Razlog je što je kod dogovora oko otkupne cijene pšenice i u ovoj godini udruženje mlinarsko-pekarske industrije "Žito zajednica" u pojedinim županijama imala monopolistički položaj i time direktno onemogućuje tržišno natjecanje. Iz izvješća agencije za 2008. godinu ne vidi se uopće da agencija koja to može i po službenoj dužnosti pokrenula ikakav uopće postupak vezano za to, a vjerujem da nije niti u 2009. godini vezano uz monopolistički položaj tog pravnog subjekta, kako sam rekla "Žito zajednice" koja otkupljuje žitarice u Slavoniji. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Sljedeća je na redu za raspravu kolegica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala lijepa, poštovana gospođo potpredsjednice. Poštovana predsjednice Vijeća sa suradnicima. Kolegice i kolege. Kao što je gospođa Spevec uvodno i rekla i ja mislim da je to moto i s time se moramo složiti, da zdravo tržišno natjecanje donosi pogodnosti za potrošače kao što su niske cijene, visoka kvaliteta proizvoda, široka ponuda roba i usluga te doprinosi inovativnosti. Međutim, da li je u Hrvatskoj tomu baš tako? Ne možemo se baš složiti da imamo zdravo tržišno natjecanje. Naši potrošači nisu zadovoljni, nisu zadovoljni kvalitetom roba, iako roba ima podosta. Bolje da ih ima manje, a da je njihova kvaliteta zajamčena. Ali to je možda predmet jedne druge rasprave. Da bi se dakle ostvarilo zdravo tržišno natjecanje što smo već do sada napravili? Stvorili smo zakonodavni okvir, stvorili smo institucionalni okvir, čak smo i dali Agenciji i veće ovlasti koje su je počesto sputavale. Međutim i dalje stvari su uznapredovale, ali ne u onoliko poželjnoj mjeri koliko smo to svi skupa očekivali, pogotovo u krajnjoj liniji i sami potrošači, da ne govorimo i oni kojih se to najviše tiče, sami natjecatelji. Naime, što nama nedostaje to je ta implementacija i provedba. Naravno, evo kolegica je već govorila o neadekvatnoj sudskoj zaštiti, nemamo učinkovito kažnjavanje prekršitelja koje bi bilo na kraju krajeva i odgojno utjecalo na ostale da se tako ili slično ne ponašaju. I u tim slučajevima gdje su bili primorani izricati kazne, one su uvijek negdje oko minimuma. Što to pokazuje? To pokazuje i na ovom primjeru da je država i dalje jaka prema slabima, a slaba prema jakima. A to onda vidimo da nije u punini, odnosno samo djelomično, ali nikako ne onako u poželjnoj mjeri ostvareno ustavno načelo socijalne države. Naime, ja ću svoju raspravu malo koncentrirati na taj vječiti odnos koji sada u ovom vremenu prije svega u globalizacija na vlastito u vrijeme recesije i krize kulminira. Sukob proizvođača i velikih trgovaca. Veliki trgovci ovdje su povlašteni. Nigdje toliko povlašteni nisu kao na našem području. Kada smo govorili, a počesto se osvrnemo upravo na položaj radnika onda je nezaobilazna tema o položaju radnika, konkretno radnica u trgovačkim lancima. To su jednostavno lanci velike nepravde. I te žene koje prvenstveno rade u tim lancima roblje su gotovo 21. stoljeća. Ali i o tome možda drugom prigodom puno detaljnije. Ovdje odnos proizvođača i trgovaca. Proizvođači pogotovo prehrambenih proizvoda koji muku muče kojih ova recesija jednostavno ubija i ova opća nelikvidnost obraćali su se i agenciji i gotovo svim regulatornim tijelima da se konačno stane na kraj samovolji velikih lanaca, konkretno određenog trgovačkog lanca. Govorili su o tome vrlo otvoreno i hrabro koliko sredstava moraju dati i novaca da bi se njihovi proizvodi mogli naći na policama tih trgovačkih lanaca. Ali tu nije kraj muka. Ne plaćaju se ti njihovi proizvodi. Dapače, onda bivaju još ucijenjeni a trgovci ubiru basnoslovne sume i na račun građana i na račun gospodarstva, pogotovo tih proizvođača koji ponavljam krcaju u toj općoj nelikvidnosti. Ako se uvjet trgovaca prema domaćoj prehrambenoj industriji ne promijeni uskoro možemo staviti ključ u bravu kažu ti proizvođači. Dakle, taj odnos upravo je u ovo vrijeme, u zadnje vrijeme, u zadnju godinu dana kulminirao. Dijelom zbog recesije, dijelom zbog nelikvidnosti, dijelom i zbog toga što banke više bar ne u potrebnoj mjeri ne prate svojim obrtnim sredstvima proizvođače. Zahtjevi trgovaca prema njima, prema tim proizvođačima postali su nerazumni, potpuno nerazumni i neopravdani. Što u tom području učiniti? Ponavljam pozvali su sve regulatore, ali ovdje najinteresantnija sama agencija. Nisu dobili niti adekvatan odgovor, niti adekvatnu zaštitu. Kako je moguće upravo da se zatire ta naša proizvodnja, a da s druge strane trgovci dižu enormne marže. Nigdje u Europi ona nije tolika. I zbog čega i zašto je tomu tako? Zar se nemamo snage ni mehanizma tomu stati na kraj. Naravno da trebaju oni zarađivati. Ali zar je opravdano, zar je pravedno da stvaraju takav ekstra profit a često i na robu sumnjivog porijekla, a još sumnjivije kvalitete. Neisplata tih vlasnika, tih tvrtki, tih velikih trgovačkih lanaca proizvođačima sad već dosiže zabrinjavajuće razmjere. Mjesecima im se ne isplaćuje roba, a za to vrijeme oni obrnu novac od te robe nekoliko puta. Pa gdje je tu pravda, gdje je tu onaj potreban balans? Upravo jedno umijeće dobre vladavine, ali tu sada nije stvar samo agencije budimo iskreni, to je u biti stvar vladajuće politike. Umijeće dobrog vladanja traži održavanje ravnoteže između načela solidarnosti među ljudima različitih ekonomskih mogućnosti i potrebe za tržišnim i drugim natjecateljima dopuštajući naravno razlike u korist sposobnih. Tu jedno samozavaravanje kao ono je postalo sada novi šlager u Hrvatskoj. Kad prođe eto ta ekonomska kriza, kada se svijet iščupa iz nje onda ćemo se mi automatski izvući iz te krize. Međutim, evo i guverner upozorava na sve zablude, takve zablude, tog nastajanja ali i dalje poniranja i stavljanja glave u pijesak kako je došlo sve samo od sebe i kako će sve proći samo od sebe neovisno od nas samih. Tomu nije tako. Mi znamo da je kriza ovdje dobrim dijelom originalna, da je ona dobrim dijelom izvorno hrvatski proizvod i vrijeme dakle samozavaravanja ako je i nekada bilo oprostivo nije nikada, a pogotovo ne može se ustrajati više u takvom ponašanju. Naime, mi i danas, dan danas muku mučimo sa strukturnim problemima. Dugoročno dakle upitan taj razvoj koji se temeljio na pozajmljenom kapitalu i na prodaji vlastitih resursa mora biti zaustavljen. O tome nedvojbeno govore podaci o konkurentnosti i podaci o dugovima. Rasprava o Izvješću o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za prošlu godinu bila bi nepotpuna ukoliko se ne osvrnemo na izvješće o progresu o napretku Hrvatske. Evo što oni, što je Europska komisija na stranici 35. kad govori upravo o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja što ona govori. Da nam nedostaje upravo adekvatne politike, provedbene politike. Da imamo jedan zakonodavni okvir institucionalni, ali da nam nedostaje upravo ta provedbena politika pogotovo i na vlastito podcrtavaju oni protiv kartela. Također, govori se i o tome da agencija nije donijela, još nije donijela ni jednu jedinu odluku protiv kako nazivaju hard ... [[Govornica se ne razumije.]] kartela. Isto tako, govore kako Nacionalni plan za restrukturiranje i individualne poslove koji je Vlada usvojila u šestom mjesecu prošle godine mora biti revidiran, da to još dan danas nije učinjeno. I ponavljam, evo time i zaključujem da ostaje veliki problem implementacije velikih normi, ali jednako tako jačanje snage agencije protiv kartela. Hvala.
Hvala lijepo. Imamo jednu repliku, zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa replicirao bih kolegici Antičević u onom dijelu u kojem je spomenula da je u velikim trgovačkim lancima, da su zaposlenici moderno roblje 21. stoljeća. Malo pretežak izraz, ali svakako da zaposlenicima u modernim trgovačkim lancima oni se ne mogu pohvaliti uvjetima rada. Oni se ne mogu pohvaliti visinom plaća. Oni se ne mogu hvaliti ni plaćenim prekovremenim satima. Ne mogu se hvaliti ni plaćenim blagdanima. Ali ne bih pod isti krov stavio sve. Istina da takvi čak i prevladavaju. Ali istine radi moram napomenuti da ima jedan trgovački lanac u kojem su zaposlenici doista zadovoljni. U kojemu kad dođete kupovati u njihove dućane, vidite zadovoljstvo na njihovim licima, u kojima su plaće njihove dva puta veće nego u 90% ostalih slučajeva, i u kojima je prosječna plaća 6 tisuća kuna neto, što je za naše uvjete. Nisam dobro čuo, pa bih odgovorio. Ali drugi put. Ali da u 90 i više posto slučajeva radi se o nepodnošljivim uvjetima. Gdje se zlostavljaju zaposlenici. Gdje se posebno zlostavljaju žene. Gdje se posebno zlostavljaju trudnice. Gdje se daju i protuzakonito otkazi, a da ne reagira nitko, a najprije bi trebao reagirati sindikat, a sindikat najviše takve štiti. A ove primjere pozitivne koje može, umjesto da istakne, oni to prešućuju kako bi prešućivali i ono što ne valja u većini. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, kolegica Antičević Marinović.
Pa vrlo kratko. Ja i dalje ostajem kod ove tvrdnje da su te žene roblje 21. stoljeća, zato i kažem 21. stoljeća. A istina je i ovo što vi kažete da takvih izuzetaka, svijetlih primjera ima. Međutim to ne znači da ne možemo i ne smijemo progovoriti u ime preko, što ste i sami rekli, preko 90% tih lanaca, kako se odnose prema toj radnoj snazi. Ne samo da se ne isplaćuje prekovremeni rad, o tome ne mogu ni sanjati, nego su to takvi uvjeti, pogotovo i za žene, vidimo da već te žene srednjih godina koje će još malo biti i otpuštene, ali mlade djevojke, mlade žene koje su tamo zaposlene gotovo bez ikakvih onih prava koje papirnato postoje, ali oni se sve, ne samo da je sindikalno udruživanje počesto i zabranjeno, nego da je radništvo i pogotovo te radnice toliko uplašene, toliko su spremne raditi za takvu mizernu plaću a za tako malo prava. To je nešto što je zabrinjavajuće. I ovo ne ide na dušu samo agencije, možda još najmanje u ovom segmentu. Ali to ide na dušu politike koja mora snaći snage i zaustaviti takve mnogo komponirane barune koji s ljudima, s njihovim obiteljima gotovo da rade što god hoće. Mnogi i ne dobivaju sada više plaće. Jedan dio već i ne prima plaće. Toliko put se sretnem s takvim osobama, pogotovo ženama koje iz prikrajka gledaju da li koji nadzornik gleda da se potuže na neke uvjete koje teško da ih je ovdje uopće na takav način i reproducirati što one i o čemu one govore i svjedoče.
Hvala lijepo. Na redu je za raspravu zastupnik Davor Bernardić.
Poštovana potpredsjednice Sabora, uvažene kolegice i kolege, poštovani predstavnici Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Pa kad se govori o ovom izvješću, onda treba imati na umu jednu stvar, a ta je da u zadnjih godinu dana nivo stranih investicija u Hrvatskoj je pao za 80%. I postavlja se pitanje da li je to i vaša odgovornost? Sve češće pritužbe i opaske iz Europske unije da je hrvatsko gospodarstvo kartelizirano, da je u njega nemoguće ući, da postoje ogromni problemi ne samo u zaštiti tržišnog natjecanja, nego u zaštiti elementarnih propisa poslovne logike, poslovnih procesa i svega onog što je neophodno, a imali smo danas priliku raspravljati i o izvoznicima i o jamstvima Republike Hrvatske od Europske banke za obnovu i razvoj, na kojima se vidjelo da su i tri glavna, tri ključne stvari koje hrvatski izvoznici navode kao definitivno probleme nefunkcioniranje, tj. nelikvidnost u državnim financijama i državnim poduzećima i nepridržavanje poslovnih procesa na onaj način na koji su definirani zakoni. Vi ste u uvodnom dijelu rekli i bili ste kritički osvrnuti prema institucijama hrvatske države prema, ja bih se usudio reći prema Vladi i prema sektorskim regulatorima i prema pravosuđu. Tad ste isto tako i naglasili da je nivo sustava, tj. nivo državnih potpora koji je sad već u Hrvatskoj, ja ću vas podsjetiti na razini od 9 milijardi, to je 3 i pol posto bruto društvenog proizvoda. 2003. on je bio na razini 3 milijarde, već sad neodrživ. Te državne potpore nisu samo usmjerene u poljoprivredu, već i brodogradnju koja je u teškom stanju, a tome je najbolje rekao što je imao i zastupnik Kajin kad je ustvrdio da su i mišljenja agencije koja su dolazila u smjeru brodogradnje, a odnosile su se na planove na restrukturiranje od 2007. do 2012. i mišljenje vaše agencije je samo takvo da ne sadrži dovoljno podataka za bilo kakvu ozbiljniju analizu. Dakle mi donosimo planove i strategije bez ikakve ozbiljnije analize i to je razlog zašto se u ovoj zemlji ništa na neki način ne može ni promijeniti. Tu je naravno, uz taj problem, problem i ostalih državnih potpora koje Europska unija ne stimulira. Dapače svojim direktivama ih destimulira zato jer ni jedna država u Europskoj uniji danas sutra ne može biti ta koja će štititi gubitaše, pa makar i po kojoj god osnovi oni bili važni za europsko gospodarstvo. I to je ono gdje Hrvatska ima ozbiljnih problema i što ste sami rekli da je 2005. godine propustila napraviti strukturne reforme. I složit ću se s vama da je sad kasno i da je zaribala vlast. Jer da to tako nije onda danas ne bi o tome na taj način i kritički vi, ali i ni ja govorili. Problemi sa … [[Govornik se ne razumije.]] konkurencijom koju opterećuju bilo kakav možebitni ulaz izvana, problemi sa javnom nabavom koji privilegiraju određene skupine, ja bih ih tako nazvao, problemi sa pravosuđem je nešto što ste spomenuli, ali isto tako mi u ovom procesu, u ovom razdoblju koje je iza nas, a valja govoriti o razdoblju unazad 4, 5 godina, nismo vidjeli i nismo bili svjedoci da ste dosta glasni u tim svojim zahtjevima, i to je nešto ja bih se složio da je osnovna zamjerka koja dolazi iz samog Kluba SDP-a ali koja dolazi iz hrvatske javnosti, ali koja dolazi i iz šire Europske javnosti, na kraju krajeva koja dolazi iz Europske komisije. Tako se može isto tako vidjeti da ste i kod zaštite najkrupnijih igrača poput THT-a, poput Konzuma, poput INA-e ili MOL-a, bilo je dosta primjera koji upućuju na, dosta, neću reći nepravednu i nepoštenu ali u najmanju ruku sporu intervenciju i to je nešto što se zamjera. Jedan primjer ja ću ga navest, ovdje je vezan upravo za Hrvatski telekom, vi se sjećate da ste isto tako ono što je moj kolega Gordan Maras rekao, dali mišljenje na sam Prijedlog zakona o elektroničkim komunikacijama, to je nešto što je i po zakonu o vašem djelokrugu jednostavno tako, no ono što je izostalo je mišljenje o ključnoj stvari koja zapravo i taj telekomunikacijski operater stavlja u još veći monopolistički položaj a to je pravo puta. I sada smo mi u situaciji da imamo jednu šizofrenu situaciju koji, ja ću samo navesti jedan primjer u fiksnoj telefoniji, konkurent glavni Hrvatskom telekomu u fiksnoj telefoniji mora plaćati za svoje usluge 70% cijene u maloprodaji. Dakle, od onoga što oni tarifiraju, od onoga što oni naplate preko HT-a plaćaju 70% te cijene, što nema takvog primjera, zaista takvog primjera nema nigdje u Europi, apsolutno nigdje u Europi. I sada se postavlja pitanje da li je to zaštita tržišnog natjecanja. Ne radi se o tome da bi se tržišno natjecanje zaštitilo zato da se neki ne bi privilegirali, nego se radi o tome da zaštita tržišnog natjecanja štiti građane, u konačnici je građanima, ljudima koji žive u Hrvatskoj, koji rade ovdje ostvaruju dohodak ta cijena ukoliko je ravnopravna konkurencija jeftinija, to će vam reći svaki upućeniji ekonomist i onaj koji je bavio klasičnom ekonomskom teorijom. I to je na neki način naša zamjerka, zamjerka je što vas se ne čuje pogotovo u zadnjem razdoblju, od prošlih par godina o tome slikovito ja bih rekao najslikovitije svjedoče brojevi koji su ispred nas a odnose se na broj danih mišljenja po godinama. Tako ste 2004. dali 94 mišljenja, 2005. taj broj je bio nešto manji, 2006. još manji, 2007. taj broj je bio na 13 mišljenja, na žalost doveli smo se u situaciju, a vjerujem da i vama to ne može biti u prilog da se praktički za ta mišljenja, možda sljedeće godine više nitko ništa neće ni pitati. Evo to je moj prilog raspravi. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Na redu za raspravu je zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, poštovani članovi Vijeća Agencije, cijenjeni kolegice i kolege. Kada je proces tranzicije počeo u bivšim socijalističkim zemljama, dogodio se i u moćnom Sovjetskom Savezu. I tada je skupina ruskih stručnjaka, ekonomista napravila plan za 500 dana tzv. Plan za 500 dana sa radnim naslovom „Tranzicija na tržište“ i to uputila predsjednicima Gorbačovu i Jeljcinu. U tom Izvješću Tranzicija na tržište napisali su ti ruski stručnjaci da je tržišna ekonomija je nešto što je čovječanstvo do sada najdjelotvornije izmislilo, da tržišna ekonomija dovodi jedino do ravnoteže u nacionalnim ekonomijama. Ovo samo navodim kao primjer koliko je važna tržišna ekonomija u gospodarstvu a i za svaku nacionalnu ekonomiju, ali i za čovječanstvo i svjetski poredak gospodarski u cjelini. Mnoge države ulažu napore kako zakonski osigurati, poticati i održati konkurentnost na tržištu a postoje dvije krajnosti, i između tih dviju krajnosti je vječna borba. Jedna je krajnost koja kaže da je najbolja država koja je najslabija, i da potpuno tržište dominira bez utjecaja imalo države. I druga gdje je država apsolutist gdje uvodi kolektivizirani ekonomski poredak i monopolistički ekonomski poredak. Između toga su varijacije tržišne ekonomije i svaka nacionalna ekonomija bira i određuje kakva će ta razina tržišne konkurentnosti biti i kako će djelovati. Tako smo i mi zakonima odredili kakva će biti ekonomija u Hrvatskoj. Ustav Republike Hrvatske strana 49. kaže da je poduzetništvo i tržišna ekonomija čine temelj gospodarsko ustroja Republike Hrvatske. Donesen je i Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja a određena je tim Zakonom nadležna Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja i čine se napori kako održati konkurentnost na tržištu, jer ta konkurentnost u konačnici je isključivo zbog čovjeka, zbog pojedinca zbog krajnjeg korisnika. Nema kvalitetne usluge, nema kvalitetne robe, nema odgovarajuće cijene bez tržišne konkurentnosti. Stoga i uloga Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja je ogromna. Nije samo jedina ona ali je ogromna uloga u postizanju i održavanju tržišne konkurentnosti i tržišnog natjecanja. Ja ne bih tehnički puno o izvješću govorio, vidljivo je da se Vijeće sastajalo dva puta mjesečno u prosjeku, da je riješilo 307 predmeta od 330, da je to učinilo samo sa pet djelatnika ili 48 i 5 članova vijeća, i to Izvješće je tehnički odlično napravljeno, uz jednu osobnu zamjerku da je Izvješće bilo koje dolazi u Sabor, ne može biti kompletno bez zaključka. Ovo Izvješće nema zaključka, a svakako bi trebalo zbog događanja, zbog svega što je susretala Agencija u svom djelovanju zaključuje i zaključak to Izvješće. Dakle Izvješće je prihvatljivo i glasovat ću za prihvaćanje, ali ima nekoliko situacija na tržištu Republike Hrvatske koje nisu prihvatljive, a zašto dijelom se može možda, na što može utjecati dijelom i Agencija i spriječiti takve pojave i takvo ponašanje. Poduzetnici nailaze na slučajeve nametanja nepravednih uvjeta. Nema konkurentnosti zdrave ako se nameću uvjeti poslovanja, a takvih slučajeva u Hrvatskoj ima napretek. Nameću se prodajne ili kupovne cijene, postižu se sporazumi kojima se dijeli tržište ili daju različiti uvjeti za poslovanje. Uvjetuje se prodaja, kad kod jedne banke podižete kredit za stan onda morate i osigurati taj stan kod njihove osiguravajuće kuće. Cijene u tržišnoj ekonomiji trebaju biti rezultat ponude i potražnje i konkurentnosti na tržištu. Ima nekoliko primjera, evo recimo, osnovnih prehrambenih proizvoda gdje sigurno cijene u konačnici koju kupuje svaki građanin RH nije rezultat tržišnog natjecanja i tržišne ekonomije. Ista cijena istog proizvoda samo u susjednoj zemlji je velika razlika. Primjerice vegeta je 16 kuna u Hrvatskoj, u susjednoj zemlji 9 kuna, ulje 14 kuna, a u susjednoj zemlji 7,5 kuna, ali isto, radi se o potpuno istim proizvodima, čokolada 5,60 naprema 4,10, ocat 10,5 kuna kod nas 6,30 u susjednoj. Voda je poseban primjer. Pola litre vode košta otprilike kao litra nafte. A nafte znamo da nema dovoljno u svijetu, stalno je kriza količine nafte pa rafinerije pa tankeri pa prijevozi pa prerada i sve što povećava trošak, a vode samo u Hrvatskoj ima 29 milijardi kubika. Od toga 9 milijardi kubika otpada na podzemno obnovljive vode, a 90% ukupne potrošnje u Hrvatskoj se odnosi baš na te podzemno obnovljive vode. I kako onda, može li biti rezultat ponude i potražnje da cijena vode pola litre košta 5 kuna i 95 lipa, a litra nafte isto toliko? To ne može nikako biti rezultat tržišnih odnosa, tržišne konkurencije i tržišnog gospodarstva. Tu mora biti zlouporaba položaja na tržištu i ja znam da agencija nije regulator cijena na tržištu, ali isto tako po zakonu ona mora reagirati kad je povećanje cijena rezultat zlouporabe položaja na tržištu. A što je nego zlouporaba kad se poveća neopravdano cijena? Uvede se trošarine na određene proizvode, profit na toj djelatnosti je 50, 60%, 30 kako koje i oni povećaju cijene zato što su uvedene trošarine. Mislim da cijene cigareta nisu u Hrvatskoj rezultat ponude i potražnje i rezultat konkurentnosti razvijene na tržištu. To je rezultat monopola i kad digne cijenu "Tvornica duhana Rovinj" onda agencija treba reagirati jer je to zlouporaba položaja, ali mi smo i spojili 2 jedine tvornice u jednu pa ispada da nema monopolističkog položaja. Što je pretplata na fiksnu telefoniju nego zlouporaba položaja? Što je povećanje cijene pretplate HTV-a nego zlouporaba položaja? Temeljem čega je digla? Zato što potroše puno pa trebaju nekako namiriti pa povećati cijenu pretplate. Problemi nastaju u gospodarstvu onda kad se isprepliću odnosi, vlasnički odnosi proizvodnje, trgovine, bankarstva. Kad se upletu vlasnici i međusobno povežu onda tu je smanjena razina tržišnog natjecanja. Tu nastaju problemi, onog momenta kad banke počnu postajati vlasnici trgovačkih društava, trgovačka ta društva postaju vlasnici proizvodnje itd. tako da onda nema ravnopravnih uvjeta gospodarenja. I na stupanje savršene konkurencije ne utječe samo broj poduzetnika iako je broj poduzetnika vrlo bitan, utječe i način ponašanja tih poduzetnika na tržištu. A mnogi poduzetnici na tržištu RH se ponašaju neprikladno tržišnoj ekonomiji i takvima stvarno je krajnje vrijeme da im se stane na kraj jer to rezultira znatno većim cijenama i znatno lošijom uslugom, znatno lošijom kvalitetom robe nego što bi inače dala tržišna ekonomija. I tržišnu ekonomiju treba i čuvati i gajiti. Treba je njegovati, treba je poticati jer tržišna ekonomija je jedina pravedna ekonomija i jedina učinkovita ekonomija. Za nju se moramo izboriti ona još nije dokraja. A nije tržišna sloboda da poduzetnici čine ono što hoće. Poduzetnička sloboda je da … ne rade ono što žele nego da rade ono što smiju raditi i agencija treba djelovati na način da određuje što poduzetnici ne smiju činiti. Svugdje u svijetu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja su tzv. policija tržišna, zabranjuju određene stvari, ne mogu nešto raditi, a ne savjetovati možete pod uvjetom, ali tamo se 100 metara pomaknite i možete kupiti pola Hrvatske. Tako nećemo napredovati u tržišnom natjecanju, tako ćemo još više imati smanjenu konkurentnost, a to nije cilj tržišne ekonomije. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Imamo čak 6 replika. Ne znam što je to toliko izazvalo toliki broj replika, ali igramo se poslovnika čini mi se. Prvi je na redu Davor Bernardić.
Poštovani kolega Marić apostrofirali ste ono što sam rekao, a to je da je upravo zaštita tržišnog natjecanja tu zbog radnika i tu zbog ljudi, zbog njihovog većeg standarda. I to je upravo razlog zbog čega je ovo izvješće na ovaj način na koji se događa, znači ako nivo stranih investicija padne za 80%, a apostrofirali smo iz onoga što su rekle kolege iz Agencije za tržišno natjecanje da je odgovornost na Vladi, da je odgovornost na pravosudnom sustavu i da je odgovornost na regulatorima onda je očito ono što će se dogoditi u sljedećoj godini, a dogodilo se već u ovoj da je 50 tisuća ljudi u prošloj godini ostalo bez posla, a u sljedećoj godini se isto predviđa da će oko 50 tisuća ljudi ostati bez posla. Ako je nivo stranih investicija pao za 80% onda netko za to treba definitivno biti odgovoran jer se ljudi neće moći zaposliti, ljudi neće moći prehraniti svoje obitelji. Nije lako kada je netko u toj situaciji i teško je onome tko je u toj koži. I spomenuli ste da, još prije ste rekli, da neki lanci imaju najbolje uvjete i to je točno i ja to znam i riječ je o stranom loncu koji nije u hrvatskom vlasništvu. Zato jer je hrvatskom radniku potpuno svejedno da li je njegov vlasnik stranac ili domaći tajkun, apsolutno mu je svejedno ili je možda netko drugi. Zato jer on radi, trudi se u tim uvjetima osigurati što bolju egzistenciju za svoju obitelj. Spomenut ću još nešto. Ako je autocesta npr. od Zagreba do Siska koja nije izgrađena, u početnom trenutku trebala koštati 2 i nešto milijarde, a najnoviji troškovi idu do 5 milijardi, to znači da su radovi duplo poskupjeli. Ukoliko bi na toj autocesti radilo 500 ljudi sa cijenom od 5 milijardi, znači da je koštala 2,5 milijarde, radilo bi 500 ljudi, a da se ovih 2,5 milijarde usmjere dobro moglo je raditi još 500 ljudi. No međutim, to očito neće biti slučaj.
Vrijeme.
O tome dolazi na neki način i postotak kazne. Jedan milijun kuna u 35 milijardi kuna u Europskoj uniji, 0,03 promila.
Odgovor na repliku kolega Marić.
Hvala lijepo. Kolega Bernardić kazali se da je razina investicija pala u Republici Hrvatskoj, to nije sporno. To je točno. Razina investicija pada u cijelom svijetu. Najviše uzrokovano svjetskom krizom općom recesijom. Istina da u Hrvatsku investiranje otežano, ali nije samo tu krivnja na agenciji ili na nekoj instituciji. Predominantno su uloge pojedinih poduzetnika na tržištu Republike Hrvatske. Naravno da agencija u tom pogledu može puno učiniti na razbijanju zloporabe vladajućeg položaja i ne razvijanju konkurentnosti. U tom smislu sam i govorio. Ali upravo otvaranje tržišta, što veća konkurentnost na tržištu i potiče investicije. Najmanje je investicija je tamo gdje je zatvoreno tržište. Sloboda tržišta je sloboda ujedno i investiranja. Hvala.
Druga replika, zastupnik Ante Kulušić.
Poštovana gospođo predsjednice. Kolega Mariću, apsolutno se slažem da nažalost postoji haos na hrvatskom tržištu i apsolutno Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja mora u tome sudjelovati. Međutim, ne bih ja osobno želio da se svaku točku svede na apolitizaciju. Ja ću kazati apsolutno se slažem sa vašom kompletnom raspravom. Međutim, jedan detalj niste spomenuli. S obzirom da ja radim u toj branši, onda moram kazati vezano za obavezno osiguranje auto odgovornosti. Danas na hrvatskom tržištu se dešava upravo haos vezano za osiguranje auto odgovornosti, jer pojedina osiguravajuća društva protuzakonito daju popusta od 50%, pa onda kažu dođite kod mene osigurati, a onda vam 300 kuna keša da ulijete gorivo ili na određenoj benzinskoj stanici možete uliti gorivo za 300 kuna ili platite 100% osiguranje, a na polici će vam pisati 50%, a zna se za 50% treba steći 10 godina, svaku godinu 5%. Nažalost, to se upozorava godinama. Međutim nijedno osiguravajuće društvo nije zato zatvoreno, a znamo svi koliko poreza država manje plaća, koliko se poreza državi manje plaća kada se premije auto odgovornosti smanji 50%,a to je da bi netko dobio 50% proći 10 godina. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, zastupnik Marić.
Hvala lijepa. Kolega Kulušić, iz prakse je najjednostavnije uvidjeti nedostatke tržišne ekonomije i tu vi svakako dobro uviđate. Ali kada se prodaju automobili, vrlo često se prodaju i preko lizing poduzeća u vlasništvu banaka. A te iste banke vrlo često imaju u svom vlasništvu i osiguravajuća društva. I oni upravo uvjetuju da ta njihova osiguravajuća društva moraju se ti automobili osigurati kod njih, a ne u Croatia osiguranju ili nekom drugom osiguranju. Uopće nema prigode kupac izabrati između konkurencije. I agencija tu treba djelovati učinkovito, efikasno. Može kada zlorabi položaj na cijenu. Samo vi možete koristiti institut zlouporabe vladajućeg položaja na cijenu. Kada je cijena zlouporaba vladajućeg položaja, agencija je dužna reagirati. To vam piše u zakonu.
Treća replika, zastupnik Davor Huška.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Očigledno da nas je kolega Marić inspirirao svojim izlaganjem. Pa ja sam danas došao do jedne nove informacije koja je gotovo nevjerojatna, a radi se uvozu vina u Hrvatsku. Danas je u Kutjevu održan Vinski forum, naših vinara, proizvođača vina u vinorodnom kraju. Iznešen je podatak da se u Hrvatsku uvozi pet puta više vina, nego što se izvozi. Uvozi se vino nekvalitetno uglavnom iz Makedonije, nekontrolirano. A naši vinari koji imaju izvanredno kvalitetno vino, koje postiže visoke rezultate, ocjene, nagrade na međunarodnim izložbama i natjecanjima, ne mogu svoje vino prodati. Mi potičemo kroz državni proračun sadnju vinograda, kupovinu opreme, kroz poduzetničke kredite uz subvenciju kamata opet iz državnog i lokalnog proračuna, također sadnju vinograda, kupovinu opreme, veću proizvodnju pri ulaska Hrvatske u Europsku uniju. A danas su zalihe vina naših vinara ogromne i oni mole državu da intervenira sa dodatnim milijunima i milijunima kuna, kako bi se te zalihe vina izvezle i omogućilo normalno funkcioniranje i daljnja proizvodnja vina. Tu je uloga također Agencije za zaštitu tržišta natjecanja da prati i taj segment tržišta, nekontroliranog uvoza, niskih cijena vina kojima naši vinari ne mogu konkurirati da izvijesti nadležne i da se poduzimaju određene konkretne akcije. Na jednoj strani potičemo, na drugoj strani zbog nekontroliranog uvoza uništavamo proizvodnju vina. To je samo jedan slučaj. Inače je izvješće stvarno dobro, ali agencija ima jako, jako puno posla. Hvala.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Kolega Huška, ima takvih primjera na pretek, ali to je jedan sjajan primjer. Međutim, kako biti konkurentan u uvjetima kada poduzetnik koji proizvodi recimo vino, da bi došao na police maloprodajne mreže, mora platiti uređenje polica po 30, 40 ili 50 tisuća eura unaprijed. A istodobno mu konkuriraju uvoz na ova vina o kojima vi govorite koje uvoze tvrtke u vlasništvu te iste maloprodaje i veleprodaje. Pa radije će prodavati svoje vino netko tko uvozi i na njemu zaraditi 50%, nego vaše i na njemu zaraditi 10%. Ali takva situacija je neodrživa i u takvim situacijama agencija treba reagirati.
Replika, Dragutin Lesar.
Hvala lijepa poštovani kolegice i kolege. Kolega Mariću ako ću stići tri stvar, prva oko koje se ne slažemo, druge dvije da. Rekli ste slaba država u slobodi tržišta i tržišnom natjecanju to inače zovu neoliberalizam to smo kusali i kusamo još uvijek, a vidim da i u Vatikanu proučavaju ponovno rane radove Marxa u kritici kapitalizma, pa bi i ti raniji radovi Marxa vjerojatno dobro poslužili da proanaliziramo naš neoliberalizam u Hrvatskoj. Drugo, iznijeli ste niz dobrih primjera o tome gdje situacija na tržištu nije bila posljedica slobode tržišnog natjecanja. DA li je ove godine otkupna cijena pšenica bila situacija slobode tržišta. DA li je žito-zajednica u Hrvatskoj poslužila zato što je bilo viška pšenice diktiranje što niže cijene i kako bi se ta ista žito zajednica se ponašala ili kako će se ponašati kada bude manjak pšenice, ne samo u Hrvatskoj nego na okolnom tržištu, koji je danas bilo opravdanje za takvu ponudu cijene. Dakle, oni su stvorili monopol i seljak nema izbora jer su se dogovorili da u cijeloj državi bude ista otkupna cijena bez obzira tko ima svoju kooperaciju tko nema i tko koje klase otkupljuje. I treće, gdje se također slažemo 99. godine Hrvatska je izgubila financijsku samostalnost i suverenitet rasprodajom banaka. Hrvatskim tržištem i slobodom hrvatskog tržišta i slobodu natjecanja ne diktiraju hrvatski poduzetnici nego strane banke. Investira se samo u ono što interesu vlasnika stranih banaka i nacionalnih interesa države iz koje te banke jesu došle u državu. … razvoja i sloboda našeg tržišta određuje se van Hrvatske na žalost, ne u Hrvatskoj gospodarskoj komori, ne u Hrvatskoj vladi ni u onim državama odakle su došli kupci, prilikom one velike rasprodaje sve po 12 99.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku kolega Marić.
Kolega Lesar slažem se da je došlo na naplatu ponašanje neoliberalističke ekonomije i tržišta, odnosno nedostatak tržišta i to se u stručnom terminu apsolutizam slobode tržišta. Međutim, pokazalo se i nikada se više ne vratio taj sustav, ne ponovio se. Iako i danas neki tobože čuveni ekonomisti javno pišu kolumne i prizivaju takva vremena, štiteći valjda sebe tako jer su oni bili glavni protagonisti takve ekonomije. Što se tiče opaske za otkup pšenice, slažem se s vama da cijena pšenice nije tržišna cijena i nije rezultat tržišne konkurencije, ali naravno kada se oni koji otkupljuju bave izravnim uvozom čak i špekuliraju na tržištu sa proizvodima u ovom slučaju pšenice. Točno, isto tako, slažem se s vama da je 99. pa znate da sam tu temu prvi počeo, nastupili ogromni problemi prodajom banaka. Ne samo zato što su promijeniti vlasnici nego zato što se država poprilično zadužila i dan danas je u dugu zbog sanacije banaka a uprihodovala je jedan beznačajan iznos u odnosu na sanaciju. Međutim, oni selektivno kreditiraju projekt, i tu je problem, njih ne interesira konkurentnost na Hrvatskom tržištu, oni kreditiraju one projekte koji su bliski njihovim vlasnicima. Recimo jedna banka znam da ne kreditira već dugo malo i srednje poduzetništvo ali zato tvrtku koja počima sa inicijalima kao ime i prezime predsjednika te banke ima kredita koliko hoćete. Pali biste u nesvijest kada biste vidjeli koliko je ta tvrtka dobila. Za neke uvijek ima, za neke nema. Ali to nije rezultat opet tržišnog natjecanja. Isto tako ispričavam se, isto tako određivanje kamatnih stopa. Pa nesumnjivo je da postoji dogovor između banaka oko uvjeta kreditiranja, u to ne sumnjam.
Vrijeme kolega. Peta replika kolegica Dragica Zgrebec.
Hvala potpredsjednice. Kolega Mariću vi ste otvorili jednu vrlo interesantnu temu odnosno bit rada Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, jer njezina je funkcija nadgledanje tržišne utakmice koja mora biti fer, njezina je funkcija sprečavanje nelojalne konkurencije, njezina funkcija je da sprečava preveliku koncentraciju, na primjer da se u jednoj tvrtci nađe, pod jednim vlasništvom nađe na primjer poljoprivreda, prerađivačka industrija, i to industrija koja je jedina u toj tvrtci, pa iza toga još i trgovina, kolega Vujić kaže i mediji, ali ništa oko toga mi nemamo nikakvu informaciju oko toga. Zatim, dogovaranje koje ustvari narušava tržišnu utakmicu i zapravo stvara nelojalnu tržišnu utakmicu i meni u vašem izlaganju nedostajala onda završnica. Ako to Agencija treba raditi, ako se takvi slučajevi dešavaju a mi ih opisujemo, vi ste ih sami opisali onda treba reći da Agencija nije izvršila svoj posao. Reći ću svake godine iznova se desi da se kroz jedno udruženje, to govori cijena poljoprivrednom proizvoda, kolega Lesar je govorio o pšenici, jedno udruženje, dakle, svi prerađivači pšenice koji su unutar jednog udruženja dogovore istu cijenu na području cijele države. Intervencije nema, ali imate onda veliki pritisak na državu da povećava potpore poljoprivrednicima, imate pad kvalitete, pad proizvodnje i svega ostaloga. To, kroz to bi zapravo se trebalo ocjenjivati rad Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja.
Odgovor na repliku.
Pa kolegice Zgrebec mislim da je ovo područje i pitanje oko kojega doista ne treba politizirati, zato sam otvorio kako vi kažete suštinu problema u Agenciji, i zato u mojem pogledu na rad Agencije nema ni malo politiziranja. Ako kažete da nedostaje završetak u mojoj raspravi, mislim da on je vrlo jasan i vidljiv, ja osobno nisam zadovoljan rezultatima rada Agencije. Prema tome, to sam rekao i ponavljam, jer mislim da Agencija po Zakonu o zaštiti tržišnog natjecanja i po svojoj definiciji, nije savjetodavno tijelo nego regulatorno tijelo i mora se ponašati kao najstrožija policija i moraju je se bojati. Nitko se u Republici Hrvatskoj od poduzetnika ne boji Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja.
Zadnja replika zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
U svojoj raspravi ali evo i sada u odgovoru na repliku gotovo da ste možda i odgovorili što ću vam ja sada replicirati, ali pošto je to bit nema zgorega i da se ponovi. Rekli ste da tržišna ekonomija ne znači da se netko ponaša kako hoće. Ali zašto se netko ponaša kako hoće? Zato što se mogu tako ponašati, zato što očito agencija ne poduzima mjere koje su joj i Saborom prije nekoliko mjeseci date kao mehanizmi u ruke. Zbog čega se oni tako ne ponašaju? Još ste citirali kako su u mnogim zemljama pa i kod nas na ustavnu razinu upravo i poduzetnici i tržišna ekonomija uzdignuti upravo u mnogim ustavima i zapisani. Ali u mnogim ustavima je zapisano ono što je još važnije od toga i zbog čega mi imamo u biti nered što je izvorište svih naših problema. Mnoge zemlje imaju prvi članak njihovog ustava započinje "Ova država počiva na radu". Govorili ste o nenormalnim stvarima da mi vlastitu vodu kupujemo kao benzin skoro. I čemu je to? Zar se ovdje ostvarilo ono proročanstvo proroka Izaije "Stranci naši useliše nam se u kuće, morasmo kupovati vlastitu vodu, morasmo kupovati vlastita drva.". I zbog čega je to tako? Tu prsti neki imaju u svemu tome. Ni država ne voli konkurenciju pa onda kroz šefa uprave Šestaka sankcionira radnika koji odnese pola kile Vegete. Država isto ne vodi nelojalnu konkurenciju.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Najčešće gospođo Antičević dolazi do problema kad se pod pojmom dopuštene koncentracije remeti i narušava konkurentnost na tržištu i vrlo često se dopušta koncentracija kojom u teoriji neće doći do narušavanja tržišnog natjecanja a u praksi dovodi, pa je tako recimo dopuštena koncentracija telekomunikacija i indeksa. I onda jedna pravila vrijede kada su različiti vlasnici, a druga pravila vrijede kad su isti vlasnici. I zapravo oni više nisu konkurentni, nema više konkurencije. A to da će ovo o vodi što ste govorili, pa pitam vas tko će proizvoditi ako nema gdje prodavati. A kako će moći uspješno prodavati ako prodaje većinom onaj koji proizvodi? Ja znam mnoge proizvođače pitke vode koji bi bili sa prodajnom cijenom zadovoljni i 2,5 kune za pola litre a ne 6 kuna. I dobro bi poslovali i ostvarivali profit i oni i trgovci, ali je to nemoguće jer nije dostignut stupanj razvijenosti tržišne konkurencije. A opet kažem da te uvjete treba osigurati Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja.
Poštovane zastupnice, poštovani zastupnici. Vidim da nam ove rasprave od dvije minute idu izvrsno i meni osobno odgovara jedna ovakva dinamična rasprava ali ja vas ipak moram upozoriti da ste uz časne izuzetke kršili svi od reda skoro poslovnik. Možda je to povod da mijenjamo poslovnik, možda možemo skratiti rasprave pa dobiti na dinamičnosti ali osim što ste kolegi Mariću svi skupa produžili raspravu za još jedno puno i više, skoro dvije rasprave mislim da niste bili fer prema onima koji čekaju uredno prijavljeni svoju raspravu. Jedan od njih je slijedeći na redu zastupnik Antun Vujić.
Kada ovako čovjek dobije riječ onda treba reći gospođi potpredsjednici baš vam hvala jer izgleda da ovakve rasprave stvarno imaju više smisla. Na kraju se u ovih par replika vidjelo da bi stavovi pojedinih klubova mogli biti i drugačiji, pa ću reći nešto malo drugačije, vrlo drugačije. Prvo, ovdje je dakle jedna takva apoteoza slobodnom tržištu gospodo koja oni koji su je davali nisu pratili literaturu, takva više ne postoji niti u zemljama od kojih smo i mi preuzimali. ... [[Govornik se ne razumije.]] slobodnog tržišta to je jako dobro kada se roba izvozi, a kada se roba uvozi onda to nije jako dobro. I koja god država ne zna tu naći neki instrument kako da to riješi onda to prolazi ovako kao i naša. Dakle, ovako. U situaciji kad je upravo nastupila kriza, kada upravo govorimo o tome kako se na zapadu čak i banke saniraju, kada se cijele industrije idu po državne potpore mi smo odlučili da istražimo do kraja tko to u Hrvatskoj ne da konačno da procvjeta demokracija, slobodno tržište, prosperitet i naša ukupna perspektiva. Svaka čast. Zadnja diskusija koju je i uz sve moje pohvale upravo na neki način potaknuo i gospodin Marić je to pokazala. Svi smo našli odjedanput mnoge primjere čega u ovom izvještaju nema. Ovaj izvještaj je, dopustite on ne ide ni na koga osobno, najveći falsifikat koji se do sada ikada pojavio u Saboru jer on prelazi preko bitnih stvari a sugerira potpuno marginalne stvari. Pa ću ja pokušati na jednoj takvoj stvari reći o čemu se radi i za to se zalaže naša agencija pa ću poslije postaviti pitanje čija je to agencija, da li ove naše države ili neke druge sile koja ima nekakve ambicije s ovom državom. Dakle, ovako. Gospođa Spevec razlikuje dva tipa glavnog problema u djelatnosti ove agencije, pa tako kaže tu u jednom intervjuu za poduzetnički portal da se dakle radi o zloupotrebi vladajućeg položaja i da je drugo pitanje kojim se jako puno bavili pitanje državne potpore. Zanimljivo je da u ovom izvještaju oko pitanja vladajućeg položaja koji ne bi bio vezan za državne potpore gotovo uopće riječi nema. Dakle, o svim ovim stvarima o kojima je govorio gospodin Bernardić, o kojima ste vi govorili nema niti riječi. Međutim, tamo gdje se država kojim slučajem javlja da zaštiti nekakvu stidnu krpicu nekakvog svoga interesa tu je pitanje potpora državnih dramatično pitanje. Tu je pitanje dakle našega otvaranja prema ja ne znam koja su to gospoda koja nastupaju u ime Europe pa takve stvari traže od ove agencije, tako da tu oni moraju naglo reagirati i uglavnom je izvještaj posvećen tome. Neću govoriti o mnogim stvarima ali ću istaknuti jedan poseban primjer kojega dosta dobro poznam pa da mogu reći sa punom odgovornošću i sa prilično znanja o čemu je riječ. Radi se o tome da je u svojoj silnoj borbi protiv svih oblika državnih potpora ova agencija proglasila da je i pretplata na televiziju pristojba državna potpora. Dozvolite, oni su jako ponosni na taj svoj učinak. Oni glasi ovako: "Agencija je uspjela dokazati da se u slučaju pretplate radi o državnoj potpori", iako to nije bilo nimalo lako naglasila je gospođa Spevec. Ja ne znam, gospođo Spevec, tko je vas ovlastio da dajete tumačenje državne potpore na način da se borite za njega, da se borite za njega protiv interesa ove države, da se borite za njega protiv zakona ove države i da se borite za njega na način da on nigdje niti u Europi nije definiran na taj način kako ste ga vi naveli. Dakako, mogao bih naći odgovor, nalazim ga u drugom retku jednoga ovoga papira koji je sada pred nama. Agencija će kaže pružiti svu stručnu pomoć u okviru svoje nadležnosti kako bi se HRT jasno odredio kao poduzetnik koji obavlja uslugu od općeg gospodarskog interesa u sektoru radiodefuzije itd., itd. Gospođo Spevec i uvažene kolege i kolegice iz Agencije, ja ne znam do kuda ste vi čitali i gdje ste se vi, da tako kažem, učili ovim stvarima, niste neke stvari pročitali do kraja. Prva vam informacija nije roba ili barem nije samo roba. Drugo, javni interes je javni interes i ne možete ga vi reformulirati vašim stavovima. I treće, niste vi ovdje zaduženi da branite privatne interese od javnog interesa. Vi ste zaduženi da jedne privatne interese branite od drugih privatnih interesa, a država vam propisuje što je to javni interes, a ne vi. Ovo je nešto nepojmljivo, a pogotovo je nepojmljivo u kontekstu kada nemate nikakvo uporište nigdje u Europi za ovakav vaš stav. Prvo, imate Amsterdamski protokol koji vam kaže i govori o prioritetima zakonodavstva nacionalnih zemalja. Drugo, imate Direktivu 2007 koja vam govori oko toga da se treba ugledati ili da treba uzeti u obzir što govori EU, to je zajednica ovih televizija. Treće, imate taj isti … [[Govornik se ne razumije.]] koji kaže da je ovo dobra praksa u Hrvatskoj. I četvrto ili peto, vi nakon svega toga kažete da zapravo ste uspjeli ustanoviti velikim otkrićem da se radi o državnoj potpori. Stvarno mislim jedno otkriće koje bi trebalo biti nagrađeno, samo ne znam od koga, ja se nadam ne od Sabora ove zemlje iako na moje veliko čuđenje su kolege iz HDZ-a kojima također u programu ove stranke piše nešto vezano na javni interes i na javnu televiziju, a i vezano na socijalno održivo gospodarstvo pa misli će se zalagati za javne interese. Ne znam odakle ovakve formulacije. Ovdje su se ljudi godinama borili da se očuva javna televizija. Vi bez ikakvoga motiva, bez apsolutno ikakvoga motiva, nemojte se molim vas pozivati na nekakvu praksu u dvije slučajne televizije jer cijela europska praksa je drugačija. Idete na vaše svečano otkriće da potpora dakle je, zapravo da je pretplata potpora. Svaka čast. Inače, tamo im piše da se može to rješavati i na drugačiji način, da ako već postoji nešto što bi se moglo tumačiti kao potpora, da se to može naprosto knjigovodstveno voditi što ide u javnoj televiziji na javne, a što ide na druge sadržaje. Dakle ovako, ovo je samo jedan primjer. Ovo sve što su govorile kolegice i kolege je drugi primjer. Ja ne mislim i nemam tako zle namjere i kada bi ih i imao, onda bi ih želio svakako zatomiti jer želim o ljudima misliti bolje. Ja mislim da ovo što ste vi napravili da je to naprosto nastavak jedne potpuno pogrešne linije razmišljanja što je u interesu od ove zemlje, gdje su mislim stvarne njene perspektive, kako se treba zalagati za nacionalne interese, da je to naprosto idolatrija jednoga modela koji vam je nestao u vašim uzorima u zapadnoj Europi, a kojega vi ovdje u dubokoj provinciji ponavljate kao svetinju i koji bi mi trebali mislim na ovaj način prihvaćati kako vi sugerirate. Ja bih zapravo, iako budući da znam da takvih rezultata obično nema u ovom Saboru, tražio vaše izvinjenje za ovo što ste ovdje rekli. Vaše izvinjenje što ste otkrili pored ovog Sabora da on daje potporu, a ne pristojbu. No kako to vjerojatno neće nastupiti, ostavljam svakome na savjesti, a posebno se time obraćam na kolegijalni klub HDZ-a gdje zaista ne bi trebali da imamo različita mišljenja o ovakvim stvarima, da razmisle o svojem načinu kako će oni poduprijeti ovu vrstu shvaćanja potpore. Hvala lijepa.
Imamo jednu repliku. Zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa. Pa evo na šest jednom vratim, a kolega Vujić je svakako to zaslužio svojim nastupom u ocjeni definicije pretplate za Hrvatsku radioteleviziju. Vrlo često mnogi vrludaju i gube se u definiranju što je zapravo pretplata HRT-a. To još nitko nije definirao. I čuo sam mnoge definicije koje doista nemaju uporišta ni u čemu, da je to porez na prijamnik, da je to porez na pretplatu, da je to porez na program. To više nitko i ne zna što je, ali nisam čuo nesuvisliju definiciju od ove da je to državna potpora. A istodobno imamo dvije pretplate kad se radi o takvim vrstama, jednu pretplatu za televiziju i drugu pretplatu za fiksnu telefoniju. Kako to da državna potpora nije pretplata na fiksnu telefoniju kad je u pitanju okružje privatnog kapitala, a tamo gdje je javni interes tamo je državna potpora. Pa radi se o približno sličnim kategorijama, isto daju svi građani Republike Hrvatske. Ali kolega Vujiću, moram kazati da klub HDZ-a i HDZ-ovci se doista zalažu za javno dobro i da sve će činiti da bi se razvijalo tržišno gospodarstvo. A ja osobno mogu kazati da nema ni u mojim raspravama, ma ni djelića zle namjere kao ni vašima, ali želim ukazati na tržišne propuste, na tržišne promašaje jer to šteti i nacionalnoj ekonomiji i svakom Hrvatu i građaninu Republike Hrvatske, a jedino što želim svako dobro i građaninu, a posebno želim dobro svojoj Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku.
Gospodin Marić, mi izuzetno cijenimo vaš trud i zato odgovaram na repliku, inače u pravilu ne odgovaram na replike, ali bih vam htio jednu vrlo jednostavnu stvar reći da ne bi bilo zabune. Definirano je šta je to potpora, to je ono što stoji u našem zakonu. Taj zakon smo mi donijeli i može biti stotine kojekakvih definicija potpore, pa između ostaloga i definicija gospođe Spevec, ali one se nas nimalo ne tiču. Mi smo htjeli da ta potpora bude takva kakva jest, da bude pristojba i zato smo je tako definirali. I dok je to tako to je zakon za sve nas, pa i za gospođu Spevec i za njenu Agenciju. Mislim da ne moramo sve iznova pitati, a ovo što ste možda osjetili kao problem, ja vas stvarno molim i vi ste nekoliko puta podvlačili nešto što ja isto tako mislim da ne bi trebalo, odnosno da bi trebalo podvući. Ne moramo mi biti isti, mi ćemo se i dalje dovoljno razlikovati u stotinu stvari, a da dva puta razmislimo da li nam ovakva vrsta izvještaja po krucijalnim elementima socijalno i ekonomsko-političkih odnosa treba, da li je to izvještaj koji skriva stvarne stvari ili on otvara nekakvu drugu perspektivu. Hvala.
Hvala lijepo. Riječ je zatražila predsjednica Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja gospođa Spevec.
Prvo, vrlo je teško nakon ovakvih optužbi bilo šta reći. Ali ono što želim reći gospodine Vujiću i svima vama ovdje, ovdje se radi o provedbi Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, o provedbi odredbi sporazuma koji je sklopljen 27. listopada 2001. godine i počeo se primjenjivati od 1. siječnja 2002. godine u kojem stoji između ostalog da je Republika Hrvatska dužna odnosno ona se obvezala donijeti Zakon o državnim potporama i primjenjivati pravnu stečevinu Europske zajednice u dijelu potpora od dna potpisivanja tog ugovora i u kojem je ovlašteno neovisno tijelo, dakle tijelo koje je neovisno i od jedne ili druge Vlade, nama je svejedno ili od bilo kakvog političkog utjecaja kojih ima jako puno. O tome bih mogla puno, puno govoriti da ocjenjuje šta je državna potpora a šta nije državna potpora, šta je zabranjena državna potpora, a šta je dopuštena državna potpora. I stoga gospodine Vujiću cijeneći vas iznimno lijepo vas molim da ne dovodite u pitanje stručnost i provedbu onih zadaća za koje smo zakonom nadležni. Communications Europske komisije na koju je Hrvatska preuzela na bianco obvezu 2001. da će primjenjivati i zadužila Agenciju za zaštitu tržišnog natjecanja da primjenjuje od 2. srpnja ove godine upravo pozivajući se na Amsterdamski protokol kaže nebitno je i ne želimo ulaziti u sve ono što javna televizija mora ostvariti, a to su demokracija, to su socijalna prava, to su kulturna prava. I nebitno, neovisno u kom obliku da li je to u obliku zakona kojim se propisuje da građanin Republike Hrvatske mora platiti ili je to u obliku subvencije to radi se o državnoj potpori. Meni je jako žao što je na Nacionalnom odboru upravo pregovaračko stajalište poglavlje 8. bilo bez rasprave o ovoj temi, strašno mi je žao što nije bilo rasprave o ovoj temi i što se ova tema politizira nepotrebno upravo kod agencije koja ima samo zadaću, dakle vi ste tu zakonodavna vlast, vi donesite propis kojim nećemo provoditi Zakon o državnim potporama, nego ćemo provoditi svoje vlastite propise koje ćemo ili usklađivati ili donositi. Ali onda nećemo, jer piše u izvješću o napretku, da je usklađivanje sustava državnih potpora u javnoj televiziji key element. Gospođa Antičević je čitala progress report pa je mogla i to pročitati da je to key element daljeg, daljnjih pregovora za članstvo u Europskoj uniji. Dakle, agencija niti vodi politiku niti pregovara nego provodi politiku i provodi zakone koje ovaj Sabor donio. A taj Sabor je donio zakon o državnim potporama kojim je u samom zakonu rekao da agencija mora u primjeni zakona poštovati obveze koje je Republika Hrvatska preuzela ulaskom, s potpisivanjem SSP-a i primjenjivati ih u Republici Hrvatskoj. E pa sad, dakle ja nisam političar, nisam član niti jedne stranke. Ja sam dobila zadaću, a ta je zadaća da provodim hrvatski zakon koji me upućuje na aquis, a u pregovorima ono što smo vidjeli dakle nije bilo ni jednog glasa protiv na Nacionalnom odboru protiv takvog stajališta. Dakle, optužbe mene da izdajem nacionalne interese mislim da je kriva adresa. I to što je pretplata definirana kao potpora to apsolutno ne znači ništa zlo za Hrvatsku radio televiziju, apsolutno jer to je dozvoljena potpora. I vi ste sami nekoliko puta sad rekli da je to potpora. Dakle, to je dozvoljena potpora. Ona nije zabranjena. Znači, moraju postojati određena pravila kako se ta potpora može i dalje dodjeljivati, odnosno kako se mogu trošiti ta sredstva hrvatskih građana. Na meni je da provodim hrvatski zakon ne ništa drugo. I nemojte me molim vas prozivati za izdaju nacionalnih interesa, jer to ja ne mogu i da hoću. Jer moj je posao vi ste ga ovdje zacrtali. Hvala lijepa.
Ispravak netočnog navoda, kolega Vujić.
Gospođo Spevec, ja prvo moram reći da ja vas nisam optužio za izdaju nacionalnih interesa. To je rječnik koji nije karakterističan za ovaj dio ove klupe. Ja sam vam samo rekao da vi niste slijedili nacionalni interes u ovom smislu i to sam argumentirao na način kako jesam. Drugo mislim, vi imate mogućnosti, stotinu mogućnosti da preokrenete ovu stvar nakon što je već ona jedanput prošla i mislim da je to poglavlje deseto već zaključeno i da tvrdite ovo isto što je ovdje i rečeno. To su dakle zatečene potpore. Imate zatečenih potpora, dopuštenih, nedopuštenih. Imate, a te zatečene se je dovoljno da se niti ne problematiziraju. Zašto vi problematizirate i hvalite se oprostite otkrićem da ste našli da je pristojba potpora. Možda oni tamo nemaju rječnik pa to na taj način tumače. Mi smo to shvatili tako, definirali smo je što je, pa neka je potpora ali je zatečena i o tome se ne može diskutirati. Ali vi to isproblematizirate tj. vaša agencija to stavlja kao problem. A to bi bilo oprostite neću reći izdaja, molim vas to stvarno ne bih želio nikako da vam se pripiše, nego to je napuštanje koncentracije kod ostvarivanja nacionalnih interesa, a u kontekstu svih privatnih medija, svega onoga što zapravo definira naše politike, a između ostaloga i politike mnoge i u ovom Saboru.
Hvala lijepa. Riječ u raspravi ima zastupnik Slavko Linić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, predstavnici agencije, kolegice i kolege. Grubo ću dati ocjenu stanja u Republici Hrvatskoj u jednom segmentu, a to je široka potrošnja građana Hrvatske. Građani Hrvatske prisiljeni su u Hrvatskoj kupovati robe skuplje 20 do 30% nego u našem okruženju. Prema tome, hrana, odjeća 20 do 30% skuplja. Onda si postavljamo pitanje što građani čine? U zadnje vrijeme opet sve više odlaze izvan Hrvatske. Kako žive građani Hrvatske? Pa ja bih rekao sa sve većim opterećenjima od poreza pa na dalje, sve manji prihodi, sve veći broj ljudi nezaposlenih. Znači, itekako im je važno kako će živjeti i kako će kupovati u Republici Hrvatskoj. Hajmo probati kratko reći kakvo je stanje kod hrvatskih proizvođača koji zapošljavaju te iste građane? Hrvatski proizvođači, sve manja proizvodnja, sve nekonkurentniji i ono što je najveći problem potpuna nelikvidnost – insolventnost. Znači kad gledamo građane Hrvatske mala kupovna moć, kad gledamo hrvatske tvrtke, hrvatske proizvođače ogromni problemi. Problemi kako uopće preživjeti ovu iduću godinu. Onda si postavljamo pitanje gdje nastaju ti problemi? Zbog čega su hrvatske proizvodnje hrane nekonkurentni? I tada ovako pokušavamo usporediti odnose trgovine i proizvođača. I što možemo zaključiti? Kompletan segment trgovine upravlja u odnosima sa proizvođačima, sa ugovorima koji se ne mogu nazvati ni tržišni, niti se mogu pod bilo koji kriterij tržišne utakmice postaviti. U prosjeku od 30 do 37% su rabati, super rabati i sve ostalo. Prema tome, da bi se moglo ući u trgovinu nenormalno visoke obveze za hrvatske proizvođače, koji naravno tog trenutka, koliko god … [[Govornik se ne razumije.]] sa cijenom svog proizvoda počinju gubiti. Tko je nametnuo to? Nametnuli su trgovci. Idemo dalje, rokovi plaćanja, 120 dana, sretni oni koji imaju, 360 dana uobičajeno. Dapače, razgovarajte sada s njima. Što ćete vidjeti? Vidjet ćete da počinje robna razmjena. Možeš naplatiti ako kupiš. Ali istina, kupovanje je tada sirovina za njihovu proizvodnju … [[Govornik se ne razumije.]] sirovine kod prodaje. Ovaj trgovac. I po uvjetima bez rabata, bez super rabata, bez bilo kakvog ja bih rekao kad se … [[Govornik se ne razumije.]] zato što se trenutno plaća jer se prebija roba. To su odnosi u Hrvatskoj. Ugrožavamo radna mjesta, ugrožavamo građane Hrvatske. I postavljamo si pitanje gdje je agencija? Kad čitate ovdje ja ju ne vidim. Ja agenciju ne vidim. I naravno, moja ocjena za ovakvo stanje da građani kupuju 20 do 30% skuplje u hrvatskim dućanima kriva je agencija. Za ovakvo stanje hrvatskih proizvođača, kriva je agencija. U prošloj godini agencija ništa nije poduzela kad je jedno trgovačko društvo počelo uvoziti dodatne rabate, i dodatne rabate na promotivne aktivnosti. Dodatne, ali je bilo malo … [[Govornik se ne razumije.]] Naravno, agencija će vam reći mi nemamo te ovlasti, mi se s time ne bavimo. Pa onda ću vam ja samo reći s čime se bavi slovenska agencija, znači samo par kilometara daleko od Zagreba. Vidite, njihova agencija prateći "Mercator" utvrdila je ni manje ni više nego 15 pravila ponašanja "Mercatora". Među njima u točki 4. samo pet naknada koje "Mercator" može zaračunavati domaćim proizvođačima. Samo pet. Obvezala je "Mercator" da ih mora javno objaviti, za sve mora biti isti, i agencija ih mora vidjeti. Također je vrlo jasno obvezala "Mercator" da sa svima mora sklopiti ugovor. Ali ono što je najvažnije, "Mercator" se obavezuje da je … [[Govornik se ne razumije.]] rok plaćanja maksimalno 90 dana. Maksimalno 90 dana. Znači slovenska agencija je sve to propisala, a naša veli da nema niti to pravo. Nije istina. Pročitajte zakon i vidjet ćete što znači tržišno natjecanje, što znače kriteriji i što znači pravila i propisi koji se moraju učiniti da do ovakvih nelogičnosti ne dolazi. Prema tome, agencija svoju ulogu u zaštiti građana Hrvatske, koji moraju imati barem približno sličnu cijenu, a ne da odlaze van i da u isto vrijeme hrvatski proizvođači moraju imati itekakva svoja prava u odnosu sa trgovačkim društvima u Republici Hrvatskoj. A da ne govorimo dalje da je uvijek upitno zašto su hrvatske marže vrlo visoke, zašto hrvatske trgovačke kuće sav svoj razvoj temelje na zakidanju proizvođača i zašto hrvatske kuće uspijevaju sa svojim ulaganjima prelaziti i određene granice. Jer se osim trgovine sve više upuštaju u proizvodnju, pa se samim tim ograničava ostale hrvatske proizvođače. Ali očito iz ovog izvještaja to nije posao agencije. I to je razlog da moramo shvatiti zašto nam je u Hrvatskoj skupo, zašto bježimo van granice i zašto nam je u Hrvatskoj problem proizvodnja. Likvidnost je ta koja će nas jako koštati, jako koštati. Tragično je da tu nelikvidnost u Hrvatskoj zaista dobrim dijelom su uzročnici trgovci, a da mi nemoćno promatramo što se to dešava. I u biti mi nemamo odgovore što učiniti, jer oni koji su za to zaduženi ocjenjuju da to nije njihov posao. Da ne ostanem samo na problemu hrane i odnosa koje agencija nije regulirala, ostat ću i na plinu, ostat ću i na autoplinu kojeg je agencija dotaknula samo u onom dijelu diskriminacije od strane "PROplina" prema pojedinim kupcima s obzirom da je različito primjenjivao ja bih rekao i cijene i marže i sve ostalo. Ali gdje je problem? Problem je što je neovlašten iz Hrvatske izvezen autoplin, a nije bilo plina u Hrvatskoj. Znači kompletno tržište je ostalo bez snabdijevanja. Imamo dvije agencije, ne samo Agenciju za zaštitu tržišnog natjecanja koja je trebala … [[Govornik se ne razumije.]] što je načinila INA, jer u plinu je njen položaj vrlo, vrlo blizu monopolnog, ali to je posao i Energetske agencije. Znači dva regulatora, a Hrvatska ostaje bez proizvodnje. Proizvodnja je i u Hrvatskoj koja se izvozi, jer je nečiji interes neodgovornost za hrvatsko tržište. I još ću jedno područje dotaknuti, a to je pitanje prodaje automobila. Zašto? Pa zato što uskoro očekujem masu trgovačkih kuća koje se bave direktnom prodajom ili maloprodajom, da će zatvoriti, otpustiti radnike i ja bih rekao na neki način uloženi kapital izgubiti. Zašto? Zato što uvoznici koji imaju monopolni položaj otvaraju svoje kuće, imaju drukčije uvjete poslovanja, većinom je to strani kapital i ograničavaju se hrvatski poduzetnici. I u tom dijelu, iako je sve to poznato, toliko sudskih presuda u korist ja bih rekao mnogih koji su izgubili kapital na ovaj način bespoštedne borbe stranog kapitala koji je ušao u uvozničke kuće, naša agencija ne reagira. Znači samo tri segmenta. Nisam nikoga spominjao imenom i prezimenom, ali tu vidimo koliko su propusti agencije. U izvještaju ni prošlu godinu ništa od toga, ni ovu godinu. To je razlog da se ovakav izvještaj i ovakav rad agencije ne bi mogao nazvati prolaznim i ne bi trebao dobiti potporu.
Hvala lijepo. Iscrpili smo prijave za pojedinačnu raspravu. Riječ je zatražila i dajem ju gospođi Spevec.
Hvala lijepo. Ja bih zapravo pitala vas sve koji ste ovako kritični prema meni da li uopće smijem govoriti jer mi se čini da nakon ovoga zapravo da bi bilo bolje da se pokupim i da nestanem jer će se onda stvari vjerojatno rješavati i možda postoji neka "super Olgica" kako me netko bio nazvao ili super agencija koja bi mogla biti u stanju riješiti sva ova pitanja koja su ovdje dotaknuta od uvoznih uvjeta do odnosa između proizvođača, trgovaca na raznim tržištima i sve ostalo. Međutim, naravno da takva super agencija ne postoji i ne može postojati i ono što sam u svom uvodnom govoru naglasila tržište i tržišni odnosi su vrlo kompleksni i zato sve ove rasprave, koliko god one bile oštre, ja zapravo prihvaćam i zahvaljujem svima vama i vama gospodine Linić i vama gospodine Vujić i svima koji ste, evo tu je otišao Marić, svima vam zahvaljujem, poštovanim saborskim zastupnicima na vašim diskusijama i na vašim zapravo kritikama koje sasvim sigurno mogu samo doprinijeti poboljšanju rada agencije, međutim veći dio tih kritika na sreću gađa krivu metu. To je nažalost tako i ja bih bila puno sretnija da mogu, ja sam znala naravno da će ovakva diskusija biti jer vrlo dobro pratim rad i izjave gospodina Linića i svih onih koji su zainteresirani i za hrvatsku radio televiziju i za pojedine firme i pojedine regije i od brodogradilišta na dalje i da sam išla linijom manjeg otpora vjerojatno bih pokušala u ovom izvješću se prilagodit ga takvim stavovima prema radu agencije. Ono što ja ponavljam i uvijek ću ponavljati do zadnjeg daha, a to je da agencija ima određene zakonske ovlasti, da ima pravila ponašanja koja su joj zacrtana hrvatskim zakonima i hrvatskim propisima i da ona izvan toga neće i ne može dok god sam ja na čelu agencije, agencija neće ulaziti u avanture kao što je to jedan od mojih prethodnika radio, gospodine Linić jako dobro znate na koga mislim, ulaziti u avanture i u područja za koja mi nismo nadležni. Dakle, kad govorimo o "Mercatoru" onda ste zaboravili spomenuti da "Mercator" ima vladajući položaj na slovenskom tržištu i da isto tako kao što je agencija donijela niz odluka protiv zlouporabe vladajućeg položaja, evo tu je jedna od onih odluka, tu je druga, mi možemo djelovati kada se radi o vladajućem položaju. Lanac o kojem vi govorite nasreću ili nažalost, ja mislim na sreću hrvatskih građana i hrvatskih potrošača, nije u vladajućem položaju. Dakle, po zakonu, po hrvatskom Zakonu o zaštiti tržišnog natjecanja koje je donio ovaj Hrvatski sabor, agencija ne može djelovati na način kao što je djelovala slovenska agencija jer "Mercator" imao 60 do 80 slovenskog tržišta i tu se može djelovati. Što se tiče odnosa "ISKON" – "HT" nažalost ovaj Hrvatski sabor je u zakonu rekao koji su to iznosi ukupnog prihoda kad se neka koncentracija ocjenjuje, kad se ne ocjenjuje. Agenciji je dano u nadležnost da provodi taj zakon i nije mogla ocjenjivati koncentraciju "HT" i "ISKON-a" jer je "ISKON" bio ispod 100 milijuna kuna. Dakle, takva odluka agencije pala bi na sudu. Uz svu kažem zahvalu za potporu ili nepotporu koju dajete i za vaše diskusije mi ne možemo sebi dozvoljavati izlete u nezakonito poslovanje. Ocjenjivati koncentraciju gdje je zakon rekao da agencija ne ocjenjuje. Tako da tu moramo biti jasni. Dakle, moglo bi se ovdje puno o raznim tržištima govoriti. Moglo bi se o raznim djelatnostima govoriti, ali činjenica da su odnosi trgovine i proizvodnje se promijenili. Promijenili su se u Hrvatskoj, promijenili su se u cijelom svijetu htjeli mi to priznati ili ne. Sve ekonomske analize govore o tome da je trgovina preuzela primat. Trgovina danas diktira proizvodnju. To je u cijelom svijetu. To ne znači da mi ne možemo djelovati kad se radi o nepravednim uvjetima, kad se radi o sporazumima kojima se uvjetuju određene stvari, ali dajte jedno je preko novina najavljivati da će se agenciji ovo, da će se agenciji ono, a kad pozovemo imenom i prezimenom, kad pišemo gospodinu Liniću pismo da nas obavijesti o takvim slučajevima, da mi saznamo gdje to tako, što se to zbiva, onda se zakaže sastanak na koji se ne dođe. Dakle, ja vas molim, svi vi koji imate saznanja o kršenju Pravila o zaštiti tržišnog natjecanja, koji imate određene nedoumice, koji imate probleme u shvaćanju nekih propisa jer ovo je, velika je transformacija u Hrvatskoj se događa, prihvaćaju se propisi EU, dakle propisi za koje čak ovaj Visoki dom niti ne zna, oni se objavljuju u "Narodnim novinama" zadužuje se agencija da ih provodi, a onda se agencija istodobno napada zašto ih ona provodi, odnosno zašto ih ne provodi na način kako bi mi to htjeli? To je dakle početak diskusije. Idemo u jednom smjeru, na kraju završimo u nekom drugom smjeru. Agencija provodi postupke po pravilima upravnog postupka. Mora se stranci svakoj dati pravo na obranu. Agencija je istražitelj, agencija mora pribaviti dokaze, ali agencija jednako tako mora uvažiti obranu i mora donijeti odluku ovisno o cjelini pravno-ekonomske analize. Tako da u tom dijelu mi je strahovito žao što postoje nesporazumi i ja vjerujem, evo sad ću vam reći za primjer, ova je materija relativno nova i ja razumijem da postoji nesnalaženje. Naše izvješće ima preko 100 stranica jer smo htjeli u detalje objasniti, približiti vam što mi to radimo. Izvješće Europske komisije o tržišnom natjecanju 30-ak stranica. Bavi se samo pitanjima čisto što to radi Europska opća uprava za tržišno natjecanje. Ne bavi se pitanjima objašnjavanja o tome što su pravila i kakva su pravila. Podrazumijeva se da oni kojima takvo izvješće se naslovljava budu barem djelomično upoznati sa pravilima i sa propisima koje to tijelo provodi. Mi znamo da je ovo, kažem, nova materija, znamo da se zakoni mijenjaju i pokušali smo u ovom našem izvješću biti nekako na što prihvatljiviji način približiti ovu materiju. I zato gospodine, poštovani zastupniče Vujiću, ovo nije falsifikat. Ovo izvješće je originalno izvješće Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Ono po ničemu nije i ne može biti falsifikat. Ono je naš napor da ovaj Visoki dom koji je osnivač agencije upoznamo sa našim radom, sa našim problemima, sa našim aktivnostima i sa svim onim rješenjima koje donosimo. Zbog stručne službe agencije Olgica Spevec je tu danas može i otići. To sam rekla i 2003. to kažem i danas. Ja sam najmanji problem, ali postoji stručna služba. Mladi, educirani ljudi koji kad se netko ruga sa brojem dana koji oni provedu na određenom "case-u" evo ovo je jedno od rješenja agencije, ako netko misli da se ono može donijeti u jedan dan, istraživanje tržišta, dokazni postupak provesti, pozvati stranke na saslušanje, usmeno i pismenu obranu taj jako griješi. I zato nije pitanje u ovom slučaju ne radi se o tome da jednostavno se mi tu s tim brojem predmeta pokušavamo obraniti. Ne. Mi samo pokušavamo ukazati čime se sve bavimo i što mislimo da treba unaprijediti. Ako nema zaključka ima uvoda. U uvodu jasno piše. U uvodu je dan zaključak rada agencije. Na što smo se fokusirali. Bavili smo se i trgovinom i proizvodnjom i uslugama i trgovinom u autoindustriji i stalno se s time bavimo. Dakle, mi ne izbjegavamo našu odgovornost. Ali svi oni, evo pa tu imate saznanja, pa dajete ih. Nas je 20-ak u stručnoj službi. Mi nemamo ovlasti tržišne inspekcije, mi stvarno nemamo ovlasti tržišne inspekcije. Ja ne mogu tek tako nekome doći i čitati njegove knjige i gledati pod kojim uvjetima kome što prodaje. Dakle, mi smo otvoreni za suradnju, otvoreni smo ono što bih ja predložila vama svima da se jedna tematska rasprava, ako su trgovina i proizvodnja problem, postoje razne mogućnosti, 'ajmo organizirati postoje okrugli stolovi, saborski odbori, da se organizira. Ako je problem u medijima u RTV pretplati, pa bilo bit dobro da to jednostavno kažemo ono što su zapravo ti propisi koje smo donijeli, kako to izgleda u primjeni. Ja bih cijenila takav konstruktivan pristup. Jasno mi je da se netko ne mora složiti sa izvješćem agencije i jasno mi je da ono može biti bolje. Može. Ali vjerujte mi, stručna služba od 35 ljudi koja radi na ovakvim slučajevima jednostavno ne može biti svagdje prisutna. Mi smo čak na temelju novinskih članaka pokretali postupke. Jesmo pokretali smo ih. Ali mi ne možemo ono što vi znate, možda mi ne znamo. Dakle, otvoreni smo spremni na suradnju i bilo bi dobro kada bi ne samo jedanput godišnje kada je ovo izvješće u pitanju, nego i u nekim drugim prilikama, da se o tome razgovara. Jer ni sama ni itko od nas nije zadovoljan sa razinom tržišnog natjecanja. Nije. I definitivno se ono treba poboljšati. Ali ja ovdje vidim jako različiti pristup tome. Jedni zagovaraju veću ulogu države, neki manju. Neki zagovaraju veća prava proizvođača, više cijene u proizvodnji, a istovremeno za dobrobit potrošača. Ne ide to. Što više, ako su proizvođači ti koje trgovački lanci plaćaju, vjerujte da će iza toga izaći viša cijena za proizvođače. Nema te mogućnosti da zapravo potrošač dobije nižu cijenu, bolju kvalitetu ako se dopusti da sve svoje troškove ugradi u određeni proizvod. To govorim ekonomski ne kao čelnica agencije, nego jednostavno to su neke stvari koje ih je teško dovesti od početka do kraja na takav način. Ali kažem što se tiče rada agencije, gospođo Ingrid hvala vam lijepo na citiranju ... [[Govornica govori engleski, nema prijevoda.]] međutim evo u tom Competiton polisy agency osim kreditno monetarne politike, jedino je to poglavlje dobiti ocjenu ... [[Govornica se ne razumije.]] znači značajan progres. Sve druga su good progres, some progres ovo je dobilo ... Nemamo kartela, hardcord kartela. Znamo zašto ih nema. Jer nemamo takve ovlasti da bi to mogli provoditi. Dakle, svjesni smo i sami smo to u izvješću napisali. Svjesni smo manjkavosti radimo na tome da se promijene, iznimno smo surađivali sa Vladom na izmjeni i donošenju novog zakona i sa ovim Visokim domom, nadamo se da će situacija biti bolja. Ali optuživati nas za sve što na tržištu ne valja, za sve što je krivo. Apsolutno nema uporišta, nema uporišta u zakonu. Ja mogu podnijeti kritike da smo ne znam u ovom ili onom slučaju pogriješili, ali smo kad ih i ocjene naših rada donosi sud, sud koji kontrolira. To je tako, drugačije ne može biti. Znači ako ja podlegnem ovakvom pritisku i donosim odluke koje se sviđaju ne znam, zastupniku Mariću ili zastupniku Liniću, Upravni sud ih ruši. To nije vjerodostojna institucija ta agencija ako se ponaša na takav način. Tako ono što mogu na za ubuduće obećati, radit ćemo po zakonu, radit ćemo bolje, radit ćemo više, ali striktno u skladu sa zakonom i obvezama koje je preuzela Republika Hrvatska potpisivanjem SSP-a kojih možda netko nije bio svjestan, ali nažalost agencija ih je dobila u nadležnost da ih provodi. Hvala lijepo.
Imamo tri ispravka netočnog navoda. Prvi zastupnik Slavko Linić.
Ispravljam netočan navod gospođe Spevec što je rekla da se postupanje može činiti samo prema subjektu koji ima monopolni položaj kao što ima Mercator u Sloveniji. U samom materijalu izvješću vrlo jasno piše, Zakon o zaštiti tržnog natjecanja primjenjuje se na sve oblike sprečavanja, ograničavanja ili narušavanja tržišnog natjecanja na teritoriju Republike Hrvatske. Sukladno spomenutoj zakonskoj odredbi, agencija je nadležna za provedbu propisa u zaštiti tržišnog natjecanja na svim tržištima osim tržišta financijskih odnosno bankarskih postupaka.
Drugi ispravak, zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepo. Gospođa Spevec je kazala da sve što na tržištu ne valja da smo optužili agenciju. To nije točno. Mi smo ukazivali koje pojave na tržištu nisu prihvatljive za tržišno gospodarstvo. I drugo je kazala da je svugdje u svijetu primat preuzela trgovine. To nije točno. Trgovina je jedna bitna karika u gospodarstvu, bez nje se ne može, ali najviše se ne može bez proizvodnje i to većina zemalja svijeta zna. Nije trgovina preuzela primat u Njemačkoj. Ne može u Njemačkoj primjerice trgovina kupovati proizvođače, niti kupuje MAN-a, niti kupuje Audia, niti kupuje Mercedesa, niti kupuje Bayera. Pa niti mali ne kupuju velike, a sve što se događa kod nas. Hvala.
Treći ispravak, zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Ja moram ponovno ispraviti ovo vašu ocjenu, odnosno tvrdnju da agencija ne utvrđuje, ne ocjenjuje koncentraciju. Pa to bi trebala biti temeljna zadaća agencije. Vi sada kažete da nemate ovlasti po zakonu. Ali točnom interpretacijom čitavog zakona u cjelini i njezinog duha, to nedvojbeno proizlazi. A ako je već tomu tako, kada bi to bilo točno ovo što sada tvrdite, onda ne vjerujem da ne biste tražili, dali neku inicijativu za promjenu zakona.
Hvala lijepo. Riječ ponovno traži gospođa Spevec.
Hvala lijepo. Evo samo da odgovorim. Imate pravo, čitajući zakon članak po članak može se doći do različitih zaključaka. Međutim, govoreći o članku zakona koji definira aktivnosti agencije, nemojte zaboraviti članak 16. zakona koji kaže kada agencija, odnosno kada se može smatrati kada se netko nalazi u vladajućem položaju. U članku 16. piše da se nalazi u vladajućem položaju onaj poduzetnik koji ima 40 i više posto tržišta. Dakle, zakonska odredba načelna 1. i 2. članak zakona je jedno, međutim kasnije članak 16. definira točno što to je vladajući položaj i kad agencija može smatrati da se netko nalazi u vladajućem položaju. Novi zakon je otišao čak korak dalje pa je upravo na intervenciju Europske komisije rečeno da ne da se pretpostavlja da se netko nalazi u vladajućem položaju kad ima 40% tržišnog udjela na određenom tržištu nego da je to samo jedan od eventualnih zapravo pokretača tog postupka, dakle da ni to nije pravovaljana presumpcija vladajućeg položaja. Jer u Europi i u Americi vjerovali ili ne uopće se ne provode postupci protiv poduzetnika čiji tržišni udio je ispod 60-70% tržišta. Dakle, mi smo pokušali s obzirom na malo tržište zadržati tih 40%, čak smo nekad imali i 30% ali nam je dakle i presumpcija vladajućeg položaja na 40% mora biti posebno dokazana. Dakle, ponašanjem poduzetnika nije tržišni udio jedini u biti pokazatelj njegove tržišne snage ali sve što je ispod tih 40% zapravo po presudama Europskog suda pravde rijetko kad ili gotovo nikad se ne definira kao vladajući položaj. Što se tiče pitanja ocjene koncentracije. Da, tu također radi se o koncentracijama koje ocjenjuje agencija. Međutim, u članku 22. sadašnjeg zakona mislim novog zakona koji će stupiti na snagu 1. listopada stoji gospođo Marinović jedno interesantno rješenje po kojem agencija ocjenjuje koncentracije. Ako je ukupan prihod poduzetnika kumulativno 100 milijuna kuna na hrvatskom tržištu i milijardu kuna na svjetskom tržištu. Dakle, suština politike konkurencije je da se kontroliraju veliki poduzetnici, ne svaki poduzetnik. Izuzeće je napravljeno na području medija pa Zakonom o medijima su ti trashholdi ukinuti. Dakle, ja vjerojatno zamaram vas sa tim tumačenjem zakona ali to je moj posao. Naš je posao da donosimo odluke temeljem zakona, dakle ne samo načelnik odredbi zakona nego i odredbi koje reguliraju određeno područje i opet kažem sukladno SSP-u instrumenata za tumačenje Europske zajednice a to su odluke Europske komisije i odluke europskih sudova, posebno Europskog suda pravde. Dakle, to je nešto protiv čega mi ne možemo. Ako Hrvatski sabor smatra da ovakva rješenja nisu u redu onda nije trebao donositi takve zakone, onda je trebalo drukčije tada to rješavati. To bi bio odgovor na to. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Mislim da je ovo bila za sve vrlo korisna rasprava. Nema više prijavljenih. Ja ju zaključujem. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2008. godinu, podnositelj je Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja. Sukladno prijedlogu matičnog saborskog radnog tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak: "Prihvaća se Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2008. godinu.". Molim, uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovo izvješće je prihvaćeno većinom glasova sa 74 glasa za, 2 suzdržana i 1 protiv.
Prelazimo na slijedeću točku dnevnog reda. - Izvješće umirovljeničkog fonda za 2008. godinu, Podnositelj: Središnji državni ured za razvojnu strategiju i koordinaciju fondova Europske unije Središnji državni ured za razvojnu strategiju i koordinaciju fondova Europske unije podnio je ovo izvješće na temelju članka 35. Zakona o umirovljeničkom fondu. Prijedlog akta primili ste poštom. Vlada je dostavila svoje mišljenje. Rasprava je provedena u Odboru za rad i socijalno partnerstvo. Izvješće ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Gospodin Hrvoje Dolenec državni tajnik i predsjednik Upravnog odbora. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospođo potpredsjednice, dame i gospodo zastupnice i zastupnici. Evo, pred vama je po članku 35. Zakona o umirovljeničkom fondu redovito svake godine bi trebalo doći izvješće o poslovanju umirovljeničkog fonda. Dakle, ovo je izvješće o poslovanju umirovljeničkog fonda za 2008. godinu. Umirovljenički fond je nastavio sa svojim aktivnostima odnosno svim aktivnostima koje su zadane već samim osnivanjem umirovljeničkog fonda te je stoga sve bilo zadano, ostalo je da se sve to regularno provede kroz normalnu aktivnost fonda. Samo kratko. Dakle, društvo za upravljanje umirovljeničkim fondom je HPB Invest koji je nastavio raditi sa svim aktivnostima koje se prvenstveno tiču profesionalnog upravljanja imovinom za isplatu obeštećenja za umirovljenike sukladno Zakonu o umirovljeničkom fondu i statutu umirovljeničkog fonda koristeći konzervativnu strategiju u ovim vremenima i ... [[Govornik se ne razumije.]] i za članove umirovljeničkog a i osnivače umirovljeničkog fonda dakle Republiku Hrvatsku. Isto tako donesene su mnoge druge aktivnosti poput rješavanja pitanja nasljednika članova fonda, poput pitanja članova fonda koji nisu imali nasljednika prvog nasljednog reda, poput pitanja rješavanja tužbi članova fonda protiv Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje i sukladno tome revidiranju raspodjele obeštećenja odnosno imovine umirovljeničkog fonda, te također rješavanje prigovora članova fonda za pravo na iznos visine obeštećenja Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje. No najvažnije aktivnosti koje su provedene su bile one koje se tiču isplate rata obeštećenja. Nasuprot 2006. i 2007. godine koje su bile godine visokih otplata jer su većina članova osnovnog registra i registra korisnika obiteljskih najviših mirovina izabrali brzu isplatu svojih udjela u umirovljeničkom fondu i tada je isplaćeno te dvije godine 5,75 milijardi kuna članovima umirovljeničkog fonda. Tijekom 2008. godine isplaćeno je ukupno milijardu i 74 milijuna kuna obeštećenja članovima osnovnog registra i registra korisnika i obiteljskih najviših mirovina. Isplate su išle u dva navrata, dakle u lipnju 2008. isplaćeno je 127,4 milijuna kuna članovima osnovnog registra korisnika obiteljski najviših mirovina za treću ratu po modelu A, tzv. modelu A isplate obeštećenja koje znači isplatu 50 postotnog iznosa u četiri polugodišnje rate. U prosincu nastavljene su isplate dakle četvrta rata tog modela A za članove registra korisnika obiteljskih i najviših mirovina. Zatim, druga rata po modelu B za članove osnovnog registra umirovljeničkog fonda u iznosu od 708,9 milijuna kuna te naravno prva rata po modelu B za korisnike obiteljskih i najviših mirovina u iznosu od 118,6 milijuna kuna. Za sve rate imovina je bila osigurana već uplatama 2006., 2007. godine, dakle unosom od strane Republike Hrvatske u umirovljenički fond i bilo je dovoljno sredstava da se ne mora 2008. intervenirati i unositi nova imovina u fond. Isplate su prošle bez problema, dakle u skladu sa svim aktivnostima i svim pravilima koja su definirana već odavno u ovom fondu. Isto tako 2008. jedna kratka napomena je zabilježena, a samo i mala promjena u članovima Upravnog odbora Umirovljeničkog fonda gdje su zamijenili članove koje je kandidirala Vlada Republike Hrvatske i zamijenjeni su članovi te su članovi postali državni tajnik Hrvoje Dolenec, državni tajnik Zdravko Marić, državni tajnik Jozo Sarač te gospođa Dubravka Dragun na prijedlog iz Sabora. Eto, uglavnom nema nikakvih drugih važnih konstatacija koje trebam reći o izvješću u ovom izvješću jer mislim da je sve urađeno onako kako se i definiralo i ostajemo dakle otvoreni za ostala pitanja i komentare ako ih je potrebno dati. Hvala lijepa na pozornosti.
Hvala predstavniku predlagatelja. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne želi. Otvaram raspravu. Imamo dvije prijave za klub. Riječ ima u ime kluba HNS-a zastupnica Danica Hursa.
Zahvaljujem, gospođo potpredsjednice. Poštovani podnositelji izvješća, kolegice i kolege. Na samom početku reći ću da će zastupnici kluba Hrvatske narodne stranke prihvatiti ovo izvješće. Pohvaljujemo podnositelja izvješća na zaista iscrpnim i sveobuhvatnim informacijama koje smo izvješćem primili. Podaci govore o velikom i zahtjevnom poslu koji je HPB Invest odradio u 2008. godini i svim godinama prije toga unutar svih zakonski predviđenih rokova. Unatoč brojnih pravnih i tehničkih problema isplaćene su sve rate obeštećenja po otkupu udjela modela A iz Osnovnog registra i Registra korisnika obiteljskih i najviših mirovina. Isplatile su se dvije rate obeštećenja po otkupu modela B te jedna rata obeštećenja modela B korisnicima obiteljskih i najviših mirovina. Evo u uvodnom izvješću čuli smo i neke numeričke podatke pa ih ja neću ponavljati, ali bih samo nešto možda podvukla. Dakle, strategija ulaganja fonda iznimno je konzervativna i usmjerena na sigurnost i likvidnost. Tako se imovina ulaže u depozite i u domaće državne dužničke vrijednosne papire. Pri tome ulaganja u dionice čine vrlo mali dio portfelja i iznosi svega 0,17% imovine, a jedina dionica u portfelju fonda je dionica HT-a. Vrijednost imovine Umirovljeničkog fonda neprekinuto je rasla zahvaljujući svojoj strukturi. Budući da je već isplaćeno obeštećenje po otkupu udjela članova Umirovljeničkog fonda koji su odabrali isplatu gotovine po modelu A, trenutno je u Registru članova Umirovljeničkog fonda model B, dakle u osnovnom registru te u Registru članova korisnika obiteljskih i najviših mirovina ukupno je upisano 138 tisuća 810 članova. Dopustite nekoliko rečenica o sadašnjem trenutku umirovljenika. Svjedoci smo na koji je način Vlada Republike Hrvatske u 8. mjesecu ove godine pokrila prazninu u proračunu. Mnogi će reći da Vladi u trenutnoj situaciji nije ni ostalo puno manevarskog prostora, pa se bez obzira što se s njom ne slažemo takvu mjeru moglo čak i moralo očekivati. Zabrinjavajuće je, međutim, da je Vlada posegla ponajviše za mjerama koja teret neracionalnosti, rastrošnosti i političke bahatosti prenosi na leđa siromašnih dijelova društva, na radništvo i umirovljenike. Paralelno s tim su odricanja od primjerice kave i sokova u Vladi i ovdje kod nas u Saboru ili u pojedinim ministarstvima kapljica u moru troškova koje je trebalo itekako staviti pod kontrolu i srezati. Sada su dakako oči svih uprte u naredne poteze Vlade. S velikim naravno očekivanjima, ali moram reći i strepnjom također se očekuje proračun za 2010. jer će on pokazati pravi smjer antirecesijskih mjera. Važno je povećati prihodovnu stranu državnih financija, ali sve analize kao što znamo pokazuju da je naš vječni problem rashodovna strana. Podsjetimo se samo da je proračun u 2005. iznosio 90,9 milijardi kuna da bi u 2009. porastao na 128,9 milijardi. Porast je to dakle od 41,8%. U istom razdoblju prosječna je plaća rasla sa 4376 na 5295 kuna ili 21%. Prosječne mirovine rasle su od 1857 na 2167 kuna ili je to 16,6%. Cijene komunalnih usluga rasle su u istom vremenu po mnogo većoj stopi što možemo utvrditi na vlastitim mjesečnim uplatnicama. Kamate na kredite za stan porasle su od prosječnih 4,95 na 6,55% ili je to rast kamata od 32,3%. Kvadrat stana skočio je od prosječnih 9228 na 13379 kuna ili je to 44,9%. Minimalni troškovi četveročlane obitelji popeli su se na 6612 kuna. Pregled hrvatskog proračuna od 2000. pokazuje da je najviše sredstava otišlo u mirovinsko osiguranje, obrazovni sustav i zdravstvo. Za mirovinsko osiguranje taj porast iznosi od 20,2 milijarde u 2000., preko 29,3 milijarde u 2005., na 34,7 milijardi u proračunu za 2009. Ako sad analiziramo da su prosječne mirovine za to razdbolje rasle 16,6% opravdano se postavlja pitanje u što su utrošena preostala sredstva. Ako je to posljedica povećanog broja umirovljenika, postavlja se opet opravdano pitanje tko ih je slao u mirovinski status, tko je omogućio da prosjek godina starosti sadašnjih umirovljenika ne doseže ni 60 godina. Odgovor je loša i promašena gospodarska politika koja se tvrdoglavo provodi već dugi niz godina, a cijenu plaćaju radnici i umirovljenici. Spomenula bih još nešto. Jedan od zahtjeva na kojem je posebno inzistirala Matica umirovljenika je da mirovine treba usklađivati u drugom polugodištu ove i u oba polugodišta iduće godine. Doduše, neće zbog zamrzavanja rasta plaća biti situacija ista kao prije. Ali zašto Vlada upravo sada ne bi pokazala svoju dosljednost. Naime, dok je matica godinama tražila da se mirovine usklađuju samo sa rastom plaća, a ne u kombinaciji s rastom potrošačkih cijena sada smo u situaciji da provjerimo vjerodostojnost onih koji su takav prijedlog stalno odbijali. Stopiran je rast plaća, ali će potrošačke cijene ići gore ne samo zbog rasta PDV-a nego i s drugih tržišnih i van tržišnih razloga. Prilika je da se mirovine usklađuju upravo s postojećom formulom za koju se Vlada striktno zalagala, a to znači u ovom slučaju i s rastom potrošačkih cijena. Vlada je u pregovorima doduše odbila da se mirovine usklađuju do kraja 2010. godine ali je prihvatila da bi se samo ako bi potrošačke cijene na godišnjoj razini bile više od 3% moglo ići, oprostite na usklađivanje. Pitanje je međutim kako će to biti protumačeno iduće godine, jer iskustva pokazuju da su nakon svega nekoliko sati pojedini ministri uvjeravali umirovljenike kako nisu rekli ono što su rekli. Inače, za umirovljenike nije prihvatljivo zamrzavanje i usklađivanje mirovina jer bi to naravno značilo daljnje bitno smanjivanje i onako nedostatnih sredstava za dostojan život čovjeka koji je u njih ulagao 20, 30 ili 40 godina rada. Tome u prilog govori podatak da su mirovine u Republici Hrvatskoj svega 40% prosječne neto plaće što je najniže u Europi, gdje je minimalni standard po kojem su mirovine oko 60% plaće. Zbog dosadašnjih usklađivanja mirovina po nametnutoj formuli mirovine su u zadnjih 10 godina zaostale za rastom plaća 10,25%. Taj podatak najbolje govori koliko su umirovljenici već dali svog doprinosa državi i društvu. Znači, svako antirecesijsko uzimanje umirovljenicima trebalo bi se zbrojiti s ovim da bi se dobila realnija slika koliko tereta snose umirovljenici u odnosu na ostale grupacije u društvu. Tome valja pridodati još dva podatka. Prosječna mirovina za oko 51% umirovljenika u Hrvatskoj je manja od 1300 kuna. Stravično zvuči činjenica da 80% umirovljenika prima mirovinu u prosjeku nižu od 1700 kuna. To je ispod granice siromaštva i ispod standarda socijalne sigurnosti koju određuje Konvencija međunarodne organizacije rada što ju je potpisala Republika Hrvatska. I da se sa par rečenica vratim na predmetno izvješće. Možda je potrebno posebno ukazati na dio izvješća prema kojemu za isplatu sljedeće rate obeštećenja po modelu B, a to su korisnici koji su se opredijelili za povrat duga u cijelosti u razdoblju od 8 godina u zadnjem tromjesečju 2009. godine potrebna sredstva koje je osnivač fonda, dakle Vlada Republike Hrvatske, treba unijeti u fond na 31. prosinca 2008. Taj iznos se 99 milijuna 442 tisuće 741 zarez 92 kune. Upućujem pitanje Vladi koje naravno zanima sve korisnike mirovina jesu li osigurana sredstva za isplatu rate obeštećenja korisnika mirovina koja dospijeva do kraja ove godine. I na kraju dopustite da pročitam dio elektroničke pošte koju sam jutros primila od jednog umirovljenika iz Šibenika. On kaže, nakon famozne odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja '98. korisnike mirovine je trebalo obeštetiti. Ali je to učinjeno na način da su samo neki oštećeni korisnici samo neznatno obeštećeni. Obeštećenje je obavljeno preko Umirovljeničkog fonda. Oštećeni korisnici mirovine su od HPB Investa dobili obavijesti podvlačim obavijesti o obeštećenju. Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje je i u prvom i u drugom stupnju upravnog postupka odbijao zahtjeve oštećenih korisnika mirovine, da im se upravnim aktom, dakle rješenjem odluči o visini obeštećenja. Takvo stajalište je prihvatio Upravni sud i na žalost Ustavni sud Republike Hrvatske. I sad vas neću zamarati sasvim konkretnim postupkom koji je vođen, nego ću samo još pročitati kraj ovog pisma. Time što su oštećeni korisnici mirovine dobijali samo obavijest o obeštećenju, a ne i rješenje njima su uskraćena elementarna prava utvrđena Ustavom i Zakonom o mirovinskom osiguranju da svoja prava ostvaruju i u žalbenom postupku i u upravnom sporu. Pisac ovog pisma kaže na kraju, time je i Ustavni sud na svoj način pridonio velikoj obmani i prevari velikog broja oštećenih korisnika mirovine. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. U ime kluba HDZ-a, zastupnik Boris Kunst.
Poštovana potpredsjednice, predstavnici Umirovljeničkog fonda. Ja ću pokušati isključivo se osvrnuti samo na izvješće koje je i predmet ove rasprave. Prije svega moram reći da će, odnosno da je klub Hrvatske demokratske zajednice podržao ovo izvješće. Inače, kao što ste i sami rekli Zakonom o Umirovljeničkom fondu uređen je način obeštećenja korisnika mirovina prema Zakonu o provođenju odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja '98. godine čime su u cijelosti i čime se u cijelosti izvršava odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske. Radi se o obeštećenju korisnika mirovina koje je nastupilo zbog djelomičnog usklađivanja mirovina za razdoblje od 1. rujna '93. do 31. prosinca '98. godine. Pravo na obeštećenje imaju korisnici starosnih prijevremenih starosnih invalidskih i obiteljskih mirovina ostvarenih prema odredbama Zakona o osnovnim pravima iz mirovinskog i invalidskog osiguranja i Zakona o mirovinskom i invalidskom osiguranju, a na temelju usklađivanja tih mirovina s kretanjem prosječnih neto plaća svih zaposlenih na teritoriju Republike Hrvatske. Temeljem zakona određen je HPB Invest d.o.o. društvo za upravljanje investicijskim fondovima i obavljanje poslova upravljanja Umirovljeničkim fondom. HPB Invest je unutar zakonom predviđenih rokova organizirao i omogućio provedbu ovog velikog tehničkog i složenog projekta. HPB Invest je u suradnji s upravnim odborom umirovljeničkog fonda i Hrvatskim zavodom za mirovinsko osiguranje, te uz pomoć i ostalih institucija izvršio isplate svih rata, obeštećenja po otkupu udjela modela A, osnovnog registra i registra korisnika obiteljskih i najviših mirovina, dvije rate obeštećenja po otkupu udjela modela B, te jedna rata obeštećenja modela B korisnicima obiteljskih i najviših mirovina. HPB Invest je uz pomoć Hrvatske poštanske banke obradio sva pristigla rješenja o nasljeđivanju i do 31 prosinca 2008. godine ukupno je obrađeno, provedeno negdje oko 50 tisuća 880 uređenih rješenja o nasljeđivanju. Samo prošle godine je njih bilo 9 tisuća i 806. Za one članove fonda za koje je utvrđeno da nemaju nasljednike prvog nasljednog reda udjeli su preneseni na Republiku Hrvatsku kao člana fonda. Imovina fonda HPB invest je profesionalnim upravljanjem sredstava članova fonda i u želji da se maksimiziraju prinosi članovima fonda, uz pažnju usmjerena prema riziku investiranja sredstva fonda uložena su na financijska tržišta u Republici Hrvatskoj. Za isplatu slijedeće rate obeštećenja po modelu B osnovnog registra u zadnjem tromjesečju 2009. godine potrebna sredstva koja osnivač fonda Vlada Republike Hrvatske treba unijeti u fond na dan 31. prosinca 2008. godine iznose 99 milijuna 422 tisuće 741,92 kune. Očekuje se da će naredne isplate proteći u predviđenim zakonskim rokovima, i uz znatno manje problema obzirom na činjenicu da je poznata za sada većina podataka o članovima fonda. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Za ovu točku dnevnog reda nema više prijavljenih. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Izvješće Umirovljeničkog fonda za 2008. godinu, podnositelj Središnji državni ured za razvojnu strategiju i koordinaciju fondova Europske unije. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu matičnog saborskog radnog tijela, dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se izvješće o poslovanju Umirovljeničkog fonda za 2008. godinu." Molim uključimo se i glasujmo i kontrolirajmo to što smo glasovali. … [[Upadica se ne razumije.]] Ništa nisam rekao, ja samo kažem kontrolirajte. Rezultat. Ovo izvješće je prihvaćeno većinom glasova, 76 glasova za i 2 suzdržana.
Prelazimo na slijedeću točku dnevnog reda – - Konačni prijedlog Zakona o područjima i sjedištima prekršajnih sudova, treće čitanje, P.Z. br. 238 Predlagatelj: Vlada Republike Hrvatske Prijedlog akta primili ste poštom. Ovaj ćemo zakon raspravljati sukladno odredbama Poslovnika koje se odnose na treće čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe, Odbor za lokalnu i područnu samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane su zajednički podnijeli zastupnici Nada Čavlović Smiljanec i Vlatko Podnar, zastupnica Danica Hursa, zajednički zastupnici Biserka Vranić i Kruno Kurelić, zastupnik Marin Jurjević, zastupnik Marin Brkarić, zastupnik Damir Kajin i zastupnik Zvonimir Mršić. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Želi. Gospodin Dražen Bošnjaković, državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa.
Hvala lijepa. Gospođo potpredsjednice, gospođe i gospodo. Pred vama je Zakon o područjima i sjedištima prekršajnih sudova, u trećem čitanju. Ovim zakonom nastavljamo proces racionalizacije mreže sudova u Republici Hrvatskoj. Kao što je poznato Vlada Republike Hrvatske donijela je strategiju, donijela je plan da se mreža sudova u Republici Hrvatskoj racionalizira na način da se manji sudovi spoje, objedine u veće cjeline kako bismo mogli ostvariti sve one prednosti koje takav način organizacije sudova pruža. To smo već tako da kažem u procesu racionalizacije općinskih sudova iznijeli mogućnost specijalizacije, mogućnost boljeg opterećenja samih sudaca i službenika u okviru takvih sudova i naprosto to je već ovu godinu, 2009. godinu, kako imamo vezano za općinske sudove koje smo do 1.1. imali 108 u Republici Hrvatskoj, danas ih imamo 67. Već ovu godinu mogu reći da su povratne informacije sa terena vrlo pozitivne, jer svi suci koji su zapravo sada spojeni u jedan veći sud moguće i ostvaruju specijalizaciju. Naprosto predmeti se lakše, brže rješavaju, jer sudac koji specijalizira sasvim sigurno može kvalitetnije u predmetu i suditi. Proveli smo također i postupak racionalizacije mreže državnih odvjetništava, i to je, sa terena možemo reći da su informacije vrlo pozitivne. I čak štoviše mogu najaviti ovdje da je državni odvjetnik predložio već na čemu mi u ministarstvu radimo i drugi korak racionalizacije. Znači da ovako već racionaliziranu mrežu, da ju još više okrupnimo, jer sukladno odredbama novog Zakona o kaznenom postupku zapravo puno bolje organizacijski oblik će nam biti jača, veća državna odvjetništva u Republici Hrvatskoj. Ovdje smo evo u trećem čitanju racionalizacije mreže prekršajnih sudova koja je prilično gusta u Republici Hrvatskoj, znači imamo zakonom ustanovljenih 114 prekršajnih sudova, od toga osnovano 108, a ovim prijedlogom zakona želimo taj broj svesti na 63 prekršajna suda u Republici Hrvatskoj. Većina tih sudova, dakle 33 od 114 ima jednog suca, a 33 druga ima dva suca. I doista, to su sudovi koji zaista kao takvi, vrlo je teško organizirano u njima raditi, i cijeli teret pada na jednog jedinog suca. A ovako, ovom novom mrežom ćemo sudove okrupniti, dobit ćemo veće sudove, dobit ćemo sudove u kojima je moguće također napraviti specijalizaciju tih sudaca i predmeti naravno da će se brže rješavati i da će biti i kvalitetnije rješavani. U samom segmentu prekršajnog sudovanja znamo da imamo relativno i novi Zakon o prekršajima i taj zakon je donio određene novine, od produžetka zastare, od mogućnosti znači rješavanja prekršaja i prije samog čina dolaska predmeta na prekršajni sud, i to se već vidi u statistici i vezano za 2008. godinu imamo određeni pad predmeta i novi zakon zapravo daje rezultate. Ovdje smo u trećem čitanju veliki dio primjedbi i prijedloga koje ste vi dali kroz amandmane u drugom čitanju, mi smo ovdje i prihvatili. Vidim da je podnijet i još jedan dio amandmana i na ovaj prijedlog koji smo sada dali. Mi ćemo ih analizirati prije glasovanja, pa ćemo vidjeti još da li je tu nešto prihvatljivo ili ne. Ali osnovni kriteriji su bili da se znači stvore ipak, koliko toliko veći sudovi gdje bi suci bili puno bolje iskorišteni i njihov potencijal, i gdje bi zapravo građani mogli dobiti puno bolju pravnu zaštitu. Naravno tamo gdje god bude bilo potrebe za tim da ćemo ostaviti stalne službe izvan sjedišta suda, ako broj predmeta to zahtijeva, kako ljudi ne bi putovali iz manjeg mjesta u ovo novo središte, a tamo gdje ne bude bilo prostora za stalno sjedište i za stalnu vanjsku službu, tamo ćemo uvesti sudačke dane. To je jedan malo drugačiji oblik, ali također omogućava da građani sve ono što imaju vezano za Prekršajni sud obave vrlo blizu svog mjesta stanovanja. Hvala lijepo.
Hvala lijepo predstavniku predlagatelja, kolegi Bošnjakoviću. Krećemo sa raspravama u ime kluba. Prva je na redu Ingrid Antičević-Marinović u ime kluba SDP-a.
Hvala poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani gospodine državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Klub SDP-a u načelu podupire i podupirao je racionalizaciju rada sudova pa u tom smislu i redefiniciju i smanjenje broja pravosudnih tijela, općinskih sudova tako i prekršajnih sudova. Davno je bilo vrijeme '90-ih kada su jednostavno jednim aktom, dakle odlukom, najprije na prijedlog Vlade Sabor je izglasao da se gotovo u svakom mjestu malo većem osnivaju sudovi. Kako sudovi redovne nadležnosti tako i prekršajni sudovi. Mnogi sudovi do dana današnjega tako koji su tada bili osnovani nisu proradili i bolje da nisu jer sada imamo manje problema. Naravno imali smo problema ondje gdje su bili osnovani, a nisu počeli s radom jer nisu bili stvoreni uvjeti rada. Ja posebno ovo ponovno ističem jer uz sadašnju krizu koja je zahvatila pravosuđe, bijeg i čišćenje najkvalitetnijih kadrova u samom pravosuđu dodatno je opterećeno bilo i pojedinim zakonima koji su dodatno osramotili pravosuđe. Naime, nema veće i gore stvari i zato ovo ponavljam da se slično nikada ne bi ponovilo. Dakle, osnovano je pravosudno tijelo, građani su znali da je osnovano, ali ono nije radilo. Niti je tada vladajućima bilo na pamet uopće da to pravosudno tijelo osvane, ali u svim intervjuima, nastupima govorilo se eto kako je pravosuđe sada bliže građanima jer eto svako malo i veće mjesto, pa i mala mjesta imali su svoj sud. U nekim sudovima …. je do te mjere bilo uznapredovalo da su ti sudovi, nepostojeći, fantomski sudovi imali čak i predsjednike sudova. Naravno da je gnjev građana dodatno bio raspiren upravo time. Dakle, to je nešto što, ne da se tako ili nešto slično ne bi trebalo ponoviti, nego ni u kom slučaju ne treba donositi zakone koji se ne mogu provesti. Oni osramoćuju i politiku i sve druge grane vlasti i jačaju nepovjerenje građana prema institucijama. Zato ovaj prijedlog koji ima i određena čak financijska sredstva ohrabruje da se tako više, samo u suprotnom sada smjeru, sada u redukciji pravosudnih tijela, neće dogoditi. Ali ovo je prigoda također kad govorimo o racionalizaciji, da govorimo uopće o racionalizaciji rada pravosudnih tijela. Naša pravosudna tijela, naši sudovi i dalje su, i to svih nadležnosti, a pogotovo općinski sudovi, i dalje opterećeni tzv. nesudskim predmetima i trebalo bi koristiti i što više primjenjivati u praksi onaj zaključak i preporuku Vijeća ministara da se tzv. nesudski predmeti jednostavno presele na neka druga tijela, institucije kako ne bi opterećivali pravosuđe. Jer u biti ako malo bolje razgolimo vidimo da parnica koliko god ih ima, previše s obzirom na broj stanovnika, da njih i nema toliko. Prema tome, evo treba poduprijeti svaku nakanu, nešto što smo počeli već raditi 2002. i 2003. godine, da se rastereti pravosuđe i da se angažiraju neke druge službe. Evo recimo kao javnobilježništvo, ali i drugi koji mogu rješavati ove predmete koji u biti i nisu spor među strankama. I ovo je prigoda također da se apostrofira da se koriste i mirno rješavanje sporova u što većoj mjeri. Sredstva će ispočetka biti znatna i velika u tom angažmanu, ali kasnije jednostavno bit će to jedno veliko, veliko rasterećenje za pravosuđe. Nama se u klubu SDP-a čini da se ipak krenulo prerano sa racionalizacijom mreže sudova i da je to jedna bila zadnja stepenica koju je trebalo učiniti onda kad jednostavno mi već nemamo više problema toliko ni sa zaostacima tolikim, a ni sa velikim brojem, još uvijek nedopustivo velikim brojem priliva na pravosuđe. Vjerojatno kada se i reformira uprava koja je rak rana našeg društva da će onda i broj predmeta na sudove biti znatno manji. Tu očekujemo veći angažman države. Na kraju krajeva evo i u ovom sadašnjem, nedavno dobivenom reportu, odnosno Izvješću o napretku Hrvatske vidi se koliko u biti mi zaostajemo upravo u samoj reformi uprave koja je ključna onda i koja se reflektira jer svi ti predmeti u konačnici onda prelijevaju se na sudove. Da nešto kažem sada vrlo konkretno i o smanjenju broja sudova, pa i samih prekršajnih sudova što je predmet našeg razmatranja. Ali dozvolite evo da samo skrenem pozornost kako je onaj projekt i onaj program koji se 2004. počeo provoditi bio apsolutno neprihvatljiv. Od toga je srećom Vlada odustala. Ustavni sud hvala Bogu još nije našao na red uzeo taj naš zahtjev za ocjenu ustavnosti gdje su se prekršajni sudovi spajali s općinskim sudovima. Što će biti onda kad riješi taj, kad Ustavni sud riješi taj naš zahtjev, što će biti sa tim predmetima i kakav će oni imati status to nitko živ ne zna, vjerojatno da je to onda vrući krumpir i za sam Ustavni sud. Srećom, od tog toliko hvaljenog programa po uzoru na Fince i tako, srećom da se odustalo. Ali to je bilo prikazano u Hrvatskoj kao jedan projekt koji će gotovo spasiti hrvatsko pravosuđe. Na to smo upozoravali, evo i tražili i zaštitu i pravorijek Ustavnog suda. Što je sa redukcijom općinskih sudova? U nekim sudovima, i to moram i ovom prilikom napomenuti, negdje to i funkcionira dobro na način da eto promijenila se ploča pa eto ljudi sada ne idu više u centar ili ako preporučeno svoju tužbu ili neko drugo pismeno upute sudu, ali u svakom slučaju statistički podaci i dalje se samo sudu ali u svakom slučaju statistički podaci i dalje se samo provode u sjedištu suda, dok ovi sudovi koji služe kao ispostava, u biti oni rade kao i do sada. Još uvijek nema ove očekivane specijalizacije. To govorim na primjeru Općinskog suda u Biogradu. S druge strane imamo jedan drugi primjer. Općinski sud u Tisnom koji je pripojen novim zakonom Općinskom sudu u Šibeniku tamo rade dva suca, dovršavaju predmete koji su zaprimljeni do kraja 2008. ali ne dobivaju nove predmete. Ja razumijem tu problematiku, vjerojatno nema dovoljan broj priliva predmeta, taman je za Općinski sud u Šibeniku. Međutim, na što su se ljudi stanovnici i okolnih mjesta bili naučili, a to bi država trebala poticati, jer se zemljišne knjige same od sebe neće riješiti ako nema imputa i angažmana i zahtjeva samih stranaka. To sudovi po službenoj dužnosti ne rješavaju. Ne znaju oni tko je kome prodao ako netko taj kupoprodajni ugovor drži u ladici i još ga nije ni ovjerio, tako da ni Porezna uprava ne dostavlja zemljišno-knjižnom odjelu. Dakle, ljudi su se počeli navikavati. A tu jednu naviku treba njegovati, ne smije se je sasjeći. Upravo da radi sud kao zemljišno-knjižni sud. A pogotovo najveće probleme sa neuređenim zemljišnikom i katastrom imamo mi u priobalju. I prema tome, ovo bi bio jedan ogledni primjer, da ukoliko se parnični predmeti, razumljivo je da ako ih nema dovoljno da eto ostaju u Šibeniku. A ni u kom slučaju zemljišno-knjižni predmeti ne bi trebali se susprezati se da se ne odašilju upravo Općinskom sudu u Tisnom. To je sud na kraju krajeva, koji je nemojmo zaboraviti da je to jedini otočni sud, sud na otoku koji je izgubio onu svoju samostalnu jedinicu kao sud. A bilo je rečeno da na otocima neće se ukidati sudovi. Što se tiče samog konačnog prijedloga Zakona o područjima i sjedištima prekršajnih sudova, dobro je da je ovo išlo u treće čitanje. Ni sudovi nisu nikli baš preko noći niti su se uhodavali i ne treba ih tek tako sasjeći. Ovdje treba zaista zahvaliti predlagatelju što je veliki dio amandmana uvažio. Prije svega ti su amandmani dolazili iz različitih stranaka. Nisu dolazili u smislu kao počesto neki amandmani na proračun dolaze, da su više afirmacija podnositelja, nego u oni korist čiju se zalaže, nego zaista su ti amandmani bili u korist građana. I evo predlagatelj je tako usvojio i zadržao Prekršajni sud i u Križevcima i u Pagu i u Našicama i u mnogim Splitsko-dalmatinskoj županiji i u Dubrovačko-neretvanskoj županiji. Međutim, evo mi u klubu SDP-a ističemo da koliko god je predlagatelj nastojao da se stvore jedinstveni kriteriji po kojem bi eto neki sudovi prekršajni ostali, a neki se pripojili tj. praktički nestali, da u svim tim slučajevima koliko god razumijemo da nije jednostavno, jer i život se ne može uvijek suzbiti u čvrste kriterije i određene, pogotovo one koje su određene i brojem predmeta i brojem stanovnika i brojem kilometara, kao što su tu egzaktni tu i pokazatelji i jedna čvrsta mjerila. Međutim, evo treba istaći da u Koprivničko-križevačkoj županiji bilo bi potrebno da ostane prekršajni sud i u Đurđevcu, i u Koprivnici, i u Križevcima, zato što prije svega ne samo što je to tradicija sudstva i prekršajnog sudovanja u tim mjestima, nego jednostavno i gustoća naseljenosti u Koprivničko-križevačkoj županiji i međusobna udaljenost postojećih prekršajnih sudova na području ove županije, upravo svjedoči o takvoj jednoj potrebi. Na kraju krajeva da i ne spominjem sada druge dvije županije, ali u svakom slučaju u nekim drugim županijama koji imaju manju gustoću naseljenosti sačuvali su bar tri prekršajna suda. Zato evo još jednom predlažem da se još jednom razmotri što je sa ova tri. Bar za sada. Vidjet ćemo poslije. Jer nije ovo ni jedna mreža sudova koja će za svagda i za navijek biti određena. Treba ipak vidjeti i sačekati konačnu reformu, a moći ćemo govoriti da je reforma na kraju uspjela kada ne budemo više imali zaostalih predmeta i kada se predmeti budu rješavali u primjerenom roku. Primjerice evo može se navesti da Križevačko-koprivnička županija koja ima 124 tisuće 467 stanovnika, da sam grad Koprivnica ima skoro 31 tisuću stanovnika. Grad Križevci ima preko 22 tisuće stanovnika, a grad Đurđevac 9 tisuća stanovnika. S druge strane imamo u nekim drugim županijama gradove koji imaju gotovo dvostruko i trostruko manje stanovnika, a zadržavaju prekršajni sud. Isto tako evo plediramo da predlagatelj posebno razmotri očuvanje suda u Karlovačkoj županiji do Prekršajnog suda Ogulinu. Naime, Prekršajni sud u Ogulinu sudio bi i dalje za područje Općina Josipdol, Plaški, Saborsko, Tounj i grad Ogulin. Prema tome, zašto posebno spominjem Ogulin? Naime, kao što znate tu je i potpisana peticija preko 3 tisuće, 3 tisuće i 327 stanovnika zatražili su da Prekršajni sud u Ogulinu i dalje nastavi s radom. Vidite na takve peticije i onaj ozloglašeni sustav nije se usudio ići protiv. Dakle, to je nešto što sami stanovnici traže. To nije što jedan zastupnik iz određenog područja eto traži, tako da bi pred određenim krugom mogao poslije reći kako se izborio za očuvanje određenog pravosudnog tijela. Dakle, to stanovnici traže. Na kraju krajeva Ogulin i Karlovac udaljeni su preko 50 kilometara jedan od drugog, a vidimo da je ovdje kriterij 50 kilometara. Dakle, evo svršit ću posebnu pozornost predlagatelju na ono što je rečeno kod već spojenih sudova kod općinskih sudova da moramo biti vrlo oprezni i kod ukidanja određenih prekršajnih sudova, a posebno na ove na koje sam sada ukazala, da do izglasavanja predlagatelj još jedanput razmotri što je od ovoga prihvatljivo. A vidim evo ne samo što sam ovdje sada istaknula nego da egzistiraju i pisani amandmani koji su vrlo detaljno obrazloženi sa pravnom podlogom, sa povijesnom podlogom koji su na kraju krajeva i naša pravno povijesna kultura a i sa sadašnjom opravdanošću sadašnjeg trenutka i potreba njihovih stanovnika. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. U ime kluba HNS-a riječ ima poštovana zastupnica Danica Hursa.
Zahvaljujem. Gospođo potpredsjedniče, poštovani predlagatelji ovog zakona, kolegice i kolege. Eto, prema prijedlogu ovog zakona od osnovanih dosadašnjih 116 prekršajnih sudova u Republici Hrvatskoj se ukupno 63 prekršajna suda ukidaju i određuje se njihovo područje i sjedište. U mojoj Krapinsko-zagorskoj županiji po prijedlogu ovog zakona osnivaju se prekršajni sudovi u Krapini, Zaboku i Zlataru a ukidaju u Klanjcu, Pregradi i Donjoj Stubici na način da se Prekršajni sud Klanjca spaja na Zabog, Prekršajni sud Donje Stubice na Zlatar a Prekršajni sud Pregrada na Krapinu. Eto to kaže Prijedlog zakona o područjima i sjedištima prekršajnih sudova koji je stigao k nama na naše saborske klupe. Ja stojim na stajalištu da predložena reorganizacija neće rezultirati bržim i efikasnim dijeljenjem pravde barem ne na svim destinacijama, jedna od njih je svakako i Donja Stubica. Zato ću iznijeti činjenice koje se protive najavljenom ukidanju Prekršajnog suda u Donjoj Stubici i pripajanje istog Prekršajnom sudu u Zlataru. Prekršajni sud u Donjoj Stubici postiže izuzetno dobre rezultate u radu. Sudačku dužnost obavljaju dva suca te je u 2008. riješeno tisuću 584 predmeta a u postupku je još tisuću 371 predmet. Financijski gledano od naplate kazni prihodovano je milijun 121 tisuća 427 kuna što je gotovo u cijelosti pokrilo plan odnosno sredstva dobivena od ministarstva koja su za 2008. doznačena u iznosu od milijun i 200 tisuća 806 kuna. Kada se uzmu u obzir postupci u tijeku lako je zaključiti da bi prihodi suda mogli biti veći od rashoda. Prekršajni sud u Donjoj Stubici smješten je od prije nekoliko godina u zgradu od 220 metara kvadratnih koja je uređena sredstvima Ministarstva pravosuđa. Preseljenjem suda u Zlatar prostor u Stubici ostaje prazan a prostor suda u Zlataru prenatrpan kao što sad imamo najnovije informacije. Broj stanovnika pod nadležnošću Prekršajnog suda u Donjoj Stubici je 27 tisuća 590 i gotovo je jednak broju od 27 tisuća 720 koji je pod nadležnošću suda u Zlataru. Prekršajni sud u Donjoj Stubici pokriva znatno prometnije područje od Prekršajnog suda u Zlataru jer u svojoj nadležnosti ima turističke destinacije kao što su Stubičke toplice, Marija Bistrica, Gornja Stubica što podrazumijeva izraženo prometno područje vezano na prometnice lokalnog županijskog i državnog značaja. Prema neslužbenim saznanjima Prekršajni sud u Donjoj Stubici ima u kontinuitetu veći broj predmeta u obradi od istog u Zlataru što je moguće provjeriti u Ministarstvu pravosuđa a posljedica je u nadležnosti suda koji pokriva kao što sam rekla turističke destinacije koja u sezoni primi višestruko veći broj turista od broja domicilnog stanovništva. I ono što je zapravo najvažnije u cijeloj priči, stanovnici grada Oroslavlja, Stubičkih toplica, Donje i Gornje Stubice nemaju nikakvog izravnog javnog prijevoza do Zlatara. Da bi se stiglo u novo predloženo sjedište Prekršajnog suda u Zlatar potrebno je koristiti i vlak i autobus u nekoliko kombinacija za što je potrebno odvojiti vrijeme od četiri sata. I naravno, to predstavlja i dodatni financijski izdatak za svakog korisnika tog suda. Onoliko koliko sada znam karta za tu destinaciju iznosi 80 kuna. Zbog naprijed nabrojenih razloga očekivala sam da će predlagatelj uvažiti i prihvatiti amandman koji sam podnijela, međutim na moju veliku žalost ja sam danas na odboru saznala da amandman koji je podnesen neće biti prihvaćen. Stoga ja ovdje izražavam svoju osobnu ogorčenost. Moram reći da je nezadovoljstvo i svih 27 tisuća 500 građana na području koje je pokrivalo sada sjedište Prekršajnog suda u Donjoj Stubici također izraženo i prisutno. Moram reći da imam osjećaj da se građane koji su bili u nadležnosti Prekršajnog suda u Donjoj Stubici prebacilo u Zlatar kao paket. Zašto to tako govorim? Zato jer teren govori nešto sasvim drugo. Zabok i Oroslavlje su dva susjedna grada. Dakle, po toj logici, po onome svemu što sam naprijed rekla da je problem trebalo je pripojiti Oroslavlje, Stubičke toplice, Donju i Gornju Stubicu Prekršajnom sudu u Zaboku. Stoga ću ja ovog časa reći da ću povući amandman kojim sam tražila da se ostavi Prekršajni sud u Donjoj Stubici ali se nadam da će moja stručna služba uspjeti napraviti amandman kojim ćemo tražiti da se potez od Oroslavlja do Gornje Stubice pripoji Prekršajnom sudu u Zaboku. To će podržati svi gradonačelnici i načelnici s kojima sam danas bila u kontaktu jer na taj način zapravo vodimo računa o korisnicima suda. Rekla sam, za Zlatar ovog časa ne postoji nikakva izravna veza u javnom prijevozu a u Zaboku taj javni prijevoz postoji i u obliku vlaka i u obliku autobusa. Stoga vas lijepo molim da ovaj novi amandman koji će stići pred vas razmotrite i da ga uvažite jer na taj način činite veliku uslugu korisnicima, zapravo onima zbog kojih prekršajni sudovi postoje. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. U ime kluba zastupnika HSS-a poštovani zastupnik Stanko Grčić.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskoga sabora. Uvaženi predstavnici predlagača, gospodine državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. Spajanjem sudova iste vrste započinje racionalizacija mreže sudova, a time i provođenje zaključka Vlade Republike Hrvatske, odnosno daje se potpora projektu "Podrška reformi pravosudnog sustava. Smanjili smo broj općinskih sudova sa 108 na 67 općinskih sudova, a ovim današnjim prijedlogom predlaže se smanjenje sa 114 prekršajnih sudova na 63. Ja ću kao i u prvom čitanju ukazati na kriterije koje najčešće spominjemo kao temeljni element prilikom donošenja odluka o racionalizaciji mreže sudova. Kod kriterija spominjemo broj predmeta, broj sudaca, godišnji priliv predmeta, broj sudaca kao i udaljenost sudova koja bi u pravilu trebala biti manja od 50-tak kilometara do prvog prekršajnog suda. Spomenuti kriteriji dobri su elementi prilikom donošenja odluka o racionalizaciji, ali nisu po nama u klubu HSS-a i jedini kriterij koji je možda trebalo primijeniti. Ponovit ću neke dijelove iz rasprave iz prvog čitanja koji nisu uzeti u obzir, a prije svega to su neke povijesne činjenice i detalje. Povijesne činjenice koje su zaživjele u praksi sudovanja u nekim našim gradovima, a to posebno ističem na području naše Bjelovarsko-bilogorske županije. To su Čazma, Garešnica i Grubišno polje gdje se možda spajanjem prekršajnih sudova na području Bjelovarsko-bilogorske županije moglo doći i do trećeg prekršajnog suda, što mislim da bi bilo u velikom interesu naših građana. Pored tradicije postojanja Općinskog suda i Prekršajnog suda u Gradu Čazmi daleko je dulja ta tradicija nego u okolnim mjestima gdje sudovi ostaju i danas djelovati. Ukazujem na činjenicu da Prekršajni sud u Čazmi pokriva preko 50 naselja čiji građani bi trebali po sadašnjem, odnosno ovom prijedlogu mreže prekršajnih sudova, putovati preko 80-tak kilometara do prekršajnog suda. No ipak, moramo zahvaliti predlagaču što je uvažio argumente i prihvatio prijedloge kluba Hrvatske seljačke stranke vezano uz pripajanje suda u Križevcima. U našem prijedlogu istakli smo da bi sud u Koprivnici bio 60-tak kilometara udaljen za stanovnike rubnih općina županije i to Općina Gornja Rijeka i Kalnik, a koje su ujedno ili po određenim statističkim mjerilima spadaju u najsiromašnije općine u županiji te bi njihovim stanovnicima sigurno putovanje u Koprivnicu predstavljalo velike poteškoće, odnosno veliki problem. Što se tiče pak broja predmeta u sudu, odnosno njihovog godišnjeg priljeva te na osnovu tog broja potrebnih sudaca, Prekršajni sud u Križevcima u oba kriterija zadovoljava da bude uvršten u ovaj prijedlog novog zakona. I evo zahvaljujemo na pokazanom razumijevanju i uvrštavanju Prekršajnog suda u Križevcima u ovaj prijedlog. No, građani s područja spomenute tri ranije grada s područja Bjelovarsko-bilogorske županije i pripadajućim općinama također statistički gledano spadaju u siromašnija naselja i općine u našoj županiji i time ustvari siromašnijim građanima ovakvim prijedlogom stvaramo dodatne troškove, odnosno imućnijim građanima činimo određene privilegije i smatramo da se radi o svojevrsnom propustu ili nepravdi prema ovim građanima. Ova centralizacija uz centralizaciju ostalih državnih ustanova i službi, uz sjedište županija povećava troškove znači građana. Mišljenja smo da trebamo racionalizaciju vršiti i u interesu građana, a ne samo u interesu određenih naputaka koje je dobilo. Moramo si postaviti pitanje da li racionalizacijom smanjujemo i troškove naših građana ili ih povećavamo. No, vjerujemo da će se predloženom racionalizacijom mreže prekršajnog suda ostvariti neki financijski efekti koji se temelje na manjem broju predsjednika sudova, a nadamo se da će se ovakvom organizacijom riješiti i zaostaci u neriješenim predmetima, a time i omogućiti jasno specijalizaciju sudaca koja će pridonijeti, po našem uvjerenju, uspješnijem radu svih novo ustrojenih prekršajnih sudova. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. U ime Kluba zastupnika HDZ-a, poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa, poštovana gospođo potpredsjednice. Gospodine državni tajniče sa suradnicom. Prijedlog zakona o područjima i sjedištima prekršajnih sudova o kojemu danas raspravljamo logičan je slijed zakonodavne aktivnosti u projektu racionalizacije mreže sudova, obzirom da je u drugoj polovici 2008. godine donijet Zakon o područjima i sjedištima sudova, općinskih sudova, kao i Zakon o područjima i sjedištima državnih odvjetništava. Podsjećam ovdje da je Vlada Republike Hrvatske krajem 2005. godine donijela Strategiju reforme pravosuđa tek kao jednu od mjera za postizanje konačnog cilja efikasnog, profesionalnog, nepristranog i neovisnog pravosuđa predvidjela i racionalizaciju mreže sudova u Republici Hrvatskoj. Evaluacija prvobitnog prijedloga projekta u suradnji sa Fincima da se provede pilot programa spajanja manjih prekršajnih sudova s manjim općinskim sudovima u istom mjestu pokazala je nakon provedbe pilot projekta da ovaj način racionalizacije nije dao rezultata, obzirom da nije istovremeno usklađeno paralelno zakonodavstvo glede nadležnosti i postupaka pa se pokazalo da same materijalne uštede na zajedničkim službama i troškovima nisu dale željene rezultate u smislu poboljšanja učinkovitosti i kvalitete suđenja. I nije to tada prikazivano kao što smo ovdje mogli čuti, kao neki spas hrvatskoga pravosuđa. Bio je to jedan od prijedloga tadašnjeg projekta koji se provodio i uvijek i isključivo kao ograničeni pilot projekt. Tako je bio i proveden i obzirom na njegove rezultate od njega se odustalo i u cijelosti se prihvatio prijedlog spajanja da racionalizacija ide u pravcu spajanja sudova iste vrste. U tom smislu zaključkom Vlade Republike Hrvatske iz ožujka 2007. započet je proces racionalizacije mreže sudova. Zaduženo je Ministarstvo pravosuđa da u okviru projekta CARDS 2003. podrška reformi pravosudnog sustava izradi prijedlog racionalizacije mreže sudova. Racionalizacija mreže općinskih sudova provedena je donošenjem Zakona o područjima i sjedištima sudova 2008. Čuje se dosta odnosno ponekad se čuju prigovori evo da u provedbi toga zakona su se samo mijenjale ploče na zgradama sudova, a da do faktičnog spajanja nije došlo osim u vrlo malom broju sudova. Ali ovdje ponovo želim naglasiti i svatko tko razumije pravosuđe mora razumjeti i to da se upravo tom promjenom ploče, odnosno administrativnim spajanjem otvorila mogućnost stvarne, suštinske racionalizacije, tj. raspodjele sudaca unutar novog istog suda, njihova specijalizacija, mogućnost dodatne edukacije, uravnoteženje broja sudaca i predmeta unutar većeg suda itd. S terena dolaze pozitivne povratne informacije, dolazi do, započeta je dakle specijalizacija sudaca unutar suda. Ono što je najvažnije da građanima sudovi ostaju dostupni iz razloga što u njihovim mjestima ostaju sve one administrativne službe u smislu podnošenja podnesaka, a kao što smo i čuli i zemljišnici kao oni dijelovi sudova gdje su građani najneposrednije zainteresirani da im bude u njihovom mjestu taj dio suda. Prijedlogom ovog zakona, a poštujući kriterije koji objektivno uređuju broj prekršajnih sudova s obzirom na broj predmeta, godišnji priliv, broj sudaca, međusobnu udaljenost sudova kao i specifičnosti sudova na otocima. Umjesto dosadašnjih zakonom predviđenih 114 prekršajnih sudova od kojih je osnovano i radi 106 ustanovljuje se ukupno 63 prekršajna suda i određuje njihovo područje i sjedište. Moram reći da prije donošenja konačnog prijedloga zakona koji je evo sada u trećem čitanju pa je kroz te prijedloge pretrpio i određene izmjene provedene su široke konzultacije na terenu, konzultacije s predsjednicima sudova, sucima, građanima, predstavnicima lokalne samouprave, te su u tom smislu prihvaćene i sugestije kao i amandmani saborskih odbora. S obzirom na potrebna sredstva i vrijeme za osiguranje potrebnih uvjeta, radnog prostora, tehničke opremljenosti, prekršajnih sudova u sjedištima spojenih sudova ovim prijedlogom određeno je da za provedbu postupka racionalizacije i fizičkog spajanja je potrebno dulje vrijeme, a dinamiku toga fizičkoga spajanja utvrdit će pravilnikom ministar pravosuđa. Jednako tako, ovim prijedlogom zakona ovlašten je ministar posebnom odlukom odrediti osnivanje stalnih službi izvan sjedišta prekršajnog suda do donošenja odluke da su osigurani uvjeti za rad suda u njegovom sjedištu i upravo na taj način neće niti u jednom trenutku biti ugrožen kontinuitet rada sudova i njihova dostupnost građanima. Naravno da bih se složila sa konstatacijom da osim ove mjere racionalizacije, a to nipošto i ni ukoliko nije jedina mjera. Dakle, Strategija reforme pravosuđa sa konačnim ciljem efikasnog i nepristranog pravosuđa ima određeno niz mjera, pa jedna od njih je i racionalizacija mreže sudova. Naravno da treba posizati i da je posegnuto i da su kroz Ministarstvo pravosuđa provedeni i projekti i zakoni druge vrste koji bi odteretili sudove, odnosno predmete koji su došli na sud, učinili njihovo rješavanje bržim i efikasnijim. Pa samo da napomenem. Dakle, da je donesen novi Prekršajni zakon o kojem smo čuli kakvi su efekti, da su nesporne ostavine, ovrhe prenijete u rješavanje javnim bilježnicima, da su provedeni i mnogi projekti i još se uvijek provode snaženja i ojačavanja rješavanja postupaka mirnim putem, sudskim i izvan sudskim. I zato možda ne bi bilo dobro poslušati sugestiju da bi racionalizacija mreže sudova trebala biti zadnja stepenica nakon što se svi zaostaci riješe i nakon što više ne bude povećan priliv predmeta i ne bude više zaostataka, da se onda krene u racionalizaciju iz jednostavnog razloga što onda kad bismo imali takvo pravosuđe više ne bi ni trebali posizati za takvim mjerama. Dakle, mjera racionalizacije mreže sudova jest i mora biti jedna od niza mjera koje su zacrtane Strategijom reforme pravosuđa, a u cilju konačnog rješenja, a to je efikasnog, učinkovitog, nepristranog i profesionalnog pravosuđa. Sukladno ovom iznijetome, a imajući na umu sve pozitivne pokazatelje i u ocjeni primjene novog Prekršajnog zakona koji govori da se njegovom primjenom priliv predmeta na prvostupanjske prekršajne sudove smanjio za 25 do 30%, a na Visoki prekršajni sud za 30% što daje nadu da se više nikada nećemo suočiti sa činjenicom da je preko 50% prekršajnih predmeta obustavljeno zbog zastare nailazeći na jedan čep na Visokom prekršajnom sudu. Da je gotovo bio recept da se kaže u prekršajnom postupku žali se, doći će ti do Visokog prekršajnog i tamo će past u zastaru. Dakle, zbog svega toga i zbog toga što držimo da je ova racionalizacija mreže prekršajnih sudova jedna u nizu dobrih mjera za ostvarenje konačnog cilja, a to je učinkovit i profesionalan rad prekršajnih sudova. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava i podržat će prijedlog ovog zakona. Hvala.
Hvala lijepo. U ime Kluba zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Marin Brkarić.
Gospođo potpredsjednice, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo ja ću reći da je dobro da je ovaj Konačni prijedlog zakona o područjima i sjedištima prekršajnih sudova u trećem čitanju. Manje je dobro što amandmani zastupnika IDS-a nisu prihvaćeni koje smo dali na drugo čitanje, ali mi ćemo ih ponoviti ponovno. I treće je što bi rekao svakako što se tiče samog prijedloga zakona, a mislim mi kao klub IDS-a podržavamo reformu pravosuđa i samu strategiju. Isto tako mislimo da je nužno bilo pristupiti procesu racionalizacije mreže sudova, ali svakako da je dobro i preispitati do koje mjere je potrebno izvršiti racionalizaciju mreže da ona ne bude štetna, da ona naše građane ne izlaže nekim dodatnim troškovima, da na neki način možda i negdje gdje je tradicija sudovanja i povijesno gdje su utemeljeni ti sudovi duži niz godina ne dešavaju se stvari da ukidamo takve sudove. Činjenica je da je u Republici Hrvatskoj ustanovljeno 114 prekršajnih sudova. Znamo da je jedan dio njih ustanovljen nakon ovog teritorijalnog ustroja Republike Hrvatske. Činjenica je isto tako da radi 106 sudova, ali isto tako je činjenica da sada predlažemo znači ukidanje, odnosno da ukupno ostane 63 prekršajna suda. Mislim da je ovakav pristup možda preradikalan, ne možda nego sigurno. Mnogi prije mene u ime klubova rekli su da je možda kriteriji koji su dani nisu poštivani u cijelosti, odnosno nisu objektivno, nije objektivno utvrđen broj prekršajnih sudova. Ja ću spomenuti upravo na primjeru Prekršajnog suda u Labinu, a gdje sam predlagač, odnosno Vlada ili Ministarstvo pravosuđa kaže da je mreža prekršajnih sudova pratila mrežu općinskih sudova. Upravo javlja se situacija da se predlaže ukidanje Prekršajnog suda u Labinu iako postoji ili mrežom je predviđen Općinski sud u Labinu. Znači jedna nedosljednost, ili upravo ono što sam prije rekao, znači jedno subjektivno tumačenje kriterija gdje su upravo predlagač je rekao da će se pratiti ili da su prekršajni sudovi de facto pratili mrežu općinskih sudova. Nadalje, spomenut ću što se tiče samog Prekršajnog suda u Labinu. Znači nije uzeto u obzir da postoji Općinski sud Labin, znači nije poštivana ta mreža. Znači to je jedan od temeljnih kriterija. Ali isto tako nije uzeto u obzir da se Prekršajni sud nalazi na istočnoj obali, jedini Prekršajni sud na istočnoj obali istarskog poluotoka. Isto tako nije poštivan kriterij da je povećan broj predmeta posebno tijekom turističke sezone. Nadalje, taj Prekršajni sud ima prostor u vlasništvu Republiku Hrvatske, što svakako će iziskivati dodatne troškove ukoliko se radi o ukidanju i stvaranju novog prostora u novom sjedištu. Isto tako nije poštivan ni kriterij kadrovske ekipiranosti, s obzirom da je sud kadrovski ekipiran. Evo to je jedan amandman. A drugi amandman odnosi se na Prekršajni sud u Buzetu. Isto samo kratko bih rekao da se radi o području, pokriva područje općine Lanišće i grada Buzeta, a radi se o područjima na granici sa susjednom Republikom Slovenijom, sa povećanim brojem predmeta. Za općinu Lanišće moram reći da je to općina od posebne državne skrbi, a Buzet, brdsko-planinsko područje i ocjenjujemo da i taj Prekršajni sud treba kao takav ostati, znači da ne ukida se Prekršajni sud u Buzetu, i ranije sam spomenuo sud u Labinu. Evo to su prijedlozi naših amandmana koje ćemo ili koje smo već dali u proceduri. S time da svakako naše glasanje o podršci samog prijedloga zakona ovisit će o argumentiranom prihvaćanju amandmana koje smo iznijeli, vezanih na općinski sud, Prekršajni sud u Labinu, odnosno Prekršajni sud u Buzetu. Hvala.
Hvala lijepo. Krećemo na raspravu pojedinačno. Pojedinačno prijavljenih zastupnika prva je na redu Nada Čavlović Smiljanec.
Hvala lijepa. Gospođo potpredsjednice, državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Prema Konačnom prijedlogu Zakona o područjima i sjedištima prekršajnih sudova, predviđa se racionalizacija mreže prekršajnih sudova u Republici Hrvatskoj, a vezano uz strategiju reforme pravosuđa i konkretno se predlaže, odnosno ustanovljuje mreža od 63 prvostupanjskih prekršajnih sudova. U prijedlogu racionalizacije navodi se da sadašnja mreža prekršajnih sudova neučinkovita i skupa za državu. Predlagatelj nadalje navodi kriterije koji su kao objektivni kriteriji uzeti u obzir pri odluci koji sudovi će se ukinuti i pripojiti na neki drugi sud. Moram reći da je kriterij broja predmeta relativno nepouzdan i neodgovarajući, odnosno neprimjenjiv na prekršajne sudove i to iz više razloga. Naime, broj predmeta te … [[Govornica se ne razumije.]] predmeta su potpuno neupotrebljivi kriteriji za prekršajno sudovanje, jer ne postoji jedinstveni, odnosno poseban sudski poslovnik koji bi na nedvosmislen način ustrojio jedinstven način evidentiranja spisa tijekom jedne godine. I upravo iz tih razloga događalo se da svaki sud ima svoje načine evidentiranja spisa i priliva predmeta, potpuno ga različito iskazujući u godišnjim izvješćima, a što je na kraju rezultiralo i proizvelo i neodgovarajuću sistematizaciju broja sudaca u pojedinim sudovima. Tako danas imamo situaciju gdje manji broj prekršajnih sudova ima vrlo komotnu situaciju u pogledu broja predmeta u radu, a neki sudovi jednostavno ne mogu riješiti niti polovinu zaprimljenih predmeta. I upravo zato kriterij broja sudaca u smislu da se zadržavaju oni sudovi koji imaju tri i više suca je posve nepouzdan, jer je sistematizacija radnih mjesta proizašla iz netočnih podataka o broju i prilivu predmeta. Isto tako nije točan navod iz obrazloženja konačnog prijedloga zakona da će svi novoustanovljeni sudovi, njih 63, biti sudovi sa najmanje 3 suca. Osim sudova na otocima, jer npr. Opatija i Rovinj nisu koliko je poznato otoci, a imaju manje od 3 suca, ali u tim mjestima i dalje ostaje prekršajni sud. Nedosljednost se očita i u kriteriju udaljenosti manje od 50 kilometara kao uvjet da se ukinu sudovi koji su na manjoj udaljenosti. Isto tako netočna je tvrdnja da je konačni prijedlog zakona usklađen sa mrežom općinskih sudova, prema Zakonu o područjima i sjedištima sudova, jer prema tom zakonu ustanovljeno je 67 općinskih sudova, a broj prekršajnih sudova se smanjuje na 63 i radi se o širem zahvatu i racionalizaciji koji nema baš nikakvog uporišta u realnosti. Naime, po svim objektivnim kriterijima prekršajnih sudova bi trebalo biti više nego općinskih, iz razloga što se radi o potpuno različitim vrstama sudovanja, gdje dinamika postupanja u prekršajnom sudovanju znatno veća u smislu da je neophodna prisutnost sudionika u postupku okrivljenika, kažnjenika, tužitelja, sudskog vještaka, itd. U nastavku želim nešto reći o novoj mreži prekršajnih sudova u odnosu na Virovitičko-podravsku županiju. Vidimo da predlagatelj nije prihvatio amandman kojim je predloženo da se Virovitičko-podravskoj županiji osim Prekršajnog suda u Virovitici osnuje i Prekršajni sud u …., odnosno da taj sud ustvari se ne pripaja na Prekršajni sud … nego da ostane kao samostalan sud, a kao razlog navodi se da za osnivanje tog suda nije udovoljeno kriterijima za osnivanje prekršajnih sudova. To naprosto nije točno. Što se tiče Virovitičko-podravske županije predlagatelj je odstupio od nekih kriterija koji su trebali biti uzeti u obzir prilikom utvrđivanja nove mreže prekršajnih sudova, pa je upravo iz tih razloga došlo do ukidanja 3 prekršajna suda koji se svi opet pripajaju na Prekršajni sud u Virovitici. Nedosljednost prije svega očito je u tome što se nije poštivao kriterij da međusobna udaljenost sudova bude manja od 50 km. Jer je udaljenost znatnog broja naselja i gradova u Virovitičko-podravskoj županiji veća od 50 km. Za Virovitičko-podravsku županiju gdje se predlaže osnivanje samo jednog prekršajnog suda i to u Virovitici, upravo ova udaljenost gradova i općina kao i naselja znatno će otežati dostupnost građana sudu, odnosno ona će u većini slučajeva praktično biti nemoguća. Nadalje, u prijedlogu se navodi da je prijedlog ovog zakona ostvaren sa mrežom općinskih sudova što opet nije točno. Poznato je da u gradu s …. ne postoji općinski sud, a vidimo da se predlaže ukidanje prekršajnog suda dok se u istom tom prijedlogu zakona predlaže da ostaju prekršajni sudovi u nekim mjestima premda nisu ostali postojali u tim mjestima i općinski sudovi. Koliko je ova ponuđena mreža sudova štetna i loša za građane naše županije navesti ću primjer Prekršajnog suda u Slatini. Godišnji priljev predmeta na tom sudu je oko 2 tisuće i 400 predmeta, a to je oko tisuću izvršnih predmeta u kojima prisustvo kažnjenika uglavnom neophodno. Zbog tako velikog broja predmeta mreža prekršajnih sudova bi trebala biti što je moguće gušća da bi se omogućilo građanima da lakše i s manje troškova pristupe sudu. I u dosadašnjim uvjetima je većini građana u prekršajnom postupku izuzetno teško doći na sud iz udaljenijih mjesta jer u prekršajnim postupcima rješavaju se takva kažnjena djela ponašanja čiji počinitelji zaista može biti svatko. Primjerice mogu se navesti …. prekršaji i … sa sigurnosti prometa na cestama, ne vezanje pojasa, prekoračenje brzine itd. Upravo takvi prekršaja je najviše i što je najveći problem prema pravilima prekršajnog postupka prisutnost stranaka u vođenju postupka je obavezna. I znate da … razloga da konačni prijedlog Zakona o područjima i sjedištima prekršajnih sudova uložen je opet amandman, to očekujemo i plediram na državnog tajnika da malo razmotri ovu situaciju i htjela bih još samo reći da je Osječko-baranjska županija doduše je duplo veća od Virovitičko-podravske županije i u toj županiji je ostalo 5 prekršajnih sudova, a u Virovitičko-podravskoj županiji samo jedan prekršajni sud. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Na redu za raspravu je poštovani zastupnik Bruno Kurelić.
Zahvaljujem potpredsjednice Hrvatskog sabora, državni tajniče, kolegice i kolege. Pogledom na sat vidi se da je ovo vrijeme kad pažnja slušateljstva opada, a uvažavajući činjenicu da je dio moje rasprave već načela moja kolegica Ingrid Antičević u okviru rasprave kluba zastupnika SDP-a maksimalno ću skratiti svoju raspravu. Kao što je poznato konačni Prijedlog Zakona o sjedištima prekršajnih sudova Vlada je uputila u srpnju mjesecu u saborsku proceduru. Temeljem sadržaja ovog akta, a u slučaju da se njegov sadržaj u cijelosti prihvati u petak, nadam se glasovanju u Hrvatskom saboru, na području Karlovačke županije trebao bi egzistirati tek jedan prekršajni sud sa sjedištem u Karlovcu. Reakcija lokalne javnosti posebice na ukidanje Prekršajnog suda u Ogulinu pokrenula je čitav niz radnji koje su za cilj imale traženje opstanka ovog prekršajnog suda. 3 tisuće 327 stanovnika područja grada Ogulina te općina Josipdol, Plaški, Saborsko i Tounj područje je koje je dosada pokrivao ovaj prekršajni sud, potpisalo je peticiju koju imam ovdje ispred sebe za opstanak ovog prekršajnog suda, a gospođa Antičević je govorila već i o važnosti peticije. Ova peticija čini ukupno 14,9% od ukupno 23 tisuće 445 stanovnika područja koja je pokrivao ovaj prekršajni sud. Gradonačelnik grada Ogulina, gradonačelnici prije navedenih općina zatražili su od nas, saborskih zastupnika, sa područja Karlovačke županije, da pokrenemo aktivnosti temeljem svojih mogućnosti i u skladu sa Poslovnikom Hrvatskog sabora, koje bi rezultirale opstankom ovog suda nakon rasprave ovdje u ovom Domu. Pošto nismo realizirali mogućnost da svi zastupnici svojim potpisom sa ovog područja podrže ovu inicijativu, naravno amandman na raspravu, odlučili smo, moja malenkost i gospođa …. uputiti amandman na konačni prijedlog vodeći se svojim argumentima kao odgovor na kriterije predlagatelja konačnog Prijedloga ovog zakona. Prvi kriterij, ako je kriterij udaljenost onda ona nema uporište u ovom slučaju. Udaljenost do Prekršajnog suda od 50 km pada već u startu jer je sam grad Ogulin udaljen od Karlovca 55 km, a pojedine općine, a da ne govorim o mjestima unutar njih i do 90 i preko 90 km. A sud je prvenstveno trebao biti na usluzi građanima. Drugi parametar, parametar učinkovitosti također nema uporište, a tijekom 2008. godine ovaj sud riješio je preko 2 tisuće 800 predmeta. Tijekom 2007. godine broj predmeta je na razini broja predmeta prekršajnih sudova u Delnicama i Pazinu. Samo temeljem ovih argumenata koji smo direktno sučelili sa argumentima predlagatelja bez širenja argumentacije na područje koje može imati subjektivne konotacije kao što je povijesni "background" razvoja sustava na dotičnom području, željeli smo ukazati da je opstanak Prekršajnog suda u Ogulinu ne samo opravdan već nužan. Temeljem rečenog nadam se da ćete uzeti u obzir obrazloženje ovih amandmana i u skladu s time mi ćemo vidjeti kako će biti konačno rješenje. Hvala vam svima na pažnji.
Zadnji prijavljeni za pojedinačnu raspravu poštovani zastupnik Ivo Grbić.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Konačni prijedlog Zakona o područjima i sjedištima prekršajnih sudova, rekao bih logičan je slijed zakonodavne aktivnosti Vlade Republike Hrvatske obzirom da je u drugoj polovici 2008. godine donijet Zakon o područjima i sjedištima sudova, kao i Zakon o područjima i sjedištima državnih odvjetništava. Podsjećam da je Vlada Republike Hrvatske usvojila strategiju reforme pravosuđa, te je za jedan od ciljeva postavila racionalizaciju mreže sudova u Republici Hrvatskoj spajanjem sudova iste vrste kako bi se postigla veća učinkovitost i ekonomičnost. U tom smislu zaključkom Vlade Republike Hrvatske zaduženo je Ministarstvo pravosuđe u okviru projekta CARDS 2003 podrška reformi pravosudnog sustava izraditi prijedlog smanjenja sudova. Ovim konačnim prijedlogom zakona, a poštujući kriterije koji objektivno određuju broj prekršajnih sudova, s obzirom na broj predmeta, godišnji priliv, broj sudaca, međusobnu udaljenost, kao svakako specifičnost sudova na otocima umjesto dosadašnjih 114 sudova, od kojih je osnovano i radi 106 prekršajnih sudova, ustanovljuje se ukupno 63 prekršajna suda i određuje se njihovo područje i sjedište. Smatram da je dobro što se predlagatelj odredio da je za provedbu postupka racionalizacije potrebno dulje vrijeme kako u pogledu osiguranja potrebnih uvjeta radnog prostora, tako i tehničke opremljenosti prekršajnih sudova u sjedištima koja su nastala spajanjem, a koju dinamiku osiguravanja ovih uvjeta pravilnikom donosi ministar pravosuđa. Isto tako ovim konačnim prijedlogom zakona, ovlašćuje se ministar pravosuđa da posebnom odlukom odredi osnivanje stalnih službi izvan sjedišta suda, do donošenja odluke da su osigurani uvjeti za rad u njegovom sjedištu. S obzirom na iznijeto, a imajući u vidu značaj i važnost reforme pravosuđa u postupku pridruživanja Republike Hrvatske Europskoj uniji, podržavam donošenje Zakona o područjima i sjedištima prekršajnim sudovima kao i sve prihvaćene amandmane od strane predlagatelja. Hvala.
Hvala lijepa. I konačnu riječ ima državni tajnik Dražen Bošnjaković.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Gospođe i gospodo. Nedvojbeno da postoji podrška procesu racionalizacije mreže sudova i to je ono što nas naravno veseli. Mi smo zaista dobar dio amandmana prihvatili koje smo dobili ali zna se negdje moramo kako bih rekao podvuć i reći to su neki standardi ispod kojih ne idemo. Svi oni koji su danas pledirali i tražili da ostavimo neke sudove, ja moram reći da ćemo zaista biti vrlo uviđavni kod stalnih službi izvan sjedišta sudova. Jer zaista neki prijedlozi ne udovoljavaju onim minimalnim zahtjevima predložiti da ostane sud koji bi godišnje imao 400 predmeta u radu, to nema smisla imati sud samo za 400 predmeta. Mi tim građanima možemo izaći i izaći ćemo im u susret na načina da ili ćemo uvesti sudačke dane ili ćemo negdje ostaviti stalnu službu izvan sjedišta suda, tako da građani neće morati putovati prevaljivati ovo o čemu ste govorili 80 ili 90 kilometara. I taj princip naprosto dobro funkcionira kod mreže općinskih sudova i nema razloga da to mijenjamo i da taj princip ne primijenimo i kod mreže prekršajnih sudova. Mi držimo da je ovo dobar i pristojan prijedlog i evo do glasovanja još ćemo ove amandmane jednom izanalizirati i vidjeti da li još možemo negdje nešto promijeniti. Ali mislim da smo doista blizu onoga što nam odgovora. Ali znate, u budućnosti je pitanje ovo što je bilo rečeno da ne funkcionira racionalizacija općinskih sudova. Ja bih rekao da sve naše informacije a naravno da kontaktiramo sa našim predsjednicima tih novoustrojenih, ja bih rekao novospojenih sudova. To funkcionira itekako dobro. Jer svi ti predsjednici novoosnovanih općinskih sudova koriste one alate koje smo im zapravo zakonom dali. Znači ako u sjedištu suda, a takvih je bilo, je bilo preopterećenosti brojem predmeta itekako se koriste oni suci koji su radili u ovim manjim sudovima, da se na njih prenese određeni dio predmeta i sasvim sigurno to ide brže. Bilo je ovdje govora da to nije jedina mjera koja može naše pravosuđe dići. Naravno da to nije jednina mjera. Kao što vidite donosimo mi i druge zakone i cijeli paket oko izbora i imenovanja sudaca, oko edukacije sudaca, procesne smo zakone itekako bitno promijenili. Apsolutno stoji ono što je kolegica Antičević rekla vezano da je dosta toga u radu pred našim sudovima što ne bi trebalo biti. I mogu vam reći da itekako razmišljamo pored svih ovih mjera o kojima je gospođa Lovrin govorila da je prenijeto u rad i bilježništvima oko ovrhe, oko ostavine. Vlada je donijela strategiju o prihvaćanju jednog potpuno novog modela ovrhe, gdje također želimo izmaknuti ovrhu sa općinskih sudova i sudske nadležnosti i prenijeti je privatnim ovršiteljima, javnim ovršiteljima, a sud staviti zapravo u poziciju da bude zapravo onaj koji će vršiti nadzor nad zakonitošću toga sustava. Dakle, to će biti još jedna mjera gdje ćemo sudove rasteretiti, a sustav ovrhe učiniti efikasnijim. Hvala lijepo na raspravi i na svim prijedlozima.
Hvala lijepo državnom tajniku. S ovim riječima zaključujem raspravu o Konačnom prijedlogu Zakona o područjima sjedišta prekršajnih sudova. Istovremeno zaključujem i rad za današnji dan. Sutra ujutro rad se nastavljam sa Izvješćem o radu Nacionalnog vijeća za visokoobrazovanje u 2008. godini, da potom sa Konačnim prijedlogom zakona o izmjenama i dopuna Zakona o pravima Hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Hvala na današnjem radu i vidimo se sutra.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o područjima i sjedištima prekršajnih sudova, ovo je bilo treće čitanje, P.Z. br. 238, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Pregled amandmana podijeljen vam je na klupe. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenim amandmanima. Državni tajnik Dražen Bošnjaković.
Hvala lijepo.
Prvo je zastupnica Danica Hursa, 1. amandman.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Gospođe i gospodo. Vlada ne prihvaća. Naime, zakonom je predloženo spajanje Prekršajnog suda u Donjoj Stubici sa Prekršajnim sudom u Zlataru. Takvo rješenje već imamo u racionalizaciji općinskih sudova, takvo rješenje nam dobro funkcionira, a pristup građanima kako ne bi imali probleme vezano za putovanje u sjedište suda riješit ćemo sa stalnom službom izvan sjedišta ili eventualno sudačkim danima.
Gospođa zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Pa eto zahvaljujem što ste mi dali riječ. Ovdje ću izraziti svoje ogromno nezadovoljstvo u ime svih građana Oroslavja, Stubičkih toplica, Donje i Gornje Stubice. Još jednom ću ponoviti, nismo uvjereni kad ste napravili … /Govornica isključena./… kada ste spomenuta područja priključili Prekršajnom sudu u Zlataru uvjereni smo da ne poznate teren. Ja sam i u amandmanu i na odboru rekla da bi građani ovog područja stigli u Zlatar u ovim uvjetima, koristeći javni prijevoz, potrebno im je utrošiti četiri sata. Da li vi možete pojmiti što to znači čovjeku potrošiti četiri sata? Taj čovjek mora uzeti sebi godišnji odmor, dan godišnjeg odmora da bi on obavio svoj predmet kod Prekršajnog suda u Zlataru. Osim toga, ovakvim rasporedom i izmještanjem Prekršajnog suda iz Donje Stubice u Zlatar stvorili ste i novi financijski trošak za svakoga od nas. Ovog časa to je 80 kuna. Da li ste imali pravo na to? Ovo rješenje koje sam ponudila u amandmanu bilo bi rješenje za sve te građane, jer Oroslavje je susjedni grad Zaboku, a potez od Zaboka do Gornje Stubice je 20 kilometara. Dakle, nije ni potrebno koristiti javni prijevoz koji je odlično organiziran, moglo se čak i pješice ići. Evo još jednom izražavam svoje ogromno nezadovoljstvo zbog toga što niste imali sluha za potrebe građana.
Hvala. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Amandman 2, zastupnice Biserke Vranić i gospodina Brune Kurelića. Izvolite.
Vlada ne prihvaća ovaj amandman. Zakonom je predloženo spajanje Prekršajnog suda u Ogulinu na prekršajni sud u Karlovcu. Prekršajni sud u Ogulinu ne udovoljava kriterijima za osnivanje prekršajnih sudova iz razloga što nema priljev predmeta za tri suca, već ima za jednog suca. Također ćemo, da građani ne putuju, riješiti problem kao i u ovom prethodnom, sa stalnom službom izvan sjedišta suda ili sudačkim danima pa ljudi neće zapravo putovati. I mislim da taj problem itekako dobro funkcionira i kod općinskih sudova.
Gospodin Bruno Kurelić. Izvolite.
Zahvaljujem, državni tajniče. Kao što ste i u svom obrazloženju vi naveli, svrha ovog podnošenja mog amandmana i amandmana kolegice je bila ta da se zadrži Prekršajni sud u Ogulinu. Mi smo taj svoj prijedlog amandmana temeljili sljedećim kriterijima. Kriterij udaljenosti, Ogulin je udaljen od Karlovca 55 kilometara … /Govornik isključen./… i do 90 kilometara od jedinog prekršajnog suda koji će temeljem ove preraspodjele biti u Karlovcu. Drugo, što se tiče učinkovitosti o kojoj ste vi govorili, taj sud prekršajni imao je predmeta na razini 2007. kao i Prekršajni sud u Delnicama i Pazinu, a isto tako 2008. godine taj sud je riješio oko 2800 predmeta. Ono što daje podlogu još jaču našem prijedlogu amandmana je sljedeće. Građani područja Ogulina i susjednih općina, njih ukupno 3327, što čini 15% stanovništva ovog kraja, dali su potpise na peticiju za opstanak Prekršajnog suda u Ogulinu. Peticija kao akt suprotstavljanja građana obećanoj problematici bila je uvažavana čak i u onim davnim vremenima o kojima smo govorili pa se nadam isto tako da ćemo imati razuma i u ovim svjetlijim vremenima. Ja pozivam sve vas zastupnike da glasate o ovom amandmanu, a posebice pozivam zastupnike sa karlovačkog područja. Molim glasovanje o ovom amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Nije dobio potrebnu većinu. Molim 3. amandman zastupnika Zvonimira Mršića.
Vlada ne prihvaća. Isti su argumenti. Nema dovoljno predmeta da bismo imali samostalno organizirani sud, a probleme putovanja građana riješit ćemo kroz sudačke dane ili eventualno stalnu službu izvan sjedišta.
Gospodin Zvonimir Mršić. Nema ga. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Četvrti amandman zastupnici Nada Čavlović Smiljanec i Vlatko Podnar na članak 2. glava X.
Isto je obrazloženje kao i za prethodne.
Da li je gospodin Čavlović, gospodin Podnar. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa, sve ste rekli da i kolege prije mene su rekli upravo udaljenost sjedišta suda od novog sjedišta suda. Iz općine Crnac do Virovitice treba barem, ima preko 50 km to je prvi razlog, a o prometnoj povezanosti da ne govorim. Također i broj predmeta u prekršajnim sadašnjim Orahovica i Slatina također je dovoljan za osnivanje suda u Slatini, a isto tako i Općinski sud je također u Slatini. Prema tome, ne vidim razloga zašto ne bi bio u Slatini Prekršajni sud. Hvala. Tražim glasanje.
Hvala. Tko je ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Peti amandman zastupnika gospodina Marina Jurjevića na članak 2. glava XVII.
Vlada ne prihvaća. Jednako je obrazloženje kao i prethodno.
Gospodine Jurjević, izvolite.
Hvala. Grad Kaštela, radi se gradu Kaštela i o tome da Vlada predlaže da se tamo ukine prekršajni sud. Dakle, grad Kaštela ako niste znali je grad od 45000 stanovnika. Drugi je po veličini u Splitsko-dalmatinskoj županiji iza Splita. Argumente koje ste vi naveli teško da može se prihvatiti. Taj je prekršajni sud koji se nalazi u Kaštel Sućurcu obuhvaća područje grada Kaštela, općine Lećevica, Prgomet i Primorski dolac. Ima 4 suca i jednog sudskog savjetnika. U tijeku 2007. godine sud je imao u radu 6145 predmeta, a u tijeku 2008. godine 5989 predmeta. Međusobna udaljenost sudova manja od 50 km. Dakle, argumenti su za postojanje suda tog itekako ispunjeni. Ako vam je ovo mali broj predmeta onda ne znam šta vam je veliki broj predmeta. Mislim zaista čudnovata odluka i uvjeren sam da nema puno argumenata da se ovaj sud ukine. Ako ćete sve natrpat u Split, pa preopteretiti Split na uštrb građana drugih gradova nećete pomoći Splitu, a još manje građanima ovih gradova.
Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Šesti amandman zastupnika Damira Kajina na članku 2. glava XVIII.
Vlada ne prihvaća jer niti ovaj prijedlog nije utemeljen na kriterijima koje je dala Vlada. Ja ću samo reći da 2008. godine je na Prekršajnom sudu u Buzetu bilo 520 predmeta. Norma za jednog suca je 1200 predmeta. Dakle, zaista za 520 predmeta ne možemo ostaviti sud kao samostalnu instituciju, nego možemo razmisliti o sudačkim danima ili stalnoj službi izvan sjedišta suda i na taj način ćemo stvari regulirati kao i kod svih ovih prethodnih amandmana. Ljudima ćemo biti na dispoziciji, ali na jedan kvalitetniji način ćemo urediti organizaciju sudova.
Hvala. Gospodina Damira Kajina nema. Tko je za ovaj amandman kojeg Vlada ne prihvaća gospodina Damira Kajina? Nema nitko. Nije prošao. Gospodina zastupnika Marina Brkarića, isto tako u članku drugom, sedmi amandman.
Ne prihvaća Vlada. Također nema dovoljno predmeta. Evo u prošloj godini 2008. bilo je 1100 predmeta, niti za jednog suca.
Dobro. Gospodina zastupnika nema. Tko je za ovaj amandman? Nitko. Nije dobio potrebnu većinu. Hvala lijepa gospodinu državnom tajniku. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o područjima i sjedištima prekršajnih sudova. Uključimo se i glasujmo molim. Rezultat? Ovaj zakon je prihvaćen jednoglasno sa 79 glasova. Gospođe i gospodo zastupnice i zastupnici. Nastavljamo sa radom. Prelazimo na točku dnevnog reda - Izvješće o radu Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje u 2008. godini, Podnositelj: Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje Nacionalno vijeće podnijelo je ovo izvješće na temelju članka 13. Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju. Prijedlog akta primili ste poštom. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Želi li predstavnik predlagatelja? Da. Profesor Vedran Mornar predsjednik Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje. Izvolite.