Hvala gospodine predsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici Hrvatskog sabora. Pred vama je Zakon o udžbenicima. Ovo je drugo čitanje i ja se nadam da će danas rasprava pokazati da se radi o jednom kvalitetnom prijedlogu zakona kao što je ministarstvo i Vlada Republike Hrvatske na jesen obećala. Pristupili smo pisanju zakona za kojeg smo uvjereni da će u jednoj budućnosti, dalekoj budućnosti biti stabilan zakon i koji će omogućiti da puno više reda nego što je to bilo do sada u korištenju, u tiskanju i upotrebi udžbenika u našim osnovnim i srednjim školama. Od prvog čitanja ili prve verzije zakona i provedenih rasprava u Hrvatskom saboru mi smo u ministarstvu pri izradi ovog drugog prijedloga pomno preslušali sve fonograme i sve komentare koje su zastupnici izrekli u ovom Saboru, jednako tako i komentare pojedinih stručnjaka iz obrazovnog procesa u Republici Hrvatskoj. Bilo je jako puno vrlo dobrih, konstruktivnih prijedloga koje smo dapače rado uvažili i mislimo da u tom smislu su doprinijeli poboljšanju prve verzije. I sada na stolovima imamo jedan prijedlog koji dobro, kvalitetno i trajno i pravično rješava problematiku udžbenika u Republici Hrvatskoj. Udžbenici koji se koriste u školama, a jednako tako i pomoćna nastavna sredstva nisu samo nešto što je roba na tržištu. Obrazovanje nije roba u onom smislu riječi kako bi to eventualno se moglo tretirati na čisto ekonomskim osnovama već je to nešto više. To je apsolutno i odgovornost države, naroda i svih onih koji brinu o boljitku i napretku svih građana Republike Hrvatske pa tako i ovaj časni Sabor. U tom kontekstu napravljena je regulativa koja teži kvalitetnijim udžbenicima, teži jednako tako reguliranju njihove upotrebe u školama jer smo imali do sada primjere mijenjanja udžbenika iz godine u godinu u istoj školi, od istih nastavnika. To je bilo legitimno jer je tako to i dosadašnji zakoni su to na taj način omogućavali, pa smo završili sa jednim ogromnim brojem udžbenika od nekoliko tisuća. I jednostavno nekontroliranom upotrebom i jednim u prvom redu marketinškom orijentacijom nakladnika koji se bave tim poslom. Ovim prijedlogom zakona osigurali smo ono što smo i najavljivali, a to je da se osigura trajnost udžbenika, da se onemogući stihija koja je na žalost vladala u nekim našim školama gdje je pojedini nastavnik u različitim razredima iste generacije predavao i koristio različite udžbenike. Ovaj zakon predviđa da se udžbenici biraju iz 10% onih koji su prošli cenzus glasanja svih nastavnika u Republici Hrvatskoj. Dakle, otklonjena je i ona opravdana opaska da bi u slučaju javnog poziva neki udžbenici koji su dobili podršku od recimo 60% nastavnika bili eliminirani isključivo i jedino zbog cijene, a ušli bi eventualno udžbenici sa manjim postotkom podrške nastavnika. Ovaj zakon kaže da u opticaju mogu biti svi oni udžbenici koji su dobili minimalno 10% glasova nastavnika i učitelja u našim školama. Ti udžbenici koji su dobili 10% podrške ulaze u drugi krug pri čemu iz tih udžbenika škole na nivou aktiva, dakle na nivou škole odabiru komplet udžbenika ili paket udžbenika koji će se koristiti u toj školi i ovaj odabir vrijedi na vrijeme od minimalno 4 godine. Jednako tako, zakon predviđa i reguliranje cijene pri čemu će ministarstvo odrediti u jednom postupku koji je opisan zakonom maksimalnu cijenu za pojedini udžbenik uvažavajući sve tehničke specifikacije ali i direktne i indirektne troškove koji nastaju pri izradi udžbenika, a nakon toga oni udžbenici koji su dobili cenzus od 10% moraju se svrstavati unutar te cijene, odnosno mogu imati tu predviđenu maksimalnu cijenu ili biti niži od maksimalno predviđene cijene. Iskustva nekih zemalja u kojima postoji ovakva primjena pokazuju da gotovo niti jedan udžbenik nije istaknut u maksimalno dozvoljenoj cijeni već da se cijene udžbenika kreću od 70 do 80% maksimalno propisane cijene, pa očekujemo da će se to dogoditi i u ovom slučaju primjene ovog zakona kod nas. Jednako tako smo rekli da ćemo jasno definirati što su to udžbenici u užem smislu riječi i što su pomoćno-nastavna sredstva. Do sada smo imali u upotrebi jedan udžbenik i u još nekim hajmo reći izdvojenim slučajevima još pet različitih kompleta koji su pratili jedan te isti predmet, pa je za jedan predmet bilo u upotrebi pet naslova. I kada se sve to skupa zbroji, kada pedagozi i učitelji stave komentar na to, a kad pogledate koji je nastavni plan i program jednostavno se dolazi do vrlo jasnog i brzog zaključka da je gotovo nemoguće sav taj materijal koristiti u nastavnom procesu iz vrlo banalnog razloga da za to satnica naprosto nije dovoljna. Pa smo imali primjere da je čitav niz nastavnih sredstava u prvom redu pomoćnih nastavnih sredstava koji su korišteni ranijih godina i nabavljani i kupovani bez obzira da li je to bilo na račun države, odnosno da li su udžbenici nabavljani iz državnog proračuna ili su nabavljani individualno ostao neiskorišten i nije uopće bio korišten niti od strane nastavnika, ali niti samih učenika eventualno kod kuće. Na ovaj način ćemo jasno razgraničiti koja kategorija je obaveznih nastavnih sredstava, a što spada u neobavezna nastavna sredstva koja mogu biti i nadalje u slobodnoj prodaji i mogu se koristiti ukoliko se oko toga suglase i učitelji i roditelji. Zakon predviđa jednako tako da nakon odabira paketa udžbenika koji će se koristiti u pojedinoj školi vijeće roditelja daje mišljenje o odabiru. To mišljenje je neobavezno, ali je svakako potrebno i ono mislimo da uvodi još jedan dodatni element odgovornosti kako nastavnika, tako i roditelja u odabiru pojedinih udžbenika. Ukoliko neka škola na nekom području ne bi bila u stanju odabrati komplet udžbenika koji će se koristiti u toj školi, nakon isteka predviđenog roka primijenit će se zakonska odredba koja govori da će se u toj školi koristiti udžbenici koji su najzastupljeniji na području županije na kojoj se dotična škola koja nije u stanju odabrati udžbenike nalazi. Mislimo da i ovo zakonsko rješenje jednako tako pravično i fer, zbog s jedne strane razlika i u gospodarskom položaju pojedinih županija u Republici Hrvatskoj. Školska torba će biti lakša jer će se dio nastavnih, pomoćnih nastavnih sredstava eliminirati iz paketa obaveznosti pa stoga neće biti propisan da se mora nabavljati, niti da ih djeca moraju nositi u školu, i kao što sam ranije ako to žele mogu i koristiti kod kuće. Zakon naravno je išao i u smjeru jednog prelaznog perioda. Čuli smo i u ovom časnom Domu opravdane komentare, a ti komentari su dolazili i od strane nakladnika da su zbog situacije prošle godine ostali sa prilično velikim zalihama već tiskanih udžbenika i pomoćnih nastavnih sredstava u svojim skladištima, jer je zbog situacije oko nabavke udžbenika navodno, mi to nismo provjeravali, ostalo negdje oko 50% neprodanih udžbenika prošle godine ili ove školske godine za osnovne škole, a da taj postotak i daleko veći kada govorimo o udžbenicima za srednje škole. Uvažavajući činjenicu da bi to bilo zaista šteta i da bi proizvelo velike gospodarske gubitke, ne samo za nakladnike, nego uopće bilo bi neopravdano uništiti sve one knjige koje su tiskane i koje postoje. Došli smo do rješenja koje kaže da će u ovoj sljedećoj školskoj godini, dakle školskoj godini 2010. i 2011. moći biti korišteni postojeći, već otiskani udžbenici ukoliko prođu cenzus od 10% podrške svih nastavnika i ti udžbenici, dakle već otisnuti ostat će u upotrebi do školske godine 2011./2012., jer 2011./2012. svi udžbenici će morati biti tiskani u skladu sa udžbeničkim standardom koji će propisati vrlo jasne i točne tehničke specifikacije izgleda udžbenika od formata, kvalitete papira, kvalitete tiska i svega onoga što jedna takva specifikacija sadrži. Od tog trenutka će se primjenjivati ono maloprije što sam rekao princip maksimalno dozvoljene cijene za pojedine kategorije ovih nastavnih sredstava. U ovom prelaznom periodu, dakle sljedeće školske godine i ovi udžbenici koji se već nalaze u skladištima, dakle gdje će biti potrebno samo dotiskati jednu manju količinu udžbenika, bit će u upotrebi i na sljedeći način. Cijena tih udžbenika koji su odobreni treba biti umanjena za 10% prošlogodišnje ili ovogodišnje cijene udžbenika koji su u upotrebi. Ja znam da je bilo komentara da takav izričaj o maksimalnoj cijeni postojećih udžbenika bi trebalo promijeniti i jasno propisati da svaki udžbenik može biti istaknut u cijeni isključivo 10% nižoj od ranije, a ne ovako da je to maksimalna cijena. Dolazi sa nekih strana gdje se pojavljuje bojazan da bi neki od nakladnika mogli te cijene umanjiti za više od 10% i mi smatramo da je to apsolutno u redu. Ono što Vlada želi je da cijene budu umanjene za 10%, a da li će netko slobodno umanjiti cijene i za više, to je naravno stvar tržišne utakmice u ovom slučaju i ne da mi nemamo ništa protiv, nego dapače ako … [[Govornik se ne razumije.]] to i desi pozdravljamo takvu odluku. Mi smo uvažili sve amandmane koji su došli od strane Odbora za zakonodavstvo, jednako tako i od strane Odbora za znanost i kulturu i obrazovanje i mislimo da uvažavajući ove amandmane, jednako tako kao i amandmane kluba nacionalnih manjina, ovaj zakon predstavlja jedno vrlo dobro rješenje i uvjereni smo da će ovaj zakon ostati trajno na snazi. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin zastupnik Gvozden Flego. Izvolite.
Gospodin ministar je bio kazao da ovaj zakon osigurava trajnost udžbenika. Ta je tvrdnja elementarno netočna, zato što i dalje ovo ministarstvo stoji naglavačke i zato što potpuno obrnutim redom predlaže, a ovaj Sabor donosi zakone. Trebalo je donijeti zakon, trebalo je napraviti ono što zakon o osnovnom i srednjem obrazovanju traži, a to su nacionalni kurikulumi, pa se po nacionalnim kurikulumima određuje Zakon o udžbenicima, pa je zapravo iz nacionalnih kurikuluma trebalo sve ovo skupa izvesti. Pa sada donosimo Zakon o udžbenicima koji tobože četiri godine treba osigurati trajnost udžbenika, a onda ćemo naknadno ja se nadam ove godine donijeti nacionalne kurikule da bismo ponovno mijenjali udžbenike za godinu ili dvije. A koliko je hitnost cjelokupnog posla govori sljedeća činjenica. Gospodin ministar je u 8. mjesecu raspustio grupu za nacionalni kurikulum pa je prošao 9. mjesec, pa je prošao 10. mjesec, pa je prošao 11. mjesec, pa je prošao 12., pa 1., pa sad prolazi 2. mjesec, pa još nemamo grupe koja radi na nacionalnim kurikulumima, na što obavezuje Zakon o osnovnom i srednjem obrazovanju. Stoga ta tvrdnja je potpuno bespredmetna.
Hvala. Imali ste prilike u raspravi to još pojasniti naravno. Idemo dalje. Žele li izvjestitelji radnih tijela? Da. U ime Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu, predsjednik odbora gospodin zastupnik Petar Selem. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre, suradnici Ministarstva obrazovanja, znanosti i športa, kolegice i kolege. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskog sabora razmotrio je na 27. sjednici koja se odvila u 2 nastavka 11. i 25. veljače ove godine konačni prijedlog Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu, P.Z. br. 474. Odbor je prijedlog razmotrio kao matično radno tijelo. Uvodno obrazloženje podnio je predstavnik predlagatelja. U obrazloženju s konačnim prijedlogom zakona predlagatelj podsjeća na razloge zbog kojih je pokrenuo donošenje novog Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu. Dakle, nastojanje da se postignu niže cijene udžbenika, potreba da se utvrdi minimalni rok uporabe odobrenog udžbenika 4 godine koji bi se odredio kažem na 4 godine kao i učinak koji se slikovito izražava kao lakša učenička torba. Predlagatelj obrazlaže mjere koje se ugrađuju u novi zakon radi postizanja navedenih ciljeva, a posebice se osvrće na razlike između rješenja iz konačnog prijedloga zakona i onih razmotrenih u prvom čitanju. Navodi da je konačni prijedlog zakona ugradio većinu primjedbi iznesenih u radnim tijelima Hrvatskog sabora i od strane saborskih zastupnika. Poboljšanja su izvršena na sadržajnoj i nomotehničkoj razini. Izmijenjene su prvobitno predložene odredbe o obveznom raspisivanju javnog natječaja u kojem se kao kriterij za odabir udžbenika postavlja najniža ponuđena cijena. A u konačni izbor prolaze 2 udžbenika uz koja se nudi najniža cijena. Kako se ne bi dogodilo da se kriteriji najniže cijene nametne na uštrb kakvoće u konačnom prijedlogu predviđeno je da ministarstvo objavljuje javni poziv za uvrštavanje udžbenika u katalog udžbenika na koji se mogu prijaviti samo oni nakladnici za koje se izjasnilo najmanje 10% učitelja, odnosno nastavnika. A kao maloprodajnu cijenu istaknuli su onu cijenu koja ne prelazi iznos već objavljene najviše razine cijene. Predlagatelj je također izmijenio odredbe prijedloga zakona kojima je bilo predviđeno da samo 2 udžbenika koja istaknu najnižu cijenu dobivaju mogućnost izbora na razini stručnih aktiva škola. Pri tome se i po konačnom prijedlogu sa stručnim aktivom škole u izbor udžbenika s obzirom na cijenu mora usuglasiti i vijeće roditelja. Kao značajna nova mjera ističe se i okolnost da izdavač ne može samovoljno povući udžbenik iz uporabe prije roka od 4 godine. Ovom se mjerom svakako otklanja mogućnost neopravdanog povećanja naslova udžbenika iz čega bi stajao uglavnom jasno komercijalni interes, a izdavače se dovodi u položaj da djeluje i kao javna služba. Predlagatelj naglašava i poboljšanje u odnosu na prvo čitanje kad je riječ o udžbenicima sa malom nakladom i udžbenicima za nastavu na jeziku i pismu nacionalnih manjina. Prihvaćeni su također prijedlozi da se ovim zakonom onemoguće donacije nakladnika školama i nastavnom osoblju kako bi se na taj način ojačala objektivnost odluke o vrijednosti udžbenika od strane nastavnog osoblja. Također, rješava na stanovit način i pitanje već postojećih naklada udžbenika koji su tiskani temeljem jednog memoranduma koji je donesen u vrijeme bivšeg ministra i da ti već tiskani udžbenici ne bi ostali neiskorišteni daje se mogućnost da se oni koriste uz, kao što je rečeno, tu cijenu koja bi bila 10% niža. Među prijedlozima koje nije uvrstio u konačni prijedlog u prvom redu predlagatelj ističe da ne bi bilo opravdano prihvatiti stajalište prema kojem bi se donošenje novog Zakona o udžbenicima odgodilo do donošenja nacionalnog i predmetnog curiculluma te novog udžbeničkog standarda kako bi se time izbjegla potreba usklađivanja novog zakona s navedenim dokumentima, odnosno obratno. Naime, tvrdi predlagatelj, samo donošenje novih curiculluma ujedno ne znači nužno i mijenjanje svih udžbenika, odnosno donošenje novih curiculluma. Nije na taj način vezan uz donošenje novog zakona. Jer ako će novi curicullumi zahtijevati izmjene u postojećim udžbenicima te će se izmjene morati izvršiti bez obzira na novi zakon. Prilika je da se naglasi kako predloženi zakon ne rješava samo pitanje udžbenika za osnovnu i srednju školu, već također i dopunskih i pomoćnih nastavnih sredstava što dolazi do izražaja u odgovarajućem normativnom dijelu konačnog prijedloga. U raspravi je pokrenut i veći broj pitanja i u prvom čitanju. Iznijete su općenite primjedbe da je argumentacija prijedloga preuska ako se svodi na razloge cijene udžbenika i lakšu učeničku torbu. Jer ti razlozi koliko god važni ne mogu biti glavni razlog za promjene koje se žele unijeti u područje udžbenika. Izražena su različita mišljenja o odnosu kakvoće i cijene udžbenika, o potrebi utjecaja roditelja u postupku izbora udžbenika te o zasebnim interesima i objektivnim mogućnostima izdavača da udovolji uvjetima što ih donosi prijedlog zakona. Osobito kada se radi o prijelaznim rješenjima i rokovima što bi ih predvidio zakon za postupak odobravanja i tiskanja udžbenika. Odbor je u vezi s tim i drugim pitanjima upoznat sa stajalištima zajednice nakladnika, učitelja razredne nastave, Zavisnog sindikata zaposlenih u srednjim školama Hrvatske i Hrvatske udruge ravnatelja osnovnih škola. Nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova, 6 za, 1 suzdržan odlučio priložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o udžbenicima za osnovnu i srednju školu uz amandmane koji su vam priloženi i koji, gospodine predsjedniče, dozvolite da ne moram čitati ovom prigodom. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, predsjednik odbora, gospodin Furio Radin. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina razmotrio je na svojoj 32. sjednici 11. veljače 2010. godine ovaj konačni prijedlog Zakona o udžbenicima kao zainteresirano radno tijelo. U raspravi je izneseno više prijedloga i na kraju zapravo krenuli smo raspravljati o amandmanima. Amandmana je bilo nekoliko. U čl. 2. predloženo je da se tekst točke 3. uskladi sa odredbom 6. Zakona o odgoju i obrazovanju na jeziku i pismu nacionalnih manjina. Zapravo na taj način definira se dodatak udžbeniku kao dopunsko nastavno sredstvo koji dopunjuje udžbenik preveden na pismu u jeziku nacionalnih manjina te ga određuje da sadržaj mora biti u vezi s posebnošću nacionalne manjine. Drugi amandman, ticalo se zapravo izmjene tako da postupak odobravanja udžbenika i dopunskih nastavnih sredstava na nastavu u jeziku i pismu nacionalnih manjina i dalje ostaje u djelokrugu Ministarstva znanosti. Ovo je centralni zapravo amandman, do sada je bila jedna praksa pripadnici nacionalnih manjina imaju male naknade i doista je ne samo po sadržaju nego i po nakladi i po proceduri i po mnogim drugim okolnostima to su posebni udžbenici i procedura koja se inače predlaže ovdje izgledala je prekomplicirano, presloženo na kraju previše pretenciozno, naravno pretenciozno na način iz razloga što se zapravo odlučuje o malim naknadama i odlučeno je, predloženo je Ministarstvu i ministru da Ministarstvo bude centralno tijelo gdje će se te odobravati udžbenici nacionalnih manjina. Amandman 2. ima i drugi stavak, ukoliko za pojedini nastavni predmet ne postoji udžbenik i dopunsko nastavno sredstvo iz stavka 1. ovog članka za nastavu mogu se koristiti udžbenici i dopunska sredstva uvezeni iz matičnog naroda. Mnogi udžbenici se uvezu iz matičnog naroda i mi smo predložili da se taj postupak maksimalno pojednostavi. Dalje, postupak odobravanja udžbenika i dopunskih nastava, iz ova prva dva stavka znači originalni i iz uvoza pokreće se podnošenjem zahtjeva od strane u pravilu manjinskog nakladnika, odnosno uvoznika udžbenika, obično se poklapaju ili udruge nacionalnih manjina koje okupljaju najveći broj pripadnika nacionalnih manjina. I na taj način bi se pojednostavilo. I na kraju u postupku odobravanja udžbenika, dodatka i drugih dopunskih nastavnih sredstava na nastavu, jeziku i pismu nacionalne manjine iz prvog stavka, znači originalnih, ministar imenuje stručne prosudbene skupine koje u pravilu čine znanstvenici, odnosno stručnjak iz određenog područja ili nastavnog predmeta i metodičar koji poznaje jezik nacionalnih manjina. Kao što vidimo specifični amandmani koji zapravo ubrzaju cijeli taj postupak i centraliziraju ga ako možemo tako reći u Ministarstvu, jer tako je jednostavnije za sve i nastavlja se jedna uhodana praksa. Na kraju uporabu udžbenika i dopunska sredstva iz stavka 2. ovoga članka, znači oni uvezeni, odobrava ministar na temelju mišljenja opet jedne stručne prosudbene skupine a koja procjenjuje jesu li ti udžbenici i dopunska sredstva u skladu sa odredbom članka 4. stavcima 2. i 3. ovoga Zakona, koji vrijede naravno za sve druge udžbenike. I šesta promjena, način provođenja postupka odobravanja udžbenika, dodatka udžbenika i drugih dopunskih nastavnih sredstava koje su prevedene na jezik i pismo nacionalnih manjina, kao i udžbenike i dopunskih nastavnih sredstava uvezenih iz matičnog naroda, rokove odobravanja, određivanja sastava, imenovanje i način rada stručnih i prosudbenih skupina iz ovoga članka propisuje ministar. Dalje, bilo je jedan, predložili smo jedan treći amandman. Ukoliko je predmet postupka odobravanja udžbenik i dopunsko nastavno sredstvo u članku 7. objavljen u katalogu iz članka 18. ovoga Zakona, a koji su prevedeni na jezik i pismo nacionalne manjine u … pokretanje postupka prilažu se i onda čitav niz stvari koji se prilažu koliko tiskanih primjeraka, odluku odgovarajuće županijsko međužupanijskog stručnog vijeća učitelja, ovjera, izjava nakladnika o ustupanju prava izdavanja prijevoda, podizdavanja odobrenog udžbenika itd. Ono što je najbitnije da se tu precizira tko donosi odluku o odabiru udžbenika i dopunskog nacionalnog sredstva u katalogu za prevođenje i korištenje nastavu i jeziku i pismu nacionalnih manjina te pojašnjava obveze sudionika u tom postupku. I na kraju četvrti amandman. Pravilnike iz stavka, u članku 34. mijenja se stavak 3. pravilnike iz članka 6. stavka 6. članka 8 da ne imenujem ovog zakona, ministar će donijeti u roku od 30 dana do dana stupanja na snagu ovoga zakona, a ostale provedbene propise na temelju ovog Zakona ministar će donijeti u roku od godine dana od dana stupanja na snagu ovog Zakona, znači daje se zapravo godinu dana da se Ministarstvo prilagodi, odnosno da se procedura prilagodi. U raspravi, ono što je najbitnije da svi navedeni prijedlozi dostavljeni su predlagatelju u amandmanskom obliku, a na sjednici Odbora predstavnica složila se s predloženim izmjenama i dopunama, naravno u jednom globalnom obliku. Pa sada nakon tog globalnog slaganja sa odborom, čekali bismo ministra da se odredi prema ovim amandmanima. U raspravi na kraju je zatraženo pojašnjenje u svezi osiguravanja udžbenika za učenike sa teškoćama u razvoju koji se nalaze u centrima za odgoj i obrazovanje. Naime, ovi centri se nalaze u sustavu Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi, te je određeno da se učenici s posebnim odgojno-obrazovnim ustanovama u tim ustanovama, obrazuju po standardnim prilagođenim i posebnim programima. Međutim, nisu razdijeljene nadležnosti između Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi, u čijem sustavu se ti centri nalaze i Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa, te samih centara kada je u pitanju određivanje udžbenika znači to je pitanje usklađivanja koji će se koristiti za obrazovanje učenika sa teškoćama u razvoju odnosno postupak nabava udžbenika jer za tu kategoriju još uvijek ne postoji udžbenički standard. Također je naglašeno da u članku 2. točki c. u kojem se definira geografski, zemljopisni atlas kao dopunsko nastavno sredstvo navedu i refleksni atlas i globus te druga reljefna pomagala za slijepe učenike koji se u brojnim zemljama koristi već duže vrijeme. Istaknuto je na kraju da obveza Republike Hrvatske koja proizlaze iz potpisane i ratificirane Konvencije o pravima osoba s invaliditetom, da sva obrazovna i nastavna sredstva moraju biti dostupna učenicima s teškoćama u razvoju u pristupačnom obliku. Taj konačni prijedlog zakona Odbor je većinom glasova sa 8 glasova za i jednim suzdržanim odlučio predložiti Hrvatskom saboru da se usvoji da se donese Zakon o udžbenicima za osnovnu i srednju školu.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime kluba nacionalnih manjina, gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodine ministre kolegice i kolege zastupnici. Klub nacionalnih manjina će podržati svakako donošenje ovog zakona iako smo svjesni da od 2001. godine pa sve do 2009. svake godine smo mijenjali Zakon o udžbenicima. Ne samo da je rastao broj udžbenika broj dopusnih nastavnih sredstava pa sve do onog apsurda da smo dobili udžbenike za muzički za 1. razred koji djeca nisu znali čitati, rasle su cijene pogotovo su rasle onog momenta kada je udžbenike počela plaćati Republika Hrvatska odnosno iz državnog proračuna kao da su ta sredstva pala od nekog drugog, a ne da su to morali privrediti građani Republike Hrvatske. Moto je bio uvijek poticati kreativnost i slobodu izbora samih učitelja, a rezultat znamo svi, imali smo doslovce jednu anarhiju na tržištu gdje smo imali 7 do 8 udžbenika za jedan niži razred, gdje smo imali 3 do 4 predmetna udžbenika u istoj školi i normalno svake godine novi izbor često i novi nakladnik. Sada je postavljen od strane ministarstva novi cilj i mi ga svakako pozdravljamo jer ono prije svega što se želi rasteretiti učeničke torbe iako taj moto nije sada prvi puta postavljen, ali smo bili svjedoci da su kompleti i torbe ipak postajali sve teže. Zaista je dobro da će ovaj zakon omogućiti nasljeđivanje udžbenika, već time što se knjige biraju na 4 godine. Da će se svakako rasteretiti budžet roditelja, odnosno da će knjige biti jeftinije. Zasigurno je već i ovaj zahvat da se propisuje najviša cijena od ministarstva dobar, iako znam da će biti puno prigovora, a i mi smo o tome razgovarali u klubu da je to na neki način ograničavanje slobode tržišta. Ali ako je javni interes u pitanju onda se daje i pravo da ipak određenih ograničenja bude. Dobro je da se razgraničuju udžbenici od pomoćnih nastavnih sredstava, dobro je da se konačno propisuje obveznost odnosno neobveznost nekih dopunskih nastavnih sredstava. Jer je kažem zaista vrlo često sloboda učitelja, sloboda nastavnika i zlorabila tu slobodu i kupovalo se nešto iz čega se možda jednom godišnje nešto u razredu pogledalo. No, pošto govorim u ime kluba Nacionalnih manjina dosta je toga već rekao kolega Radin govoreći u ime Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina budući da se odbor ovom temom bavio, a prije sveg upravo zbog specifičnosti udžbenika i dodatnih nastavnih sredstava za nacionalne manjine koje svakako su specifične, a znamo da danas više od 5 tisuća djece je u Hrvatskoj obuhvaćeno raznim oblicima nastave na manjinskim jezicima i da taj broj raste. Ja želim ovdje samo malo ću se zadržati na tim udžbenicima, jer praktički škole nacionalnih manjina koriste de facto 3 vrste udžbenika. Koriste udžbenike koje mi nazivamo autorski, iako su svi udžbenici su autorski, ali oni koji su napisan na jezicima manjina i imamo autore unutar Hrvatske, i njih zovemo autorski i za njih svakako važi članak 11. i 13. odnosno sva ona pravila i propisi koji važe za svaki udžbenik izdan u Hrvatskoj. Imamo drugu vrstu udžbenika a to su prevedeni udžbenici koje normalno moralo je za njih biti, napravljeni su i dopunska pravila, jer svakako se mora tražiti i suglasnost nakladnika da se ta knjiga može prevesti odnosno koristiti u prijevodu, a osim toga takva knjiga ukoliko je prevedena i traži jedan dodatak, a to je dodatak takvoj knjizi koji onda iznosi odnosno obrađuje materiju ili program vezan uz specifičnost nacionalne manjine. I imamo treću vrstu udžbenika, odnosno ukoliko nema na našem tržištu i ukoliko škola nema osigurane udžbenike na jeziku i pismu nacionalnih manjina, ona ih može uvesti. Oko toga uvoza se digla najveća prašina, ali mislim da se upravo amandmanima koje je predložio Klub zastupnika Nacionalnih manjina, a koje je podržao odbor a koje koliko znam Ministarstvo obrazovanja prihvatilo, zaista se propisuje svaki detalj kako ne bi moglo biti iznenađenja. Naime, i takve udžbenike mora prosudbena komisija koju imenuje ministar analizirati odnosno tek na kraju ih odobrava ministar. I ono što je još najvažnije, da onaj tko uvozi takve udžbenike, a to može biti ili manjinski nakladnik ili predlaže uvoz udruga koja zastupa najveći broj manjinaca, da mora postojati izjava da će uvezeni udžbenik biti potpuno adekvatan onom koje je prosudbena komisija ocijenila, odnosno onaj koji je odobrio ministar. Prema tome, znači sva osiguranja su data da se neće moći koristiti udžbenik koji nije usklađen sa našim programom, odnosno sa programom kada je u pitanju povijest ili nešto drugo što se ne predaje u našim školama. Tako da mislim da smo tim postigli jedan zadovoljavajući nivo, da manjinske škole imaju udžbenike. Međutim, kada smo sve ovako lijepo izdogovarali, pojavio se jedan drugi problem, a to je da manjinski udžbenici su sa malom nakladom kao što su i udžbenici za učenike sa posebnim potrebama, da smo evo da kažem punih petnaestak godina radili na tome da konačno dobijemo nekakve udžbenike da ih prevedemo i sada pošto su vrlo često to udžbenici zajedno sa dopunskom radnom bilježnicom tiskani zajedno, ispalo bi da bismo se tih udžbenika morali odreći. Kako znamo da je dobro bolje imati ikakav nego nikakav udžbenik, a ukoliko on odgovara programu, nadam se da će ministarstvo prihvatiti taj amandman da udžbenici i dopunska nastavna sredstva koji su odobreni i tiskani na jeziku i pismu nacionalnih manjina, te udžbenici i dopunska nastavna sredstva za učenike s teškoćama u razvoju mogu ostati u uporabi do odobravanja novih udžbenika i dopunskih nastavnih sredstava. Naime, zašto smo to tražili već sam rekla. S jedne strane, dogodilo se da bismo ostalih bez udžbenika. A s druge strane, zaista uloženo je i puno truda i puno novaca i u prevođenje, pisanje udžbenika na jezicima manjina koji su prilagođeni hrvatskom programu, koji zaista mogu poslužiti. Jedina im je greška što evo su zajedno i udžbenik i znači dopunsko radna bilježnica a to ćemo morati evo snositi kao vlastiti teret ali mislim da je to daleko kvalitetnije rješenje nego raditi bez udžbenika. Prema tome, još jednom ponovit ću da će Klub nacionalnih manjina podržati donošenje ovog zakona i već time što je data mogućnost da se u ovoj godini iskoriste do sada tiskani udžbenici jer time što se dala granica da zaista svaki udžbenik koji je izabralo više od 10% škola da može biti na tržištu ove godine odnosno da se može koristiti spašava se i dio već uloženog rada i dio sredstava i time zaista nema niti jedan razlog da ovaj zakon ne podržimo. Hvala lijepa.
Hvala lijepa gospođo. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Nevio Šetić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici i zastupnice. Pred nama je Konačni prijedlog zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu. Činjenica je doista uvijek kada je riječ o obrazovanju da se otvaraju dinamične polemike. Zašto? Vrlo jednostavno. U razvijenom svijetu a tako i u Hrvatskoj smatra se obrazovanje da je ono snaga društva koja može poboljšati naš standard, koja može poboljšati našu učinkovitost i zato se lome koplja. Tako je bilo i prigodom donošenja ovog zakona od prvog čitanja, između dva čitanja i tijekom drugoga čitanja. Činjenice govore da pitanja udžbenika već nekoliko godina izazivaju veliku pozornost i u javnosti i u stručnoj javnosti tako da se ministarstvo postavilo tri važna cilja i čini nam se da kroz ovu raspravu ona će biti i ostvarena. Predloženim zakonom postići će se slijedeće ciljeve. Niža cijena udžbenika, mogućnost nasljeđivanja udžbenika, lakša učenička torba. Postavlja se pitanje kako. Pa mogli bi malo objasniti. Niža cijena udžbenika misli se postići ovim zakonom na način da ministar utvrđuje najvišu razinu cijene udžbenika koju niti jedan udžbenik i pripadajuće dopunsko nastavno sredstvo uvršteno u katalog ne smije prelaziti. Uzimajući u obzir troškove izrade udžbenika te maržu nakladnika konačni izbor u školama vrše stručni aktivi koji na svoj izbor a samo u pogledu cijena moraju dobiti prethodno mišljenje Vijeća roditelja i to je poboljšanje ovim rasprava tako da je ono na to svedeno. Kada je riječ o mogućnosti nasljeđivanja udžbenika onda se postiže taj cilj propisivanjem obveze prema kojoj jednom odabrani udžbenik na razini škole mora biti u uporabi minimalno četiri godine. Postiže se i propisivanjem obveze izbora udžbenika na razini stručnih aktiva odnosno škola tj. bez obzira na broj nastavnika iz na primjer hrvatskog jezika u jednoj školi u uporabi mora biti samo jedan udžbenik iz hrvatskog jezika. To je ta bitna novina koja do sada nije bila. I lakša učenička torba postiže se donošenjem Pravilnika o obveznim udžbenicima i pripadajućim dopunskim nastavnim sredstvima koji će propisivati koji se udžbenici i dopunska nastavna sredstva za pojedine nastavne predmete smatraju obveznim za uporabu u nastavi. Eto, gospođe i gospodo, u ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice želim istaknuti kako je i tijekom prvog čitanja između dva čitanja i tijekom drugog čitanja pa sve do danas vodi snažna polemika u ciljevima ovoga zakona upravo ove koje sam pročitao. Kako to ostvariti? To nije jednostavno i simulacije koje izlaze iz ovog zakona govore da će svi subjekti oko ovog projekata opstati što je jako važno. Držim da je od prvog čitanja ovim zakonom bitno poboljšan. Time je rasprava dopunila neka rješenja osobito rasprava koja se vodila u matičnom odboru tako da smo čak imali nastavak sjednice i u konačnici doneseno je 13 amandmana koji mi se čini da su bitno poboljšali ovaj zakonski prijedlog, o tome ću nešto kasnije o amandmanima ali od prvog do drugog čitanja i ona rasprava koja je vođenja u ovom Visokom domu čini mi se da je dobro istaknuti ono što je predlagatelj prihvatio i neke bitne dimenzije prvog čitanja gdje se ukazalo na neke propuste. Recimo, predlagatelj je pri izradi konačnog prijedloga usvojio većinu primjedbi iznesenih od strane radnih tijela Hrvatskoga sabora i saborskih zastupnika koji su izneseni. Čini mi se da je vrlo važno reći ono oko javnog natječaja. Predlagatelj je u konačnom prijedlogu izmijenio odredbe o obveznom raspisivanju javnog natječaja u kojem se kao kriterij za odabir udžbenika postavlja najniža ponuđena cijena udžbenika. To je jako smetalo, o tome se puno polemiziralo a u konačnom izboru prolaze samo da udžbenika koje su u postupku javnog natječaja ponudili najnižu cijenu. Naime, a obzirom da se u raspravi zauzeo stav kako se upravo na takav način ograničava autonomija učitelja i nastavnika u izboru udžbenika te kako se kriterij najniže cijene postavlja na štetu kvalitete predlagatelj je u konačni prijedlog propisao da ministarstvo objavljuje javni poziv za uvrštavanje udžbenika i pripadajućih dopunskih nastavnih sredstava u katalog na koji se mogu javiti samo oni nakladnici udžbenika za koje se izjasnilo najmanje 10% učitelja odnosno nastavnika a koji su kao konačnu maloprodajnu cijenu dostavili onu cijenu koja ne prelazi iznos objavljen na najvišoj razini cijena. Eto, tako je riješena ova dilema. Isto tako, treba reći da je predlagatelj također izmijenio odredbe Prijedloga zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu kojim je bilo propisano da samo dva udžbenika koji u postupku javnog natječaja istaknu najnižu cijenu dobivaju mogućnost izbora na razini stručnih aktiva škola. Dakle, konačnim prijedlogom propisano je kako u katalog ulaze svi oni udžbenici i pripadajuća nastavna sredstva za koje se u postupku izjašnjavanja učitelja odnosno nastavnika izjasnilo više od 10%. To se čini da je dobro i tako će biti konkurentnost puno veća i ti udžbenici će naći svoju primjenu, te koji su u postupku javnog poziva dostavili konačnu maloprodajnu cijenu na način predviđen konačnim prijedlogom. Dakle, predlagatelj je prepustio stručnim aktivima škole da u konačnici izaberu bilo koji od udžbenika navedenih u katalogu, ali uz suglasnost Vijeća roditelja koji se trebaju suglasiti sa izborom stručnih aktiva samo u pogledu prihvatljivosti cijene. Tako da otpadaju sve one primjedbe. Jutros sam dobio od nekih iz školskog sustava glede ove problematike, dakle Vijeće roditelja ne raspravlja o kvaliteti udžbenika nego samo o cijeni i to daje, ja mislim to jedno savjetodavno mišljenje nastavnih sredstava. Ako stručni aktiv ne mogu donijeti odluku o odabiru udžbenika i pripadajućih dopunskih nastavnih sredstava ili ako Vijeće roditelja neda prethodno mišljenje u pogledu prihvatljivosti cijene odabranih udžbenika i pripadajućih dopunskih nastavnih sredstava propisuje se zakonska presumpcija prema kojoj se odabranim nastavnim sredstvima smatraju za pojedini nastavni predmet oni udžbenici i pripadajuća dopunska nastavna sredstva koji su u najvećem postupku izabrani stručni aktiv i Vijeće roditelja koji su se usuglasili na području županije u kojoj djeluje škola u kojoj se nije mogao izvršiti izbor. Činjenica je da su ovo dosta kompleksne i komplicirane procedure, ali očito drukčije se nije moglo. Ono što smatram još važnijim istaknuti, naime predlagatelj je prihvatio sugestije proizašle iz rasprave u Hrvatskom saboru tako i kluba HDZ-a svojedobno te propisao trajnu zabranu primanja, ali i davanja donacije od strane nakladnika u svim fazama postupka ocjene udžbenika i dopunskih nastavnih sredstava, odnosno uvrštavanja udžbenika u katalog te propisao i kazne za nepoštivanje odredbi o zabrani davanja i primanja donacija. Ima tu još o čemu bi se moglo istaknuti, ali držim da je ovo ono najbitnije što je bilo u raspravi. A čini mi se da ne možemo zaobići neke probleme koji su se vodile polemike između dva čitanja, osobito glede rokova, glede tzv. lagera knjiga i kvalitete udžbenika. Oko toga se vodila stručna polemika i to čini mi se s pravom. Rokovi zato jer je ovo prijelazna godina, godina u kojoj će trebati dakle stabilizirati već postojeću udžbeničku problematiku i staviti novo jer za sljedeću školsku godinu treba dobiti udžbenike. S druge strane, čini mi se da lager knjiga, popularno rečeno, to su oni udžbenici koje nakladnici nisu uspjeli lanjske godine prodati iz raznoraznih razloga i tvrde da imaju veliki postotak tih knjiga na lageru i to je doista jedno civilizacijsko pitanje da te knjige ne propadnu nego budu upotrebljene u hrvatskim školama jer su one odobrene. I mislim da oko toga se vodila velika polemika. Tvrdi se da ima više od 50% knjiga za osnovne škole i 75% za srednje škole. I na odboru smo jasno upozoravali ministarstvo da nađe rješenje. Čini nam se da je to rješenje pronađeno. Isto tako kvaliteta udžbenika. To je nešto što se ne može zaobići, jer i danas smo ovdje čuli da je udžbenik osnovni proizvod svakog kurikula, kurikularne politike. Prema tome, za očekivati je da kada je riječ o udžbeniku da je ta problematika dinamična kao svugdje gdje znanost i struka djeluje. Mi znamo da je Hrvatska upravo pred šest mjeseci dobila interdisciplinarno područje znanosti koje do sad nije bilo osnovano ni obrazovano. Znamo da je u tom kompleksu i metodika nastavnog predmeta postala znanost, prema tome problematika udžbenika je stručna znanstvena tema. U tom pogledu svi oni koji govore da će ovaj zakon doživljavat svoje promjene, to je logičan slijed i to je nešto što je trebalo učiniti. Ali ono bujanje, čini mi se da je prije mene gospođa govorila o tome, ono bujanje cijena i rasta materijala bilo je neprirodno upravo onog časa kad se Hrvatska država odlučila kupovati i u hrvatskoj javnosti afirmirati ona sintagma besplatnih udžbenika koja je potpuno netočna. Nema besplatnih udžbenika nego ima udžbenika koje zavisi tko plaća, da li plaća država, roditelj, županija. Znači taj udžbenik ima svoju cijenu i tu moramo u hrvatskom društvu osvijestiti važnost udžbenika, njegovu cijenu i način kako se do njega dolazi. Nakladnici trpe jednu veliku štetu po meni jer su često prozivani, ali mi u Hrvatskoj nemamo nijednu instituciju koja proizvodi udžbenik osim nakladnika. Neke zemlje imaju agencije, imaju institute, ali to su činjenice koje moramo osvijestiti. Bavljenje udžbenikom čini mi se je čak, gospodine ministre i uvaženi zastupnici, iznad zakona. To je civilizacijska stečevina, to je kultura življenja. Mi kroz to dajemo sebe, pokazujemo se svijetu kako se osjećamo i vidimo. U tom pogledu mislim da griješe oni koji su rigidni u raspravama i ne dopuštaju tamo gdje se ta kreacija mora desiti. Zašto to sad spominjem? Jer se to u našim raspravama od prvog do drugog čitanja i kroz odbor prelamalo. Prema tome, mi ulazimo u jedno novo iskustvo koje smo pokušali simulirat kroz zakon i on će imat svoju primjenu u praksi, ali mi smo dužni pogotovo koji se bave strukom i znanošću i obrazovanjem ovaj proizvod sofisticirano razvijati jer on je nulta točka povezana uz našu kurikularnu politiku, osobito u obveznoj školi, osobito u osnovnoj i srednjoj školi. Dopustite mi da ovdje istaknem samo neka razmišljanja oko amandmana koji je podnio odbor, matični odbor nakon puno promišljanja. Mislim da je i on kroz ovih 13 amandmana, naš odbor, a koje Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava, bitno poboljšao sadržaj. Tako da u članku 3., to želim spomenuti, a željom da se ojača onaj cilj koji smo na početku postavili, se eksplicitno dodaje u članak 3. stavak 1. koji se mijenja dodaje se novi stavak 2. koji glasi: u svim razrednim odjelima istog razreda na jedan nastavni predmet, a u uporabi može biti samo jedan udžbenik i dopunsko nastavno sredstvo istog autora, skupine autora odnosno nakladnika. Ovime se htjelo jasno pokazati u Konačnom prijedlogu Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu potrebno je jasno i precizno kako u svim razrednim odjelima istog razreda za jedan nastavni predmet u uporabi može biti samo jedan udžbenik jer znamo da je na tome bila velika povika. To je dakle ono što se i zadnjih godina puno polemizirali. Mislim da je ovime definitivno ta problematika razriješena. Isto tako, amandman 4 odbora koji se odnosi na članak 8., a odnosi se na postupak odobravanja udžbenika i dopunskih nastavnih sredstava za škole koje provode nastavu svih nastavnih predmeta na stranom jeziku, udžbenika i dopunskih sredstava s malom nakladom i udžbenika i dopunskih nastavnih sredstava za učenike s teškoćama u razvoju provodi ministarstvo. Ranije rješenje je bilo da to provodi agencija, vratilo se ministarstvu jer s pravom ministarstvo ima veće iskustvo u tome i to je jedna posebna materija. I ovaj amandman koji je redizajniran, kako bih rekao, rješava ovu problematiku koja je vrlo važna oko uvođenje u hrvatsko društvo udžbenika stranih zemalja. U tome je riječ, prema tome ovdje je procedura jasno propisana i postoji povjerenstvo mora verificirati takav udžbenik. To je jako važno jer može se tu desiti da učimo neke stvari koje ne bi željeli čuti. Ali to je realnost u kojoj živimo, a ovo povjerenstvo upravo to mora spriječiti. Prema tome, držim da je to ovim redizajnom ovoga amandmana dobro riješeno. I konačno na kraju, vidim da smo pri kraju želim jasno reći, ulazimo novo parcijalno iskustvo. Do sad smo ga imali puno. Iz osobnog iskustva mogu reći da smo pred jedno četiri godine imali iznimno kvalitetan Zakon o udžbenicima. Zašto je to bivši ministar mijenjao i doveo u ovu situaciju ja ne znam. Čak je to bila i teatralna nedavno predsjednička kampanja vezano za ovo. Ali mislim da smo sada u jednoj teškoj situaciji iz koje treba civilizacijski izaći [[Upadica predsjednik: Završite gospodine zastupniče.]] Evo sad ću. I udžbenik mora postati civilizacijska vrijednost hrvatskog naroda i svih građana u Hrvatskoj. Prema tome zaključujem. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje ovog zakona uz amandmane odbora. Hvala.
Imali smo jedan ispravak, gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Ispravljam netočan navod štovanog kolege Šetića da su nakladnicima na lagerima ostale ogromne količine neprodanih udžbenika iz razno raznih razloga. To nisu razno razni razlozi bili, nego je razlog neprodanih udžbenika bilo odustajanje ministarstva tadašnjeg ministra Primoraca od potpisanog memoranduma sa nakladnicima i politike da svoj djeci se kupe sve knjige.
Hvala. Na redu je klub SDP-a i gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Sabora, poštovani ministre, kolegice i kolege. Ako smo se sa jednim zakonom bavili ovdje u Saboru protekle tri godine onda smo se to bavili Zakonom o udžbenicima. Zakon je donesen 2006. godine. Mijenjali smo ga nakon toga tri puta jednom te iste 2006. godine, potom 2008. godine, a onda i lani u srpnju. Kod donošenja zakona 2006. godine a ista se priča ponovila i prigodom svake izmjene zakona, iz Vlade, iz ministarstva su nam obećavali manje knjiga, jeftinije knjige i lakše torbe. Na žalost a na to smo iz SDP-a upozoravali kod svake te rasprave. Nakon svake promjene zakona smo imali više knjiga, skuplje knjige i teže torbe. Sada nam gotovo ista postava ministarstva opet predlaže zakon kojim obećaje jeftinije knjige, manje knjiga i lakše torbe. Iskustvo ali i proučavanje prijedloga zakona govori da to toga opet neće doći, a kako mi iz SDP-a nakon 4 pokušaja nemamo niti jedan jedini valjani razlog povjerovati da u petom pokušaju ima dovoljno i volje i sposobnosti kod gotovo potpuno istih ljudi koji su nam predlagali i protekla 4 rješenja koja su se pokazala neuspješnima mi iz SDP-a nećemo podržati ovaj prijedlog zakona. Kolegice i kolege, takav smo stav o ovom zakonu imali i u prvom čitanju zakona. No, iako je predlagatelj u drugom čitanju odustao od nekih svojih glavnih prijedloga iz prvog čitanja koji su bili izrazito sporni. Primjerice ona odredba da ima samo dva paralelna udžbenika, primjerice prijedlog da najniža cijena bude konačni kriterij odabira. Kako u tekst konačnog prijedloga zakona nisu uvrštene ključne stručne i primjedbe mnogih zastupnika, a uvedeni su neki novi jednako sporni instituti kojih nije bilo u prvom prijedlogu zakona što je rezultiralo onda i brojnim prijedlozima amandmana i matičnog odbora, ali i drugih zainteresiranih odbora i samih zastupnika zakon u svojoj konačnoj formi ne može dobiti našu potporu. O tim detaljima nešto kasnije, a sada nekoliko načelnih primjedbi. U obrazovanju je osobito pogubno raditi stvari naopako i na isti naopaki način donositi politiku jer se radi o izrazito velikom sustavu koji uključuje jako puno ljudi. A tako naopako u obrazovanju uporno radite. Prvo ste donijeli Zakon o udžbenicima koji smo kao što rekoh na početku stalno mijenjali. Zatim pedagoške standarde koje usput budi rečeno uopće ne primjenjujemo niti smo kao Hrvatski sabor dobili izvještaj o njihovoj implementaciji iako je to zakonska obveza ministarstva da Saboru podnese izvješća. Nakon standarda smo donijeli temeljni Zakon o obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi, a sad ponovno imamo novi Zakon o udžbenicima, a svo to vrijeme jedini doista važni dokument, Nacionalni kurikulum koji određuje što se i kako se u školi uči i koji je sadržajna osnova za svaki udžbenik. Taj jedini važni dokument nismo donijeli ili bolje rečeno niste donijeli. Logika bi sustava i dobre obrazovne politike bila sa smo prvo donijeli temeljni zakon, onda nekako paralelno kurikulum i standarde, a onda potom i Zakon o udžbenicima i sve ostale provedbene propise. Ovako mi krećemo od posljedica, jer udžbenici su sadržajno prvenstveno posljedica kurikuluma. I naravno da ukoliko nemamo temeljni dokument, a nemamo opet nećemo riješiti probleme koje imamo i koje doista nitko ne osporava i koje zaista treba riješiti. Jer u udžbeničkom području kolegice i kolege mi zaista imamo mnoge probleme. Iz SDP-a se snažno zalažemo da se ti problemi doista i riješe, jer smo potpuno uvjereni da postojeći kaos sa udžbenicima najviše šteti djeci ali izrazito pogađa i njihove roditelje. U uvodnoj riječi čuli smo i svojevrsnu jadikovku ministra o tome kako imamo previše knjiga i kako su one preskupe. Mi iz SDP-a se u najvećem dijelu možemo i složiti s tim jadikovkama. No, ono što nismo čuli jest kako je do tog problema došlo i tko je odgovoran za to stanje. Poštovane kolegice i kolege, niti jedna knjiga, pa da tako kažem niti ona prekobrojna knjiga nije došla u naše škole tako da je pala s Marsa. Svaka ta knjiga, pa i ona prekobrojna, pa i ona koju sad proglašavamo nepotrebnom je imala odobrenje ministarstva. Svaka pa i previsoka cijena knjige je imala potporu izravnu ili neizravnu ministarstva. I posve je tragično poštovani kolegice i kolege, posljednjih godina kad je država potpuno neopravdano svoj djeci kupovala sve knjige i onima kojima treba i onima kojima ta pomoć države doista nije potrebna predstavnici ministarstva su se čak s nakladnicima i dogovarali o cijenama knjiga. Ne pregovarali, dogovarali. O tome čak postoji i pisani memorandum potpisan s jedne strane od dužnosnika ministarstva, a s druge strane od strane nakladnika. Stoga nama u SDP-u je vrlo jasno gdje leži odgovornost za postojeće stanje. Iz tog razloga naprosto ne vjerujemo da će ta ista ekipa iz ministarstva sada znati, moći i uistinu htjeti drugačije urediti ovo područje. Je mogu reći predstavnici ministarstva nismo ništa mogli učiniti, takav je bio zakon, eto morali smo tako raditi. Ali zakon su predlagali upravo oni iz ministarstva. Oni iz ministarstva su uporno odbijali naše kritične primjedbe kojima smo iz SDP-a uporno upozoravali na mnoge neželjene posljedice koje su kao što znamo se pokazale sada istinitima. I samo uzgred jedna napomena. Nama su skladišta izdavača prepuna prvotno od države naručenih, a onda od roditelja ne kupljenih knjiga. Možda je ta velika vrijednost koja stoje neiskorištena u skladištima zapravo najbolja slika i posljedica dosadašnje nedovoljno osmišljene, a onda time i loše politike Vlade. Drugo, uza svo razumijevanje za sve probleme, mi u SDP-u ne možemo prihvatiti razloge zbog kojih se donosi zakon. Predlagatelj je vrlo jasno istakao u obrazloženju da se zakon donosi, i to vrlo isključivo navodi, zbog niže cijene udžbenika, zbog mogućnosti nasljeđivanja udžbenika i zbog lakše učeničke torbe. To jesu problemi, no navodeći te razloge Ministarstvo zapravo ozakonjuje svoje tri političke parole populističke provenijencije. Kvaliteta udžbenika u cijeloj priči ostaje nepoznanicom. Poštovane kolege iz ministarstva udžbenički zakon bi trebao biti tek jedan od instrumenata obrazovne politike kojom se podupire učinkovitost i kvaliteta odgojno obrazovnog rada utemeljenog na suvremeno osmišljenom kurikulumu, dakle na dokumentu, odnosno utemeljenog na ono čega u Hrvatskoj još uvijek nemamo. Nažalost ovaj se zakon u svojoj ideji i u dobrom djelu predloženih rješenja ne bavi onime čime bi se trebao baviti zakon koji regulira obrazovanje. Kako unaprijediti kvalitetu učenja i poučavanja? Kako inovirati nastavu? Ovaj zakon suprotno tome motiviran onim elementima kojima bi se moglo i trebalo baviti Ministarstvo socijalne skrbi ili primjerice Ministarstvo financija. To nije obrazovni zakon. Naravno, ponavljam, ti problemi nisu zanemarivi. Naravno ne smiju se ostaviti po strani, njih treba rješavati, no međutim s tim motivima i polazeći od te motivacije mi ne možemo očekivati veću kvalitetu udžbenika i mi iz SDP-a u tome vidimo drugi veliki problem ovoga zakona. Još dvije načelne i od prosvjetne javnosti opće prihvaćene primjedbe koje su doista i zdravorazumske za sve one koji bolje poznaju sustav obrazovanja. Prvo, ništa ali ama baš ništa se u obrazovanju još nije uspjelo popraviti i riješiti nekakvim ili ikakvim administrativnim ograničenjima. Takvi pokušaji u prosvjetne politike su samo izazivali dodatne probleme u školama. Stoga je nama iz SDP-a potpuno nejasno zašto iz ministarstva uporno i dalje inzistiraju suprotno svim dosadašnjim iskustvima na administrativnim ograničenjima kojima ovaj zakon obiluje. Drugo, nije uvijek optimalno, a takvih primjera ima u ovom zakonu, da se istim rješenjima odgovara na situaciju primjerice prvom razredu osnovne škole gdje imamo jako malu djecu i trećem razredu neke srednje obrtničke škole gdje su i zahtjevi programe … [[Govornica se ne razumije.]] djece bitno različiti. Naravno da zakon ovoga tipa ne može odgovoriti na sve te finese, ali može ili mora pokazati elementarno razumijevanje i konkretnu fleksibilnost za te posebnosti. Nekoliko u ime kluba SDP-a najkrupnijih konkretnih primjedbi na ovaj zakon. Naši će zastupnice i zastupnici još u svojim pojedinačnim raspravama dodatno elaborirati neke detalje. Naša prva krupna primjedba se odnosi na izbor udžbenika u školama. Nama se čini da je zapravo kvaka 22 ovog zakona upravo članak 22. ovog zakona. Naime prijedlogom zakona definitivno učitelji više neće imati mogućnost izbora udžbenika s kojim će raditi. Ma što god i kako god to predstavnici ministarstva pokušali danas nama zamaskirati. Poštovane kolegice i kolege, autonomija učitelja u poučavanju je jedna od najvećih vrednota u obrazovanju i kao takva je zajamčena našim temeljnim Zakonom o obrazovanju. Po proceduri koju nalaže ovaj zakon, autonomni izbor učitelja se svodi na savjetodavni referendum. Sasvim je moguće u praksi, ne samo teoretski nego u praksi da učitelj izabere jedan udžbenik, da njegov aktiv izabere neki drugi, a da svi na kraju moraju raditi po nekakvom trećem udžbeniku. I to je kolegice i kolege ne samo glupo, nego i suprotno našim najboljim, ali i europskim obrazovnim praksama. Usput, dokidanje autonomije učitelja kod izbora udžbenika je ponovno otvaranje masovnoj korupciji jer su iz naše prakse već jako dobro poznati slučajevi kada su se zbog ovih ili onih interesa ravnatelji ili voditelji aktiva vršili pritisak na uglavnom mlađe učitelje ili na one učitelje koji nisu u jednom, u uobičajenoj kolotečini rada. Poštovane kolegice i kolege, vezano uz to posljednjih se godina prosvjetna vlast jako trsila uvjeriti pučanstvo, sve nas ovdje da je naš školski sustav najbolji u regiji pa i šire, a sve su se promjene trebale temeljiti na slobodnim kvalificiranim, kvalitetno obrazovanim i autonomnim učiteljima. No ovim zakonskim prijedlogom, tvorac zakona, ali i kompletna vlast opet ponižava učitelje i ponovo ih uvjeravaju da nisu sposobni čak niti odabrati udžbenik za svoje učenike. Uključivanje roditelja na način da oni de facto mogu suspendirati izbor učitelja i nastavnika, kolegice i kolege, jedna od najtežih povreda digniteta učiteljske struke. To će se najvjerojatnije u konačnici promijeniti jer imamo amandman Odbora za obrazovanje, ali to je ministarstvo predložilo. Treba uzeti u obzir da roditelji nisu stručnjaci. Naravno da se roditelje mora i može i treba konzultirati, ali kako je po prijedlogu ministarstva njihova riječ konačna i odlučujuća to naprosto nije prihvatljivo. To bi isto bilo kao da npr. neki pacijent određuje svojem liječniku koji lijek mu on treba propisati. Naravno možda je taj primjer malo i pretjeran, no međutim naprosto je nespojivo od nastavnika očekivati rezultate a istovremeno mu oduzimati da tako kažem temeljna njegova prava i temeljne njegove izbore. Naša se sljedeća krupna primjedba odnosi na predviđenu četverogodišnju trajnost udžbenika tijekom kojih se ne mogu mijenjati odabrani udžbenici, a nakon kojih slijedi ponovna recenzija udžbenika. Prvo oko nemogućnosti promjene jednom odabranog udžbenika tijekom četiri godine. Što ako tijekom prve godine primjene učitelji ustanove da udžbenik naprosto nije dobar, da ne odgovara optimalno na plan i program, odnosno na kurikulum kojeg nemamo? Ili da udžbenik ima grešaka? Ili da njegova grafička oprema i način oblikovanja ne odgovara specifičnostima učenika? Jer to su sve mogući scenariji. I sad ako iz ministarstva mislite da su to nemogući scenariji, da je nemoguće da odobrene knjige imaju takve nedostatke, zašto je predviđena revizija udžbenika svake četiri godine? Još oko te revizije. Inače do sada su udžbenici imali neograničen rok trajanja, nije njihova uporaba bila ograničena na četiri godine. Ukoliko želimo imati trajnost udžbenika i posljedično omogućiti da se udžbenici nasljeđuju, ne bi bilo pametnije dosta vremena posvetiti inicijalnoj recenziji i provjeri udžbenika prije negoli dobije odobrenje za uporabu u školama, nego to lomiti putem uglavnom roditeljskih novčanika, administrativno ograničavajući uporabu na četiri godine, nakon kojih zapravo slijede sve nove knjige. Naša treća krupna primjedba se odnosi na prijedlog iz konačnog teksta da ministar svake godine donosi i objavljuje odluku o najvišoj cijeni udžbenika i pripadajućih nastavnih sredstava. Poštovane kolegice i kolege koji to ministar propisuje najvišu cijenu proizvoda iz njegovog resora, i to još za proizvod koji država ne kupuje? To je posve suprotno europskim standardima i standardima slobodnoga tržišta. I zaključno, kao što rekoh na početku, klub SDP-a neće podržati donošenje ovog prijedloga zakona. Smatramo predstavnike ove Vlade odgovornima za aktualno stanje i time je i ova Vlada i ovo ministarstvo u našim očima izgubilo kredibilitet da uistinu može promijeniti stanje nad kojim se sad svi plačemo. Stanje koje zaista treba brzu akciju, ali akciju koja je promišljena i stručno utemeljena. Jer ovim zakonom, kolegice i kolege, nije zadovoljan nitko. Nisu zadovoljni sindikati, nisu zadovoljni učitelji, nisu zadovoljne udruge ravnatelja, nisu zadovoljni nakladnici. I na samome kraju, godine petljanja, nedovoljno osmišljene državne politike prema udžbenicima, udovoljavanje populističko predizbornim, a ne stručnim kriterijima, dovele su nas danas u situaciju panične reakcije. Problem nam postaje ono što problemom nije ili ne bi smjelo biti, a zakon i državna politika se svodi isključivo na komercijalu i reguliranje tržišta. O kvaliteti udžbenika u zakonu nema niti slovca. Sve ono što smo u proteklim raspravama na ovu temu govorili, oko eksperimentalne provjere udžbenika kao i njegove evaluacije očito će zauvijek ostati zakopano negdje u našim saborskim arhivima. Rasprave o udžbenicima nove kvalitete su nestale, potisnute između interesa mahom privatnih džepova. Tu želim reći da do kvalitetnih udžbenika se dolazi kvalitetnim curicullumom, transparentnim recenziranjem kao edukacijom nastavnika i učitelja, a ne nekakvim ili ikakvim administrativnim ograničenjima. Upravo ta praksa administrativnih ograničenja nas je i dovela do današnje situacije i osobno mi je gotovo nevjerojatno da i svi prijedlozi iz ministarstva upravo i dalje ustraju na tom tragu. Zbog svega toga, kao i zbog toga što ministarstvo kontinuirano i zdušno radi na dodatnom normiranju ionako hipernormiranog procesa, a da istovremeno nije normiralo jedino što doista treba normirati, a to su ishodi kompetencije u obrazovnom sustavu mi u SDP-u nemamo nikakvih iluzija da će ovaj zakon donijeti nekakve kvalitetne promjene. Zahvaljujem.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospođa Dubravka Šuica. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre. Ispravljam 2 netočna navoda gospođe Lugarić. Prvi navod je da je ukinuta autonomija učitelja, što nije točno. Upravo su učitelji ti njihovi stručni aktivi koji odabiru konačni udžbenik. I drugi navod u kojemu kaže da konačnu riječ imaju roditelji, što također nije točno. Uz prethodno pozitivno mišljenje Vijeća roditelja. Prema tome, oba navoda su bila netočna.
Hvala. U ime predlagatelja gospodin ministar Radovan Fuchs, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Vrlo kratko, ako se smijem osvrnuti na izlaganje uvažene zastupnice Lugarić. Iz čitave ove diskusije ja mogu iščitati jednu jedinu poruku, a to je da treba zadržati status quo, da ne treba ništa promijeniti i da je glavni problem ovog zakona to što regulira maksimalnu cijenu udžbenika. Kvaliteta udžbenika se ne spominje u zakonu, a s čitavim nizom zakonskih odredbi i upravo izmjenom onog dijela koji se odnosio na to da bi najkvalitetniji udžbenici bili eliminirani javnim pozivom to je u ovom zakonu uvaženo i promijenjeno. Ne znam kako to da se i u ranijim istupima, diskusijama i u prošlim temama kada se govorilo o udžbenicima nikada nitko nije osvrtao na cijenu i uvijek se pozivamo na nekakvo tržišno natjecanje, na Europu, na inhibiciju. Štitimo ne znam koga, štitimo onaj dio koji bi trebao na potpuno slobodnom tržištu ostvarivati profit bez obzira na javni interes. A konačno zadaća je i ovog časnog Doma, ali jednako tako i Vlade RH da štiti javni interes u čemu su udžbenici svakako njegov sastavni dio. Čitav niz komentara koji je bio nema veze sa ovim zakonom. Naravno da ima veze sa curicullumom, da ima veze sa nekim drugim odredbama i to ne treba biti regulirano u Zakonu o udžbenicima. Prema tome, cijelu diskusiju iščitavam u jednom jedinom smjeru, a to je ne trebamo ništa mijenjati, ostavimo to tako kako jest. Uvijek je netko drugi ili isti odgovorni za ono što imamo i nije potrebno ako se uoče neki nedostaci promijeniti i težiti tome da dobijemo bolje i bolje zakone. Mene naravno žalosti, zato što smo uvažili i čitav niz pozitivnih primjedbi koji su došli od strane opozicije i uvrstili ih i u ovaj prijedlog zakona, a vidjet ćete da ćemo prihvatiti neke amandmane koji apsolutno smatramo da idu u smjeru poboljšanja zakona. Zbog toga na neki način sam razočaran da svi u ovoj sabornici ne uviđaju apsolutno pozitivne, plemenite i odgovorne intencije predlagača Vlade RH i ministarstva da trajno zakonima nastoji poboljšati ne samo društveno uređenje u RH već i sve one segmente koji doprinose boljitku njezinih građana. Jednako tako učitelja, ali isto tako i roditelja i djece o kojoj moramo skrbiti. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Imamo ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Nije točan navod poštovanog ministra da je naš stav da ne treba ništa mijenjati i da treba zadržati status quo. U svojoj raspravi sam se upravo založila za dramatičnu promjenu. Jer sa postojećim planom i programom iz kojeg se derivira svaka knjiga ne možemo očekivati ništa bitno drugačije jer je svaka knjiga uvjetovana planom i programom. I dok ga ne promijenimo, odnosno dok ga ne donesete, novi curicullum će biti status quo. I u tome je poanta cijele priče.
Zahvaljujem. Idemo dalje s raspravom po klubovima. U ime kluba HSS-a uvaženi zastupnik Boris Klemenić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, državni tajniče sa suradnicama. Što se tiče ovog zakona znamo svi da je Zakon o udžbenicima za osnovnu i srednju školu od 2001. godine kada je prvi puta donesen pa do danas bio izložen mnogim promjenama. Sve te promjene utjecale su na kontinuirani porast i broja udžbenika, ali i broja dopunskih nastavnih sredstava te i cijena koje su u pojedinim slučajevima za nabavku udžbenika bile utrostručene. Kao i u raspravi u prvom čitanju u ovom prijedlogu zakona i sada ćemo podsjetiti se svi zajedno ja vjerujem na sve one roditelje koji su čekali u redovima danima, a vrlo često ne bi bilo knjiga po koje su došli, odnosno knjiga za njihovu djecu. Sjetimo se i početka školske godine, prolongiran je tako reći do 01. listopada jer učenici nisu imali niti su mogli imati udžbenike na vrijeme. Ovim bi se zakonom trebalo riješiti nekoliko postojećih problema vezanih uz školske udžbenike, a predlagatelj posebno ističe 3 cilja koja će se predloženim zakonom postići. Niže cijene udžbenika, mogućnost nasljeđivanja udžbenika i lakša učenička torba, nadamo se i sama kvaliteta udžbenika. No, bitno je naglasiti činjenicu da je predlagatelj nakon provedene rasprave u prvom čitanju usvojio većinu primjedbi koje su tada iznesene. Među tim primjedbama bila je i ona koju je iznio Klub zastupnika HSS-a, a odnosi se na rokove tiskanja udžbenika, ispravljanje eventualnih grešaka i konačno stavljanje udžbenika u maloprodaju. Prema rješenjima koje je nudio prijedlog zakona u prvom čitanju rokovi su bili dosta nejasni i nije se jasno znalo kada bi se udžbenici mogli naći u maloprodaji odnosno kada bi bili dostupni roditeljima. Klub HSS-a je tada predložio 1. kolovoza kao okvirni datum, a s ciljem da roditelji imaju dovoljno vremena nabaviti sve potrebne udžbenike i pripadajuća dopunska sredstva do početka nove školske godine. Ovom prilikom izražavamo zadovoljstvo činjenicom da je predlagatelj u članku 25. stavak 1. odredio obvezu nakladnike da udžbenike i pripadajuća dopunska sredstva učiniti dostupnim u maloprodaji najkasnije do 15. lipnja. Mislimo da je to razuman rok i roditelji će imati dovoljno vremena pribaviti sve potrebno za školsku godinu bez gužvi, čekanja i nervoze i za vjerovati je da će poštivanje ove zakonske odredbe trajno riješiti sve probleme s kojima se roditelji suočavaju svake školske godine. Nadalje, Klub zastupnika HSS-a zaprimio je prigovore nekih učitelja koji su se odnosili na izjašnjavanje učitelja, odnosno nastavnika o prikladnosti udžbenika i pripadajućih dopunskih nastavnih sredstava za upotrebu u nastavnome i odgojno-obrazovnom procesu. Naime, učitelji odnosno nastavnici su ukazali na problem koji se odnosi na međuljudske odnose u školskim aktivima, te istaknuli da će biti iznimno veliki problem izabrati kvalitetan udžbenik i prateće dopunsko nastavno sredstvo upravo zbog potencijalnih međusobnih sukoba. Kao i činjenice da su mnogi od njih i sami autori udžbenika te da će biti velikih pritisaka kako bi se izabrali oni udžbenici koji odgovaraju pojedincima bilo da se radi o učiteljima, odnosno nastavnicima bilo da se radi o ravnateljima škole. Iz predloženih rješenja da se iščitati da je predlagatelj ovog Zakona vjerojatno i sam upoznat sa ovim mogućim problemima i nezadovoljstvom učitelja i nastavnika, te u članku 17. stavak 5. predloženo da se citiram: „Prikladnima za uporabu u nastavnom i odgojno-obrazovnom procesu smatraju oni udžbenici i pripadajuća dopunska nastavna sredstva za koje se u postupku izjašnjavanja izjasni najmanje 10% učitelja odnosno nastavnika“. Također treba istaknuti odredbe članka 30., 31. i 32. kojima se zabranjuje svim školama uključujući sve učitelje, nastavnike, ravnatelje i ostalo stručno osoblje škole primanja svih oblika donacija i drugih oblika materijalnih potpora od strane nakladnika čija se udžbenici i pripadajuća dopunska nastavna sredstva nalaze na popisu, katalogu ili konačnoj listi. Člankom 31. propisuje se da inspekcijski nadzor nad provedbom ovog Zakona provodi prosvjetna inspekcija Ministarstva. A člankom 32. prepisuju se kazne za prekršitelje odredbi ovog Zakona. Za vjerovati da je da su ovi mehanizmi dovoljni kako bi se spriječio i u konačnici sankcionirao bilo kakav oblik utjecaja, pritisaka ili ostalih ovim zakonom zabranjenih radnji po pitanju odabira udžbenika i dodatnih nastavnih sredstava. Spomenute primjedbe također ukazuju na činjenicu da je velika većina učitelja odnosno nastavnika sklona koristiti jedno te isto izdanje udžbenika i duže od 4 godine, a zapravo veliki dio njih to čini. I završno, možda je potrebno još samo istaknuti da će Klub zastupnika HSS-a podržati donošenje ovog Zakona, te smatramo da je ovaj Zakonski prijedlog u mnogome poboljšan u odnosu na prethodni i za vjerovati je da će u praksi ne samo polučiti dobre rezultate već realizirati nižu cijenu udžbenika, mogućnost nasljeđivanja udžbenika i lakšu učeničku torbu kao zacrtane ciljeve. Uz jednu molbu gospodine ministre, s obzirom da se likovna mapa ne navodi kao dopunsko nastavno sredstvo imali smo dosta upita, ja vjerujem da ćete u završnoj riječi obrazložiti zbog čega likovna mapa nije rame uz rame radne bilježnice, zbirke zadataka, geografskog atlasa i povijesnog atlasa.
Zahvaljujem. Na redu je Klub HNS-a uvaženi zastupnik MIljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Uz Zakon o medicinski potpomognutoj oplodnji, uz Zakon o radu, još svega nekoliko zakona ovaj Zakon je u samom vrhu onih gdje smo imali bezbroj intervencija. Mailovi, faksovi, pisma, telefonski pozivi, vjerojatno se to ne odnosi samo na mene, na naš Klub nego na sve vas. MI bi ih Kluba HNS-a željeli započeti sa jednom porukom, sa jednim upozorenjem, nadamo se da ćete se složiti sa nama. Naime, školski udžbenik nije i ne smije biti prostor za čistu tržišnu utakmicu, to je značajno reći. Država se mora pobrinuti da sadržaj udžbenika bude usklađen sa planom i programom nastave, država se mora pobrinuti da udžbenik odgovara određenim tehničkim standardima, država se mora pobrinuti da je po cijeni prihvatljiv glede standarda naših građana, država se mora pobrinuti da struka ima odlučujuću ulogu u odabiru udžbenika, država se mora pobrinuti da i roditelji mogu i moraju iznijeti svoje mišljenje, država se mora pobrinuti da nakladnici imaju svoj gospodarski interes i država se mora pobrinuti da se iz godine u godinu ne mijenjaju naslovi i autori već da se isti udžbenik koristi što duže. Moramo reći da je sa ovim Prijedlogom zakona napravljen iskorak, napravljen je pomak, zadovoljene su potrebe niza zainteresiranih strana, da li su ti pomaci dovoljni u to ne ulazimo. Ali moramo reći ono što nas je u Klubu HNS-a mučilo. Mučilo nas je što nismo znali do prije nekoliko dana, što je ministar Primorac ranije u memorandumu potpisao, obećao nakladnicima. Nismo znali da li su skladišta puna udžbenika i kakvih udžbenika. Nismo znali do kakvog će eventualno poremećaja doći ako dođe do radikalnog nekakvog zahvata i promjene temeljem ovog Zakona, i nismo znali da će nam ostati dovoljno vremena da do jeseni odradimo sve pripreme i organizacijske radnje da implementiramo ovaj zakon na odgovarajući način. Konačno, jako nas je mučilo ono pitanje koje su kolege iz SDP-a izrekli sa punim pravom nacionalni curriculum, kada gdje i kakve će onda biti posljedice po politiku udžbenika. Moram reći da smo na matičnom Odboru dali puno truda, drago nam je da su kolege na drugim odborima razmatrali i vrlo ozbiljno pristupili analizi svakog članka ovog Zakona i dali svoj doprinos kroz brojne amandmane. Ministar nam je svima dao kopiju memoranduma da imamo uvid u ono što je ranije dogovoreno sa nakladnicima. Ministar i državni tajnik potrudili su se da nam prikažu detaljan hodogram uvjeravajući nas da se do jeseni posao može ozbiljno i sveobuhvatno odraditi. Od 30 i nešto amandmana prihvaćeno je većina tih amandmana, neki nisu čak i neki značajni amandmani nisu ali moramo reći iskreno da veliki dio jeste. Mi smo čak jučer ujutro na matičnom Odboru za obrazovanje imali dva dodatna amandmana, vrlo ozbiljna amandmana kojima smo posvetili ponovno sati i pol. Radilo se o ulozi stručnog aktiva i položaju roditelja. Mislim da smo taj posao ozbiljno odradili i mogu zaključiti kolegice i kolege da je napravljen pomak, da će pomak biti značajan ako svi partneri korektno i na vrijeme odrade svoj dio obveza. Posao nemamo iluzija nije završen. Čeka nas još puno toga posebno nakon donošenje nacionalnog kurikuluma. Konačno ponavljam još jednom ispred kluba HNS-a, školski udžbenik nije prostor za čistu tržišnu utakmicu. Praksa će vrlo brzo pokazati da li smo postigli željene ciljeve. Kada budemo na jesen i sljedeće školske godine napravili analizu postignutog, gospodine ministre moramo biti krajnje objektivni priznati ako bude negdje propusta i vratiti zakon na doradu. To je minimum obaveza koje imamo prema učenicima, prema roditeljima, prema obrazovanju i kroz obrazovanje budući razvoj ove zemlje. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I u ime kluba SDSS uvaženi zastupnik Mile Horvat. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre sa suradnicima. Prvo bih pohvalio jednu situaciju, dakle nije čest slučaj da obranu zakona u ime predlagatelja dolazi osobno ministar, ali vi ste ovaj puta došli u punom sastavu čini mi se. Prema tome, uvažavam ovakvu vašu gestu i cijenim to kao činjenicu da vam je vrlo stalo da se ovaj vaš zakon na pravi način prezentira. Nama u klubu SDSS-a je posve jasno kao uostalom i svima da je obrazovanje sa svim svojim elementima osnovni ili jedan od osnovnih i bitnih stupova društva. Ono kao što smo već i puno puta čitali i čuti treba da bude i moderno sukladno nekakvim trendovima koji važe i koji su pred nama, ono mora biti cjeloživotno. I što je najvažnije za mene u ovoj situaciji ono mora biti pristupačno za sve. Ja ću možda ovdje nešto reći što će se sviđati ili ne, ja moram reći da bih volio da dođe neko vrijeme kada bi to obrazovanje bilo slično nekakvom kada je moja generacija imala prilike da se obrazuje, pa kada su se jednako mogli obrazovati i djeca radnika i djeca tadašnjih nekakvih direktora itd. Ne znam da li će to vrijeme doći, ali ja sam imao potrebu da po ovoj temi to kažem. Udžbenici po nama ne bi smjeli da u ovom vremenima kriznima ne bi smjeli biti faktor koji otežavaju ovako jedno obrazovanje u današnje vrijeme. Dakle, sama činjenica što su oni osnovni element toga obrazovanja ne smiju da budu kao što je kolega rekao čista tržna kategorija oko koje će se praviti biznis. Zato mislim da je ovaj zakon dobrodošao i mislim da ste vi pravilno reagirali u odnosu na prethodne izmjene koje smo imali 2009. godine. Mi u SDSS-u mislim da su s ovim zakonskim tekstom postignuta dva osnovna cilja. Prvo je ono što smo i tražili, što mislimo da je i u današnje vrijeme sasvim primjereno situaciji to je da su udžbenici zanavljaju, dakle da se natječaj raspisuje svake 4 godine. Dakle, oni mogu trajati 4 godine, oni mogu trajati i dulje ukoliko je to procjena i ukoliko je to potrebno i da kolokvijalno kažem oni se mogu nasljeđivati. To je ne što što mislim da je vrlo bitno, jer život nam govori da su roditelji oko same pripreme učenika pogotovo osnovana i srednja škola, priprema djece za svaku školsku godinu trebali gotovo dizati kredite da bi se pripremili, da bi se obukli i da bi kupili sve one i udžbenike i sve prateće one elemente koji su bili propisani kao neophodni. I druga stvar, drugi efekt koji je po nama ovim zakonom postignut, jeste da je bitno smanjen utjecaj nakladnika. Po onom što znamo kako smo informirani nakladnici su do sada mogli svake godine, gotovo svake godine i teoretski i praktično povlačiti udžbenike i štampati nove udžbenike. Uostalom to se i dešavalo. Utisak je u svemu ovome da je to ipak neka vrsta dobrog biznisa, jer su uostalom ta sredstva za takve stvari osigurana sigurno u proračunu i osigurana su sigurno u kućnim proračunima i kućnim proračunima roditelja koji su stavljeni u situaciju uzmi ili ostavi. Da tu nešto ne štima, predlagatelj je uočio pravilno i mislim da je to fino definirano u definiciji članka 14. gdje je uveden institut sukoba interesa. Isto tako u članku 30. gdje je uvedena zbrana raznih donacija, "materijalnih potpora" pojedincima i školama od strane nakladnika itd. mislim da tu komentar posebno ne treba. Kakva bi to materijalna potpora trebala biti školama nastavnicima od strane nakladnika u toj kategoriji posla. O samom tekstu, ja bih se osvrnuo na nekakva 4 članka, kroz nekakvo naše viđenje. U svakom slučaju članak 6. o kom su govorili moje kolege i kluba Nacionalnih manjina, potpuno podržavamo inicijativu i amandman koji su oni uložili, da agencija ne bude ta koja će provoditi cijeli taj postupak odabira udžbenika nego da to ostane pri ministarstvu. Jer mislimo da ministarstvo ima potpuno izgrađenu infrastrukturu u tom smislu i da nije to sada potrebno prenositi u sferu agencije. Isto tako mislimo da je u pribaviti mišljenje savjeta za nacionalne manjine sukladno posebnom zakonu mislim da ne bi trebala biti nekakvo zakonsko određenje, zato što savjet za nacionalne manjine prije svega nije nadležno za te stvari. Drugo, ja sam član savjeta za nacionalne manjine i ne bih sebi dozvolio i uzeo za pravo da komentiram knjige i udžbenike na talijanskom jeziku iz više razloga da ne govorim sada o tome. Uglavnom ne smatram se kompetentnim za tu stvar. I mislim da savjet ne bi trebao da se bavi tim stvarima. Članak 7. mislim da bi ga trebalo korigirati u stavku 3. gdje se kaže da se predmet ukoliko, govori se o uvozu udžbenika i govori se da predmet pritiska na primjerka prevedenog udžbenika odnosno dopunskog nastavnog sredstva se trebaju priložiti. Mislim da je ovdje greška, da ovdje ne bi trebalo. Trebalo bi izbaciti "prevedenog udžbenika", dakle trebala bi stajati odrednica "tri tiskana primjerka uveženog udžbenika". To je jedna nomotehnička ispravka za koju mislimo da bi bila primjerenija. U članku 19. sporna je bila ovdje u raspravi intencija predlagatelja da ministru određuje gornju nekakvu cijenu udžbenika i pripadajućih nastavnih sredstava. Mi mislimo da je to dobro jer imamo saznanja i imamo informacije da su u prijašnjem modelu sami nakladnici određivali, praktično sami određivali visinu tih svojih proizvoda uz jasno nekakvu konzultaciju, ali nisu imali nekakvu posebnu obavezu da ministarstvu podnesu izvještaj o strukturi te cijene, o strukturi troškova itd. Stoga mislim da nije loše da ministarstvo bude nekakav kontrolor tih krajnjih kritičnih gornjih granica troškova tih proizvoda koji se ne smiju probiti. Zato mislim da je ova odredba u svakom slučaju dobra. A osim toga, vi ste tu jako lijepo sebi dali zadatak da ćete pri tome tražiti mišljenje nakladnika, udruženje nakladnika što mislim da je korektno, jedino mi nije jasno baš posve da li je to mišljenje za vas kao instituciju obavezujuće ili je to samo nekako tako kolokvijalno mišljenje. I da sad kažem nešto o ovome, imam potrebu da kažem nekoliko činjenica kako bih pomogao da se rasvijetle neke stvari odnosno da se javnost upozna sa činjenicom da srpska nacionalna manjina koristi prilikom obrazovanja po A, B i C modelu koji je propisan zakonom i udžbenike koji su i prevedeni, koji su i autorski udžbenici ali između ostaloga i udžbenici koji su i uveženi. Ono što imam potrebu reći da je upravo zahvaljujući ministarstvu svi ti udžbenici i prevedeni i autorski nisu za krajnjeg korisnika, dakle za roditelja skuplji od udžbenika domaćih, da tako kažem kolokvijalno domaćih udžbenika a čak uveženi udžbenici su i znatno jeftiniji jer su rađeni po standardima matice u kojoj je on jeftiniji. Kategoriju uveženih udžbenika koja je ovako medijski u jednom trenutku pokušana biti negativno eksploatirana. Dakle, uvezeni udžbenici za pripadnike srpske nacionalne manjine se uvoze samo za srpski jezik za osnovnu školu i srednju školu i to osam kompleta za osnovnu školu i četiri kompleta udžbenika za srednju školi, i uvoze se za vjeronauk i to osam knjiga. Dakle, to je neka činjenica koju ne znam da li je bila poznata. Za iduću godinu će se uglavnom svi udžbenici za osnovnu školu biti autorski udžbenici sa domaćih tržišta. Iz uvoza će biti uglavnom manjinski udžbenici za srednju školu i udžbenici za vjeronauk. Prema tome, ne treba oko toga praviti nikakvu nepotrebnu famu, očito da je ona kategorija nakladnika pokušala da manipulira sa ovim činjenicama. Ako sam s ovim podacima uspio neke stvari posložiti ja sam zadovoljan. Konačno, mi u klubu SDSS-a mislimo da je ovaj tekst zakona za nas prihvatljiv, mi ćemo ga u svakom slučaju podržati i koristim ovu priliku da se i zahvalim ministarstvu zajedno sa suradnicima što potpuno razumije ovog trenutka problematiku manjinskog obrazovnog sistema i položaj u kojem se nalazi obrazovanje srpske nacionalne manjine. Hvala.
Zahvaljujem. Objavljujem da sa time smo završili klubove, da je u 11 sati i 4 minute isteklo vrijeme za prijavu po pojedinačnoj raspravi. U ime predlagatelja državni tajnik uvaženi Želimir Janjić u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Dopustite da se kratko samo osvrnem na raspravu koja je provedena po klubovima i da započnem zapravo s time da kada je riječ o udžbeničkoj problematici, kada bi to bilo okrenuto tržištu i kad bi to bilo samo pitanje tržišta i nadmetanja nakladnika onda mi ovaj zakon u Hrvatskome saboru ne bismo trebali uopće niti donositi niti to pitanje uređivati zakonski. Obzirom da se radi o javnom interesu a hrvatska Vlada sva ministarstva, Hrvatski sabor dužni su štititi javni interes, upravo iz tih razloga moramo ovu materiju zakonski urediti. I kada ovu materiju zakonski uređujemo onda doista jesmo svi pozvani o tomu reći svoj stav i založiti se da taj javni interes i zaštitimo. Kad to kažem onda pri tome ne mislim na većinu u Saboru nego mislim zapravo na sve vas poštovane zastupnice i zastupnici u svim odborima koji o tome raspravljate. Ja ću ovdje podsjetiti da smo puno puta do sada od 2001. godine mijenjali ovaj zakon i to je točno i to u proceduri kakva vrijedi od tih vremena. U saborskim odborima kada pogledamo strukturu od 13 članova 7 članova je pozicije a 6 članova opozicije. Puno puta se dogodi da zbog svojih neodgodivih obveza zastupnik u Hrvatskome saboru nije u mogućnosti nazočiti sjednici onoga odbora kada se o određenoj materiji raspravlja i može se dogoditi da je netko u Bruxellesu, da je na nekome drugome mjestu i da sastav koji će glasovati o pojedinom zakonu bude podjednak da nekada budu čak u većini oni iz opozicije. Takvih situacija poštovana gospodo je u ovoj praksi bilo kada je riječ o ovoj problematici od 2001. godine do dana današnjega. Pa ja ću podsjetiti recimo na zadnjoj sjednici matičnoga odbora koji je kao matično radno tijelo raspravljao o donošenju ovoga zakona bili su spriječeni svi kolege iz SDP-a. Dakle, raspravljali su ostali iako je bilo predstavnika opozicije naravno. Dakle, hoću reći da smo svi pozvani i da svi kreiramo. I puno puta kada se išlo na određene izmjene u ovoj materiji onda se dogodilo da u odnosu na ono što je predložio predlagatelj da se neke stvari bitno promijene i tomu smo svjedoci, tomu ste svi vi svjedoci. Dakle, svi smo zainteresirani i svi imamo dužnost o tome posebice skrbiti. I vidite, tijekom ove dosadašnje prakse ono što se iskristaliziralo i što se u javnosti potpuno jasno zna imamo situaciju da su školske torbe teške, da ih dječica puno puta ne nose nego ih vuku za sobom na kotačićima, imamo situaciju da je onemogućeno nasljeđivanje udžbenika i da iz godine u godinu treba kupovati nove jer su paralelke radile svako po svojemu i imamo situaciju da su pošteno govoreći i to su svi osjetili cijene previsoke. Te tri stvari koje su u ovome trenutku u javnosti, u stručnoj javnosti istaknute kao najbitnije mi smo pokušali riješiti donošenjem ovakvog zakona. Dakle, kada govorimo o lakšim torbama govorimo znači trenutno o paketima gdje imamo pet ili šest knjiga za jedan predmet, a satnica toga predmeta je recimo možda dva sata tjedno. Vjerujte, to će vam potvrditi i naši nastavnici i učitelji, da se puno puta dogodi da ne stignu tijekom godine sve konzultirati jer je previše pretjeralo se. Ja ću vam postaviti jedno pitanje. Ako u 1. razredu imamo recimo udžbenik iz nekog odgoja, sad si puno puta postavljamo pitanje što ćemo s tim. Ja ću podsjetiti samo na jedno, dakle udžbenik tamo postoji za određen predmet iz nekoga odgoja, ali postoji samo jedan sitni problem, mali luka još nije naučio čitati. Dakle, mi moramo vrlo ozbiljno i odgovorno odlučiti da li nešto u nekome razredu trenutno treba ili možda može biti pomoćno nastavno sredstvo koje će nastavnik eventualno predložiti roditeljima. Ali obvezno vjerojatno je upitno. Da li treba biti šest knjiga uz udžbenik ili treba biti manje dopustite da i o tomu odlučimo, ako hoćemo postići ovaj cilj. A to je i opravdano, to nije pitanje kvantitete nego zapravo i zadiranje u kvalitetu. Kada je riječ o nasljeđivanju, vidite sjajno bi bilo da smo mi u takvoj situaciji da možemo reći kupite svake godine nove udžbenike, ali jednostavno nismo. A s druge strane nije niti dobro ako gledamo knjigu na jedno dobro, na nešto što se može podvesti i pod kulturu jednoga naroda, nije lijepo slati poruku i reći bacimo knjigu, znate. I stoga, ne dirajući u autonomiju ja ću podsjetiti, svi odobreni udžbenici idu prema učiteljima i nastavnicima, svim nastavnicima, svim učiteljima. I oni se izjašnjavaju o prihvatljivosti pojedinoga udžbenika. Svi koji dobiju više od 10% idu u taj drugi krug pred stručne aktive gdje će pet nastavnika hrvatskoga jezika dogovoriti da u ponudi od onih pet udžbenika koji su prešli preko 10% izaberu s kojim će moći postići najbolje rezultate vodeći računa naravno i o roditeljima. I onda će to otići prema tomu, profesor Selem je rekao da je zapisano u amandmanima, upoznat će s time roditelje, zatražit će njihovo mišljenje. Nije obvezujuće, ali postoji jedan psihološki moment da ja kao nastavnik percipiram sve te stvari i da predložim nešto što je korektno, s čime ću moći dobro raditi, ali uvažavajući i nekakva ograničenja koja imamo kod roditelja. I na koncu kada govorimo o cijenama naravno da smo zainteresirani da te cijene bude prihvatljivije. Imali smo prilike čuti, možda se previsoko otišlo. A svjedoci smo ako hoćete u našemu društvu brojnim prodavaonicama skidanje cijena još od prošle godine pa do sada, nije ovo jedinstven slučaj. Dakle, govorim o onih 10% manje ove godine, a od 2011., 2012. godine imamo jednu formulu koju su sačinili naši matematičari i u onoj proceduri kako je predviđeno konzultirajući dakle ove gospodarske subjekte koji se time bave mi ćemo doći do rješenja. Dakle, ne može se tako jednostavno reći da ovdje nema brige i za kvalitetu i za sve ovo što sam prethodno spomenuo. I ne bi bilo dobro da razgovarajući o tomu pokušavamo iza nekakve krinke zapravo zastupati nešto što ne bi bilo korektno u ovom trenutku. Mi ćemo, poštovane zastupnice i zastupnici, naravno kada nam dođu svi amandmani raspraviti o njima, a svima vama koji ste govorili u ime svojih klubova iskreno hvala na svemu ovomu što ste rekli jer će nam to itekako pomoći da se možemo što bolje očitovati na amandmane koje ćete podnijeti i vjerojatno će to utjecati na nas da određene amandmane za koje ste se vi zalagali, koji će popraviti sva ova rješenja i prihvatimo. Hvala vam najljepša.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Gvozden Flego, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče. Počet ću s onim što je naravno točno. Točno je da pod odgovarajućom krinkom zastupamo teze koje nikako ne bismo trebali i mogli zastupati, da bih došao na ono što nije točno. A nije točno, gospodine državni tajniče, da se brinete za težinu ili lakoću školske torbe, da se brinete za to da udžbenici koji nemaju nikakve veze sa nastavom budu u nastavi za prvu godinu škole, drugu godinu škole. Samo da vas podsjetim, 2004., 2005., 2006., 2008., 2009. ste vi bili državni tajnik i odobravali ste sve te udžbenike pa se ja sad sa strahom pitam gdje je vaš kredibilitet.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa raspravom. Sada je na redu pojedinačna rasprava. Ima 17 prijavljenih. Prva je uvažena zastupnica Mirjana Ferić-Vac. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Samo Alisa kroz ormar ulazi u Zemlju čudesa. Kroz ovaj zakon nećemo ući u ona rješenja koja očekujemo da nam zapravo ponudite, da ih uvažimo, da ih raspravimo i da riješimo nešto što se tiče ogromnog broja građanki i građana Republike Hrvatske, kako onih u procesu do punoljetnosti tako naravno onih koji su roditelji, odgajatelji, prosvjetne djelatnice i djelatnici. Počevši od onoga temeljnoga o čemu ste ni vi niste sada očitovali, a ni ministar maloprije, to je pitanje Nacionalnog kurikuluma, sve ovo je nešto drugo. Bez Nacionalnog kurikuluma svaka druga rješenja nema supstancu, to nedostaje. Po čemu udžbenik, pa valjda po nekom kurikulumu. Pa gdje je taj kurikulum pa zašto ne ovakav standard, pa po čemu to pa opet po kurikulumu. Dakle, negdje smo htjeli iz zemlje čudesa ući kroz ormar nazad u stvarnost, a to baš nije sasvim izvedivo. Namjere koje, kako kažete predloženim zakonom postići će se nekoliko ciljeva, niža cijena udžbenika, mogućnost nasljeđivanja udžbenika, lakša učenička torba. To su, kad ovako pogledate, prateći neki elementi. Lakša učenička torba da, ulaganje u školski sustav cjelodnevne škole, prostor u kojima učenici i ostavljaju te torbe i isto tako put u lakšu učeničku torbu i olakšanje nekog transporta knjiga, udžbenika, dodatnih sredstava. Lakša učenička torba je isto tako pitanje neće li u nekim obiteljima biti jednostavnije ne imati silu atlasa jer će djeca imati pristup internetu pa će imati najzadnja rješenja, najzadnja recimo rješenja o nekom političkom atlasu, da ne govorim o povijesnima. Mogućnost nasljeđivanja udžbenika. Jedan od elemenata koji vi ovdje navodite kao vrlo važan za ovaj zakon je isto tako upitan. Što će biti sa učenicima koji neće kupiti udžbenik, koji će hvatati predavanja svoga profesora recimo u jednom trećem razredu gimnazije, neće kupiti udžbenik, neće mu biti potreban, informirat će se na drugi način, internet cafe, knjižnice, sve je dostupno. Mladi ljudi su danas umreženiji djelomično nego i ovi roditelji koji će donositi odluke o vrsti udžbenika, a moram reći vrlo često na žalost tako i od kolegica i kolega možda koji jesu angažirani u nastavi. Nastava i škola nije samo prenošenje puke faktografije i znanja. Ono je stvaranje poimanja znanja, stvaranje je toga da ne znači da će uvijek niža cijena udžbenika biti bolji udžbenik, niti viša cijena. Mnogo toga utječe na to da li je udžbenik kvalitetan. Ono što meni osobno iz promišljanja o ovome zakonu koji ste nam predložili bez rješenja recimo o udžbenicima za učenike i učenice sa poteškoćama u razvoju. Tu nemamo rješenja. Tu je pitanje podjela nadležnosti itd. Dakle, nedorečeno je to gospodine državni tajniče i trebali bi početi od toga da je nama svima stalo da je škola dobra i nam je svima stalo da nam je škola osnov za prosperitet društva, znanje i uvijek samo znanje. Drugo što sam još htjela naglasiti je pitanje ovoga što kažete niža cijena udžbenika, nasljeđivanje udžbenika i korelacija u odnosu na državnu maturu. Ovdje se izgubio taj elemenat. Mi imamo odjednom udžbenike koji će trajati 4 godine. Da li će oni biti ti udžbenici koji će zaista biti dovoljna garancija da svi učenici na području Republike Hrvatske pristupaju državnoj maturi pod istim uvjetima transfera znanja. To je jedan elemenat koji bi se kroz nacionalni kurikulum itekako dobro iščitao. Također bih htjela nešto drugo reći, a to je pitanje, pitanje odluke roditelja i utjecaja toga. Dakle, mi smo danas svjesni da u Republici Hrvatskoj postoje dijelovi gradova, a postoje i županije gdje se bolje i lošije živi, gdje je više nezaposlenih, gdje je manje sredstava u optjecaju za bilo što, pa tako i za školski udžbenik. Ne čudi li nam često zapravo ta socijalna nesigurnost i manjak osnovnih sredstava za život dirigirati kvalitetu udžbenika, pa ćemo imati reprodukciju lošega. Školski sustav mora uvijek otvoriti šanse, mora uvijek biti taj koji svakom djetetu neovisno o tome kojim sredstvima raspolažu njegovi roditelji daje iste šanse za napredak. Konačni prijedlog zakona o udžbenicima. Ja bih volila da prihvatite naprosto ideju da se ovo još može se ovo popraviti gospodine državni tajniče. Ovaj zakon može otići i u treće čitanje. Njemu neće, nikome neće pasti kruna s glave. Ali neće biti dobro ako na onome što već sada znamo da nije dobro postavimo preduvjete ovakvog razvoja, ovakove primjene. Vi ste ovdje istina uveli da ne mogu nakladnici ne znam sufinancirati, pa to se razumije po sili drugih zakona, po naprosto etici koja valjda vlada u nečemu da uvijek može biti uzurpacije, mogu pomisliti. Ali to ostavljat kao najveći domet ovog zakona isto nije u redu. Stavili ste sve u isti položaj da su bili podložni ne znam nekakvim dodacima iz nakladničkih kuća. Školska knjiga kao roba to je tema o kojoj ovdje treba razgovarati. Školska knjiga je postala roba. I pitanja smanjenja poreza u određenim strukama sasvim sigurno se moraju ticati udžbenika. O besplatnom školovanju, odnosno o pravu na besplatne udžbenike i uopće o besplatnom školovanju ćemo se ovdje u ovom Saboru vrlo razlikovati, vjerojatno i u određenim političkim opcijama. Ali dostupnost školovanju, dostupnost sticanju znanja je jedan veliki demokratski iskorak za svaku zemlju. Ono što za mene škola treba biti bez obzira kakav udžbenik je kreativno mjesto kreativnosti, mjesto na kojem oni koji prenose znanje moraju imati otvoren prostor za kreativnu školu. Ako mi imamo propisane udžbenike i propisane prateće materijale da tako kažem, zanima me kako će recimo neki učenici ili roditelji koji će imati onda na to pravo reagirati budu li nastavnici, profesori koristili kopije nekih drugih tekstova na kojima će možda daleko bolje učenik shvatiti materiju nego na pet usporednih jedinica iz nekog udžbenika bez obzira kako veliki bili ljudi koji su ih pisali. I pitam se neće li na primjer netko zavolit više kemiju i prihvatit kemiju ne bude li pročitao tri stranice teksta iz biografije Marie Curie Sklodowske a ne napumpan bio hrpom formula ili hrpom nekih tehničkih podataka koje će vrlo brzo zaboraviti. U tom smislu zakon koji donosimo kao, koji je pred nama kao konačni prijedlog nije zakon koji bih mogla podržati. Volila bih kad bi prihvatili treće čitanje, kad bi ga prilagodili situaciji da svi moraju imati prava jednaka, iste šanse i kada bi izbjegli ovaj nedorečeni dio i kada bi se na kraju očitovali i o Nacionalnom kurikulumu i o korelaciji čitavog ovog sustava, ovog trajanja od četiri godine jednog udžbenika i državne mature. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda i dvije replike. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa iz izlaganja kolegice Vac proizlazi da ako su udžbenici propisani i nema kreativnosti nastavnika odnosno učitelja. To nije točno. Učitelji imaju dovoljno mogućnosti da kreativno organiziraju nastavu, ali nije čudo što kolegica Vac, a vjerojatno će i ostale kolege iz SDP-a napadaju ovaj zakon, protiv su ovog zakona, jer ovo je jedan dobar zakon, ovo je afirmativan zakon, ovo je pozitivan zakon i za roditelje, i za učenike koji će imati i lakše torbe i jeftinije udžbenike i više generacija će moći koristiti jedan udžbenik. Čuli smo da su sve stranke, i oporbene i stranke pozicije za ovaj zakon osim SDP-a. Oni moraju pucati po tom zakonu, to je jasno iz njihovih izlaganja, ali dobro je što su svi ostali za ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Ima. Molim vas pazite što govori, on je na početku rekao što je ispravak, a iza toga je dao jedno kratko obrazloženje. Pa vodite računa o tome. A sad imamo dvije replike. Prvo je uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Kolegice primjećujete i sasvim normalno nešto što primjećuje netko tko je puno manje upućen u ovu problematiku ili uopće nije upućen ili već ima odraslu djecu i ova problematika tek je usput ovu problematiku prati. Naime udžbenici, pitanje udžbenika i pitanje kvantitete raznolikih udžbenika za isti predmet logično dovodite u vezu s polaganjem državne mature, iste pripremljenosti, istog sadržaja. Pa se postavlja dakle i osnovno pitanje u vezi ne samo s državnom maturom, nego općenito. Ta pusta jedna količina udžbenika za jedan predmet mogućnost tog izbora i sve ovo o čemu ste vi govorili godinama za što ste odgovorni, za tu količinu udžbenika koji sada leže na skladištima u biti kad se i kad se razgovara o udžbenicima mi stalno govorimo o nakladnicima. Ma baš mene briga za nakladnike. Baš me briga i ovdje i što ministarstvo i koliko ono u svemu tome želi zadovoljiti nakladnike. Nikad se ne govori o učenicima. Kad je udžbenik u pitanju mora isključivo biti tema učenici i sadržaj za učenike, a ne stalna rasprava o nakladnicima. Pa zbog čega se to onda govori?
Zahvaljujem. Oprostite javili ste se poslije. Moramo se držati reda. Imamo drugu repliku, uvaženi zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice Ferić-Vac iskoristio sam vaš govor gdje ste govorili o udžbenicima za djecu s poteškoćama u razvoju, da bi ukazao na dodatni problem, udžbenici su samo jedan segment, a tragično je da ministarstvo već dvije godine nije donijelo pravilnik o radu i o uvjetima rada sa djecom sa poteškoćama u razvoju čime pokazuje jednu apsolutnu neosjetljivost za djecu koja bi trebala imati jedan dodatni tretman kako bi mu se omogućilo ravnopravno uključivanje u život.
Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Mirjana Ferić-Vac. Izvolite.
Da, hvala vam lijepa. Kolegica Antičević Marinović i kolega Jovanović su spomenuli dva elementa iz moje rasprave i drago mi je da su to istakli. Ono što je važno, udžbenik u korelaciji sa maturom, ali idemo korak i dalje. Ne samo sa maturom, mi danas imamo i državnu maturu, ali imamo još uvijek i prijemne ispite. Dakle, nešto u sustavu ne ide takvim redom, i nešto se mora mijenjati, bilo da je to od višeg školstva prema srednjem, bilo od srednjeg prema višem. I u tom elementu udžbenici kao poveznica trebaju imati daleko izraženiji elemenat da su oni vlasništvo znanja, da oni prenose znanje i volju za znanjem. Tretman udžbenika, odnosno učenika sa poteškoćama u ovoj zemlji je nedopustiv. To su ljudska prava u koje se time zadire i to je nedopustivo u zemlji koja ima upisano dakle poštivanje ljudskih prava u svoje najviše ustavne vrednosti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Anton Mance. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dražvni tajniče, kolegice i kolege. Ja bih se u svojoj raspravi malo vratio na prvo čitanje kako bi mogli ukazati na brojne probleme zbog kojih treba donijeti ovaj zakon, i podržati ovaj zakon i riješiti mnoga pitanja koja interesira ovu našu javnost, ne samo sa razine struke, nego javljamo se i kao roditelji, kao zaposlenici ili oni koji smo direktno zainteresirani. Dakle kakvo je bilo stanje sa udžbenicima? Nakon što je donesen prvi zakon u prosincu 2001. godine, izmjene Zakona o udžbenicima 2006., pa 2008., pa i 2009. broj udžbenika, posebno broj dopunskih nastavnih sredstava stalno je rastao, a rasle su i cijene od 250 kuna, tako su pisali naši mediji za vrijeme ministrice Vokić pa do 750, odnosno lani od 800 do 2 tisuće 500 kuna, što svakako treba uzeti u obzir. Cijene koje su postigli nakladnici u 2009. i 2010. koštali bi državu oko 740 milijuna, što je evo tema o kojoj se može raspravljati da se ne postavljaju i pitanja vezana i za bivšeg ministra. Udžbenici bi se odabrali odlukom stručnih povjerenstava. Važećim zakonom nije bilo mehanizma ili instrumenta kojim bi se zaprimljene udžbenike ili dopunska nastavna sredstva moglo odbiti. Moglo bi se eventualno vratiti na doradu nakladniku. Tako je broj udžbenika odobrenih za pojedine razrede postojao sve veći. Tako je u nižim razredima osnovne škole bilo do 7, do 8 udžbenika istog nakladnika. To nije omogućavalo nasljeđivanje udžbenika za sljedeću generaciju i to je mislim veliki problem koji ovaj zakon sada rješava. Dopunska nastavna sredstva za pojedini predmet bila su brojnija, a torba naravno sve teža, cijena kompleta učenika sve veća. Postojećim zakonom učitelj je mogao izabrati udžbenik i nastavna sredstva svake godine, to je smanjivalo mogućnost nasljeđivanja udžbenika. Nakladnici su predlagali sve više udžbenika i dopunskih nastavnih sredstava i tako poticali učitelje, odnosno nastavnike da koriste nove naslove. Što se uređuje, odnosno što bi trebali dobiti ovim zakonom? Dakle definiramo pojam udžbenika, pomoćna nastavna sredstva i postupak odobravanja, prepisuje se broj udžbenika i nastavnih sredstava koji mogu biti u uporabi za jedan nastavni predmet i program u istom razdoblju. Ograničava se vrijeme trajanja udžbenika, treba li se postići niža cijena, ali i višegodišnje korištenje. I subjekti u postupku su i autori i nakladnici, agencija u prvom čitanju sada stručni aktivi, učitelji i nastavnici koji odabiru i koji će se udžbenici koristiti u njihovoj školi. Zakon dakle predlaže da se učeničkim standardom propisuje koji će se udžbenici i nastavna sredstva koristiti, tj. koji su obvezni zakonski prijedlog, propisuje se što se smatra udžbenikom koji će biti namijenjen višegodišnjoj uporabi, kao npr. kod povijesnog ili geografskog atlasa. Ovim prijedlogom zakona omogućava se i preporuka za pojedina nastavna sredstva, ali i obveznu kupnju. E sad o postupku odobravanja udžbenika. Stručno mišljenje je u prvom pregledu davala agencija sad se naglasak daje, znači Agencija za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih, a sada se to odnosi na povjerenstva koja propisuje ministar. Popis udžbenika i dopunskih nastavnih sredstava usklađeni su sa Nacionalnim predmetnim curicullumom i udžbeničkim standardom, a u svrhu izjašnjavanja učitelja, odnosno nastavnika po prikladnosti za njihovu primjenu. Nakon završenog postupka izjašnjavanja formirat će se lista udžbenička dopunskih nastavnih sredstava za koje će se izjasniti najmanje 10% učitelja, odnosno nastavnika. Sličan je postupak bio i dosada. Nakon završetka natječaja ministarstvo će odrediti katalog. Dakle, cijene će moći i sada u ovom drugom čitanju, treba reći da je izvršen niz popravaka, da su usvojena brojna mišljenja i da je zakon prihvatljiv i da on rješava, možemo reći bez obzira na sve primjedbe koje su dosada izrečene, ali rješava tri četvrtine problema i onda ne možemo graditi sada kuću e ne valja dio krova pa ćemo zbog toga rušiti cijelu kuću i naravno da treba situaciju rješavati. Ja u tom smislu i podržavam da ministarstvo je na dobrom putu bez obzira što su ovdje iznijete primjedbe da nema curiculluma. Što bi znači trebalo čekati da se to donese i da ostane status quo, to je ministar apsolutno u pravu i to je nedozvoljivo i neprihvatljivo. Mi ćemo sigurno ovim zakonom postići lakšu učeničku torbu, udžbenički standard će odražavati udžbenike, nižu cijenu udžbenika, mislim i kvalitetu. Da će to zadovoljiti pitanje udžbenika i nije jednostavno za rješavati, ono je složeno. Ali ne možemo ga tako podcjenjivati i govoriti kako je sve ništavilo i kako ništa tu nije dobro. Dakle, stručni aktivi u školi, autonomija učitelja, nastavnika, profesora u srednjoj školi nije ugrožena. Njima je dana mogućnost odabira, a i ovisi o svakom nastavniku i profesoru na koji način će on izvoditi nastavu. Dakle, može on koristiti i udžbenike, ali može koristiti i sredstva, može koristiti strane časopise. To sve ovisi o njemu koliko želi, u kakvoj školi radi i kako priprema svoje učenike. Tako da ne bi baš bila točna teza kako nije to dobra priprema i za maturu. I sada konačni prijedlog Zakona o udžbenicima, dakle ovim konačnim prijedlogom zakona u ovom drugom čitanju da ne nabrajam jer su već moji prethodnici rekli, izvršena su brojna poboljšanja za odabir udžbenika, poboljšanja za odabir cijene, za kvalitetu. Prema tome, ništa to nije ugroženo i ja mogu reći da isto tako komuniciram sa brojnim kolegama i da se očekuje ovakva poboljšanja zakona i da će ona biti prihvatljiva. Ali naravno ne možemo govoriti sada o nekakvim idealima i govoriti o tome ajmo mi nešto sačekati, ostaviti. Svakako nisam za to da se ostane status quo nego da se izvrše i kao što vidim da su odbori dali, pročitao sam sve primjedbe. Odbori su dali amandmane, vidim da će ih predlagatelj usvojiti i za mene je svakako ovo prihvatljivo i podržat ću ovaj prijedlog Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo 3 replike. Prvo je uvažena zastupnica Marija Lugarić, izvolite.
Poštovani kolega Mance, na početku svoje rasprave govorili ste o tome kako je problem što imamo previše knjiga i što su one preskupe. Ja se tu s vama mogu složiti, no međutim vi niste dali potpuni odgovor zašto je tomu tako. Rekli ste da je tomu tako zato što je zakon bio takav koji je onemogućavao da se neke knjige maknu s liste, da tako kažem. To je točno. No međutim, ima još nešto. Zašto je zakon bio takav? Tko je zakon predlagao? HDZ-ov ministar. Tko je zakon izglasavao? HDZ-ova većina. Mi iz SDP-a niti jedan takav Zakon o udžbenicima nismo podržali. Kod svakog donošenja zakona smo upozoravali na te probleme. Svaki puta ste imali argumentaciju ne evo sad ćemo konačno to riješiti. I nakon svake vaše promijene zakona je knjiga bilo više i knjige su bile skuplje. Prema tome nemojte sad nama, sad se ovdje žaliti nad istinom, nad činjenicom koje jesu. Jer ste za tu istinu i za tu činjenicu naprosto odgovorni. Zahvaljujem.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Anton Mance.
Pa kolegice ja sam u svojoj raspravi i rekao i pretpostavljao da ćete se vi pozivati na bivšeg ministra i govoriti što je bivši ministar ovo, što je bivši ministar ono. Što ja mogu reći? Ministar naravno treba poznavati sustav kojem je na čelu. Naravno da on ima i određene stručne službe i reći u tom periodu za ovog prošlog ministra da je on bitno povećao sredstva. Koliko vidim od 7 na 12 milijardi kuna. To sam vam unaprijed se ogradio da ćete to postavljati što mislim da nije korektno. Raspravljamo u ovom momentu je li ovo bolje? Ovo je bolje i ovo će riješiti brojna pitanja i brojne probleme. Riješit će ipak jeftinije. Riješit će da nemamo u jednoj školi, zamislite u jednoj školi imamo 7 udžbenika u 8 razreda. Pa kako to nije poboljšanje? Ili da nećemo dobiti sad stručno i da nećemo dobiti nižu cijenu zato što će ipak ministar određivati i uzeti u obzir i stručne aktive. Vi imate svoje viđenje toga, ja mislim da je ovo ipak bitno poboljšanje i da ne bi trebalo staviti status quo i čekati neko novo vrijeme.
Zahvaljujem. Replika, uvažena zastupnica Vesna Škulić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Mance nije sada stvar čekanja nekih boljih vremena ili nevremena mislim da treba djelovati odmah i sada i ovdje. Međutim, vratit ću se na vaše izlaganje. Nažalost propustili ste jednu bitnu stvar, to su djeca s teškoćama u razvoju. Kad ste rekli da ovaj zakon kompletno regulira sve područje, između ostalog i dopunska nastavna sredstva. Nažalost, jedino u članak 8. ovdje obuhvaća djecu s teškoćama u razvoju i to na neprimjeran način. Dakle, uopće nisu spomenuta ni nastavna sredstva i nigdje ih ne možemo naći u zakonu kako će ih ovaj zakon riješiti. Također, isto tako što se tiče cijene. Bez obzira koliko god ona bila za slijepe učenike po pojedinim udžbenicima je skuplja i do 50 puta. Nešto ministarstvo nadoknađuje, međutim nažalost sve spada na teret roditelja. A mi znamo u kojim vremenima živimo i kada netko radi koliki mu je upitnik nad glavom do kada će imati taj posao. Dakle, mislim kad već radimo zakon da ga trebamo raditi pošteno i ne trebamo kuću ne da je ne trebamo rušiti nego je ne trebamo ni početi graditi ako je nećemo sustavno graditi. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Anton Mance. Izvolite.
Pa dobro kolegice ja nisam o teškoćama jer ostala su još 3. Nisam govorio o udžbenicima za prava nacionalne manjine, nisam govorio o udžbenicima malih nakladnika, nekih strukovnih škola koje isto postoji i kao problem jer nije moguće sve to spomenuti. Uostalom ovdje su predlagači zakona kao i ostale kolege koje su o tome govorile pa znači o ta 3 nisam govorio zbog same kratkoće vremena i cjelovito obrazloženje zakona dao ga je sam ovdje predlagač. Ja imam svoje mišljenje o tim nakladama sam svojevremeno, znam kako se to rješavalo na način kad su i same škole zbog strukovnih škola, radi se o strukovnim školama zbog specifičnih područja kad su se davali prijedlozi, ministarstvo je odobravalo, a način na koji se financiralo bilo je snalaženja u samim školama da bi se došlo do takvih udžbenika. Naravno da nisam to sve mogao spomenuti. Hvala.
Moram reći samo to je primjer kako se replicira na nešto što nije rečeno, a replicirat se može na ono samo što je rečeno. Idemo dalje. Imamo još jednu repliku, a to je uvažena zastupnica Dubravka Šuica. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine Mance upotrijebili ste riječ ideal, rekli ste da nije idealno, pa bih se ja željela ovdje s vama složiti, ali svakako je bolje od onoga što je bilo jer činjenica je da nitko ovdje nema ništa protiv kreativnosti nastavnika i profesora, ali mora se uspostaviti neki red. Moram reći da ono što nije bilo dobro i to ponavljam, je bila mogućnost da udžbenik povuče nakladnik iz uporabe, što jednostavno nije bilo prihvatljivo, niti je bilo prihvatljivo da udžbenik bude odobren na neodređeno vrijeme. I to je ono o čemu ste vi govorili, sada je to definitivno napravljeno, napravljen je iskorak. Slažem se da bi bilo dobro da je donesen curriculum da je išlo tim hodogramom, ali čuli smo od ministra da će se to uskoro dogoditi. Prema tome, pomaci su evidentni, ako svatko odradi svoj dio posla, u ovom poslu odabira sigurno je da će biti bolje. Isto tako treba reći da je demokratičnost zajamčena, da su uključeni i roditelji i da jednostavno se mora naglasiti ovdje i odgovornost i roditelja i svih sudionika u ovom procesu, u tom smislu želim podržati ovaj Prijedlog kao i vi.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Anton Mance. Izvolite.
[[Govornik naknadno uključen.]] ovdje to može doći do izražaja, i da su ovo bitna poboljšanja i da ne treba ostaviti status quo da ne bi ostala ovdje slika kako to ne treba apsolutno ništa učiniti i ja sam dao tu jednu procjenu da se ¾ stvari rješava i da je to dobro i da u svakom slučaju zbog toga podržavam a drago mi je da ste vi prepoznali i podržali u svojoj replici ovo što sam ja govorio. Hvala.
Zahvaljujem. Nastavljamo sa raspravom, na redu je uvažena zastupnica Romana Jerković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Puno smo puta u protekle 2 godine u ovom Saboru raspravljali o problematici, o zakonima koji su vezani za djecu, za mlade, za škole, dakle za odgojno-obrazovni sustav. Vodili smo žustre i dugotrajne rasprave u kojima smo se slagali i više nismo nego što jesmo, ali kada bih morala sve dosadašnje rasprave o odgojno-obrazovnom sustavu svesti pod nekakav zajednički nazivnik ili dati jedinstven ili opći zaključak tada bih rekla da rasprava o bilo kojem segmentu odgojno-obrazovnog sustava otvara brojne druge neriješen probleme kojima je ovaj sustav prement. I vjerujem da ćete se složiti, bez obzira o čemu da smo razgovarali o Zakonu o udžbenicima, o strukovnom obrazovanju, o obrazovanju odraslih, o pedagoškim standardima uvijek bi se tijekom rasprave otvorila slavina problema. Zašto je to tako kolegice i kolege? Ja mislim da zato što jednostavno nije moguće unaprijediti ili riješiti, ili kvalitetno urediti jedno područje ili jedan segment sustava ako temelji na kojima taj sustav počiva nisu dobri i kvalitetni. Još nešto, to nije moguće odnosno događa se to što nam se događa ukoliko jasno ne vidimo cjelinu, i ako jasno ne vidimo odgojno-obrazovni sustav kao jedinstvenu cjelinu pred sobom. Ako ne vidimo cjelinu odgojno-obrazovnog sustava kao jedan okvir unutar kojeg slažemo mozaik, unutar kojega slažemo i dodajemo elemente, tada se zakonima o kojima raspravljamo tu i tamo, zapravo ništa suštinski i ništa dugoročno ne rješava. I to je ono što pokušavamo kao Klub SDP-a reći već duže vrijeme, rekla bih barem 2 godine koliko sam ja u ovoj Sabornici. Dakle, svi s kojima sam razgovarala, a pripadaju struci, slažu se sa ovom tvrdnjom a to je da Zakon o udžbenicima suštinski i dugoročno za sustav odgojno-obrazovni u Hrvatskoj neće promijeniti. Netko bi mogao reći i replicirati nije točno, nije točno, ovim zakonom promijeniti će se nekoliko značajnih stvari a to je kao što ste rekli gospodine državni tajniče jeftiniji će biti udžbenici, biti će lakše torbe, biti će dugotrajniji udžbenici, mogla bih polemizirati oko svake od tih točaka međutim, ja bih odgovorila nečim drugim, što je s kvalitetom udžbenika, tko o njoj brine. A što je sa zastarjelim nastavnim planovima i programima, koje netko tu i tamo iz nekakvih političkih razloga promijeni. Možda nisam dovoljno jasna, tvrdim da Zakon o udžbenicima jest u kontekstu odgojno-obrazovnog sustava zapravo samo jedno parcijalno rješenje, jest jedno fragmentarno rješenje, jest jedna vatrogasna metoda, pa ne moramo se uvjeravati oko toga da postoji kaos na tržištu udžbenika, naravno da postoji, on je prešao sve granice razuma i mogućega i oko toga se slažemo, jedino oko čega se ne slažemo tko je kriv u svemu tome. MI u SDP-u znamo. Dakle, dozvolite mi da upotrijebim medicinsku terminologiju, pa ću reći, to vam je kao kada pacijentu s karcinom date terapiju protiv bolova, ona mu treba jer ga boli, ali s tom terapijom vi nećete riješiti njegov problem vi nećete učiniti da on svoju primarnu bolest riješi. Dakle, to je ono o čemu govorimo u klubu SDP-a. kaže ministar vi želite da bude status quo. Ma ne ni govora, potpuno suprotno. Mi već dvije godine zagovaramo drastičnu promjenu i mi dapače mislim da vi zadržavate status quo parcijalnim fragmentalnim rješenjima odnosno vatrogasnim mjerama za koje ste nota bene sami prouzrokovali probleme. Dakle, ono što pokušavamo objasniti u ovom Visokom domu jeste da se Hrvatska nalazi pred novim izazovima, pred sve složenijim i gospodarskim i društvenim i političkim i uvjetima i odnosima. I da Hrvatskoj treba brži razvoj u svim segmentima. I moramo si postaviti pitanje da li to možemo s ovim odgojno-obrazovnim sustavom, da li možemo? Mi tvrdimo da ne možemo. I mi tvrdimo da su nužne radikalne promjene. Moramo se zapitati da li možemo ostvariti taj brži razvoj kakvom težimo kakav nam je neophodan ovakvim sustavom. Mi držimo da ste gospodo iz ministarstva na neki način propustili povijesnu šansu ali i odgovornost da predložite novi koncept odgojno-obrazovnog sustava, da redefinirate ciljeve tog sustav, da modernizirate nastavne programe i projekte. Mi smo danas djecu osudili na nekakvo besmisleno na nekakav besmislen štreberaj od kojeg nitko nikakvoga smisla, možda samo roditelji jer bubajući s njima samo se podsjete na ono što su zaboravili. Dakle, ministarstvo je očekivali smo nakon jednog popriličnog broja i pokušaja i promašaja imalo priliku i odgovornost da pred nas izađe s ovim novim stvarima koje sam spomenula i da provede strukturne reforme i da na neki način zaustavi nemilosrdno uništavanje sustava. Možda bih to mogla rezimirati u jednoj rečenici. Ne može se kuća graditi bez dobra temelja. A mi mislimo da s ovim zakonom to činimo. Gradimo nešto, a nemamo dobre temelj. I već je nekoliko kolega iz moga kluba upozorilo da je ministarstvo prije donošenja ovog zakona izradilo nacionalni kurikulum, bilo bi logično da smo danas imali na klupama ovaj zakon. Jer iz nacionalnog kurikuluma je trebao proizaći suvremeni udžbenik. Ovako su stvari zapravo naopako postavljene. Nema gospodina ministra, ali recite nam vi gospodine državni tajniče, zašto do sada nismo vidjeli nacionalni kurikulum? Da li radite na njemu? Ako radite zbog čega ga skrivate kao zmija noge? Kada ćemo konačno vidjeti taj nacionalni kurikulum? I ono što me moram i to reći i s time ću zaključiti žalosti kao znanstvenicu, je što kao ministarstvo zaobilazite prečesto znanost i struku. Držim da one moraju biti ključne i nezaobilazne u određivanju strateških ciljeva i zadatka u području odgojno-obrazovnog sustava i konačnog ishoda i kompetencija. Mi se danas bavimo nekakvim ... tehničkim, završit ću, tehničkim pitanjima dok ostaje sporno suštinsko ...
Privedite kraju raspravu. Zahvaljujem.
Hvala.
Na redu je uvažena zastupnica Vesna Škulić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Malo prije je moj kolega rekao da je ovaj zakon afirmativan. Ja ću pokazati da ovaj zakon nije uopće nije afirmativan nego čak uvodi lagano u jednu diskriminaciju. Kada smo prije nekoliko mjeseci dobili na klupe prijedlog Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu, bila sam uvjerena da će se predlagatelj prepoznati primjedbe koje sam uputila kao zastupnica, zatim kao članica Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina i u ime Hrvatskog saveza slijepih naravno koji ovu problematiku najviše prepoznaju kada su pitanju slijepa djeca i slabovidni. No, vi u ministarstvu i Vladi ili ne slušate one kojih se ovaj zakon direktno tiče ili vas stvarno nije briga. Gospodine državni tajniče dosta s vama na lijep način pokušala surađivati i mislim da je to bila jedna korektna suradnja. I moram priznati da su se dogodili neki pomaci što se tiče djece s teškoćama u razvoju. No, da li su bitni samo neki pomaci ili sustavno rješenje. Mislim da je sustavno rješenje bolje i logičnije i da na kraju ne uđemo u totalnu diskriminaciju. Ne znam koliko vam je poznato, a vjerujem da jest da ste ovim zakonom direktno oštetili i stavili u diskriminirajući položaj kroz sustav obrazovanja 160 slijepih učenika koji pohađaju osnovnu i srednju školu. Niste ih prepoznali kao zasebnu grupu, već ste ih stavili u članak 8. koji regulira područje udžbenika i dopunskih nastavnih sredstva s malom naknadom i time direktno prekršili pravo na pristupačno obrazovanje, Konvencija o pravima osoba s invaliditetom i sve ostale dokumente koji reguliraju područje obrazovanja osoba s invaliditetom. Početkom ovog mjeseca Hrvatski savez slijepih uputio je dopis predsjednici hrvatske Vlade kojoj se direktno obraća zbog diskriminacije i izrijekom navodi da u tekstu prijedloga zakona nije uopće regulirano izdavanje udžbenika na Brajlici. Reljefne zemljopisne karte, globusi itd. posebna je priča pripadajućih nastavnih sredstava. Također HRvatski savez slijepih navodi da je u proteklih godina imao nekoliko sastanaka sa predstavnicima Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa na kojima su doneseni određeni zaključci po kojima bi se pitanje brajličinih udžbenika uredilo novim zakonom.No, nažalost do toga nikada nije došlo. No nažalost, do dota nikada nije došlo. U tom smislu uputili su ministarstvu i konkretne prijedloge ali kao što se navodi u prijedlogu zakona o brajličnim udžbenicima se ne govori. Hrvatski savez slijepih u ime slijepe djece i njihovih roditelja traži jednake uvjete u pristupačnosti udžbeničkom građi za slijepu djecu kao i za njihove videće vršnjake. Diskriminirajuće je da roditelji slijepe djece moraju neke udžbenike plaćati i do 50 puta skuplje nego djeca bez oštećenja vida. Na taj način ih ponižavamo tražeći im sponzore i donatore da bi ih mogli uključiti u sustav obrazovanja. Hrvatski savez slijepih vam je predložio da se u brajličnoj verziji za pojedini predmet tiska samo jedan udžbenik i to onaj koji je po odabiru nastavnika udžbenika u standardnom tisku najučestaliji. Pri tom bi se uvodila obaveza da nastavnici iz određenih predmeta u razredu gdje ima i slijepe djece moraju raditi po tom udžbeniku. Da se iz sredstava proračuna osiguraju sredstva za pokriće razlike u cijeni između udžbenika na standardnom tisku i tisku na brajlici. Na dopis koji je upućen predsjednici Vlade te je proslijeđen vama u ministarstvo Hrvatski savez slijepih nije dobio odgovor iako se iz Ureda predsjednice moli da prijedlog Hrvatskog saveza slijepih razmotrite s osobitom pozornošću u cilju otklanjanja prethodno navedenih problema a posebice u odnosu na navode o diskriminaciji slijepe djece. Gospodine državni tajniče, u zemlji u kojoj se farbaju tuneli nekoliko puta kada se Podravkina juha kuha na sve strane a najviše u Remetincu, u zemlji u kojoj se ne zna tko je stvarni vlasnik najveće naftne naše kompanije, u zemlji u kojoj menađeri mogu dok su politički zaštićeni graditi vilu s bazenom a drugi dan kada ih politika gurne u stranu nemaju građevinsku dozvolu, u zemlji punoj nelogičnosti ipak od svih nelogičnosti mi je najnelogičnija da država nema i nije predvidjela sredstva za nadoplatu razlike cijenu za udžbenike 160 slijepih učenika, naravno uzevši u obzir sve specifičnosti te cijenu udžbenika i da se na taj način rasterete roditelji slijepe djece. Na ovaj način ne samo da se ovim ne prepoznaje problematika, nisu samo pogođena slijepa djeca već i njihovi roditelji koji dobar dio razlike cijene udžbenika moraju sami plaćati. Čime to opravdati? Da li je to rezultat potpisivanja ratifikacije Konvencije o pravima osoba s invaliditetom a čiji članak 21. kaže, ja ću vam ga sada pročitati dječjim jezikom inače konvencije koja je prevedena na dječji jezik: "Ukoliko trebaš koristiti znakovni jezik, Brajlovo pismo ili drugu pomoć da se izraziš dobit ćeš je. Imaš jednako pravo na informaciju." Članak 24. koji govori o obrazovanju: "Imaš pravo pohađati školu i ne možeš biti isključen iz obrazovanja zbog invaliditeta. Vlada mora pružiti pomoć za ostvarivanje tog prava. Na primjer, mora osigurati odgovarajuće načine da komuniciraš ili osigurati da su učitelji spremni reagirati na tvoje potrebe.". Nadam se državni tajniče da ste me sada razumjeli. No, da to i nije baš tako potvrđuje i ovaj Konačni prijedlog zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu a izvješća Državne revizije o direktnoj nabavi udžbenika. I na kraju, što reći? Novaca ima za direktnu nabavu udžbenika bez obzira na cijenu a za 160-ero slijepe djece novaca nema. Samo je pitanje za koga i tko je komu prioritet u ovoj državi. Tretirajući na ovaj način slijepu djecu u sustavu obrazovanja očito ona nisu. Možete reći da ste napravili ovo ili ono, no ostaje činjenica da još niste platili dugovanje Hrvatskom savezu slijepih ni tiskanje knjiga brajlici za tekuću školsku godinu. Radi se o 30 tisuća kuna koje dugujete Hrvatskom savezu slijepih. Inače, razlika koja je na godišnjoj razini a koju bi ministarstvo trebalo preuzeti na sebe i platiti razliku u tiskanju Centru "Vinko Bek" iznosi između 300 i 400 tisuća kuna. Iz Hrvatskog saveza slijepih apeliraju na osjetljivost predsjednice Vlade. Ja ne apeliram već zahtijevam da konačno sustavno i pod istim uvjetima tretirate djecu s teškoćama u razvoju uzimajući u obzir sve specifičnosti tiskanja udžbenika i pripadajućih nastavnih sredstava. U ovom slučaju novac nije razlog. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Imamo dva ispravka netočnih navoda. Prvo je uvaženi zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo, ispravit ću po drugi put netočan navod da ovaj zakon nije afirmativan. Ja tvrdim da je ovaj zakon afirmativan. Pitajte djecu u osnovnoj školi, pitajte prvoškolce kolike su im torbe, kako nose danas torbe. Pitajte učitelje, pitajte roditelje koji danas plaćaju udžbenike a koliko će ih plaćati nakon donošenja ovog zakona i naravno udžbenici koji se prenose sa generacije na generaciju. Poznato je da ministarstvo radi i sa udrugama invalidnih osoba posebice vezano za školovanje djece u osnovnoj i srednjoj školi. Isto tako radi i sa Hrvatskim savezom slijepi. Sami ste rekli da postoji dobra suradnja ministarstva i Hrvatskog saveza slijepih ka iznalaženju najboljih rješenja za školovanje naših 160 slijepih osnovnoškolaca i srednjoškolaca i siguran sam da će u tom poslu ministarstvo izaći u susret slijepim osobama, slijepim učenicima i pronaći najbolja rješenja za njihovo školovanje.
Zahvaljujem. I drugi ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolegica je rekla da ovim prijedlogom zakona Vlada diskriminira, dakle da je izvršila diskriminaciju u odnosu na slijepe učenike. Pa zapravo, to je apsolutno netočno. Kolegice, samim time što je Vlada prihvatila termin učenici s teškoćama u razvoju znači da Vlada misli na sve učenike na jednak način a objasnit će vam državni tajnik vjerojatno malo kasnije na koji način je zaštitila i slijepe učenike i nikada se nije dogodilo da Vlada diskriminira jednu kategoriju učenika ili uopće osoba s invaliditetom a osobito ne ovim zakonom. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. I sada u ime predlagatelja državni tajnik uvaženi Želimir Janjić u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče. Poštovana zastupnice Škulić, drago mi je da ste na početku rekli da smo u ovome vremenu od kad ste vi u ovom Visokom domu uspostavili dobru suradnju i da smo brojne probleme riješili. Jednako tako mogu reći i za kolegicu Lukačić. Ovdje na temu koju ste vi spomenuli moram jasno reći da ne bi u javnost otišla možda nekakva poruka odnosno jedna informacija koja nije točna. Dakle, kada je riječ o učenicima koji trebaju udžbenike na Brajlici imamo nekoliko nakladnika. Vi ste spomenuli dva, ima ih ukupno četiri dakle s kojima smo mi razgovarali. Radi se prije svega o Centru "Vinko Bek" koji je u okviru svoje redovite djelatnosti plaćen od Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi, radi ovaj važan posao za naše učenike koji trebaju udžbenike na brajici. Te udžbenike na brajici učenici dobivaju besplatno, dakle ne plaćaju, a mi smo prošle godine zamolili da rade i prekovremeno da bismo isproducirali još veći broj udžbenika kako bi ih što veći broj učenika imao. Iz tih poslova proistekao je i ovaj dug koji ste spomenuli, odnosno dio duga koji ćemo naravno vrlo brzo namiriti. Nadalje, jedan dio ovoga problema koji ste spomenuli bit će riješen amandmanom cijenjene zastupnice Zdenke Čuhnil, a jedan dio vjerujte ne može biti riješen ovim našim zakonskim člancima. Konkretno, ako u jednoj školi u uporabi je jedna čitanka, a ako bismo tražili da se za svakoga nakladnika, za svaki udžbenik prevodi udžbenik na brajici, odnosno izrađuje na brajici onda bi to bila zapravo nemoguća misija. Ono o čemu smo mi razgovarali sa ovim nakladnicima za potrebe ovakvih učenika to je da u suradnji sa školama, a to doista možemo napraviti jer nam je suradnja hvala Bogu dobra, da zamolimo naše učitelje i nastavnike da prihvate one udžbenike na brajici iako ne odgovaraju onomu po čemu rade ostali učenici da bi bili tolerantni, imali razumijevanja i mi smo sigurni da će to tako biti. Inače, sa zastupnikom Lesarom svojevremeno smo razgovarali o početku procesa nabavljanja računala za takve učenike, da tako kažem na reversu, vrijeme dok se oni školuju sa govornom jedinicom što bi bitno olakšalo stvar i unaprijedilo njihovu kvalitetu obrazovanja.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvažena zastupnica Vesna Škulić. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče. Bez obzira na našu dobru suradnju i na pomake koji su se dogodili nažalost 300 znači 300 tisuća kuna godišnje postane razlika dakle u nadoplati udžbenika koju snose roditelji slijepe djece. Inače, što se tiče nakladnika…
Oprostite, nisam čuo navod koji ispravljate.
Ispravljam netočni navod dakle da u potpunosti ministarstvo nadoknađuje razliku troškova što nije točno. Dakle, nije točno. Negdje oko 300 do 400 tisuća kuna razlike nadoplaćuju roditelji slijepe djece za udžbenike koji koštaju po cijeni do 50 puta više od stvarne cijene, odnosno od cijene koja nije na Brailleovom pismu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Nastavljamo s raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Dakle, koji su problemi sa udžbenicima. Svi se slažemo u tome, pa i predstavnici ministarstva da su nam udžbenici skupi, da su loši, da su prekobrojni i da je đačka torba preteška. I sada se predlaže zakon da se to promijeni, da se to popravi. E sad šta će se tu popraviti i na koji način? Da su udžbenici prekobrojni to se može popraviti i to ćete vjerojatno riješiti ovim pravilnikom pa će na listu dolaziti samo obvezni udžbenici na listu A, ovi dopunski na listu B. Mali problem je kod toga što da biste nešto stavili u skladu s tim pravilnikom na tu listu A to bi moralo biti usklađenom sa kurikulumom kojeg nema. Pa znači, uskladit će se s nečim što ne postoji. A dok to ne postoji, po prijelaznim i završnim odredbama, uskladit će se sa postojećim programom pa će onda udžbenici biti isti takvi kakvi jesu jer će biti pisani po postojećem programu. Drugi problem je da su udžbenici skupi. E sad kako to probate riješit? To probate riješit tako da će ministar odrediti cijenu udžbenika. A šta će biti ako ministar kaže to smije koštati 100 nečega, a izdavači kažu gledajte, mi to ne možemo izdati ispod 120. Neće bit udžbenika. Možda nije dobro da samo tržište određuje cijenu i najpovoljnija ponuda, ali ovo rješenje da će ministar administrativnom odlukom reći koliko to smije koštati, a da se ne vodi računa o tome da li onaj tko to izdaje može po toj cijeni to proizvesti, to vam neće držat vodu. To naprosto nije racionalno rješenje pa s time neće ništa postići. I sada dolazimo do onoga što se meni čini najvažnije, a to je da su udžbenici loši. Ovim zakonskim prijedlogom vi taj najveći problem od svih uopće ne rješavate. Da bi se taj problem riješio potrebno je donijeti kurikulum jer se udžbenici po njemu i pišu. Šta je s tim nesretnim kurikulumom? Znači, ovaj zadnji program je još iz '92. godine po kojem se sada sastavljaju udžbenici. Inače se to u svijetu svake tri do četiri godine mijenja i sad još tamo 2006. osnovano je to Vijeće za kurikulum. I onda je ono radilo, radilo i radilo da bi ga ministar u rujnu prošle godine raspustio i rekao je da ga je raspustio jer je ono obavilo posao. I di je taj kurikulum? Mene taj kurikulum, po meni izgleda ko Yeti, svi o njemu pričaju da postoji a nitko ga vidio nije. Nema, nitko to nije vidio taj dokument. Ministar je javno svečano objavio završen je, postoji, nitko ne zna gdje. Ali to je temeljni dokument jer mi gradimo kuću od krova tj. vi u ministarstvu. Vi najprije krov, onda ćete zidove, onda ćete temelje jer temelj svega kurikulum. Ne može se dalje bez njega nikuda. I tako imamo udžbenika kojima su svi nezadovoljni, valjda osim njihovih autora. Nezadovoljni su nastavnici koji po njima moraju raditi, nezadovoljni su roditelji, nezadovoljni su učenici. Zašto su nezadovoljni? Vjerojatno su nezadovoljni i autori jer ne znaju što bi trebalo pisati u tim udžbenicima, jer nemaju kurikuluma. I nitko ovdje u ovoj zemlji ne zna što to recimo učenik trećega razreda gimnazije mora znati iz povijesti, iz zemljopisa, iz biologije. Pa se onda u udžbenike stavlja nekakvo fakultetsko gradivo, tjera se učenike da to uče na pamet, udžbenici su prepuni materijalnih grešaka. Ja sam spremajući se za ovu raspravu neke pregledao. Evo mogao bih ja sad uveseljavati tu citatima iz tih udžbenika koliko hoćete, ali evo uzmite ovaj udžbenik iz biologije za prvi razred srednje škole. Tu se kaže, spominje se njemački botaničar Schleiden na idućoj stranici on se piše kao Sheriden. To je materijalna pogreška. Materijalna pogreška u udžbeniku ne smije biti. Pa to mora proći 7 recenzija. Taj udžbenik je vaše ministarstvo propustilo sa materijalnom pogreškom. Kažem da bih mogao uveseljavati ali evo jedne zgodne rečenice. Vele, kaže tu da sve biomembrane imaju sličan plan građe. U osnovi svaka biomembrana je dvosloj fosfolipida. Poznato je da su fosfolipidi ... [[Govornik se ne razumije.]] molekule koje imaju polarnu hidrofilnu glavicu i nepolarne hidrofilne repiće. To je za prvi razred gimnazije. Šta rade nastavnici? Oni ovo moraju predavati. Oni ovo moraju i ispitivati i oni to i ispituju. Poštovani predstavnici ministarstva ovo vam učenici prvog razreda gimnazije moraju naučiti napamet, napamet i po tome dobijaju ocjene. Šta rade onda jadni nastavnici, kakav je njihov odnos prema učenicima. Ne ispituju oni, jer ne mogu po ovakvim udžbenicima ocijeniti što učenik zna. Oni ga nastoje uloviti u neznanju ovakvih posve nepotrebnih stvari. Jer tu se nejasno nejasnim objašnjava i takvi su vam svi udžbenici. Nejasno se nejasnim objašnjava. Pa mi ćemo uništit cijelu generaciju. Zašto? Jer na vrijeme nije napravljen kurikulum, jer ministarstvo nije odradilo posao najvažnije od svega da kažemo što ti učenici moraju znati od pojedinog sadržaja, da nastavnici mogu onda putem toga predavati, da putem toga mogu ocjenjivati učenike i da dobijamo jedne generacije učenika koji će biti spremniji za državnu maturu. Uveli smo državnu maturu. Pa kako će, hoće ovo ih pitati na državnoj maturi? Pa svi će popadati, jer to se ne da naučiti. Prema tome, nije istina što se tu prigovara klubu SDP-a da klub SDP-a hoće da sve ostane po starome, da tu ostane status quo, da mi ne bi ništa mijenjali, da znamo da je loše ali da ne bi ništa mijenjali. Nije to, pa to nije ni kolegica Lugarić rekla u ime kluba. Upozoravamo da problemi postoje. Ali molimo, tražimo, kumimo, ruke sklapamo, na koljenima klečimo dajte napravite već jedanputa taj kurikulum. To je najvažnija stvar, jer tek onda ćete moći na njemu napraviti pravilnike, odabrati udžbenike. Tek onda će nastavnici moći po nekakvim kvalitetnim udžbenicima to raditi. Tek onda će učenici moći usvajati znanja koja im stvarno trebaju. Naše ove primjedbe shvatite dobronamjerno, jer su one dobronamjerno izrečene. Pa nikome od nas ovdje, nikome u ovoj zemlji ne smije biti nevažno kako nam se uče te mlade generacije. Pa to je strateško nacionalno pitanje. Ne budemo li ih pripremili za život Europa dolazi, Europa kuca na vrata. Oni moraju steći znanja s kojima će moći biti konkurentni u toj Europi. Na temelju ovoga kurikuluma iz '92., na temelju ovakvih udžbenika, na temelju takvog rada u školama oni to neće biti. Prema tome, mi vas lijepo molimo da se prihvatite svoga posla i da to odradite što je moguće prije. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. A sad imamo 10 sami sebi replika, pa idemo redom. Prvo je uvažena zastupnica Vesna Škulić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Staziću, dobro ste prepoznali problem. Dakle, radi se o cijelom sustavu o kojem ovisi budućnost ne samo ove generacije, nego generacija poslije njih. Dakle, kada se već krenulo u promjene mislim da su trebale biti kvalitetne i zasnovane na zdravim temeljima. Meni je odmah alarm zazvonio čim su me moje kolege iz HDZ-a počele ispravljati. Dakle, o nečemu o čemu sam ja govorila to su djeca s teškoćama u razvoju, odnosno slijepa djeca, a oni su o svemu pričali drugome samo nisu o slijepoj djeci. Dakle, ni oni sami ih nisu prepoznali u sustavu obrazovanja. Počevši od asistenta u nastavi, dakle koji je, koji ako je ravnatelj dobar ili hajmo reći osjetljiv, onda će dijete dobiti asistenta u nastavi, ako neka općina ili županija ima sredstava dijete će dobiti asistenta u nastavi ako mu je potrebno. Inače neće drugačije nego ako završi u novinama, odnosno ako se, ako novinari sklope neku priču. I također bih još jedanput naglasila kolega Staziću da se ovdje sa ovim zakonom krše dječja i ljudska prava djece s teškoćama u razvoju obzirom da su njihovi udžbenici specifični po samom načinu tiskanja pogotovo udžbenici na brajici koji imaju veliku cijenu i koja još jedanput ponavljam nije u potpunosti nadoknađena sa strane ministarstva. Recimo tek je nedavno završilo tiskanje udžbenika za tekuću školsku godinu. Dakle, ta djeca su, drugi njihovi vršnjaci su nekoliko mjeseci u školskim klupama, a slijepa djeca su tek prije kratkog vremena dobili svoje udžbenike. I onda mi govorimo ovdje o dobrom zakonu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Vrijeme je. Na redu je druga replika uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Kažete kolega da ministar želi prije svega ostaviti dojam, a da se kuća, svaka kuća radi od temelja a ne od krova. To su već uobičajene, uobičajene stvari. Ali sama činjenica nakon ove bizarne, bizarnog primjera iz udžbenika biologije govori o apsurdnosti da mi puno, od onih 90-ih godina puno nismo napredovali. Sjetite se kada su udžbenici za prvoškolce vrvili od uputa majci kako će napraviti kruh, do udžbenika djevojčica, do udžbenika za sedmi razred kada se djevojčicama daje upute već u pubertetu, sa čuvenom pjesmom narodnom milo moje cvijeće, da je meni sjeme tvoje itd. Danas imamo ovakve bizarnosti i vi ste ovdje došli puni elana misleći da ovdje ljudi koji ovdje sjede nemaju vlastitu djecu i ne vide što u tim udžbenicima ima. Pa dakle čudi me kako u tim vašim udžbenicima i udžbenicima nije se našao i ovakav recept male tajne velikih majstora kuhinje iz Podravka juhe. Recimo jedni sastojci, jedan bivši premijer, jedan potpredsjednik Vlade, jedno državno poduzeće, dvije do tri domaće firme, jedva offshore tvrtka, 65 milijuna kuna, 66 trulih menadžera, prstohvat kiselih osmjeha i jedan mali proizvodni pogon vegete. I to se tako pripremi sa 66 trulih menadžera, namuči se.
Zahvaljujem. Recept je gotov, a i vrijeme vam isteklo. Hvala lijepa uvažena zastupnice.
Dakle ta, još takve recepte.
Idemo dalje sa. Molim vas.
Značenje za našu djecu.
Molim vas. Uvažena zastupnica, nemojte to raditi. Prošlo vam je vrijeme. Morate se držati. Vi ste vrstan pravnik, vi znate da se morate držati pravila. Idemo dalje. Na redu je uvaženi zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Stazić vi ste u svojoj raspravi rekli da je hrvatski školski sustav izgrađen tako da se počinje graditi od krova. Na žalost kolega Staziću u potpunosti ste u krivu. Hrvatski školski sustav nema niti temelje, niti krov. Ima samo zidove, koji su nerijetko potpuno loše izgrađeni, a kada netko počne ukazivati na to poput prosvjetne inspektorice Nade Stanović iz Splita koja je dokazala 600 lažnih diploma u pučkom otvorenom učilištu, a sada ukazala i na propuste u glazbenoj školi, onda se ona suspendira, a ministar i državni tajnik Janjić uopće ne usuđuju pomoći toj ženi, nego je i dalje šikaniraju. To vam je primjer školskog sustava Hrvatske koji nema niti krov, niti temelje.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Pa slažem se ja kolega Jovanoviću da tu vlada jedan posvemašnji nered i da bi taj nered konačno trebalo sređivati. Ja se samo bojim, kao i svi mi u klubu, da način na koji je ministarstvo krenulo neće doći do cilja. Kad sam rekao da se gradi od krova, mislio sam na to da je Zakon o udžbenicima morao biti treća stepenica na tom putu da se stanje sredi. Tek treća. Ona je potrebna, svakako da je potrebna, ali ne može biti prva. Pa ne možemo krenuti od Zakona o udžbenicima a da ne znamo što u tim udžbenicima treba pisati, da ne znamo što ti naši učenici moraju naučiti. I meni je samo nejasno zašto se ne želi odgovoriti na to fundamentalno pitanje? Koji je razlog? Mi još nismo čuli razlog. Ni bivši, ni ovaj ministar, ni državni tajnik, nitko nije došao pa rekao gledajte ljudi napravljen je kurikulum ali je loš, nismo zadovoljni s njime. Zeznuli smo se. Izgubili smo vrijeme. Bar bi znali anamnezu toga, da bismo mogli dijagnozu, a onda terapiju određivati. Ovako svi visimo u zraku, ti jadni učenici se muče s tim udžbenicima i ne vidimo izlaza. I nitko nam ne kaže od ministarstva gdje je taj izlaz i što kane napraviti i dokad. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je replika, uvažena zastupnica Romana Jerković. Izvolite.
Imate pravo kolega Stazić kad kažete da je prijedlog ovog zakona proturječan postojećim zakonima. Ustavom je zajamčen tržišni princip, a on se krši člankom zakona koji kaže da ministar određuje najvišu razinu cijene udžbenika, a država nije kupac. I u tom smislu ste u pravu. Pa ovaj zakon je na neki način i protuustavan u tom članku. Ovaj zakon je proturječan i još nekim drugim zakonima, Zakonu o odgoju i obrazovanju koji možemo u ovom sustavu smatrati i organskim zakonom, a on jamči autonomiju nastavnika. Ovaj zakon to dokida. Dakle kao što sam rekla zakon je proturječan brojnim zakonima, međutim najviše čini mi se ipak sa zdravom logikom. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je replika, uvažena zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Staziću slažem se s vama da naravno kvaliteta udžbenika ovisi i o kurikulumu. Naime u kurikulumu bi trebalo pisati što treba napraviti, što treba zapravo usvojiti i na koji način. Isto tako mogu reći da kvaliteta udžbenika nije samo problem u količini gradiva gdje se kaže da će se smanjivati količina gradiva, nego upravo problem termina koji se koriste. Vi ste naveli jedan primjer, ja ću vam navesti još jedan, a to je recimo u petom razredu osnovne škole imamo udžbenik, u naslovu jednog udžbenika piše se opskrbljivanje tijela hranjivim tvarima. Šta ne bi bilo normalnije da se takvom uzrastu kaže kako se hrani naše tijelo, itd., itd. Međutim, tko god je učio sa svojom djecom vidi se da možemo zapravo iznijeti bezbroj takvih primjera. Često smo bili prevodioci teksta iz udžbenika na djeci razumljiv način. Spomenuli ste isto tako da Europa kuca na vrata. Istina je kolega Staziću, jer po rezultatima raznih međunarodnih i naših provjera razina znanja kod učenika moglo se zapravo je vrlo niska, upravo zbog nerazumljivih tekstova koji se pronalaze u udžbenicima kojima se koriste naša djeca. Toliko o kvaliteti udžbenika.
Zahvaljujem. I sada je na redu šesta replika, uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani kolega Stazić, kada ste spominjali administrativnu odluku po kojoj će ministar određivati cijenu udžbenika, a ako izdavač za udžbenik traži 120, a ministar kaže 100 da će se dogoditi situacija u kojoj udžbenika neće biti. Ja moram upozoriti na još jednu situaciju koja je možda gora od te, a to je ukoliko je tržišna cijena 70 ili 80, ministar također može reći 150, što je duplo više od onoga što je prava tržišna vrijednost udžbenika. Naravno, u toj situaciji treba imati na umu, na tragu onoga što je ministar govorio, a tu se ne možemo potpuno složiti, da udžbenici sami po sebi nisu tržišna kategorija. Jer kad bi to bilo tako oni bi se mogli prodavati bez ikakvog utjecaja u obrazovanje djece. Oni su javna kategorija i stoga se njihova tržišna cijena ne smije i ne može određivati tržište.
Zahvaljujem. I imamo 8, 7 nema, imamo 8 repliku, uvažena zastupnica Tanja Vrbat. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Stazić lijepo ste i slikovito ukazali na velik broj problema koji donosi ovaj novi Zakon o udžbenicima, ali mislim da treba još jedan posebno naglasiti, a koji je meni ovako proparao uši, a to je da će roditelji davati mišljenje na udžbenike, odnosno Vijeće roditelja. Mislim da je to još jedan primjer degradacije, potpune degradacije struke, nastavnika i profesora u RH pa tako oni mogu dobiti mjenjačem po glavi od svojih učenika i ništa im se neće, nitko ih neće zaštiti. Oni se, po mom sudu, koliko čujem, svakodnevno suočavaju s velikim problemima i disciplinom djece i ne mogu sami odlučivati o onome za što su se školovali. A to je kako da znanje prenose na buduće generacije. Stoga eto meni osobno ovo predstavlja popriličan problem.
Zahvaljujem. 9 replika, uvaženi zastupnik Arsen Bauk.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Staziću pozorno sam slušao vašu raspravu i gledao oko sebe. Mogu reći da ustvari vaša rasprava je bila rasprava za udžbenike i baš je šteta što nije bilo još učenika da je čuju ovdje u dvorani, ali sasvim sam siguran da ovaj njihov povratak je povratak na produžnu nastavu pa će morati ovako malo replike slušati. Dobro ste uočili problem
Uvaženi zastupniče ne obraćajte se sa takvim podcjenjivačkim tonom prema drugim zastupnicima. Imate pravo govoriti o replici, a to nije predviđeno u replici. Izvolite nastaviti.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče što ste još jednom skrenuli pažnju na ono što sam htio reći i time pojačali dojam. Dakle, gospodin Stazić je govorio o tome da je u udžbenicima iz biologije za prvi razred gimnazije, dakle da se nalaze stvari koje su neprimjerene, po njegovom mišljenju, za taj uzrast. Ja bih upozorio na jedan drugi slučaj, dakle na kombinaciju predmeta iz fizike, kemije i matematike gdje se u sadržajima u udžbenicima fizike vrlo često traže zadaci ili matematičko znanje za sadržaje koji se nisu obradili u predmetu matematika. Nekoliko ima dakle takvih slučajeva. I želio bih upozoriti da se kod odabira udžbenika vodi računa o tome da sadržaj iz nekoliko predmeta, a matematika je bazna znanost za sve i za fiziku, a i većim dijelom i za kemiju. Dakle, da se na taj način isto vodi računa o tome da se sadržaji usklade tako da djeca u 4 ili 5 razredu, pardon 7 razredu, iz fizike ne moraju učiti nešto za što im treba znanje iz matematike koja se uči u 2 srednje. Gospodine potpredsjedniče, evo nadam se da drugi dio replike je bio u skladu sa Poslovnikom pa se još jednom ispričavam ukoliko sam nekoga povrijedio. Zahvaljujem.
To je inače vaš stil da svaki put nešto ovako napravite, onda se iza toga ispričavate da bi pojačali dojam. Hvala lijepa, sjednite. Na redu je uvaženi zastupnik Zdenko Franić, izvolite replika.
[[Govornik nije uključen.]] netko me isključio. Upozorili ste i na neke faktografske greške u udžbeniku. Ja bih spomenuo iz suprotnih primjera da dugovječnosti udžbenika, primjerice legendarna žuta zbirka iz fizike traje barem od 1958. godine pa i prije do danas. Međutim, taman kad su se iščistile sve greške dugogodišnjim naporima generacija i generacija učenika, profesora, nastavnika, studenata, sveučilišnih profesora eto čl. 17. ovog prijedloga zakona će biti onemogućeno da ta zbirka u kontinuitetu traje i dalje bez beskrajnih provjera da li je ona podobna ili ne.
Zahvaljujem. Eto 9 replika. Odgovor na jednu pa vi procijenite. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom, uvaženi zastupnik gospodin Gvozden Flego.
Meni se čini da je jedan dio tema o kojima sam želio govoriti apsolviran, ali ne mogu zapravo ne spomenuti 2 načelne točke. Jedna je da zakon neće promijeniti sve one propuste u djelovanju ljudi u ministarstvu i da zakon, bez obzira koliko bili legitimno i legalno optimistički, ne može riješiti nedjelovanje ljudi i nefunkcioniranje onih koji su zaduženi za odgovarajuće resore. Tako da zakon neće spriječiti opet cijeli niz propusta koji su i dosada, upozorio sam prije par minuta, koji su 6 godina trajali. Tako da kolega Huška moramo se malo čuti. Postoje argumenti u raspravi, znate? Vi tvrdite jedno, ali bi bilo dobro da čujete razloge zbog kojih mi tvrdimo drugo, a ne da stalno ponavljamo jedno te isto bez obzira na to što se argumentativno područje u međuvremenu promijenilo. Jedan od razloga promjene argumentativnog područja je da zakon, a to je njegova noseća kategorija, neće osigurati 4-godišnje trajanje udžbenika. Jer ćete donijeti curicullum, ja se nadam uskoro, pa će onda zakon omogućiti 1-godišnje, možda 2-godišnje trajanje curiculluma. Drugo, ministarstvo je opterećeno grijehom nečinjenja. I tu se nažalost ništa bitno promijenilo nije. 6 mjeseci je prošlo otkako je raspušteno Vijeće za curicullum koje nam je podmetnulo kukavičje jaje koje se zove Nacionalni okvirni curicullum, a zakon propisuje Nacionalni curicullum. Pri čemu je ministarstvo ušlo u 18-mjesečni zaostatak za zakonskom obavezom i Zakona o osnovnom i srednjem obrazovanju. Pri čemu nas ministarstvo izlaže opasnostima, rizicima i nelagodnostima da ne možemo primijeniti zakon 17,5 mjeseci jer nema osnovnog instrumenta za primjenu zakona, nema Nacionalnog curiculluma, itd., itd. Dakle to je osnovni nedostatak i sva naopačkost gdje se Zakon o udžbenicima donosi prije nego što je donijet Zakon o kurikulumu. Treće, ovaj Zakon bez obzira na jako dobru namjeru koju Klub SDP-a kao što je rekla kolegica Lugarić podržava, je vrlo loš u izvedbi. Dapače, on je toliko kontradiktoran da se primjena Zakona neće moći osigurati između ostalog i zbog toga što je narušena autonomija nastavnika. Pazite Zakon o osnovnom i srednjem obrazovanju je na neki način organski zakon za sustav osnovnog i srednjeg obrazovanja. Bez obzira što ga mi još uvijek tako nazivamo, bez obzira što ga sve razvijene zemlje nazivaju drugačije. Taj Zakon jamči autonomiju nastavnika. Autonomija nastavnika je ograničena da ne kažem derogirana ovim zakonom, jer o udžbenicima odlučuje većina u nastavničkim aktivima, u predmetnim nastavničkim aktivima da sada ne idem u tehničke detalje. I na nacionalnoj razini se zapravo odlučuje o udžbeniku ili o dva udžbenika koja će biti u uporabi. Dakle, to je također čini mi se dosta velika poteškoća. U članku 2. piše da je udžbenik onaj koji se objavljuje u obliku knjige. Dvije godine upozoravamo tražimo pa i molimo da se dođe bar elementarnoj pameti o aktualnom stanju stvari i da se uvaži da udžbenik i bilo koja druga knjiga može biti objavljena u tiskanom obliku, papirnatom obliku ili elektroničkom obliku. Pa vas onda podsjećamo ako mnogi koji se bave tim stvarima mjesecima nisu čitali novine. Dvije godine u Kaliforniji učenici ne dobivaju udžbenike u obliku knjiga nego u elektroničkom obliku, zadatke, dakle radne bilježnice sve to dolazi u elektroničkom obliku. Prije nekoliko tjedana je najavljena proizvodnja i prodaja IPAD-a koji će biti novo svjetsko čitalačko sredstva, i s kojima se računa da će u sljedećoj školskoj godini u nizu zemalja biti upotrebljavan umjesto udžbenika odnosno kao drugi elektronički oblik udžbenika u desecima milijuna primjeraka. Stoga niti ova elementarna stvar da omekšamo formulaciju i tradicionalne pojmove ne prolaza. Potom imate gospodine potpredsjedniče, jedan ozbiljan pravni problem, ja se nadam da ćete me vi razumjeti, koji se nalazi u članku 35. stavak 3. postupci izjašnjavanja učitelja, odnosno nastavnika o odabiru udžbenika itd., započeti sukladno odredbama Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu koji je donesen 2009. godine dovršit će se sukladno odredbama ovog Zakona. Dakle, otpočinjete proceduru po jednom zakonu, a završavate ga po drugom zakonu čime narušavate elementarnu pravnu sigurnost. Jer ljudi koji su se natjecali po jednom zakonu ne moraju zadovoljavati uvjete drugog zakona. I što se sada dešava, narušili smo ustavnu odredbu o jednakim šansama. Narušili smo od Rimskoga prava na ovamo princip pravne sigurnosti, i upozoravali smo na to, ali naprosto naši argumenti ne nailaze na otvorene uši. Tako da se meni čini da postoji cijeli niz ključnih poteškoća sa primjenom Zakona, i ponavljam mi u Klubu SDP-a i ja osobno i moji kolegice i kolege pozdravljamo nakanu da se uvede red u području udžbenika ali jednako tako upozoravamo i ponavljamo da su sredstva koja su izabrana za to ne samo loša nego i kontraproduktivna za samu ovu nakanu. I stoga ja osobno ne mogu podržati taj Zakon.
Hvala. Gospođa zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani zamjeniče, ministre sa pomoćnicima, kolegice i kolege. Osobno mislim da ovaj Konačni tekst zakonskog prijedloga sadrži i donosi određena poboljšanja na kojima smo inzistirali u prethodna dva čitanja. Jedno od poboljšanja svakako jest da postupak usklađivanja udžbenika sa nacionalnim i predmetnim kurikulumom te udžbeničkim standardom neće obavljati agencije za odgoj i obrazovanje kao što je prvobitno bilo predloženo već će taj odgovoran posao odrađivati stručna povjerenstva koja će imenovati ministar a koja će biti sastavljena od znanstvenika, metodičara i učitelja, a u posebnim slučajevima i od drugih stručnjaka. Naime, ti posebni slučajevi su slučajevi obrazovanja odraslih te dopunskog obrazovanja djece Hrvatskih građana u inozemstvu. Određeno poboljšanje predstavlja i odredba kojom se u odnosu na raniji prijedlog ipak u određenoj mjeri povećava utjecaj učitelja i nastavnika u procesu izbora udžbenika. Sada se naime na javni poziv za uvrštavanje udžbenika i pripadajućih nastavnih sredstava u katalog mogu javiti oni nakladnici koje je podržalo najmanje 10% učitelja i nastavnika, a uz to sada olabavljen i kriterij najviše cijene koji je tako kako je ranije bio postavljen išao na štetu kvalitete udžbenika. Sada je to naime riješeno na način da se na javni poziv za uvrštavanje u katalog mogu javiti ne samo nakladnici sa najnižom cijenom već i oni čija maloprodajna cijena ne prelazi iznos objavljene najviše cijene. Ovo uvođenje svojevrsnog učiteljskog i nastavničkog da tako kažemo kolektivizma u odabir udžbenika u odnosu na ranije dozvoljenu potpunu autonomiju trebalo bi anulirati praksu da svaki učitelj ima svoje knjige i svoja nastavna pomagala odnosno trebalo bi osigurati da djeca u svim razrednim odjeljenjima istog razreda, isti predmet uče iz istog udžbenika i koriste ista dopunska nastavna pomagala. Ovakav način odabira udžbenika preko stručnih aktiva učitelja i nastavnika trebalo bi doprinijeti u tome da se osigura veća objektivnost u odabiru, odnosno da se smanji mogućnost potkupljivanja učitelja i nastavnika od strane nakladnika. Riječ je dakle o svojevrsnom antikorupcijskom učinku takvog postupanja, kada je već antikorupcijska metla počela mesti Hrvatskom eto pa neka pomete korupciju iz škola barem u tom dijelu nabavke udžbenika i nastavnih pomagala. Istina u suzbijanju odnosno potpunijem suzbijanju korupcije puno učinkovitija trebala bi biti odredba koja jest predviđena u ovom zakonskom tekstu o zabrani primanja svih oblika donacija, materijalnih potpora i drugih vrsta pogodovanja učitelja, nastavnika, ravnatelja i drugog stručnog osoblja, što se zapravo u posljednje vrijeme pretvorilo u pravo natjecanje tko će dati više, da ne kažem škole su se doslovno zbog ovoga pretvorile u plac. Međutim mislim da je propisivanjem što se ne smatra donacijom još uvijek ostavljeno previše prostora za moguća pogodovanja koja će poslovična hrvatska domišljatost umjeti iskoristiti. Pri tome mislim na domišljatost profita koji ne bira načina da sam sebe uveća. Dakle, ako je namjera ove odredbe samo deklarativna, onda je dobra i postojeća formulacija. Međutim ako se želi postići stvarni antikorupcijski učinak, onda odredba mora biti daleko preciznija jer znamo da kod nas vrijedi pravilo, ako nešto izrijekom nije zabranjeno, onda je dopušteno. Unatoč ovim poboljšanjima ipak ostaje niz zamjerki koje imaju nažalost veću težinu od samih ovih poboljšanja o kojima sam govorila. Naime, cijela priča o udžbenicima ostaje naopako, jer ne započinje donošenjem temeljnih dokumenata, nacionalnog i predmetnog kurikuluma, te novog udžbeničkog standarda. Kako znamo da su udžbenici iz kojih će učiti naša djeca, kako znamo da su oni uredu ako nemamo temeljne dokumente koji utvrđuju kriterije vrednovanja. Osim nedostatka temeljnih dokumenata koji su početak svakog obrazovnog procesa, nedostaje nažalost i adekvatan završetak. A to bi trebala biti provjera, dakle vrednovanje udžbenika u pokusnom roku u školama. Nema jednaku težinu procjenjivanje udžbenika čitanjem u kancelariji, kao vrednovanje udžbenika kroz svakodnevnu praksu, kroz svakodnevni rad s djecom. U ovom kratkom postupku odabira udžbenika mogli bi u upotrebu biti propušteni i nekvalitetni udžbenici koji će se onda morati kao takvi koristiti 4 godine a šteta od loših udžbenika doista je nepopravljiva. Ono čega se još bojim vezano uz samu realizaciju ovoga posla, je kaos u knjižarama na početku nove školske godine do kojeg bi moglo doći zbog kratkih rokova koji su ostali za samo tiskanje udžbenika. Naime, ako ministarstvo objavljuje konačnu listu odobrenih udžbenika do 15. lipnja, a knjige moraju biti u maloprodajnoj mreži do 1. kolovoza, onda to znači da se tiskanje milijuna naslova mora odraditi u roku od samo 45 dana, a to moramo se složiti doista jest kratak rok. Bojim se zato da će izdavačima biti nemoguće ispoštovati zadani rok, da će knjige vjerojatno ponovno kasniti i da će i roditelji i učenici ponovno proživljavati neugodne reprize u knjižarama vezano upravo za nabavku knjiga. Osim toga ovako kratki rok za tiskanje mogao bi imati još jednu posljedicu. Naime, teško će biti pronaći tiskare spremne odraditi ovako zahtjevan posao u tako kratkom vremenu, pa će se ucjenjivati većom cijenom tiskanja što će povećati i finalnu cijenu udžbenika a to ono što se nikako ne bi smjelo dogoditi, jer zapravo devalvira jedan od osnovnih ciljeva radi kojih se išlo u ovu izmjenu Zakon o udžbenicima. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Dubravka Šuica, povukla prijavu. Gospodin zastupnik Šime Đurđević. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine ministre, kolegice i kolege. Pošto su radna tijela Sabor odbori u ime odbora i pojedinci već u više navrata ponovili i iznijeli svoje stavove i prijedloge ja ću maksimalno skratiti svoju raspravu. Neću govoriti o tome da će torbe učenika biti lakše, neću govoriti o tome kako će udžbenici biti jeftiniji. Želim nešto reći kada se tiče same primjene u osnovnim i srednjim školama istih udžbenika. Profesor Poljak je u svojoj didaktici rekao da je nastava odgojno obrazovni proces pod rukovodstvom nastavnika, a planski i sistematski sa grupom učenika. Da bi taj hrvatski učitelj bilo u razrednoj ili predmetnoj nastavi mogao odraditi svoj zadani posao po programu, mora imati uz svoj priručnik mora imati udžbenik kojim se koristi učenik, a taj isti udžbenik s tim istim udžbenikom koristi se i učitelj. Podržavam prijedlog zakona i vjerujem da ćemo izvršiti sve potrebne radnje do 1. rujna 2010. godine kako bi ostvarili zadatke u provođenju Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu. Zašto to činim? Činim to jer su u to uključeni aktiv razredne i predmetne nastava u školama, stručni aktivi na razini gradova i županija, uključeni su roditelji, stručnjaci iz područja odgoja i obrazovanja. I na kraju prošlu sjednice Vlade u dva čitanja, sjednice Sabora i dakako radna tijela Sabor i ovdje raspravu nas saborskih zastupnika. Ja bih ovom prigodom čestitao ministru, državnom tajniku, njihovom suradnicima na teškom ali dobro odrađenom poslu. Isto tako želim naglasiti maksimalno korektne i stručne ... matičnog odbora, Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu. Ali me čudi rasprava pojedinih kolega matičnog odbora, da na matinom odboru gdje smo bili partneri predlagaču, sada kada dođemo u ovu vijećnicu govorimo nešto drugo, a moramo uzeti u obzir da je gro prijedloga i sugestija, pa i amandmana predlagatelj usvojio. Zašto ću podržati ovaj zakon? Iz razloga toga jer je bolji od onog prethodnog. A zašto ne u jedno dogledno vrijeme ako nešto i u ovom zakonu nije uredu pa fala Bogu popravit ćemo ga. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Marija Lugarić.
Gospodine Đurđeviću u svojoj raspravi ste rekli da se čudite nama iz Odbora za obrazovanje koji sada nastupamo drugačije nego na odboru. Ja kao članica Odbora za obrazovanje i ovdje kao zastupnica nastupam potpuno jednako i na odboru i ovdje. Sve primjedbe koje sam izrekla na zakon u prvom čitanju stoje i dalje. Ponovila sam ih u raspravi na sjednici odbora, tražila na njih očitovanje koje nismo dobili, jedan dio koji je bio formuliran u obliku amandmana veći dio njih nije niti prihvaćen. Prema tome, nemojte se čuditi nego naprosto prihvatite realnost takvu kakvo je. Meni je puno čudnije da recimo nitko od vas nije raspravljao na sjednici odbora. Zahvaljujem.
I gospođa zastupnica Marija Lugarić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, predstavnici ministarstva. Nekoliko rečenica evo možda ne kao zastupnica, ne kao političarka nego želim reći nekoliko rečenica iz pozicije svoje primarne struke. Ja sam po primarnoj struci diplomirani učitelj razredne nastave i želim nešto reći upravo iz te pozicije. Prva stvar koja se ni meni a po primjedbama koje sam dobila ne samo ja nego i ostali zastupnici i zastupnice u Hrvatskom saboru koji je izazvao mnogo bure među našim učiteljima i nastavnicima je odredba iz konačnog prijedloga zakona da nastavnici i učitelji neće više moći sami izabrati udžbenik koji će koristiti već da će se o udžbenicima u konačnici odlučivati aktivi. U toj odredbi ima nekoliko problema. Kad govorimo o aktivima unutar škola u zakonu je postavljeno da to čine aktivi po predmetnoj nastavi znajući veličinu naših škola. Ti aktivi su uglavnom sastavljeni za većinu predmeta od jedne ili od dvije osobe, u nekim malo većim predmetima, sa predmetima s većom satnicom od maksimalno tri do četiri osobe. Većina, dakle jedan dio tih ljudi će moći izabrati sam. Posebno je no međutim u toj situaciji izbor udžbenika u razrednoj nastavi gdje u jednoj školi klasične veličine koja ima tri paralelke imate 12 učitelja razredna nastave a samo recimo jednog nastavnika fizike i jednog nastavnika kemije. Oni će moći sami izabrati udžbenike, no međutim učitelji razredne nastave tu ni na koji način ili na vrlo mali način će onaj konačni izbor aktiva biti negdje u suglasju s njihovim željama i konkretno po prijedlozima ovog konačnog prijedloga zakona su učitelji razredne nastave dovedeni u izrazito nezavidnu poziciju. No međutim, taj prijedlog da učitelji sami ne mogu birati udžbenik mislim da malo zadire i dublje u našu udžbeničku politiku. Taj prijedlog zapravo dovodi u pitanje uopće smisao postojanja usporednih udžbenika. Naime, koji je smisao postojanja usporednih odnosno paralelnih udžbenika ako idemo s temeljnom pretpostavkom da čim su oni odobreni da su oni jednako kvalitetni. Dakle, smisao postojanja usporednih udžbenika jest u realnosti i poželjnosti različitih didaktičko-metodičkih pristupa. Cijela ideja da nastavnik bira udžbenik s kojim će raditi je da zapravo izabere udžbenik onog didaktičkog odnosno metodičkog pristupa koji odgovara njegovoj nekakvoj imanentnoj pedagogiji odnosno njegovom načinu i vidu kako bi trebalo raditi s djecom u školi. Ako to ne omogućimo nastavnicima, dakle ako učitelje prisilimo da koriste ono što odabere većina a to činimo ovim zakonom čak i ako se to događa u situaciji da taj odabir većine nije pod nekakvim prisilama i pod nekakvim mogućnostima pritiscima što uglavnom jest. Mislim da se ruši apsolutno smisao postojanja uopće usporednih udžbenika. Ja se pitam zašto onda uopće imamo usporedne udžbenike. Ne bi li nam u toj situaciji gospodine ministre bilo jednostavnije da kažete da možemo imati samo jedan, ako udžbenici rade po potpuno jednakom sadržaju razlikuju se u pristupu. A učiteljima smo stavljali do sada na mogućnost da odaberu one udžbenike koji odgovaraju njihovom pristupu. Ako to oni sada ne mogu odlučiti, ne mogu izabrati zašto uopće imamo cijelu gnjavažu s paralelnim udžbenicima. Mislim, možemo dovoditi ovako neke stvari do apsurda, ali se pokazuje da ako administrativno određujemo neke stvari da zapravo ne činimo dobro, naprosto ne činimo dobro. To se posebno odnosi na one učitelje koji su uvodili nove metode u školu, koji su radili drugačije, koji su bili inovativniji. Ti učitelji su u manjini i umjesto da ih potaknemo u toj njihovom inovativnosti, da ih potaknemo u tome da što više stvari uvedu mi njih prisiljavamo da idu po izboru većine. Zato će ih još malo po glavi, ne dozvoliti da razvijaju ni sebe niti svoju struku. Ta odredba zakona kojom zapravo ukidamo mogućnost izbora udžbenika učiteljima ne samo da je povreda Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi koji jamči autonomiju učitelja, predstavlja zapravo pljusku svim profesorima, svim učiteljima, svim nastavnicima jer se dovodi u pitanje njihov stručni integritet, njihov stručni autoritet i na koncu konca njihova sposobnost da rade i odlučuju. Na ovaj zakon sam podnijela sveukupno sedam amandmana. Imat ćemo prigode o njima i raspravljati. Ovdje samo želim istaknuti neke. Člankom 2. je definirano što su to dopunska nastavka sredstva. Iz dopunskih nastavnih sredstava je izbačena likovna mapa. Poštovani ministre, dozvolite mi da kao diplomirani učitelj razredne nastave koji je osposobljen predavati, držati djeci nastavu likovne kulture negdje prenesem poruku mojih kolegica i kolege. Nastava likovne kulture je nemoguća bez likovne mape, bez papira. Djeca naprosto temperama, vodenim bojama, gvašem ne mogu crtati na običnom 80 gramskom papiru. Naprosto je to nemoguće. Ako vi likovne mape stavite u onaj popis dodatnih, pomoćnih sredstava, onih neobveznih koji je moj instrument da kao učitelj prisilim roditelje da to kupe. Dapače, zakon mi zabranjuje da ih na to prisiljavam. Pa će mi pola razreda imati materijal s kojim mogu ostvariti ciljeve nastave a pola razreda neće. Stoga vas molim da razmislite o tom amandmanu. I drugo, rokovi. Jednim amandmanom predlažem da malo skratimo rokove za iduću godinu jer ako želimo ne imati iduće školske godine odnosno pred iduću školsku godinu da roditelji imaju uz sve brige koje ih more još i brige oko redova za školske knjige čini mi se da moramo malo rokove pomaknuti i da zapravo ne mogu niti nakladnici koji moraju to sve skupa istiskati vrlo brzo. Dakle, njima naprosto ne smijemo ostaviti manje vremena nego što vama u ministarstvu treba da to sve skupa odobrite, a s temeljnom motivacijom da knjige na vrijeme budu u knjižarama da ih roditelji mogu kupiti za svoju djecu. Molim vas također da i o tome razmislite. I na samome kraju, meni je žao što u ovu raspravu, za uključivanje zapravo u ovu raspravu možda nije bilo više sluha za uključivanje svih zainteresiranih strana. Po onome što znam ministarstvo je dosta razgovaralo i pregovaralo oko ovog zakona s nakladnicima. O ovom zakonu se vrlo negativno izrazila i udruga osnovnoškolskih ravnatelja, izrazile su se negativno udruge učitelja razredne nastave, negativno mišljenje o zakonu ima i Sindikat zaposlenih u srednjim školama. I žao mi je gospodine ministre da kad ste razmišljali o rješenjima koje ćete predložiti nama u konačnom prijedlogu zakona se niste konzultirali i sa tim vrlo važnim dionicima u obrazovnom sustavu nego ste zapravo konzultacije radili samo s nakladnicima. Možda nam je i zato zakon ovakav kakav jest. Zahvaljujem.
Hvala. Gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine ministre sa državnim tajnikom, štovane kolegice i kolege. Iz prethodnih rasprava je razvidno da tu postoji dosta konsenzualno mišljenje da obrazovanje ne može biti tržišna kategorija pa se stoga očekivano to može protegnuti i na udžbenike. Međutim, ni u tome ne treba pretjerivati jer ovakav model određivanja najviše razine cijene udžbenika i pripadajućih dopunskih nastavnih sredstava za koji se u obrazloženju ovoga zakona kaže da je sukladan sa Zakonom o iznimnim mjerama kontrole cijena ("Narodne novine" 73/97.) je pomalo i pretjeran. Naime, u tom zakonu iz '97. godine, a prisjetimo se da su to bile godine neposredno nakon oluje i u trenucima kada je u Hrvatskoj bila vrlo teška ekonomska situacija, Hrvatska je bila pod prikrivenim sankcijama Međunarodne zajednice. Možda su takve mjere i bile opravdane, ali sada gotovo 13 godina nakon toga je to upitno. Naime, u članku 8. spomenutog zakona iz 1997. godine se kaže da mjera izravne kontrole cijena može trajati dok se ne otklone razlozi za njeno propisivanje, a nakon propisivanja mjera izravne kontrole cijena Vlada je dužna poduzeti odgovarajuće mjere gospodarske politike radi otklanjanja razloga za izravnu kontrolu cijena. Ja mogu razumjeti frustracije ministra i ministarstva sa situacijom u nakladničkoj djelatnosti, ali ipak smatram da bi u ovom Zakonu o udžbenicima trebalo na neki način propisati finije mehanizme kojima se kontrola cijena provodi. Tim više što iz izričaja ovog zakona ispada da gotovo cijeli zakon usredotočen na cijenu, a ne na kvalitetu udžbenika i to mogu i egzaktno ilustrirati činjenicom da se kroz ovaj tekst zakona koji smo dobili riječ cijena spominje 67 puta, a riječ kvaliteta se spominje svega četiri puta i to jedan jedini puta u samom tekstu zakona i to u osnovnim pojmovima, dok se u ostalim člancima kvaliteta niti ne spominje, osim tri puta u obrazloženju. Dakle, srazmjer barem u izričaju je gotovo 15:1 u korist cijene. Slažem se sa prethodnim kolegama koji su upozorili da se udžbenikom ne može smatrati samo knjiga jer u 21. stoljeću to je stoljeće multimedije i recimo to ću ilustrirati udžbenikom za talijanski jezik koji kaže, udžbenik talijanskog jezika za gimnazije četverogodišnjih škola sa interaktivnim cd-romom koji je sastavni dio udžbenika. Cd-romove, multimedije i sredstva informacijske tehnologije ste propustili uvrstiti u nastavna sredstva pa makar i u dopunska nastavna sredstva pa sam u tom smjeru i podnio jedan amandman. Nastava stranih jezika je danas potpuno nemoguća bez multimedije. Također, ima još nekih nejasnih situacija. Naime, predviđate da se izjašnjavanje učitelja i nastavnika o prikladnosti udžbenika provodi svake četiri godine. Međutim, usprkos tome da su danas udžbenici takvi kakvi jesu ima i izuzetno pozitivnih primjera što sam već i rekao u replici kolegi Staziću. Legendarni primjer je "Žuta zbirka" iz fizike koja je već više od 50 godina u uporabi, ona je praktički očišćena od grešaka koje su se prvotno u njoj nalazile. Čak joj je i boja ista kao i prije 50 godina, zove se "Žuta zbirka" makar su joj autori također legendarni Kranjc-Varičak-Marković. Radi se i o prvoj ženi koja je doktorirala na zagrebačkom sveučilištu, gospođi Kranjc, gospođi doktor Kranjc. Ne vidim razloga zašto ta zbirka ne bi i dalje ostala u upotrebi kao i vjerojatno drugi slični primjeri, bez da se svake četiri godine propituje njena prikladnost. Nadalje ste zabranili bilo kakve donacije školama i nastavnicima što je izuzetno pozitivno i to pozdravljam. Međutim, u tom izričaju ste nekako previdjeli mehanizam kojim nastavnici i učitelji mogu dobiti na uvid primjere udžbenika koje će onda vrednovati, jer ovako restriktivnim pristupom ste u biti i to doveli u pitanje. To bi na neki način ipak trebalo specificirati ili u zakonu ili u popratnim aktima. Jer to je izazvalo određene nerazumijevanja u zbornicama. U članku 17. stavak 5. govorite da se u postupku izjašnjavanja mora izjasniti najmanje 10% učitelja i nastavnika, ali nije jasno kojih, da li u školi, gradu, županiji ili razredu. To bi trebalo svakako pojasniti. Tim više što se na taj članak pozivate i dalje u članku 18. stavku 3. I konačno, u stavku 35. stavak 17. predvidjeli ste da udžbenici i pripadajuća dopunska sredstva tiskana prije stupanja na snagu udžbeničkog standarda se ne mogu nalaziti u maloprodaji, ali ih učenici mogu upotrebljavati u nastavi. To je malo paradoksalna odredba jer jednim dijelom ovog stavka nešto onemogućavate i zabranjujete, a opet niste zabranili i posljedice. A što je uostalom i sa antikvarijatima koji se također mogu smatrati u maloprodaji. Hoćete li imati nekakvu prosvjetnu policiju koja će obilaziti knjižare i zabranjivati prodaju udžbenika koji nisu u skladu sa ovim zakonom. Razumijem vašu intenciju i namjeru, ali svakako bi ovaj stavak trebalo bolje objasniti da ne dođe do nerazumijevanja. I da završim. S obzirom na ogroman broj koji je pristigao na ovakav tekst zakona ne samo od zastupnika, nego i od saborskih odbora smatram da bi bilo razumno kada bi ovaj zakon otišao u treće čitanje kako bi se popravio na način da bude dobar, primjenjiv i da olakša učenicima nastavu, a roditeljima olakša financijsko opterećenje. Fala.
Hvala. I gospođa zastupnica Tatjana Šimac Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ovako, ispred nas je jedan od najčešće mijenjanih zakona, 4 pokušaja. Naravno, bilo je tu pomaka. Međutim, ne možemo se opredijeliti za konačnu verziju ovakvog zakona. To navode i nastavnici i nakladnici, a isto tako i roditelji. Sjetimo se isto tako da kad se govorilo o izmjenama da se više govorilo o komercijali, o novcu, o troškovima, o proizvodnji, a manje o važnosti osiguranja kvalitete udžbenika kao nastavnog sredstva koji treba pomoći učenicima da bolje i lakše savladavaju nastavno gradivo. Kaže se da ste riješili probleme nasljeđivanja udžbenika. Međutim, najavljivate isto tako donošenje kurikuluma vrlo brzo. Ali po ovome ispada da se neće donijeti sljedeće četiri godine ili da će se donositi na bazi već odabranih udžbenika ili pak, ako se donese kurikulum ubrzo hoće li se ponovno mijenjati udžbenici. Jer dok nema kurikuluma, odnosno pedagoških standarda do tada se mogu i mijenjati udžbenici. Isto tako i vijeće roditelja, odnosno da će roditelji plaćati, kako plaćaju da imaju pravo i birati. Međutim, roditelji naše djece sigurno žele odgovorne i kompetentne ljude koji će znati ...
Ma kolegice i kolege, molim vas reagirajte na zvono! Kao pavoljev refleks.
... udžbenike za svoju djecu. Nije li ovo podilaženje roditeljima. Da li su roditelji kompetentni da mogu sudjelovati u tome? To je isto tako uplitanje i u stručnu, nastavničku kompetenciju. Isto tako znamo kad se biraju vijeća roditelja, pa se pitamo kako će oni utjecati u prvim razredima osnovne škole, odnosno u prvim razredima srednje škole kad nema vijeća roditelja. Danas smo čuli dosta o kvaliteti, odnosno primjere nekvalitetnih udžbenika. Ponovit ću isto tako da, isto tako jedan problem o kojem nismo razmišljali, a to je da se može dogoditi, da tijekom školske godine učenik promijeni školu, da se može dogoditi isto tako da učenik promijeni grad. Može se dogoditi znači da mora dva, tri puta kupovati nove udžbenike. Tko od toga ima profit? Jedino izdavači i autori. Ponovit ću još jedan put da kvaliteta udžbenika ne ovisi o količini gradiva, nego je problem termina koji se koriste. Neću ponavljati ono što je danas izrečeno. Bilo je dovoljno od primjera koje smo danas čuli. Tko god je učio sa svojom djecom može zapravo dati razno razne primjere. Vrlo smo često bili prevoditelji termina koji smo nalazili u udžbenicima na razumljiv jezik. Ali ako je roditelj malo skromnijeg obrazovanja i ako nema baš puno vremena, a djetetu baš ne ide samostalno učenje, tada udžbenik pa bilo da ih je deset za isti predmet nije od nikakve koristi. Kolege u školama, odnosno psiholozi u školama uče djecu tehnikom učenja kako izdvojiti sadržaj koji je bitan. Međutim, nailaze vrlo često na primjedbe učenika kad kažu mi ne učimo iz udžbenika, nego nam profesori ili roditelji napišu sažetak lekcije i to učimo, valjda nadamo se ne na pamet. Prema tome, kolegice i kolege, puno je ovakvih udžbenika, a djeca samo memoriraju niz informacija koje im netko drugi izdvoji. Takvo znanje se brzo zaboravlja, a dijete ne uči misliti, odgovori i zaboravi na to. A onda nije važno zna li što, glavno je da se udžbenici prodaju. Žao mi je gospodine ministre Fuchs što ste percipirali našu diskusiju naročito izlaganje naše predstavnice kluba SDP-a, da u biti mi ne želimo promjene. Dapače, klub SDP-a, odnosno svi mi kroz naše diskusije želimo suprotno, želimo zapravo promjene upravo zbog toga što se radi o sustavu odgoja i obrazovanja, vrlo bitnog sustava koji oblikuje, koji nas oblikuje, a isto tako često određuje sudbinu. Prema tome, mi smo za to da napravimo … [[Govornica nije uključena, ne razumije se.]] Nemojte me isključivati. Što bolji zakon koji će zapravo donijeti kvalitetu. I na kraju kvalitetni udžbenici trebaju inicijalnu recenziju, provjeru, isto tako i kvalitetni kurikulum. To govorim u ime skoro milijun roditelja, oko 550 tisuća učenika i 50 tisuća učitelja i nastavnika. Hvala lijepo.
Hvala. I gospođa Marija Lugarić, u ime kluba zaključno. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre. Evo na kraju ove rasprave kad mi se čini da je većina zastupnika puno više zainteresirana za to da što prije završimo sa sjednicom i da odu doma, nego za pitanje obrazovanja i obrazovne politike, u ime SDP-a želim reći svega nekoliko zaključnih riječi. Poštovani ministre, poštovane kolegice i kolege, mi kritiziramo ovaj zakon ne zato što smo oporba, nego zato što želimo puno bolji zakon od onoga kojega ste vi predložili, što mislimo da je taj bolji zakon moguć, jer smo u proteklih godina imali sasvim dovoljno iskustava koji su nam kazivali da svi modeli, a sada … [[Govornica se ne razumije.]] jedan model, zapravo jedan modificirani model od onoga što smo imali naprosto nisu donijele rezultate. I nije stvar toliko možda ni u tome niti što mi želimo, niti što mi očekujemo. Stvar je u tome da naša djeca u školama, naši nastavnici, naši učitelji, pa i roditelji na koncu konaca zaslužuju bolji zakon i konačno rješenje. Kako je, poštovani gospodine predsjedniče, na ovaj mali zakon od samo 37 članaka podneseno 35 amandmana, to amandmana koji se odnose gotovo na svaki članak ovog konačnog prijedloga zakona, mi predlažemo da se o ovom zakonu provede treće čitanje. Očito je danas ova rasprava pokazala, ali možda i više od toga pokazale su one desetine stranica primjedbi kokje smo dobili i od učitelja, i od nastavnika i od strukovnih udruga, pa i od samih nakladnika, na kraju pokazala da ovim zakonom zapravo nisu zadovoljni nitko od onih koji taj zakon mora provoditi. I smatramo da su se stekli uvjeti i da bi puno pametnije bilo za razliku od prilično prečeste prakse koja je bila do sada da donosimo rješenja i zbrzano i nedovoljno osmišljeno, da je možda pametnije ovdje malo dignuti ručnu i još jednom raspraviti cijelu priču, tim više što za iduću školsku godinu velika većina instituta iz ovog prijedloga zakona uopće neće moći biti primijenjena. Iz želje da od jako lošeg napravimo nešto manje loše zakon, klub SDP-a je podnio i tri amandmana koji se odnose na dvije najključnije primjedbe po našem mišljenju. Prvo su dva amandmana kojima se regulira izbor udžbenika u školi, odnosno vraća se natrag učiteljima i nastavnicima njihovo pravo, ali onda i obveza da podnesu odgovornost, kao što se od njih i očekuju rezultati da podnesu odgovornost za izbor udžbenika. I treći amandman koji se odnosi na, i još dva amandmana koji se odnose zapravo na popravljanje prijedloga zakona u onom dijelu u kojem se kaže da ministar je taj koji propisuje najvišu cijenu udžbenika. Mi razumijemo zašto je taj prijedlog u zakonu, no međutim taj prijedlog je duboko u sukobu sa nekakvim dosegnutim standardima, sa standardima tržišnog natjecanja, bojimo se da je u sukobu i sa brojnim drugim zakonima u Republici Hrvatskoj i naprosto ne želimo da zakon dođe u situaciju da ga onda ukine neka viša instanca ili da zbog toga budemo prozivani na nekim razinama na kojima zbog ovog zakona ne bi smjeli biti prozivani. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. I zaključno u ime Vlade, ministar gospodin Radovan Fuchs. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče i uvaženi zastupnici. Ja vjerujem da ćemo danas ovdje dobiti odluku Hrvatskog sabora o glasovanju o ovom zakonu. Mi smo se rukovodili načelom da napišemo dobar, kvalitetan zakon i mislimo da on to jest, i uz određena sitnija poboljšanja, uvažavanjem konstruktivnih rješenja, amandmanima mi ćemo njega i dobiti. Ja neću ulaziti sada u polemiku sa vama, jer bih mogao ponovo otvarati raspravu. Mislim da su i pitanje elektroničkog oblika mogućih udžbenika sadržano u člancima zakona o kvaliteti se govori onoliko koliko je potrebno jer smo do sada svi ovdje slušali navode da su nam udžbenici vrlo dobre kvalitete, štoviše vrhunske i jedan od glavnih problema je bio da nam eventualno u glasovanju i odabiru ne ispadnu udžbenici koji su po mišljenjima struke, dakle nastavnika najkvalitetniji. To smo eliminirali. Retroaktivnom primjenu zakona mislim da nije upitna jer ne vjerujem da s ove strane Markovog trga Odbor za zakonodavstvo, i s druge strane Markovog trga Ured za zakonodavstvo ne bi uočili takovu pogrešku. Nisu na to naravno imali primjedbe. Autonomija nastavnika održana je u njihovom izjašnjavanju i podršci koji udžbenik smatraju najkvalitetnijim, a sadržana je u tome da svi zajedno ponovno nastavnici sastavljaju spisak po kojem će djeca i oni u toj školi raditi. A konačno ono što je ovdje bitno i važno, a to je da smo zaista pristupili reguliranju cijena i ne radi se o reguliranju tržišne utakmice, nego o divljanju cijena i neredu tržišne utakmice u segmentu udžbenika. A konačno ovdje je i mišljenje Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za koje su mi kolege rekli da su rijetko kada vidjeli tako pozitivno mišljenje na neki zakon. Hvala vam lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo kasnije. Prelazimo dame i gospodo na konačni prijedlog Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu, bilo je drugo čitanje, P.Z. br. 474. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Najprije ćemo glasovati o prijedlogu zaključka kluba zastupnika SDP-a koji glasi: "O konačnom prijedlogu Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu provest će se treće čitanje." Želi li predstavnik predlagatelja se izjasniti o ovom prijedlogu zaključka? Izvolite, ministar Radovan Fuchs.
Hvala gospodine predsjedniče. Vlada ne prihvaća treće čitanje i molimo da se o ovom prijedlogu glasa danas. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Ako je to ključni problem, evo onda ministarstvo ne prihvaća, koje je član Vlade. Ne prihvaćamo treće čitanje.
Molim vas. Gospođa Lugarić, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče u ime predlagatelja ovog zaključka dozvolite 2 zapravo komentara na mišljenje ministra. Jedan je suštinski, naime na ovaj zakon je iako ima 37. članaka podneseno 35 amandmana koji se odnose na gotovo svaki članak ovoga zakona i smatramo mi u SDP-u da su se stekli uvjeti iz čl. 158. našega Poslovnika koji govori o tome da zakon ide u treće čitanje ukoliko je podnesen jedan veći broj amandmana. Drugo, to je sad više pitanje proceduralne naravi, za iznošenje stava Vlade, bilo u ovom zaključku, bilo u amandmanima kao što je to i dosada bilo nama se čini da je potrebna i sjednica Vlade. Mi smo, dosada je bila ovakva praksa. Molimo samo da to razmotrite, a kod svog prijedloga za treće čitanje ostajemo.
Za ovdje rad našeg Sabora predstavnik Vlade se izjasnio pa je prema tome nama to dovoljno. Da li je Vlada zasjedala ili da li će zasjedati to ne znam. Predstavnik Vlade se izjasnio u prijedlogu da se ne ide u treće čitanje i ja sad taj prijedlog Kluba zastupnika SDP-a stavljam na glasanje da ovaj zakon ide u treće čitanje. Molim uključimo se i glasujmo o prijedlogu SDP-a, a komu se protivi Vlada da ide u treće čitanje. Izvolite, glasujmo. Uključimo se i glasujmo. Rezultat? Prijedlog kluba SDP-a da ovaj zakon ide u treće čitanje nije prihvaćen i dobio je 29 glasova za, ništa suzdržano i 79 protiv. Sada prelazimo na odlučivanje o amandmanima i molim ministra gospodina Radovana Fuchsa da se izjasni o amandmanima. Pregled amandmana je podijeljen na klupe. Izvolite. Prvi je amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu na članak 1.
Prihvaćamo.
Ovaj amandman je prihvaćen i postaje sastavni dio Zakona. Drugi amandman Odbora za zakonodavstvo na članak 2.
Također prihvaćamo.
Postaje sastavni dio Prijedloge. 3. Kluba nacionalnih manjina u članku 2. točka 3.
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio Prijedloga. 4. zastupnika Zdenka Franića na članak 2.
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio Prijedloga. 5. zastupnice Marije Lugarić u članku 2. točka 4.
Ne prihvaćamo gospodine predsjedniče, smatramo kako u pojmovniku ovog Zakona ne treba navoditi likovnu mapu kao dopunsko nastavno sredstvo zato što se ona može koristiti ako to nastavnici traže i zahtijevaju.
Hvala. Gospođa Marija Lugarić.
Poštovani gospodine predsjedniče, ako bi gospodin mogao ponoviti obrazloženje jer je govorio okrenut prema vama pa ga apsolutno ništa nisam čula.
Molim. Što treba? Ako možete malo glasnije ministre jer nije se čulo.
Smatramo kako u pojmovniku ovog Zakona nije potrebno navoditi likovnu mapu kao dopunsko nastavno sredstvo.
Hvala. Izvolite.
Poštovani gospodine ministre, ja i dalje ostajem kod svojeg amandmana. Udruga učitelja likovne kulture je prikupila peticiju sa više od 3500 potpisa kojom govore da to doista jest nužno za provođenje nastave likovne kulture. Stoga ja molim glasanje o ovom amandmanu.
Hvala. Glasovat ćemo dizanjem ruku. Molim, tko je za ovaj amandman kojega Vlada ne prihvaća? Hvala, nije dobio potrebnu većinu. 6. amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu u članku 3.
Prihvaćamo gospodine predsjedniče.
Postaje sastavni dio prijedloga. 7. amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu na članak 4. stavak 1.
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio Prijedloga. 8. Kluba zastupnika nacionalnih manjina na članak 6.
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio Zakona. 9. amandman istog Kluba.
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio Prijedloga na članak 7. 10. amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu na članak 8.
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio Prijedloga. 11. Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu na članak 9.
Prihvaćamo ali u izmijenjenom obliku tako da amandman glasi u članku 9. stavak 1. iza riječi „cjelinu“ briše se točka i dodaje se zarez i riječi „osim geografskih i povijesnih atlasa“. Bez ostatka koji se onda briše i udžbenika i dopunskih nastavnih sredstava na jeziku i pismu nacionalnih manjina koja su objavljeni u jednom svesku zato što je to kasnije riješeno.
Predstavnik Odbora gospodin Selem.
Prihvaćam.
Ovaj je amandman prihvaćen kako je obrazložio ministar. 12. amandman zastupnice Marije Lugarić na članak 10.
Ne prihvaćamo gospodine predsjedniče. Predlagatelj smatra da je postojeći sastav povjerenstva odgovarajući.
Hvala. Gospođa Marija LUgarić.
Gospodine ministre po vašem prijedlogu se može dogoditi da primjerice učitelji matematike odlučuju o knjigama za Hrvatski jezik, može vrijediti i obrnuto, to naprosto nije dobar prijedlog. Ja u osnovi negdje jesam u okviru vašeg koncepta uz samo jedan dodatak a to je da se to mišljenje vašeg povjerenstva, da na još očitovanje samo strukovnoj udruzi koja se odnosi baš na taj predmet. Jer inače do sada, imat ćemo malo glupastu situaciju, da stručnjaci koji se bave poviješću će odlučivati o likovnom. Ja vas molim obzirom da je negdje amandman na tragu onoga što ste vi obrazložili da još jednom razmotrite svoj stav, ukoliko ga ne promijenite ja molim glasovanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala nije prihvaćen. Nije dobio potrebnu većinu. 13. amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu na članak 11.
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio Prijedloga. 14. Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu na članak 12.
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio Prijedloga. 15. zastupnica Marija Lugarić na članak 12.
Ne prihvaćamo gospodine predsjedniče, zato što smatramo da nema razlike između postojeće i predložene formulacije.
Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine ministre ima razlike itekako. Dakle, znanstvenik odnosno stručnjak za nastavni predmet se zove metodičar. On nije u onom smislu znanstvenik matične znanosti kao što je ovdje bilo mišljeno dakle, onaj koji se bavi matičnom znanošću se zove, nije on stručnjak za nastavni predmete, on je stručnog sadržaja nastavnog predmeta, a stručnjak za nastavni predmet je metodičar. Prema tome, nije isto i moj amandman govori upravo ono što ste vi zamislili i što ste htjeli zapisati, stoga vas molim doista da još jednom razmislite o svom stavu jer ostaje potpuno isti sadržaj onoga što ste htjeli međutim, piše doista ono što ste i mislili. Evo zahvaljujem.
Imate li što dodati ministre.
MI mislimo da zaista nema bitnih razlika i da ovaj amandman možemo odbiti.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala nije dobio potrebnu većinu. 16. Odbora za obrazovanje u članku 13.
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio Prijedloga. 17. Odbora za obrazovanje, članak 15.
Prihvaćamo gospodine predsjedniče, ali u izmijenjenom obliku tako da izričaj glasi „iznimno od stavka 1. ovog članka usklađenost geografskog i povijesnog atlasa sa nacionalnim i predmetnim kurikulumom i udžbeničkom standardom u postupku uvrštavanja na popis procjenjuje se neovisno o udžbeniku stavci 2., 3. i 4. postaju stavci 3., 4. i 5.
Predsjednik Odbora gospodin SElem.
Prihvaćam.
Prihvaća se u izričaju kako je ovdje rekao gospodin ministar, postaje sastavni dio Prijedloga. 18. zastupnice Marije Lugarić članak 16.
Ne prihvaćamo gospodine predsjedniče, jer mislimo da je nužno omogućiti brisanje sa popisa udžbenika u slučaju propisanim zakonom budući da je popis trajan dokument koji se mijenja uslijed promjena na primjer udžbeničkog standarda ili nečeg sličnog prema tome treba regulirati način brisanja sa tog popisa.
Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Gospodine ministre, člankom 10. Zakona utvrđujete da na popis mogu doći samo oni udžbenici koji su u skladu s pravilnikom, ali u članku 16. da se s popisa brišu oni koji nisu utvrđeni kao obvezni u skladu s pravilnikom. Oni se nemaju što brisati s popisa jer na popis uopće niti ne mogu doći. Dakle, razumijete, iz popisa ne možemo brisati nešto što se inicijalno na tom popisu niti ne može naći, dakle govorimo o elementarnoj logici i jednostavnoj relaciji. Dakle, ne možemo maknuti iz nekog mjesta nešto što tamo ne može niti biti, stoga ovaj amandman.
To ćemo napraviti gospođo zastupnice u slučaju da netko, od nekih nakladnika eventualno ode u stečaj, što isto tako teško moguće ali moguće, pa onda nakon toga treba brisati udžbenik sa tog popisa.
Molim vas, nema poslije komentiranja jedino ako ste promijenili mišljenje. Tko je za ovaj amandman? Hvala, nije dobio potrebnu većinu. 19. Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu?
Prihvaćamo.
Članak 19. postaje sastavni dio. 20. Kluba zastupnika SDP-a o članku 18?
Ne prihvaćamo, jer se ove odredbe odnose na postupak formiranja cijene udžbenika i to je bitan element ovog zakona. Klub zastupnika gospodin Franić. Izvolite.
Štovani gospodine ministre ovako rješenje koje ste predvidjeli u zakonu je u suprotnosti sa funkcioniranjem slobodnog tržišta, te su još uvijek otvoreni pregovaračkim poglavljem 1. – Pravne stečevine Europske unije, Sloboda kretanja roba. Iako ste ovo rješenje konceptirali sukladno Zakonu o iznimnim mjerama kontrole cijena 1997. godine, ali čak bi i taj zakon trebalo mijenjati, jer ni on nije više sukladan sa pregovaračkim poglavljem 1. I ovakvim izričajem ćete doći u probleme u bliskoj budućnosti vezano uz ovaj zakon.
Hvala. Tko je za ovaj amandman, neka digne ruku? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 21. amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu, članku 18.?
Prihvaćamo.
Postaj sastavni dio prijedloga. 22. Kluba zastupnika SDP-a na članak 19.?
Ne prihvaćamo. Mora se jednostavno utvrditi najviša cijena i to je jedna od temeljnih odredbi.
U ime kluba gospodin Zdenko Franić. Izvolite.
Obrazloženje za ovaj amandman je isto kao i za amandman pod brojem 20. Naime, izričaj ovakav kakav je predviđen u zakonu je protivan slobodnom tržištu i pregovaračkom poglavlju Sloboda kretanja roba koja je još uvijek otvoreno. Ovakvim rješenjem zakon je neće biti sukladan praksom u Europskoj uniji. Hvala.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman Odbora za zakonodavstvo na članak 21. i 23. amandman?
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga. 24. zastupnice Marije Lugarić na članak 21.?
Ne prihvaćamo gospodine predsjedniče, jer smatramo da je nužno omogućiti izdavanje rješenja u neuvrštavanju u katalog udžbenika u slučajevima propisanim zakonom. Budući da postoji mogućnost da prilikom izmjene pravilnika treba uskladiti i izdavanje rješenja o uvrštenju u katalog.
Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Pa poštovani gospodine ministre vi ovdje predlažete da ćete donijeti rješenje o neuvršatavnju u katalog udžbenika da ukoliko se radi o udžbeniku koji kao obveza nije utvrđen pravilnikom. Kako se taj udžbenik koji nije kao obvezan utvrđen pravilnikom uopće našao prvo na popisu a onda i u katalogu koji se derivira iz toga popisa? Dakle, ista priča kao i od malo prije. Ne možemo brisati nešto kao da nismo ni stavili, što tamo naprosto ne može niti biti. A ovo je sada dodatno obrazloženje da se možda radi o izmjenama pravilnika. Svake 4 godine, dakle udžbenik dobiva rješenje na 4 godine. Svake 4 godine se radi novi izbor, novi katalog, novi popis, novi pravilnici. Mi moramo na neki način jamčiti barem minimalnu sigurnost u donesenim rješenjima. A ne kako vi hoćete svake godine mijenjati pravilnik koji će onda imati posljedice na ono na neki način već izdana rješenja koja su prema zakonu i prema pravilnicima koji su bili važeći u vrijeme izdavanja pozitivnog rješenja. Zahvaljujem. Molim glasanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 25. Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu članak 22.?
Prihvaćamo gospodine predsjedniče, ali u izmijenjenom obliku, tako da na kraju amandmana u stavcima 3., 4. i 5. brišu se riječi pozitivno i pozitivnim, a u stavku 4. riječ dostave, zamjenjuje se sa riječju objave. Dakle, dodaje se samo zamjena riječi u istom članku dostave zamjenjuje se sa riječi objave. Bilo je dostave kataloga sada je objave.
Prihvaćam.
Prihvaćen u izričaju gospodina ministra. 26. Kluba zastupnika SDP-a na članak 22.?
Ne prihvaćamo gospodine predsjedniče. Smatramo da su roditelji važni u samom postupku odlučivanja i obrazovnom procesu.
U ime kluba gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Gospodine ministre molim da ponovno pročitate naš amandman. Ovdje se uopće ne radi o roditeljima. Ovdje se radi o tome da se amandmanom predlaže da učitelji samostalno i autonomno biraju udžbenik koji će koristiti. Da se negdje o tom prijedlogu očitujete, jer se o tome radi u našem amandmanu.
Molim. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Molim o čemu je riječ?
Pa u ovom prethodnom amandmanu ja sam zamolila da se ministar očituje o amandmanu jer ... On je govorio o stvari koja uopće nije prijedlog našeg amandmana.
Gledajte, mi ulazimo ovdje je sva procedura. Ministar se izjasni o amandmanu vi komentirate i mi glasujemo. Nemamo što.
Poštovani gospodine predsjedniče to je apsolutno tako.
To je to ustvari.
Poštovani gospodine predsjedniče nesumnjivo je tako kako ste rekli. No međutim vaša prva rečenica je da se ministar očituje o napisanom amandmanu. Ministar to nije učinio, nego se očitovao o nekom drugom amandmanu a ne o amandmanu 26. Zato sam zamolila da se ministar očituje o amandmanu. Stoga bi molila da se ministar očituje o amandmanu 26. pa da se možemo onda o njemu izjasniti, pa da onda možemo glasati i sve dalje po proceduri.
Ministar je govorio, da je šutio ja bih ga opomenuo da se nije izjasnio. Dakle, jesmo glasovali o ovom amandmanu? Molim tko je za ovaj amandman kojega Vlada ne prihvaća? Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 27. Odbora za zakonodavstvo na članak 22.?
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga. 28. Odbora za zakonodavstvo na članak 29.?
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga. 29. Kluba zastupnika Nacionalnih manjina na članak 34.?
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga. 30. amandman zastupnice Marije Lugarić u članku 35.?
Ne prihvaćamo gospodine predsjedniče, zato što bi promjena ovog redoslijeda zbivanja u odabiru udžbenika narušila dinamiku za sljedeću godinu. Prema tome, skraćivanje rokova nije tehnički moguće.
Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani ministre, ne bi narušila nego bi poboljšala. Radimo 15 dana malo unaprijed, ostane više vremena za roditelje da kupe knjige, da nemamo redove odnosno da vi nemate problema s redovima pred iduću školsku godinu. Međutim, kako vama očito nije stalo da se tekst zakona poboljša ja ovaj amandman povlačim.
Hvala. Ovaj amandman je povučen. Hvala lijepa. 31. zastupnica Marija Lugarić na članak 35.
Ne prihvaćamo sa obrazloženjem da se ovdje brisanje riječi: "umanje 10% za već tiskane udžbenike" jednako tako ne bi bilo u skladu sa intencijama ovog zakona.
Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine ministre, amandmanom predlažem da naprosto one obveze koje su dužnosnici vašeg ministarstva potpisali sa nakladnicima u memorandumu naprosto ostanu vrijediti kako se ne bi država suočila sa tužbama nakladnika i pretrpjela još veću štetu po državni proračun. Kako vama do toga očito nije niti najmanje nije stalo ja povlačim ovaj amandman.
Hvala. Ovaj amandman je povučen. 32. amandman Odbora za zakonodavstvo na članak 35. stavak 14.
Uz dužno poštovanje predsjedniku odbora molimo da se uvaži izmjena, ovaj amandman u nešto izmijenjenom obliku s obzirom da kasnije imamo jedan amandman koji je sličnog izričaja ali cjelovitije obuhvaća namjeru ovog amandmana. U principu prihvaćamo, ali da li je moguće prihvatiti.
Povlačimo ovaj amandman.
Hvala. Ovaj amandman je povučen. 33. amandman zastupnika Zdenka Franića na članak 35. stavak 17.
Ne prihvaćamo gospodine predsjedniče. Ovom odredbom je propisano kako udžbenici i dopunska nastavna sredstva koja nisu usklađena sa udžbeničkim ... [[Govornik se ne razumije.]] ne mogu biti u maloprodaji. Amandman se ne prihvaća budući da se udžbenički standard donosi radi uvođenja standarda tiskanja samih udžbenika. Prema tome, ono što je tiskano za jednu godinu ne bi vrijedilo onda kasnije da bude u maloprodaji, izigravala bi se intencija zakona.
Gospodin Zdenko Franić. Izvolite.
Ja bih štovani gospodine ministre prihvatio vaše objašnjenje kad ne bi bilo i drugog dijela ovog stavka koji kaže: "ali učenici mogu upotrebljavati u nastavi". Prema tome, cijeli stavak je apsurdan jer zabranjujete prodaju udžbenika ali dopuštate da se oni koriste u nastavi. Također, ne dopuštate da se ti udžbenici primjerice prodaju u antikvarijatima jer i to je isto maloprodaja. I ovo je protuustavna odredba jer zapravo negira slobodno tržište, ali budući da vi ne prihvaćate moj amandman i niste skloni poboljšati izričaj ovog zakona ja ga povlačim.
Hvala. Ovaj amandman je povučen. 34. amandman zastupnice gospođe Zdenke Čuhnil na članak 35. točka 18.
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga. 35. amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu na članak 37.
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio. I amandman zastupnika Emila Tomljanovića na članak 35. u stavku 10. i tako redom.
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Zahvaljujem ministru i svima vama. Dajem sada na glasovanje Prijedlog zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu. Molim uključite se i glasujmo. Rezultat? Zakon o udžbenicima za osnovu i srednju školu smo donijeli većinom od 77 glasova, 1 suzdržan i 24 protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Dame i gospodo zastupnici, s ovim bi zaključili 16. sjednicu Hrvatskoga sabora. O 17. ćete biti na vrijeme obaviješteni. Računajte oko polovine mjeseca ožujka da će biti nastavak ove sjednice kada ćemo pripremiti pitanja Vladi. Hvala.