Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovane zastupnice i zastupnici, mi danas zapravo imamo pred sobom 3 zakona koji se tiče koji spadaju u resor pravosuđa. Rasprava o Zakonu o sudovima i državnom sudbenom vijeću bit će objedinjena kako u izlaganju tako i u raspravi, a nakon toga biti će predstavljeni novi Zakon o upravnim sporovima. Da bi se prilagodila standardima Europske unije u području pravosuđa Vlada Republike Hrvatske 19. prosinca prošle godine usvojila stratešku Studiju za izradu jedinstvenih, objektivnih i transparentnih kriterija za ulazak u sudačku i državno odvjetničku profesiju. Kroz promjene Zakona o sudovima i državnom sudbenom vijeću provode se mjere i aktivnosti predviđene ovom strategijom. Državna škola za pravosudne dužnosnike koju predviđaju, a o kojoj će biti donesen i poseban zakon, osniva se radi stjecanja dodatnih znanja i vještina potrebnih za sudački i državno odvjetnički poziv, te radi postizanja veće profesionalizacije i jačanja neovisnosti pravosudnih dužnosnika. Nakon položenog pravosudnog ispita, kandidati za suce i državne odvjetnike javljaju se na oglas za državnu školu za pravosudne dužnosnike, te pristupaju prijemnom ispitu. Izbor kandidata za državnu školu je potpuno objektiviziran i transparentan. Zasnovan je na bodovima postignutom na pravosudnom i prijemnom ispitu. Tijekom polaženja škole koja podrazumijeva većinom praktični rad, polaznici imaju status višeg sudačkog savjetnika. Nakon uspješno završene državne škole, kandidati se imenuju na položaje. Ovaj postupak ulaska u pravosudnu profesiju primjenjivat će se od 1. siječnja 2014. godine, a do tada će se provoditi potrebne organizacijske pripreme. Ista načela potpune objektivnosti i transparentnosti primjenjivat će se i na napredovanje sudaca. Bodovanje se vrši prema kriterijima za ocjenjivanje sudaca koje unaprijed donosi Državno sudbeno vijeće. Sudačka vijeća utvrđuju broj postignutih bodova svih kandidata. Državno sudbeno vijeće odlučuje o izboru sudaca temeljem rang liste zasnovane na postignutim bodovima. Da se osigura njegova potpuna neovisnost u skladu sa standardima Europske unije, trebat će promijeniti i način izbora Državnog sudbenog vijeća. Izbor članova Državnog sudbenog vijeća regulira Ustav. U sklopu ustavnih promjena trebat će osigurati da njegove članove izravno biraju suci, odnosno nastavnici pravnih fakulteta, a ne Sabor. To nije nepovjerenje u Sabor i vas poštovane zastupnice i zastupnici, već dosljedno shvaćanje podjele vlasti. Još jednom promjenom Zakon o sudovima također teži objektiviziranju izbora predsjednika sudova. Kandidati za predsjednika suda trebaju dostaviti uz svoju prijavu i program rada suda u narednom razdoblju. I napokon, Zakon o sudovima u skladu s promjenama Zakona o upravnim sporovima o kojima ćete čuti odmah nakon ove točke dnevnog reda, kao sudska tijela koja kontroliraju rad uprave, predviđaju upravne sudove kao prvostupanjske sudove i visoki Upravni sud Republike Hrvatske kao drugostupanjski sud. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre sa državnim tajnicima i suradnicima, kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnom sudbenom vijeću kao i Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakon o sudovima. Podržat ćemo ga stoga što je on na tragu i u skladu sa Strategijom reforme pravosuđa, sa akcijskim planom uz Strategiju reforme pravosuđa koji je usvojila hrvatska Vlada, a također je on posljedica i strateške studije za izradu jedinstvenih, objektivnih i transparentnih kriterija za ulazak u sudačku i državno odvjetničku profesiju i osnivanje državne škole za pravosudne dužnosnike koje je donijela hrvatska Vlada u prosincu 2008. i implementaciju koje predlaže na potvrdu Hrvatskom saboru kroz donošenje izmjena i dopuna ovih zakona. Kao što je opće poznato jedna od osnovnih mjera i ciljeva u strategiji reforme pravosuđa jest i neovisnost sudaca, neovisnost sudova. Kada govorimo o neovisnosti pri tome moramo misliti o političkoj neovisnosti, medijskoj neovisnosti, neovisnosti o krupnom kapitalu a da bi sudac to mogao biti prije svega mora biti siguran u sebe, mora biti dobro obrazovan i mora biti najkvalitetniji pravni kadar. Na tom tragu donošenjem niza izmjena zakona i podzakonskih akata već tijekom 2007. godine a poglavito donošenjem novoga Zakona o vježbenicima i pravosudnim ispitima u 2008. godini stvoren je kvalitetan zakonodavni okvir i mjere akcijskoga plana dalje idu na sustavnom praćenju provedbe i implementacije tih zakona. I stoga očekujemo i od Ministarstva pravosuđa jednu analizu primjene tih zakonskih i podzakonskih propisa tijekom 2009. godine. Time smo zaokružili zakonodavni okvir da tako kažem do faze ulaska u vježbeništvo i završetka vježbeništva. Ovim zakonom sada ali i još jednim zakonom za koji je šteta da ga nemamo sada jer niz pitanja koja će se otvoriti danas u raspravi će biti pitanja kojih ne bi bilo da imamo zajedno sa ova dva zakona istovremeno i Zakon o državnoj školi za pravosudne dužnosnike pa ne bismo o nekim stvarima danas da tako kažem na pamet raspravljali, ali ja vjerujem budući da se radi o prvom čitanju oba dva ova zakona da će do konačnoga prijedloga u proceduri pred ovim Saborom biti i Zakon o državnoj školi pa ćemo onda znati kriterije koji ovdje ostaju upitni a to su kriteriji i način izbora kandidata za polazak i upis u tu državnu školu. Naravno da nakon što je izmijenjen Zakon o sudovima na način da se uvodi jedinstvena metodologija ocjene rada suca i moram reći na suce je puno i dosta prigovora objektivnih i neobjektivnih o tome kako rade, kolika nam je duljina trajanja sudskih postupaka. Ja ovdje želim reći da ovdje gotovo da nema profesije odnosno nema posla koji se plaća iz državnog proračuna koji je tako mjerljiv i tako podložan ocjenjivanju kako je to sudački posao pogotovo nakon donošenja novih okvirnih mjerila, nakon donošenja metodologije za izradu ocjene obnašanja sudačke dužnosti itd. Što se ovim Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom sudbenom vijeću predlaže kao glavna novina? Dakle, prije svega obveza prema Državnom sudbenom vijeću da zatraži ne više mišljenje i Ministarstva pravosuđa, ne više mišljenje sudačkih vijeća sudova već ocjenu obnašanja dužnosti. Na prvi pogled to je možda izmjena u jednoj riječi ali izmjena je velika. Dakle, mišljenje je bilo nešto što je subjektivno, donijet je naputak do sada za jednoobraznost davanja mišljenja za sudačka vijeća na svim sudovima. Međutim, ona i dalje nisu bila jednoobrazna. Ostavljena je mogućnost sudačkim vijećima razgovora sa kandidatima koji uglavnom nisu provađani i mišljenje je u sferi nečega što može biti subjektivno, što može biti rezultat lobiranja prema sudačkim vijećima jer na kraju to mišljenje je rezultat glasovanja ili preglasavanja. Ocjena o obnašanju sudačke dužnosti je nešto sasvim drugo, to je ocjena koje se donosi po sasvim objektiviziranim i mjerljivim kriterijima. Stoga držim da je to izuzetno važna novina. Ono što u ovom prijedlogu zakona, prvo je čitanje pa onda možemo iznositi opservacije za koje se nadamo da će do konačnog prijedloga biti i usvojene kaže da će Ministarstvo pravosuđa zatražiti od sudačkih vijeća ocjenu o obnašanju sudačke dužnosti o svim kandidatima koji ispunjavaju uvjete i mišljenje predsjednika neposredno višega suda. Evo, ja izražavam tu jednu dvojbu zašto od predsjednika neposredno višega suda iz razloga što predsjednik neposredno višeg suda teško da ima uvid osim statistike a tu statistiku možemo dobiti i bez njegovog mišljenja. Dakle, mišljenje može imati bolje o kandidati i saznanje o radu kandidata predsjednik suda u kojem kandidat je do tada radio. Također, ovdje je određeno da se donosi lista prvenstva na temelju bodova koje je sudac ostvario i na temelju mišljenja radi potpune objektivizacije i transparentnosti ovdje bi trebao biti omjer koliko u toj konačnoj rang listi nekakvoj može nositi mišljenje predsjednika a koliko ovi objektivni kriteriji, dakle broj bodova. Ono što je još ovdje važno jest napomenuti da je odredbom ovog zakona rečeno da će Ministarstvo pravosuđa raspisuje interni natječaj, na interni natječaj se javlja dakle već imenovani suci za popunu mjesta sudaca unutar sudskog sustava a nakon toga kada ostanu nepopunjena mjesta onda se raspisuje natječaj i potom se primaju osobe u državnu školu za pravosudne dužnosnike. Znamo li, čuli smo da će trajanje edukacije i obrazovanja praktičnoga u državnoj školi trajati dvije godine onda se postavlja pitanje što je sa ovim vremenom kada je slobodno mjesto a tek se uzima nekoga u sudačku školu koji će tek za dvije godine postati sudac. Stoga mislim da bi Ministarstvo pravosuđa te planove moralo raditi dugoročno za više godina unaprijed, pretpostaviti koliko će po očekivanom slijedu biti slobodnih sudačkih mjesta i onda o tome misliti prije da bi u trenutku kada su sudačka mjesta slobodna imati i suce za ta mjesta. Dakle, rekla sam, očekujemo zakon kako tu kaže da će biti posebnim zakonom određeno ustrojstvo, program rada i osnivanje državne škole. Ovim prijedlogom zakona se kaže da o imenovanju kandidata koji su završili državnu školu za pravosudne dužnosnike, za suce određenog suda odlučuje vijeće. Ovdje je potrebno utvrditi kriterije. Vijeće mora na temelju nekih kriterija to odlučiti i stoga je potrebno ovaj članak dopuniti kriterijima o uspjehu nakon položenog ispita u državnoj školi itd.. Ono što mislim još upozoriti na jedno po meni ne dobro nomotehničko rješenje a to je da prema ovom prijedlogu izmjena i dopuna ostaje da će u zakonu egzistirati dvije kontradiktorne odredbe članka 16. u načinu raspisivanja natječaja. Pa mislim da je bolje nomotehničko rješenje da se članak 16 izmijeni, da se dodaju novi članci 16.a.,b.,c.d. i da se u prijelaznim, završnim odredbama kaže da to stupa na snagu 1.1.2014. godine iz razumljivih razloga jer je potrebno osnivanje i priprema rada i program državne škole. Dakle, na kraju, što se tiče Zakona o državnom sudbenom vijeću klub Hrvatske Demokratske Zajednice ga podržava uz prijedloge ovih razmatranja, ovih primjedaba. Što se tiče Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima, on je logična posljedica, dakle, također je u zakone o sudovima trebalo ugraditi ove odredbe koje se planiraju temeljem strateške studije Vlade o državnoj školi za pravosudne dužnosnike. Jednako tako njegove izmjene i dopune su potrebne zbog Zakona o upravnom sudu koji će biti na dnevnom redu iza ove točke. Kako se radi o zakonu koji definira djelokrug i nadležnost sudova i organizaciju sudova, onda je nužno izmijeniti zakon u smislu Zakona o upravnim sporovima, kao rješavanje organizacijskih pitanja. Ovdje se otvara utvrđivanje nadležnosti upravnoga suda, ali o tome će biti govora kada budemo govorili o ovome drugome zakonu pa ćemo se osvrnuti i u tom smislu će trebati onda izmijeniti i ovaj drugi zakon. Što se tiče Zakona o sudovima, nadalje, moram naći tekst, dakle, tu su utvrđeni kriteriji za obnašanje sudačke dužnosti, tko može biti i kako sudac. Sada stavljamo kao uvjet za izbor u sudačku dužnost, završenu sudačku školu. Ona je uvjet za suce općinskih, prekršajnih sudova, za suce županijskih, Visokog trgovačkog, Visokog upravnog suda, upravnoga suda. Također može biti izabrana samo osoba koja ima završenu školu, državnu školu za pravosudne dužnosnike i određeni broj staža u sudu. Ono što otvaram kao pitanje jest odredba o uvjetima za imenovanje suca Vrhovnoga suda. Ovim zakonom se kaže da iznimno i osim uvjeta za suca Vrhovnog suda da može biti i izabrana osoba, diplomirani pravnik sa 20 godina iskustva nakon položenog pravosudnog ispita a koja je ugledni pravnik. Što to znači ugledni pravnik? Tko će određivati, državno sudbeno vijeće, tko je ugledan, tko nije ugledan, dakle, to je jedan subjektivni i potpuno netransparentan kriterij. A također na taj način uvodimo odredbu po kojoj sudac Vrhovnoga suda može biti osoba koja nema niti dana staža u pravosuđu. Do sada sadašnjim zakonom je to predviđeno bilo isključivo za sveučilišne profesore, pravnih znanosti sa 15 godina iskustva. Sada se to širi, dakle, nema više uvjeta niti ovog znanstvenoga stupnja, dakle, širi se općenito na ugledne pravnike sa položenim pravosudnim ispitom. To bi možda moglo biti jednoga dana po našem mišljenju kada Vrhovni sud Republike Hrvatske bude imao možda 5 sudaca, kada se bude bavio samo zauzimanjem pravnih stajališta, ujednačavanjem sudske prakse danas kada on sudi kao drugostupanjski sud u svim kaznenim postupcima u kojima je prvostupanjski sud županijski sud, smatram da je potpuno neprimjereno da tamo može biti izabrana osoba koja nije prošla državnu školu i nema niti dana iskustva u sudu. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba HNS-a, gospođa zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima. Ova dva zakona o kojima momentalno raspravljamo su više-manje to. Došli smo konačno do točke o kojoj smo raspravljali dugi niz godina a to je kako se uhvatiti u koštac sa problemom nefunkcioniranja ili lošeg funkcioniranja pravosuđa. Radili smo to na razne načine, pisali razne akcijske planove, mijenjali broj sjedišta sudova ali nismo se do sada hvatali u koštac sa ključnim problemom a to je kvaliteta sudaca. Većina nas je do 2000. smatrala da je u '90.-tih ratnim godinama hrvatsko sudstvo devastirano, da su bez kriterija i sa različitim sumnjivim kriterijima ljudi dolazili na mjesto sudaca i u noći između 3. na 4. siječnja 2000. je to zacementirano. Ta situacija je zacementirana i mi se od onda do danas borimo svi sa svojom odgovornošću i za svoj dio činjenja odnosno nečinjenja, se borimo sa problemom kvalitete sudovanja, odnosno da budem potpuno precizna, kvalitetom sudaca koji sude. Zbog toga je i pravosuđe percipirano kao apsolutno najkorumpiranije od strane građana. Zbog toga imamo i ovoliki problem koji imamo u reformiranju i usklađivanju pravosuđa sa nekim temeljnim kriterijima koji bi nam omogućili da se kvalificirano u okviru Europske unije i zato postoje toliki otpori unutar pravosuđa nekoj vrsti postepene, jer je očito vrlo postepena, reforme koja bi počela uzimati u obzir objektivne kriterije, dakle kriterije kvalitete kod izbora sudaca i državnih odvjetnika koji ulaze u profesiju. I s druge strane, kod napredovanja sudaca u profesiji. Oba ova zakona, dakle i Zakon o sudovima i Zakon o Državnom sudbenom vijeću, koje se pokazalo do sada u najmanju ruku upitnim u svom radu i kriterijima, čak je u javnom objašnjavanju svojih kriterija koji su bili temeljem familijarnih karakteristika, a ne temeljem bilo kakvih objektivnih pokazatelja. Dakle, i jedan i drugi zakon treba gledati u kontekstu našeg pregovaračkog stajališta za poglavlje 23. u pregovorima s Europskom unijom, Pravosuđe i temeljna prava. Zašto to kažem? Zbog toga što možda nismo u potpunosti svjesni da ono što smo napisali u pregovaračkom stajalištu je obveza koju smo preuzeli formalno, dakle sve što piše u pregovaračkom stajalištu mi moramo ne samo ozakonit nego i počet provodit prije nego što dođe u obzir da zaključimo pregovore u ovom poglavlju, a to znači i općenito. Pa da kažem nešto što smo mi napisali u pregovaračkom stajalištu koje je prihvaćeno, završeno i treba samo doći poziv da se pošalje. Zapisali smo nešto malo konkretnije od onoga što piše u ova dva zakona kad se radi o selekciji i vrednovanju sudaca i onih koji ulaze u profesiju i onih koji napreduju. Dakle, u pregovaračkom stajalištu eksplicitno ili otvoreno, jasno i nedvosmisleno piše da će temeljem rezultata na ispitu u državnoj školi biti sačinjena rang lista kandidata za imenovanje na slobodna sudačka i državno odvjetnička mjesta. Dakle, ne na temelju niti ocjene niti mišljenja niti metodologije. O čemu se radi? Radi se o tome da je potrebno ustanoviti i to ova dva zakona moraju napraviti, a po mišljenju kluba HNS-a ne rade to dovoljno jasno i eksplicitno. Dakle, radi se o tome da umjesto mišljenja, srodstva, prijateljstva, subjektivnog dojma i sveg ostalog što je do sada upotrebljavano kao kriteriji i za ulazak sudaca u profesiju i za napredovanje sudaca da umjesto toga se uspostave objektivni kriteriji koji su utemeljeni na rezultatima testiranja. Ljudi polažu prvo pravosudni ispit, polažu prijemni ispit za ulazak u državnu školu, testiraju se u državno školi, polažu završne ispite u državnoj školi. To su sve ispiti. Na svim tim ispitima dobivaju se ocjene. Dakle, prva izmjena i ono što može postići rezultat je prvo da ta ocjena bude utemeljena na nečem objektivnom sa kriterijima jednakim za sve. Svi se pojave na testu ili na ispitu, odgovaraju na testu i to je kompozitna ocjena na testovima je njihova ukupna ocjena. I drugo, to nema puno važnosti ako svi ne znaju koja je to ocjena. Drugim riječima, ako ja ne znam da je recimo kolega Mimica u rangu iznad mene. Prema tome, ima prednost kad se javlja na neko sudačko mjesto. Prema tome, tu rang listu prvo treba sačiniti na temelju objektivnih pokazatelja, a to su ocjene na testovima i drugo, trebaju objaviti na Internetu. Jer ako nije ona na Internetu onda je potpuno svejedno jel ta lista postoji jer nema mogućnosti kontrole da li se poštuje faktički rangiranje koje je postignut na temelju ocjena, dakle objektivnih ocjena testova, nego naravno to može svatko proizvoljno interpretirati, a nitko od kandidata nema mogućnosti, a to znači javnosti, nema mogućnosti kontrole da li se ti rangovi poštuju. Dakle da li se rangove koje smo dobili kao kandidati temeljem ocjena na testovima, da li se to poštuje. Prema tome, i jedan i drugi ovaj zakon pokušava po mišljenju kluba HNS-a ići u tom smjeru, ali da se previše ne vidi. Dakle idu u smjeru prvo, uspostavljanja neke objektivne ocjene, ali se ne kaže jasno da je Državno sudbeno vijeće obvezno uzeti u obzir ocjenu koja je sačinjena temeljem ocjene na testovima koje su ljudi dobili i pravosudnom ispitu. Dakle, na temelju ocjena znanja koje su dobili u procesu svog kvalificiranja za sudačko zvanje. I nigdje se ne kaže što smatramo također važnim da će rang lista koja će se temeljem tih ocjena uspostaviti biti dostupna na internetu, dakle biti dostupna ljudima koji su se natjecali i koji se ocjenjuju da vidim tko ima prednost pred kim temeljem znanja i rezultata koje postiglo. Ta dva elementa se naslućuju hajmo reći u ovim zakonima, ali kao što je poznato ako hoćemo nešto promijeniti onda je puno veća vjerojatnost da će vladati inercija po logici stvari. Prema tome, ako se ne kaže jasno da se taj kriterij mora poštivati i s druge strane da se mora javno objaviti, onda po inerciji se temeljem samo sugeriranja to po našem mišljenju neće dogoditi. Ovo je ključan trenutak. Ako mi ljudi sada nismo spremni i u stanju se suočiti s istinom da od gospodarstva na dalje ništa neće funkcionirati dok temelj pravne države, a to je funkcioniranje pravosuđa ne proradi, a više-manje smo suglasni da to jeste problem i ne samo u Hrvatskoj nego i šire. Dakle, suglasni i šire da to u Hrvatskoj ne funkcionira i ako nismo spremni prelomiti u ovom trenutku i zahtijevati da se koriste to će ionako biti na dugi rok objektivni kriteriji. Mi nemamo šanse taj problem riješiti. Da će biti na dugi rok vidi se po tome što sve skupa stupa na snagu 1. siječnja 2014. jer ljudi nemaju priliku prije toga završiti državnu školu. Ali u svakom slučaju to sigurno neće biti neki dramatični neposredni šok za pravosuđe koji bi možda trebao, nego će biti jedna vrlo postepena promjena koja će dati svoje rezultate, šta ja znam, možda za desetak godina. Svakako sedam, osam godina dok se počnu prvi pravi rezultati od toga vidjeti. Ali dajte da barem onda imamo rezultate, da barem onda možemo reći kriterij da su objektivni i ne može netko po babu i po stričevima imenovati suce kako mu se čini. I drugo, ja znam kakav je moj rezultat u odnosu na moje kolege koji su također polagali ispite i testirali se. Prema tome, postoji ugrađeni mehanizam kontrole da li se ti kriteriji poštuju ili ne poštuju. Ako kriteriji nisu objavljeni, onda naravno ima malo šanse da će se oni, dakle ako rang lista nije objavljena ima malo šanse da će se ona poštivati. Mi smo, upozoravam još jedanput, tu obavezu preuzeli i tu ne možemo nikoga prevariti. Dakle, preuzeli smo obavezu u pregovaračkom stajalištu koji imamo ovdje i koja će nam kao obaveza stajati trajno. Dakle, dok to ne ispunimo mi taj dio posla završiti ne možemo. Mislim da je u obrazloženju ovog zakona, pa i jednog i drugog, ali naročito ovog o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom sudbenom vijeću, da je na neki način promašeno obrazloženje, pa možda zbog toga nije niti tako jasno rečeno ono što bi po mišljenju kluba HNS-a trebalo reći u kojem se kaže da to radimo zbog odluke i direktive Vijeća Europe itd. Ne radimo mi to ljudi zbog njih. Mi ne trebamo nikad ući u Europsku uniju, ali ovo napravit moramo, jer ova zemlja ne može ići dalje sa sudstvom kakvo je sada i ovo je minimum koji moramo napraviti bez obzira na bilo kakvu Europu. Prema tome, nama obrazloženje za ovo nije Europa. Europa nam je samo pomoć, pa i sad kad smo to rekli u pregovaračkom stajalištu nam je pomoć da sami sebe prisilimo da ono na što smo se obvezali i izvršimo. Prema tome, u ime kluba HNS-a molim ministra i njegove suradnike da razmotre po našem mišljenju ove dvije ključne stvari, jer Zakon o sudovima je onda samo naravno provedba i usklađivanje sa ovime što se, o čemu se govori u Zakonu o Državnom sudbenom vijeću. Da u svom poslu pripremanja ovih zakonskih prijedloga za drugo čitanje, da slijedeći logiku koju jedan i drugi zakon ima i koji klub HNS-a kao logiku apsolutno podržava i to je apsolutno neminovno i nužno da se napravi. Ali da slijedeći tu logiku uvedu dvije jasne stvari na koje smo se i obavezali u pregovaračkom stajalištu, a to je kriterije koje su ocjena i obavezu. Nigdje ne piše klub HNS-a će u sljedećem čitanju ako ne bude ovdje dati takav amandman, obvezu Državnog sudbenog vijeća da uzme u obzir ocjenu, dakle kombiniranu ocjenu svih testiranja koje je čovjek prošao i ispita kojega je prošao i ta rang lista na temelju ocjena mora se objaviti i mora biti dostupna svima koji su se testirali. Ako toga nema ovo je kolegice i kolege topla vodica. Ako toga ima onda je to reforma pravosuđa. Hvala vam lijepa.
Hvala. U ime kluba SDP-a, gospodin zastupnik Josip Leko. Pa će i gospođa onda Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Na početku da kažem da Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima o čemu ću ja nešto reći klub SDP-a podupire i to svesrdno. Ali samo put kojim je izabran. Dakle, smatramo da je put dobro izabran, ali da je na putu ovako postavljeno puno rupa i hupsera. Zašto? Naime, ne sporimo da je već prošlo 20 godina samostalne Republike Hrvatske i da je cijela država, cijelo društvo opterećeno stanjem u sudstvu i pravosuđu i da je krajnje vrijeme bilo da se dođe do promjene u upravnom sudovanju Republike Hrvatske kako bi upravni sudovi dobili punu jurisdikciju u zaštiti interesa građana i pravnih osoba, dakle svih koji se obraćaju javnoj upravi, odnosno državnoj upravi. To je način da se na izvjestan, siguran način uspije u depolitizaciji javne uprave, odnosno da se smanji ovisnost javne uprave o izvršnoj funkciji Vlade ili ministrima koji upravljaju tom državnom upravom. Jer krajnje odlučivanje pripada sudu. Naravno, to podupiremo svesrdno, ali ima tu puni zamki. Jedan od načina je kako se dolazi do sudova, do sudaca, izbora sudaca i kada se dolazi. Mi smatramo da je ovdje predviđeno da se sudovi osnuju '12., odnosno '14. godine i da imenovanje sudaca podliježe školovanju i to najprije pravnom fakultetu pa pripravničkom stažu pa polaganje državnog ili pravosudnog ispita pa pravosudnoj akademiji, pa državnoj školi za državne dužnosnike. I mi u SDP-u smatramo da je to sve dobro, ali da to ne odlučuje o karakteru i moralu koji se primjenjuje. To može pomoći, ali ako bi samo školovanje bilo razlog za stanje u našem pravosuđu, onda bismo problem lako riješili. To nešto poručuje da je slabo povjerenje i u pravne fakultete i u sustav osposobljavanja kroz rad ili pripravnički staž pa i sustav državnog, odnosno pravosudnog ispita i pravosudne akademije. Da li to znači kad imenujemo suca nakon svega ovoga, dakle nakon što uči 25 godina njegov problem znanja da je riješen? Da li je riješen još problem morala? Da li je poznato da znanje u upravi ili pravu zastarijeva brže možda nego u drugim znanostima? Sve je to točno. Zato mislimo da tu postoji i rupa i hupsera pa treba oprezno s time. Drugo, bilo bi važnije da postoji sustav koji omogućuje i osigurava stalno obrazovanje sudaca, stalnu edukaciju. Ali da se vratimo i na sam prijedlog zakona kako je ovdje dat, posebno na odredbe članka 5. prijedloga zakona, odnosno članka 23. izmjena i dopuna Zakona o sudovima. Vrlo zanimljivo rješenje koje se nudi je da upravni sudovi odlučuju o tužbama protiv pojedinačnih odluka javno-pravnih tijela. Ja bih volio, a to bi bilo minimum, da se barem definira što su to javno-pravna tijela i da se uvede i da se barem, ako ne može se definirati, da se napravi popis. Imamo svježe sjećanje je li o odlukama Sabora može odlučivati upravni sud. To je ostalo još uvijek visiti kao pravno pitanje, ali je u praksi riješeno po volji vladajućih. Zatim pitanje ustavnosti i zakonitosti općih akata. Takva ovlast upravnog suda, Visokog upravnog suda Republike Hrvatske je po mojem sudu suprotna članku 128. važećeg Ustava. Ustavni sud Republike Hrvatske odlučuje o suglasnosti, odnosno odlučuje o suglasnosti zakona sa Ustavom i odlučuje o suglasnosti drugih propisa sa Ustavom i zakonom. Dakle, mi prijedlogom zakona derogiramo ustavnu odredbu koja je ekskluzivno dala tu ovlast Ustavnom sudu. Ekskluzivno. Nema mogućnosti da se to tumači drugačije. Ako znamo da nema ni riječi o tome u kojem sastavu bi Vijeće Visokog upravnog suda odlučivalo o ustavnosti ili o zakonitosti nekog općeg akta, onda dolazimo još do većeg problema. Ima još jedan problem koji ovdje nije spomenut, ali on se mora riješiti. Tko će ocjenjivati zakonitost općih akata pravnih osoba koje također vrlo važno ili skoro rekao bih najodlučnije ili najbitnije utječu na ostvarivanje pojedinačnih prava građana i pravnih osoba u Republici Hrvatskoj. Da ne idem dalje. Tko bi mogao odlučiti o pojedinačnim odlukama ili o općem aktu, recimo političke stranke? O njegovoj zakonitosti sa Zakonom o političkim strankama? Takvih rješenja nemamo. Sve to dovodi do toga da je zakon napisan otprilike, moram reći grubo, da zadovolji potrebe za pregovarački tim sa Europskom unijom. Ako se tome doda da nakon 20 ili 19 godina imamo zakon koji će zapravo stupiti u primjenu za nekoliko godina, najmanje 5, onda to govori o namjerama Vlade da se uhvati u koštac sa jednom rupom u pravosuđu, a to je da upravni sud ima punu jurisdikciju kako bi građani bili zaštićeni od samovolje uprave. Dovoljno alarmantno govori da Republika Hrvatska ne može riješiti problem formalnim usklađivanjem svojeg zakonodavstva sa aquis communitareom, odnosno zakonodavstvom zemalja Europske unije, nego mora raditi suštinske reforme u interesu svojih građana i razvitka ove zemlje. O prvom zakonu, kolegicu Ingrid molim. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović, također u ime kluba SDP-a.
Hvala lijepa vama gospodine predsjedniče i kolegi Leki koji me najavio. Pozdrav gospodinu ministru sa suradnicima, kolegice i kolege. Našoj javnosti je poznato da je državno sudbeno tijelo, tijelo koje je formirano i koji sa ciljem i sa svrhom da odlučuje tko se prima u sudačke redove, da odlučuje o disciplinskoj odgovornosti sudaca, ali jednako tako da odlučuje i o promociji sudaca, odnosno o njihovom napredovanju. Međutim ovo je također prigoda da kažemo kako naši građani već dugi niz godina nisu zadovoljni pravosuđem. Kritike javnosti su počesto opravdane. Kakav je položaj sudbene vlasti u našoj državi? I posebno je važno pitanje, što vladajući misle o položaju i ulozi sudačke profesije, odnosno sudstva? Da li je dopustivo u jednoj zemlji da se premijer obruši na suca koji donosi odluku, jer ga nije savjetovao valjda u kojem trenutku treba presuda biti donesena. To ne bi radio niti Berlusconi koji donosi zakon o obustavi vlastitih postupaka protiv njega. Dakle, u ozračju toga morao i želimo govoriti o napredovanju sudstva. Želje su jedno ako one nisu popraćene i stvarnim djelovanjem. Na papiru možemo svašta uglaviti, napisati, ovo što je govorio kolega Leko, što je govorila gospođa Pusić, ali ljudi gledaju što vlast radi. Kako se biraju suci? Tko dolazi u pravosuđe? Tko su to ljudi koji odlučuju o našim najvažnijim dobrima? O slobodi o imovini i svim drugim vrijednostima. Tko su to ljudi kojima je društvo, tj. država povjerila najvažniju zadaću? Tko su to ljudi koji imaju takvo povjerenje? I kakve suce ima Hrvatska? Hrvatska nesumnjivo ima jedan sloj sudaca vrhunske naobrazbe kojima bi poželjela i kojima bi pozavidjela i Europa pa i Amerika. Jednako tako ima jedan dio svog korpusa koji ne može udovoljiti visokim standardima. Ali vidite i ti najvažniji, odnosno najvredniji najbolji suci koji ostaju na ponos svoje struke, svoje profesije uvijek na tragu Ustava i zakona i svih propisa koje primjenjuju, ali ti suci prije svega nisu popularni u vlastitoj struci. Zašto? Jer su sve ono što drugi nisu. Jer su konkurencija. I kada se raspravlja na sudačkim vijećima, pa čak i na Državnom sudbenom vijeću a još počešće na sudačkim vijećima, dakle na nižim razinama, o njihovim kandidaturama, odnosno uopće o kandidaturama, onda se nitko ne usudi govoriti protiv takvih osoba, jer njihova djela govore o njima, njihove presude, brzina kojom odlučuju i kvaliteta kojom odlučuju. Jer inače sudstvo brzinom i kvalitetom kojom odlučuje ono odlučuje o gospodarskim tijekovima u jednoj zemlji, ono ih može unaprijediti ili zakočiti. Koliko zarobljena sredstva ostaju po sudovima? I zato je brzina postupanja naročito i u civilu jednako tako važna, ako ne još i važnija nego u kaznenoj domeni sudovanja. I vidite ti suci nisu omiljeni među svojim kolegama. Smatraju da su cjepidlake, da uvijek nešto zanovijetaju. Malo od tih sudaca u određenom sudu takve kolege bi htjeli birati za predsjednika suda, jer on ne smatra da je kolegijalnost, da ga ne upozori da neki predmet dugo stoji. I što se počesto događa? Evo to je mjesto i vrijeme da progovorimo o tome. Da ti suci dobiju odlične rasprave, jer je sramota govoriti protiv takve osobe. A onda se prione tajnom glasovanju i taj sudac ne dobije nijedan glas. I mi to moramo ovdje promijeniti. Nema tajnog glasovanja. Kakvo glasovanje? Jer glasovanje bi onda eliminiralo sve ovo što se ovdje nastoji inkorporirati ovim zakonom i ocjena i bodovi. Nema glasovanja. To nije poznavao ni postojeći zakon. Ali tako se nekako prije svega radi jednostavnosti postupanja, nekako kako izaći iz te situacije i onda se to pretvorilo u svoju suštu suprotnost. Trebalo bi zato u ovom zakonu izrijekom reći, nema glasovanja. Jer sve govore ocjene i bodovi. Možda samo još jedna sugestija. Dakle, podržavamo sve ove izmjene, osim nije vrijeme da se ovdje nađe državna škola, zgrada za koju nisu osigurana sredstva, da mi govorimo o nečemu što će biti 2014. godine, 13 godine. To ako se sada nađe u zakonu, a idemo primjenjivati skupa sa ovim bodovima, reće suci, pa i onako nema zgrade, a što bi se mi držali onda i ovih bodova. Ovo treba izostaviti iz ovog zakona, kada bude sredstva kada se krene u takav projekt onda to može se naći i u našem zakonodavstvu. Zašto ovo spominjem? Ništa više nije devastiralo i degradiralo pravosuđe osim odluke ondašnjih ministara pa na temelju zakona, da se osnuju sudovi. Osnivali su se sudovi, imenovali predsjednici sudova, sudova kojih nema. Godinama su egzistirali sudovi a nije bilo na papiru, a nije ih bilo. I to je kod javnosti stvorilo jedno veliko nepovjerenje u pravosuđe. I zato evo predlažem da sve ono što će se dogoditi 2013. i 14 ima vremena, a ne da mi danas na vrat, na nos donosimo takve odluke. Ove druge odluke podržavam. Govoreći u ime kluba SDP-a i evo ministri neka se nađe sredstava da se unaprijedi postojeći centar koji već i danas ima pompozno i pretenciozno ime Akademija, a još uvijek nije preselio u svoje prostorije. Hvala.
Hvala lijepa. Ovo je bila posljednja raspravu u ime klubova. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva prijavljena je poštovana zastupnica gospođa Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Pa evo ja bih se nadovezala samo na dio dijelom na raspravu gdje sam izlagala u ime kluba. Naime samo želim još jednom potvrditi, da se slažem s mišljenjem da sve ove reforme koje provodimo ne provodimo zato što nam je to naložila Europa. U potpunosti se slažem sa gospođom zastupnicom Pusić, već prije svega što hoćemo da Hrvatska dobije nepristrano, učinkovito i neovisno pravosuđe. Na tom tragu su izmjene ova dva zakona kojim sustavno provodimo ono što je strategijom zacrtano. Dakle, nakon donijetog Zakona o vježbenicima i pravosudnom ispitu u 2008. godini kojim smo sasvim učinili transparentnim i objektivizirali kriterije za ulazak i u vježbeničku praksu, pripremu za polaganje pravosudnoga ispita jer ne zaboravimo do sada su vježbenici u pojedinim sudovima lutali, obavljali u nekim manjim sudovima možda neke pomoćne poslove, lupali žigove kako je to odredio koji predsjednik suda pa se nekom zalomilo bolje, nekom se zalomilo gore. Programom za polaganje pravosudnog ispita je jasno utvrđeno što svi vježbenici moraju proći u okviru svoje vježbeničke prakse, dakle raznorodno kroz pravosudne institucije to je utvrđeno kako za suce, državne odvjetnike, odvjetničke pripravnike, za pravnike iz gospodarstva, iz državne lokalne uprave i lokalne samouprave. Dakle, jedan korak smo učinili. Slijedeći korak je uvođenje državne škole gdje će se i priprema za vrijeme savjetničkoga staža jasno propisati i gdje ćemo nakon tako provedenog savjetničkog staža kroz školovanje u državnoj školi dobivati zaista suce koji mogu istoga časa sjesti i meritorno i kvalitetno suditi. Niz je pomaka kao što sam rekla učinjeno u izradi metodologije za ocjenu obnašanja rada suca u odnosu na način rada sudbenih vijeća i Državnoga sudbenoga vijeća ne zaboravimo da je već postojećim izmjenama uvedena mogućnost razgovora sa kandidatima za Državno sudbeno vijeće i za sudačka vijeća, uvedena je obveza javnog glasovanja jer se slažem i o tome da vrlo često mišljenja sudačkih vijeća se svode na zapravo jedno potajno lobiranje i da rezultat glasovanja ni u čemu ne odgovara onome što je u ocjeni obnašanja sudačke dužnosti odnosno što je u raspravi pred tim sudačkim vijećem iskazano. Stoga držim da su izuzetno korisne izmjene Zakona o sudovima koje mijenjaju odredbe članka tamo 77., 78. i 79. gdje jasno govore na koji način i po kojim kriterijima će sudačka vijeća donositi ocjenu o radu sudaca točno na temelju kojih kriterija i da su obvezna provesti razgovor sa kandidatima. Dakle, fakultativnu odredbu o tome da sudačka vijeća provode razgovor sa kandidatima gotovo da nikad ili gotovo nikad nije bila konzumirana. Ovim zakonom, ovim izmjenama zakona to je naloženo sudačkom vijeću. I posebno važno što sam već rekla da se od sudačkoga vijeća više ne očekuje mišljenje na način da se do mišljenja dolazi preglasavanjem već da ono mora biti potkrijepljeno sa objektiviziranom ocjenom o obnašanju sudačke dužnosti. Evo, mislim da nekim prijašnjim izmjenama i ovim sada izmjenama kada o radu suca u pojedinom sudu odnosno na području pojedinog županijskog suda odlučuju i daju ocjenu sudačka vijeća da onda ti kriteriji postaju transparentni i da više nećemo biti svjedoci preglasavanja kao što sada imamo pa možemo sada iz materijala koji dolaze i pred Odbor za pravosuđe i pred Državno sudbeno vijeće vidjeti da apsolutno ne korespondiraju ocjene ili broj bodova po objektivnim kriterijima i prijedlozi za izbor sudaca sudbenih vijeća. I još jedna primjedba na zakone o sudovima. Dakle, glede nadležnosti o čemu je gospodin Leko govorio, dakle u odredbama u kojima se utvrđuje nadležnost upravnoga suda također ja dvojim o odredbi po kojoj će Visoki upravni sud Republike Hrvatske odlučivati o ustavnosti općih akata kao što smo već čuli ustavna je odredba tko odlučuje o ustavnosti zakonskih i podzakonskih akata i zato evo stavljam čak primjenu neustavnosti ove odredbe pa čak i onim tužbama protiv rješenja kojima je povrijeđeno Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu samoupravu i to mislim da bi bilo u nadležnosti nekoga drugog suda. Također, i ovdje jedna nomotehnička primjedba jednako kao i Zakon o Državnom sudbenom vijeću da članak 73. iza kojeg se dodaju novi članci 73.a bi trebalo stipulirati drugačije i to na način da se članak 73. mijenja i glasi a da se onda u završnim odredbama odredi da taj članak izmjena i dopuna stupa na snagu 1.1.2014. godine i tada neće egzistirati da tako kažem paralelno u tekstu dvije kontradiktorne norme već će se znati da postojeća je na snazi do stupanja ove druge odredbe na snagu. Iz ovih razloga jer se radi zaista o daljnjem napretku u transparentnosti izbora sudaca gdje idemo prema tome da zaista u sudstvu dobijemo najkvalitetniji kadar naravno uz sve ove primjedbe da bi odredbe ovih zakona u konačnom tekstu morale biti jasnije precizirati kriterije i pozvati se na sve ono objektivno i mjerljivo bilo za vrijeme karijere pravosudnog dužnosnika bilo prigodom ulaska u pravosudnu dužnost, dakle rezultate pravosudnog ispita, ocjenu vježbeništva, rezultate prijamnog ispita u državnu školu, rezultate završnoga ispita ali da to bude jasno zakonom utvrđeno kao kriteriji. Hvala lijepo.
Hvala lijepa gospođo zastupnice. Repliku na vaše izlaganje ima uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Kolegica s pravom postavlja pitanje kako doći do neovisnog suca. To je u biti cilj svih ovih reformskih zahvata, ali biti sudac ne znači biti administrator, raditi od 7 ili od 8 do 3 ili do 4, to je način života. Takva osoba koja gleda na sat ne može biti sudac. Sudac mora biti osoba dakle osim ovih neupitnih stručnih kvaliteta mora imati moralne kvalitete ali jednako tako opredijeljen za takvu profesiju. E sada, kako doći do toga? Ja mislim da čitav niz zakona mi moramo promijeniti, prije svega, ovim pokušajem da se učini transparentnost biranja, ali jednako tako da struka i da sustav funkcionira tako da iz svojih redova isključuje one koji ne mogu zadovoljiti ove visoke standarde. I jako je važno ovo, da predsjednik suda ne može rezervirati lakše predmete za ove a teže za ove. Onda netko nakupi tih formalnih bodova, iz toga opet ne stoji prava slika. Zato se oduvijek, oduvijek, u našoj davnoj, davnoj pravnoj prošlosti, preko stotinu godina predsjednik suda je taj koji nema odstupanja ni svugdje u Europi u pravosudnim tijelima da bi se odstupilo od toga da netko dobije preko reda predmet. Onako kako pristižu imaju se dijeliti po referadama. To je najobjektivniji kriterij. I još nešto, mi smo 2003. godine upravo radi zaštite suca uveli i kazneno djelo kršenja zakona od strane suca da bi se suci koji rade normalno svoj posao zaštitili od šikanoznog postupanja ali jednako tako da bi bili procesuirani oni koji ignoriraju zakon, koji svjesno krše zakon, a takvih je bilo. Jer to kazneno djelo je kod nas i postojalo sve do 1997. godine. Ali s druge strane da ga se i zaštiti u njegovoj sigurnosti jer imamo i sudaca, državnih odvjetnika koji su poginuli, koji su bili ubijeni. I da ubojstvo suca ili takav napad na suca bude tretiran najtežom sankcijom, kaznom doživotnog zatvora.
Hvala lijepa. Čuti ćemo i odgovor na repliku, poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Gospođo zastupnice i ja se s vama u cijelosti moram reći slažem. Sudački poziv je zaista ne profesija, ne radno mjesto, sudački poziv je zvanje, kao što su zvanja i pozivi i nastavnička zvanja, profesorska zvanja, to se ne radi od 8 do 4. I ja sam uvjerena da velika većina sudaca upravo svoju profesiju tako doživljava i shvaća i živi, živi život sukladno kodeksu sudačke etike 24 sata na dan. Za one koji to tako ne rade, postoje kriteriji, postoje mjerila, postoji državno sudačko vijeće da ih odstrani iz sudačke profesije. Često govorimo o tome da nismo dovoljno zadovoljni brojem takvih postupaka ali oni se provode, možda nisu javnosti niti poznati ali dakle ima načina i razrađen je sustav, a suci se svakako ocjenjuju. Ja sam već to rekla najviše od osoba koje primaju plaću iz državnoga proračuna. Pa tako svake tri godine u postupku imenovanja na drugi sud, kada se jave za predsjednika suda, kada se trajno imenuju itd., itd.. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Za riječ se javio uvaženi zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Hvala. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani ministre sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Poštujući preporuku Vijeća Europe o potrebi omogućavanja odgovarajuće obuke kandidata za pravosudne dužnosti, prije njihovog imenovanja, a obzirom da su sve zemlje članice Europske unije utvrdile kriterije za imenovanje sudaca i državnih odvjetnika te ustrojile posebne oblike pripreme i edukacije kandidata kako bi se razina profesionalnosti podigla na viši nivo, Ministarstvo pravosuđa izradilo je stratešku studiju za izradu jedinstvenih, objektivnih i transparentnih kriterija za ulazak u sudačku i državno odvjetničku profesiju i osnivanje državne škole za pravosudne dužnosnike koju je Vlada Republike Hrvatske prihvatila zaključkom od 19. prosinca 2008. godine. U realizaciji strateške studije, potrebno je Izmjenama i dopunama Zakona o sudovima propisati kandidatima za suce obvezu završetka državne škole za pravosudne dužnosnike kako bi mogli biti imenovani za suce i to prvenstveno za suce prekršajnih, općinskih, trgovačkih i upravnih sudova koji se prvi puta imenuju za suce na tim sudovima. Također donošenje novog Zakona o upravnim sporovima predviđena je puna jurizdikcija upravnog suda, na način da će upravno sudovanje biti u dva stupnja. I to, specijalizirani upravni sudovi kao prvostupanjski sudovi i Visoki upravni sud Republike Hrvatske kao dugostupanjski sud zbog čega je potrebno ustrojavanje i nadležnost ovih sudova urediti Izmjenama i dopunama Zakona o sudovima. U tom smislu predloženim Izmjenama i dopunama Zakona o državnom sudbenom vijeću propisuje se da Ministarstvo pravosuđa početkom svake kalendarske godine izrađuje plan slobodnih radnih mjesta na svim sudovima u Republici Hrvatskoj i raspisuje interni natječaj za popunu sudačkih mjesta. Nadalje, detaljno se propisuje postupanje Ministarstva pravosuđa i državnog sudbenog vijeća sa podnesenim prijavama do samog imenovanja. Novina je davanje ocjene obnašanju sudačke dužnosti od strane sudačkog vijeća a po metodologiji koju donosi državno sudbeno vijeće kao i mišljenje predsjednika neposrednog višeg suda, na temelju čega državno sudbeno vijeće utvrđuje broj bodova i donosi rang listu kandidata koji su se javili za slobodno radno mjesto. Na ovaj način objektivno i transparentno vrednuje se dosadašnji rad sudaca i otklanja mogućnost subjektivizma u sustavu napredovanja. Isto tako propisuje se dužnost Ministarstva pravosuđa ako nakon provedenog postupka po internom natječaju ostane nepopunjenih sudačkih mjesta da raspiše natječaj za prijem kandidata u državnu školu za pravosudne dužnosnike za koje nakon uspješnog završetka državne škole državno sudbeno vijeće odlučiti će o imenovanju kandidata za suce na sud za koji su primljeni u državnu školu. Samoosnivanje, ustroj i način rada državne škole za pravosudne dužnosnike te prijam kandidata i način polaganja završnog ispita propisati će se posebnim zakonom. Radi navedenog a očekujući veću profesionalizaciju sudaca, državnih odvjetnika i njihovih zamjenika kao i veću mogućnost stjecanja stručnih znanja i vještina, potrebnih za obnašanje ovih funkcija i napredovanja u sudačkoj profesiji podržavam prijedlog Izmjena i dopunama Zakona o državnom sudbenom vijeću u prvom čitanju kao i Prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o sudovima. Hvala.
Hvala vam lijepa. Obavještavam da je isteklo vrijeme za prijavljivanje za pojedinačnu raspravu, tako da sada možemo reći da je preostala još samo jedna pojedinačna rasprava. I to je uvaženi zastupnik gospodin Rade Bošnjak.Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine ministre i suradnici. S obzirom da se radi o malim ili neopsežnim Izmjenama i dopunama Zakona o sudovima ja želim vrlo kratko se osvrnuti na ovaj prijedlog zakona. Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima usklađujemo naše zakonodavstvo sa zakonodavstvom Europske unije, ali izmjene i dopune ovoga zakona nužno je učiniti zbog ukupnog posla kojega provodim u sklopu reforme pravosudnog sustava. Uz to, donošenjem novog Zakona o upravnim sporovima mi smo pristupili reformi upravnog sudovanja. Odredbe o nadležnostima, sudačkim vijećima i drugim pitanjima, ustroja upravnih sudova i Visokog upravnog suda Republike Hrvatske kao drugostupanjskog suda, nužno je ugraditi upravo u Zakon o sudovima. Zahvaljujući tomu što je naša Vlada prihvatila važan dokument, Stratešku studiju za izradu jedinstvenih objektivnih i transparentnih kriterija za ulazak u sudačku i državno odvjetničku profesiju i osnivanja Državne škole za pravosudne dužnosnike, mislim da je jako dobro što se predloženim izmjenama i dopunama Zakona o sudovima propisuju uvjeti koji će morati od 1. siječnja 2014. ispunjavati svi kandidati za suce koji se imenuju u određene sudove. Obvezna je završena Državna škola za pravosudne dužnosnike, naravno prije toga položen pravosudni ispit, prijava za oglas za prijem u Državnu školu za pravosudne dužnosnike i na koncu prema propisanoj proceduri imenovanje za suca. Dobra je stvar i to što će Državno sudbeno vijeće, uz prethodno mišljenje svih sudačkih vijeća u Republici Hrvatsku, utvrditi metodologiju za izradu ocjene rada suca. Predloženim izmjenama i dopunama propisuje se i obveza kandidata za predsjednika suda da uz prijavu dostave program rada za navedeni sud. Ovom odredbom se želi povećati učinkovitost u radu sudova, skrati vrijeme u procesu presuđivanja i smanjiti broj predmeta na čekanju. Zato ću podržati Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine zastupniče. Repliku na izlaganje ima poštovani zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani kolega, u cijelosti se s vama slažem u ovom dijelu koji govori o tome da bi ovi zakoni trebali doprinijeti većoj profesionalizaciji sudaca i učinkovitijem radu suda samog. Međutim, ja nisam toliki optimist obzirom na iskustva koja smo imali proteklih godina oko donošenja ovakvih ili sličnih zakona u onom smislu da je dovoljno samo ovo što se sad radi, da bi to bili efikasnije sudovanje odnosno manji broj predmeta koji traju kraće. Mene interesira i ja ne vidim odgovore, a vjerujem da to interesira većinu građana, šta će bit sa onim sucima koji po deset godina ne zaključuju obične predmete? Da li predsjednik toga suda nakon godinu dana ili dvije, ja vidim da je ovo nekakva ostavinska rasprava i nekakva rasprava oko međe, dva susjeda će oduzimat taj predmet. To su odgovori koji građane interesiraju. Šta s onim sucima koji čak i znaju zaključit predmet, a neće da ga zaključe? Dakle, čini mi se da nećemo samo s ovim mjerama postići to. Mislim, suci moraju i osjetiti jednu drugu stranu, a to je da to nazovem strana sankcije, jer bez toga čini mi se da to neće ići. Ali ne samo suci, nego i stranke u postupku. Kad ćemo mi doći u situaciju da kad stranka ne dođe na dvije zakazane rasprave da se automatski zna kako to treba presudit? Dakle postoji još, po meni se čini niz jednostavnijih mjera da hrvatsko pravosuđe se učini efikasnije. Ja ne znam zašto se to ne radi. Evo možda prilika ministru da i oko toga nešto kaže.
Hvala lijepa. I na kraju, petominutna rasprava u ime kluba HNS-a, uvažena zastupnica Vesna Pusić. … [[Upadica se ne čuje.]] Aha, ispričavam se. Prije odgovor na repliku, zastupnik Rade Bošnjak.
Ja razumijem kolegu gospodina Lučina i držim da u jednoj mjeri njegova pitanja u formi dvojbi mogu stajati. Međutim, činjenica je da prijedlogom ovog zakona su učinjeni napori u pravcu poboljšanja rada sudova, u ovom trenutku onoliko koliko predlagatelj procjenjuje, a što ja osobno smatram da su objektivizirane u odnosu na ukupne okolnosti. Stoga i jest predložena novina u ovom zakonu da kandidat za predsjednika suda treba iznijeti svoj program rada u kojem će uvjeriti visoko sudačko vijeće koje će odlučivati o njegovom izboru da u njegovom programu rada stoje objektivne mjere i mehanizme po kojima će i ostvariti ovaj cilj o kojem smo govorili. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Evo sada će u ime kluba HNS-a poštovana zastupnica Vesna Pusić, pet minuta.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre sa suradnicima. Ovo nije mali zakon, ovo je ogroman zakon. Možda su ljudi iz ministarstva na čelu s ministrom sretni da se misli da je mali zakon i da bi se po prisustvu u sabornici dalo zaključiti da je to nešto malo i rutinski. Ovo ako zaživi u duhu strateške studije i u duhu više nego konkretnosti odredbi ovog zakona bit će ogromna izmjena i zato je tako važna. I zato mislim da je važno s jedne strane ljudima iz ministarstva dati podršku da malo konkretiziraju ove stvari koje se iz duha zakona vide, a to je objektiviziranje kriterija. Ogroman je zakon, jer ako zaživi u duhu onoga što nosi sa sobom u velikoj mjeri će izbacit nepotizam u biranju sudaca, jednu formu korupcije, ulizništva, klijentelizma. Dakle ima potencijala, ali kriteriji se moraju objektivizirati. Drugo, imam sugestiju da u prikazu stanja bi bilo dobro pokazati i koliko je predmeta u prošloj godini na hrvatskim sudovima otišlo u zastaru, koliko jedan sudac u prosjeku rješava predmeta u godinu dana te koliko je sudaca 2008. zbog bitno manje riješenih predmeta stegovno sankcionirano, koliko je odluka u žalbenom postupku ukinuto ili preinačeno. To je koliko je odluka ukinuto zbog bitnih povreda pravila i koliko je sudaca u prošloj godini razriješeno od dužnosti kao posljedica stegovne kazne, dakle kao neki uvid u stanje, to bi nam dalo uvid u stanje. Treće, predlažem u ime kluba HNS-a da razmotrite sugestiju da članci u Prijedlogu zakona o Državnom sudbenom vijeću, članci 16.a, b, c i d koji ne pretpostavljaju postojanje državne škole, da eventualno stupe na snagu možda sa nekim modifikacijama stupe na snagu ranije, a da samo ono što ovisi o rezultatima u Državnoj školi za pravosudne dužnosnike stupi na snagu onda kad se škola uspostavi. Dakle, od a do d. Čini mi se da bi to moglo stupiti na snagu ranije. I još jedno pitanje, a pitanje se odnosi na stipulaciju da sud šalje kandidate u Državnu školu za pravosudne dužnosnike i onda nakon završene škole se oni se vraćaju na taj isti sud. I tu sad mi nije jasno i molim da ako se možete na to osvrnuti u svom obraćanju. Da li to znači da se ti ljudi vraćaju na svoj sud bez obzira na ocjene koje su dobili. Jer ako se vraćaju bez obzira na ocjene koje su dobili onda cijeli ovaj veliki konstrukt pada u vodu. Dakle, molim da to ako možete objasnite. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo. Imamo još jednu prijavu u ime kluba za petominutnu raspravu. To je klub SDP-a i zastupnica Ingrid Antičević- Marinović.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Govoreći završno u ime kluba SDP-a želim posebno naglasiti da ulazak u sudačku profesiju određuje dakle način na kako je osoba ušla u sudačku profesiju apsolutno određuje kasnije i njezino postupanje. Ako je netko ušao na način vezama, poznanstvima nema ni govora ni u kakvoj kasnijoj njegovoj fazi, pa i u nekoj razvojnoj fazi, pa može položiti sve škole i akademije za pravosuđe i ove koje će se osnovati 2014., 2015. godine Državnu školu za pravosudne, tj. sudac koji neće biti nezavisan. To je sudac koji će suditi po diktatu ili ako tog diktata i ne bude on će suditi onako kako se svidi nekoj strani. I to je vrlo opasno. I to je nešto što degradira kompletnu profesiju. Samo jedan takav degradira gotovo sve, a kamoli ako ih ima više. Mi ovdje trebamo jako ozbiljno shvatiti zbog čega je tomu tako da evo ove godine prije niti mjesec dana globalni barometar korupcije u pravosuđu najnegativnije je ocijenio pravosuđe od osnutka Hrvatske države. Naravno da i samo pravosuđe za takvu situaciju nije krivo ali snosi veliki dio odgovornosti. Snosi veliki dio i odgovornosti kad se zakoni donose a zna se i struka zna da nisu primjenjivi, pa i onda šuti oko toga. Međutim, mi smo sada imali odluku koja mora biti putokaz izvršnoj vlasti kako nastupa Vrhovni sud, kako se iz nekih nebuloznih situacija zakonskih rješenja izvlače. I to je putokaz i zakonodavnoj vlasti da u tom smislu učine nešto. I zakonodavna i izvršna i sudbena vlast su odvojene, ali oni ne mogu funkcionirati kao dio državne vlasti, državna vlast u cjelini ako nema međusobnog razgovora, komunikacije ali i osluškivanja. I to je nešto što je jako potrebno za uspješnost djelovanja vlasti u cjelini, a pogotovo i ponaosob svakog dijela te vlasti. Evo u ovom nastojanju da se i ovim Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom sudbenom vijeću unaprijedi objektivnost, jer je, znamo da su pojedine odluke Državnog sudbenog vijeća skandalizirale javnost. I najbolji način od svega toga jest transparentnost i otvorenost. Mišljenje Odbor za pravosuđe daje i u postupku imenovanja i razrješenja sudaca. Međutim, na što se sveo taj naš odbor. Taj saborski odbor, negdje parlamentarni Odbor za pravosuđe je jako važan, a što radi Odbor za pravosuđe? Odbor za pravosuđe je samo kočnica, odnosno nešto što treba odraditi tehnički, a vrijednosno ne doprinosi ništa osim što odugovlači postupak imenovanja i razrješenja. Pa u ovom smislu mi smo se svi složili na Odboru za pravosuđe i u ovom mandatu i u ranijim mandatima, da u tom smislu treba nešto promijeniti, da to je i veliki posao za sam odbor. Ali to je jedan putokaz i dobar način, ne samo u ovom uskom poslu imenovanja i razrješenja sudaca, nego jednako tako i jedne otvorenosti sudačke profesije prema javnosti. Na takav način javnost bi se upoznala kako pravosuđe uopće funkcionira. Koji su osnovni postulati postupanja u ovoj ili onoj grani pravosuđa. I još jednom želim reći, dakle tu treba biti jako obazriv kako se ulazi u pravosuđe, kako se napreduje, ali jednako tako s druge strane treba maksimalno zaštititi pravosudnog dužnosnika, zaštititi ga od napada. Ti napadi zadnjih godina bili su učestali, bili su monstruozni. Svaka zemlja koja drži do sebe drži i do svog pravosudnog dužnosnika, jer mu je dala vrlo važnu, ja bih rekla najvažniju funkciju u državi i na takav način ga treba i zaštititi. Evo idu izmjene Kaznenog zakona. Mi očekujemo da se one dogode što prije. Mjesta za zaštitu pravosudnih dužnosnika itekako ima, ali jednako tako da se pooštri odgovornost i da se ponovo uvede kazneno djelo kršenja zakona od strane suca. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. I sada će završnu riječ u ime predlagatelja imati ministar pravosuđa, dr. Ivan Šimonović. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, zahvaljujem poštovane zastupnice i zastupnici. Zahvaljujem na načelnoj podršci o ovim za budućnost hrvatskog pravosuđa strateškim zakonskim promjenama. Ali zahvaljujem i na iznimno korisnim sugestijama od kojih će neke već biti ugrađene prije drugog čitanja. I isto tako pozivam na daljnji dijalog u unapređenju ovih zakonskih tekstova. Što se tiče nekih konkretnih pitanja koja su bila otvorena samo bih ukratko komentirao. Slažem se da je dodjela spisa čest problem i da tu predsjednik suda može zlouporabiti svoje ovlasti. Ono što je tehničko poboljšanje našeg tradicionalnog abecednog reda kojim se dodjeljuju spisi, kronologije i ostalih metoda, jest naprosto da ćemo mi u najskorijem vremenu na 60 sudova, nakon toga i na ostalima imati mogućnost tzv. E spisa. Imat ćemo produbljeni uvid u tome gdje se koji spis u kojoj fazi zaglavio i iz kojih razloga kod pojedinih sudaca. A isto tako imat ćemo i mogućnost slučajnog odabira, slučajnog kompjuterskog dodjeljivanja spisa gdje nije moguće varati na kartama. Što se tiče osiguravanja učinkovitosti koje je spomenuto, u ovom prijedlogu jest ugrađena jedna dodatna odredba. Mi smo i prije imali mogućnost da, ne mogućnost, obvezu predsjednika suda da protiv onih sudaca koji se ne pridržavaju mjerila ne odrađuju svoj dio posla, da je predsjednik suda dužan pokrenuti stegovni postupak. Međutim, u praksi se to često nije radilo jer se smatralo da iz nekih opravdanih razloga netko nije kao predsjednik pokretao stegovni postupak. Zato smo ovdje dodali jednu novu odredbu. Naime, ako predsjednik suda utvrdi da sudac zbog opravdanih razloga nije donio broj odluka prema okvirnim mjerilima, dužan je izvijestiti predsjednika neposredno višeg suda o tome kakvi su to opravdani razlozi. Dakle, ili pokreni stegovni postupak ili izvijesti. Ono što ćemo kontrolirati zajedno, predsjednik Vrhovnog suda i ja ili neki drugi ministar pravosuđa jest da li je dakle pokrenut stegovni postupak ili je o tome podnijeto izvješće predsjedniku neposredno višeg suda. Sankcija za to da to nije učinjeno za predsjednika suda je odmah njegov opoziv, a u slučaju potrebe, onda stupaju na snagu ovlasti predsjednika Vrhovnog suda, odnosno ministra pravosuđa da protiv takvog suca ako nisu postojali opravdani razlozi pokreće stegovni postupak. I napokon, kratki komentar na to pitanje kako izgleda nakon što je određeni sada već kandidat za suca završio Državnu školu za pravosudne dužnosnike, kada i kako se on vraća i kako se to određuje. Dakle, kada je on osvojio određen broj bodova na pravosudnom ispitu, odnosno prijemnom ispitu za tu pravosudnu školu, on osvaja svoj miraz. Prema tome, postoji lista potreba koja se planira unaprijed, to je također točna primjedba. Treba unaprijed isplanirati potrebe. Vidi se koliko će mjesta biti potrebno, na kojem državnom odvjetništvu, odnosno sudu. Zahvaljujući svom sakupljenom bodovnom mirazu, oni koji imaju veći broj bodova, ti prvi mogu birati gdje žele ići i to prije nego što upišu školu. Zašto prije nego što upišu školu? Mi smo i razmišljali o mogućnosti da tek nakon škole se bira itd., međutim to bi odbilo mnoge kandidate ako ne bi znali gdje odlaze i primjedbe iz redova praktičara sudaca, odnosno državnog odvjetnika je bilo nemojte, nećemo imati dovoljno kvalitetnih kandidata. Dakle, prema tome prema osvojenom broju bodova se može na neki način unaprijed osigurati mjesto, pod uvjetom da se uspješno završi ova škola. Dakle, uvjet je da se uspješno završi škola i položi završni ispit. Što se samog karaktera škole tiče, ta škola je manje zgrada, a više program. O čemu se zapravo radi? To je uglavnom praktični program od kojeg se veći dio ne provodi u jednoj školskoj zgradi, nego na onom sudu koji će se osoba koja je u statusu višeg sudačkog savjetnika kasnije vratiti kao sudac. Što je razlika nego do sad? Naprosto u tome da to nije jedan mladi čovjek kojeg se samo koristi da izvršava neke stereotipne poslove i zadatke, nego ga se malo provede kroz razne dimenzije sudačke profesije u praktičnom smislu. Evo, to bi zapravo bili osnovni odgovori. Hvala vam lijepo.
Hvala vam lijepa gospodine ministre. Ovim zaključujem raspravu, ovu objedinjenu raspravu o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom sudbenom vijeću i Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima. O ovim prijedlozima zakona glasovat ćemo čim se za to steknu uvjeti.
Prelazimo na šesto, Prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o Državnom sudbenom vijeću, bilo je prvo čitanje, P.Z.E. br. 383, predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: 1. Prihvaća se Prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o Državnom sudbenom vijeću. 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi uputiti će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen većinom glasova, 97 glasova za, ništa suzdržana i 1 protiv.
Prelazimo sada na sljedeću točku dnevnoga reda, a to je - Prijedlog zakona o upravnim sporovima, prvo čitanje, P.Z.E. br. 378 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Kod donošenja ovoga zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Materijale ste primili poštom. A raspravu o njima su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije i Odbor za pravosuđe. Izvješća odbora ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog zakona? Da. Uvaženi ministar doktor Ivan Šimonović. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Usvajanjem Zakona o upravnim sporovima završava se reforma cjelokupnog hrvatskog postupovnog zakonodavstva. Novi zakoni o parničnom postupku, kaznenom postupku i upravnom postupku imali su isti cilj radi kojeg se predlaže i ovaj zakon, a to je da se bolje zaštite prava građana, ubrzaju postupci i da se prilagodi standardima Europske unije. A mjesta za unapređenje na ovom području doista ima. Važeći Zakon o upravnim sporovima još je sadržajno iz vremena SFRJ, upravni sud trenutno ima 37 tisuća neriješenih predmeta. Uz to zbog bolje sudske zaštite prava građana, nadležnost upravnog sudovanja treba proširiti. Ovim se zakonom predmet upravnog spora proširuje s ocjene zakonitosti pojedinačnih odluka i na ocjenu zakonitosti postupanja javno-pravnih tijela, ocjenu zakonitosti upravnih ugovora i ocjenu ustavnosti i zakonitosti općih akata koji nisu u nadležnosti Ustavnog suda. Također, upravni sudovi od sada će imati punu nadležnost za utvrđivanje činjenica, a ne samo primjenu zakona. U skladu s tim, na prvom stupnju upravnog sudovanja uvodi se i obvezna usmena rasprava. Uz nova procesna pravila uvodi se i nova organizacija upravnog sudovanja. Prvostupanjske odluke donose 4 regionalna upravna suda u Zagrebu, Splitu, Rijeci i Osijeku. Upravni sudovi time su se fizički približili i postali lakše dostupni građanima. Visoki upravni sud sa sjedištem u Zagrebu prvenstveno rješava najsloženije upravne stvari te harmonizira praksu regionalnih upravnih sudova. Kao žalbeni sud djeluje samo kada je prvostupanjski sud presudom odstupio od upravne odluke i sam riješio upravnu stvar. Opisani sustav upravnog sudovanja treba započeti sa 1. siječnjem 2012. godine. Opisano ustrojstvo trebalo bi osigurati bolju sudsku kontrolu uprave ali i brzinu i učinkovitost postupanja. Gospodine potpredsjedniče, molio bih da državni tajnik Pičuljan još kratko prokomentira pojedine ključne zakonske odredbe.
Hvala lijepo. Gospodine državni tajniče. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. 27. ožujka 2009. godine Hrvatski sabor donio je Zakon o opće upravnom postupku. Zakon koji je nakon dugo, dugo vremena modernizirao i normativno unaprijedilo upravno postupovne zakonodavstvo Republike Hrvatske, približio i doveo ga na trag europskog standarda u ovom značajnom području. Ako se možemo prisjetiti nekoliko bitnih njegovih načela. Prije svega pojednostavljenje prvostupanjski postupak. Skraćeni postupak prihvaćen je kao redoviti postupak što je iznimno bitno u radu, u djelovanju spram građana i drugih pravnih osoba. Drugostupanjsko rješavanje postalo je rješavanje u meritumu, odnosno od 1. siječnja sljedeće godine počet će rješavanje u meritumu. Proširen je predmet regulacije toga zakona, ne samo na autoritativne pojedinačne akte javno pravnih tijela, već i radnje i propuštanja javno pravnih tijela. Osigurana je tu upravna zaštita, a upravno sudska zaštita biti će osigurana upravo kroz Zakon o upravnim sporovima. Uveden je jedan novi institut, institut upravnoga ugovora u specifičnom upravno području, u specifično autoritativno upravno područje i ugovorno, ali sada upravno pravo. Sve to snažit će ulozi i snažit i dati na važnosti i u ulozi upravnih sudova. Ono što je važno jedna norma koja je na oko malena i relativno nezamijećena, depolitizirano je odlučivanje u rješavanju upravnih stvari. Njih će radnje u postupku ali i u donošenju odluka morati donositi službene osobe, a ne čelnici tijela. I sve to donijelo je Zakon o upravnim sporovima, jer prijedlog ovoga zakona kao njegov očekivani komplementarni nastavak modernizacije oba propisa koja praktički u hrvatskom pravnom prostoru iz davnih pedesetih godina prošloga stoljeća i tisućljeća. Sve to ukazuje na specifičnost i važnost upravnoga sudovanja. Ovdje su stranke u postupku uvijek sa jedne strane država ili javno pravna tijela, državna tijela, a sa druge strane građani ili svi oni koji su u nekom razmjeru ili na drugoj strani i koji realiziraju svoj pravni interes, brane svoja prava, svoje obveze. Zato je da bi se polučio efekt i dobilo kvalitetno upravno sudovanje, efikasno ali zakonito, trebalo je poručiti dvostruki ... normiranje. Prije svega modernizirati upravno sudski postupak na sličan ali primjereniji sudovanju, kao što je to učinjeno u upravnom postupku. Ali učiniti i napraviti značajan preustroj samog upravnog sudovanja. Kao što je naznačeno i zamijećeno i pozdravljeno od svih zastupnika i odbora koji su raspravljali ovaj zakon, Upravni sud postaje napokon sud pune jurisdikcije. Dakle, preispituje se i činjenično stanje, a strankama se osiguralo pravo na usmenu raspravu. Usmena raspravu može biti izuzeta, odnosno neće je biti na prvome stupnju, samo onda kada je to zakonom izričito propisano, što je europski standard u ovome području, u području sudovanja. Ono što je isto tako bitno, što je nezamijećeno možda sasvim dovoljno u upravnome postupku, a to je da upravna tijela ali sada i sud, donosi u prvom redu reformacijske odluke, a ne prvenstveno kasatovne odluke, što je ponovno infavoren rješavanje u meritumu, a isto tako prije svega u ubrzanju ali i kvaliteti postupanja. Predmet sudovanja o čemu je već govorio ministar proširen je, no predmet regulacije novoga ZUP-a pored pojedinačnih upravnih akata, odnosno postupanja, proširen je i na ocjenu ustavnosti i zakonitosti, općih akata jedinica lokalne samoupravne i pravnih osoba sa javnim ovlastima. Praktički, radi se o jednoj pravnoj praznini koju u ovom trenutku ne nije regulirana, odnosno nije zahvaćena intervencijom Ustavnoga suda. Na kraju nešto i o tome. Osigurano je odlučivanje u dva stupnja. No to nije pravilo koje bi u ovome specifičnome području upravnoga postupka i upravnog sudovanja bilo sveto pravilo iz razloga što se prvostupanjska odluka u upravnim stvarima preispituje već u upravnome postupku. Bilo je potrebno osigurati tzv. filtar za visoki upravni sud, koji će odlučivati samou u najsloženijim pravnim pitanjima i pravnim predmetima. I to onim predmetima u kojem u pravilu ili nije potvrđena upravna odluka, a isto tako polučit će se važan značaj, ja bih rekao važna uloga toga suda, biti će upravo u harmonizaciji prakse ovih novih upravnih sudova koji će biti osnovani do 2012. godine. Ono što je isto tako nama se čini bitno, a imajući u vidu specifičnosti upravnog sudovanja, to da se uvode neke značajne poboljšice i mehanizmi poboljšanja ubrzanja postupka. Jedan od njih je i ogledni postupak. U istom činjeničnom i pravnom stanju što je u brojnim upravnim stvarima relativno čest primjer, moći će se donositi temeljem jedne pravomoćne sudske odluke moći će se rješavati svi ostali spisi. Ovaj kao jedna ja bih rekao kombinacija parničnoga i upravnoga postupka, u ovome upravnom sudovanju u principu primjenjivat će se supsidijarno u nekim institutima Zakon o parničnim postupcima, negdje Zakon o upravnim sporovima. Ono što je konačno bitno, to je da ovaj sustav treba zaživjeti negdje do 2012. i da nam se to čini realnim rokom. Treba osnovati prvostupanjske sudove, treba imenovati 70 do 80 sudaca i sudskih savjetnika, treba praktički provesti i što je jedan proces koji traje, ali prije svega u tom interegnumu valja riješiti zaostatke o kojima je ministar ukazao i koji značajno opterećuju rad sada jedinstvenoga Upravnog suda Republike Hrvatske. U nastavku između dva čitanja, svakako ćemo preispitati barem dvije značajne novine koje se uvode, a to je odstupanje od polaznice prema Vrhovnome sudu Republike Hrvatske nemamo više zahtjeva u zaštiti zakonitosti. Još ćemo jedan puta obavili smo prethodni razgovor sa Vrhovnim sudom. Takav je bio sadašnji zaključak, još ćemo to jedan put učiniti nakon, između dva čitanja. A isto tako i raspravu sa ustavnim sudom, vezano uz danas već dva ili nekoliko puta spomenutu ocjenu ustavnosti i zakonitosti općih akata. No napominjemo da je ocjena ustavnosti i zakonitosti općih akata, pravnih osoba, te tijela jedinice lokalne samouprave potrebna i da je danas u hrvatskom pravnom sustavu nemamo i vjerojatno će zakon, rasprava o ovome zakonu, potaknuti rasprave o nekim propisima koji će isto kasnije i jurizdikciji samoga možda i ustavnoga suda koji će se vjerojatno u tom trenutku, barem će se preispitati pa možda i promijeniti. Zahvaljujem vam.
Hvala vam lijepa. Pitati ću izvjestitelje odbora žele li uzeti riječ? Ako ne, a izgleda da ne, onda otvaram raspravu o ovom prijedlogu zakona. Najprije po klubovima. U ime kluba SDP-a, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, državni tajnici sa suradnicima, kolegice i kolege. Klub SDP-a podržava donošenje ovoga Prijedloga zakona o upravnim sporovima. Mi smo to napomenuli kada se donosio i Zakon o upravnom postupku da ga je trebalo donijeti u paketu. Ali evo, vrlo brzo je stigao i ovaj Prijedlog zakona o upravnim sporovima. I kao što smo čuli od gospodina ministra i državnog tajnika, ovo su zaista, gotovo revolucionarne promjene koje će zadesiti vrlo važnu granu sudovanja, tj. upravno sudovanje. Do sada smo imali visoki upravni sud, upravni sud koji je rješavao bez ikakve rasprave, koji je rješavao o nezakonitom postupanju, najčešće tijela sa ravnopravnim ovlastima državnih tijela. Vidjeli smo iz ovih podataka kako je veliki broj neriješenih predmeta na upravnom sudu, preko 37 tisuća. Što to znači? To znači da, a i u pravilu, po riješenim predmetima a i iz izvješća pučkog pravobranitelja razvidno je da je država u svim segmentima vrlo grubo kršila prava pojedinaca ili njihovih udruženja sa svojim aktima. I to je nešto što zaista opominje. Je li izlaz iz svega ovoga novi sudovi, nove zgrade, nova sredstva? Ili da uvedemo kulturu zakonitosti? Da politika i način vođenja državnim poslovima mora biti takav da pravo bude njihovo sredstvo a ne ignorancija, ali počesto to je na djelu. I onda ta ista država koja je nezakonito postupala pronalazi sredstva više ili manje uspješno, najčešće neuspješno da bi osnovala sud, zaposlila suce, osoblje, da bi rješavali što? Ono što je ona nezakonito napravila. Dakle, u svim profesijama najvažnije je ne škoditi i spriječiti. Reforma pravosuđa ne može se dogoditi bez reforme uprave i njihovog zakonitog postupanja. Zato škola upravo za takve kadrove, nešto što nam je jednako tako potrebno i dragocjeno. Ali zašto nema interesa, zašto u jednoj Francuskoj, u Njemačkoj, u Austriji ima interesa za takvo jedno zanimanje, za upravnog pravnika, za čovjeka koji svoju karijeru vidi u upravi? Mi takvih kadrova imamo vrlo malo. Ako se ne mogu smjestiti na neka druga mjesta. Ne samo zato što su slabo plaćeni, nego neizvjesnost njihove promocije, njihovog napredovanja u karijeri je veoma velika. Zato što također do krajnjih granica, a pogotovo u praksi, još na papiru, po zakonu nekako, nisu objektivizirani uvjeti dakle. I oni ovise o politici, o smjenama koje se događaju i to je nešto što onda destabilizira takvu jednu profesiju. Odnosno destimulira ljude koji žele raditi svoju karijeru u takvoj profesiji. I onda sve se to na kraju krajeva reflektira na uspješnost i na povrede prava građana, odnosno na njihovu zaštitu od svemoći državnog aparata ili tijela sa javnim ovlastima i ti su predmeti veliki. I dobar dio tih predmeta onda se slijeva na pravosuđe. Mi smo imali dakle veliku primjedbu zašto upravni sudovi, zašto upravni sud nema raspravu. Sada se osnivaju, upravo dakle, to je jedna velika, velika novina koja će koštati. Ovo je veliki zahvat. Mi smo do sada imali reformu na, prema kojoj smo mi bili vrlo skeptični da se ukidaju sudovi, da Hrvatska ima puno sudova, sudaca. Hrvatska ima prije svega preveliki broj predmeta na broj stanovnika, svaki treći stanovnik Hrvatske ima neki predmet pred sudom. Prije nekoliko godina to je bilo četiri, sada je to tri. I to je nešto što moramo se svi zamisliti. Nema te zemlje koja je toliko bogata da može odvajati stalno za nove zgrade, za nove pravosudne dužnosnike. Još malo pa će svaki građanin u ovom ili onom segmentu odnosno biti pred ovim ili onim sudom da bi tražio svoju pravdu. Dakle, formiranje kao što ovdje vidimo iz zakona, prijedloga zakona biti će formirani upravni sudovi u Zagrebu, Rijeci, Splitu, Osijeku i to je nešto što zaista iziskuje velika sredstva. Gospodine ministre vi kažete, nisu zgrade važne, bez toga nema nikakvog posla, ozbiljnog posla bez toga nema. Kao što je bilo potrebno osigurati zgradu za centar za izobrazbu sudaca. Mi smo također upravo u težnji da je ta, i za uštedom tih sredstava da je ta izobrazba moguća i kroz postojeće naše i zgrade, na kraju krajeva važna je edukacija na način kako se provodi. Mi smo imali ozbiljnu primjedbu Europske komisije i morao je biti osiguran poseban prostor za centar za izobrazbu sudaca. Zato je jako važno da se osiguraju odmah u startu prostori. Ako nema prostora, … [[Govornik se ne razumije.]] smjestiti upravni sud u postojeće zgrade sudske, znate da nije to moguće, jer su i oni prekapacitirani. Nema mjesta niti za pravosudne dužnosnike. Evo recimo u Splitu ali i u drugim većim gradovima je to veliki, veliki problem. Zato ako se zaista ozbiljno misli na zdrave temelje postaviti upravno sudovanje u samom startu moraju za ovo biti osigurana sredstva. Ukoliko se to ne dogodi, ponavljam, jer toga je bilo kroz povijest i to našu nedavnu povijest, to je osramotilo pravosuđe u startu, a ni krivo ni dužno, jer nisu bila osigurana sredstva koja su potrebna. Međutim, mi kad o svemu ovom govorimo mi moramo govoriti i o građanima, jer to su oni, jer oni su upravo ti koji zahtijevaju, odnosno čija su prava djelovanjem države najčešće tijela s javnim ovlastima bila povrijeđena. Ovdje imamo većih primjedbi nego čak na samo sudovanje. Pojedino ministarstvo donese rješenje koje se godinama čeka, pa onda zbog prenatrpanosti jer Upravni sud je do sada rješavao sve te upravne sporove u svim tim predmetima mora čekati također nekoliko godina. I onda što se događa? Ako se ukine to rješenje ponovo dolazi do zahtjeva da određeno ministarstvo ili tijelo ministarstva riješi taj predmet i čeka se ponovo godinama. I tomu kraja nema. A to su ona životna pitanja koja znače počesto egzistenciju, bilo iz mirovinskih prava, bilo iz područja prava branitelja itd. Hoće li ovaj način biti jedna stepenica još više u mukotrpnosti ostvarenja prava i zaštite građana ili će to biti olakšanje. Zato ova odrednica u članku 57. koja govori kako će sud svojim tužbenim zahtjevom, da će sud usvojiti tužbeni zahtjev i presudom poništiti nezakonitu pojedinačnu odluku u cijelosti ili u dijelu u kojem je povrijeđeno pravo ili pravni interes tužitelja i sam riješiti stvar. Je li ovo kumulativno ili alternativno koji se odnosi na ovaj drugi rečenice? U tome leži ključ upravo zaštite građanina. Ako će sud zaista i kao što je rekao gospodin državni tajnik jesu li to samo fakultativna ovlaštenja suda da on odabere da li će reformirati takvu odluku ili će se poslužiti svojim kasatornim ovlaštenjima sada je tu ostalo pomalo nama nejasno. U svakom slučaju bilo bi dobro kada bi se to, kada bi to bila obveza da se takve odluke preinače ukoliko su se stekli uvjeti, a za ukidanje ako i dolazi do ukidanja da to mora biti u taksativno nabrojenim slučajevima i određen rok u kojim bi nastupile itekakve posljedice za tijelo koje nije donijelo odluku, odnosno za osobu koja nije donijela odluku u propisanom roku. To su ključne stvari. Jer sve ovo drugo, potrošit ćemo novac, a opet, jer ukoliko ovo bi se moglo shvatiti na način, odnosno ukoliko bi sud uglavnom poništavao takve nezakonite odluke i nema nikakvih sankcija da tijelo donese u određenom roku odluku, onda će ponovo imati, imat ćemo situaciju kao i do sada samo sa još jednom mogućnošću da kad i ishodi odluku Upravnog suda još će čekati na Visokom upravnom sudu. Dakle, moramo gledati da ta procedura bude što efikasnija, što brža, a brža neće biti ukoliko ne bude sankcija za one koji moraju donijeti odluku a nisu je u određenim rokovima donijeli. I te rokove treba poštivati. Zašto je to važno? Recimo jedna Austrija. Ona ne pozna što je to šutnja administracije. Tamo se svaki, doslovno svaki predmet riješi u roku od 15 dana. Ukoliko se ne riješi u roku od 15 dana nastupaju sankcije i nitko se tome ne izlaže jer gubi svoje radno mjesto. Međutim, i Austrijanci shvaćaju da ipak i u tom njihovom upravnom sustavu jedan određeni dio ljudi, oni ih zovu motori uprave koji vuku stvari i rješavaju brže i kvalitetnije nego drugi kolege i da su primijetili da su svi jednako plaćeni. I kreće jedan već dvije, tri godine pilot projekt kako stimulirati sve da jednako rade, odnosno kako platiti te ljude u upravi prema radu. I u tom pilot projektu kada su bili nagrađeni osim svoje osnovne plaće po predmetima jedan drugome su zavirivali u ormar i doslovno krali spise i krali predmete. Dok ne budemo imali sličan sustav često će se oni delegirati kod drugog kolege ili će ležati u ladicama. Prema tome, ukoliko postoji ozbiljna volja da se ovo riješi, ovaj veliki problem, on se vrlo brzo može riješiti. Ova su zakonodavna rješenja jako dobra, ali ako budu prepuštena volji onih koji budu u svemu tome učestvovali bez ikakvih sankcija država će samo potrošiti novce, a ljudi će s pravom biti još nezadovoljniji. U svim sustavima uprava je ogledalo države. Kako uprava radi, čak niti pravosuđe, kako uprava radi to je ogledalo države. Prema tome, ozbiljne države, ozbiljne vlasti ne vole da se njihovi službenici poigravaju njihovim ugledom. Zato postoji sistem nagrađivanja, ali i takav sustav koji osobe koje krnje ugled države, a krnje onda kad ne rade onako kako to zakon kaže, kada se ne rješavaju predmeti u rokovima. Ima način, ima mehanizam da se takvima zahvali na dosadašnjem radu i da ih eliminira iz svog sustava. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeći prijavljeni klub za raspravu je klub HDZ-a, poštovana zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče ispričavam se, gospodine ministre sa suradnicima. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire Prijedlog zakona o upravnim sporovima uz uvodnu napomenu da je jedan od razloga za izmjenu Zakona o upravnim sporovima, odnosno ja bih rekla ne razlog za izmjenu. Razlog za izmjenu je cjelokupna reforma u okviru upravnog postupanja i upravnog sudovanja. Ali svakako je nastavak na donošenje novoga Zakona o općem upravnom postupku koji je unio brojne nove institute u upravni postupak, proširio upravni postupak i na druga pravna neregulirana, pravno neregulirana postupanja uprave. U tom smislu ovaj Zakon o upravnim sporovima predstavlja nadogradnju upravnog, ovog već postojećeg upravnog sudovanja i zajedno sa spomenutim Zakonom o upravnom postupku čini jednu dobro osmišljenu cjelinu. Sam Zakon o upravnim sporovima kao najveću novinu donosi razrađene institute po kojima Upravni sud postaje sud pune jurisdikcije. A naravno, bitna primjena u upravnom sudovanju, promjenu u upravnom sudovanju, sadržaj odredbe koje nalažu Upravnom sudu da odlučuje o meritumu stvari. Naime, tu je bilo već spomenuto i ministar je napomenuo i u analizama i izvješćima smo imali podatke da trenutno je 37 tisuća neriješenih predmeta pred Upravnim sudom. No, često smo slušali u tim analizama u projektima koji su provođeni sa zemljama partnerima Europske unije od predstavnika Upravnog suda da oni zapravo rješavaju predmeta u razumnom roku, da oni nemaju predmeta, gotovo da nemaju predmeta starijih od tri godine. To je možda i točno. Ali ono što smo nastojali utvrditi kao kriterij i sa sucima Upravnoga suda da za građanina njegov problem ne počinje podnošenjem tužbe Upravnom sudu. Dakle, to je obično jedan postupak podnošenje tužbe građanin poduzima već nakon dugotrajnog i dugogodišnjeg iscrpljivanja pred tijelima uprave. Dakle, nakon što je bio prvostupanjski upravni postupak, drugostupanjski upravni postupak pa je to trajalo moguće četiri, pet godina kreće se tužbom na Upravni sud ukoliko je građanin nezadovoljan rješenjem ili smatra da ima zakonskih razloga za podnošenje tužbe i tada taj postupak traje još recimo u najboljem slučaju tri godine što bi bio razuman rok. Kada to sve zbrojimo za građane je vrlo često to sedam, osam godina i onda još taj Upravni sud ne rješava meritum već samo potvrđuje ili ukida upravnu odluku, upravni akt, vrlo često ukida i vraća na ponovno odlučivanje upravnom tijelu. Nema rokova, doduše ima zakonskih rokova ali nema sankcija za nepostupanje u tim rokovima i tako se ti postupci otežu u nedogled. Stoga pozdravljamo i izuzetno podupiremo prijedlog da upravno sudovanje bude sudovanje pune jurisdikcije, dakle da se propisuje obveza suda da provodi usmenu raspravu u svim slučajevima osim kada je zakonom drugačije propisano i da donosi primarno reformacijske odluke a kasatorne samo u iznimnim slučajevima i tu se slažem da bi možda trebalo ovaj dio još strože i jasnije propisati. Otvara se dakle mogućnost procesne naravi da sud sam utvrđuje činjenice i da u pravilu provodi usmenu raspravu što u konačnici onda dovodi do meritornog rješavanja ovih sudskih predmeta. Osnovna intencija ovog Prijedloga zakona o upravnim sporovima ide u pravcu da se kao što sam rekla prekine s praksom dugotrajnih postupaka pred upravnim tijelima, postupaka koji traju godinama i koji se vrlo često po više puta odlučuju pred istim upravnim tijelom nakon ukidanja na Upravnom sudu. Ovo zakonsko rješenje predviđa dvostupanjsko sudstvo uz mogućnost stranaka na ulaganje žalbe na odluke prvostupanjskih sudova. U tom smislu je potrebno ustrojiti upravne sudove kao što je to i predviđeno i Visoki upravni sud što naravno predviđa dodatna financijska sredstva i vrijeme koje je potrebno za organizaciju upravnog sudovanja. Ono što je dobro da paralelno rješavamo doticajne zakone kao što smo vidjeli u prethodnoj raspravi Zakon o sudovima. Ono što otvara jednu dvojbu da li je potreban toliki rok i da li je potrebno od danas tri godine za ustrojavanje ja vjerujem da je to komotan rok za ustrojavanje i organizaciju upravnoga sudovanja, samo je pitanje mogu li građani toliko čekati i da li bi se moglo postupati ažurnije pa da ovaj rok 2012. skratimo i jednako tako u obrazloženju piše da nisu potrebna nikakva dodatna sredstva jer naravno u 2009. neće biti potrebna ali ja svakako mislim da ne može stajati, da će proračunska sredstva trebat bit osigurana tek u 2011. godini jer će početi s radom u 2012. Dakle, ta proračunska sredstva svakako treba inzistirati i nastojati osigurati u 2010. godini jer je to godina u kojoj apsolutno moraju početi pripreme za organizaciju upravnoga sudovanja. Ovdje otvaram jednu dvojbu u pogledu nadležnosti Visokog upravnoga suda i upravnih sudova, dosta široko je određena nadležnost Visokog upravnog suda kada on rješava u prvom stupnju. Dakle, ja predlažem da se to razmotri. Možda da povučemo paralelu, ovo je specifično sudovanje. Naime, dvojim koliko će to opteretiti taj Visoki upravni sud pa bi možda bila bolja rješidba da se neki postupci završavaju pred prvostupanjskim upravnim sudom, dakle gdje neće biti dozvoljena žalba na Visoki upravni sud a da se najsloženije stvari prepuste onda Visokom upravnom sudu. Ono što su posebna konkretna rješenja će nesumnjivo izazvati dodatne rasprave u stručnoj i zainteresiranoj javnosti pa je dobro da je ovaj zakon u prvom čitanju, dakle da ima vremena se provesti jedna široka rasprava. Prije svega se misli na odredbe koje definiraju upravni spor, koje definiraju da je predmet upravnog spora i u svijetlu odredbe, da je predmet upravnog spora odnosno upravnog sudovanja i ocjena ustavnosti općih akata jedinica lokalne samouprave i pravnih osoba koje imaju javne ovlasti a koje kako se kaže nisu u nadležnosti Ustavnoga suda. Po ustavnoj odredbi one jesu predmet rješavanja Ustavnoga suda, to je jasno rečeno ali one danas, njih danas ne rješava Ustavni sud. Pa onda imamo jedan nonsens da je Ustavni sud zatrpan pojedinačnim ustavnim tužbama na sve i sva, da se on sveo gotovo na žalbeni sud ili još stupanj zaštite u redovnom sudskom postupku, ali ne želi donositi Ustavni sud odluke o ustavnosti podzakonskih akata, već isključivo u ustavnosti zakona. Dobro je rekao državni tajnik da uz ovu raspravu ovog pitanja ocjene ustavnosti ovdje u raspravi o Zakonu o upravnim sporovima također će se vjerojatno otvoriti i rasprava o Zakonu o Ustavnom sudu, a i rasprava o ustavnim promjenama. Isto tako, u praksi bi mogle izazvati dvojbe nadležnosti kao što sam rekla Visokog upravnog suda kada on po prijedlogu zakona odlučuje u prvom stupnju o tužbama protiv odluka o imenovanju sudaca, o tužbama protiv odluka o imenovanju, razrješenju predsjednika sudova, zamjenika državnog odvjetnika, javnog bilježnika itd. Bitno je naglasiti da ovaj prijedlog zakona kao temeljne odrednice upravnog spora prihvaća načelo prava na pravično suđenje i donošenje odluka u razumnom roku, ali isto tako vrlo bitna procesno pravna načela koja možemo sistematizirati na sljedeći način. Dakle, načelo izjašnjavanja stranke, načelo usmene rasprave, načelo učinkovitosti, načelo pomoći neukoj stranci. Valja također naglasiti i mogućnost da stranke tijekom spora pred sudom mogu sklapati nagodbu o predmetu spora, a sama nagodba se može odnositi na cjelokupni tužbeni zahtjev, dakle na cjelokupni predmet rješavanja ili na njegov jedan dio. I da zaključim, Zakon o upravnim sporovima u ovom prijedlogu predstavlja jednu kvalitetnu novinu, prelazak na novi dvostupanjski sustav upravnog sudovanja, prelazak na upravno sudovanje kao spor pune jurisdikcije. I dugo je očekivana ta promjena, dugo smo upozoravani i na europsku pravnu stečevinu koja garantira i u zaštiti u odnosu na upravu sudovanje pune jurisdikcije. I ja čvrsto vjerujem da će se ustrojavanjem ovih sudova i ovim novim postupovnim zakonom svakako građanima osigurati efikasnije postupanje u rješavanju njihovih prava koja su sad, za koja moraju potražiti ispunjenje toga prava pred tijelom državne uprave. A ukoliko smatraju tijelo državne uprave nije postupilo po zakonu ili nije postupilo u određenom roku, da im se osigurava sudska zaštita pune jurisdikcije i u dva stupnja. Hvala lijepo.
Hvala vam lijepa. Nema više prijavljenih klubova pa prelazimo na pojedinačnu raspravu od po 10 minuta. Prvi prijavljeni je uvaženi zastupnik Rade Bošnjak. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre i predstavnici Vlade. Uvažene kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o upravnim sporovima, jedan iz niza zakonskih prijedloga koji usklađujemo sa zakonodavstvom Europske unije. Vlada se opredijelila za potpuno novi zakonski tekst jer samo izmjenama i dopunama sadašnjeg Zakona o upravnim sporovima ne bi mogla na pregledan i konzistentan predočiti sve novine i uvaženi europski standardi zaštite prava građana u sudskom preispitivanju upravnih odluka pred neovisnim sudovima. Naime, primjetili smo da ćemo ustanoviti više prvostupanjskih upravnih sudova za područje jedne ili više županija, dok se sadašnji Upravni sud Republike Hrvatske gasi, a ustanovljava se Visoki upravni su za područje Hrvatske kao drugostupanjski sud. Dakle, prijedlog ovog zakona utvrđuje dvostupanjsko upravno sudovanje i određuje se stvarna nadležnost upravnih sudova i Visokog upravnog suda Republike Hrvatske. Tako udovoljavamo i odredbi članka 6. europske Konvencije o zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda. Upravni sudovi bi bili ustanovljeni u Zagrebu, Splitu, Rijeci i Osijeku i zahvaljujući projektu CARDS započeli bi s radom 1. siječnja '12. godine. Ciljevi novog teksta zakona su i veća učinkovitost sudskog postupka, skraćivanje njegovog trajanja i svakako usklađivanje s pravnom stečevinom Europske unije u kontekstu čega promatramo predložena rješenja kojima se ostvaruju procesne mogućnosti suda da sam utvrđuje činjenice i da u pravilu provodi usmenu raspravu. Ali, obveza suda je da svojom presudom riješi upravnu stvar što otklanja strah od predugih čekanja građana, ako su njihova prava povrijeđena aktima upravnih vlasti i tijela koja imaju javne ovlasti. Smatram nužnim i dobrim što se predlagatelj odlučio i predložiti potpuno novi Zakon o upravnim sporovima jer je brojne novine donio i novi Zakon o općem upravnom postupku i proširio primjenu ovog postupka i na druga pravno neregulirana postupanja uprave. Zato ovaj novi Zakon o upravnim sporovima predstavlja nadogradnju u dijelu upravnog sudovanja i zajedno sa zakonom o upravnom postupku čini jedinstvenu cjelinu. Dopadaju mi se prijedlozi rješenja kojima će se većina upravnih postupaka unatoč zajamčenoj dvostupnjevitosti, ipak završiti pred prvostupanjskih sudovima. Precizno je definirano u kojim slučajevima je dopuštena žalba protiv presude ili žalba protiv rješenja, odnosno u kojim slučajevima se može podnijeti žalba Visokom upravnom sudu Republike Hrvatske. Pozitivno je što se ovim zakonom bitno skraćuju procesni rokovi. Obvezani su i stranke i sud na brže postupanje i poduzimanje procesnih radnji, što će pridonijeti i bržem ostvarivanju sudske zaštite građana, ali i manjem gomilanju neriješenih sudskih predmeta. Naravno da nisam imao ambiciju govoriti o svim pojedinostima, ali u odnosu na sve što smo do sada čuli pozivam i vas da podržimo prijedlog ovog zakona. Zahvaljujem.
Hvala vam lijepa. Drugi, za sada posljednji prijavljeni za pojedinačnu raspravu je uvaženi zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predlagatelji Vlade, ovog zakona, kolegice i kolege zastupnici. Ja bih rekao, napokon. Napokon smo dobili novi Zakon o upravnim sporovima u Republici Hrvatskoj, a što možemo očekivati od ovog prijedloga zakona. Što on treba riješiti? Treba riješiti pravnu zaštitu od svih upravnih djelovanja. Treba riješiti nadležnost u utvrđivanju činjenica i primjene zakona u jednom kontradiktornom postupku kako bi odluke bile reformacijske, a ne kasatorne. Dakle, ne uništiti, nego riješiti u punoj jurisdikciji. Je li moguće ta očekivanja ispuniti ovako kako je prijedlog zakona predvidio? Po mojem sudu ima nekoliko problema o kojima bismo trebali voditi brigu, osim toga tko će biti izabran za suca i podjeli nadležnosti, valja voditi brigu i o recimo člancima, mislim da su to 57. i 66. koji su u prijedlogu zakona postavljeni u alternativi. I odmah da kažem, ja sam za alternativu, za alternativu. Mislim da članak 57. određuje da li žalba na prvostupanjsko rješenje odgađa izvršenje. Ja sam za to da odgađa. Zato što je to načelo, ustavno načelo stupanjskog odlučivanja u sudovima, a smatram da u upravnim stvarima građani Republike Hrvatske rješavaju najvažnije svoje životne interese. To dodaje pravnu, povećava pravnu sigurnost građana, to smanjuje, odnosno osigurava i nezavisnost i samostalnost postupanja u upravnim stvarima, dakle državne uprave ili tijela javne vlasti, zatim kad sam već to spomenuo, ponovo to spominjem, moramo znati definiciju tko rješava u upravnom postupku. Ili tijela koja to rješavaju. Zašto to smatram bitnim? Pa postoji i sada upravni sud Republike Hrvatske koji naravno nije sud pune jurisdikcije, ali recimo ipak sudi i donosi odluke. Doduše, taj sud ima u prosjeku sudovanje od 3 godine, 3,5 godine zaokružimo stvar, to je jedan problem. Nisam siguran ni da je ovdje predviđeno da će biti brže rješavanje, ako to uprava ne bude efikasnija, samostalnija i zakonitija, da tako kažem ako se bude i dalje producirali upravni sporovi, kao što se to sada radi. Ali ima tu još jedan problem. Recimo, ni sam Hrvatski sabor ne poštuje recimo odluke Upravnog suda Republike Hrvatske sada. Koja je garancija da će ih poštovati kasnije? Posebno ako, sada se ponovno vraćam na ono što sam već govorio oko Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima, pa je i ovdje u članku 3. predviđen djelokrug i nadležnost upravnih sudova. Jedna od tih djelokruga i nadležnosti je ocjenjivanje o ustavnosti i zakonitosti općih akata jedinica lokalne i područne i regionalne samouprave. Ponovo spominjem da na ovaj način dovodimo do sukoba nadležnosti između Ustavnog suda po članku, mislim daje 128. Ustava Republike Hrvatske i ovog Prijedloga zakona o upravnim sporovima. S obzirom da je ovaj mlađi zakon, istina Ustav se može mijenjati samo ustavnim zakonom, dovodimo do problema u tumačenju. Ali to je još manji problem. Ali kako bi to upravni sud i u kojem vijeću ovdje nije rečeno, rješavao u ustavnosti i zakonitosti općih akata jedinica lokalne i područne samouprave, to nije riješeno. Osim toga, znam da Ustavni sud sada rješava o ustavnosti i zakonitosti podzakonskih akata, hoću reći pravilnika koje donose ministarstva ili ministri, Vlada i drugi. To je u djelokrugu i nadležnosti Ustavnog suda. Takva zakonska mogućnost sada po meni nije moguća i otvara puno pitanja. Radije bih da se u okviru, mislim da je to odredbe članka 66. koja predviđa ocjenu općih akata predvidi ta mogućnost upravnom sudu kao mogućnost ocjenjivana zakonitosti jer se ovdje radi kad je doneseno rješenje, pojedinačno rješenje na temelju općeg akta. Ne radi se o općoj ocjeni, i ako se radi moglo bi se zaključiti i o općoj ocjeni, onda je pokretanje tog postupka vrlo suženo. Dakle, ne može se iskazati pravni interes općeg tipa da postoji zakonitost općeg akta, nego morate biti osobno pravno zainteresirani da biste mogli inicirati taj postupak, što naravno ograničava djelovanje upravnog suda, Visokog upravnog suda. To pitanje je važno za pravnu sigurnost u Republici Hrvatskoj i građana općenito i još kad već rješavamo taj problem, zaista bismo morali nakon 20 godina predvidjeti kako se rješava, ponavljam to, nezakonitost općih akata pravnih osoba, drugih pravnih osoba, to su razni statuti, pravilnici itd. u općem ispitivanju zakonitosti, a već ovdje ima naznaka kako se rješava to pitanje kad je riječ o pojedinačnom aktu koji proizlazi ili na temelju tog općeg akta ili ne. Sve u svemu, mislim da je i ovdje dobro trasiran put i krajnje je vrijeme da dobijemo u Hrvatskoj Zakon o upravnim sporovima, da dobijemo dvostupanjsko odlučivanje. Ali ima jedno pitanje koje me zanima, čini mi se malo nelogičnim. Mi govorimo o državnoj školi za pravosudne dužnosnike koja bi trebala početi djelovati od 2014. godine. Ovaj zakon bi stupio na snagu 1.1.2012. godine. Dakle 2012. godine bili bi ustrojeni sudovi, upravni i visoki upravni sud i bili bi imenovani suci bez državne škole za pravosudne dužnosnike. Oni bi već radili 2 godine kao upravni suci, onda bi bila osnovana škola, pa bi oni morali završiti tu državnu školu. Ako je završetak državne škole uvjet za da netko postane sudac, ako to nije ni za ove suce, zašto bismo onda to radili drugima, za druge suce pravosudne dužnosnike kao uvjet za imenovanje. Nema logike. Ako sada kreiramo strategiju kod osnivanja upravnih sudova, kod djelokruga i sudaca. Mislim da bi bilo ponavljam logičnije da se školovanje, da tako kažem u radnom vijeku, utvrdi kao trajna obveza a da se suci imenuju po završetku akademije koja već radi, po pravosudnom ispitu, po pripravničkom stažu i ocjenama iz pripravničkog staža, a da je trajna obveza da se ovaj postupak državne škole provodi na sudovima. Tako je ministar rekao program, a ne zgrada i ne škola. Onda je puno logičnije da je to trajni oblik obrazovanja osposobljavanja edukacije, a ne ne daj Bože, trajni postupak eliminacije nepodobnih. Zbog toga upozoravam na to, a prijedlog Zakona o upravnim sporovima naravno sa zadovoljstvom podupirem. Što prije neka dođe.
Hvala lijepo gospodine zastupniče. U ime predlagatelja završnu riječ ima ministar pravosuđa doktor Ivan Šimonović. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Točno u podne završen je maraton koji je trajao dva dana i 10 zakona i područja pravosuđa. I ponovit ću nešto što sam rekao tijekom ova dva dana već više puta, a to je da iskreno zahvaljujem na vrlo korisnim sugestijama i načelnoj podršci i ovom zakonskom tekstu. Time ovim uspješno završenim maratonom zapravo je normativno definiran i organizacijski definiran reformski zahvat u pravosuđu. Naime, jučerašnjim zavezivanjem reformskog paketića koji se odnosi na zatvorski sustav i uvođenje probacije koji uključuje Zakon o probaciji, dopune Zakona o izvršenju kazne zatvora i napokon Zakon o izvršenju kazne maloljetnika, čini se veliki korak u pogledu značajnih promjena naših zatvorskog sustava i njegovog prilagođavanja međunarodnim standardima. Također što se tiče donošenja i usvajanja jučerašnjeg Zakona odnosno izmjena Zakona o USKOK-u, odnosno o Državnom odvjetništvu, zapravo je definirana uskočka vertikala. I napokon kroz današnji rad učinjen je značajni doprinos da se ostvare ciljevi reforme pravosuđa u smislu da pravda postane brza, nepristrana i ono što je također jako bitno, a nije bilo dostupno tijekom ovih dana to je svima dostupno. Što se tiče brzine, mi smo sa današnjim uvođenjem Zakona o upravnim sporovima definirali zapravo kompleks procesnih zakona, Zakona o parničnom postupku, Zakona o kaznenom postupku, Zakon o upravnom postupku kojim se postavlja vrlo visoko ljestvica ubrzavanja naših postupaka. Europska unija smatra da je standard od trenutka kada se podnese kada građanin podnese određeni zahtjev pa do zadnjeg trenutka i zadnje instance sudske zaštite 3 godine u koncipiranju normativnih promjena kako u pogledu Zakona o upravnom postupku, tako i Zakona o upravnim sporovima, težili smo da se procesno postave tako stvari da to bude moguće i u Hrvatskoj. Mi smo isto tako nadam se da ćemo biti u poziciji da u pogledu ubrzavanja postupka, još na ovom Saboru ponudimo i prijedlog racionalizacije mreže prekršajnih sudova. Kao što znate mrežu općinskih sudova smo već racionalizirali sa ciljem da se zapravo cijela mreža sudova smanji za oko 40% sa ciljem zapravo ubrzavanja postupaka jer će se moći predmeti racionalnije raspoređivati, ujednačenije po različitim sudovima okrupnjavanje sudova donijet će specijalizaciju. I napokon, današnje uvođenje Zakona o sudovima i Zakona o Državnom sudbenom vijeću treba doprinijeti tome da pravda bude nepristrana, da kriteriji imenovanje, odnosno napredovanje sudaca budu zasnovani na strogo stručnim kriterijima. Samo bih još spomenuo, da na jesen očekujemo dva velika zakona, odnosno tijekom sljedeće godine. Radi se o Ovrsi i o Kaznenom zakonu u pogledu ostalog djelovanja od jeseni ključno će biti da uspješno prođemo druga čitanja u čemu očekujemo vašu podršku i dobre sugestije. I naglasak nakon toga slijedi na primjeni usvojenih reformskih rješenja. Na kraju završio bih samo sa time, da poglavlje 23. – Pravosuđe i ljudska prava još nije otvoreno iz poznatih razloga, ali da već radimo na ispunjavanju uvjeta za njegovo zatvaranje. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na sedmu točku, Prijedlog zakona o upravnim sporovima, prvo čitanje, P.Z.E. br. 378, predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: 1. Prihvaća se Prijedlog zakona o upravnim sporovima 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi uputiti će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je zaključak prihvaćen većinom glasova 97 glasova za i 1 suzdržan, ništa protiv.
Idemo na sljedeću točku - Konačni prijedlog Zakona o državnoj potpori poljoprivredi i ruralnom razvoju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. broj 369 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Vlada je podnijela amandmane koje sukladno članku 169. Poslovnika postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, europske integracije, poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj, lokalnu i područnu samoupravu i prostorno uređenje i graditeljstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Državni tajnik u Ministarstvu poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja, Krešimir Kuterovac će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite državni tajniče.
Evo, poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, dame i gospodo hrvatski zastupnici. Mi smo ovdje pripremili jednu kratku i prezentaciju kako bi što je moguće bolje i slikovitije pojasnili ovaj naš Prijedlog zakona o državnoj potpori, poljoprivredi i ruralnom razvoju. S obzirom na brojne izmjene prvi zakon koji je donesen 2002. godine i s obzirom na količinu novosti koju uvodimo odlučili smo se za jedan novi, cjeloviti tekst zakona. Za ovaj zakon predviđamo proceduru hitnog postupka s obzirom da se radi o usklađenju sa propisima Europske unije i s obzirom da bi novi sustav potpore morao odgovarajući primijeniti na proizvodnju, … [[Govornik se ne razumije.]] 2009. godinu. Na izradi ovoga zakona, dva mjeseca povjerenstvo je od gotovo 80 članova u kojima su predstavnici različitih sektora, stručnih političkih udruženja, poljoprivrednih proizvođača, zadruga, obrtnika, Hrvatske gospodarske komore, Akademske zajednice, HUP i sindikati intenzivno radili i evo napravili ovaj jedan prijedlog zakona. Također je zakon upućen na neformalne konzultacije u Europsku komisiju koja je uz određene primjedbe u pozitivnom smislu ocijenila načinjene promjene. Prijedlog je podržalo i Gospodarsko socijalno vijeće. Novi sustav potpore sektoru poljoprivrede u Republici Hrvatskoj slijedi … [[Govornik se ne razumije.]] zajedničke poljoprivredne politike Europske unije, odnosno ostvarivanje ciljeva poljoprivredne politike putem mjera tržišno cjenovne, to je prvi stup. I politike ruralnog razvoja, drugi stup. Danas razgovaramo o Zakonu o poljoprivredi i ruralnom razvoju, kojim uređujemo izravna plaćanja i mjere ruralnog razvoja. U pripremi je izrada Prijedloga zakona o uređenju tržišta poljoprivrednih proizvoda i Prijedloga zakona o poljoprivredi. Novim zakonom izravna plaćanja utvrđena su za razdoblje 2009. i 2010. godinu s obzirom na inicijalno planiranu godinu ulaska Republike Hrvatske u Europsku uniju. Danom ulaska Hrvatska će morati primjenjivati EU sustav izravnih plaćanja u skladu sa pravnom stečevinom Europske unije. Ukoliko se ulazak Republike Hrvatske bude drugačiji od ove naše planirane godine izmjenama ovoga zakona morati ćemo riješiti problem eventualne praznine u godinama. Glavni cilj donošenja novoga zakona jest usklađivanje domaćeg zakonodavstva u području mjera tržišno cjenovne politike i politike ruralnog razvoja sa zajedničkom poljoprivrednom politikom Europske unije. Zakon treba riješiti prijelazno razdoblje do ulaska u Europsku uniju kako bi se naši poljoprivrednici što bolje pripremili za zahtjevno zajedničko tržište poljoprivredno-prehrambenih proizvoda Europske unije u pogledu konkurentnosti proizvodnje, standarda kakvoće i sigurnosti hrane te drugačije uvjete koji su vezani uz potpore sektoru u poljoprivredi. Prilagodbom potpora država želi pružiti pomoć u restrukturiranju gospodarstva sa naglaskom na male i srednje proizvođače i ublažiti razlike između ruralnih i urbanih prostora te bogatih i siromašnih regija. Prilagodbu domaćih potpora poljoprivredi, donošenje novog Zakona o državnoj potpori Europska komisija drži kao neformalno mjerilo za zatvaranje pregovora u poglavlju 11. Poljoprivrede i ruralni razvoj. Europska povjerenica za poljoprivredu koja nas je nedavno posjetila naglasila je kako je europskoj komisiji vrlo važno donošenje ovoga zakona jer u tome vide istinsku želju i napor Republike Hrvatske da se što kvalitetnije pripremi za ulazak u Europsku uniju. Kada govorimo o državnim potporama treba reći da je poljoprivreda specifična djelatnost i da je u Hrvatskoj od velikog značenja. Ako ju promatramo kao gospodarsku djelatnost ona doprinosi iz gotovo 6% u bruto domaćem proizvodu a zajedno sa prehrambeno prerađivačkim sektorom čak 10%. Zapošljava 13,5 ukupno zaposlenih a bilanca vanjsko trgovinske razmjene negativna. Ali ako usporedimo sa ostalim sektorima ipak je u poljoprivredi puno bolja situacija nego što je to uostalom u gospodarstvu. Međutim, poljoprivreda je i puno više od profitne djelatnosti, ona je čuvar ruralnog prostora, njegovih ljudi, čuvar okoliša, biološke raznolikosti, tradicije i krajobraza a to nam govore podaci da preko 50% stanovništva u Hrvatskoj je ruralno a čak 90% našega prostora je ruralni prostor. Ako promatramo razdoblje od 2006. godine vidljiv je trend značajnog porasta izdvajanja za poljoprivredu, kako za potpore sektoru, tako i za jačanja administracije i javnih službi u poljoprivredu. Na ovom slajdu možete vidjeti da 2006. godine ukupna plaćanja su bila na razini 2,72 milijarde a 2009. 4,13 milijardi kuna. Konkretno od toga iznosa novca 3,3 milijarde namijenjeno je za provedbu mjera tržišno cjenovne politike, politike ruralnoga razvoja. Iz grafikona je također vidljivo da se u ovom promatranom razdoblju mjere strukturne potpore povećavaju i da se ovaj trend i mora nastaviti i u budućnosti kako bi transformirali naš sustav poticaja i unaprijedili proizvodnju gospodarstva na ruralnom prostoru. Kada govorimo o izravnim plaćanjima imamo dosta novina. A onda su kako u općim uvjetima za ostvarenje prava tako i promijenjene vrste strukture izravnih plaćanja. Da bi država članica moga svojim poljoprivrednicama transferirati sredstva iz EU fondova moramo imamo akreditiranu agenciju za plaćanje koju smo i osnovali zakonom. Takva agencija provodi mjere tržišne ciljane politike i strukturne potpore od izravnih plaćanja do isplata u sklopu programa ruralnog razvitka prema unaprijed jasno definiranim procedurama. Hrvatski sabor nedavno je usvojio Zakon o agenciji i dali smo pretpostavke za njenu uspostavu i rad. Integralni administrativni kontrolni sustav je skup procedura koje preuzimamo od Europske unije u autorizaciji izravnih plaćanja obuhvaća upisnik poljoprivrednih gospodarstava, geo informacijski sustav identifikacije poljoprivrednog zemljišta, sustav identifikacije, registracije životinja i administrativnu kontrolu zahtjeva, inspekciju korisnika na terenu. Novina je u tome što će korisnici moći ostvariti pravo na izravna plaćanja samo uz poštivanje pravila višestruke sukladnosti odnosno u svojoj proizvodnji se moraju pridržavati određenih pravila koja govore o općim standardima u zaštiti okoliša, sigurnosti hrane, zdravlju ljudi, životinja, biljaka, dobrobiti životinja te primjeni pravila dobre poljoprivredne i okolišne prakse. Zakonom je predviđeno obavezno savjetovanje poljoprivrednika i njihova edukacija. I zato smo angažirali hrvatsku i Zavod za poljoprivredno savjetodavnu službu koji je dužan u narednom periodu educirati i informirati naše poljoprivrednike o pravilima koja će se primjenjivati pri korištenju državnih potpora. Zakonom se pojednostavljuje sustav izravnih plaćanja tako da se smanjuje broj poticaja, više u biljnoj a manje u stočarskoj proizvodnji a preko gotovo 100 poticaja došli smo na polovicu. Ujednačava se dinamika isplate, a posebno je bitno naglasiti da je uspostava općih instrumenata ključna stvar za naše pregovore u poljoprivredi. Zakon predviđa određenu financijsku disciplinu, a to je vrijednost koja je predviđena za izravno plaćanje. Utvrđuje se na razini proizvodne godine sukladno sredstvima osiguranim u državnom proračunu. To je ukupna financijska omotnica za izravna plaćanja. Jedinični iznosi pojedinačnih plaćanja utvrđeni su u dodatku jedan zakona u tablici i predstavljaju najviši iznos po jedini proizvodnje koji se može isplatiti korisniku za pravo ostvareno unutar jedne proizvodne godine. Međutim, ukoliko zahtjevi za … [[Govornik se ne razumije.]] plaće unutar jedne proizvodne godine premaše ukupnu omotnicu, jedinični iznos izravnih plaćanja se smanjuje. U zakonu je uvedena i modulacija kojom želimo promijeniti strukturu potpora sektora i preusmjeriti sredstva velikih održivih korisnika u financiranje mjera ruralnog razvoja i jačanja konkurentnosti malih i srednjih proizvođača. Modulacija znači umanjenje isplate izravnih plaćanja po korisnicima za prava iznad 36000 kuna po osnovnoj stopi od 7% u 2009. i 8% u 2010. godini, te dodatnoj stopi od 4% za prava iznad 2 milijuna i 160 000 kuna. Ovdje imamo jedan primjer modulacije u kojem je vidljivo ovo konkretno poljoprivredno gospodarstvo u 2009. godini dobiva 10% manje sredstava u odnosu na izvorno pravo. Ovdje se radi o principu koji je istovjetan principu Europske unije. Na razini svih korisnika uštedjeli bi nešto manje od 5% sredstava za izravna plaćanja koja bi usmjerili u mjere ruralnog razvoja. Iz ove jednostavne tablice na dnu slajda vidi se da je čak 85% naših korisnika izravnih plaćanja izuzeto od ovog umanjenja. Tih 85% korisnika prima oko 25% ukupnih sredstava dok ostalih 15% gospodarstava prima 75% sredstava potpore. Zakonom se mijenja dosadašnja struktura plaćanja u biljnoj proizvodnji, uvodi se osnovno plaćanje za livade i pašnjake i osnovno plaćanje za sve ostale vrste korištenja poljoprivrednog zemljišta, oranične kulture, višegodišnje kulture, vinogradi, voćnjaci, maslinici gdje korisnici dobivaju isti iznos potpore po hektaru bez obzira na vrstu proizvodnje. Ovakva plaćanja gotovo su sasvim usklađena sa izravnim plaćanjima u sklopu regionalnog modela jedinstvenog plaćanja. Proizvodna plaćanja po površini su druga vrsta plaćanja koja primjenjujemo također za vinograde, voćnjake, maslinike, sjemenske usjeve, šećernu repu, povrće, ljekovito bilje, jagode, hmelj i ostalo bilje. Uvodimo plaćanje po jedinici proizvoda, odnosno ne uvodimo nego ono je zadržano za duhan koji je prijelazni oblik plaćanja, a o sudbini ovih potpora odlučivat će se nakon 2010. godine. Uglavnom crveno označena izravna plaćanja na slajdu se neće moći primjenjivati u Europskoj uniji. Što se tiče struktura plaćanja u stočarstvu transformacijom izravnih plaćanja diferenciraju se proizvodno vezana plaćanja koja će se moći zadržati i nakon ulaska u Europsku uniju. To su krave dojilje, ovce i koze. I proizvodno vezana plaćanja u prijelaznom razdoblju, gdje bi također kod nekih od ovih stavaka pokušali u toku pregovora ishoditi oblik specifičnih potpora nakon 2011. godine kroz financiranje iz nacionalnih sredstava. A i ovdje također crvenom bojom su označena plaćanja koja se na ovaj način u Europskoj uniji neće moći primjenjivati. Sada se nalazimo, ako usporedimo naš sustav potpora i potpora u Europskoj uniji vidimo da se oni dosta razlikuju. Ovim novim zakonom napravili smo jedan veliki iskorak u približavanju i zakonskoj legislativi Europske unije. A naravno u Europskoj uniji ćemo primjenjivati njihovu pravnu stečevinu. Kako bi nam u konkretnim slučajevima prikazali odnos onog staroga i novoga zakona napravili smo simulacije, par simulacija na stvarnim poljoprivrednim gospodarstvima uz određene pretpostavke, da je stopostotni iznos jediničnih izvornih plaćanja i bez primjene mehanizma do modulacije. Naravno da u toj simulaciji ima i dobitnika i gubitnika ovisno o strukturi i obujmu proizvodnje. Pa dohotka od izravnih plaćanja zamjetan je samo kod onih gospodarstava koje pretežito svoj udio u proizvodnji baziraju na sjemenskoj proizvodnji, proizvodnji sadnog materijala i uzgoju pčela. Sve druge kombinacije uglavnom dovode do rasta primitka ili osiguravaju postojeću razinu plaćanja. Na ovom slajdu imamo poljoprivredno gospodarstvo sjeverozapadna Hrvatska, mješovita biljno-stočarska proizvodnja 28 ha, 15 krava, 68000 litara mlijeka. Vidite u strukturi ovih poticaja na što se odnose ti poticaji, a stupci pokazuju da u 2009. godini imamo trend rasta. U 2010. nešto se taj rast smanjuje, ali u odnosu na 2008. godinu u 2010. imamo 22% povećanja potpora za ovo poljoprivredno gospodarstvo. Sljedeći primjer nam je istočna Hrvatska, trgovačko društvo “Ratarstvo“ 3939 ha. Gospodarstvo obrađuje, znači bavi se isključivo ratarskom proizvodnjom i sa značajnim udjelom u sjemenarske proizvodnje. Od proizvodnje koristi kukuruz, soju, suncokret, ječam, repicu, žitarice iz soje. U odnosu na 2008. godinu u ovom gospodarstvu doći će do pada od nekih 5%, pada primitaka izravnih plaćanja u 2009. i 2010. godini, a to je najveći dio pada je vezan uz sjemensku proizvodnju. Sljedeći primjer nam je jedan obrt iz ratarske proizvodnje 432 ha iz istočne Hrvatske. Gospodarstvo se bavi isključivo ratarskom proizvodnjom, proizvodi različite žitarice, šećernu repu, soju i sjemenske usjeve. I kod ovog gospodarstva također će doći do pada otprilike 10% u 2010. godini u odnosu na 2008. godinu. Središnja Hrvatska sljedeći primjer, mješovita biljno-stočarska proizvodnja, 26 ha, 30 krava, 108000 litara mlijeka. U odnosu na 2008. godinu u ovom slučaju ne dolazi do pada primitka od izravnih plaćanja, a primici se čak nešto i neznatno povećavaju. Primjer sjeverozapadne Hrvatske trgovačko društvo, mješovita biljno-stočarska proizvodnja na 95 ha i 500 grla junadi u tovu. U ovome primjeru u odnosu na 2008. godinu neće doći do pada primitaka nego se primici povećavaju za otprilike 10% Jadranska Hrvatska obiteljsko poljoprivredno gospodarstvo mješovito 6,5 hektara proizvodnje, voćarstvo, masline i povrće. Na ovom gospodarstvu također simulacija pokazuje da primici povećavaju. Osim izravnih plaćanja zakonom uređujemo i mjere ruralnog razvoja. On definira tri skupine osnovnih mjera koje su sukladne europskom modelu ili možemo reći tri prioritetna područja djelovanja. To su mjere za poboljšanje konkurentnosti poljoprivrednog sektora, za očuvanje i unapređenje okoliša i krajobraza, mjera za poboljšanje kvalitete života u ruralnim područjima, mjere diverzifikacije ruralnog gospodarstva. Također se zakonom stvara pravni temelj za donošenje nacionalnog programa ruralnog razvoja koji će utvrditi ciljane mjere potpore u skladu s trenutnim potrebama i problemima ruralnih područja. Utemeljuje se infrastruktura neophodna za provedbu mjera ruralnog razvoja prema EU standardima. Krajnje je evo vrijeme da naš zakon uskladimo sa nekakvim našim budućim kretanjima u poljoprivredi prema Europskoj uniji, da damo jasne smjernice našim poljoprivrednim proizvođačima u kojem smjeru trebaju prilagođavati našu poljoprivrednu proizvodnju, u kojem smjeru će doći do određenih promjena kako bi se na vrijeme mogli prilagoditi budućnosti poljoprivrede naravno u Europi. U toku donošenja ovoga zakona imali smo i kvalitetne rasprave i na odborima gdje evo možda treba još malo dodatno pojasniti da ovaj zakon predviđa određene promjene kod potpora koje daju lokalne i regionalne jedinice i to je bilo potrebno napraviti prvenstveno iz razloga što naše obaveze prema VTO-u daju nam obavezu da izvršimo te promjene a i također prema budućnosti hrvatske poljoprivrede u Europskoj uniji. Kako bi zaštitili jedinstveno tržište poljoprivrednih proizvoda Europa prakticira stroga pravila za tzv. državne potpore koje su izvan obuhvata zajedničke poljoprivredne politike i koje se financiraju iz vlastitih proračuna. Zabranjene su sve mjere koje na bilo koji način po kilogramu, po komadu, hektaru, grlu koje su dodjeljivanje mimo šema Europske unije na razini izravnih plaćanja. Ovim prijedlogom zakona mi uvodimo mogućnost da jedinice lokalne samouprave u prijelaznom razdoblju do stupanja na snagu, znači do kraja 2010. godine mogu se potpore na isti način kao do sada dodjeljivati a krajem 2010. godine jedinice lokalne samouprave moći će financirati mjere ruralnog razvoja koje su predviđene ovim zakonom, one su doista vrlo raznolike, vrlo opsežne i u tom dijelu sigurno ima puno prostora i mogućnosti da se našoj poljoprivredi i poljoprivrednicima pomogne. A svi programi morat će biti na jedinstveni naći proći autorizaciju Ministarstva poljoprivrede jer smo mi dužni izvještavati Europsku uniju o svim potporama koje imamo u Hrvatskoj i iz tog razloga uvodimo i registar potpora i obavezu izvještavanja Europske komisije. Zahvaljujem.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo? Za europske integracije? Za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj? Predsjednica odbora gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala. Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj raspravio je na 22. sjednici Prijedlog zakona o državnoj potpori poljoprivredi i ruralnom razvoju i to kao matično radno tijelo. U raspravi su sudjelovali predstavnici poljoprivrednih proizvođača, saveza zadruga, Hrvatske gospodarske komore, Hrvatske obrtničke komore, Hrvatskog seljačkog saveza i Hrvatskog lovačkog saveza. Uvodno obrazloženje podnio je ministar poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja. U raspravi je konstatirano da je 2002. godine donošenjem novog zakonodavstva u domeni poljoprivrede pa tako i Zakona o državnoj potpori u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu napravljen određeni iskorak. No, gotovo sedam godina po rezultatima je vidljivo da poljoprivredna proizvodnja nije tretirana kao gospodarska grana koja u Hrvatskoj može bitno utjecati na visinu društvenog bruto proizvoda budući da za to ima sve pretpostavke. Kada se govori o potporama bitna je ocjena stanja danas u poljoprivredi. No, kako je istaknuto u raspravi ne poštuju se zakonske odredbe o podnošenju zelenog izvješća Hrvatskom saboru. Važne bi bile informacije o bilancama stanja, potreba i viškova u poljoprivrednoj proizvodnji. Evidentan je trend rasta financijskih potpora u poljoprivrednoj proizvodnji ali je evidentan i trend rasta uvoza poljoprivrednih proizvoda. Istaknuto je da je apsurdno da su veliki proizvođači koji dobivaju i potpore istovremeno i veliki uvoznici. U raspravi je naznačeno da ima napretka u podizanju dugogodišnjih nasada no nije bitno promijenjena struktura gdje i dalje dominiraju žitarice u biljnoj proizvodnji. Nije postignut ni bitni cilj svake poljoprivredne proizvodnje a to je stabilnost dohotka pa velike oscilacije ne daju nikakvu sigurnost poljoprivrednom proizvođaču. Kao bitno otežavajuća okolnost u raspravi je istaknut drastičan porast inputa i to tvrtki koje imaju državni monopol ili su u vlasništvu države. Primjer za to su dvocifrena poskupljenja mineralnih gnojiva i poskupljenja plavog dizela upravo u trenutku kada započinje žetva i priprema za jesensku sjetvu. Nije dobro što se još nije našao adekvatan model financiranja u poljoprivredi. Istaknuta je važnost kreiranja budućeg razvoja poljoprivrede u sklopu Nacionalnog programa ruralnog razvoja koji će omogućiti uvažavanje specifičnosti jedinica lokalne i regionalne samouprave. Nacionalni program ruralnog razvoja trebalo bi donijeti žurno. Izraženo je nezadovoljstvo što nije predviđeno poticanje povrtlarske proizvodnje u plasteničko-stakleničkim površinama izvan poticaja po hektaru proizvodnje kao i na vanjskim površinama. U raspravi su izneseni i konkretne primjedbe i pitanja na pojedine članke. U člancima koji reguliraju definiciju određenih pojmova u zakonu bilo bi dobro razmotriti mogućnost uvođenja razlike između vlasnika i posjednika u tovu stoke jer često vlasnici osiguravaju stoku, hranu za tov i veterinarske usluge a po sadašnjem prijedlogu posjednik bi ostvario potporu na stoku čiji nije vlasnik. U članku 8. govori se o ispunjavanju uvjeta višestruke suglasnosti pa je postavljeno pitanje o educiranosti naših poljoprivrednih proizvođača te sukladno tome mogućnosti ostvarivanja potpore. Izraženo je i mišljenje da bi člankom 9. trebalo omogućiti i drugim subjektima kao npr. Hrvatskoj gospodarskoj komori da se ako zadovolji potrebne koje propiše ministar mogu baviti savjetodavnom ulogom po pitanju međusektorske sukladnosti. Obzirom na članak 19. postavljeno je pitanje koliko imamo danas registriranih poljoprivrednih proizvođača u sustavu PDV-a a koliko izvan tog sustava te koliko će se proizvođača uspjeti još uključiti u sustav poreza na dohodak do kraja 2009. godine. Ministar je izvijestio članove odbora da će Vlada Republike Hrvatske amandmanom izmijeniti članak 19. Iznesena je i primjedba na članak 23. stavak 2., rečeno je da u sjeverozapadnoj Hrvatskoj zbog velike isparceliranosti gotovo da nema onih koji će moći ostvariti osnovno plaćanje za livade i pašnjake jer gotovo da nema dva uvjetna grla po hektaru livade i pašnjaka. Članak 43. određuje i plaćanje za rasplodnu perad. Ocjenjeno je da s obzirom na našu samodostatnost u peradarskoj proizvodnji istu ne bi trebalo i poticati na postavljeno pitanje pomoći peradarskim farmama. Članak 54. uređuje i mjere za poboljšanje konkurentnosti poljoprivrednog sektora, naglašena je i važnost mjera za osnivanje i razvoj proizvođačkih grupa i proizvođačkih organizacija putem potpore ali i izrada i provođenje programa proizvođačkih grupa, organizacija i udruga proizvođača. S tim člankom vezan je i dodatak 4. koji govori o mjerama ruralnog razvoja, odnosno intenziteta potpore i članak 63. po kojima ukupan iznos ne može biti veći od udjela odnosno do 50%. Članak 55. uređuje obvezu provođenja poljoprivrednog okolišnog programa te je izražena potreba negodovanja što toga programa još nema. Članak 58. stavak 3. određuje mjere jačanja lokalne zajednice putem potpore. Istaknuta je važnost lokalnih akcijskih grupa budući da se one formiraju odozdo prema gore, te artikuliraju i donose strategije. Dodatak 4. ograničava intevizitet potpore na 55 tisuća kuna godišnje. Ta su sredstva nedostatna te lokalne akcijske grupe neće moći kvalitetne programe kandidirati za povlačenje financijskih sredstava i strukturnih fondova Europske unije. Predlagatelj je izvijestio da su ova sredstva namijenjena samo za rad akcijskih grupa a konkretni programi se posebno financiraju. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o državnoj potpori, poljoprivredi i ruralnom razvoju. Hvala.
Hvala. Odbor za lokalnu i području samoupravu? Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo? Otvaram raspravu. Klub zastupnika IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Ono što je prvo pitanje se ovdje nameće, već toliko vremena zašto u Sabor ne dolazi ministar Pankretić. Mislim da to nije u redu jer si čovjek postavlja pitanje tko je onda taj koji vodi Ministarstvo poljoprivrede. No, da se ne bih ja sada služio ovdje nekim frazama, bilo bi isto tako jako dobro da znamo koliko ima novaca u ovom trenutku u Ministarstvu poljoprivrede. Vidimo da ga u državi nema za prvi kvartal 2009. GDP pada za 6,7%, to je katastrofa, znači da najteži period tek nam slijedi, vjerojatno nakon predsjedničkih izbora. Hrvatska ekonomija se ne može oporaviti prije kraja 2010. pod uvjetom da imamo jednu pristojnu sezonu. Hrvatska neće izbjeći intervenciju MMF-a početkom iduće godine, nakon izbora. Deficit proračuna u ovom trenutku je preko 10 milijardi kuna, da li će biti za plaće itd.. A s druge strane vidimo da potpredsjednici Vlade, gospoda Polančec i Kosor su nedavno davali obećanja da će se u ovoj zemlji otkupljivati kilogram pšenice za 1,25 kuna, kilogram uljane repice za 2,5 kune, da će se otkupljivati litra mlijeka za 2,2 kune a ministar Pankretić je izračunao da bi zato u ministarstvu trebalo pronaći u ovom času nekih milijardu i 500 milijuna kuna. Oni koji daju takva obećanja da će se to događati a jako dobro znaju kakva su gospodarska i fiskalna kretanja ti zapravo obmanjuju hrvatsku javnost, ta njihova riječ drži vodu kao sito, ta obećanja su znanstvena fantastika, bacanje pijeska u oči i na taj način se nepotrebno ruši autoritet, kako ministarstva jasno na taj način i same Vlade. Ja znam da premijeru treba politički mir do predsjedničkih izbora, ali mislim bez obzira na sve na takav način nije moguće nastupati. Ono što je isto tako bitno, vidimo ocjena potrebnih sredstava za provođenje ovoga zakona. Ovdje se kaže da nisu potrebna dodatna sredstva, to očigledno ne odgovara istini. Svaki zakon košta, jasno je da košta provedba i ovoga zakona. Međutim, ono što je po meni ključ, ono što je svakako najbitnije, leži ili stoji ovdje na strani 26. gdje se govori o vrstama izravnih plaćanja po godinama i pripadajući jedinični iznos. Pa tako vidimo da gotovo sve kulture u 2010. zastupljene su sa manjim iznosima no što su 2009. Pa na primjer sjeme krumpira po hektaru izravno plaćanje, do sada je to bilo 6,750 kuna, sada će biti 2,750 kuna, sjeme suncokreta duhana sada je 4,750, 2010. biti će 2, 750. Sjeme kukuruza, evo 2009. 2,750, 2010. 750 kuna za hektar, sjeme pšenice raži, ječma, zobi 250 je bilo kuna 2009. sada će biti 240. Sjeme ostalih kultura padaju po hektaru sa 550 na 250 kuna, povrće, industrijska proizvodnja sa 750 na 450 kuna i da ne nabrajam sve ove poticaje koji su u godini koja je pred nama, neusporedivo manji ili više se smanjuju u odnosu na poticaje 2009. godine. Pa me zanima kako će sada izgledati one tablice koje ste nam pokazali a koje mi nismo imali u ovom izvješću nakon što se počne 2010. primjenjivati ovaj zakon. Ako se to dogodi da svi ovi poticaji defacto počnu tako drastično padati, onda treba razumjeti naše poljoprivrednike i apsolutno ne samo poduprijeti ih u prosvjedima nego pridružiti im se u takvim prosvjedima. Po mom sudu, tim ljudima se ne smije umanjivati prihode. Možda ne treba korigirati cijene nekim proizvodima u 2009. jer za to očigledno nema novaca, ali u 2010. poticaji moraju ostati onakvi kakvi su bili ili jesu ove 2009. godine. Netko može reći nema novaca, netko će reći bit će dobro ako se isplaćuju penzije i plaće. Sve je tome tako. Pogledajte, netko će reći, što se dešava u nekim drugim industrijama u Republici Hrvatskoj od brodogradnje koja je naprosto bankrotirala, četiri brodogradilišta se prodaju za jednu kunu. Jedino brodogradilište koje solidno radi, Uljanik, pa ga trebati privatizirati, pozivam vas da to ne činite. Pogledajmo, netko će reći, kakve su prilike u tekstilnoj, drvoprerađivačkoj i izvoznoj autoindustriji itd., itd. Ali bez obzira na sve, držim da prihodi tim poljoprivrednicima po toj osnovi sa ove strane 26. moraju i iduće godine ostati kao što su iznosili ove godine. Ono što je isto tako zanimljivo općenito kod subvencija kada gledamo podatke iz državnog proračuna vidimo da su za prva četiri mjeseca smanjeni za 337 milijuna kuna. u takvim okolnosti kada vidimo da se sve oko nas nažalost urušava, dodatno pritiskanje na proračun, pronalaženje tih milijardu i pol kuna za poljoprivredu bojim se da je možda u ovom trenutku čak i rezanje grane na kojoj sjedimo. Dodatnih milijardu i pol kuna ja ne znam gdje se mogu naći, a kada bi bilo moguće ih pronaći onda bi trebalo subvencionirati kamatu i izvoznicima i poljoprivrednicima i brodarima da bi mogli naručivati brodove i tekstilu i drvoprerađivačkoj industriji i malim obrtnicima itd., a ne kako bi se kasnije, idućih godina i poljoprivrednicima i ostalima kroz subvencije mogle isplaćivati određene naknade. Spomenuo sam da 2010. poljoprivrednici zasigurno od države dobivati manje nego 2009. godine. Nažalost, svi će 2010. imati daleko manje ako se radikalno ne promijeni državna politika najbolje bi bilo, jasno, promijeniti vlast jer ni konstrukcija vlasti neće ništa ili ne bi ništa donijela, ali o tome nekom drugom prilikom. Zanimljiv je i ovaj dodatak mjere ruralnog razvoja na strani 29. To su određene potpore recimo potpora dohotku poljoprivrednim gospodarstvom do 12 tisuća kuna godišnje, rano umirovljenje nositelja i članova obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva do 130 tisuća kuna po nositelju godišnje, potpora mladih poljoprivrednicima za preuzimanje resursa poljoprivrednom gospodarstvu do 400 tisuća kuna jednokratno. Još stoji kapitalno ulaganje restrukturiranja modernizacije poljoprivrednog gospodarstva za mlade poljoprivrednike u područjima sa otežanim uvjetima gospodarenja do 65%, za ostale do 50%, itd., itd. Doista ambiciozno, međutim ako se to želi ostvariti onda najprije u državnom proračunu treba pronaći novac, a da bi proračun imao novaca treba potaknuti one grane o kojim sam govorio, od izvoza preko brodarske, tekstilne, drvo-prerađivačke, auto i ostalih industrija kojih gotovo da u ovom trenutku u Republici Hrvatskoj ni nema. Jedna od najučinkovitijih mjera za "pasivne krajeve" je ona, gospodo, koja je izražena u Zakonu o brdsko-planinskom području. Ja vas molim da se taj zakon ne ukida, tj. da se ne poigravate izmjenom zakona s prostorima u centralnoj Istri, Gorskom kotaru, jer postoje naznake da će se taj zakon promijeniti. Nemojte to činiti, jer ako svi govore o tome kako će blokirati granične prijelaze i tome slično, zašto recimo ti stanovnici centralne Istre ne bi blokirali tunel kao što su to učinili seljaci u Zagrebu, ako im netko preko noći prepolovi njihove prihode. Ja vas doista molim, gospodo, nemojte to činiti, nemojte mijenjati taj zakon. Reći ću, puno puta sam govorio za ovom govornicom, ni jedna kuna tako reći iz proračuna ne dolazi ni za jedan gospodarski subjekt u Istri, čak i autocestu Istrijani grade sami koncesijom, ne preko HAK-a. Ni jedna kuna ne dolazi za sanaciju nijednog poslovnog subjekta, brodogradnja ne dobija ni jednu kunu jamstava i da ne nabrajam dalje. Na strani 2. ovoga materijala kojega smo imali prilike čitati, kojega smo dobili, doslovce se kaže da zakonom se pojednostavljuje sustav izravnih plaćanja tako da se smanjuje broj poticaja, više u biljnoj, manje u stočarskoj proizvodnji i ujednačava se dinamika isplata za pojedine vrste izravnih plaćanja pri čemu se zadržava dinamika mjesečne isplate za najvažnije poticaje, proizvodnju mlijeka. A ovdje gore modernizacija ili umanjenje isplate izravnih plaćanja po korisnicima za prava iznad 36 tisuća kuna po osnovnoj stopi od 7% u 2009. i 8% u 2010. godini, te dodatnoj stopi od 4% za prava iznad 2 milijuna 160 tisuća kuna uštede na izravnim plaćanjima prebacuju se za financiranje mjera ruralnog razvoja. Provedba izravnih plaćanja u nadležnosti je novoosnovane agencije za plaćanje, znači i ovdje se navješćuju da će se određena sredstva rezati, a ne dodatno osiguravati. Ponavljam, u ovoj zemlji, pogotovo kad je riječ o 2010., prije će biti da se tako izrazim gore nego bolje. Poljoprivrednici bi se trebali boriti da im se ne pogoršaju prilike subvencija i ostalog u 2010. godini, da zadrže postojeće poticaje, načela poticaja iz 2009., a ne da se sve to radikalno mijenja. Kao što isto tako postavlja se pitanje koliko je upitno tražiti da se neke kulture plaćaju im 50, 60, 70% iznad burzovnih cijena. No, šta ćemo. Gospođa Kosor i Polančec su obećali i sad ćemo vidjeti da li će moguće već u tom prijevremenom proračunu ova zemlja osigurati milijardu i 500 milijuna kuna za njihovo obećanje. Imam dojam da ta obećanja imaju određene političke poruke kupovanja kako da se izrazim mira do predsjedničkih izbora. Ali mislim da je to bacanje prašine u oči bilo poljoprivrednicima i da bi za to netko u Vladi trebao snositi određene konzekvence. Tako je. Hvala. Drago mi je da me podržavaju u HSS-u.
Čovjek često krivo razumije znakove. Klub HSS-a, gospodin zasutpnik Zdravko Kelić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Evo pred nama je Prijedlog zakona o državnoj potpori u poljoprivredi. U trenutku kad se o poljoprivredi stvarno puno i govorilo, razgovaralo, pa sjećamo se i nedavno svega onoga što se dešavalo i ovdje u Zagrebu i šire u Hrvatskoj i naravno da ta tema zahtijeva i posebnu pažnju. Što je glavni cilj donošenja ovoga zakona? To je prilagodba sa zakonom Europske unije i da bi naši proizvođači mogli lakše, bolje, kvalitetnije se pripremiti u 2009. godini, 2010. godini, a nadam se da ćemo u Europsku uniju ući 2011. Neću biti pesimist pa kazati 2012. godine. Znači da možemo lakše prebroditi sve one poteškoće koje nas sasvim sigurno čekaju tamo. Da li je naš seljak danas spreman, da li je i ovo vrijeme dovoljno da se on može prilagoditi svemu onome što ga čeka, svim onim izazovima, svemu onome što će sasvim sigurno biti za njega i novo. Ovo što nam se nudi kroz ovaj Zakon potpora sasvim sigurno otvara jedno novo poglavlje i sasvim sigurno daje jedan prostor gdje mogu naši proizvođači i lakše ući u proizvodnju, a mogu se i lakše prilagoditi. Ono što je po meni ovdje bitno, a to je da se onima koji do 36000 kuna u jednoj godini ostvaruju potporu ne umanjuje ta potpora, a takvih je više od 80% u Hrvatskoj i to je posebno cilj i bio po meni ovoga prijedloga zakona, da sačuvamo ona obiteljska gospodarstva koja mogu kroz ove potpore ostvariti dobit za sebe, za svoju obitelj. A oni koji ostvaruju do 36000 kuna su velika većina u Hrvatskoj, a ako pogledamo da imamo nešto preko 160000 u ovome trenutku obiteljskih gospodarstava u Hrvatskoj onda možemo vidjeti o kolikom se broju ljudi radi. Oni koji ostvaruju više od 36000 kuna njima će se umanjivati stopa od 7% ove godine stopa od 8% iduće godine do 2000 160 kuna. Oni koji su preko toga njima će se naravno umanjivati i još dodatna i 4%. To je dobro da onima koji su veći možda će me i krivo shvatiti, ali ja držim da je dobro da većima se uzme i da se da manjima, da se pokuša motivirati one manje da oni uđu u grupaciju onih i srednjih, a sasvim sigurno oni koji su najveći njima da se najviše i uzme. Ovo su stvari koje sasvim sigurno ispadaju dobre, ali naravno mi ne možemo pobjeći od istine. Moram reći što je naša stvarnost. Naša stvarnost je danas izuzetno teška. To možemo vidjeti evo i danas, i jučer gdje određena mljekarska kuća najavljuje da će zatvoriti otprilike 120 otkupnih mjesta za sve one koji proizvode mlijeko. To je ono što nije dobro. To je naša stvarnost i mi moramo otvoreno ovdje reći da se moramo baviti i za svako otkupno mjesto, da se moramo boriti da svaki proizvođač može svoju kilu mesa, svoj proizvod koji proizvede i prodati. Ne budemo li to ostvarili, taj pomak napravili bez obzira koliko je težak, koliko je bolan, bez obzira koliko ministarstvo i govori da ima prostora i nema prostora, mi jednostavno moramo dati dodatan napor i ići u tome pravcu da pomognemo tim proizvođačima, tim ljudima. Ja u ime kluba HSS-a mogu reći i mišljenje. Kapitalna ulaganja koja su se evo u zadnjih godinu i nešto dana digla, svi znamo sa 25, 40 i 50% su napravila i dobre rezultate. Ogroman novac je uložen, pomoć ljudima je išla. Ali postavljamo pitanje da li je u konačnici to pravo rješenje, da se možda ne zapitamo da pokušamo smanjiti ta kapitalna ulaganja danas, a da pokušamo preusmjeriti novac prema onima koji proizvode mlijeko, meso ili neke druge proizvode. Lijepo je vidjeti da čovjek vozi traktor od 50, 100000 eura i u isto vrijeme kaže ja ne mogu opstati, propast ću. Da li ići onda u pravcu da kažemo nećemo 40% više davati tim ljudima da kupuju te traktore, dat ćemo im možda 10, 20%, ali u isto vrijeme povući novac i kazati. Onaj koji proizvodi mlijeko po cijeni toj i toj, a mi znamo da danas cijena mlijeka je u Hrvatskoj veća nego što je cijena mlijeka u državama Europske unije. I na taj način ne možemo ni konkurentni s njima, da taj novac povučemo i pokušamo ga usmjeriti u ovome pravcu da bi mogli stimulirati sa više novca ljude koji proizvode to mlijeko i na taj način otvorimo jedan kvalitetniji i bolji prostor za sve one koji proizvode ovakve proizvode ili slične proizvode. Sigurno da će problema biti jako puno, ali ja vjerujem da ćemo uz ove mjere koje su do sada pokazale dobre rezultate, jer rezultat se vidi iz novca, mi htjeli priznati ili ne. Koliko imaš novaca toliko se možeš i pružiti. Ove godine ono što je kroz proračun ja se nadam osigurano, ali vjerujem da će se isplatiti i sve ono što je dogovoreno, sve ono što je obećano, sasvim sigurno možemo reći da je puno veći novac nego što je bio prije dvije godine i sasvim sigurno da otvara prostor za veći novac koji će se ostvariti u idućoj godini. To je ono što nam daje jamstvo da možemo svi zajedno ostvariti one ciljeve koje želimo, ali u isto vrijeme moramo se zapitati što će biti za dvije godine kad naš čovjek uđe. Da li će nam se ovaj broj obiteljskih gospodarstava smanjiti, ako hoće što učiniti sa tim ljudima. Danas je najjeftinije radno mjesto u poljoprivredi, vjerovali ili ne, najjeftinije, najmanje ulaganja idu tamo, a dobijemo radno mjesto koje je danas itekako bitno kad je evo situacija složena i svi možemo o tome svjedočiti. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržava ovaj zakon i vjerujemo da će on u budućnosti i kroz ove dvije godine. Ali naravno vjerujemo da ove 2 godine su prelazne, da iza toga će ovo biti samo odskočna daska za nešto što može otvoriti svjetliju budućnost za sve one koji se bave ovom proizvodnjom. Stoga vam hvala.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, gospođa zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicom. Reforma državnih potpora u poljoprivredi je ne samo važna zbog našeg ulaska u Europsku uniju. Obrnuto, ona je u prvom redu važna zbog preživljavanja i napretka hrvatske poljoprivrede. I nažalost, do sada smo više-manje držali situaciju s potporama, pa onda i ljude koji se bave poljoprivredom u nekoj vrsti zamrznutog vremeplova u jednoj situaciji s potporama koje de facto pred našim očima nestaju. Jedan model pomaganja ili financiranja u poljoprivredi koji je već ili pred našim očima postaje prošlost. I cilj ovog zakona i svih reformi unutar poljoprivrede, ali naročito državnih potpora mora biti da se ljudima u poljoprivredi omogući da se postepeno, dakle da im se da dovoljno vremena da se prilagode na nove tržišne uvjete i da se prilagode na nove modele i poticaja i načina ponašanja u poljoprivredi koji stoje pred vratima. Što se ovog zakona tiče, on ima doduše oznaku prijedlog zakona Europa, dakle P.Z.E., iako se samo treći dio ili treće poglavlje tog zakona, dakle ruralni razvoj odnosi na harmonizaciju zakonodavstva sa Europskom unijom. Sve ostalo zapravo se odnosi na, i sve ostalo su odredbe koje se odnose na izravna plaćanja i koja se primjenjuju prije nego što Hrvatska uđe u Europsku uniju, dakle ne odnosi se na europsku harmonizaciju, nego na jednu situaciju koja je različita od one u Europskoj uniji i tu mi u klubu HNS-a smatramo da leži problem jer je cijela ideja i trebala bi biti da se ljude počne pripremati na novi model poticaja i da ulaskom u Europsku uniju se ne nađu u bezizlaznoj situaciji i u nekoj vrsti skoka iz jednog modela i poticaja i financiranja u nešto sasvim drugo, od kriterija po kojima će se poticaji davati do načina na koji će se poticaji davati do tipova projekata za koje će se poticaji davati. Pa što se tipova projekata tiče, htjela bih u ime kluba HNS-a reći nešto o područjima koja nismo istražili kao mogućnost i iskoristili kao mogućnost poticaja za poljoprivredu, a to su u prvom redu 2 područja. Jedno je ruralni razvoj, a drugo je zaštita okoliša. I za ruralni razvoj postoje fondovi koji nisu možda direktno u ovom smislu poticaji kao što su direktna plaćanja, ali apsolutno financiraju projekte iz kojih se pomaže i konkurentnost u poljoprivredi i razvoj poljoprivrede. Drugi su fondovi značajni i veliki za zaštitu okoliša iz kojeg također, odnosno iz kojih također možemo ako znamo i ako na taj način se usmjerimo crpsti jedan veliki dio de facto potpora, odnosno pomoći za poljoprivrednu proizvodnju. Što se tiče onoga što nam predstoji, mi idemo uglavnom prema jedinstvenom modelu plaćanja u poljoprivredi. U ovom trenutku u Hrvatskoj imamo negdje oko 200 različitih vrsta poticaja koji se plaćaju. Po različitim kriterijima, bez strukture i bez jasne slike i nekog reda u tim poticajima, to je ogromna količina novaca koja ne proizvodi željeni ili mogući efekt koji bi takva količina novca mogla proizvesti kad bi se tih različitih 200 vrsta poticaja strukturiralo u jedan jedinstveni sustav i znalo bi se za što i pod kojim okolnostima i uvjetima i kriterijima se poticaji plaćaju. Ono prema čemu, bez obzira što mi radili, moramo ići je jedinstveni model plaćanja i to je sigurno nešto na čemu bi morali početi raditi. Sada je u nekoj mjeri ovaj zakon malo i ide u tom pravcu, ali sama činjenica da se sve ozbiljno restrukturiranje odgađa za nakon ulaska u Europsku uniju pokazuje da zapravo se poljoprivrednici, seljaci, farmeri ne pripremaju za nove uvjete u kojima će se naći. 4. točka koju mi u klubu HNS-a smatramo važnom da bi se proizvođačima u poljoprivredi omogućilo da se pripreme za velike promjene koje su pred nama i u prvom redu pred njima, a to je, nema nikakve sumnje, jedno od ključnih točaka i oslonaca i hrvatskog gospodarstva i uopće identiteta ako hoćete, pa i konkurentnosti na europskoj razini je da unutar hrvatske poljoprivrede nisu određeni prioriteti. U trenutku kad naši poljoprivredni proizvođači dobiju šansu da se prezentiraju i konkuriraju na europskom tržištu od pola milijarde stanovnika, istovremeno naravno će i svi europski proizvođači gdje je hrana tržište koje je u velikoj mjeri ovim ključnim prehrambenim proizvodima saturirano i ti veliki proizvođači moći će se naći na hrvatskom tržištu. Prema tome, logično je da mi sada odredimo ona područja u poljoprivredi u kojoj temeljem analize europskog tržišta i naše situacije imamo mogućnost biti konkurentni na tom velikom tržištu. To sigurno nisu svi proizvodi, ali nema sumnje da postoje niše, postoje segmenti, dijelovi poljoprivredne proizvodnje u kojoj mi možemo biti konkurentni, ne samo kad uđemo u Europsku uniju na domaćem tržištu, nego i na puno širem, pa možda i ukupnom europskom tržištu. Da bi iskoristili tu komparativnu prednost i da bi odredili te niše unutar poljoprivredne proizvodnje u kojima mi i naši poljoprivredni proizvođači mogu biti konkurenti mi moramo napraviti neku vrstu prioriteta u poljoprivrednoj proizvodnji koje ćemo stimulirati, gdje ćemo ljudima olakšavati da se preorijentiraju iz onog što eventualno sada proizvode, a gdje nema šanse biti konkurentan na europskom tržištu, da se preorijentiraju na onu proizvodnju gdje će moći biti konkurentni na europskom tržištu. Toga također nema. A to je u velikoj mjeri smrtna osuda velikom broju poljoprivrednih proizvođača. Jer ako će se čekati onaj trenutak kada mi uđemo u Europsku uniju da se ljudi počnu orijentirati preorjentavati i određivati sami što su prioriteti, pa čak i ako u onom trenutku Vlada bude u stanju odrediti prioritete, bit će kasno. Prioriteti se moraju znati. Već je sada kasno, ali barem sada. To je preduvjet da bilo što od ovih reformi koji se ovim zakonom inauguriraju ili uvode ili barem naznačuju, da ima pravog smisla i ima pravog rezultata kada se počne provoditi. Peto, jedno od područja u kojem će za razliku od većine ostalih područja u poljoprivredi, u kojem će se zadržati na duži rok mogućnost direktnih plaćanja, su posebna područja ono što smo mi zvali i zovemo posebna područja od posebne državne skrbi, dakle brdsko-planinska područja, pogranična područja. Za ta područja gdje će biti mogućnosti na duži rok da se vrši direktna plaćanja u poljoprivredi, također treba napraviti u tom smislu posebnu strategiju. Sedmo, kvaliteta života na selu koja doprinosi i s jedne strane zadržavanju ljudi na selu i s druge strane onda i poduzetništvu u poljoprivredi, dakle promatranju poljoprivrede kao oblika ekonomske djelatnosti i vrste poduzetništva, a ne kao tradicijskog načina života. Kroz Fondove za ruralni razvoj Hrvatska mora se staviti u poziciju da promovira projekte poboljšanja kvalitete života na selu, posebno za mlade ljude. Kako bi oni, jer oni su jedini potencijalni i mogući nositelji drugačijeg pristupa poljoprivredi, a to je poljoprivreda kao ekonomska djelatnost i poduzetništvo. Osmo. Kada gledate prvo zajedničku poljoprivrednu politiku Europske unije, drugo nove modele poticaja, treće reforme koje donekle i ovaj zakon unosi, a koje će morati biti daleko, daleko radikalnije i značajnije nego što ovaj zakon donosi, jasno je da za provedbu toga, za mogućnost da se ljudi natječu za projekte, za mogućnost da uopće razumiju kako će se kvalificirati za poticaje je potrebna stručna pomoć. Dakle, potrebno je znanje, potrebna je edukacija, potrebno je jedno mjesto gdje će svatko moći otići i pitati što treba raditi da bi se kvalificirao u okviru novog modela poticaja. To neće više biti, ja svojim prijateljima dam poticaje, a onima koji mi baš nisu prijatelji, više ne dam poticaje. To mora postati jedinstveni, prepoznatljivi, jasni kriterij i model dodjele poticaja. Za takvu stručnu pomoć mi bi u ovom trenutku u Hrvatskoj trebali imati barem 50 centara gdje će se to znanje lokalno moći dobiti. Dakle, ta stručna pomoć i informacije gdje će ljudima biti dostupna da se uopće mogu snaći u novonastaloj situaciji. Konačno nešto što je zapravo ne zamislimo, što mi svi na neki način znamo, ali možda nismo povezivali. U ovoj teškoj financijskoj situaciji, dakle ekonomskoj krizi u kojoj smo mi ali i ostali ali nas se nešto više tiče. Hrvatska ima de facto dva izvora ili potencijala izvora ili modela poticaja. Jedno je SAPARD odnosno europski fondovi, a drugo su naši vlastiti novci, naših vlastitih poreznih obveznika kroz poticaje koje daje Hrvatska država. Gotovo je nezamislivo ali istinito da mi novac Europske unije za pomoć u poljoprivredi gotovo uopće ne koristimo ili koristimo minimalno. A poticaje dajemo iz novaca naših poreskih obveznika. Jedan od argumenata bio je poljoprivrednici nemaju dovoljno imovine i novca da bi garantirali ona sredstva koja oni moraju osigurati, dakle ne mogu pokriti sa svojom imovinom garanciju sredstava. Međutim, da se trećina novca koja se daje kao poticaj, stavi u recimo Državnu garancijsku agenciju koja bi garantirala to za seljake i poljoprivrednike, mi bi da umjesto koristimo novce naših poreskih obveznika, mogli za veliki dio ovoga u što idu poticaji, koristiti novac europskih fondova koji ovako ostaje ne iskorišten. Čak da polovica ljudi ne vrati dugove i država to mora pokriti, to je još uvijek recimo jedna šestina onoga što danas plaćamo u poticajima. A kao što znamo seljaci ako nema ikoga pouzdanijeg u vraćanju dugova, ja ga ne znam od seljaka. Prema tome, ako ima neto sigurno tko će svoje dugove vratiti to su onda ovi poljoprivredni proizvođači. Prema tome, u tome pravcu umjesto da trošimo novac naših poreskih obveznika da bi se to dijelilo ovako i onako, bi bilo pametnije upotrijebiti taj novac za Državnu garancijsku agenciju, a trošiti za stvarnu pomoć u poljoprivredi i za pripremu za ove reforme, novac europskih fondova koji smo do sada trošili u ovom području apsolutno minimalno. Prema tome, klub HNS-a podržava 'ajmo reći smjer u kojem ovaj zakon hoće ići, ali to je jedna mala kaplja u moru onoga što bi zapravo trebalo napraviti. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Prihvaćanjem novog Zakona o državnoj potpori poljoprivredi i ruralnom razvoju bitno će se promijeniti dosadašnji sustav ovih potpora i postavlja se pitanje koliko smo mi pripremljeni za ovu promjenu. Ocjenjujemo da u proteklom razdoblju nisu učinjeni potrebni pomaci u restrukturiranju poljoprivredne proizvodnje unatoč stalnom povećanju proračunskih sredstava za ove namjene. Nažalost, sredstva su korištena kao supstitut za visoke proizvodne cijene a ne za povećanje konkurentnosti i promjenu strukture. Kad je 2002. godine usvojen novi Zakon o potporama uvodeći uz poticaje proizvodnji i potporu dohotku, kapitalna ulaganja i potporu ruralnom razvoju značio je izvjestan napredak ali se nakon toga ipak ostalo primarno na poticanju proizvodnje. Izgubljeno vrijeme ne može se brzo nadoknaditi pa očekujemo znatne probleme za dio poljoprivrednika kad 2011. ovaj zakon u cijelosti bude primjenjivan. U ocjeni stanja nedostaje ocjena dosadašnjih aktivnosti i postignutih rezultata na temelju kojih se može procijeniti buduće efekte novih modela potpora i spremnost proizvođača da ih koriste. Hrvatska poljoprivreda nije se oporavila od tranzicijskog šoka, s jedne strane privatizacije velikih poljoprivrednih kombinata i prerađivačkih poduzeća uz koja su bila vezana seljačka gospodarstva, i s druge strane prijelaza na tržišno gospodarstvo. Uz to napuštajući financiranje iz primarne misije u Hrvatskoj nije izgrađen novi odgovarajući sustav financiranja poljoprivrede ovisno o njezinim karakteristikama, dakle dugi proizvodnji ciklus, nizak obrtaj kapitala. Cilj svake države je da kroz poljoprivrednu proizvodnju osigura sigurnost i kvalitetu prehrane stanovništva i stabilnost dohotka proizvođača. Nažalost, u Hrvatskoj nismo ostvarili ova dva cilja. Hrvatska je neto uvoznik i poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda unatoč velikim proizvodnim resursima za poljoprivrednu proizvodnju. Na primjer, u 2007. uvoz je iznosio 1,6 milijardi eura, izvoz 981 milijun pa je ostvaren rekordan deficit u robnoj razmjeni poljoprivrede i prehrambene industrije čak u razdoblju od početka devedesetih godina. Povećanje sredstava iz državnog proračuna za potpore nije rezultiralo promjenom u strukturi i visini proizvodnje. Udio potpora za poljoprivredu u državnom proračunu povećan je samo u tri godine, dakle sa 2% u 2005. na 3% u 2008. godini odnosno sa 2 milijarde 68 milijuna na 3 milijarde 827 milijuna kuna. Istovremeno bilježimo pad fizičkog obujma ukupne poljoprivredne proizvodnje i to u 2005. za 8,7 i 2007. za 3,9% a samo u 2006. skroman rast od 4,4%. U tom razdoblju deficit u robnoj razmjeni s inozemstvom za poljoprivredne proizvode ustalio se na negdje oko prosječno 2 milijarde kuna. Nema vidljivih pomaka niti u povećanju konkurentnosti, sigurnosti dohotka i dostatnosti. Konkurentnost je niska iz više razloga, usitnjen posjed, niska tehnološka opremljenost, nepovoljna starosna i obrazovna struktura proizvođača, visoke cijene reprodukcijskog materijala. Državni monopolisti koji proizvode u Hrvatskoj mineralno gnojivo ili plavi dizel značajnu utječu na proizvodne cijene poljoprivrednih proizvoda ali i visoki porezi. Na primjer, u sustavu PDV-a je mali broj proizvođača, dakle ne mogu koristiti pogodnosti koje daje porez na dodanu vrijednost. Na konkurentnost utječe i nerazvijena gospodarska infrastruktura, prvenstveno tržišna ali i komunalna na seoskim područjima. Struktura proizvodnje je nepovoljna, dominiraju žitarice prvenstveno kukuruz i pšenica pa uz nisku konkurentnost postoji stalan pritisak na državu i na rast cijena. Kod žitarica imamo svakogodišnje viškove dok kod ostalih proizvoda imamo značajne oscilacije pogotovo u stočarstvu te znatne manjkove u proizvodnji voća i povrća. Nemamo efikasne projekte za okrupnjavanje zemljišta koje bi preuzela država kao na primjer projekt komasacije kao kompleksnog uređenja prostora i sređivanja zemljišnih knjiga. Klimatski uvjeti značajno utječu na proizvodnju a sporo se realizira projekt navodnjavanja i odvodnje pa su izdaci za saniranje šteta ogromni za državni proračun a minimalni za korisnika. Malo se govori o potrebi prilagodbe obrazovnih programa u poljoprivrednim strukama koje se moraju usmjeriti na potrebe obiteljskog gospodarstva i stalnog obrazovanja. Tek u ovom zakonu uvodi se obveza savjetovanja poljoprivrednika uz višestruku sukladnost koju provodi savjetodavna služba i obveza je za sve korisnike koji ostvare pravo na izravna plaćanja u iznosu iznad 36 tisuća kuna. O ruralnom razvoju tek se sada ozbiljnije govori a Hrvatska je izrazito ruralno područje. Ona obuhvaća 92% teritorija, 89% nasilja i 48% stanovništva. Ruralno područje u Hrvatskoj je izrazito nerazvijeno jer tek 8% ima uravnotežen razvoj a samo 5% bilježi rast. Zato uz donošenje Nacionalne strategije ruralnog razvoja trebalo bi zapravo poticati regionalne jedinice da donose posebne strategije ruralnog razvoja za svoja područja. Naše prednosti koje se odnose na očuvanost i plodnost zemljišta, na kvalitetne vodne resurse i obalni posao što predstavlja gotovo idealne uvjete za razvoj poljoprivrede uglavnom su neiskorištene. Zato do izražaja dolaze nedostaci koji se ogledaju u malom posjedu, nepovoljnoj dobnoj i obrazovnoj strukturi i neorganiziranosti poljoprivredi te nerazvijenoj tržišnoj i drugoj infrastrukturi. Državne potpore kroz mjere ruralnog razvoja su skromne. U 2008. isplaćeno je svega 173 milijuna kuna. Slabo su korištena i sredstva SAPARD-a koja se zatvaraju 1.10. ove godine. Od ukupno ugovoreno 111 milijuna kuna do kraja 2008. iskorišteno je 45% a očekivanja su da će se nakon četvrtog natječaja ukupna iskorištenost kretati oko 64%. Do sada je u poljoprivrednim potporama dominiralo izravno plaćanje kroz dva modela, poticanje proizvodnje kroz veliki broj proizvoda i model potpore dohotku za nekomercijalna gospodarstva. Ocjenjujemo da uložena sredstva nisu polučila željene rezultate koji bi značili veću konkurentnost i osigurali promjenu strukture već su imali ulogu smanjenja dispariteta i socijalni karakter. Uvođenje tzv. strukturnih mjera koje su provođene kroz model kapitalnih ulaganja i ruralnog razvoja stigle su prekasno i sporo su se povećavala sredstva za te namjene. Unatoč povoljnijim sredstvima za kapitalna ulaganja ona su još uvijek preskupa jer su ulaganja u poljoprivredu visoka s dugim rokom povrata. Uz to velike oscilacije na tržištu i u cijenama stvaraju nesigurnost i upitnu mogućnost vraćanja kredita. Prijedlog zakona donosi bitne promjene upravo u sustav direktnih plaćanja kakve danas primjenjujemo u Hrvatskoj. S obzirom da su one u ovom trenutku i do 20% veće nego u Europskoj uniji neminovno će doći do njihovog smanjivanja kao i promjena u modelu. Kada se govori o modelu potpore dohotku on će egzistirati do kraja 2010. a zamijeniti će ga mjere iz programa ruralnog razvoja koje se odnose na rano umirovljene i na samoopskrbu. Za primjenu zakona potrebno je i donijeti niz provedbenih propisa. Npr. uvjeti koji su sada trebaju ostvariti za realizaciju potpora proizvodnje a odnose se na certificirano sjeme i agrotehničke mjere zamjenjuju se dobrim poljoprivrednim i okolišnim uvjetima što tek treba definirati. Zakon propisuje i vođenje određenih evidencija koje se odnose na potpore, korisnike potpora, nadzor i upotrebu poljoprivrednog zemljišta. Člankom 19. utvrđeno je da do 1. siječnja 2010. nositelj obiteljskog gospodarstva mora imati status obveznika poreza na dohodak kao uvjet za podnošenje zahtjeva za izravna plaćanja. Ovaj uvjet smo do sada nekoliko puta odgađali pa je pitanje kako će sada nositelj obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva u kratkom roku to zadovoljiti, odnosno koliko će država pomoći da se osigura vođenje poslovnih knjiga kroz npr. edukaciju ili plaćanje softwarea. Vlada je intervenirala amandmanom na ovaj članak, uvodeći ponovno jedno prelazno razdoblje ali bilo bi dobro da u tom prijelaznom razdoblju osigura evo ovakve uvjete koje predlažemo. Novina je i ograničavanje potpore koju daju jedinice lokalne i regionalne samouprave odnosno za njih je potrebna suglasnost ministarstva. Zakon je vezan uz pregovaračko poglavlje 11. Poljoprivreda i ruralni razvoj koja obuhvaća velik broj obvezujućih pravila. Ispravna primjena i kontrola neophodne su za funkcioniranje europske zajedničke poljoprivredne politike. Upravljanje zajedničkom poljoprivrednom politikom podrazumijeva izgradnju sustava upravljanja i kvalitete i sposobnost za provedbu mjera ruralnog razvoja. Ocjenjujemo da na ovom zadatku kasnimo. Izmjenama Zakona o potporama prije godinu dana učinili smo korak unatrag a sada u samo nekoliko mjeseci moramo izgraditi infrastrukturu i pripremiti proizvođače za novi način ostvarivanja poljoprivrednih potpora. Predloženi zakon sukladan je europskom zakonodavstvu. Uvodi red i nadzor u proizvodnju ali će u primjeni imati značajnih problema. Klub SDP-a glasati će za prihvaćanje zakona, ali očekujemo ubrzane aktivnosti resornog ministarstva za osiguranje potrebnih pretpostavki za njihovu primjenu. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika SDSS-a, gospodin zastupnik Ratko Gajica. Nema ga. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicom, poštovane dame i gospodo saborski zastupnici. Pred nama je zakon koji zbog područja kojeg regulira, dakle, jednog od najvažnijih područja poljoprivredne politike možemo kazati da on na neki način predstavlja i svojevrsnu mini reformu poljoprivrede. Otkada smo se u Republici Hrvatskoj odlučili, odredili oko toga da potpore ne trebaju i ne smiju biti instrument socijalne politike i otkada smo proizvodne potpore strogo odvojili od dohodovnih potpora kojima smo riješili problem dijela starijeg seoskog stanovništva koji uglavnom proizvodi za vlastite potrebe, od tada potporu u Republici Hrvatskoj postaju jedan od ključnih mehanizama provedbe poljoprivredne politike. Naime, kvalitetnijim usmjeravanjem potpora i određivanjem njihove razine početkom 2004. godine kroz različite operativne programe intenzivirane su strukturne reforme hrvatske poljoprivrede i započeo je proces jačanja intenzivne i visoko dohodovne poljoprivredne proizvodnje. Povećane su kapitalne potpore koje su doprinijele strukturnim reformama jer je na taj način više novca odlazilo u opremu, odlazilo u strojeve, navodnjavanje, izgradnju stočarskih farmi, podizanje trajnih nasada, voćnjaka, vinograda, maslinika, dakle u intenzivnu proizvodnju koja stvara veći dohodak i konkurentnost naših proizvođača. Treba također reći da je provedba operativnih programa podizanja trajnih nasada i razvoja stočarske proizvodnje dala značajne efekte i u povećanju proizvodnje voća, grožđa, maslina, mesa i mlijeka. A to nam je isto tako posebno važno sada u sustavu pregovora sa europskom komisijom jer pregovaramo o plafonima potpora i proizvodnim kvotama pri čemu se uzimaju u obzir statistička razdoblja, dakle, tri ili pet godina i gdje je jasno da ukoliko imamo zatečenu veću količinu proizvodnje i na većoj proizvodnoj površini da su i veće kazne za veće proizvodne kvote. Zato je u sklopu rasprave o potporama nužno govoriti i o strukturnim reformama. Naime, zanimljiv je jedan podatak da je 10 novih zemalja članica koje su ušle 2005. da dobivaju još uvijek po 25% potpora u odnosu na potpore koje dobivaju poljoprivrednici u drugim zemljama koje su stare članice Europske unije. I to prije svega iz razloga kako se na neki način ne bi uspavali ti poljoprivredni proizvođači i kako se ne bi uspojile strukturne reforme. Dakle, da bi u tom smislu i ti poticaji trebali djelovati stimulativno. Ono što treba istaknuti kao problem u politici potpora dakle, da su sve zemlje koje su pristupale Europskoj uniji bile u svojevrsnom raskoraku. Naime, Europska unija ima ogromne probleme sa suficitom dok s druge strane suficitom znači u svim proizvodnjama u poljoprivredi a s druge strane zemlje koje ulaze u Europsku uniju, koje su pristupnice kao što je danas Republika Hrvatska imaju problem sa deficitom, dakle, manjkom u proizvodnji gotovo svih poljoprivrednih proizvoda. I tu je sada ključnim problem sa kojim se susreće svaka Vlada pa tako i naša kako riješiti taj raskorak između te dvije politike poticaja. Gdje mi s jedne strane kao Hrvatska želimo povećati potpore, želimo povećati proizvodnju, ojačati naše poljoprivredne proizvođače, imati veće proizvodne količine itd.. A s druge strane moramo prihvaćati i ulaziti u sustav potpora koji smanjuje te potpore, jer Europska unija ima suficit u svim proizvodnjama. Prema tome, treba i kroz ovaj zakon rješavati ovaj raskorak u potporama i to sigurno da nije jednostavno i da se naši poljoprivrednici kao i naše ministarstvo nalaze pred problemom. Ako ne napravimo sustav potpora kakav je u Europskoj uniji, dakle i zakonodavno i institucionalno tu prije svega treba istaknuti tzv. sustave LPIS-a, IAX-a, ustrojavanje agencije za plaćanje itd., mi nećemo moći bez takvih akreditiranih sustava podići niti eura potpore iz Europske unije. Prema tome, ukoliko nemamo te akreditirane instiutcije. Prema tome, ukoliko nemamo te akreditirane institucije, ukoliko nemamo sustav dakle zakonodavstvo potpora kao što je u Europskoj uniji, mi nećemo moći povlačiti sredstva potpore iz Europskog agrarnog fonda, ali isto tako nećemo moći povlačiti niti one poticaje koji su vezani za kohezione fondove i strukturne fondove. Prema tome, kao zemlja pristupnica nemamo tu prevelik manevarski prostor. Treba reći također da u Europskoj uniji su u zadnjih 15 godina napravljene četiri radikalne reforme poljoprivredne politike i sve četiri reforme odnose se na sustav poticaja. Problem je stalno sa tim suficitom u proizvodnji kojeg ima Europska unija. Ona te proizvodnje viškove ne može plasirati na tržištu, ne može ni u treće zemlje jer bi na taj način poremetila cjenovnu politiku, poremetila cijene na tržištu i dovela u problem svoje poljoprivredne proizvođače. Prema tome, to je taj sustav potpora prema kojem mi i ovim zakonom idemo. Mi ga ne možemo izbjeći, dakle mi moramo napraviti prilagodbu, mi moramo se institucionalno prilagoditi jer nećemo moći provlačiti te potpore. Ali trebamo isto tako imati u vidu sve ove problem sa kojima se susrećemo kao zemlja pristupnica koja s druge strane mora jačati vlastitu poljoprivrednu proizvodnju kako bi danas sutra naši poljoprivredni proizvođači bili konkurentni proizvođačima u Europskoj uniji. Europska unija ide prema sustavu "single one payment", dakle jedinstvenog plaćanja po farmi, čiji je ključni cilj očuvati poljoprivrednu proizvodnju, ali s druge strane tako da ta proizvodnja bude održiva, ali da se ne daju potpore po količini, dakle po proizvodu jer ne žele više imati problema sa tim ogromnim suficitima gdje su problemi sa skladištenjem, posebno kada je u pitanju meso, skupo skladištenje u hladnjačama itd. Ide se na ovaj sustav gdje se želi povećati kvaliteta tih proizvoda, gdje se želi uskladiti sa najvišim standardima dobrobiti životinja, zaštite okoliša itd., prema tome ide se ka sustavu višestruko uvjetovanih poticaja. I to je ono što je propisano i u ovom našem novom Zakonu o potporama. Prema tome, ne toliko ići na količinu koliko na kvalitetu proizvoda, jer onda s druge strane kada se gleda i odnos sa trećim zemljama, dakle u kojima je proizvodnja vrlo jeftina, njima uglavnom se onda i može konkurirati dakle visokim standardima kvaliteta, ali isto tako i uvjetovati ove visoke standarde zaštite okoliša i dobrobiti životinja. Također važne su odredbe ovog zakona koje reguliraju iznimno važno područje institucionalne prilagodbe. Tu prije svega je u pitanju agencija za plaćanje kao krovna institucija za isplatu potpora i nadzor isplate potpora. Ona mora biti osposobljena. To je zbog povlačenja sredstava iz europskih fondova odnosno iz europskog proračuna. No, s druge strane zašto je važno ustrojiti taj sustav nadzora i agenciju? Treba navesti primjer, već smo ga ovdje iznosili, kod ulaska Slovenije u Europsku uniju i uspostavljanja agencije za plaćanje je otkriveno da 70% poticaja se nenamjenski isplaćuje. Od tih 70% poticaja dio je toga što je nekorektno ispunjeni zahtjevi itd., ali polovica toga odnosila se na prijevaru sa poticajima. Prema tome, uspostavljanje agencije za plaćanje nije samo nekakva nova administracija nego je to sustav koji ima mogućnost nadzora i satelitskog praćenja itd., potpora, dakle sustav koji bi trebao onemogućiti prijevaru na potporama. Mi se možemo nadati da kod nas situacija nije tako drastična, ali nema zemlje ni pristupnice ni članice Europske unije koja se sa ovim problemom prijevara na potporama nije susretala. Isto tako važno, što rješava ovaj zakon, su i tzv. referentni prinosi ili kako se u zakonu nazivaju minimalno poticajne količine. Naime, mi smo imali do sada situaciju da su naši poljoprivredni proizvođači na ovim natječajima raspolaganja poljoprivrednim zemljištem uzimali ogromne količine zemlje koja nije bila u svrhu visoko dohodovne poljoprivredne proizvodnje, koja nije bila u svrhu poljoprivredne proizvodnje koja ima nekakav koncept itd., nego su uzimali tu zemlju, nisu primjenjivali nikakve agrotehničke mjere, dakle imali su jeftinu proizvodnju i zarađivali su na visokim poticajima. I to je ono što je loše i zato ti referentni prinosi moraju postojati, dakle mora se minimum tih agrotehničkih mjera primjenjivati, a ne da netko ima samo te ogromne količine zemlje i da zapravo dobro živi na poticajima. Jer ako se to pomnoži, uzme se 2500 kuna po hektaru pšenice, to se pomnoži uzmimo neki imaju 100, 150, 200 i više hektara, to je itekako lijepa menadžerska plaća. A zemlja nam s druge strane, imali smo i taj Zakon o zemljišnoj politici, s druge strane nam zemlja onda ne bude kvalitetno obrađivana i na neki način se smanjuje njezina vrijednost. Isto tako, ono što je dobro i u kom smjeru ide ovaj zakon, dakle da se na neki način limitiraju 100%-tni poticaji dakle iznad 2,16 milijuna kuna, oni korisnici koji primaju veće poticaju znači imaju jedno linijsko umanjenje za 4% i isto tako to se događa sa kompletnom politikom poticaja, znači u sljedećih par godina da se poticaji smanjuju za 7%. I mislim da jedna možda od najvažnijih stvari koja je vezana u ovom zakonu, a to je da svi oni koji primaju poticaje iznad 36 tisuća kuna da moraju ući u sustav stručnog savjetovanja, dakle koje će provoditi savjetodavna služba. Dakle, to su već na neki način ulazak u ozbiljnije proizvodnje koje zahtijevaju i veća ulaganja, ali isto tako sigurno mogu biti velika pomoć našim poljoprivrednim proizvođačima jer se na tržištu stalno mijenjaju i sredstva tih agrotehničkih mjera, ali isto tako mogu se savjetovati i oko novih mogućnosti visoko dohodovnijih proizvodnji. S obzirom na sve navedeno, klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. U 14 sati sjednica Odbora za ravnopravnost spolova u dvorani Janka Draškovića, 2 kat, 202 soba. Isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od deset minuta u 13,35. Prekidam sjednicu. Nastavak u 15 sati sa pojedinačnom raspravom, gospoda zastupnici Igor Dragovan, Gordan Maras, Deneš Šoja itd. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa raspravom o Konačnom prijedlogu zakona o državnoj potpori poljoprivredi i ruralnom razvoju. Gospodin zastupnik Igor Dragovan. Izvolite. Nema ga, gubi pravo na riječ. Gospodin zastupnik Gordan Maras. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Gospodin zastupnik Deneš Šoja. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. U ovoj malo komornoj atmosferi nastavljamo sa onim što sigurno za mnoge poljoprivrednike Hrvatske, posebno smatram nas iz Slavonije i Baranje jako mnogo znači i upravo zbog toga i moja rasprava o Zakonu o potporama u poljoprivredi sa ovim konačnim prijedlogom koji imamo danas na raspravi. Ja bih u prvom redu rekao da je današnje donošenje po hitnom postupku potrebito. Međutim, na žalost izgleda da opet moramo po hitnom postupku usvajati zakon zbog toga što to traži Bruxelles, a ono što smo govorili u prethodnim izmjenama zakona prošle godine kada smo ih donosili, kad smo rekli da te izmjene ne mogu biti u funkciji usaglašavanja našega zakona sa europskim stavovima, kada smo rekli da su te izmjene bile rezultat koalicijskog sporazuma HDZ-a i HSS-a, a ne zakon kojim ćemo usuglasiti te potpore prema modelu Europske unije tada je to bio jedan govor u vjetar i normalno da nas kao oporbu se nije slušalo. Danas kada smo vidjeli da i pokušaji sa takvim zakonom da to ugradimo u pregovaračko poglavlje 11. da ne ide mi normalno moramo i idemo i predlaže se novi zakon. Međutim, nitko ne preuzima odgovornost za propušteno vrijeme od godinu dana, jer bi danas bili sigurno spremniji za te pregovore, a i normalno i naši poljoprivrednici drugačije bi se znali ponašati. Drugo pitanje koje se nameće u diskusiji u ovom zakonu je i prezentacija koju smo evo danas imali. Iznio je na Odboru za poljoprivredu i ministar iz koje je evidentno da se ulažu velika sredstva, da je od 2008. godine uloženo najviše sredstava, više nego i jedne prethodne godine. Međutim, u isto vrijeme šta se dešava? U isto vrijeme je i uvoz prošle godine poljoprivrednih proizvoda bio veći nego ikad prije. Debalans uvoz-izvoz je sve veći i postavlja se normalno pitanje to smo često čuli i u ovim pregovorima koje su sindikati vodili itd. a posebno pitanje postavljaju porezni obveznici kuda idu te potpore, tko ih koristi kada naša proizvodnja je toliko nedostatna da se mora povećavati uvoz. Mislim da je to osnovno pitanje zašto ulažemo nešto ako ne rješavamo neke stvari. Ja mislim da je to rezultat upravo ovoga prethodnog što sam i govorio da smo na jedan stihijski način da bi podržavali svoje neke apetite, odnosno da bi se dodvoravali pa i seljacima i biračima, povećavali potpore kako bi se koja grupacija tražila. Lani je to bio kukuruz, ne znam pa onda ćemo dati za svinje i tako to ide. Međutim, pokazatelji koje smo imali iz 2007. koji govore o korištenju potpora ukazuju da od 250 najvećih korisnika potpora najveći i najviše ih je iz grupacije ovih tvrtki. Tek 35 ih je iz OPG-ova i oko 30 iz zadruga i obrta. Na žalost mnogi od tih koji su uzimali te novce, a imali su jako velike iznose poznati su i uvoznici tih istih proizvodnji za koje dobivaju potporu. Mislim da bi trebalo razmisliti o tome da onaj koji dobiva potporu za određeni proizvod ne bi mogao i uvoziti taj isti i na neki način stvarati i rušiti određene cijene domaćih proizvoda ili ako se uveze od proizvodnje koje imamo u Hrvatskoj. Mislim da tada ne bi trebala se i dati potpora tom istome uvozniku. To se na žalost kod nas dešava i upravo najveće firme dobivaju najviše potpora ali isto tako i najveći su uvoznici. Jedan od problema o kojem evo danas je i prof. Kovačević govorio. Rekao sam kao da je u oporbi. To je bilo uzimanje potpore bez proizvodnje ili proizvodnja koja nije konkurentna po jedinici proizvoda. Cilj je takvih proizvođača prikazati što veći broj hektara i steći tu potporu. Mislim da to je isto bilo prisutno ovih godina i da su pojedinci, danas je kažem bilo govora o tome već uzimali novce, a u isto vrijeme nisu imali proizvodnju koja bi trebala da to i opravda. Isto tako u onim zadnjim izmjenama ja sam i govorio i nisam se slagao s time pitanje je onih koje uhvate inspekcijske službe. Tada smo izmijenili zakon da, dio zakona gdje je govorilo se da dvije godine ne mogu više dobivati potporu. Međutim, izmijenjeno je zadnji puta kaže već nakon godinu dana mogu da dobiju uz objašnjenje da je ta praksa u EU prestroga. Međutim, neke informacije i ono što sam čuo, recimo Bugarska je, u Bugarskoj je bilo da se varalo sa površinama i da povuku što više sredstava i rezultat toga bila je upravo i obustava sredstava potpore iz EU za bugarsku poljoprivredu. Sve to ukazuje da se s time ne bi trebali igrati, a poznavajući kod nas, evo dosadašnju praksu, vrlo lako bi kad uđemo u Europsku uniju i ako budemo povlačili sredstva mogli se i mi naći u sličnoj situaciji. Zato je, mislim svakako za pozdraviti više kontrole koje će imati se za plaćanje i ova agencija koja bi trebala biti za plaćanje i ostale inspekcijske službe koje bi se trebale vezivati na tu kontrolu jer bez te kontrole bojim se da ćemo vrlo brzo doći u situaciju da i mi dođemo na glas kao proizvođači koji su spremni uzeti novce, ali ne i stvoriti proizvodnju. Sve ovo što vidimo i ove navedene za plaćanja vezana u 2009., 2010. biti će predmet daljnjih pregovora. Mi ćemo nastojati i dalje to produžavati, ali mislim da to nije dobro i u svim razgovorima koje smo imali o tome ovo što nam govore strani konzultanti, oni govore da to ne bi trebali raditi. Evo, pošto se nekako bliži vrijeme kraju, još bih htio reći nešto vezano za ruralni dio. Mislim da je to dobro, karakteristično je da recimo po kriterijima međunarodnim 47,9% stanovnika Hrvatske živi u ruralnim krajevima. Ono što je karakteristično za nas u Slavoniji i Baranji da recimo 4 općine spadaju pretežno ruralne krajeve, a samo je jedna djelomično, to je Osječka, ona spada u značajno ruralnu sredinu. To su određeni kriteriji po kojima normalno da u takvom dijelu korištenje ovih sredstava koje ide prema ruralnim dijelovima da ih treba što više koristiti i da bi trebali za realizaciju tog imati i ostvarivati određene programe i mislim da kroz taj dio ćemo i trebati više novaca. Zato na kraju mislim da donošenje ovog zakona, nakon ovog zakona donošenja ostaje još mnogo posla u domeni Ministarstva poljoprivrede, ribarstva, samog ministra jer same završne odredbe ukazuju na mnoge za sad prisutne izuzetke i potrebu njihovog reguliranja novim pravilnicima. Mi ovdje imamo još Pravilnik o ribama gdje se po njemu će dobivati određena sredstva, kuniće nema itd., prema tome, samo donošenje zakona nije još, mnogo toga neće biti riješeno. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Pa evo, ovo je zasigurno jedan od izuzetno važnih zakona koje Hrvatska mora donijeti kada je riječ o prilagodbi naše poljoprivredne politike onoj kojoj težimo, a to je poljoprivredna politika Europske unije. Sigurno da usklađivanje koje radimo na nekoliko razina, a to je prije svega na zakonodavnoj razini, na administrativnoj jest i onaj segment koji najviše zanima naše poljoprivredne proizvođače, a to je upravo potpora poljoprivrednicima putem novčanih poticaja u poljoprivredi i kroz programe ruralnog razvoja. Naime, poznato je da se u Hrvatskoj danas primjenjuje sustav vezanih plaćanja sa velikim brojem različitih pojedinačnih iznosa i to ovisi o vrsti proizvoda i naravno takav sustav razlikuje se od onog sustava u Europskoj uniji. Proračun za potpore u poljoprivredi u Hrvatskoj raste iz godine u godinu, mene to osobno kao predsjednicu Kluba zastupnika HSS-a veseli što je rezultat participacije HSS-a u Hrvatskoj Vladi odgovornost za resor poljoprivrede jer smo evo, uspjeli dići taj proračun za 30 do 40% i to je naravno opravdano i potrebno. Da je to opravdano i potrebno, govore i izračuni oko kojih smo i razgovarali formirajući većinu u Hrvatskom saboru i naravno sastavljajući Hrvatsku Vladu jer prema našim proračunima da bi se hrvatska poljoprivreda prilagodila tržišnoj utakmici, da bi bila konkurentna u Europskoj uniji, potrebno je godišnje uložiti 6 milijardi kuna. Danas proračun za poljoprivredu iznosi 4,3 milijarde kuna i evo, svjedoci smo da i proteklih tjedana kada su hrvatski seljaci tražili veća ulaganja u poljoprivredu, da upravo još te 2 milijarde kuna nedostaju da bi i mljekari, dakle i stočari i ratari bili zadovoljni i naravno da njihova nastojanja u tom slučaju treba i podržati jer se oni poljoprivredom izvorno bave, oni od tog žive, oni prehranjuju svoju obitelj, a obzirom da ih ja smatram čuvarima hrvatskog prostora i hrvatskog sela, mislim da zaslužuju adekvatnu naknadu. U tom smislu i ovaj zakon je izuzetno važan jer on donosi i brojne novine, donosi jedan drugačiji sustav na koji ćemo se morati svi naviknut jer više neće biti plaćanja po svakoj vrsti proizvoda, već će se ulaskom u Europsku uniju dogoditi nešto sasvim drugo da će ta plaćanja ići po obiteljskim gospodarstvima. Znači ovaj zakon možemo gledati kao jednu svojevrsnu prilagodbu Europskoj uniji, dakle kao prijelazni zakon o kojem govorimo u sustavu potpora u poljoprivredi, a ono što moramo istaknuti jest da će ta prilagodba trajati 2 do 3 godine prema našoj procjeni kada će hrvatska stupiti u Europsku uniju i morati prijeći na sasvim jedan drugačiji sustav. Danas kada ustvari promatramo sustav upisnika onih koji su upisani u poljoprivredni upisnik obiteljskih gospodarstava, ima ih negdje oko 170 tisuća, od tih 170 tisuća, 81 tisuća upisanih u upisnik prima poticaje, 20 tisuća prima dohodovnu potporu i ono što mi želimo napraviti i kroz ovaj zakon, ali i kroz cijelu reformu poljoprivrede jest ostvariti bolju konkurentnost na tržištu. To znači da moramo pomoći našim proizvođačima i kroz jedan direktni sustav potpora za njihove proizvode, da im moramo osigurati da se educiraju i da budu u hodu sa najnovijim znanjima, ali isto tako mislim da je naš zadatak pomoći im u organizaciji tržišta, a ne prepuštati ih samima sebi, a posebno ne prepuštati ih da se s njima loptaju veliki otkupljivači koji zarađuju na njihovoj muci i trudu, a koji isto tako su poznati kao veliki uvoznici. Ja kao predstavnica HSS-a te velike uvoznike ne mogu podržati, osuđujem njihov način ponašanja jer oni preko leđa onih malih ostvaruju svoj profit. Zato mislim da je dobro što se kroz ovaj zakon uvodi jedan model odnosno jedna modulacija, to je europska modulacija potpore, a ona se odnosi i vidljiva je kroz članak 18. ovog zakona na primanje potpora dakle svih onih koji primaju potpore iznad 36 tisuća kuna će imati 7% ograničenje u 2009. i 8% u 2010. na te potpore. Dok dodatna stopa od 4% ide za one koji primaju iznad 2 milijuna 160 tisuća kuna u 2009. i 2010. godini. Naime, zašto ovih 36 tisuća kuna jest ta granica iznad koje se primjenjuje granica? Pa zbog toga što upravo 80% ovih koji primaju danas potpore ovih 81 tisuće poljoprivrednih obiteljskih gospodarstava jesu u toj kategoriji do 36 tisuća kuna. Ja bih osobno voljela kada bi se kroz ovaj zakon uvela jedna stroža regulacija velikih proizvođača, jer smo svjesni da upravo oni na neki način uzimaju najveći dio kolača potpora u poljoprivredi. Naravno da se ovaj zakon ne odnosi samo na potpore u poljoprivredi, on se odnosi i na mjere ruralnog razvoja koja ćemo mi zasigurno moć puno više koristiti kada uđemo u Europsku uniju. Premda evo moram čestitati ministarstvu na naporima koje je do sada uložilo, jer iz podataka koje ja imam vidljivo je da je samo u prošloj godini preko tisuću 500 obiteljskih gospodarstva uspjelo koristiti mjere ruralnog razvoja kroz Ministarstvo poljoprivrede. A što to konkretno znači? To znači konkretno da su se tim novcem gradile male sirane, da su se tim novcem gradili preradbeni objekti i za proizvodnju meda i pekmeza, i mesa, i za proizvodnju kulena i svega ostalog. I ja smatram da je to upravo veliki napredak koji smo svi zajedno uspjeli napraviti. Iz toga razloga što je to konkretno zapošljavanje, odnosno samozapošljavanje u poljoprivredi. Poznati su podaci i Austrijske poljoprivredne komore ali i nama drugih susjednih zemalja. Da svako novo otvoreno mjesto u poljoprivredi otvara sa sobom dodatna dva radna mjesta. I upravo kroz ove mjere ruralnog razvoja mi smo upošljavali cijele obitelji, obiteljska gospodarstva. To su ljudi koji nisu završili na zavodu za zapošljavanje nego smo im osigurali da imaju dostojnu egzistenciju, a na neki način i da vežu sve ostale na sebe. Ja uvijek volim spomenuti jedan pozitivan primjer, to je obitelj Androšek u mojoj županiji. Doselili su se iz Zagreba, imali svoja radna mjesta. Došli su iz Zagreba na područje od posebne državne skrbi u Malu Goricu pored Petrinje počeli sa proizvodnjom sira, napravili malu siranu. Danas otkupljuju od ostalih svojih sumještana mlijeko. Imaju sireve koji osvajaju najbolja i najveća odličja, najznačajnija ne samo u Hrvatskoj, nego i na međunarodnoj razini. I to je smisao da upravo osposobimo naše poljoprivrednike, da proizvode da imaju kvalitetan proizvod koji potrošači žele kupovati. Ali da zaposle sebe i da zapošljavaju druge. Ono što bi željela spomenuti i ovdje naglasiti. Čini mi se da je to izuzetno važno ne samo za aspekt ekonomske proizvodnje, ne samo za aspekt biološke raznolikosti po kojoj je Hrvatska na 4. mjestu u Europi, već za aspekt proizvodnje hrane što je danas top tema ne samo u Hrvatskoj i u Europi već i u svijetu. A to je pitanje pčelara, pitanje pčela za koje smatram da moraju dobiti bolji tretman u ovom zakonu. Posebno kada je riječ o ekološkoj proizvodnji meda. Jer je poznato znanstveni dokazi postoje da kada bi nestale pčele na pojedinoj lokaciji, da bi se ubrzao nestanak preko 20 tisuća biljnih vrsta što bi negativno utjecalo na cijelu ekološku ravnotežu. Prema nekim podacima čovječanstvo se hrani sa svega 100-ak usjeva, a te usjeve preko 70% uglavnom oprašuju pčele. I procjenjuje se da je ukupna vrijednost oprašivanja u poljoprivredi koje pčele obave godišnje između 1,2 i 5,2 milijardi eura. Zbog toga smatram da je izuzetno važno da ministarstvo bez obzira na ono što nas čeka u Europskoj uniji, jer smo rekli da je ovo prijelazni zakon, veću pažnju u ovom zakonu dati pčelarima, a posebno ekološkim pčelarima. I u tom segmentu i ekološkim proizvođačima hrane. Ponavljam, hrvatsko selo, hrvatski seljaci sačuvali su hrvatski prostor, jezik, kulturu, vjeru, nošnju i identitet hrvatskog naroda. I mislim da u ovom teškim trenucima treba ih podržati. Ne samo sa ovim direktnim potporama, ne samo s mjerama ruralnog razvoja, nego i sa onim što su tražili prije dva tjedna i što im je obećano. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Davor Bernardić.
Poštovani potpredsjedniče Sabora. Uvažena zastupnice Petir evo ja moram reći vi ste rekli da su potpore koje su dolazile od strane Vlade velike i da su napravile zapravo otvaranje i mogućnosti i za nova radna mjesta. Ja moram reći da je udio potpora u Hrvatskoj među najvišima u Europi, svih subvencija. On je ukupno 8 milijardi kuna. Ako to preračunate u državni proračun ispada da je 5 do 6% državnih proračuna samo odlazi na subvencije. Što to znači? Još jedna stvar. Taj udio potpora u zadnjih 5 godina je samo rastao. Što to opet znači? To znači da mi umjesto da stvaramo poljoprivrednike koji mogu samostalno egzistirati na tržištu, vi stvarate na neki način naše poljoprivrednike u dužničkom ropstvu prema državi. To je ono što je nedopustivo i to je ono što se danas događa. Jer danom ulaska Hrvatske u Europsku uniju, velik dio više neće imati pravo na potpore i na subvencije. I to im netko treba reći. A ako taj udio potpora danas raste, to znači da će taj rez u budućnosti biti bolniji. Jer da se smanjujem umjesto da gledamo tome da postanu sami konkurentni, da idemo u reformske zahvate, na ovaj način kroz potpore se potiče da oni ovise o državi. I to u prvom redu rezultira nekim otvaranjem i radnih mjesta i pojačanom ekspanzijom. No zasigurno u dugom roku će rezultirati otkazima, otpuštanjem i nezadovoljnim ljudima, građanima, seljacima i poljoprivrednicima kao što je bio primjer prosvjeda ratara i mljekara pred Vladom. Hvala.
Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Marijana Petir.
Pa uvaženi kolega, ja mislim da baratate sa krivim podacima, jer ako Ministarstvo poljoprivrede ima 4,3 milijarde kuna u svom proračunu, onda ne vidim kako može biti 8 milijardi kuna za potpore i subvencije u poljoprivredi. Dio od te 4,3 milijarde zasigurno je za potpore. Ali ja te potpore ne gledam na ovaj način kako ih vi gledate. Ja to gledam kao nadoknadu za nekoga tko čuva hrvatski prostor. Te potpore su normalne u Austriji za nekoga tko živi na selu jer dok on živi na tom selu to znači da kosi travu, da tamo ne raste šikara, da obrađuje zemlju, da živi u toj kući, da se vidi dim iz dimnjaka. To su čuvari prostora i oni kao čuvari prostora u drugim zemljama imaju naknadu i to puno veću naknadu nego što danas Hrvatska izdvaja. Naravno da pretpostavljam da ste upoznati da se sve više teži mjerama ruralnog razvoja i unazad dvije godine u Hrvatskoj upravo na ruralnu politiku se stavlja sve veći naglasak i predviđen je rast udjela plaćanja za mjere ruralnog razvoja u ukupnom poljoprivrednom proračunu. On je sada pola milijarde kuna i toliko je uloženo u mjere ruralnog razvoja. Tendencija je rasta, ono što je ustvari najznačajnije i što je interesantno da ćemo ulaskom u Europsku uniju sa tog naslova moći povući i puno više novca. Do sada su poljoprivrednici iskazali najveći interes za program ulaganja u poljoprivredna gospodarstva što mislim da je izuzetno važno za nabavu poljoprivredne mehanizacije kao i za program potpore ulaganja u višegodišnje nasade. Znači, ono što je naša namjera da kroz jačanje programa investicijskih potpora u slijedećem razdoblju se posvetimo drugim strukturnim mjerama kao što su potpore među ostalim i mladim poljoprivrednicima i mislim da je to izvanredna šansa za samozapošljavanje.
Hvala. Gospodin zastupnik Jerko Rošin. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsjedavajući, gospodine državni tajniče i suradnici, kolegice i kolege. Ne znam je li tko od vas zna koja je to svjetlo škura boja ili što bi u Trogiru rekli švitlo skuro, recimo moja je svjetlo škura boja i to škuro svjetlo škura. To je zapravo siva boja, nekad su imali samo odijela bijela, crna za ukop i ova su bila svitlo škura. Spominjem to zato što mi se čini da ovaj se zakon vrlo uspješno pokušavam barem ali mislim da i otvara vrata jednoj borbi protiv te sive zone u poljoprivredi i u stočarstvu kao dijelu toga, da pokušava to regulirati i taj novac koji se tamo stvara izvući ga iz te zone na svjetlo dana. Mislim da je to vrlo važna stavka i da ta stavka već od članka 19. stavka 1. koja definira da bi se 1.10. iduće godine, dakle za nepunih šest mjeseci moglo dogoditi da potpore dobivaju samo oni koji će biti obveznici poreza na dohodak čitavu stvar rješavaju na jedan bolji, suvisliji, korisniji način. Ilustracije radi koristit ću se primjerima Brača, problematike koja mi je nekako bliža u spoznaji i na temu kolege koji je govorio o tome koliko su potpore zapravo neproduktivne jer ne stvaraju nova radna mjesta nego prave ovisnike. Ja bih sad kao vama trebao mušicu skinuti ali nisam. 120 kuna je potpora čini mi se za ovcu odnosno janje. Na Braču ima oko 20 tisuća ovaca odnosno toliko janjaca se očekuje, znači da je to negdje oko 2 milijuna i 400 ali ono što kroz sivu zonu prođe to je 6 milijuna eura, to je negdje oko 45 milijuna. Dakle, vidite kolika je razlika od poticaja do stvarnog efekta financijskog koji nam prolazi nakon što smo dali tih 2 milijuna i 400 ili koliko kuna poticaja šta nam sve ide u jednu sivu zonu potpuno. Da bi vam to pokazao stočar koji dobije poticaj a ne prijavi taj poticaj, ne prijavi da je njegova djelatnost, neprijavljen je njegov proizvod to janje proda za 100 eura nekome ugostitelju, ugostitelj ga preproda za 300 eura u svome restoranu, konobi ili na nekom imanju koje se bavi agroturizmom sve je prošlo bez papira jer ugostitelj ne može prikazati unos kad ga je ilegalno kupio pa tako ne može prikazati ni svoj prihod od prodaje toga janjca. Dakle, oko 6 milijuna na samom Braču realiziranih 6 milijuna eura realiziranih na nekim janjcima ode a da država ostane uskraćena barem za 1 milijun po prilici od PDV-a. A što to znači? Ako to nekome ne znači nešto puno dvije godine toga donesu anex Klesarske škole u Pučišćima gratis jer je oko 15 milijuna kuna potrebno da bi Klesarska škola u Pučišćima realizirala svoj dodatak a Klesarska škola u Pučišćima je jedna od tri najcjenjenije klesarske škole u Europi i jedina škola za koju se naplaćuje ulaznica turistima da dođu vidjeti kako se radi. Dakle, vidite kako neki novac koji izgleda ne tako nešto velik ali sada koliko tih brača ima ili koliko tih ovaca ima, koliko tih janjaca ima vidite koliko novaca potpuno nestane. Dakle, stočare treba isto tako dovesti na red i ta odredba da to bude 1.10. mislim da je vrlo utemeljena. Ima drugi razlog isto a to je šta poticaj često dobivaju oni koji se zapravo tim poslom i ne bave. Dobiju poticaj zato što imaju pašnjake, imaju neku zemlju na kojoj se to događa a onaj koji se stvarno bavi sa stočarstvom i potreban mu je poticaj da bi se s time bavio bez obzira da li se to događa u Obrušju ili stanovima, ili na Gažulu na Braču pa tako i na Pagu i ne znam gdje drugdje, stočar ne dobije a vlasnik zemljišta dobije. Treći razlog je koji mnogi uredni stočari ističu da ima stočara koji dobivaju poticaje a ta stoka je negdje raspuštena bez ikakve kontrole, bez ikakvog nadzora tko zna na kakvim pašnjacima, ako je bude, ne bude, pa šta bude dobro je došlo jer već od samog poticaja dobiva neki novac. Četvrti razlog je u ekologiji. Janjci koji se oderu sva ta koža, sve to krzno ostaje negdje po šumi negdje nekontrolirano. Na ovakav način bi se na Braču mogla napraviti jedna klaonica uredna ... [[Govornik se ne razumije.]] otoka realizirati od samog PDV-a koji bi se dobio i sve to skupa higijenski funkcioniralo. Iz svih ovih razloga već na sjednici odbora sam izrazio mišljenje da u članku 16. stavak 3. istaknuto je da bi 5% datih poticaja trebalo kontrolirano na terenu da li dolaze u prave ruke, da li funkcioniraju na pravi način, trebalo povisiti na 15% barem obaveznog nadzora. Zato jer ako se nadzire 5% onda će netko doći na red svakih 20 godina. Pa jednostavno ta kontrola ne biva toliko efikasna, sa 15% naravno tri puta je to više. Ali razumijem mišljenje predlagača da postoji poteškoća u dovoljno ekipiranosti ljudima da se to na terenu kontrolira. I razumijem, rekao bih utjehu da će se recimo kroz sustav … [[Govornik se ne razumije.]] jedne na određeni način … [[Govornik se ne razumije.]] uvida u stanje na terenu moći koliko toliko kontrolirali da li ima onoliko stope koliko je poticaja za nju primljeno negdje. U svakom slučaju se tom sivom zonom treba izaći čim prije na svjetlo, da ona nestane, treba je obasjati zakonom i praksom jer mi se čini da je to i sasvim u skladu sa intencijama onih koji svoj posao rade na jedan, vrlo transparentan, zakonom pokriven i uredan način i da ovakve intencije o kontroli gdje poticaji odlaze, gdje potpore se daju da će biti itekako dobro prihvaćeno kod onih koji to shvaćaju kao svoj izvor egzistencije. Mislim da je, i to sam isto tako kazao da je baš iz razloga kome poticaj ide, kome ta potpora se dodjeljuje, da je vrlo važno možda promijeniti termin posjedniku, nekakav drugi termin jer nije uvijek posjednik u pitanju, posjednik zemljišta da postoje razne forme odnosa između onih koji su vlasnici zemljišta i onih koji to zemljište koriste i koncesijom i posudbom i … [[Govornik se ne razumije.]] i nesređeni katastri, nesređene imovinske knjige na sudu. I zato mi se čini da možda taj izraz posjednik, ne znam koliko je on u zakonu temeljen kao obavezan ili ne da bi možda mogao biti na drugi način definiran, ne bi li se njime obuhvatila jedna veća širina, jedan širi dijapazon mogućih korisnika toga. Vlada bi trebala donijeti nacionalni program ruralnog razvoja koji bi trebao biti usklađen sa svim ovim i kroz koji bi se trebalo sagledavati i smisao potpore o kojoj kolega govori, koliko je smislena, koliko nije i razumijem ono stajalište načelno da ljude treba naučiti loviti ribu a ne samo im donositi ribu da jedu, nego da si oni mogu uloviti. Dakle, to bi trebalo biti do kraja ove godine, trebalo bi donijeti taj program ruralnog razvoja i kako je ovdje predviđeno razvojem tog programa u praksi trebao bi se baviti odbor međutim u samom tekstu ne piše kako će taj odbor biti formiran, od čega će se sastojati. Mislim da je … [[Govornik se ne razumije.]] toga odbora vrlo važno. Jedna sitnica, u članku 56. stavak 8. piše termin ministrica, da će donijeti rekli smo da to ministrica ne bi trebala biti jer prejudicira nešto. A i općenito kada se govori u tekstovima da će definirati ministar isto tako na drugom mjestu, možda bi trebalo naći … [[Govornik se ne razumije.]] termin koji neće nikoga povrjeđivati a kazati šta je, ali ovdje je baš jedna malo nespretnost. I preporučam da se čim prije u dogovoru i usklađeno sa Ministarstvom zaštite okoliša i prostornog uređenja čim prije da se donese taj poljoprivredno okolišni program kako bi i on mogao funkcionirati kao dobra podloga. U svakom slučaju pohvala predlagatelju na dosta temeljitom, vrlo temeljito pripremljenom zakonu i potrebi da se on donese. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Marijana Petir.
Pa evo ja bih se pridružila svakako ovoj raspravi kolege Rošina koji je istaknuo da je važno imati jedan jači sustav kontrole u … [[Govornik se ne razumije.]] poljoprivrednih poticaja. Jer naravno kada se dogodi određena malverzacija za koju ja ipak mislim da su izuzeci a ne pravilo, onda se sjena baca za sve one koji pošteno rade svoj posao. Zbog toga je i Hrvatski sabor donio Zakon o agenciji za plaćanje, ministarstvo užurbano radi na uspostavi te agencije za plaćanje i to je garancija, ne samo zato što to moramo napraviti zbog Europske unije nego i zbog … [[Govornik se ne razumije.]] zbog primjera koje ste vi spominjali da se jednom zauvijek uđe u trag tom novcu, na koji način se on disperzira, kome ide i da li ide za pravu namjenu. Ja očekujem da će, evo i državni tajnik gospodin Kuterovac kasnije u svom obraćanju spomenuti do kuda se došlo sa agencijom za plaćanje. Ali isto tako me veseli da su evo kroz ovaj zakon vrlo jasno stavljene i odredbe vezane uz upravni inspekcijski nadzor koje su od članka 65. pa do članka 77. koje jasno definiraju obaveze inspekcije ali isto tako odnosi se na kaznene odredbe ukoliko dolazi do određenih prekršaja. No ipak smatram i to želim zaključno reći da doista ako se i događaju određeni problemi kod isplate poticaja ili neke nelogičnosti ili eventualno protuzakonite radnje, to su iznimke, to svakako nije pravilo.
Hvala. Gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Nema ga, gubi pravo na riječ. Gospodin zastupnik Šime Lučin, izvolite.
Hvala lijepo, pa pokušati ću se kratko sa nekoliko riječi uključiti u ovu temi jer mi se čini, i o ovom zakonu nešto reći, jer mi se čini da tema poljoprivrede i poticaji i potpora u poljoprivredi zapravo na onaj pravi način i sa pravom svom težinom i problemima nas tek očekuje. Meni se zapravo čini da mi u Hrvatskoj uglavnom imamo poljoprivredu politike a da nemamo poljoprivrednu politiku. I to mi se čini ono što je ključan problem. S druge strane slažem se u potpunosti s kolegom Rošinom koji kaže da bi mi trebali prestati seljacima poljoprivrednim proizvođačima dijeliti ribu. Da je krajnje vrijeme ukoliko računamo o perspektivi ući u Europsku uniju da ih naučimo tu ribu uloviti. I često mi se čini, pokušati ću argumentirati zašto mislim da imamo poljoprivredu politike. Često mi se čini da kada razgovaramo o temama poljoprivrede pa i ovakvim zakonima, dakle Zakonu o potporama mi zapravo razgovaramo kao da se poljoprivreda nalazi u nekakvom vacummu, zrakopraznom prostoru, kao da se ona ne dešava danas, kao da se ona ne dešava u Hrvatskoj. Pa recimo to imamo prilike čuti da bi sa dvije milijarde na kontu Ministarstva poljoprivrede riješili sve probleme. A što ćemo sa onih 15 do 20 milijardi koje nam sada već nedostaju a koji će nam nedostajati recimo možda još i u većoj količini na jesen. E tu zapravo mi se čini da mi oko poljoprivrede ne razgovaramo na pravi način, nemamo pravu strategiju i prave planove. Dakle mi donesemo određene zakone, određene kvote, određene poticaje, ali onda zapravo ne vodimo računa više o ničemu. Ne vodimo računa ni o klimatskim promjenama, ne vodimo računa ni o poremećajima mogućim na tržištu i onda nam se desi da pored toga što imamo povećana izdvajanja za poljoprivredu, dešavaju nam se prosvjedi. Dakle, sad smo imali prosvjede mljekara pa sad ljudi koji uzgajaju pšenicu, proizvode pšenicu se javljaju sa zahtjevima i prosvjedima. Mislim, mogao bih sad takvih primjera jako puno govorit. Ja neću uopće govorit recimo o onome što se dešava u Zadru i zaleđu Zadra, da se sad čupaju nasadi … [[Govornik se ne razumije.]] E sad ako je točno, a ja vjerujem da jeste, ono što je smisao ovog zakona je da se sačuva taj ruralni prostor Hrvatske, e onda bi netko bez obzira na diktate tržišta u tim uvjetima trebao reagirati. Ja također, za razliku od mojih kolega koji su ovdje isticali da se potpore dijele na način da zapravo veliki proizvođači dakle velike firme dobivaju najveći dio poticaja, se slažem. Ali ja mislim još jednu stvar. Ja mislim da Hrvatska, Vlada Republike Hrvatske čak i regionalno i prostorno ne vodi na isti način računa o ruralnom razvoju. To mogu zapravo argumentirati i sa niz proizvoda i sa niz kultura za koje se recimo poticaji ne dijele. Ono što mene interesira, u kojoj mjeri će ovaj zakon, ja inače mislim da ovo nije loš model, u kojoj će on mjeri zapravo osigurati da se eliminiraju nekakve da tako kažem moguće situacije, tipa prosvjeda itd., itd. Još jednu stvar. Dakle, vraćam se na te nekakve osnovne elemente ili polazišta ovog zakona, dakle da se pripremamo za zajedničko tržište EU. Sad pitanje u tome, obzirom da dijelimo ribu a ne učimo poljoprivrednike loviti tu ribu, koliko se mi spremamo za EU. Ja ne znam da li će ta nekakva situacija u onom momentu kad uđemo u Europsku uniju zapravo biti presječena na neki način. Mi ne znamo uopće šta se sad dešava na tom planu kontakata, razgovora, priprema pregovora, pregovora itd., ako uopće toga ima. Ali bez obzira na situaciju kakva je, po meni bi uvijek toga trebalo biti. E sad se vraćam na to da bi ovaj zakon između ostalog trebao dati značajan doprinos čuvanju ruralnog razvoja, očuvanja tog prostora. Dakle, imali smo prilike čuti tih seoskih domaćinstava, recimo da se na tom selu i na tim selima našim koja su sve više pusta, ljudi vraćaju. E sad, ja kad pogledam zapravo tamo nekakav popis kultura, biljaka, voćaka itd. koje se financiraju i koje će dobivat određeni tip potpore. Ja recimo tu za dalmatinsku priču ne vidim neke kulture. Evo meni nije jasno zašto, mogao bih uzeti više primjera, ali uzet ću recimo smokvu, zašto smokve nema u toj priči? Smokva koja je stoljećima recimo hranila dobar dio Dalmacije, ne samo priobalja nego i Zagore, zapravo zašto je nema u poticajima? Vi de facto ne možete naći podatke ili su statistički podaci o tim smokvama katastrofalni. Govori se o nekih 180 tisuća stabala, negdje 2 i pol tisuće tona itd., itd. Međutim, činjenica je da je nekad prije 20-tak godina to bio jedan značajan da tako kažem proizvodni artikl iz tog područja. Evo ja ću se zapravo tu založiti da pokušam državi pomoći da ne mora na ovaj ili onaj način, de facto u širem smislu državi, dakle svake godine uvozit skoro 1 i pol milijun dolara suhih smokava iz Tunisa i Grčke, nego da zapravo mi budemo ti koji ćemo tu suhu smokvu zapravo uzgajat i prodavati. Vidite, kaže da se moramo pripremiti za europsko tržište. E vidite, ja znam dvije, tri, ajde da ostanem na prostoru voća ili voćke koje na europskom tržištu će bit uvijek tražene, normalno uz određene pretpostavke. To je ova maraska koja se stabla sad čupaju, to vam je smokva o kojoj pričam i recimo rogač. O nekim drugim kulturama neću pričati. Stoga vjerujem, podnijet ću jedan amandman odnosno već sam ga podnio oko suhih smokava. Ja vjerujem da će me barem kolege iz Dalmacije, ako ne već predlagatelj, podržati. Jer prvo, to nisu veliki iznosi, a stvaranje vi znate da suha smokva raste na kršu, da zapravo danas smokve uzgajaju samo ili pretežno starija domaćinstva. Ja vjerujem da bi određeni stimulacijama za 20-tak, 30-tak tih stabala zapravo bilo jako interesa. I kad se ta priča zaokruži, 20 ili 30 stabala maslina, toliko stabala smokava, da bi zapravo ljudi, određeni ljudi ili dobar dio ljudi iz dalmatinskog sela našlo rezona da uzgaja te kulture. Evo, u nadi da ćete prihvatiti ovaj moj amandman, hvala lijepo.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Pa gospodine zastupniče Lučin, mislim da ovo što ste spomenuli kako i pitanje distribucija tih potpora i šta proizvoditi. U tom je upravo i problem ovoga dosadašnjega i Zakona o potporama, ali isto onoga što mi nažalost ovdje nemamo, a to su jasno definirani ciljevi poljoprivrede i ruralnog razvoja. Mi nemamo, to nama govore i ljudi iz Europe, da trebamo vidjeti koji su ti proizvodi, s čime mi to idemo i s čime bi mogli u Europi. Ja vjerujem ovo što ste upravo govorili, ovaj dio mediteranske proizvodnje, pa to i govore iz Europe da je to jedna od proizvodnji koje bi mogle ići. Upravo zbog toga treba jedna i temeljita revizija tih potpora. Treba također jedna transparentnost tih potpora. Treba također i ciljana i izbalansirana distribucija tih potpora. Kroz taj dio ćemo mi onda vidjeti i ocijeniti i dati prave puteve koje su te naše proizvodnje. Ako to ne budemo napravili, onda je ovo što radimo to će biti samo jedan prelazni dio jer dok mi dođemo do onoga što Europa radi, nažalost od 2013. mijenjaju ovaj sistem potpora u koje mi još nismo ni ušli kao takvi, prema tome izravna plaćanja, pitanje ruralnog razvoja, pitanje stimuliranja odnosno povećanja proizvodnje. Prema tome, u ovome dijelu slažem se u potpunosti s vama da bi trebali definirati uz ovaj zakon i šta mi mislimo konačno to proizvesti, kojima ćemo dati potpore i šta ćemo izvoziti. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku. Gospodin zastupnik Šime Lučin
Hvala lijepo. Ja kolega za razliku od vas nisam nikakav poljoprivrednik i ne dolazim iz te branše i nisam stručnjak. Ali znam dobro da za svaku stvar koja se u konačnici kreira u ovom Saboru treba politička volja. E sad, da li u ovom Saboru ima političke volje da napravi određenu diferenciju između različitih potpora, da se zna da je jedan tip potpora za strateške stvari, za pšenicu, kukuruz i tako. Drugi tip potpora je ono na što računamo da ćemo i s čime ćemo konkurirati na europskom tržištu. Mene zapravo brine jedna druga činjenica. Mi smo nedavno tu usvojili Zakon o poljoprivrednim komorama. Mi imamo niz poljoprivrednih zadruga koje postoje na terenu. I zapravo umjesto da koristimo stare i nove nekakve oblike da se ova politika ili da tako kažem da se ova priča uobliči na bolji i na konkretniji način meni se zapravo čini da mi to izbjegavamo. I to je ono i vraćam se onoj tezi i to će bit tako, dakle imat ćemo sve do tad dok ne uzmemo ovo u obzir o čemu sam govorio imat ćemo zapravo poljoprivredu politike a ne poljoprivrednu politiku.
Gospodin zastupnik Krešo Filipović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, predstavnici ministarstva, kolegice i kolege zastupnici. Evo podsjetimo se kako je Zakon o državnoj potpori u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu doneseno još 2002. godine, te kako je on tada predstavljao značajan zaokret u poljoprivrednoj politici Republike Hrvatske. Uspostavljeni sustav potpora koji je naravno u međuvremenu unapređivan i prilagođavan potrebama trenutka bio je značajno transparentniji, te iz godine u godinu financijski izdašniji u odnosu na prethodni sustav. Zato se ja osobno ne mogu složiti sa svima onima koji govore da sustav potpore iako je bio financijski izdašniji nije učinio značajan iskorak u našoj poljoprivredi. Mislim da je o tome jako kvalitetno govorio gospodin Kovačević koji je govorio u ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice. Iznio je niz podataka koji idu ipak u prilog tome da je donešeno niz znači operativnih programa koji su upravo išli u pravcu te strukturne prilagodbe naše poljoprivrede i povećanja obima proizvodnje hrvatske poljoprivrede. Isto tako, treba reći da zahvaljujući ustrojavanju upisnika poljoprivrednih gospodarstava, dakle uspostavljen je bio tada taj jedinstveni i cjeloviti sustav praćenja i kontrole svih poljoprivrednih gospodarstava koji su po bilo kojem osnovu ostvarivali pravo na poticaje u sklopu mjera tržišno-cjenovne politike ili plaćanja u sklopu mjera strukturne politike. Treba reći i to kako je taj sustav značajno pridonio vjerodostojnosti i transparentnosti pri ostvarivanju prava na državnu potporu u poljoprivredi, a samim time mogućnosti nenamjenskog i neosnovnog trošenja državnih sredstava sveo na minimum. Ja bih se ovdje samo još osvrnuo kada govorimo o ovome novom zakonu, znači o državnoj potpori poljoprivredi i ruralnom razvoju ovo je još jedan iskorak naprijed zbog svih onih administrativnih institucionalnih pretpostavki koje Republika Hrvatska mora učiniti da bi mogla u budućnosti ostvarivati potporu ulaskom u Europsku uniju. Međutim, unatoč tome svemu poznato je iako su dugoročni ciljevi Republike Hrvatske kada je u pitanju poljoprivredna politika suglasni i usklađeni sa ciljevima zajedničke poljoprivredne politike kako među njima ipak postoje još uvijek velike razlike po pitanju provedbenih instrumenata i mjera poljoprivredne politike. Te razlike su i u svakom slučaju najuočljivije u samom sustavu potpora poljoprivredi. Upravo radi tih razlika, a u skladu sa pregovaračkim stajalištem iz poglavlja XI. – Poljoprivreda i ruralni razvoj. Republika Hrvatska se obvezala izraditi potpuno novi Zakon o državnoj potpori u poljoprivredi s osnovnim ciljem postupnog usklađivanja domaćeg zakonodavstva u području mjera tržišno-cjenovne politike i politike ruralnog razvoja sa zajedničkom poljoprivrednom politikom Europske unije. Ujedno predloženi zakon našim poljoprivrednicima nudi prijelazno razdoblje koje bi im trebalo omogućiti kvalitetnu pripremu za konkurentan nastup na zajedničkom, ali iznimno zahtjevnom tržištu poljoprivredno-prehrambenih proizvoda Europske unije kako po pitanju cijene poljoprivrednih proizvoda, te standarda kakvoće i sigurnosti hrane, tako i po pitanju izmijenjenih uvjeta vezanih uz potpore sektoru poljoprivrede i ostvarivanje tih potpora. Ja osobno posebno želim pohvaliti činjenicu iznio je državni tajnik u svome izlaganju, što su u sastavu povjerenstva koje je radilo na izradi ovog zakona bili uključeni gotovo svi oni kojima poljoprivreda na bilo koji način nešto predstavlja u ovoj državi od kojih ću posebno spomenuti, dakle predstavnike poljoprivrednih proizvođača. Također je za svaku pohvalu i činjenica što su u izradi samoga zakona sudjelovali i priznati konzultanti Vlade Republike Hrvatske i ministarstva, čini mi se gospodin Fischler i gospodin Legras koji su zasigurno svojim radom doprinijeli tome da je ovaj zakon i ovaj sustav potpora kojeg ćemo imati sukladno ovome novome zakonu kojeg donosimo znatno bliže onome sustavu poljoprivrednih potpora koji vlada i u Europskoj uniji. Naime, novi Zakon o državnoj potpori poljoprivredi i ruralnom razvoju uređuje državne potpore u obliku izravnih plaćanja poljoprivrednim gospodarstvima putem mjera tržišno-cjenovne politike i mjera politike ruralnog razvoja, dakle prvog i drugog stupa što slijedi koncept zajedničke poljoprivredne politike. Potrebno je naglasiti i to kako ovaj zakon nije u potpunosti već samo djelomično usklađen sa pravnom stečevinom Europske unije iz područja poljoprivrede, te kako je njegova puna primjena predviđena za dvogodišnje prijelazno razdoblje do ulaska Republike Hrvatske u Europsku uniju. Međutim, treba naglasiti i to kako on ipak predstavlja kvalitetan temelj za postupnu potpunu prilagodbu nacionalnog sustava potpora onome u Europskoj uniji koje je neminovnost i koji nas u veoma skoroj budućnosti, odnosno bliskoj budućnosti i očekuje. Nastavno svemu prethodno rečenom prijedlogom zakona uvode se određene novina tzv. horizontalni mehanizmi bez kojih se neće moći provoditi izravna plaćanja u Europskoj uniji. O tome sam već govorio. Dakle, uvodi se obvezno ispunjavanje uvjeta višestruke sukladnosti, uspostava integralnog administrativnog i kontrolnog sustava tzv. IAXA. Modulacija ili umanjenja isplata izravnih plaćanja, stroga financijska disciplina kod izravnih plaćanja kad govorimo o onoj ukupnoj omotnici, dakle osiguranim sredstvima na razini jedne proizvodne godine. I konačno, provedba izravnih plaćanja stavlja se u nadležnost novoosnovanoj Agenciji za plaćanje jer znamo da bez te institucionalne potpore jednostavno neće biti moguće isplaćivati potpore kada Hrvatska uđe u Europsku uniju. Nadalje, zakonom se mijenja i dosadašnja struktura poticaja, odnosno uvode se osnovna plaćanja za livade i pašnjake i osnovna plaćanja za sve ostale vrste korištenja poljoprivrednog zemljišta, pri čemu koristi se dobivaju isti iznos poticaja po hektaru bez obzira na vrstu proizvodnje. Ovakva plaćanja gotovo su sasvim usklađena sa izravnim plaćanjima u sklopu regionalnog modela SPS-a. Dakle, shemom jedinstvenog plaćanja u Europskoj uniji. Uz prethodno spomenuta plaćanja u ratarstvu vidimo da su u zakonu predviđena i dopunska plaćanja za određene proizvodnje. Slično je dakle i u ratarstvu, postoje određena izravna plaćanja koja će se zadržati i nakon ulaska Republike Hrvatske u Europsku uniju, ali postoje određena plaćanja koja će isto kao i ova dopunska plaćanja u ratarstvu zavisiti od rezultata pregovora sa Europskom komisijom, što znači da će se određeni, ja vjerujem da će pregovori biti uspješni, da se određeni poticaji mogu zadržati i u ulasku Republike Hrvatske u Europsku uniju, dakle izravna plaćanja, ali će se ona plaćati iz nacionalnih sredstava, dakle iz proračuna Republike Hrvatske. Kada su u pitanju novine uz politiku ruralnog razvoja, također treba reći kako zakon definira 3 prioritetna područja djelovanja ili 3 osnovne skupine mjera sukladno europskom modelu. Dakle, mjere za poboljšanje konkurentnosti poljoprivrednog sektora, mjere za očuvanje i poboljšanje okoliša i krajobraza te mjere za poboljšanje kvalitete života u ruralnim područjima i diverzifikacija ruralnih gospodarskih djelatnosti. Naravno da o ovim mjerama nakon što se donese nacionalni program, znatno će ovisiti, i sam naziv tih mjera govori u kojem pravcu one idu, znatno će ovisiti status naših poljoprivrednika kada budemo ulazili u Europsku uniju. Smatram potrebnim još kazati i to kako će se do donošenja dakle Nacionalnog programa ruralnog razvoja potpore za kapitalna ulaganja, potpore dohotku, potpore osiguranju od mogućih šteta te mjere ruralnog razvitka moći i dalje koristiti prema važećim pravilnicima koji će dijelom ostati na snazi nakon donošenja ovog zakona. Na kraju, radi toga što sam uvjeren da ovaj Zakon o državnoj potpori, poljoprivredi i ruralnom razvoju predstavlja značajan iskorak u prilagodbi našeg sustava potpora, dakle potpora u Republici Hrvatskoj na ovome u Europskoj uniji. Isto tako, što predstavlja dobru podlogu za jednu kvalitetnu prilagodbu naših poljoprivrednika prije ulaska u Europsku uniju da mogu konkretno nastupati na tom tržištu, ja ću osobno također podržati usvajanje ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Dvije replike, prva gospodin zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo. Kolega, meni se čini da bi mi možda barem u ovom Saboru jednom trebali jasno i glasno konstatirati. Zapravo nema onih kojima je poljoprivreda važna, bitna i draga. Za svih nas je poljoprivreda jako važna i bitna. Na kraju krajeva, svi mi i svi građani ove zemlje kupuju te poljoprivredne proizvode. Na kraju krajeva svi mi, zapravo odnosno porezni obveznici plaćamo na određeni način te poticaje. I slažem se s vama također da je u proteklom vremenu napravljen iskorak. Međutim, što je rezultat između ostalog tog iskoraka? Da smo poticali ljude da ulažu u mehanizaciju i traktore, da smo poticali ljude da otvaraju staje, da smo poticali ljude da sade nasade maraske. Onda smo došli u situaciju da ti ljudi zbog loše politike ne mogu isplaćivati poreze, odnosno pardon kredite za traktore, pa onda protestiraju, zatvaraju staje jer nema smisla držati krave kad jednostavno ne mogu dobiti dogovorenu cijenu mlijeka, pa onda i oni protestiraju. A recimo, kad je slučaj ko u Zadru maraske, onda ljudi jednostavno čupaju ta stabla jer ih je netko u postupku dok su došli u fazi da maraska da plod, varao i prevario. Stoga bi ja bio oprezan sa ocjenama o kvaliteti tog iskoraka.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Krešo Filipović.
Hvala lijepa. Kolega Lučin, ja kad sam govorio, svi oni koji su zainteresirani, govorim u smislu sudjelovanja u izradi ovoga zakona, dakle u povjerenstvu su bili uključeni svi iz države Hrvatske kojih se na neki način tiče poljoprivreda. Naravno da se poljoprivreda tiče svakoga građanina u ovoj republici. Isto tako kad sam govorio o strukturnim potporama, pa strukturne potpore su praktično uvedene od 2002. godine. Jest da su one u prvim godinama bile beznačajne, odnosno razina financiranja tih strukturnih potpora je bila na niskoj razini, međutim u narednim godinama pa do današnjeg dana ona je značajno dignuta za razliku od 13 milijuna kuna u 1. godini primjene zakona za određene takve potpore, danas se isplaćuje do 500 milijuna kuna i ja sam uvjeren da takve isplate ipak moraju dati rezultate. Isto tako bih vam htio reći da smisao potpora nije samo podizanje razine proizvodnje. Smisao potpora jeste podizanje konkurentnosti poljoprivrednog proizvođača, ali i s druge strane potpora dohotku poljoprivrednog proizvođača, odnosno obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva. Evo, toliko. Hvala lijepa.
Druga replika, gospodin zastupnik Drago Bodakoš. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Filipović, govorite o velikom, s ovim zakonom velikom iskoraku u usuglašavanju s Europskom unijom. Međutim, moramo reći da je, … [[Govornik se ne razumije.]] kažu i drugi iz Europe baš, da je ovaj zakon napravljen za 2009. i 2010. godinu, kao što su i one prošle promjene, izmjene prošle godine bile su napravljene za 2008. godinu. Međutim, to je još uvijek daleko od zahtjeva koje, odnosno usuglašavanja s Europskom unijom. Mislim da u tome dijelu nismo dovoljno napravili i da je samo ovo jedan produžetak jer kad gledate, ustvari jedino ruralni dio kad se govori o tome i usuglašavanje, da je tu usuglašavanje ide prema usuglašavanju. Ovo sve drugo zadržali smo pod ovakvim ili onakvim uvjetima. Izravna plaćanja, odnosno plaćanja koja ćemo prije nego uđemo u Europi eventualno isplaćivati, ali to se ne isplaćuje više u Europi. Prema tome, ono što je bitno i što bi trebali raditi da zakone ne samo da ih donosimo, nego da ih provodimo, ali da donosimo zakone koji će biti usuglašeni. I dalje, mislim da trebamo već sutra početi raditi na novom usuglašavanju zakona, odnosno ono što će 2011. kako bi trebalo biti. I ovo što se i radi i što je sigurno kvalitetno, da se koordiniraju ti postupci sa komisijom i da vidimo koje promjene kod njih imaju. Jer kao što smo čuli, te promjene će od 2012., 2013. godine sigurno biti i one se stalno pojavljuju kao nove. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Krešo Filipović.
Hvala lijepa. Samo gospodinu Bodakošu da pročitam da upravo ovo što ste vi govorili, ja sam to i rekao u svom izlaganju. Potrebno je naglasiti kako ovaj zakon nije u potpunosti, već samo djelomično usklađen s pravnom stečevinom Europske unije, ali sam isto tako naglasio na kraju da treba naglasiti to kako on ipak predstavlja kvalitetan temelj za postupnu, potpunu prilagodbu nacionalnog sustava potpora sa onim u Europskoj uniji. Dakle, mi se ustvari slažemo s ovim što ste vi meni replicirali. A po pitanju iskoraka, ja jesam govorio o iskoraku u sustavu potpora u Republici Hrvatskoj i 2002. godine i u svim narednim godinama jer se taj sustav iz godine u godinu dograđivao, ali sam govorio prije svega radi kontrolnih mehanizama koje je taj sustav imao, od znači rada inspekcije, uspostavljenog novog upisnika kao jedinstvenog sustava praćenja i kontrole poljoprivrednih gospodarstava. A isto tako govorimo o iskoraku u ovome zakonu jer se uspostavlja IAKS znači taj isto integralni kontrolni sustav, bez kojeg jednostavno se potpore u Europskoj uniji neće moći koristiti. A s obzirom da sam radio iz iskustva znam, što je intencija Europske komisija. Intencija europske komisije je upravo da se spriječe pronevjere u trošenju proračunskih sredstava namijenjenih za poljoprivredu. Znači da se spriječe prijevare. A bez ovakvih sustava i zakonske uspostave ovakvih sustava jednostavno nećemo biti u mogućnosti ubuduće te potpore koristiti. A svima nam je poznato da Republika Hrvatska u ovom trenutku alternative nema, pa tako ni hrvatska poljoprivreda kada je u pitanju ulazak u Europsku uniju. Hvala lijepo.
Gospodin zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Pa kroz ove rasprave koje smo imali prilike slušati jedni druge, suglasni smo uglavnom da je na području ja to formalno, znači institucionalno kroz zakone, kroz procjene, odluke, da je za poljoprivredu dosta toga napravljeno. To je točno. I Poljoprivredna komora i Zakon o poljoprivrednom zemljištu i niz zakonskih odredba i da sada ne nabrajam. Međutim, drugo je pitanje koliko je to korisno za poljoprivrednike, koliko je to provedivo za poljoprivrednike. E to je drugo pitanje. Konkretno kada govorimo o ovom zakonu, Zakon o potporama, nešto što smo već davno prije trebali donijeti. Jer po ovom sustavu potpora Europa funkcionira već duži niz vremena. I ona svoju priču mijenja 2013. i imamo naznake da će taj sustav, neće ga napustiti, ali potencijal sredstava bit će puno manji. Zašto mi to nismo prije napravili? I potpuno podržavam ovaj sustav. Dobiješ po hektaru, a proizvodi ono što ti se isplati. Potpuno podržavam. Jer upravo s ovim sustavom potpora kakve smo do sada imali, mi smo puno nesreća napravili našim poljoprivrednim proizvođačima, doslovce puno nesreća. S jedne strane dobili smo jedan čitav poligon ispolitiziranih udruga u kojima interesne grupe i pojedinci zadovoljavaju svoje potrebe, dobili smo pojedince sa feudima od 400 hektara. 400 hektara koji se iznajmljuju od države, plaćaju se po cijeni jednoj, a potpore se dobivaju po cijeni drugoj i u pravilu te potpore su uvijek veće od one cijene koja se plaća po hektaru. Imamo takvih slučajeva. S čim smo to proizveli? Proizveli smo sa ovakvim sustavom potpore. S kojim novcima? Našim novcima, novcima poreznih obveznika. Činjenica da u 10 godina preko 25 milijardi kuna poreznih novaca je otišlo u sustav potpore. To je činjenica. Da li mi danas imamo samodostatnost u proizvodnji hrane? Nemamo. Znači nešto u čitavom tom sustavu nešto ne valja. Po meni je to ključni problem kako stvoriti sustav, kako isfinancirati sustav koji će prije svega nama osigurati kroz poljoprivrednu proizvodnju samodostatnost u proizvodnji hrane, a viškove dati na ono obrano tržište na koje se pripremamo tržište u Europskoj uniji, jer činjenica da naše tržište je premalo za onaj potencijal koji mi u poljoprivrednoj proizvodnji imamo. Prema tome, uopće nije sporno da li ovo podržati ili ne. To uopće nije sporno. Treba podržati. Ali pri tome treba jasno i glasno reći da smo mi sporazum o zajedničkoj poljoprivrednoj politici Europske unije potpisali 2004. godine. S početkom važenja 2005. danas je 2009. 4 godine smo na tom prostoru napravili vrlo male iskorake i došli smo sada u jedan zeit not. Ovaj zakon vrijedi za 2009. i 2010. Jest da je bilo prema nekim najavama i programu i planovima Vlade i uključena je i 2011. međutim ona sada nije uključena, što je manje bitno. Ali je daleko više bitno što smo 4 godine radili, zašto 4 godine nismo promijenili takav sustav. Jer takvim sustavom potpora definitivno se i mijenja i filozofija poljoprivredne proizvodnje. Definitivno se mijenja. U samom ovom zakonu to sam rekao i na Odboru za poljoprivredu imam par primjedbi koje po meni su ograničavajuće. Članak 8. "korisnici izravnih plaćanja obvezni su ispunjavati uvjete višestruke sukladnosti u poljoprivrednoj proizvodnji". Pazite 19 direktiva koja uključuje tu višestruku sukladnost. Da li su naši poljoprivredni proizvođači educirani? Da li će to oni moći zadovoljiti? Mi još nismo ni krenuli, pa ako sutra krenemo ako se danas već imamo osposobljene predavače. Ako sutra krenemo mi taj proces ne možemo završiti godinu dana. Što će se desiti s onim ljudima koji imaju prava, a ne zadovoljavaju taj uvjet višestruke sukladnosti? Piše da korisnici moraju biti u sustavu PDV-a, doduše ministar je rekao na Odboru za poljoprivredu da će se to amandmanom Vlade promijeniti. Jer činjenica i pitanje i opet je moje pitanje, koliko imamo ili koje učešće poljoprivredni proizvođači koji su uključeni u sustav PDV-a, a koje učešće oni koji nisu uključeni u sustav PDV-a? Ako je točan podatak da imamo negdje oko 27 upisano poljoprivrednih proizvođača koji nemaju vlastite melje, ta činjenica govori sama za sebe i o sustavu kakvog smo do sada imali u organizaciji poljoprivredne proizvodnje. Činjenica da smo u dosadašnjoj poljoprivrednoj proizvodnji u organizaciji sustava koji treba dati uvjete poljoprivrednim proizvođačima, činjenica da smo se odrekli manjih poljoprivrednih kućanstava, to je činjenica. Što je posebno interesantno u stočarskoj proizvodnji. Odrekli smo se malih, žilavih, ne zaduženih, a s druge strane smo stvorili uvjete za tzv. velike preinvestirane koji su ušli u skupu izgradnju i opremanje, i proizvodnju bez vlastitog obrtnog kapitala a često puta i bez stručnog poznavanja uopće posla u koji su ušli i zato imamo probleme danas. Prema tome, ključno je da se ne ponavljam svima nama je jasno, ključno je. Mi kao država i to je zadatak Vlade Republike Hrvatske, to je zadatak nas u Saboru da na temelju podataka i sad ću se vratiti opet na Zakon o poljoprivrednom zemljištu iz 2002. godine gdje postoji zakonska obveza da godišnje jedanput Ministarstvo poljoprivrede prosljeđuje na Vladu zeleno izvješće, da to zeleno izvješće dolazi u Sabor obavezno svake godine zakonska obveza u ovom Saboru je izglasan taj zakon. Danas je 2009., sedam godina. U tih sedam godina nijedanput u ovoj sabornici nije se raspravljalo o tom zelenom izvješću. A upravo to zeleno izvješće je prilika da svi zajedno s jedne strane vidimo kakvo nam je stanje u poljoprivredi i s druge strane da damo svoj konkretan doprinos na konkretnim podacima, na konkretnim vrijednostima i prema konkretnim mjerama a da bi nam poljoprivredna proizvodnja krenula i da novci koje ulažemo u poljoprivredu a nisu mali i sigurno da i treba ulagati ali istovremeno sigurno i to da ih treba ulagati kroz određenu cos benefit analizu a ne po nekakvim stranačkim prioritetima ili nekim drugim koji u svakom slučaju su i zato imamo prigovore da u tim poticajima imamo prilično i netransparentnosti, nešto što nama ne treba i nešto što je vrlo neodgovorno prema novcima poreznih obveznika koji se isplaćuju kroz ove potpore. Prema tome, da ne duljim ovaj zakon podržavamo i siguran sam da ćemo ga svi podržavati. Međutim, istovremeno moramo izraziti svi zajedno žaljenje nad onim propuštenim vremenom koje smo propustili a sve kaj nismo dobili to smo izgubili u poljoprivrednoj proizvodnji izuzetno puno, ono što je najgore poljoprivredni proizvođači jer kad bar kod nas u Zagorju a vjerujem i svugdje kad krava odlazi iz sela, iz staje ljudi odlaze iz sela zapuste se pašnjaci, livade, pretvaraju se u šikare, korovišta i to imamo danas. I sada dolazimo upravo do one bitne mjere a koja je po meni prilično malo obrađena u ovom zakonu a to je potencijal upravo ruralni razvoj. Koliko mi imamo pojma svatko od nas ovdje u kojem pravcu će se kretati naš ruralni razvoj. Da li itko od nas zna što je Strategija regionalnog razvoja? Da li itko od nas zna što je regionalna politika?
Kolega, molim vas.
Evo samo jedna rečenica, sad ću završiti. Poljoprivredni okolišni program, o tome sam govorio i na odboru, je nešto što treba napraviti, nešto što u celofanu u budućnosti daje mogućnost financiranje potpore poljoprivredne proizvodnje ali one proizvodnje za koju se mi odlučimo da treba na bazi određenih kriterija i naše realnosti koju mi imamo na ovim prostorima. Hvala lijepa.
Hvala. Replika gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Evo ovo kolega s čime ste završili, i pitanje kada se i komu se daju potpore. Nekome se daju potpore, nekome se ne daju potpore. To je također jedno vrelo i veliko izvorište moguće korupcije. U Zadru i zadarskom kraju gospodin Romić dobitnik svih mogućih nagrada za maslinarstvo uoči izbora bijaše mu obećano kako će sve one naknade i potpore biti mu isplaćene 18. odnosno 19. svibnja. Čovjek je čekao, imao vjere i povjerenja, prošli su i lokalni izbori, došao je i 19., pričekao je čovjek pristojno jedno vrijeme još rok od 8 dana. Nazvao je i u ministarstvu su mu rekli da nema novaca.
Replika gospodin zastupnik.
Ovo zadnje što ste kolegice Antičević rekli da u ministarstvu nema novaca jednostavno nije mi jasno. Jučer smo čuli izjavu ministra Šukera država rješava svoje obveze na dan i na lipu, prema tome nešto u čitavoj toj priči ne valja. Da je u tim potporama prilična netransparentnost to je poznato. Sama činjenica da u 2008. godini isplata potpora se kretala od 9 kuna, slovom i brojkom od 9 kuna do recimo 108 milijuna koje je dobio kombinat Belje. Prema tome, i svi smo tu suglasni, tu smo zaista svi suglasni da u vremenu do danas kroz sustav potpora velika sredstva poreznih obveznika su isplaćena a istovremeno mi još uvijek nemamo samodostatnost u proizvodnji hrane, još uvijek smo veliki uvoznici hrane a s druge strane sve više i više malih poljoprivrednih gospodarstava nam propada i sve više i više zemlje je neobrađeno, zaraslo u šikaru s jednom velikom neizvjesnom budućnošću kada po Zakonu o poljoprivredi općinski načelnici počnu raspolagati s tom zemljom. E toga se treba plašiti.
Gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil. Nema je. I gospođa zastupnica Biljana Borzan. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, zašto podržati ovaj zakon? Koliko god smatram da on neće riješiti većinu problema hrvatskog seljaka smatram da ovaj zakon ipak treba podržati jer će barem malo pomoći poljoprivrednim krajevima, svaki pomak na bolje je u svakom slučaju dobro došao. No, nekada je istok Hrvatske bio najbogatiji kraj. U njega su dolazili ljudi iz Like, Hercegovine, ostalih krajeva trbuhom za kruhom. Što imamo danas? Žitnica koja bi mogla hraniti cijelu Hrvatsku a i šire, čitavu regiju je bez pretjerivanja na koljenima. Čitava hrvatska poljoprivreda je na koljenima. Svakome tko istinski voli ovu zemlju moraju doći suze na oči kada vidi hrvatskog seljaka koji uništava svoje sazrelo povrće jer naprosto nema ga gdje plasirati po cijeni adekvatno uloženim sredstvima i trudu a mi s druge strane istovremeno uvozimo hranu. Tu očigledno nešto opasno ne štima. Da ne ponavljam podatke koje je iznosila moja cijenjena kolegica Dragica Zgrebec kod nas niti je poljoprivredna proizvodnja adekvatna, dakle nečeg ima viška, nečeg ima manjka, niti je osigurana stabilnost dohotka proizvođača. Ljudi koji žive od poljoprivrede ili stočarstva često su osuđeni na život na rubu egzistencije i molitve da ne bude kiše previše ili premalo, da ne bude tuče jer tada će dobiti nekakvu minimalnu odštetu ukoliko uopće u cijeloj toj nesreći imaju sreću da Vlada proglasi elementarnu nepogodu. Kod nas naprosto nema strateškog planiranja, nema dovoljno ulaganja u navodnjavanje i odvodnju, iako sve znamo što treba napraviti, ali naprosto to se ne radi. Slavonija i Baranja su očigledno našoj Vladi zadnja rupa na svirali. Mi jesmo između ostalog i turistička zemlja, ali moramo biti svjesni da smo pretežno ruralna zemlja i da od toga ne treba bježati. Treba iskoristiti sve mogućnosti koje imamo i ono što je naša prednost i što bi mnoge razvijenije zemlje od nas poželjele imati, mi pretvaramo u vlastiti nedostatak. Znam da pokušaj argumentiranja s druge strane je da se dosad ulagalo, da su se davali poticaji, da su se koristili predpristupni fondovi, no očigledno to sve skupa nije bilo dovoljno, jer da jest hrvatski seljak danas ne bi živio u neizvjesnosti vlastite egzistencije i ne bi izlazio na ulicu po svoja prava. Da je ono što je dosad učinjeno dovoljno, ne bi danas Brodsko-posavska županija imala bruto domaći proizvod kao najsiromašnija pokrajina na sjeveru Rumunjske. Da je dosadašnji trud bio dovoljan ne bi danas nezaposlenost bila najveća u slavonskim županijama, ne bi se stanovnici Vukovarsko-srijemske, Požeško-slavonske, Brodsko-posavske županije osjećali najviše socijalno isključenima. Ti ljudi osjećaju da su zaboravljeni i zapostavljeni od hrvatske Vlade, a taj osjećaj nije slučajan jer ga potkrepljuju i svi mogući statistički podaci, od onih o nezaposlenosti, o veličini plaća, o bruto domaćem proizvodu i da ne nabrajam dalje. U Slavoniji i Baranji definitivno nije dovoljno ravnomjerno ulaganje, već daleko veće ulaganje kako bi uopće nadoknadila, stigla tj. sjevernu Hrvatsku ili južnu Hrvatsku. Slavoncima danas više nažalost nije važno živjeti u najbogatijem dijelu zemlje kao nekad jer su se kriteriji silom prilika snizili. Stoga evo pozdravljam svaki zakon koji će makar malo pomaknuti stvari na bolje, iako ne mogu primjetiti da je ovako nešto onima koji će imati koristi od ovog zakona trebalo daleko, daleko prije.
Hvala. Nekoliko ispravaka netočnih navoda. Prvi je gospodin zastupnik Boris Matković.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Mislim da kolega u startu, ja ću samo onaj startni od više koji sam čuo, ali samo onaj startni jer me to ovako malo taklo, a to je navod da su ljudi dolazili u Slavoniju i Baranju. Ljudi nisu dolazili u Slavoniju i Baranju, kolegice Borzan. Oni su tamo nasilno dovođeni. Oni su tamo nasilno naseljavani. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] U svoje vrijeme politički su na silu naseljavani. Pa ne možete vi meni reći da je mog strica netko odveo gore u Čepin. Nije, nego ga je natjeralo iz brda da ode gore.
Gospođa zastupnica Nevenka Marinović.
Ispravljam netočan navod kolegice Borzan koja je rekla da poljoprivrednici čekaju da Vlada Republike Hrvatske proglasi elementarnu nepogodu. Nije točno da Vlada Republike Hrvatske proglašava elementarnu nepogodu. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Točno je da poljoprivrednici znaju…
Ima Vlade, ima Vlade… … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Ja sam Vlada. /Smijeh./ Nastavite.
Točno je da poljoprivrednici znaju tko proglašava elementarnu nepogodu.
I gospodin zastupnik Dragan Kovačević.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Ja također bih ispravio netočan navod kolegice Borzan gdje je konstatirala da je slavonski seljak ili Slavonija da je to kao neka zadnja rupa na svirali. Ali ja bih se zadržao u tom ispravku netočnog navoda isključivo na poljoprivredi. Dakle, od 2006. godine do danas potpore u poljoprivredi su povećane za milijardu kuna. Tih milijardu kuna kroz operativne programe uloženo je u razvoj voćarstva, u podizanje stočarskih farmi. Pa tako upravo na našem području tamo Osječko-baranjske županije koja povlači najveći dio poticaja u državi, dakle uzimamo najveći dio poticaja u državi, izgrađeno je preko stotinu novih farmi koje su po standardima Europske unije, desetke tisuća novih voćnjaka, vinograda itd., dakle veliki i značajni pomaci u poljoprivredi, posebno u onom strukturnom dijelu dakle kao nekakva strukturna reforma prema visoko dohodovnim itd. je napravljena. Taj iskorak je učinjen, evo sa podacima.
Završni osvrt. Državni tajnik Krešimir Kuterovac. Izvolite.
Zahvaljujem se prije svega na vašim konstruktivnim diskusijama i na, koliko sam razumio iz diskusije, na podršci ovome zakonu. Ja bih samo kratko probao pojasniti par odredbi zakona o kojima smo ovdje diskutirali. Prvenstveno, ovaj zakon treba razumjeti kao jedan zakon koji ide u prijelaznom razdoblju ka nekakvim pravilima i principima potpora koje će bit u Europskoj uniji. I on je u osnovi jedan reformski zakon koji 60% svojih potpora, znači unutar ovoga zakona, već je usklađeno sa zakonom Europske unije i naši poljoprivrednici znači već u tom dijelu mogu bit sigurni, mogu znati da će taj dio iznosa novca ostvarivati na isti način u Europskoj uniji. Ostali dio potpora treba prilagođavati i treba vidjeti sam svaki poljoprivrednik u kom smjeru podesiti svoju proizvodnju i na koji način ostvarivati poticaje. Kad govorimo o iznosu sredstava treba reći da ovaj zakon ima dva stupa, znači prvi stup potpora i drugi stup potpora, to je ruralni razvoj. U prvom stupu direktna plaćanja, iznos potpora na današnjoj razini je iznos potpora koji će, naravno ukoliko se pregovori s Europskom unijom završe, biti na istoj razini. Prema tome, naši poljoprivredni proizvođači u Europskoj uniji za izravna plaćanja neće dobivati manje novca, nego će ih dobivati na razini kao što je to u sadašnjem zakonu. Vi ste vidjeli koji su to iznosi, vidjeli ste da proračun za poljoprivredu raste i sigurno da tu treba biti realan koliko i u kojem smjeru će se i dalje moći povećavati iznos potpora. Ali ono što mi očekujemo, a to je da kroz ruralni razvoj, znači kroz drugi stup gdje će Hrvatska moći ostvariti iz Europskih fondova puno više novca nego što ga sad ostvaruje kroz mjere koje se nalaze u tom drugom stupu, a pomažu našim poljoprivrednicima da postanu konkurentni, da se educiraju, da kroz one tri mjere o kojima smo govorili na neki način postanu konkurentni i da ostanu na svojim imanjima, u ruralnim sredinama i bave se poljoprivrednom proizvodnjom. To je šansa naših poljoprivrednika i to je šansa koju svi skupa mislim da trebamo kao takve i prepoznati. Ovaj zakon doista uvodi mjere koje pojačavaju kontrolu korištenja ovog našeg poticaja prvenstveno kroz integralni administrativni kontrolni sustav, kroz to da naši poljoprivredni proizvođači svi do 12000 kuna u 2009. a oni koji primaju 7200 u 2010. moraju ući u porez na dohodak. To je danas znači unutar sustava poreza na dohodak imamo 14000 proizvođača, 65000 proizvođača još treba ući u taj sustav. I evo postupno kroz ove dvije godine i ovih 65000 proizvođača ući će u ovaj sustav. Ono što je bilo govora o transparentnosti sustava potpora. Naš sustav potpora je transparentan. On se znači osniva na zakonu, a sve isplate potpora koje je bilo koji poljoprivrednik dobio nalaze se na web stranicama ministarstva i jasno je, vidljivo je za svakoga koliki iznos potpora je dobio i na temelju kojega zahtjeva. Naravno da može biti i pojedinih propusta u isplatama potpora, ali u principu potpore se za tekuću godinu isplaćuju prema planu, tako da je do danas isplaćene su sve potpore koje su trebale biti i isplaćene, pa ako je i neki propust onda može biti više ja mislim tehničke prirode nego što je to nedostatak novca. Bilo je dosta riječi i o tome kako posložiti prioritete i kako strategiju napraviti prvenstveno na način da bi Vlada, država ili netko drugi trebao reći što to naš poljoprivredni proizvođač treba raditi. I onda se mi vraćamo na neki način u jedan dio planiranja i planske poljoprivrede, a ovaj zakon upravo ima drugi smjer gdje on daje jedan okvir, daje horizontalnu potporu, a svaki proizvođač se mora prepoznati na način da on izabere proizvodnju u kojoj može biti konkurentan. Slažem se s tim da je bilo možda često krivih poruka, pa kad netko gleda samo iznos potpora pojedine kulture i onda zbog toga što je potpora u toj kulturi visoka počne se baviti s tom proizvodnjom, a nema niti možda ostale preduvjete, to jer prvenstveno nema kvalitetno zemljište, nema položaj, nema klimu, ali se evo zbog iznosa poticaja koji je bio u tom dijelu počeo baviti sa tom proizvodnjom i na taj način se krivo usmjeri. Slažem se da je možda bilo i krivih poruka kod pojedinih investicija kad su se odlučivali za proizvodnju možda mlijeka pa vidjeli visoke potpore, poticaje, a da nisu dovoljno dobro iskalkulirali tu svoju proizvodnju. Ali isto tako naši poljoprivredni proizvođači moraju shvatiti da je odluka na njima. On mora prepoznati da li njegov resurs je za proizvodnju smokve, da li je njegov resurs za proizvodnju masline, pšenice ili bilo čega. Inače bi država mogla sama planirati, a mogli bi i krivo isplanirati. Uzmimo prošlu godinu kada je pšenica bila kunu i pol. Pa mi smo mogli prošle godine onda reći svi sijte pšenicu i to se je desilo, ali ne zato što je to država rekla, nego zato što su to proizvođači sami rekli, jer su se na osnovu te krive informacije gdje su dobili za jednu godinu kunu i pol, a realna cijena pšenice na burzama evo danas se kreće negdje oko 80, 85 lipa su dobili poruku krivog očekivanja i ušli u proizvodnju možda sa nekakvim drugačijim očekivanjima nego što su to danas. I upravo iz tog razloga jedan ovakav pristup planiranju potpora, planiranju poljoprivredne proizvodnje nije moguć. Svaki poljoprivredni proizvođač mora prepoznati svoju šansu, vidjeti koje su njegove mogućnosti u ovome zakonu. Ali prvenstveno znači gledajući jednu cjelinu te poljoprivredne proizvodnje on mora se odlučiti za našu proizvodnju. Kad govorimo o tome da naši poljoprivredni proizvođači čekaju proglašenje elementarne nepogode mi svi dobro znamo da svake godine elementarnih nepogoda proglasi se 2 milijarde kuna, a sredstava za isplatu imamo 25 milijuna kuna. Pa to nije nikakva pomoć našim poljoprivrednim proizvođačima da oni očekujući taj iznos od 25 milijuna kuna koji je namijenjen ukupnoj elementarnoj nepogodi bude nešto što će ih pomoći u toj proizvodnji. I ja sam siguran da oni svi više očekuju da žetva ili berba završi onako kako je planirana, a da probleme na tržištu naravno koji su mogući posebice evo u ovoj godini moramo svi skupa zajednički prebroditi. Naravno da im i trebamo u nekakvim mjerama svi skupa i pomoći. Kad smo govorili o pitanju smokve. Smokva je u ovom zakonu u članku 23. smokva ima, znači nalazi se zajedno sa svim ostalim voćnim vrstama. Ima pravo na osnovno plaćanje po hektaru, na posebno plaćanje po hektaru. Imaju proizvođači smokve pravo znači na investicije ako podižu nasade smokve, na marketinšku pripremu, na potporu prilikom gradnje nekih možda prerađivačkih pogona na gospodarstvima. Prema tome, kroz ruralni razvoj je velika šansa naše upravo te poljoprivredne proizvodnje koja je specifična, koja ne može biti generalna i koja nije napisana izričito u ovome zakonu. Ali se svaki od poljoprivrednih proizvođača upravo u tom dijelu mora prepoznati. I ja sam siguran da će se naravno i proizvodnja smokve u Hrvatskoj i dalje razvijati i da će imati svoju budućnost. Evo na kraju bih se još jednom svima skupa zahvalio. I mislim da kako ste i sami rekli ovaj zakon je jedan veliki korak naprijed. Naravno treba završiti kompletno sve podzakonske mjere i naravno pokušati da stanje u toj našoj poljoprivredi i teškim vremenima kao što je ova godina za naše poljoprivredne proizvođače bude što je moguće bolja. Evo zahvaljujem.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o državnoj potpori, poljoprivredi i ruralnom razvoju, bio je hitni postupak, P.Z.E. br. 369, predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Amandman je podnio zastupnik Šime Lučin, Klub zastupnika HSS-a i Vlada Republike Hrvatske. Amandmani Vladi sukladno članku 169. Poslovnika postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona i o njima se ne glasuje. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o amandmanima, Krešimir Kuterovac, državni tajnik u Ministarstvu poljoprivrede. Molim najprije na amandmane gospodina zastupnika Šime Lučića, prvo na amandman na članak 24.
Prema, na amandman na članak 24. gdje u članku 24. stavak 2. točka 1. dodaje se nova alineja "smokva" ne prihvaća se. Uz obrazloženje da prema prijedlogu zakona već je predviđeno da smokva kao voćna vrsta ostvaruje izravno plaćanje u obliku osobnog plaćanja po poljoprivrednoj površini od 2 tisuće 250 kuna po hektaru i posebnog plaćanja u biljnoj proizvodnji 250 kn po hektaru.
Hvala. Gospodin Šime Lučin. Nema ga. Glasujemo o amandmanu kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala. Protiv? Nije dobio potrebnu većinu. Drugi amandman na članak 29.
Amandman na članak 29. ne prihvaća se uz obrazloženje da uvođenjem novih vrsta izravnih plaćanja u odnosu na prijedlog zakona nije u skladu sa predloženim prilagodbom sustavu izravnih plaćanja u razdoblju od ulaska u Europsku uniju. Razlozi su dvostruki. Uvođenje novog oblika izravnog plaćanja za doradu ploda smokve pod kg nije u skladu s obavezama prema svjetskoj trgovačkoj organizaciji. Ovakav oblik potpore izravno je vezan uz količinu proizvoda, ima iskrivljujući učinak na tržišta i spada u crvenu košaru. Prema pravilima WTO-a sredstva koja država može isplatiti za crvenu košaru strogo su limitirana na godišnjoj razini. Proizvodno vezane potpore poglavito one potpore vezane uz količinu proizvoda nisu u skladu sa zajedničkom poljoprivrednom politikom Europske unije i shemom jedinstvenog plaćanja po gospodarstvu. A osim toga subjekti uključeni u preradu smokve mogu ostvariti potpore u sklopu mjera ruralnog razvoja za ulaganje u preradbene kapacitete te marketing proizvoda.
Hvala. Gospodin zastupnik Šime Lučin.
Ja zapravo ne razumijem predlagača. Odbijanje ovog amandmana na način prvo da se kaže da to već postoji u zakonu, pa se onda smokve stavljaju zajedno sa šljivama i jabukama… … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne, orasi su nešto drugačiji. Čudi me dakle da predlagatelj ne zna, bar ja nisam nigdje vidio plantažu suhih smokava. Je li vi znate, recite mi, je li vi znate negdje plantažu suhih smokava? Ako prođete dalmatinskim kršem, vidjet ćete tri smokve tu, pet smokava tu. Stoga mi ovo obrazloženje nije jasno. Ovdje se ne ide s time da se financira ovo što vi meni odgovarate, nego zapravo da se pomogne dalmatinskom težaku i seljaku da proizvodi tu smokvu, dakle obrada suhog ploda. Molim glasanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman kojeg Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 3. istog zastupnika.
Amandman se ne prihvaća.
Ovo piše ovako, u dodatku iza teksta maslinovo ulje, ekstra djevičansko dodaje se tekst dorade ploda maslina, kilograma pet pet itd.
Amandman se ne prihvaća uz isto obrazloženje, znači mi jednostavno ne možemo uvoditi više proizvodno vezane potpore, posebice nove proizvodno vezane potpore, kao što je ovo klasični slučaj vezanja potpore uz kilogram proizvoda i zbog sukoba sa Svjetskom trgovačkom organizacijom i zbog pravila koja su vezana uz zajedničku poljoprivrednu politiku Europske unije.
Hvala. Gospodin Šime Lučin. Izvolite.
Zahvalio bih vam predsjedniče na potpori. Odustajem.
Ovaj amandman je povučen. Amandman 4. također se odnosi na dorade ploda smokve.
Također se ne prihvaća uz isto obrazloženje.
Gospodin Šime Lučin. Amandman je povučen. Hvala lijepa. Imamo još dva amandmana koja je podnio Klub zastupnika HSS-a. Prvo, amandman na članak 79.
Amandman se prihvaća. Brisanjem stavka 2. u članku 79. omogućilo se i prije donošenja Nacionalnog programa ruralnog razvoja da se donose određeni propisi iz članka 64.
Ovaj amandman je prihvaćen. Postaje sastavni dio prijedloga zakona. I amandman drugi na članak 81.
Također se prihvaća. To je nomotehničko uređivanje članka 81.
Hvala lijepa. I ovo postaje sastavni dio prijedloga zakona. Dajem Konačni prijedlog Zakona o državnoj potpori, poljoprivredi i ruralnom razvoju. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Konačni zakon o državnoj potpori je prihvaćen većinom glasova, 100 glasova za i 2 suzdržana, zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Idemo na sljedeću točku - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o osiguranju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 365. Predlagatelj je Vlada. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave koju su proveli Odbori za zakonodavstvo, za europske integracije, za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Državni tajnik u Ministarstvu financija, Zdravko Marić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite državni tajniče.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Dakle, razlog donošenja izmjena i dopuna Zakona o osiguranju je potpuno usklađivanje hrvatskog zakonodavstva iz područja osiguranja s pravnom stečevinom Europske unije, odnosno direktivama Europske unije i to Direktivom 68. iz 2005. koja uređuje područje reosiguranja, Direktivom 83. iz 2002. koja uređuje životno osiguranje te Direktivom 78. iz '98. godine koja uređuje dodatni nadzor nad društvima za osiguranje, odnosno reosiguranje. Osim usklađivanja s pravnom stečevinom, usklađuje se izričaj sa Zakonom o tržištu kapitala te se ispravljaju i nomotehnički dorađuju pojedine odredbe važećeg zakona radi jasnoće izričaja, lakše primjene normi i pravne sigurnosti. Predloženim Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona osiguranju preciznije se nego je to u važećem zakonu, a sukladno navedenim direktivama uređuje društvo za reosiguranje, društvo za posredovanje, odnosno društvo za zastupanje osiguranju i reosiguranju, zastupnike u osiguranju, odnosno posrednika u osiguranju i reosiguranju, nadzor nad grupom, nadležnost nadzornih tijela država članica kao i Hrvatske agencije za nadzor financijskih institucija u obavljanju nadzora grupe, razmjena informacija i podataka između nadzornih tijela te pojmovi države članice, podružnice, države članice preuzimanja obveze pokrivanja rizika te države članice pružanja usluge. Također ovim se izmjenama i dopunama usklađuje iznos minimalnog temeljnog kapitala društva za osiguranje, odnosno društva za reosiguranje, odnosno jamstvenog kapitala sukladno odluci Europske komisije, a koji će vrijediti naravno od dana prijema Republike Hrvatske u Europsku uniju sa 15 milijuna na 17,5 za društva za osiguranje koje obavljaju pojedine vrste neživotnih osiguranja, odnosno sa 22,5 na 26,25 milijuna, 26 milijuna 250 tisuća kuna za društva za osiguranje koja obavljaju poslove osiguranja i svih vrsta neživotnih osiguranja te za društva koja obavljaju poslove životnih osiguranja kao i za društva za reosiguranja. Ovim izmjenama i dopunama važećeg zakona u potpunosti, ponavljam još jedanput, se usklađuje zakonodavstvo s pravnom stečevinom, čime se ispunjava i jedno od mjerila za zatvaranje pregovora u Poglavlju 9 – Financijske usluge. Hvala lijepo.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo? Europske integracije? Financije i državni proračun? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospođa zastupnica Vesna Buterin. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče sa suradnicom, gospođe i gospodo zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o osiguranju. Razlog donošenja ovoga zakona je usklađivanje hrvatskog zakonodavstva iz područja osiguranja s pravnom stečevinom Europske unije, odnosno sa direktivama Europske unije, čime se ispunjava jedno od mjerila za zatvaranje pregovora u Poglavlju 9 – Financijske usluge. Predloženim se izmjenama i dopunama Zakona o osiguranju usklađuju odredbe koje uređuju društva za osiguranje, društva za reosiguranje, društva za posredovanje u osiguranju, odnosno u reosiguranju, društva za zastupanje u osiguranju, zastupnike u osiguranju, odnosno posrednike u osiguranju i reosiguranju, nadzor nad grupom te se preciznije uređuje nadležnost nadzornih tijela država članica kao i Hrvatske agencije za nadzor financijskih usluga u obavljanju nadzora grupe te razmjene informacije i podataka između nadzornih tijela. Prije svega, ovim je zakonom propisana obveza usklađivanja temeljnog kapitala društava za osiguranja od dana pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji s izmjenama indeksa potrošačkih cijena koje objavljuje EUROSTAT ukoliko je porast ovog indeksa veći od 5%. Danom prijema Republike Hrvatske u Europsku uniju, temeljni kapital osiguravajućeg društva ne smije biti manji od 17,5 milijuna kuna za osiguravajuća društva koja obavljaju poslove samo iz pojedine vrste neživotnih osiguranja, 26 milijuna 250 tisuća kuna ako društvo obavlja poslove osiguranja iz svih vrsta neživotnih osiguranja i 26 milijuna 250 tisuća kuna ako društvo obavlja poslove životnih osiguranja. Danom prijema Republike Hrvatske u Europsku uniju, temeljni kapital društva za reosiguranje ne smije biti manji od 26 milijuna 500 tisuća kuna. Isto tako, propisuje se i obveza iznosa minimalnog temeljnog kapitala društva za reosiguranje do dana pristupanja u Europsku uniju. Taj iznos ne smije biti manji od 22,5 milijuna kuna i ne smije potjecati iz zajmova ili kredita ni biti opterećen na bilo koji drugi način. Ovim se zakonom isto tako podrobnije propisuju nadzor nad financijskim poslovanjem društva za osiguranje, odnosno podružnice društva za osiguranje, ovlasti države članice u provođenju financijskog poslovanja, kao i obujam nadzora financijskog poslovanja. Tako je nadzor nad financijskim poslovanjem osiguravajućeg društva, uključujući i poslovanje koje provodi ili u podružnici ili temeljem slobode pružanja usluga u isključivoj nadležnosti matične državne članice. Mjere nadzora nad društvom za osiguranje prema ovom zakonu jesu rješenje o otklanjanju nezakonitosti i nepravilnosti, određivanje dodatnih mjera, oduzimanje dozvole za obavljanje poslova osiguranja, imenovanje posebne uprave, podnošenje optužnog prijedloga, odnosno izdavanje prekršajnog naloga i podnošenje prijedloga za pokretanje stečajnog postupka. Ukoliko nadzorno tijelo, odnosno HANFA osiguravajućem društvu, odnosno društvu za reosiguranje oduzme dozvolu za obavljanje poslova osiguranja, o tome mora obavijestiti nadležno nadzorno tijelo država članica, pružanje usluga, odnosno država članica preuzimanja obveze. Nadzor financijskog poslovanja uključuje provjeru cjelokupnog poslovanja osiguravajućeg društva, njegove solventnosti, formiranja tehničkih pričuva, formiranja matematičke pričuve, imovine za pokriće tehničkih pričuva i matematičke pričuve prema pravilima i praksi matične države članice. U slučaju kada je financijska situacija osiguravajućeg društva ugrožena, nadzorno tijelo može zabraniti slobodno raspolaganje imovinom. Nadalje, ovim je zakonom podrobnije propisana nadležnost nadzora nad grupom osiguravatelja čiji se subjekti nalaze u Republici Hrvatskoj, državi članici ili stranoj zemlji sa sjedištem u Hrvatskoj, uz istovremeno razdvajanje uloge nadzornog tijela i nadležnog nadzornog tijela države članice. Također se propisuje da provođenje dodatnog nadzora od strane nadležnog nadzornog tijela ne znači da postoji obveza provođenja nadzora nad osiguravajućim društvom iz strane zemlje. I na kraju, naravno predviđene su i novčane kazne u iznosu od 5 do 25 tisuća kuna za prekršaje koje počine posrednici u osiguranju i reosiguranju. Slijedom navedenoga Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice u potpunosti podržava Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o osiguranju.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Pa evo na početku moram reći da je ovaj prijedlog izmjena i dopuna zakona eklatantan primjer kako se u ovom Saboru donose zakoni. Druge izmjene o istom zakonu uz zakon koji je … [[Govornik se ne razumije.]] od 2005. godine u 4 godine. Znači tri zakonska prijedloga u 4 godine i uvijek uz isto objašnjenje da se usklađuje sa direktivama Europske unije. Znači triput je ovdje u ovom Saboru došao Zakon o osiguranju i triput imamo isto objašnjenje da se usklađuje sa direktivama iz Europske unije. No međutim direktive u Europskoj uniji su iz dvije '98. i 2002. Dakle one su starije i od Zakona o osiguranju i od dvije izmjene i dopuna o osiguranju koje su došle u međuvremenu. A kakav značaj imaju društvo za osiguranju na hrvatski financijski sektor govori samo taj podatak da u njima radi preko 10 tisuća ljudi, preko 10 tisuća ljudi je zaposleno, postoji 29, ali ono što je izrazito bitno je da je sklopljeno preko 8 milijona polica i sa ukupnom premijom blizu 10 milijardi kuna. 10 milijardi kuna je velik novac za hrvatski financijski sustav i stoga je i reguliranje ovog pitanja izrazito bitno i izrazito važno. Ja ću vas podsjetiti da je 2005. prvo donesen ovaj okvir kroz Zakon o osiguranju i obveznim osiguranjima u prometu i to po hitnom postupku i to bez ozbiljne stručne rasprave, mada su se tome predstavnici struke itekako protivili, a sve se opravdavalo kao što sam i prije rekao kroz obvezu prilagodbe zakona pravno stečeno Europskoj uniji, odnosno EU zakonodavstva. No međutim, nakon tri godine 2008. dolaze izmjene i dopune tog zakona koji se mijenja u 158 od 306 članaka. Znači mijenja se u preko 50% članaka samo nakon tri godine, isto pod izlikom da usklađujemo to sa zakonodavstvom Europske unije. E sad, pitam ja vas, tada je Hrvatska gospodarska komora i uputila jedan prijedlog da se donese kompletan novi zakon, jer ako mijenjamo zakon u preko 50% članaka onda i nema logike da se zovu izmjene i dopune zakona, nego da idemo u formiranje novog Zakona o osiguranju što bi tad i za ono vrijeme bilo puno prihvatljivije. HANFA kao regulator koji je mlad regulator i još se uči poslu, no međutim sve ono što se događa a vezano je za nedepozitne financijske institucije govori da i HANFA itekako još uvijek debelo kaska za regulatorima kao što je npr HNB i taj trend se definitivno nastavlja, pa i kroz ove prijedloge unazad zadnjih par godina. Tada je naglasila HANFA da je primila upravo od strukovnih udruga, od relevantnih predstavnika struke tokom ove tri godine od prvog zakona razne primjedbe i da je u to ugradila postojeće izmjene i dopune zakona. No međutim, neki osiguravatelji kažu da oni nisu sudjelovali u izmjenama i dopunama zakona i imali su samo 24 sata poslati primjedbe. Dakle očito je netko mogao sugerirati i sudjelovati, a za nekog drugog je to bilo lišeno. Ono što se kasnije dogodilo je da se unatoč tim prijedlozima koji su stigli unutar 24 sata nije ništa promijenilo, a to se objašnjavalo zbog toga jer smo u petoj brzini i moramo što prije uskladiti naše zakonodavstvo sa Europskom unijom. Eto vidite danas ipak stvari drugačije stoje, zato i ovdje imamo već treće izmjene i dopune Zakona o osiguranju. I bez obzira što su u pojedinim dijelovima stvari koje treba napraviti u smislu ovog zakona nužne, pogotovo sa stajališta europskog zakonodavstva, mi ne možemo sudjelovati u ovakvom cirkusu i tri puta u 4 godine donositi isti zakon. To jednostavno nema smisla i tu našu podršku nemate. Jedan bitan podatak koji dovoljno govori o sustavu osiguranja reći ću vam kroz slijedeću rečenicu. Njemačka je novi Zakon o osiguranju donijela 2007. godine koji je stupio 1.1.2008. na snagu, a njime je zamijenjen zakon koji je vrijedio od 1908. godine, dakle punih 100 godina je vrijedio Zakon o osiguranju u Njemačkoj, a mi velim u 4 godine taj zakon mijenjamo tri puta. Osim toga kako se neusklađenost, odnosno usklađenost koristi za različite dnevne varijante, tako treba napomenuti da je npr. obveza koja je u našem zakonu propisana, a ulaganja u državne vrijednosne papire to Europska unija ne predviđa, ona ne preferira nikakav vid ulaganja u državne vrijednosne papire. Znači to je priča koja vrijedi još iz direktive 83 iz 2002. godine i to je zapravo primjer kako se i kroz osiguravateljsku industriju država intervenira tako da ju se može jeftinije kreditirati. No međutim, ono što tu treba napomenuti i što je osobito bitno je da ulaskom Hrvatske u Europsku uniju presušuje taj izvor financiranja. Presušuje. Jednostavno ga neće biti zato jer će liberalizacija, pogotovo ulaganja u dužničke vrijednosne instrumente biti takva da više ne morate imati propis minimalnih ulaganja u državne vrijednosne papire. I mi zapravo se opet kao i u ovom prethodnom Zakonu o poljoprivredi učimo ovisnosti, učimo sve još o ovisnosti o državnim potporama, sve većoj ovisnosti o zakonima na koje samo država može utjecati da bi se jeftinije kreditirala, umjesto da se ide u smjeru da se to vrelo polako isušuje, odnosno da se ide u smjeru sve veće konkurentnosti, odnosno sve manje ovisnosti o državnim potporama i o jeftinom kreditiranju, a vezano je za institucionalne investitore. Znači primjenjuje se liberalizacija, odnosno primjenjuje se odredba pojedina usklađivanja kad nam to paše, a kad nam ne paše opet s druge strane onda imamo stavku da će se to regulirati danom ulaska Hrvatske u Europsku uniju i to je ono što nije dobro. Isto tako kad govorimo o osiguranju onda treba reći da je 1. siječnja 2006. postojala i obveza, znači zakonska obveza tim zakonom uvođena je samo liberalizacije sustava pogotovo u zoni i dijelu auto osiguranja, znači osiguranja od auto odgovornosti. No da se ta odredba do danas nije primijenila. Što to znači? To znači da regulator štopa. Regulator u tom dijelu ne provodi zakon. Zašto? Zato jer potpuna liberalizacija znači potpunu tržišnu konkurenciju, znači i niže cijene, znači da bi se pojedini tržišni udjeli, pogotovo najvećih osiguravatelja, a jedan od najvećih je u vlasništvu države smanjili. I ta priča i takav princip i ponašanja se od strane regulatora štiti. No međutim, kao što sam upozorio kada sam pričao o vrijednosnim papirima i ulaganju u vrijednosne papire, taj princip se neće moći dugo štiti. I opet se susrećemo s tim da imamo sve više ovisnički odnos o državi koji je dugoročno neodrživ, a postat će apsolutno neodrživ danom ulaska Hrvatske u Europsku uniju. I ono što još treba dodati je da upravo zbog toga što je cijeli sustav osiguranja, pogotovo osjetljiv i veliki sustav koji utječe itekako na hrvatsku financijsku sliku i zbog toga što su ovo već treće izmjene ili treći zakon koji dolazi unutar 4 godine, klub SDP-a ne može podržati takav rusvaj 'jel držimo da to jednostavno nije način kako se donose zakoni u ovom Visokom domu. Da se donose 3 puta u 4 godine izmjene i dopune, da se uvijek donose s istim obrazloženjem, znači obrazloženjem pristupanja Hrvatske Europskoj uniji i da se uvije donose po hitnom postupku. To jednostavno nije način i zbog toga taj zakon ne možemo podržati. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. I sada je na redu klub HNS-a uvaženi zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. U čitavom ovom zakonu koji ima 147. članaka nigdje ne piše uvođenje novoga osiguranja a to je osiguranje saborskih zastupnika od ponavljanja donošenja loših zakona. Tu bi vrstu osiguranja trebalo uvesti, jer kao što reče kolega Bernardić, u 4 godine 3 puta dolaziti s izmjenama i dopunama zakona se sa istim obrazloženjem da se usklađujemo sa pravnim stečevinama Europske unije. To je naprosto jedan dokaz neodgovornog ponašanja državne uprave. Oprostite gospodine državni tajniče, ali čini mi se da ovaj certifikat koji uvijek imamo uz P.Z.E. koji ste lani vi također potpisali. Dakle, vaši suradnici su vam na potpis 2. lipnja 2009. jednako kao i prošle godine donijeli izjavu kojom ste zajedno s kolegom iz Ministarstva vanjskih poslova i europskih integracija svojim potpisom i pečatom jamčili da je ovaj tekst konačno usklađen sa propisima Europske unije. Naravno može se dogoditi da ga svake godine usklađujemo ali preduvjet za to su novi propisi Europske unije. Ako pogledamo na što se pozivamo pa ćemo tu vidjeti da je posljednji akt Europske unije koji je donesen kojega bi trebalo dakle poštivati u našim aktima, donesen 2005. godine. Dakle već 4 godine pravna regulativa Europske unije vrlo je poznata, stabilna, definirana, a netko od službenika u Ministarstvu financija ne zna očito čitati te propise. Tako da mi ponovno godinu dana nakon zadnje intervencije moramo sa 147. članaka intervenirati u zakon koji ima 305. članaka. To znači da se praktički svaki drugi članak mijenja. Ajde da je 1, 2, 3 ili 5 jer je netko nešto krivo preveo, krivo razumio, pa su ga iz Europske komisije za uši priveli nazad u Zagreb i rekli dobro pročitajte što tamo piše. Ali 147 članaka od kojih najmanje 145 govori o konkretnim izmjenama, gdje u najmanje pola slučajeva ne radi se o nomotehničkim promjenama nego o dodatnom pojašnjenju, redefiniciji ili o novim rješenjima. Ako je točno da sat rada Hrvatskoga sabora košta 35 tisuća, jeli moguće gospodine državni tajniče da upitate za junačko zdravlje državne službenike koji su radili na pripremi ovog zakona i da ih upozorite da su ovoj državi nanijeli štetu i to na način da su morali ove godine dodatne sate da bi priredili ovaj dokument i da su nas natjerali da izgubimo najmanje sat ili dva. Dakle ovdje 70 tisuća kuna. Hoće li ijedan od tih državnih službenika osjetiti na svojoj plaći 1, 5, 7 ili 10% penala da se ovakve stvari ne bi više ponavljale. Ispadamo smiješni, ispadamo neozbiljni. Jer ako ijedna od dvije varijante točna, a prva je da nismo dobro pročitali što je pisalo u pravnoj stečevini, da nismo dobro razumjeli kada smo razgovarali sa ljudima iz Europske komisije. A druga je da smo mi sve to dobro pročitali, dobro razumjeli ali smo htjeli izvrdati, onda je jedna i druga katastrofalna. Po naš kredibilitet po našu sposobnost i učinkovitost rada naše državne uprave. Naravno da Zakon o osiguranju mora preuzeti sve one oblike i forme i sadržajna rješenja koja vrijede u pravnom okviru Europske unije. U protivnom ne možemo govoriti o efikasnom osiguranju izvan granica Republike Hrvatske. Dakle, ne možemo govoriti o zaštiti prava osiguranika naših osiguravajućih društava. Odnosno reciprocitetu, odnosno o pravima europskih državljana u Republici Hrvatskoj. I to je jasno kao dan. I konsenzus koji je stvoren u ovome Parlamentu da se podržavaju svi zakoni kojima se usklađuje naše zakonodavstvo sa pravnom stečevinom, nije uopće sporan. Ali ovdje se govori o nečemu drugome. A to je o tome koliko ćemo puta morati dobivati ovakve zakona ponovno na stol? I tko nam garantira da već sljedeće godine s potpisom istih ljudi opet nećemo dobiti tekst s ovakvim certifikatom, da je sada konačno riječ o usklađenju sa pravnom stečevinom Europske unije. Dakle, o tome se radi. Možemo li dakle početi se ponašati efikasno i odgovorno? Jer dok se 3 puta rade izmjene i dopune jednog jedinog zakonskog akta, mogla su se napraviti izmjene i dopune triju zakonskih akata. I tu leži odgovor na pitanje zašto Republika Hrvatska nije dostatnom odgovarajućom brzinom odgovorila na potrebe usklađenja s pravnom stečevinom. Pa naravno kad se bavimo jednom te istom stvari po tri, četiri ili pet puta da nemamo vremena raditi druge zakone. I nije nam uvijek kriv netko drugi. Ovo je zorni dokaz da krivice ima i na nama i to dosta, jer ako 2008. godine nismo znali da najmanje 50 članaka Zakona o osiguranju treba sadržajno promijeniti, najmanje 140, odnosno najmanje 90 još članaka nomotehnički uskladiti. Šta znači nomotehničko usklađenje? Doslovno prevođenje adekvatnih pravnih termina koji važe u Europskoj uniji, pa to smo valjda savladali. Valjda je prije procesa usklađenja netko definirao pravne termine i definicije koje se obuhvaćaju našim zakonskim propisima. Pa nije valjda da se svaki put za svaki zakon vraćamo na početak i da svaki put za svaki zakon provjeravamo termine u Bruxellesu. Sigurno je da postoje teškoće i da Vlada nije u stanju naći dovoljan broj stručnjaka i da se ne može osloniti na dovoljan broj stručnih ljudi u ministarstvima koji bi ovakve stvari radili s puno manje grešaka, ali postavlja se pitanje koliko se trudimo a mi znamo vrlo dobro koliko je novih ljudi zaposleno u državnoj upravi u posljednjih šest godina. Usporedimo brojke. Pa nisu zaposleni samo ljudi koji rade neke druge poslove nego prije svega nam se govori da moramo ekipirati službe u ministarstvima koje se bave usklađenjem. Ako je to tako onda se postavlja pitanje koga smo primili na posao. Da li je itko ikad odgovarao jednim jedinim postotkom na svojoj plaći za ovakve stvari? Gubimo vrijeme, ti ljudi ostaju duže raditi vjerojatno a učinci su slabi. Kredibilitet Ministarstva financija je ovdje posrijedi. Ministarstvo financija je na sebe preuzelo ogromnu zadaću, ogroman teret jer jedan od najkompliciranijih dijelova zakonodavstva ima na svojim leđima kad se govori o usklađenju i to je jedna od najosjetljivijih stvari. Ali zaboga, pa Ministarstvo financija ima najveći broj stručnih ljudi, najveći broj uprava, ravnatelja uprava, svih onih bivših pomoćnika ministara. Zato nas ljudi što se dovodimo u ovakvu poziciju da moramo trošiti vrijeme na nešto što smo trebali već naprosto konzumirati u ovome parlamentu. Naravno da meritum ostaje nesporan ali ako ono što smo lani govorili nije bilo dovoljno upozorenje ne znam što jest, obzirom na to da imamo Vladu u ostavci i da Vlada sada ovoga časa više ne može Hrvatskome saboru upućivati nijedan jedini akt sada imate vremena ovakve stvari još jednom pogledati i ono što je u predvorju Hrvatskoga sabora, što čeka slanje na sjednicu Vlade iz ministarstava sad sjednite još jednom, dobro pregledajte da se ne bi dogodilo da se dva puta moraju zakoni pisati. Sad niste u strci i frci. Imate barem deset, petnaest dana da pregledate sve papire još jednom. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I pojedinačno imamo jednu raspravu. Uvaženi zastupnik Ante Kulušić.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Zakon o osiguranju je bitan za svakog pojedinca jer uređuje područje zaštite njegova života i imovine od posljedica štetnog događaja. Zato je važno u izradi zakona i svih njegovih izmjena i dopuna pristupiti sa posebnom pažnjom. Čuli smo iz uvodnog izlaganja da je donošenje ovih izmjena i dopuna Zakona o osiguranju neophodno zbog usklađenja sa Zakonom o tržištu kapitala i usklađenju sa direktivom Europske unije. Uz navedena usklađivanja važno je što zakon ovim izmjenama i dopunama dobiva na kvaliteti, jasnoći i preciznosti pojedinih odredbi kojima se uređuju društva za osiguranje, društva za posredovanje odnosno društva za zastupanje u osiguranju i reosiguranju, zastupnici u osiguranju odnosno posrednici u osiguranju i reosiguranju. Zatim, nadzor nad grupom i nadležnost nadzornih tijela država članica kao i Hrvatske agencije za nadzor financijskih institucija u obavljanju nadzora grupe. Tako se detaljnije uređuje pitanje nadzora te se izmjenama članka 79. preciznije definira nadzor financijskog poslovanja koje uključuje provjeru cjelokupnog poslovanja društva za osiguranje, solventnost i formiranje tehničkih pričuva, formiranje matematičke pričuve, imovine za pokriće tehničkih pričuva i matematičke pričuve. Mjere nadzora nad društvom za osiguranje se isto tako preciznije utvrđuju izmjenom članka 159. te se definiraju kao rješenje o otklanjanju nezakonitosti i nepravilnosti, oduzimanja dozvole, imenovanje posebne uprave, izdavanje prekršajnog naloga, podnošenje prijedloga za pokretanje stečajnog postupka. Izmjenama i dopunama članka 19. usklađuje se iznos minimalnog temeljnog kapitala društva za osiguranje i društva za reosiguranje te se od trenutka članstva Republike Hrvatske u Europskoj uniji minimalni temeljni kapital povećava sa 15 milijuna kuna na 17,5 milijuna kuna za društva za osiguranje koja obavljaju pojedine vrste neživotnih osiguranje te sa 22,5 milijuna kuna na 26 milijuna i 250 tisuća kuna za društva za osiguranje koja obavljaju poslove osiguranja i svih vrsta neživotnih osiguranja te za društva koja obavljaju poslove životnih osiguranja kao i za društva za reosiguranje. S obzirom na sve navedeno i osobito na činjenicu da ove izmjene i dopune pridonose jasnoći kvalitete Zakona o osiguranju te na vrijeme uvode tržište osiguratelja u okruženje i uvjete koje će trebati ispuniti danom ulaska RH u Europsku uniju prijedlog u potpunosti podržavam. Hvala.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti riječ? Ne. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu uvjeti.
10, Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o osiguranju, hitni je postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. 365, predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o osiguranju. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o osiguranju je prihvaćen sa većinom glasova, 81 glas za, ništa suzdržani i 27 protiv.
Prelazimo na slijedeću točku. - Konačni prijedlog zakona o trošarinama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 366 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Hitni postupak primjenjuje se u skladu s člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije i Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Zdravko Marić državni tajnik u Ministarstvu financija. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Dakle, Zakonom o trošarinama uređuje se novi sustav oporezivanja trošarinama alkohola i alkoholnih pića uključujući i pivo, duhanskih proizvoda, energenata uključujući i prirodni plin, koks i ugljen i električne energije a koji se proizvode ili uvoze i puštaju u potrošnju na području Republike Hrvatske. Ovim prijedlogom zakona vrši se usklađivanje sa devet direktiva i pet uredaba Europske unije te ostalom pravnom stečevinom Europske unije iz područja trošarine. U Republici Hrvatskoj trenutno o trošarinama, kako ih zovemo i posebnim porezima, oporezujemo skoro sve predmete oporezivanja koje su dio harmoniziranog trošarinskog sustava Europske unije, međutim nemamo trošarinska skladišta kao niti sustav odgode plaćanja trošarina, te nije propisano da obveza obračuna trošarine nastaje puštanjem u potrošnju trošarinskih proizvoda. U izvješću Europske komisije nakon screeninga za poglavlje 16.-Porezi utvrđeno je da Republika Hrvatska mora postići poboljšanje i značajnije rezultate glede usklađivanja svog trošarinskog zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije, a posebno glede gore navedenih odnosno prethodno rečenih instituta. Koje su najznačajnije izmjene u odnosu na sada važeće propise? Sustav odgode plaćanja trošarine je sustav koji se odnosi na primanje, proizvodnju, skladištenje, izvođenje drugih radnji s trošarinskim proizvodima i otpremanje trošarinskih proizvoda u kojim je obveza plaćanja trošarine odgođena. Prijedlogom zakona uvode se novi instituti trošarinskog prava koji posluju u sustavu odgode plaćanja trošarine, kao što su ovlašteni držatelji trošarinskog skladišta, trošarinsko skladište, oslobođeni korisnik trošarinskih proizvoda, registrirani primatelj i povremeno registrirani primatelj. Ono što je važno je da se uvodi osnovno načelo koje se primjenjuje u Europskoj uniji glede trošarinskih proizvoda, a to je da trošarinska obveza nastaje u trenutku puštanja trošarinskih proizvoda u potrošnju ili kad se ustanove gubici odnosno manjkovi koji podliježu plaćanju trošarine. Puštanjem u potrošnju smatraju se tri situacije moguće, dakle svako odstupanje od sustava odgode plaćanja trošarine, svaka proizvodnja koja nije u sustavu odgode plaćanja trošarine i svaki uvoz ako se roba nakon uvoznog carinjenja ne stavlja u sustav odgode plaćanja trošarine. Slijedom navedenog naravno mijenja se trenutak nastanka porezne obveze dosadašnjeg, trenutak isporuke iz proizvodnje odnosno veleprodajnog skladišta na trenutak puštanja u potrošnju trošarinskih proizvoda. Proizvodnja, prerada i skladištenje u sustavu odgode plaćanja trošarine mora se odvijati samo u trošarinskih skladištima. Za isto je potrebno ishoditi odobrenje nadležne carinarnice te položiti jamstvo za eventualno nastali trošarinski dug. Prijedlog zakona obuhvatio je i odredbe o kretanju trošarinske robe u sustavu odgode, a koje se može odvijati između trošarinskih skladišta, između trošarinskih skladišta i pogona oslobođenog korisnika te kada se trošarinski proizvodi otpremaju s trošarinskog skladišta u izvoz. Za kretanje trošarinske robe u sustavu odgode potrebno je obavezno položiti instrument osiguranja plaćanja trošarine, a kretanje je moguće samo uz prateći trošarinski dokument. Možemo reći strukturno u drugom dijelu ovog prijedloga zakona, dakle pojedinačno su opisani odnosno definirani predmeti oporezivanja. Tako pod naslovom odnosno u dijelu Alkohol i alkoholna pića propisani su pojedini i novi predmeti oporezivanja, a to su uz pivo, vino i etilni alkohol, ostala pića dobivena vrenjem, osim piva i vina te međuproizvodi, a sva alkoholna pića određena su prema tarifnim oznakama kombinirane nomenklature carinske tarife. Trošarina na pivo utvrđuje se prema postotku volumnog udjela stvarnog alkohola sadržanog u jednom hektolitru gotovog proizvoda. Bezalkoholno pivo više nije oporezivo jer se pivom smatra samo pivo s volumnim udjelom stvarnog alkohola koji prelazi 0,5% volumnog udjela. Trošarine na vino, ostala pića dobivena vrenjem i međuproizvode utvrđuju se u odnosu na broj hektolitara gotovog proizvoda za razliku od dosadašnjeg oporezivanja po litri apsolutnog alkohola. Međuproizvodi su nova kategorija, porezna kategorija u koju ulaze određena pića koja se ne mogu razvrstati niti u piva, niti u vina, niti u ostala pića dobivena vrenjem, a niti u etilni alkohol. Do sada su se alkoholnim pićima smatrala pića koja su sadržavala više od 2% volumnog udjela alkohola. Međutim, sukladno pravnoj stečevini EU, predmet oporezivanja trošarinama na alkoholna pića se određuje počevši od 1,2%. Prijedlogom zakona omogućeno je oslobođenje od plaćanja trošarine na vino, ostala pića dobivena vrenjem i pivo koje je proizvela fizička osoba za vlastite potrebe iz vlastitih sirovina, uz uvjet da se ti proizvodi ne prodaju, a uz novinu da ne postoji količinsko ograničenje koje je postojalo do sada. Isto tako, uvodi se institut malih proizvođača vina. U području proizvodnje etilnog alkohola za vlastite potrebe uvodi se novina, a koja je u skladu s pravnom stečevinom. Naime, mali proizvođači jakih alkoholnih pića koji proizvode za vlastite potrebe postaju trošarinski obveznici i trošarine će plaćati po tzv. flat rate stopi, ovisno o zapremnini kotla što će za posljedicu imati registraciju svih malih proizvođača jakih alkoholnih pića što do sada nije bio slučaj. U dijelu pod naslovom "Duhanski proizvodi" propisani su predmeti oporezivanja i definicije istih koje su usklađene s pravnom stečevinom, cigarete, cigare, cigarilosi i ostali duhanski proizvodi. U Republici Hrvatskoj za sada postoje tri skupine cigareta A, B i C i za svaku je skupinu bio propisan različit iznos specifičnog poreza, odnosno proporcionalni posebni porez. Raspravljali smo te izmjene i dopune Zakona o oporezivanju duhanskih proizvoda, tako da nema potrebe ponavljati, međutim samo treba reći da od 1. lipnja 2009. Republika Hrvatska je uvela iste iznose specifične i proporcionalne trošarine za sve vrste cigarete, dok će se zapravo ovim zakonom i formalno ukinuti skupine razvrstavanja cigareta. U dijelu pod naslovom "Energenti i električna energija" obuhvaćeno je oporezivanje trošarinom energenata ako služe za pogon ili za grijanje te električne energije. Najznačajnija je promjena uvođenje trošarina na prirodni plin, električnu energiju, koks i ugljen koji nećemo primjenjivati do dana ulaska u Europsku uniju. Visina trošarine propisana za olovni benzin, bezolovni benzin, plinsko ulje i ukapljeni naftni plin koje se koristi kao gorivo za pogon uključuje iznos naknade za namjene financiranja građenja i održavanja javnih cesta, dakle nema promjena. Također uvedeno je oslobođenje za energente koji se koriste kao pogonsko gorivo u zračnom prometu i za plovidbu u međunarodnom prometu, osim kada se isto koristi u privatne svrhe. Do sada se trošarina na mlazno gorivo i zrakoplovni benzin plaćala bez obzira na namjenu u iznosu od nula kuna. I konačno, Prijedlog zakona o trošarinama sačinjen je po ugledu na najbolju praksu zemalja članica, te se uvode osnovni instituti propisani pravnom stečevinom u području trošarinskog zakonodavstva. Stupanjem na snagu predloženog zakona primjenit će se sve odredbe, osim onih čija je primjena naravno uvjetovana pristupom Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije. I konačno da kažem, jedan amandman koji sam dobio odnosno koji smo dobili od Odbora za zakonodavstvo je prihvatljiv i mi ga prihvaćamo. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Otvaram raspravu. Prvo su klubovi. U ime kluba SDP-a uvažena zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Donošenje novog Zakona o trošarinama predviđeno je, kao što smo čuli, Nacionalnim programom Republike Hrvatske za pristupanje Europskoj uniji i planom usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom stečevinom Europske unije za 2009. godinu. Zakon o trošarinama stupio bi na snagu 1. siječnja 2010., izuzev onog dijela odredbi koje bi stupile na snagu danom pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji. U svom izvješću sastavljenom nakon screeninga za poglavlje 16. u kojem je riječ o oporezivanju Europska komisija je naložila Republici Hrvatskoj da mora postići značajnije rezultate u pogledu usklađivanja svog postojećeg trošarinskog zakonodavstva sa pravnom stečevinom Europske unije. Doduše, u Hrvatskoj su sada važećim trošarinskim propisima obuhvaćeni gotovo svi proizvodi predviđeni Direktivom 92/12 kao temeljnom ili tzv. horizontalnom direktivom trošarinskog zakonodavstva Europske unije koja utvrđuje opća načela trošarinskog sustava. Međutim, ono što još uvijek nemamo, a također je predviđeno spomenutom direktivom su neki posebni instituti kao na primjer trošarinska skladišta. Dalje nemamo sustav odgode plaćanja trošarina, a također nemamo propisano ni to da obveze obračuna i plaćanja trošarine nastaje puštanjem trošarinskog proizvoda u potrošnju. Zato je upravo te institute trebalo ugraditi u novi Trošarinski zakon. Novi zakon nastao je zapravo tako da su na jednom mjestu, dakle u jednom propisu skupljeni svi dosadašnji pojedinačni trošarinski zakoni za alkohol i alkoholna pića, te za duhanske proizvode. Kako će Hrvatska kada postane punopravnom članicom Europske unije morati uvesti trošarine i na energente, dakle na prirodni plin, na ugljen i na koks, ali i na električnu energiju u ovaj zakonski prijedlog uključeno je već sada i trošarinsko oporezivanje energenata i električne energije ali ovoga trenutka nultom stopom. To znači da za sad nema trošarina na energente i struju. One će se uvesti u prijelaznom razdoblju, odnosno u trenutku kada Hrvatska bude u punopravnom članstvu Europske unije. Naravno i sama visina trošarina utvrdit će se u zavisnosti od istih u Europskoj uniji, pa u tom kontekstu samo napominjem da od početka sljedeće godine Europska unija bitno povećava trošarinu na električnu energiju. Dakle, na jedan euro po megavatu. Da rezimiram. U ovom zakonskom prijedlogu obuhvaćeni su samo proizvodi koji se trošarinski oporezuju i u Europskoj uniji, dakle alkohol i alkoholna pića, duhanski proizvodi, energenti i električna energija. Dok će izvan obuhvata ovog zakona ostati i svi ostali proizvodi na koje sada Hrvatska ubire trošarine za razliku od Europske unije koja to ne čini, a riječ je o kavi, luksuznim proizvodima, bezalkoholnim pićima, osobnim automobilima, plovilima i zrakoplovima. U nastavku nekoliko detalja koji su predmet izmjena u ovom zakonu. Vezano za alkohol i alkoholna pića generalno treba reći da se ne predlaže promjena visine trošarina već promjena porezne osnovice. Tako bi primjerice za pivo poreznu osnovicu predstavljao postotak volumnog udjela stvarnog alkohola u jednom hektolitru gotovog proizvoda. Doduše i do sada se pivo oporezovalo prema hektolitru gotovog proizvoda, ali neovisno o postotku udjela alkohola. Trošarina na pivo iznosila bi 40 kn za jedan postotak volumnog udjela alkohola u hektolitru gotovog proizvoda. Za konzumente bezalkoholnog piva sigurno je interesantan prijedlog da se ono ne bi oporezovalo, jer se bezalkoholno pivo i ne smatra pivom. Pivo postaje pivom tek kad ima više od 0,5% volumnog udjela stvarnog alkohola. Osnovicu trošarine na vino i ostala pića dobivena vrenjem predstavljao bi hektolitar gotovog proizvoda, a ne litra apsolutnog alkohola kao što je to do sada bio slučaj. Trošarina na vino ostaje nula kuna kao i do sada. Kada je riječ o alkoholu i alkoholnim pićima novinu predstavlja i sama njihova definicija. Naime, do sada su se alkoholnim pićima smatrala, naravno i adekvatno tome i trošarinski oporezovala pića koja su sadržavala više od 2% volumena alkohola, a ovim novim zakonskim prijedlogom usklađenim s pravnom stečevinom Europske unije ta se granica spušta na 1,2% volumena alkohola. Interesantno je međutim, da ova odredba kojom se određuje da će se u buduće trošarine plaćati i na pića koja sadrže najmanje 1,2% alkohola po volumenu umjesto dosadašnjih 2%. Zapravo dakle ova odredba ne tangira nikog na hrvatskom tržištu. Ona je doslovno možemo reći pucanj u prazno. Naime, ona se ne odnosi ni na velike proizvođače jakih alkoholnih pića iz “Badela 1862“ primjerice kažu da uopće ne proizvode proizvod koji bi se ubrajao u tu skupinu, a ne tiče se ni proizvođača piva, jer su njihovi proizvodi ili ispod 0,5% alkohola ili iznad 3% alkohola. Odgovor na pitanje na koje bi se hrvatske proizvode uopće i mogla odnositi spomenuta odredba ne znaju čak ni u gospodarskom interesnom udruženju proizvođača pića. Prijedlogom zakona predviđena je mogućnost oslobođenja od plaćanja trošarine na vino i pivo koje je proizvela fizička osoba s tim da za razliku od dosad više nema nikakvog količinskog ograničenja. Uvjeti za oslobođenje su da su vino i pivo proizvedeni isključivo za vlastite potrebe, dakle ne za tržište i da su proizvedeni na vlastitom zemljištu i iz vlastite sirovine. Dakle, sve što se proizvede doma i to potroše članovi domaćinstva, odnosno njihovi gosti oslobođeno je trošarine, pa eto tako će ostati i dignitet i Zagoraca i Međimuraca sačuvan. Interesantnu novinu u zakonu predstavlja i institut malih proizvođača vina, a to su oni koji proizvode za tržište, ali ne više od 1000 ha godišnje. Za njih se predviđaju posebne pogodnosti vezane za kretanje njihovih proizvoda. Međutim, o kojim je to pogodnostima konkretno riječ u ovom se prijedlogu ne govori. Samo se kaže da će ih detaljno utvrditi Ministarstvo poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja. Uz ove mogli bismo reći pozitivne promjene usklađenje zakona s direktivama Europske unije donosi i neke nepopularne odredbe. Jedna od takvih je primjerice ukidanje oslobođenja vezanog za proizvodnju etilnog alkohola, konkretno rakije. Do sada su to oslobođenje imale fizičke osobe koje su proizvele do 20 litara rakije za potrebe svojeg domaćinstva i od svojih sirovina, a eto Europa kaže da ovi proizvođači moraju postati obveznici plaćanja trošarine s tim da trošarinu plaćaju prema zapremnini kotla za pečenje rakije. Pritom trošarina za kotao do 100 litara zapremnine iznosi 100 kuna, a za onaj preko sto litara 200 kuna odnosno trošarinske obveze nema samo u slučaju kada je kotao zapečaćen. Sljedeće poglavlje u zakonskom prijedlogu odnosi se na duhanske proizvode i kada je o njima riječ najvažnija novost je da bi od početka 2010. Hrvatska trebala imati jedinstvenu trošarinu na cigarete, jer bi cigarete bile razvrstane u samo jednu skupinu, a ne u tri kao do sada s tim da bi trošarinsku osnovicu predstavljala količina od 1000 komada cigareta i maloprodajna cijena trošarina bi pritom iznosila 180 kuna za 1000 komada. Dakle ta specifična trošarina dok bi proporcionalna iznosila 180 kuna za 1000 komada. Dakle, ta specifična trošarina dok bi proporcionalna iznosila 30% od maloprodajne cijene. I naposljetku treće područje oporezivanja trošarinama je područje energenata i električne energije s tim da se pod pojmom energenata u smislu trošarinskog oporezivanja jednako kao i do sada podrazumijevaju naftni derivati, ali zakon uvodi i neke nove do sada neoporezive energente kao što su biogoriva, kruta goriva poput ugljena i koksa, prirodni plin i ostali proizvodi koji služe za pogon motornih vozila ili pak za grijanje. Veliku novost, dakako neugodno za hrvatske građane predstavlja najava oporezivanja električne energije koje se međutim odgađa do trenutka ulaska Hrvatske u Europsku uniju pa nam eto ostaje neko vrijeme da se prilagodimo i toj novini. Porezna osnovica za naftne derivate promijenjena je iz dosadašnjeg kilograma, odnosno litre u tisuću kilograma, odnosno tisuću litara, s tim da je važno naglasiti eto i da ovaj zakonski prijedlog više ne poznaje tzv. plavi dizel, odnosno ono plinsko ulje koje se označavalo plavom bojom i imalo nultu trošarinu. Plinsko ulje koje se koristi kao pogonsko gorivo u ribarstvu, akvakulturi i poljoprivredi više se neće označavati plavom bojom, a trošarina će se plaćati po punoj stopi za pogonska plinska ulja, uz mogućnost povrata plaćanja trošarine prodavateljima koji plinska ulja prodaju bez trošarine povlaštenim korisnicima u ribarstvu, akvakulturi i poljoprivredi. Dakle, nema trošarina na plinsko ulje koje uz predočenje kartice goriva kupuju ribari i poljoprivrednici upisani u upisnik poljoprivrednih gospodarstava. Oslobođenje od obveze plaćanja trošarine na energente predviđena su jednako kao i do sada za pogonsko gorivo u zračnom prometu i za plovidbu u međunarodnom prometu, no uvodi se s druge strane trošarina na mlazno gorivo za privatne zrakoplove. I evo još samo par rečenica o novim institutima koji su predviđeni u zakonu. Dakako najveću novost predstavlja mogućnost odgode plaćanja trošarine do trenutka isporuke trošarinskog proizvoda za krajnju potrošnju, bez obzira jel je riječ o kretanju trošarinskih proizvoda unutar Republike Hrvatske ili pak između članica Europske unije. Preduvjeti za ovu odgodu su posjedovanje trošarinskog skladišta i dobivanje statusa ovlaštenog držatelja trošarinskog skladišta, te obavezno polaganje instrumenta osiguranja plaćanja za trošarinu. Novost je dakako i ustrojavanje registara trošarinskih obveznika, kao i posebnog registra ovlaštenih držatelja trošarinskih skladišta, što bi trebalo osigurati bolji nadzor trošarinskih obveznika. I da zaključim. Jedan od efekata primjene ovog zakona biti će značajno povećanje broja trošarinskih obveznika, prvenstveno kad je riječ o proizvođačima alkohola, što je dobro u smislu uvođenja obveznika u sustav, odnosno u smislu reduciranja broja aktera u sivoj zoni ekonomije. Ono što je sigurno je to da će malim proizvođačima ovaj zakon donijeti značajno više administriranja. Zadovoljni neće biti niti veliki proizvođači jakih alkoholnih pića, iako je predloženi trošarinski zakon djelomično uvažio njihove višegodišnje zahtjeve da se smanje trošarine na alkohol, odnosno da se iste prilagode trošarinama u susjednim zemljama, dakle u okruženju. Naime po ovom prijedlogu trošarina na žestoka alkoholna pića smanjena je sa sadašnjih 60 na 53 kune po litri, no proizvođači su tražili smanjenje na 45 kuna, koliko otprilike ona ovoga trenutka iznosi u Europskoj uniji. Njihovi dodatni argumenti su velika nelikvidnost, rokovi plaćanja su pomaknuti i iznad 120, pa čak i iznad 150 dana i veliki pad potrošnje za oko 10%. Smanjenje potrošnje alkohola potvrđuju i podaci o prihodima od trošarina na alkohol u državnom proračunu. Primjera radi navest ću u prvom kvartalu ove godine naplaćeno je tek nešto više od 32 milijuna kuna, što je gotovo upola manje nego u istom razdoblju prošle godine kada je od tih trošarina naplaćeno 60 milijuna kuna. Usporedbe radi, prihodi od trošarina na alkohol smanjeni su čak drastičnije i od prihoda od trošarina na automobile, čije smanjenje u prvom tromjesečju 2009. iznosi visokih 41%. Ovim zakonom nezadovoljna je i duhanska industrija zbog predloženog modela trošarinskog oporezivanja cigareta. Naime, po tom modelu maloprodajne cijene cigareta u usporedbi s kupovnom moći građana bit će među najvišima u Europi. Osim toga Hrvatska postaje jedina zemlja koja znatno prije ulaska u Europsku uniju dostiže harmonizacijske uvjete. Za razliku od nas, sve druge novoprimljene članice imale su nakon ulaska u Europsku uniju prijelazno razdoblje od 3 do 7 godina. Dakle, i u ovom smo zakonu kao i u nizu drugih nametnuli sami sebi strože uvjete nego što se to od nas traži. Dakle, uživamo biti papskiji od pape. Dakle, unatoč ovim nekim primjedbama mi ćemo u klubu SDP-a podržati ovaj zakon iz razloga što mislimo, odnosno što vjerujemo u pozitivne pomake istog. Hvala.
Zahvaljujem. Sada je na redu klub HDZ-a, uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicom, cijenjeni kolegice i kolege. Država može oporezivati na različite načine. Može oporezivati dohodak, može oporezivati dobit, može oporezivati bogate, može siromašne, može imovinu, može prodaju, može robu široke potrošnje, može robu luksuznu. Poznamo i izravne, poznamo i neizravne poreze, poznamo i progresivne i regresivne, a trošarine spadaju i neizravne poreze. Klub HDZ-a pozdravlja donošenje Zakona o trošarinama, jer je ovaj zakon doista uređen sustavno i obuhvaća trošarinski sustav oporezivanja alkohola, alkoholnih pića, duhanskih proizvoda, energenata i električne energije. Sastoji se od tri dijela i u prvom dijelu je važno naglasiti da je člankom 17. propisano da je kretanje trošarinskih proizvoda u sustavu odgode plaćanja trošarina dopušteno samo uz prateći trošarinski dokument, a da je kretanje trošarinskih proizvoda s plaćenim trošarinama između država članica dopušteno uz pojednostavljeni prateći trošarinski dokument. Prijedlog zakona vrlo jasno propisuje i pravo na … [[Govornik se ne razumije.]] plaćene trošarine, vrlo jasno propisuje u kojim slučajevima s obzirom na namjenu trošarina se ne vraća na trošarinske proizvode, propisuju se opći uvjeti rada trošarinskih skladišta i posebna dokumentacija koju mora voditi trošarinski obveznik. Samo nekoliko bih istaknuo važnih odrednica iz ovog zakona. To da bezalkoholno pivo više nije oporezivo, jer se pivom smatra samo ono pivo kojem alkohol prelazi 0,5%, da trošarina na vino ostaje 0 kuna, da se sada alkoholnim pićima smatraju pića koja su sadržavala, do sada je bilo više od 2% alkohola, međutim sukladno pravnoj stečevini Europske unije ubuduće samo ona koja sadržavaju više od 1,2% alkohola. Isto tako da se direktivama ne omogućuje bilo kakvo oslobađanje proizvodnje etilnog alkohola za vlastite potrebe. A što se tiče duhanskih proizvoda, kolegica Jelaš je ovdje naglasila da možda zbog uvođenja trošarina da će doći možda i do povećanja cijena i da će se to odraziti na potrošača, na kupca. One su uređene na način da specifična trošarina ne može biti manja od 5% niti veća od 55% ukupnog iznosa opterećenja. Ali isto tako bih naglasio da duhanski ne proizvođači, nego duhanski proizvođač može zadržati prodajnu cijenu bez obzira na trošarine ili povećanje poreza jer ima prostora za smanjenje svojih i troškova, a i smanjenje dobiti koja je enormna svih ovih godina od osamostaljenja Republike Hrvatske do danas. Ovim prijedlogom zakona propisano je da specifična trošarina na cigarete iznosi 180 kuna za tisuću komada, a proporcionalna 30% od maloprodajne cijene. Poznato je da se do sada trošarina na mlazno gorivo i zrakoplovni benzin plaćala 0 kuna, odnosno da je nije bilo, međutim, sad se uvodi trošarina na goriva ova samo u onim slučajevima kad se ta prijevozna sredstva koriste u privatne svrhe. Iščitavajući detaljnije ovaj Prijedlog zakona o trošarinama, uočeno je u članku 10. stavak 7. da stoji, citiram ovako: "umjesto pratećeg trošarinskog dokumenta i pojednostavljenog trošarinskog dokumenta, može se koristiti komercijalni dokument. Pojam komercijalni dokument je prilično općenit pa bih molio predlagatelja da malo još razmisli oko same definicije tog komercijalnog dokumenta, odnosno da se preciznije odredi koji dokumenti mogu zamijeniti prateće trošarinske dokumente. Ja pretpostavljam da se tu misli na fakturu ili otpremnicu ili teretni list, ali da to se ipak preciznije definira da ne ostane ovako općenito komercijalni dokumenti jer takav pojam baš i ne postoji u redovnom poslovanju. Klub HDZ-a podržava ovaj prijedlog zakona i glasovat će za Zakon o trošarinama. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I uvažena zastupnica Danica Hursa u ime kluba HNS-a. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. U Republici Hrvatskoj trenutno trošarinama, dakle posebnim porezima oporezujemo skoro sve predmete oporezivanja propisane direktivom 92/12, međutim nemamo trošarinska skladišta niti sustav odgode plaćanja trošarina te nije propisano da obveza obračuna i plaćanja trošarine nastaje puštanjem u potrošnju trošarinskog proizvoda. U izvješću Europske komisije nakon screeninga za Poglavlje 16 utvrđeno je da Republika Hrvatska mora postići značajnije rezultate glede usklađivanja svog trošarinskog zakonodavstva sa pravnom stečevinom Europske unije. Republika Hrvatska trošarinama oporezuje i druge proizvode, kao što su bezalkoholna pića, luksuzne proizvode, kavu te osobne automobile, motocikle, plovila i zrakoplove koji ne pripadaju u dio harmoniziranog sustava trošarinskih proizvoda u Europskoj uniji. Oporezivanje tih proizvoda i nakon ulaska u Europsku uniju moguće je za Republiku Hrvatsku pod uvjetima da odredbe propisa i provedba tih propisa ne ometa slobodno odvijanje trgovine između država članica. Ovim prijedlogom zakona nisu obuhvaćene neharmonizirane trošarine. Zakonom koji se predlaže nastoji se urediti većina osnovnih pitanja iz harmoniziranog sustava trošarina koji imaju zemlje članice Europske unije. Prijedlog zakona podijeljen je, kao što je već spomenuto u tri dijela. Prvi dio odnosi se na opće odredbe o držanju, kretanju i nadzoru trošarinskih proizvoda. Drugi dio odnosi se na pojedine trošarinske proizvode, alkohol i alkoholna pića, duhanske proizvode i energente. I treći dio odnosi se na kaznene, postupovne te prijelazne i završne odredbe. Donošenjem predloženog zakona, poslovanje gospodarskih subjekata unutar trošarinskog sustava odvijat će se na novi način koji će imati za posljedicu uvođenje kontinuiranog praćenja i nadziranja svih registriranih subjekata koji su dužni na propisani način poslovati s trošarinskim proizvodima, a što je osnovni preduvjet za ulazak na slobodno tržište Europske unije. Osigurat će se kretanje trošarinskih proizvoda bez plaćanja trošarine, kako unutar Republike Hrvatske, tako i između država članica uz ispunjenje propisanih uvjeta. Trošarinskim obveznicima koji imaju status ovlaštenog držatelja trošarinskog skladišta i imaju trošarinsko skladište, porezna obveza biti će odgođena do trenutka isporuke trošarinskih proizvoda za krajnju potrošnju, odnosno isporukom osobi koja nije ovlaštena primati trošarinske proizvode u sustavu odgode. Proizvodnja, prerada i skladištenje u sustavu odgode plaćanja trošarine odvijat će se u trošarinskim skladištima uz prethodno odobrenje nadležne carinarnice. Za proizvodnju i kretanje trošarinskih proizvoda u sustavu odgode potrebno je obavezno položiti instrument osiguranja plaćanja trošarine, čime će se poboljšati efikasnost naplate. Ustrojiti će se registri trošarinskih obveznika i poseban registar ovlaštenih držatelja trošarinskih skladišta koji uključuje i trošarinska skladišta registriranih i povremeno registriranih primatelja, a što je potrebno kako bi se omogućila razmjena podataka s nadležnim tijela drugih država članica. U području alkohola i alkoholnih pića uvesti će se drukčija podjela predmeta oporezivanja gdje se uvode nove kategorije alkoholnih pića. Isto tako, mali proizvođači jakog alkoholnog pića koji proizvode za osobne potrebe postaju trošarinski obveznici i trošarinu plaćaju ovisno o zapremini kotla, što će za posljedicu imati veći broj trošarinskih obveznika. U ovom dijelu treba spomenuti da dolazi do poreznog rasterećenja. Prije svega, kod proizvođača jakih alkoholnih pića za 10% u prosjeku i bezalkoholnog piva jer pivom se smatra samo ono koje ima više od 0,5% volumnih alkohola. Vino će i dalje biti oslobođeno plaćanja trošarine. Po prijedlogu novog zakona o trošarinama ukida se oslobađanje plaćanja trošarine kod proizvodnje rakije iz vlastite potrebe. Tako će trošarina za kotao od 40 do 100 litara iznositi 100 kuna, a za kotao iznad 100 litara, 200 kuna. Dodatna trošarina plaćati će se za više od 50 litara proizvedene rakije. Mali će se proizvođači morati prijavljivati mjerodavnim carinarnicama i upisivati u registar trošarinskih obveznika. Ukoliko to ne urade postoji mogućnost pečaćenja kotla. Zato su naravno predviđene kazne ukoliko dolazi do skidanja pečata i iznosit će od tisuću do 50 tisuća kuna. O duhanskim proizvodima rečeno je detaljno sve u prethodnim raspravama. I državni tajnik je to vrlo precizno iznio, pa to neću ponavljati. Dakle, imati ćemo veći broj predmeta oporezivanja i moguće je veći broj trošarinskih obveznika u području energenata i električne energije. Najznačajnija promjena uvođenja trošarina na prirodni plin, električnu energiju, kruta goriva, uljen i koks koje nećemo primjenjivati do dana ulaska u Europsku uniju. Trošarina na električnu energiju u Europskoj uniji do 1. siječnja 2010. iznosi 0,5 eura po jedan megavat satu, a od 1. siječnja biti će duplo veća i iznosit će kao što se već spomenuto jedan euro po megavat satu. Uvodi se institut oslobođenog korisnika, što će za posljedicu imati bolji nadzor nad nekim oslobođenjima od plaćanja trošarine, jer isti neće moći poslovati uz oslobođenje samo ako prethodno ishode odobrenje nadležne carinarnice. Spomenula bih još da će provedbom ovog zakona da se provedbom ovog zakona neće zahtijevati dodatna financijska sredstva jer je u državnom proračunu za 2009. planirano negdje oko 4 milijuna 880 tisuća kuna radi izrade aplikativnog Sofvera te radi stručnog usavršavanja i osposobljavanja djelatnika carinske uprave koji će raditi u trošarinama te pojačanog nadzora primjene novih odredbi ovoga zakona. Budući da smo svjesni da će primjena ovog zakona donijeti i neke pozitivne pomake, a radi se i sa usklađenjem sa stečevinom Europske unije, klub zastupnika Hrvatske narodne stranke će podržati ovaj zakon.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. I glasovati ćemo kada se steknu uvjeti.
Prelazimo na 11. točku, Konačni prijedlog Zakona o trošarinama, bio je hitni postupak, P.Z.E. br. 366, predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja je prihvatio amandman odbora i o njemu se ne glasuje jer on postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o trošarinama. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Konačni prijedlog Zakona o trošarinama je prihvaćen većinom glasova, 100 glasova za, 3 suzdržana i ništa protiv, zajedno sa prihvaćenim amandmanom.
Idemo dalje po dnevnom redu i sada je na redu, odnosno prelazimo na točku 16. to je - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o tržištu plina, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 381 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave članak 164. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za gospodarstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Amandman je podnio Odbor za gospodarstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Leo Begović, državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Dame i gospodo zastupnici. Osnovni razlozi za donošenje zakona o izmjenama i dopunama Zakona o tržištu plina proizlazi iz potrebe usklađenja sa novim Zakonom o koncesijama koji je stupio na snagu 1. siječnja 2009. godine. Također će zakon omogućiti završetak restrukturiranja plinskog sektora, izdvajanjem dijela iz plinskog poslovanja iz INA-e d.d. Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o tržištu plina uspostaviti će se unificiran, efikasan, transparentan i nediskriminirajući zakonski okvir za koncesije u distribuciji plina u Republici Hrvatskoj. Donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o tržištu plina postižu se sljedeći ciljevi. Provodi se usklađenje sa novim Zakonom o koncesijama, uvodi se obveza pribavljanja mišljenja, Hrvatske energetske regulatorne agencije na petogodišnji plan razvoja mreže proizvodnih plinovoda, transportnog sustava, distribucijskog sustava, sustava uskladištenja plina i terminala za ukapljeni prirodni plin. Potrebno je naglasiti da se iz odredbi zakona briše tvrtka "INA industrija nafte" d.d. Zagreb kao jednoznačno određen dobavljač plina, odnosno Vlada Republike Hrvatske određuje dobavljača plina za opskrbljivače tarifnih kupaca u Republici Hrvatskoj. Nadalje, propisuje se obveza dostave podataka sukladno uredbi o sigurnosti opskrbe prirodnim plinom i kaznene odredbe za neizvršavanje te obveze. S obzirom da najveći dio zakon su odredbe o koncesiji za distribuciji plina, želimo napomenuti sljedeće. Koncesija za distribuciju plina je koncesija za javne radove, odnosno koncesija za javne usluge u smislu Zakona o koncesijama. Za područje ili dio područja jedinica područne regionalne samouprave gdje postoji distribucijski sustav, nadležno tijelo u ime jedinice područne, odnosno regionalne samouprave daje koncesiju za distribuciju plina ili koncesiju za izgradnju i distribuciju sustava. U slučaju gdje ne postoji distribucijski sustav, nadležno tijelo jedinica područne odnosno regionalne samouprave u ime jedinice područne odnosno regionalne samouprave daje koncesiju za izgradnju distribucijskog sustava, odnosno koncesiju za javne radove. Značajna novina je povezivanje sustava koncesija sa područjem građenja, te uz pripremne radnje za davanje koncesija u smislu ovog zakona, smatra se i ishođenje lokacijske dozvole za visokotlačni distribucijski plinovod od mjesta priključenja na transportni sustav uključujući priključak do redukcijskih stanica ukoliko se odvija gradnja. Prilikom određivanja najpovoljnije ponude koristi se odabir na temelju ekonomski najpovoljnije ponude. Najveći dio odredbi koje su se prije pokrivale područje koncesije se briše s obzirom da su riješene u Zakonu o koncesijama na koji se ovaj zakon naslanja. Prihvaćamo također amandmane koje je podnio Odbor za gospodarstvo sve navedeno predstavlja razlog za donošenje ovog zakona po hitnom postupku. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Želi li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Otvaram raspravu. Prvo su klubovi. U ime kluba SDP-a uvaženi zastupnik Luka Denona. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o tržištu plina s Konačnim prijedlogom zakona evo danas je na našim klupama i u ovoj raspravi došao po hitnom postupku. Ja koliko pamtim hitni postupak je ako se to usklađuje sa europskim zakonodavstvom i ako se steknu neki uvjeti iz našeg poslovnika što je to hitni postupak. Očito da smo na način kako propuštamo da je sve hitni postupak počeli polako čini mi se i ovu našu poslovničku odredbu ali i nekakvu proceduru stavljati van strane i onda nam se, ja se ispričavam na težini te riječi, nešto što se ja bih nazvao aljkavost ili nesuradnja nas dovodi do toga da onda nešto strpamo pod hitni postupak iako on to po onome objašnjenju što bi trebalo biti hitni postupak zaista nije jer obrazloženje zašto je to hitni postupak a to smo onda digli ruku kaže da je to potrebna potpunog usklađenja s novim Zakonom o koncesijama, to nema blage veze s hitnim postupkom, potreba usklađenja s novonastalim gospodarskim uvjetima. Nigdje u ovom prijedlogu zakona ne piše koji su to novonastali gospodarski uvjeti i čovjek se onda posebno dođe pitati što je to zaista hitni postupak. Ali ako se iščita ili prihvati obrazloženje da je to zato što je eto bilo potrebno to uskladiti sa Zakonom o koncesijama onda bi ja evo jedan dio onoga što ste vi pročitali u uvodnom obrazloženju pročitao i ja. Pa ću samo reći da je ocjena stanja i u obrazloženju podsjetiti kolegice i kolege da je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o tržištu plina izašao u "Narodnim novinama" br. 152/08. To je negdje bilo, premalo smo se vidjeli kada smo o tom zakonu raspravljali. A da je zakon o izmjenama Zakon o koncesijama gdje se sada usklađujemo Zakon o koncesijama je izašao u "Narodnim novinama" br. 125/08. i stupio na snagu 1. siječnja. Možda ove brojke ne govore dobro ali 125 je prije 152. Znači, kada smo donosili Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o tržištu plina znali smo da već postoji doneseni Zakon o koncesijama kojeg je trebalo onda ako je trebalo a tvrdite da jest trebalo i mislim da je trebalo uskladiti ovaj zakon. No, očito je da ne znam da li isto ministarstvo donosi jedan i drugi. Pa možda i kroz ovakav hitni postupak bespotreban se pokušava pokriti nešto što je po meni nesuradnja, nerazumijevanje da svatko radi šumom ili drumom a da su u biti na jedan ovakav način onda eto nas, ja ne kažem da mi to nećemo istrpiti ali eto stavljate nas u nekakvu poziciju da nešto što smo donijeli pred jako malo vremena shvatimo da nismo, da smo dio toga izostavili i nema veze sa zakonodavstvom Europske unije. Znači, to je naša aljkavost, naša ja bih rekao neorganiziranost da jedan pa ajmo reći zakon koji bi onda bio prilično važan i koji je potreban na ovaj način ga samo degradiramo. Ja kad smo već to tako napravili onda evo ja se ponovno ispričavam imam osjećaj da smo onda to opet malo zbrljali jer smo onda taj Zakon o koncesijama nekako samo kao priheftali u ovaj Zakon o tržištu plina koji donosimo po hitnom postupku. Ponovo kažem, ne možemo ga donijeti po hitnom postupku jer je to po meni totalno nekomuniciranje ljudi koji nešto rade tobože za Europu, totalno nekomuniciranje i slažem se onda da ovo je još gore nego onaj Zakon o osiguranju jer onaj je barem imao kakvu takvu argumentaciju u tome da se on usklađuje sa europskom regulativom. Ovaj je već usklađen, zaboravili smo nešto, sad to samo priheftamo i onda dobivamo jedan zakon koji će biti jako teško provediv. Ja ću samo kazati nešto što ako je i istina da je samo razlog Zakon o koncesijama da ga nadopunimo onda 1., 2., 3., 4. pa i neki drugi članci do članka 7. ne govore o koncesiji. Znači, još smo nešto bili zaboravili kod usklađenja jer se spominje u članku 2. bilančne skupine koje smo već definirali da smo ih uskladili sa europskim zakonodavstvom ali se oni ponovo tu spominju pa neću puno o tome govoriti. Ali recite mi, evo članak 4. glasi da se u članku 9.b točka 2. mijenja i glasi: "Uspostaviti i osigurati razmjenu informacija s operaterom transportnog sustava, voditeljima bilančnih skupina". Znači nema veze sa koncesijom ali ajde idemo ga pročitati do kraja. "o organizaciji tržišta prirodnog plina općim uvjetima za opskrbu prirodnim plinom i mrežnim pravilima transportnog sustava.". Sve pet. Mislim da je vrlo precizno rečeno što se pod tim mislilo. Ali onda imamo nažalost i obrazloženje ovoga. Pa članak 4. je obrazložen ovako. Člankom se propisuju odnosi među energetskim subjektima i povezanost s podzakonskim aktima. E sad, kako to energetski subjekti mogu biti povezani s podzakonskim aktima? Ako je to objašnjenje ovoga što sam ja malo prije pročitao onda i kad ste to objašnjavali onda ste još dodatno zakomplicirali jer energetski subjekt ne može biti povezan s podzakonskim aktima. Kako može biti povezan? Mislim, ili hrvatski ja ne govorim dobro ili se ne razumijemo, ali to očito nešto nije u redu. Dakle, zato što smo proceduru narušili gospodine potpredsjedniče pa smo nešto silom izglasali da je to po hitnom postupku što ne bi trebalo biti po hitnom postupku zato što smo aljkavost, nekomunikaciju između dva ministarstva koja nešto rade doveli smo se u situaciju da eto raspravljamo o jednom zakonu koji nije trebao doći ovdje na ovaj način po hitnom postupku. Tako ćemo dezavuirati one sa hitnim postupkom pa će biti sve hitni postupak i onda to vodi ka suspenziji nekakve demokracije i demokratskih nekakvih ponašanja u ovom Saboru na koje sam ja do sada bio ponosan ali očito je da nam ta demokratičnost neće biti baš jako izražena. I sada, ajmo vidjeti što se to onda mijenja u koncesijama kad smo strpali koncesije unutra. Kazali smo ovako, da je u članku 12., evo ja vas molim da malo, možda ja nisam dobro razumio ili pročitao, ali ovdje se kaže koji su to kriteriji za odabir najpovoljnije ponude, to je bilo u članku 19., onda se on mijenja i glasi sada kako glasi, pa onda je tu navedeno deset i onda u kriterijima za davatelja koncesije za izgradnju distribucijskog sustava dodatnih deset kriterija kako se dolazi do odabira najpovoljnije ponude. Po mom sudu, najpovoljnija ponuda za koncesiju distribucije plina i kako je prije to bilo nekako shvaćeno da bi trebalo biti je u osnovi ona koja je najrealnija, koja daje stručno uvjerljive dokaze o spremnosti i sposobnosti za realizaciju projekta koja dokumentira iskustvo i status u djelatnosti distribucije te sposobnost financiranja projekta. No, u članku 19. stavak 1. točka 2. i stavak 2. kaže se da je, stavak 2.: visina naknade za koncesiju propisana Uredbom o visini i načinu plaćanja naknade za koncesiju za distribuciju plina, za izgradnju distribucijskog sustava jedan od kriterija. Nije mi jasno na koji način visina naknade za koncesiju može biti kriterijem odabira koncesionara, ako se ona već određuje i propisuje se temeljem vladine uredbe. Ako će visina tako propisane naknade biti funkcija distribuiranja količine plina onda bi razlike među ponudama mogle biti posljedicom različitih procjena buduće potrošnje plina na koncesioniranom distribucijskom području, što zapravo je poziv na pretjerivanje, da ne kažem nekakvu drugu, grublju riječ. Ne znam što ste time mislili. Ako je to, brišimo tu onda jer Vlada određuje, Vladinom uredbom se određuje visina naknada. Ona ne bi trebala biti kriterijem jer postoji onda mogućnost za tumačenje ovako i onako i onda može doći do manipulacija. Ja bih bio za to da se to zbriše. Članak 13. Gledajte, u članku 13., ponovno kažem, nažalost da nešto donosimo u zakonskom okviru, ali nešto drugo nismo napravili da bi se to moglo tako donijeti. U članku 13., on je u biti izmjena članka 20. stavak 2. točka 8., kao sadržaj ugovora o koncesiji pa tu piše što je, propisan je rok za priključenje na distribucijski sustav sukladno odredbama Općih uvjeta za opskrbu prirodnim plinom i Pravilnika o naknadi za priključenje na plinski distribucijski ili transportni sustav i za povećanje priključnog kapaciteta. Ova stavka Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o tržištu plina poziva se na Pravilnik o naknadi za priključenje na plinski distribucijski i transportni sustav i za povećanje priključnog kapaciteta, naravno koji još nije donesen. Ali kad smo donosili taj zakon rekli smo i tada dajte kad će biti ti pravilnici. Sad se ponovno pozivamo na zbog koncesije, ali pravilnika nema. Zakonski se određuje da li to tako mora biti i pravilnika ovih šest mjeseci čini mi se od rasprave ili malo manje, ali tog pravilnika još i dalje nema i na njega se odnose zakonske odredbe, na nešto čega nema. Mislim da ne bi smjeli tako, ili ga donosimo pa se onda na njega pozovimo ili ako ga nema nemojmo se pozivat na njega pa kad dođe vrijeme onda ćemo se na njega na neki način pozvati. Članak 15. Ja ću ga pročitati. Odnosi se na naknadu za koncesiju gdje se u stavku 1. navodi da je određeno da je koncesionar dužan plaćati naknadu za koncesiju u iznosu i na način kako je uređeno ugovorom o koncesiji. Stoji. Stavkom 2. određeno je da se novčana naknada za koncesiju određuje kao varijabilni iznos od ostvarenog prihoda koncesionara, ostvarenog obavljanjem energetske djelatnosti, distribucije plina u prethodnoj godini na području za koje se daje koncesija. Dok stavak 3. propisuje da se koncesionaru koji nije obavljao energetsku djelatnost, znači novije distribucije plina u prethodnoj godini na području za koje se daje koncesija, novčana naknada za koncesije određuje kao varijabilni iznos od planiranog prihoda prema ponudi koja je sastavni dio ugovora o koncesiji za godinu u kojoj počinje obavljati djelatnost distribucije plina. I stavak 4. istog članka određuje da Vlada Republike Hrvatske na prijedlog ministarstva koje je pribavilo mišljenje agencije Uredbom o visini i načinu plaćanja naknade za koncesiju za distribuciju plina i koncesiju za izgradnju distribucijskog sustava određuje visinu i način plaćanja naknade za koncesiju. E sad probajte mi reći, možda sam ja slabo to pročitao, kako iz navedenih odredbi, da li je vama jasno tko i na koji način će određivati iznos naknade za koncesiju. Ne znam da li ćemo donijet neki pravilnik ili objašnjenje kako ćemo i tko će to odrediti kad je ovako jedan smušeni članak koji ovu naknadu za koncesiju nota bene uređuje Uredbom o visini načina plaćanja. Naravno, koncesiju ne raspisuje Vlada nego raspisuje jedinica lokalne samouprave ili područje samouprave. Visina naknade će uredbom biti određena. Mislim da na ovaj način se jednostavnim heftanjem samo, nema hrvatske riječi, ovog koncesioniranja u ovaj zakon da se nije puno napravilo. I molim, evo samo kratko još. Članak 21., dobro, ok. Vlada Republike Hrvatske određuje dobavljača plina za opskrbljivače tarifnih kupaca u Republici Hrvatskoj. Mislim da bi možda bilo, osim ovako općenitoga, bilo bi dobro da Vlada Republike Hrvatske odredi novog dobavljača plina za opskrbljivača tarifnih kupaca i također bi bilo logično definirati status postojećih ugovora jer oni postoje o opskrbi s dosadašnjim dobavljačem, a to je znamo da je to bila INA d.d. I na kraju, u članku 25. iza riječi operatera transportnog sustava dobili ste riječi operatera distribucijskog sustava. To smo i prošli puta bili postavljali primjedbe, niste to prihvatili. U kojim slučajevima, htjeli smo to znati, trgovac plinom može ili treba koristiti usluge operatera distribucijskog sustava. Ako trgovac može biti ugovorni partner opskrbljivača koji u ime i za račun krajnjeg kupca koristi usluge distribucije plina i regulira taj odnos kroz ugovor o distribuciji plina, ali sam trgovac koristi distribucijski sustav. Mislim da bi to trebalo malo nekako pojasniti i da ovakvi neuređeni zakoni ne bi trebali dolaziti po hitnom postupku. Dragom bogu svejedno, mogli smo to temeljito napraviti i da bude onda manje rasprave. I na kraju…
Zahvaljujem! Vrijeme vam je isteklo.
Sve se svodi na plaćanje, ali ako će Vlada sve određivati tko će se time baviti samo … [[Govornik se ne razumije.]] kakvo je to tržište i čemu onda enormna ulaganja u plinovode ka Dalmaciji ako to bude baš…
Zahvaljujem! U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Vladimir Ivković. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicima. Zakon o izmjenama i dopuni Zakona o tržištu plina za razliku od prethodnika rekao bih što taj zakon uređuje, a ne što ne uređuje odnosno što je jasno u ovim izmjenama. Naravno da će klub Hrvatske demokratske zajednice uvažavajući ova četiri područja koja se definitivno poboljšavaju ovim izmjenama zakona podržati ovu izmjenu zakona. Naime, prvo se vrši usklađivanje sa novim Zakonom o koncesijama. Hitnost je normalna u situaciji u kojoj znamo da je u međuvremenu Zakon o koncesijama bio donijet i kojima je mnoge stvari uredio na drugačiji način nego su bile prije i na taj način se uspostavlja unificiranje. Jasan postupak nediskriminirajući i na kraju krajeva efikasan. Postupak za dodjelu koncesije za distribuciju plina je pravna zaštita nezadovoljnih sudionika također se uvodi. Ujedno se posredno preko Zakona o koncesijama uvodi na ovo područje i primjena Zakona o javnim nabavkama i naravno pravilo najpovoljnije ponude. Pod drugim možemo vidjeti da se uvodi obavezno pribavljanje i mišljenje HERA-e. Ovo je dosta bitna odredba. Naime, prije odobrenja od strane ministarstva energetski subjekti bi HERA-i trebali svoje razvojne planove dati na mišljenje i to isključivo iz tog razloga što bi onda HERA koja kasnije u tarifnom sustavu odobrava tarifu, a i konačnu cijenu mogla kontrolirati koji su to opravdani troškovi odnosno koji su to troškovi koji se nisu uložili radi sigurne opskrbe. Dakle, i jednu i drugu stranu spriječilo bi se neekonomična ulaganja. Kroz uvide u planove bi se mogla spriječiti i megalomanija, moglo bi se spriječiti izgradnja nepotrebnih objekata, ali bi i s druge strane se mogla osigurati i izgradnja onih objekata koji su nužni za sigurnu opskrbu plinom. Prvenstveno mislim na skladišta i druge pomoćne objekte koji su nužni za sigurnu opskrbu plinom. Jedna od manje zamjetnih odredbi je da se briše samo nazivlje poimenično određene INA-e kao dobavljača za nositelja obveza javne usluge. Dakle, ne za kompletnu opskrbu, dobavu nego samo za nositelje obveze javne usluge, dakle široku potrošnju odnosno oni koji su se opredijelili da ostanu u starom sustavu. Naime, prema toj odredbi koja se uvodi ovim zakonom ubuduće bi to određivalo se, bio bi dobavljač ne INA po nazivu, nego dobavljač koji je to obavljao na dan 31. srpnja. Ali istovremeno se prenosi i ovlaštenje Vladi i daje se da može urediti tog dobavljača od kojeg ovisi sigurnost opskrbe široke potrošnje do 31. srpnja 2013. godine sa Vladinom odlukom. Propisuje se obveza dostave podataka sukladno Uredbi o sigurnosti opskrbe prirodnim plinom i kazne za neizvršenje te obveze. Ovo danas kada je vani 25 stupnjeva u plusu ne čini bitna odredba, međutim kada je vani 16 i 20 ispod onda se uviđa koliko je bilo bitno u onoj situaciji u kojoj smo se prošle godine našli da svaki energetski subjekat jasno planira da dostavi svoje podatke, da ne vara jedan drugoga, da ne dostavlja krive podatke, da ne zatvara potrošače koje nije trebao zatvarati, a sve zbog toga što ne dostavlja točne podatke. Sada se ovim zakonom uvodi i kazna za nedostavljanje tih točnih podataka jer onaj tko mora voditi računa o balansiranju plinskim sustavom mora u svakom trenutku znati koliko potrošača koje kategorije treba plina na kojoj temperaturi. Dakle, time se uvodi jedna disciplina i mogu reći da je onaj dio u kojemu bi mogli reći da govorimo o gospodarskim uvjetima možemo sa sigurnošću reći da je to jedan od gospodarskih uvjeta. Naime, gospodarski subjekti koji se bave energetskom djelatnošću sa ovom kaznenom odredbom u stvari dobivaju jedan red, a s druge strane potrošači dobivaju sigurnost u opskrbi plinom. Što se pak tiče ovih prijašnjih konstatacija o visini naknade za koncesije kao ona je tu propisana. Jedan od kriterija i ovo što određuje visinu određuje Vlada. Međutim, odgovor na ovo pitanje je da je to propisano Zakonom o koncesiji kao obavezni sastavni dio odluke odnosno ugovora koncesijskog posla, pa je onda i logično i na kraju krajeva u skladu sa zakonom da se to nabraja iako će Vlada određivati taj iznos. I na kraju u odnosu na ovaj tekst predlagač je naznačio da se u skladu sa ostalim zakonima koje smo u zadnje vrijeme donosili i u ovom zakonu preciziraju organi regionalne samouprave koji će donositi, odnosno tijela koja će donositi odluke. Pa je tako u odnosu na ono što u zakonu je definirano kao nadležno tijelo sada bi trebalo biti propisano predstavničko tijelo. Dakle, predstavničko tijelo će biti to koje će pokretati postupak i koje će na kraju donositi odluku o koncesionaru za ovo bitno područje. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I imamo jednu prijavu pojedinačnu, uvaženi zastupnik Zvonimir Puljić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, predstavnici predlagatelja, gospođe i gospodo zastupnici. U raspravi je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o tržištu plina sa Konačnim prijedlogom zakona s kojim se predlaže izmijeniti i dopuniti Zakon o tržištu plina iz 2007. koji je već bio mijenjan i dopunjavan 2008. Ovaj put su razlozi za donošenje izmjena i dopuna potreba potpunog usklađenja sa novim Zakonom o koncesijama da bi se uspostavio jedinstven, razvidan i djelotvoran zakonski okvir za dodjelu i dobivanje koncesije za distribuciju plina u Republici Hrvatskoj. 2001. započela je reforma energetskog sektora u Republici Hrvatskoj donošenjem paketa energetskih zakona među kojima i prva verzija zakona o tržištu plina. Od tada do danas, odnosno do ovog prijedloga zakonskih izmjena i dopuna donošene su izmjene i dopune zakonskog okvira sa svrhom da bi se prilagodili standardima organizacije internog europskog tržišta za one energetske djelatnosti koje su tržišne, odnosno sukladno propisanim reguliranim uvjetima i pravilima za one energetske djelatnosti koje se obavljaju kao javne usluge. U predloženim izmjenama i dopunama osim usklađenja sa Zakonom o koncesijama uvodi se i obveza pribavljanja mišljenja Hrvatske energetske regulatorne agencije na petogodišnji plan razvoja mreže proizvodnih plinovoda, transportnog sustava, distribucijskog sustava, sustava skladišta plina i terminala za ukapljeni prirodni plin. Također se liberalizira djelatnost dobave plina jer se iz zakona briše u članku 38. stavak 1. do sada jednoznačno zakonom određeni dobavljač, INA industrija nafte d.d. te se uvodi odredba da Vlada Republike Hrvatske određuje dobavljača plina za opskrbljivače tarifnih kupaca u Republici Hrvatskoj, a do tada će nositelj obvezne javne usluge biti onaj koji je tu funkciju obavljao na dan 31. srpnja 2008., a Vlada će odluku donijeti za razdoblje kad je donese do 31. srpnja 2013. Također se propisuje obveza dostave podataka u skladu sa uredbom o sigurnosti opskrbe prirodnim plinom i kazne za neizvršavanje te obveze. Zakon obvezuje energetske subjekte, operatore transportnog sustava, voditelje bilančne skupine, opskrbljivače plinom i trgovce plinom na uspostavljanje i razmjenu informacija u skladu s pravilnikom o organizaciji tržišta prirodnog plina, općim uvjetima za opskrbu prirodnim plinom o mrežnim pravilima transportnog sustava. Uspostavljena je jasna distinkcija između distribucije plina i izgradnje distribucijskog sustava u smislu Zakona o koncesijama. Koncesija za distribuciju plina je koncesija za javne usluge, a koncesija za izgradnju distribucijskog sustava je koncesija za javne radove te se propisuje da za područje regionalne samouprave gdje postoji distribucijski sustav nadležno tijelo daje koncesiju za distribuciju plina ako je vrijednost ove usluge dominantna, a koncesiju za izgradnju ako je vrijednost javnih radova veća od vrijednosti javne usluge. Tamo gdje ne postoji, daje se koncesija za izgradnju. Nadležna tijela područne samouprave prije davanja koncesije moraju obaviti pripremne radnje i postupke, a to su uz pripremne radnje propisane Zakonom o koncesijama i dokumenti propisani Zakonom o prostornom uređenju i gradnji. Pribavljanje lokacijske dozvole za visokotlačni distribucijski plinovod od mjesta priključenja na transportni sustav do redukcijskih stanica. Nadležno tijelo područne samouprave dužno je namjeru davanja koncesije objaviti u Narodnim novinama sa rokovima i mjestom preuzimanja propisane dokumentacije, što predstavlja početak postupka davanja koncesije. Zakon donosi i detaljno nabrojane kriterije za odabir najpovoljnije ponude. Naknada je određena kao varijabilni iznos od ostvarenog prihoda koncesionara ostvarenog obavljanjem energetske djelatnosti distribucije plina u prethodnoj godini na području za koje se daje koncesija. Za one koji prethodne godine nisu obavljali tu djelatnost, određuje se na temelju planiranog prihoda. Naknade za koncesiju prihod su proračuna jedinica područne samouprave, a visinu i način plaćanja određuje Vlada Republike Hrvatske uredbom o visini i načinu plaćanja naknade za koncesiju, za distribuciju plina i koncesiju za izgradnju distribucijskog sustava koju donosi na prijedlog ministarstva uz pribavljeno mišljenje agencije. Koncesija se daje za razdoblje od najmanje 20, a najviše 30 godina. Do sada sklopljeni ugovori s jedinicama lokalne samouprave ostaju na snazi, osim u pogledu roka i naknade koja se usklađuje sa ovim prijedlogom zakona. Sve navedeno predstavlja zakonski okvir koji će osnažiti i otvoriti tržište plina i unaprijediti sustav ove energetske djelatnosti i zato ću podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Time zaključujem raspravu i glasovat ćemo kad se steknu za to potrebni uvjeti.
12., Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o tržištu plina, hitni postupak, P.Z.E. br. 381. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandman je podnio Odbor za gospodarstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandman odbora i o njemu se ne glasuje jer on postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona sukladno članku 169. Poslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o tržištu plina. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Zakon je prihvaćen većinom glasova, 79 glasova za, 3 suzdržana i 26 protiv, zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
I još ćemo obraditi jednu točku, a to je - Konačni prijedlog zakona o carinskoj službi, drugo čitanje, P.Z. br. 242 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Ovaj ćemo zakon raspravljati sukladno odredbama Poslovnika koji se odnosi na drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun i Odbor za europske integracije. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Zdravko Marić, državni tajnik u Ministarstvu financija. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Dakle, samo kratko obzirom da smo ovaj zakon već imali priliku i prigodu i raspraviti ovdje. Dakle, ovim zakonom se uređuje ustrojstvo i djelokrug upravljanja carinskom službom, ovlasti, odgovornosti carinskih službenika te posebnosti u radno-pravnom položaju i materijalnim pravima carinskih službenika te disciplinsko sudovanje. Razlozi donošenja predloženog zakona s jedne strane je daljnje usklađivanje hrvatskog zakonodavstva i carinskog sustava i položaja carinske službe u cjelini sa carinskim sustavom Europske unije, a s druge strane i ono što smo rekli kod 1. čitanja, dakle sigurno će doprinijeti i učinkovitijem radu carinske službe, jasnom određivanju prava, obveza i odgovornosti carinskih službenika. Ono što se želi postići je efikasnije suzbijanje kriminalnih radnji, svih oblika krijumčarenja i organiziranog kriminaliteta, terorizma, pranja novca i sive ekonomije. Isto tako, sprječavanje zlouporabe financijskog sustava u Republici Hrvatskoj u svrhu izbjegavanja mjera carinskog nadzora kao i zaštita cjelovitosti državne granice, ubrzanje protoka roba da se pritom ne ugroze elementi sigurnosti, povećanje ovlasti carinskim službenicima te osiguranje materijalnih prava i boljih uvjeta rada za rad ovlaštenih carinskih službenika zbog povećanja ovlasti, odnosno ugroženosti njihovih života. Isto tako, dozvolite mi da kažem dakle ovaj Konačni prijedlog zakona o carinskoj službi se ne razlikuje bitnije, odnosno sadržajno od prijedloga zakona kojeg smo prvotno raspravili, već su unijeta brojna normativna, jezična i stilska poboljšanja. Isto tako, sve primjedbe i prijedlozi iznijeti na tekst Prijedloga zakona o carinskoj službi na sjednicama radnih tijela Hrvatskog sabora te na raspravi o prijedlogu zakona održanoj na osmoj sjednici dana 13. veljače 2009. razmotreni su te su uzeti u obzir prilikom izrade konačnog prijedloga zakona. I konačno, ovaj jedan amandman koji imamo od Odbora za zakonodavstvo je prihvatljiv, Vlada ga prihvaća. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Otvaram raspravu. Imamo nekoliko prijavljenih. Prvo je klub zastupnika HDZ-a, uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, cijenjeni kolegice i kolege. Evo čuli smo od državnog tajnika dr. Marića da je ovo samo mala izmjena poboljšanja, ovo je konačni prijedlog u odnosu na prethodni prijedlog u, poboljšanja u pogledu stilskih dotjerivanja, jezičnih i normativnih poboljšanja. Već dovoljno smo vremena potrošili na raspravu o ovom Prijedlogu Zakona o carinskoj službi, ali samo bih istaknuo važnost carinskih službi unutar Europske unije, što se naglašava da nije samo u prikupljanju prihoda, nego i kao važan čimbenik u suzbijanju kriminaliteta sive ekonomije, organiziranog kriminala, terorizma i slično. Jednu napomenu bih istaknuo, a to je da se posebno brinulo o onim službenicima koji su udaljeni, premješteni više od 80 kilometara od mjesta prebivališta i tu su istaknute jasno u članku 53. sve pogodnosti koje ti službenici zbog tog ipak i odvojenog obiteljskog života imaju u slučaju premještenja. Brojne pogodnosti su i novčane i slobodnih dana i korištenja godišnjih odmora i slično. Isto tako je važno da je predviđeno i kontinuirano školovanje i stručno usavršavanje svih službenika. To je jedna novina koja će osigurati sigurno kvalitetniju carinsku službu i carinski nadzor na cijelom carinskom području Republike Hrvatske. Klub HDZ-a podržava donošenje ovog Zakona o carinskoj službi. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I još imamo jednog za raspravu. U ime kluba SDP-a, uvažena zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Budući smo u drugom čitanju ovog zakonskog prijedloga i uglavnom je državni tajnik ponovio ono najvažnije, ja ću samo podsjetiti na još neke stvari koje mislim da su isto tako važne. Dakle značajan iskorak kroz ovaj zakon vezano za usklađivanje carinskog sustava, hrvatskog carinskog sustava s carinskim sustavom Europske unije. Napravljen je na poboljšanju rada carinske službe kroz jasnije utvrđivanje prava, obveza i odgovornosti carinskih službenika, a oni su dakako najvažniji čimbenik efikasnosti cjelokupnog carinskog sustava. Naime, carinske službe unutar Europske unije nemaju samo fiskalnu zadaću. To smo maločas čuli, dakle zadaću ubiranja carinskih prihoda i punjenja državnog proračuna, već imaju i vrlo važnu sigurnosnu zadaću koja podrazumijeva suzbijanje svih oblika krijumčarenja, organiziranog kriminaliteta, terorizma, pranja novca i sive ekonomije. Ima zadaću zaštite cjelovitosti državne granice, zaštite zdravlja i sigurnosti ljudi, sigurnosti proizvoda, zaštite intelektualnog vlasništva, kulturnih dobara, zaštićenih biljnih i životinjskih vrsta, te nadzora nad prometom roba dvojne namjene. I isto tako ima i zadaću ubrzanja protoka roba, a da se pritom ne ugroze naprijed navedeni elementi sigurnosti. I upravo radi što učinkovitijeg ostvarivanja svih nabrojenih zadaća, bilo je eto potrebno detaljnije urediti posebne ovlasti carinskih službenika, kao što je primjerice nošenje oružja i uporaba sredstava prisile. Postupka obavljanja carinske kontrole, kao što je primjerice zaustavljanje prijevoznih sredstava na cjelokupnom carinskom području Republike Hrvatske, sve s ciljem efikasnije borbe protiv carinskih prijevara i krijumčarenja. Isto tako radi bržeg i efikasnijeg provođenja carinskih postupaka, a što je upravo u funkciji ubrzanja protoka roba, ovim zakonskim prijedlogom date su znatno šire ovlasti carinskim službenicima sa srednjom stručnom spremom i ovo je očito jedna od vatrogasnih mjera uvjetovana upravo nedostatkom kadrova više stručne spreme, a vrijeme će na terenu zapravo pokazati koliko je ta mjera dobra. Jedan od harmonizacijskih elemenata u zakonu je mogućnost da službenici carinske uprave sudjeluju u obavljanju carinskih zadataka u inozemstvu, bilo po pozivu međunarodnih organizacija ili pak na osnovi obveza iz međunarodnih ugovora, jasno za ovu mogućnost vezan je princip reciprociteta, dakle i carinski službenici drugih država mogu sudjelovati u obavljanju carinskih poslova u našoj državi. Ovim prijedlogom zakona propisane su određene posebnosti u pravima, ali i obvezama i odgovornostima ovlaštenih carinskih službenika, u odnosu na druge državne službenike, naročito vezano za prijem u carinsku službu, za premještaj na drugo radno mjesto, za provedbu unutarnjeg nadzora i kontrole, te naročito posebno odgovornosti za povredu službenih dužnosti i vođenje disciplinskog postupka za takve potrebe. S druge strane, zbog prirode posla i posebnih uvjeta rada proširena je lepeza pogodnosti za ovlaštene carinske službenike u odnosu na druge državne službenike, od pogodnosti vezanih za privremeni premještaj na drugo radno mjesto udaljenije od postojećeg radnog mjesto više od 80 kilometara, pa preko nagrada i priznanja, novčanih pomoći u skladu s potrebama i dakako raspoloživim proračunskim sredstvima, pa sve do priznavanja staža osiguranja u povećanom trajanju. I samo da zaključim. Dakle Klub zastupnika SDP-a podržao je ovaj zakon i u prvom čitanju, koje je bilo u mjesecu veljači ove godine, a obzirom da su u ovoj konačni prijedlog uvrštene neke naše tada iznijete primjedbe, tu prije svega mislim na primjedbu vezanu za poglavlje o prikupljanju, evidentiranju, obradi i zaštiti podataka u kojem je predložena zamjena matičnog broja građana osobnim identifikacijskim brojem, kao i da je cjelokupan ovaj zakonski tekst normativno i nomotehnički poboljšan. Eto sada imamo razlog više za to da podržimo ovaj konačni prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Više nema prijavljenih. Neki su bili, pa su kidnuli. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu za to potrebni uvjeti. S time zaključujemo današnji radni dan. Sutra počinjemo u 9 i 30 s točkom dnevnog reda Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o posebnim uvjetima za stavljanje brašna na tržište, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 385. Zahvaljujem na današnjem danu i laku noć.
13., Konačni prijedlog Zakona o carinskoj službi, drugo čitanje, P.Z. br. 242, predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandman odbora i o njemu se ne glasuje sukladno članku 169. Poslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o carinskoj službi. Molim uključimo se i glasujmo. Konačni prijedlog Zakona o carinskoj službi je prihvaćen većinom glasova, 101 glas za, 1 suzdržan i 2 protiv, zajedno sa prihvaćenim amandmanom. Dobro jutro dame i gospodo zastupnice i zastupnici. Nastavljamo sa sjednicom i prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o posebnim uvjetima za stavljanje brašna na tržište, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 385 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Prilikom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku sukladno članku 159. Poslovnika. Hitini postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za poljoprivredu ribarstvo i ruralni razvoj. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Državni tajnik u Ministarstvu poljoprivrede gospodin Stjepan Mikolčić. Izvolite.