Zahvaljujem. Gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo. Dakle, ove godine ponovno raspravljamo o području kemikalija te prema Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o kemikalijama koji je donio ovaj Visoki dom pred vama se nalazi i Prijedlog nacionalne strategije kemijske sigurnosti. Projekt izrade Nacionalne strategije kemijske sigurnosti ostvaren je u okviru međudržavnog ugovora između švedskog fonda za institucionalnu potporu i Ministarstva vanjskih poslova i europskih integracija Republike Hrvatske. S obzirom da je kemijska sigurnost u nadležnosti nekoliko resora državne uprave te je uočeno da postoje određeni nedostaci vezano za sustav koordinacije tijela za nadležnost te provedbu temeljnih postavki pravne stečevine Europske unije Europska komisija je preporučila izradu jedne ovakve strategije kojom bi se definirali ciljevi i uklonili uočeni nedostaci. Ujedno je postojanje ovakve strategije i jedna temeljna podloga za dobivanje dvogodišnjeg IPA predpristupnog projekta kojim bi se financirali ciljevi i mjere potrebne za izgradnju integriranog učinkovitog i racionalnog sustava sigurnog upravljanja kemikalijama sukladno propisima i praksom u Europskoj uniji. U radnoj skupini za izradu ove nacionalne strategije praktički su sudjelovali svi resori, Vladini resori i drugi u društvu kao što su Hrvatski zavod za toksikologiju, Državna uprava za zaštitu i spašavanje, Hrvatski zavod za javno zdravstvo, Institut za medicinska istraživanja i medicinu rada, Hrvatski zavod za medicinu rada i Hrvatska gospodarska komora jer osnovni cilj Nacionalne strategije kemijske sigurnosti je da na temelju opsežne analize i ocjene stanja kemijske sigurnosti utvrdi glavne strateške pravce i mjere za uspostavu učinkovitog dinamičkog integriranog sustava kemijske sigurnosti koji će u potpunosti biti usuglašen i sa zakonodavstvom i praksom Europske unije. Isto tako, ova strategija ima za cilj pripremiti nadležna tijela državne uprave uključujući inspekcijska tijela te kemijsku industriju posebno u vezi sa izazovima u području novog kemijskog zakonodavstva uredbe Rich a za koju je provedbu uredbe Rich ovaj Visoki dom ove godine donio i Zakon o provedbi uredbe Rich. To je uredba, dakle samo da podsjetim Europskog parlamenta i Vijeća Europske zajednice koja predstavlja europski pravni okvir za reguliranje i stavljanje na tržište i korištenje kemikalija te se iste ne mogu stavljati na tržište ukoliko nisu registrirane u Europskoj agenciji za kemikalije koja se nalazi u Helsinkiu. Uredba također racionalizira postojeći broj direktiva i uredbi koje reguliraju područje kemikalija a koje na području dakle Europske unije do sada bilo oko četrdesetak i zamjenjuje ih jedinstvenim sustavom. Svrha Nacionalne strategije kemijske sigurnosti je da kroz međuresorsku suradnju a posebno kroz koordiniranu inspekcijsku suradnju temeljem Sporazuma o suradnji i inspekciji tijela u području zaštite okoliša utvrdi razvitak svih aspekata zaštite zdravlja i okoliša od štetnih učinaka uz odgovarajuću nadogradnju postojećih sustava zaštite kao što su opća zaštita od opasnih kemikalija, zaštita po zdravlje štetnih kemikalija u proizvodima za ljudsku upotrebu, zaštita po zdravlje štetnih kemikalija u okolišu te izgradnji sustava prevencije pripravnosti i odgovora na nesreće s kemikalijama. Na temelju pregleda i ocjene stanja u zakonodavstvu, provedbi postojećeg informatičkog sustava, postojećeg sustava informiranja javnosti strategijom se definira i predlaže poduzimanje potrebnih mjera i suradnja među … [[Govornik se ne razumije.]] tijelima a koje treba reći da je do sada nedostajala. Poimanje kemijske sigurnosti slijedi definiciju Internacionalnog programa kemijske sigurnosti. Da kemijska sigurnost predstavlja upravljanje i prevenciju od štetnih učinaka kemikalija na čovjeka i okoliš koji mogu biti uzrokovani kratkotrajnom ili dugotrajnom izloženosti kemikalijama u proizvodnji, skladištenju, prijevozu te korištenju i odlaganju kemikalija. Određeni dio mjera odnosno aktivnosti koje su predviđene ovom strategijom već su i provedene. Do 1. lipnja 2008. godine uspostavljena je službena pomoć korisnicima tz. Help desk vezano za uredbu Rich što je jedan od ciljeva ove strategije te je na službenim internetskim stranicama Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi uspostavio se link koji sadrži osnovne podatke o uredbi Rich i obvezama koje iz nje proizlaze, te je odgovore na 15 upita uglavnom predstavnika kemijske industrije. 11. lipnja ove godine Ministarstvo zdravstva organiziralo je stručni skup vezano za primjedbu uredbe Rich na kojoj su uz predstavnike Ministarstva zdravstva sudjelovali i predstavnici sanitarne inspekcije iz ureda državne uprave u županijama i predstavnici Hrvatske gospodarske komore te predstavnici kemijske industrije koji izvoze kemikalije u Europsku uniju. Ovom strategijom izvršena je također i analiza postojećeg stanja te su utvrđene mjere koje je potrebno poduzimati, a pogotovo u dijelu po poglavljima pravne stečevine Europske unije koja se nalazi u pet poglavljima. poglavlje 1 – Sloboda protoka roba, poglavlje 12 – Sigurnost hrane i fito sanitarna politika, poglavlje 14 – Prometna politika, poglavlje 27 – Okoliš i poglavlje 28 – Sigurnost potrošača i zdravlje. Takva je strategija pokrila područje od kemikalija koje se koriste u industriji, kemikalija u hrani, vodi za piće, predmetima opće uporabe u okolišu pa do otpada te prevenciji, pripravnosti, intervenciji kod nesreća. U okviru Programa predpristupne pomoći prepoznata je važnost uspostave sustava kemijske sigurnosti tako da je IPA 2007. kemijska sigurnost izabran kao prioritetan projekt koji će ući u provedbu tijekom 2008. godine a sama strategija je preduvjet i podloga za početak navedenog projekta. Zahvaljujem.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za zdravstvo i socijalnu skrb predsjednik odbora Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepa. Štovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb je raspravljao o Prijedlogu strategije kao matično radno tijelo. Kao što je predstavnik predlagatelja istaknuo u uvodnom obrazloženju na izlaganju pred odborom Republika Hrvatska do danas nije izradila i usvojila Nacionalnu strategiju kemijske sigurnosti niti je uspostavljen nacionalni integrirani sustav sigurnog upravljanja kemikalijama. Međutim, niz zakonskih propisa vezanih uz zaštitu od štetnih učinaka kemikalija u hrani, vodi za piće i zraku, primjereno su pokrili to područje kemijske sigurnosti i pokazali da se kemijska sigurnost u Republici Hrvatskoj uvijek nalazila u žiži pažnje i uvijek joj je polagana posebna pažnja. Nakon donošenja Zakona o kemikalijama 2005. kojim je nadležnost nad zaštitom ljudskog zdravlja i okoliša od opasnih kemikalija izmještena u Ministarstvo nadležno za zdravstvo gospodarski interes podređen je zaštiti ljudskog zdravlja i okoliša. Većina zakona koji su važni za sustav kemijske sigurnosti usvojenih tijelom 2007. godine kao posljedica procesa prijenosa i usklađivanja sa direktivama i odredbama Europske unije unaprijedili su nacionalni sustav sigurnog upravljanja kemikalijama a istovremeno uslijed podijeljene nadležnosti između više ministarstava, poteškoća u njihovoj horizontalnoj i vertikalnoj međusobnoj suradnji, pa i zakonodavnim nedorečenostima nužno je izraditi prijedlog za kvalitetan integrirani program za uspostavu učinkovitog sustava kemijske sigurnosti. Predložena nacionalna strategija je podloga za uspostavu takvog sustava u Republici Hrvatskoj sukladnog s propisima i praksom Europske unije. Tijekom rasprave članovi odbora su ocijenili da strategija sadrži sveobuhvatnu analizu postojećeg stanja sa utvrđenim mjerama koje treba poduzeti i ciljevima koji se trebaju postići radi uspostave učinkovitog i racionalnog sustava sigurnog upravljanja kemikalijama u Republici Hrvatskoj. Već tijekom Domovinskog rata kako je istaknuto postavljeni su temelji zaštite ljudskog zdravlja i okoliša od štetnih utjecaja kemikalija. U sklopu toksikološke službe glavnog sanitetskog stožera, kroz organizaciju pripravnosti u slučaju namjernog korištenja kemikalija u ratne svrhe. Kao pravni slijednik toksikološke službe glavnog stožera saniteta Zakonom je utemeljen Hrvatski zavod za toksikologiju, a po mišljenju članova odbora nacionalna strategija će putem međuresorske suradnje utvrditi ravnomjeran razvitak svih oblika zaštite zdravlja i okoliša od štetnih učinaka, kemikalija, uz nadogradnju već postojećih sustava zaštite. Primarni cilj sigurnog upravljanja kemikalijama prvenstveno treba biti zaštita ljudskog zdravlja i okoliša od štetnih učinaka brojnih kemikalija. Nadalje, u raspravi je upozoreno da je nužno temeljem ove strategije utvrditi akcijski plan provedbe sa naznačenim rokovima i nositeljima pojedinih aktivnosti a potrebno je i uspostaviti jedinstveni registar svih opasnih kemikalija uz osnivanje jedinstvenog ovlaštenog laboratorija za ispitivanje raznih štetnih kemikalija. Hrvatski zavod za toksikologiju po mišljenju članova odbora kao stručna neupitna ustanova sa dugogodišnjim iskustvom u ovom području potrebno je organizacijski ojačati i imenovati kao nadležno tijelo za međuresorsku suradnju i koordinaciju u području zaštite od štetnih učinaka kemikalija. Nakon rasprave članovi odbora su jednoglasno odlučili predložiti Hrvatskom saboru donošenje i prihvaćanje Nacionalne strategije kemijske sigurnosti.
Hvala. Još neki odbor? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HSS-a, gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Klub zastupnika HSS-a podržati će donošenje Nacionalne strategije kemijske sigurnosti. To je izuzetno važno zbog toga što Republika Hrvatska do danas još uvijek nije uspostavila nacionalni integrirani sustav sigurnog upravljanja kemikalijama koji bi osigurao učinkovito upravljanje i koordinaciju između različitih resora koji su nadležni za aktivnosti koje se trebaju provodi na ovom području. Stoga smatramo da Nacionalna strategija kemijske sigurnosti predstavlja izuzetno važan instrument za horizontalno povezivanje različitih zakonskih propisa i učinkovito povezivanje provedbenih nadležnosti. Kako se kemikalije nalaze svugdje, neovisno da li su biološki, esencijalne, neutralne ili štetne po zdravlje, zaključeno je da se odgovornost za različite aspekte zaštite ljudskog zdravlja, od mogućih štetnih učinaka kemikalija nalazi u nadležnosti različitih resora. U izradi ove strategije poštivana su osnovna načela koje je Republika Hrvatska prihvatila kao članica Ujedinjenih naroda i drugih međunarodnih institucija odnosno koje je prihvatila kao potpisnica konvencija i protokola te međunarodnih ugovora. Uspješna prevencija upravljanje i pripravnost intervencija vezana uz 120 tisuća kemikalija na tržištu zasigurno je ogroman zadatak i nema te države koja bi mogla sama uspješno riješiti sve probleme uz postojeću globalizaciju i veliki porast međunarodne trgovine kemikalijama. Zbog toga je i u okviru programa predpristupne pomoći prepoznata važnost uspostave sustava kemijske sigurnosti i dakle u programu IPA 2007. kemijska sigurnost, to je izabrano kao prioritetan projekt koji će ući u provedbu tijekom ove godine a pomoći će u realizaciji ključnih mjera strategije. Zasigurno možemo reći da je ovo područje izuzetno kompleksno, nalazi se u nadležnosti različitih institucija i to zasigurno nalaže i intenzivno i učinkovitu međuresorsku suradnju. Također želimo istaknuti da je najvažnije osigurati čvrste mehanizme nadzora i kontrole, a to znači adekvatne inspekcijske službe i laboratorije što još uvijek nije uspostavljeno. Paracelzusova definicija otrova prema kojoj je sve otrov i samo ovisi o dozi, znači da je vrlo teško jasno razgraničiti opasne kemikalije od neopasnih, jer toksični učinak ovisi prvenstveno o količini i vremenu unosa. Klasično je zakonodavstvo koje se prvenstveno bavilo zaštitom od kemikalija koje se koriste kao otrovi, naravno evoluiralo tijekom vremena, u temeljni zakonski okvir koji štiti ljudsko zdravlje i okoliš od opasnih kemikalija, tvari i pripravaka. Taj pristup zaštiti od opasnih kemikalija imao je brojne nedostatke, primjerice razlikovanje tzv. starih od novih tvari pa su se ispitivanja i ograničenja odnosila samo na nove tvari, dok većina od gotovo 100 tisuća starih tvari na tržištu nije prošla odgovarajuću mjeru ispitivanja i ocjenu opasnosti. Puno vremena i sredstava trošilo se na ponavljanje procedure i ocjena na razini svake od država što je kemijskoj industriji stvaralo nepotrebne troškove bez većeg efekta i upravo je državni tajnik naglasio da najveći broj upita i primjedbi stiže iz sektora kemijske industrije. Vrlo je teško bilo pratiti sudbinu određene tvari jednom kada je bila registrirana i ušla u lanac daljnje proizvodnje, pripravaka i različitih proizvoda. Zbog toga je nakon 10 godina istraživanja i pregovora između Europske komisije i država članica, stručnjaka i industrije došlo do uspostave novog pravnog okvira zaštite ljudskog zdravlja i okoliša poznatog kao Rich. Obzirom da trenutačno u Republici Hrvatskoj nema ovlaštenih ispitnih laboratorija za ispitivanje opasnih kemikalija, mi u HSS-u smatramo da je potrebno hitno izvršiti ovlašćivanje tih laboratorija u skladu s načelima dobre laboratorijske prakse. Želim se posebno osvrnuti na dva segmenta a to je ispitivanje hrane, ispitivanje vode za piće naravno sa aspekta štetnih tvari koje se mogu naći posebno kad govorimo o otrovima i kemikalijama. Zakonom o hrani je uređeno osnivanje djelatnosti i uloga Hrvatske agencije za hranu. Središnja uloga agencije je procjena rizika po zdravlje ljudi. Temeljem Zakona o akreditaciji osnovano je akreditacijsko tijelo, Hrvatska akreditacijska agencija 2005. godine, a do sad su u Hrvatskoj samo 3 laboratorija akreditirana koji se bave analizom namirnica. Dakle u, treba jasno priznati da u Hrvatskoj ne postoji usklađeni plan nadzora i trenutačno se ne provodi usklađeni plan praćenja vezan uz prehrambene proizvode. Ne postoji plan praćenja sastavljen na temelju rezultata sustava nadzora i smatramo u HSS-u da je to prioritetni zadatak koji treba izvršiti. Nedostaje jedinstveno tijelo koje bi se bavilo uvjetima koji moraju ispunjavati službeni laboratoriji i ovlašćivanjem tih laboratorija zbog čega postoji slaba koordinacija analitičkih kontrolnih aktivnosti a nije niti uspostavljena mreža službenih laboratorija koji obavljaju analize hrane, životinjskog i neživotinjskog podrijetla te nije predviđeno da područni laboratoriji budu specijalizirani za pojedine poslove. Znači to smatramo da treba promijeniti. Ovlašćivanje u skladu sa europskim normama započelo je za samo nekoliko laboratorija koji su počeli sudjelovati u međulaboratorijskim provjerama. Postupci kontrole kvalitete ispitivanja, standardne metode ili metode unutarnje validacije i općenito upravljanje kvalitetom ispitnih laboratorija primjenjuje se tek djelomično kod nas ili se uopće ne primjenjuje a nisu uvedeni programi međulaboratorijskih dakle mjerenja. Isto tako mi u HSS-u upozoravamo već duže vremena da je potrebno akreditirati laboratorij za ispitivanje genetski modificiranih organizama. Imamo zakonodavstvo, imamo zaključke Hrvatskog sabora prema kojima je zabranjeno ispuštanje živih genetski modificiranih organizama u okoliš, sjetva takvog sjemena, a proizvodi koji sadrže GMO sastojke moraju biti označeni. Da bi se takvi proizvodi mogli ispitivati odnosno da bi mogli imati određene dokazne postupke potrebno je hitno akreditirati laboratorij za GMO i očekujemo da će to biti tako i napravljeno. Dakle čini se iz svega ovog što sam rekla da laboratoriji ipak predstavljaju ozbiljan problem zbog toga što ih još uvijek nemamo u dovoljnoj mjeri akreditiranih a od njih ustvari počinje analiza i utvrđivanje što zapravo građani Republike Hrvatske jedu jer mislim da je važno da i građani i naravno potrošači znaju kakva hrana se nalazi u trgovinama, na policama i na kraju krajeva na njihovim stolovima. Pak s druge strane možemo govoriti o problemu utvrđivanja kemikalija u vodi za piće. Sustav za provođenje Pravilnika o zdravstvenoj ispravnosti vode za piće nije u potpunosti uspostavljen. To se prije svega odnosi na lokalne vodovode koji opskrbljuju više od 50 osoba koje nisu u uređenom sustavu javne vodoopskrbe. Ako se prisjetimo proteklih mjeseci incidenata koji su se događali u Petrinji i u Slavonskom Brodu postavlja se pitanje zbog različitih razina upravljanja i nadležnosti tko je odgovoran zašto građani grada Petrinje nisu imali kvalitetnu pitku vodu odnosno zašto su nekoliko dana pili vodu koja nije dozvoljena za piće? Tko je odgovoran za situaciju u Slavonskom Brodu? Da li je doista riječ o diverziji ili o ljudskom nemaru nadležnih službi. Dakle možemo reći da postojeći zakonski okvir ne osigurava provedbu ustavnog prava građana na jednaku zaštitu zdravlja kroz jedinstveni sustav upravnog i nadzornog postupka neovisno o tome radi li se o privatnom ili javnom vodoopskrbnom sustavu odnosno o manje od 50, više od 50 ili 50 tisuća stanovnika koje vodoopskrbni sustav opskrbljuje. Mi smo stajališta da je potrebno hitno uspostaviti jedinstveni zakonski okvir integriranog sustava osiguranja zdravstvene ispravnosti vode za piće koji će biti i u potpunosti usklađen sa propisima Europske unije čime bi se riješio postojeći problem brojnih i međusobno neusklađenih propisa i nadležnosti jer svi građani u Republici Hrvatskoj imaju pravo na pitku i kvalitetnu vodu. Obzirom da ova strategija o kojoj danas raspravljamo doista nudi mogućnost da se sve ove praznine na neki način popune, isto tako da se uspostavi međuresorska suradnja mislimo da je ona svakako korak naprijed i zbog toga će ju Klub zastupnika HSS-a podržati. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo jedan ispravak. Gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Evo mislim da je to ispravak sa kojim će i kolegica Petir biti zadovoljna. Naime nema samo 3 laboratorija akreditirana u Republici Hrvatskoj koji se odnose na ispitivanje kvalitete i kakvoće hrane nego njih ima 20-tak. To se može provjeriti i na web-u Hrvatske akreditacijske agencije. I oni su akreditirani po normi 17,25 koja traži i međulaboratorijska ispitivanja i validaciju njihovih metoda. Akreditacija je dobrovoljno područje. Laboratorije se ne može prisiliti na akreditaciju ali slažem se sa kolegicom Petir da bi trebalo poraditi na uspostavi okvira da se njih motivira na takve aktivnosti. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Jedna obavijest, predsjednica Odbora za obitelj, mladež i šport gospođa Milanka Opačić obavještava da će Odbor za obitelj, mladež i šport Hrvatskog sabora održat će se danas dakle 28. studenoga u 12 sati u dvorani Stjepana Radića tj. broj 133. U ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, meni je već crveno, nisam još ni pozdravio. Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je strategija koja je od presudnog značaja za sinhronizaciju postojećih zakonskih odredbi, postojećih podzakonskih akata i cjelokupne organizacije zaštite od štetnih kemikalija. Kemikalije se nalaze svuda oko nas. One se nalaze u našoj hrani, u našoj vodi, u našem organizmu, u predmetima opće uporabe i ono što je posebno važno one su presudne za gospodarski razvoj svake države. Zbog toga se zaštita života, zdravlja i okoliša uvijek na neki način važe ili da kažem grubo sukobljava sa gospodarskim interesom i zbog toga je puno lutanja i kod nas i u cijeloj Europskoj zajednici oko pravne regulative i usklađivanja svih propisa. Uvijek važemo između koristi od tih kemikalija i njihove štete po zdravlje odnosno po okoliš. Mi smo također se uključili u upravljanje s kemikalijama vrlo rano i imali smo do sada možemo reći dobre rezultate, a ova strategija ima za cilj za budućnost učvrstiti sve ono što do sada nismo učinili. I zato ju Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava. Dakle, kao što je bilo lutanja u Europskoj uniji sjetimo se samo njihovih direktiva i uredbi, tri ključne direktive jedna uredba, tako je i kod nas bilo određenih lutanja već smo spomenuli. Na samom početku Domovinskog rata imali smo potrebu uzeti u ruke kontrolu i upravljanje nad kemikalijama u ratnim uvjetima pa smo osnovali u okviru Sanitetskog stožera posebni odjel koji je imao zadatak otkriti, spriječiti i ukloniti sve otrovne kemikalije koje bi mogle utjecati na ljudsko zdravlje ili na oštećenje okoliša. Ta toksikološka služba je imala velikih problema, borila se sa brojnim nepoznanicama. Sjetimo se samo one paučine koju su migovi Jugoslavenske narodne armije ispuštali, a koja je služila kao podloga za različite biološke i kemijske šetne tvari. Sjetimo se samo mogućnosti raketiranja Kutine koja je bila najavljena. Sjetimo se samo eksplozije u Dubokom jarku gdje je zatečeno staro skladište bojnih otrova koje je tom prilikom bilo zahvaćeno požarom itd. Dakle, čitav niz opasnosti od bojnih otrova je s uspjehom riješio taj Odjel sanitetskog stožera. Nakon završetka rata njegov pravni slijednik je Hrvatski zavod za toksikologiju koji je pod nadležnošću Državne uprave za zdravstvo, da bi 2003. Zakonom o kemikalijama bio izmješten iz zdravstva u gospodarstvo. Kao što smo mi voljeli reći lisicama smo dali da čuva kokoši. Tu uvijek mora biti harmonija između gospodarskog resora i ostalih resora, tako da smo mi to 2006. vratili natrag u resor zdravstva i mislim da je to bio dobar potez i dobar početak nove organizacije, brige za zdravlje što se tiče štetnih kemikalija. No, u Europskoj uniji je također kao što sam rekao bilo lutanja. Mi smo pratili i usvajali sve te direktive i uredbe i danas imamo jedan vrlo složeni sustav, sustav koji je različit od zemalja Europske unije. Zašto je različit? Zato što ni jedna zemlja Europske unije nema jednak sustav borbe protiv kemikalija, štetnih kemikalija jednak drugoj. Svaka zemlja i po okviru Europske komisije ima pravo na svoj individualni pristup, ali uz poštivanje vrlo čvrstih i strogih direktiva i uredbi Europske komisije. Zašto sada ova strategija? Zato što smo posljednjih godina znatno unaprijedili zakonodavni okvir zaštite od kemikalija i u njega smo uključili brojne resore, osim naravno Ministarstva zdravstva ovdje su i Ministarstvo nadležno za poljoprivredu, Ministarstvo nadležno za gospodarstvo, Ministarstvo za okoliš itd. Svaki resor ima svoje nadležnosti, ali fali nam jedno usklađenje svih tih aktivnosti, a to je upravo i zadatak prepoznati u ovoj strategiji, a zatim i dati smjernice rješenja. Cilj je vrlo jednostavan. Sustav mora biti učinkovit. Sustav mora biti horizontalno i vertikalno savršeno koordiniran i potrebno je odrediti stroge nadležnosti za pojedine dijelove ovog složenog sustava. Ja bih samo naveo nekoliko primjera neusklađenosti koje ističe i ova strategija i to je ono što moramo vrlo brzo uskladiti. Na primjer što se tiče uvoza i izvoza opasnih kemikalija. Jedno područje vrlo osjetljivo jer uvoz i izvoz kemikalija moraju biti pod strogim nadzorom. Prema Uredbi 304. iz 2006. godine potrebno je nadležno tijelo, dakle jedan centar, vrh piramide koji će kontrolirati taj uvoz i izvoz kojeg mi za sada nemamo, jer su te nadležnosti podijeljene u nekoliko resora. Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi koje daje odobrenje za uvoz, izvoz opasnih kemikalija, Ministarstvo gospodarstva koji također daje za jedan dio tih kemikalija, odobrenja. Zatim očevidnik koji se vodi u Hrvatskom zavodu za toksikologiju. Dakle, imamo tri nadležne institucije i sve to tako može ostati, ali se mora odrediti jedno tijelo koje će to koordinirati i koje će biti odgovorno prema Europskoj agenciji za zaštitu od štetnih kemikalija u ime cjelokupnog hrvatskog sustava. Ili recimo još jedno neusklađeno područje su biocidni pripravci. Biocidni pripravci su vrlo opasni. Oni služe za biološko, ali i kemijsko uništenje štetnih organizama u različitim područjima života. Za ocjenjivanje utjecaja biocidnih pripravaka, dakle tih vrlo opasnih otrova utjecaja tih biocidnih pripravaka na zdravlje ljudi trebamo također imati ovlašteni laboratorij što za sada nemamo. Imamo laboratorije koji su tome tehnički i tehnološki i stručno dorasli, ali nemamo zakonodavno riješene njihove ovlasti. Također nisu još ovlaštene niti pravne osobe koje će brinuti o biocidnim pripravcima i koje će morati što je posebno važno izdavati odobrenja za stavljanje na tržište takvog biocidnog pripravka. Također nije uspostavljen još niti jedinstveni centralni registar biocidnih pripravaka što je posebno važno i za to također u ovoj strategiji postoji i spoznaja o tome, ali naravno i prijedlozi za rješenje. U mjerama koje svaki odlomak ove strategije predlaže za biocidne pripravke se jasno, je naznačeno da treba imenovati nadležno tijelo za koordinaciju kako u zakonodavstvu tako i u nadzoru, u praćenju biocidnih pripravaka, da treba imenovati Povjerenstvo za biocidne pripravke u kojim će biti ne samo članovi različitih vladinih resora, nego će biti i stručnjaci izvan državne uprave koji će onda u tom povjerenstvu svojim znanjem doprinijeti puno sigurnijem davanju odobrenja za uporabu i za uvjete uporabe pojedinih biocidnih pripravaka. Druga dva područja o kojima smo postavili dobru zakonsku legislativu, ali fali još nešto koordinacije. Spomenula je i gospođa Petir. To su hrana i voda. Kemikalije u hrani su poseban problem i mi danas imamo nadležnost u nekoliko resora. Prema Zakonu o hrani i drugim nekim zakonskim i podzakonskim aktima u resoru Ministarstva poljoprivrede i u Ministarstvu zdravstva su podijeljene nadležnosti za kontrolu hrane tako imamo i nekih nedorečenosti. Na primjer u hrani ostatke veterinarskih lijekova i ostatke pesticida nadležno je Ministarstvo poljoprivrede, a na primjer za sve ostale kontaminante, dakle za sve ostale štetne kemikalije Ministarstvo zdravstva. To je naravno dobro. Tako je to u mnogim drugim zemljama. Ali koordinaciju treba uspostaviti i točno definirati da ne bi došlo do izbjegavanja izvršenja nekih obveza ili pak do njihovog neučinkovitog preklapanja. Slično vidimo i u rješavanju kontrole vode za piće. Prema Pravilniku o ispravnosti vode za piće za kvalitetu vode i sigurnost nadležno je Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi. Međutim, Ministarstvo zdravstva prema podzakonskim aktima nema nadzor nad cjelokupnu vodu za piće, nego za onu koja se nalazi u kontroliranim vodovodima. Primjerice Ministarstvo poljoprivrede je nadležno za stolne vode, to su one flaširane stolne vode i za mineralne vode. Dakle i tu postoji određena potreba za sinkronizacijom i za usklađenjem tih aktivnosti. Što se tiče sigurnosti vode, postoji još nekoliko resora koji su odgovorni za sigurnost finalnog proizvoda, a to je zdrava voda za piće. Na primjer ministarstvo nadležno za regionalni razvoj izdaje koncesije za vode za piće. Tu je također jedna stepenica u kojoj je potrebna stroga kontrola pri izdavanju koncesija sa strogim uvjetima koncesionaru. Na primjer vodopravne dozvole izdaju Hrvatske vode. Neki vodovodi su isključeni iz ovakvog strogo kontroliranog sustava, to su mali privatni vodovodi kojih imamo, vodovodi za manji broj stanovnika. Tako i inspekcijski nadzor je podijeljen i mora biti strogo uspostavljena koordinacija između svih ovih sustava da ne bi došlo do neželjenih posljedica jer štetne kemikalije u vodi za piće mogu imati nesagledive posljedice. Svjedoci smo niza incidenata u posljednje vrijeme koji će se sigurno smanjiti i ukloniti kada ova strategija zaživi u cijelosti. Mjere koja ova strategija predlaže u području sigurnosti voda je uspostava tzv. integriranog zakonskog okvira. Što znači integriranog? Koji će uskladiti sve zakone u području različitih resora koje sam spomenu sustava sigurnosti vode za piće. Također, novi zakonski okvir za jedinstveni sustav ispravnosti vode za piće, neovisno o tome da li se radi o javnim vodovodima, malim privatnim vodovodima, neovisno o tome za koliko skupinu i koliko broj stanovništva neki vodovod vrši vodoopskrbu. Ovakvih primjera naravno ima još. Oni su posljedica dobrih zakonodavnih okvira i nedovoljnog vremena proteklog za usklađivanje i zato je Europska komisija izrazila potrebu donošenja ovakve strategije da bi se to sve skladno uglazbilo. Ministarstvo zdravstva je ovdje izložilo tu strategiju, ali u njezinoj izradi su sudjelovali brojni resori, državni tajnik doktor Golem ih je naveo pa ih ne bih ponavljao, dakle usklađenje je počelo već samom izradom ove strategije. Strategija je dobra zbog toga što je snimila sve postojeće i najvažnije probleme koji su sagledani sa svih aspekata, a zadovoljeni uvjet Europske unije za korištenje pretpristupnih fondova iz kojih će se financirati i organizirati ono što je iza strategije najvažnije, a to je akcijski plan u kojem će točno biti određeno tko što i u kojem roku mora učiniti. Podržavajući ovakav pristup integriranoj organiziranoj akciji sigurnosti vode, hrane i okoliša od štetnih kemikalija, podržavam ovu strategiju i potičemo sva ministarstva na čelu s Ministarstvom zdravstva da što prije ugleda moj akcijski plan. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba SDP-a, gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovani gospodine državni tajniče, štovane kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je jedan dobar dokument koji sa zadovoljstvom valja podržati. Kemijska sigurnost sadrži brojne znanstvene, tehničke komponente kao što su primjerice toksikologija, ekotoksikologija, procjene rizika od izlaganja kemijskim supstancijama, što zahtijeva detaljno poznavanje izloženosti pojedinim kemikalijama i njihovim rizicima, kao i procjena i proučavanje posljedičnih bioloških učinaka. Pravna stečevina Europske unije, onaj čuveni aquis utvrđuje minimalne uvjete koje svaka država mora zadovoljiti u sferi zaštite okoliša i zdravlja od mogućih štetnih utjecaja kemikalija. Pri tom naravno se ne smije ograničavati slobodno kolanje roba, ljudi, kapitala i usluga, ali se moraju uvažavati najnovija znanstvena dostignuća i spoznaje i upravo jedna od takvih dokumenata vezano uz zaštitu od kemikalija jest Rich uredba koja je implementirana, odnosno usvojena u ovoj strategiji. Autori strategije ispravnu kemijsku sigurnost povezuju sa imenom doktora Andrije Štampara, tog hrvatskog velikana, autora doktrine javnog zdravstva, kao vjerojatno i nesumnjivo najspektakularnijeg izvoznog proizvoda Republike Hrvatske svih vremena i doktrina na kojoj je doktor Andrija Štampar pomogao ili da kažemo, ne budimo skromni i recimo utemeljio Svjetsku zdravstvenu organizaciju. I upravo Svjetska zdravstvena organizacija navodi da se najopasniji slučajevi kemijskih nesreća i posljedičnih trovanja mogu povezati sa nedostatnim znanjem o riziku od određene koju predstavlja izlaganje određenoj kemikaliji, kao i ljudskom nemaru. Nadalje, zloporaba i loše upravljanje kemijskim opasnim tvarima često dovodi do zagađivanja i nepopravljivih šteta po okoliš i Svjetska zdravstvena organizacija kaže: "Sve se to može izbjeći pravilnom edukacijom, pravilnim informiranjem jer prevencija je najbolji antidot. Narodski, bolje spriječiti, nego liječiti." Ispravno prepoznajući da kemijske sigurnosti nema bez znanosti, akademik doktor Andrija Štampar je stoga i osnovao Institut za medicinska istraživanja i medicinu rada kao znanstvenu polugu doktrine javnog zdravstva. Čudi stoga da autori strategije nisu smatrali potrebnim da uz spominjanje Hrvatskog zavoda za toksikologiju osnovanog 1997. godine kao sljedbenika toksikološke službe glavnog stožera saniteta Hrvatske vojske ukažu i na ostale institucije važne za razvoj i djelovanje na kemijskoj sigurnosti u Republici Hrvatskoj, prvenstveno dakle na Institut za medicinsko istraživanje i medicinu rada, Institut Ruđer Bošković i ostale. Spomenimo da upravo u ovom trenutku u Preporodnoj dvorani u Opatičkoj ulici Institut za medicinska istraživanja slavi 60. obljetnicu svog postojanja i da su uvodne govore izrekli akademik Moguš, predsjednik akademije, ministar Primorac te su citirali Andriju Štampara koji je kazao da je uvjet za izgradnju i uspješan razvoj naše privrede zaštita zdravlja, a pitanje zaštite radničkog zdravlja mogu se uspješno rješavati samo ako se obrađuju znanstveno. Dakle u IMIU djeluju i centar za kontrolu otrovanja, jedinica za toksikologiju, jedinica za molekulsku toksikologiju, higijenu, okoliša itd. Priroda ove strategije jest da je vrlo općenita, da je izuzetno dobar pregled postojećeg stanja u zakonodavstvu i organizaciji, odnosno možemo reći i dezorganizaciji sustava u Republici Hrvatskoj koji se odnosi na kemijsku sigurnost. Dan je i pomalo suhoparan, ali neophodan pregled postojećih europskih i nacionalnih propisa i njihovih odredbi te će kao takav dokument biti sjajno pomagalo, sjajna referencija svakoj osobi koja se bavi zaštitom ljudskog zdravlja, kemijskom sigurnošću. Vrlo su detaljno nabrojeni i svi zakonski akti i svi elementi sustava unutar državne uprave i unutar stručnih institucija, a definirani su i identificirani svi strateški ciljevi. Međutim mjere koje trebaju dovesti do ostvarivanja tih ciljeva su posebice u području opasnih kemikalija i biocida vrlo općenite i bez konkretnih prijedloga za njihovo provođenje. Možemo to ilustrirati sljedećom primjedbom. Na strani 17 se govori o ovlašćivanju laboratorija u skladu sa načelima dobre laboratorijske prakse, a zaboravlja se da najprije nadležno tijelo za ovlašćivanje po tom sustavu mora ući u OECD-ov sustav za dobru laboratorijsku praksu i da se mora provesti edukacija stručnjaka koji će davati ovlaštenje laboratorija po toj akreditacijskoj shemi. Što više, ti stručnjaci moraju položiti i ispit i sami postati, i sami dobiti od OECD-a ovlaštenje za nadzor nad provođenjem dobre laboratorijske prakse, a taj proces može potrajati i nekoliko godina, a koliko su nama dostupne informacije u Hrvatskoj još nije niti započeo. Poznato je naime da se dobra laboratorijska praksa odnosi na sustav upravljanja i kontrole laboratorija i istraživačkih organizacija kako bi se osigurala konzistentnost i pouzdanost rezultata kako je to specificirano u OECD-ovim uputama. Nejasno je stoga zašto se Vlada upustila u donošenje pravilnika o dobroj laboratorijskoj praksi koji je objavljen u "Narodnim novinama" u travnju ove godine kada taj OECD-ov dokument već postoji kao međunarodna europska norma, a prisjetimo se da je člankom 73. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju specificirano da u Hrvatskoj mora djelovati učinkovita infrastruktura kvalitete i da je jedan od uvjeta za pristupanje Europskoj uniji u punopravno članstvo da se mora usvojiti i u nacionalno zakonodavstvo implementirati oko 80, najmanje 85% međunarodnih i europskih normi. Tko će dakle provesti ovlašćivanje sukladno dobroj laboratorijskoj praksi, najlogičnije bi bilo da to bude Hrvatska akreditacijska agencija kao vladina agencija, vladino tijelo koje je uostalom i zaduženo za takve poslove. Nejasno je i zašto se uopće išlo u uspostavu sustava po takvoj shemi kada već postoji shema akreditacije po međunarodnoj normi 17.025 koja nije samo europska nego i međunarodna norma, dakle ISO norma, za koju je Hrvatska akreditacijska agencija osposobljena i već je učinkovito provodi. Zašto dakle se uspostavlja paralelni sustav? Izgleda da su si to pitanje postavili i sami autori strategije jer kažu: "ulaskom Hrvatske u Europsku uniju potrebno je uvesti jednake norme i standarde, ali i upravne i nadzorne postupke te rad laboratorija". Nadalje kaže se da s obzirom da trenutačno u Republici Hrvatskoj nema ovlaštenih ispitnih laboratorija za ispitivanje opasnih kemikalija, potrebno je do 2008. godine izvršiti ovlašćivanje tih laboratorija u skladu sa načelima dobre laboratorijske prakse. Kako će se to provesti kada je ova strategija eto u saborskoj proceduri krajem 11. mjeseca, dakle svi rokovi su već probijeni. I u tom kontekstu opet valja podsjetiti da Hrvatska akreditacijska agencija ima 16 vodećih ocjenitelja, 55 stručnih ocjenitelja i 79 eksperata u svojoj bazi, a po potrebi angažira i međunarodne ocjenitelje koji su eksperti za pojedina područja, tako da u biti i nije potrebno ulagati znatnije dodatne napore u dodatnu edukaciju stručnjaka koji bi se bavili i kemijskom sigurnošću, ali u kontekstu akreditacije po normi 17.025. Uz to HAA, Hrvatska akreditacijska agencija je i pridružena članica europske akreditacije i punopravna članica od 2005. pridružena 98. i za sada imamo u Hrvatskoj akreditirano preko 100 različitih laboratorija i još 50-tak postupaka u raznim fazama. Nije stoga čudno da infrastrukture kvalitete sa Hrvatskom akreditacijskom agencijom na čelu je izuzetno dobro ocjenjena u izvještaju o napretku Republike Hrvatske koji je eto prije koji dan objavila i Europska komisija i dakle upitajmo se još jednom zašto ne koristiti usluge onih infrastrukturnih organizacija koje rade svoj posao, koje imaju uspjehe i koje to znadu raditi i osposobljene su za to. Nedostaci ove strategije jesu kao što i sami autori navode, da zbog prirode problema i specifičnosti zakonodavstva se strategija neće baviti područjima kao što su genetski modificirani organizmi, ljudska i stočna ishrana, mineralna gnojiva, farmaceutski produkti, tvari i pripravci koji su opasni zbog radioaktivnih svojstava, kontrole industrijskog onečišćenja, eksplozivi itd. Pa kad se ovo zapravo sažme dakle preko 50 ili više posto potencijalnih noksi koje nam prijete onečišćavanjem okoliša i prijete ljudskom zdravlju, strategijom nažalost nisu obuhvaćene što nije svakako problem same strategije nego je jedan izazov koji se stavlja pred Vladom da se i ove situacije riješe. Zaključimo, postavlja se pitanje provedbe ove strategije, pogotovo što su rokovi za neke ciljeve zacrtane u strategiji već prekoračeni i uostalom mi nije jasna zašto je strategija čekala šest mjeseci da dođe na dnevni red što također nije problem ministarstva nego Sabora. Stiče se dakle dojam da se radi o još jednom dokumentu koji se usvaja Europe radi, a ne radi zaštite svih nas i našeg okoliša što je šteta, jer kao što rekoh radi se o jednom dobrom dokumentu koji ako se uspješno provede u hrvatsko zakonodavstvo i u praksu može znat no unaprijediti zdravlje ljudi i zaštitu okoliša u Republici Hrvatskoj. Hvala.
Hvala. U ime kluba HNS-a gospodin zastupnik Željko Vincelj. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, državni tajniče, kolegice i kolege. Bez namjere da umanjujemo trud predlagača ove nacionalne strategije koji je uložen u njenu izradu, ostaje dojam da je taj dokument izrađen pretežno radi toga jer ga moramo izraditi zbog postupka priključivanja Europskoj uniji. A kad se radi dokument pretežno sa takvim ciljem, onda dobivate nepotpun produkt koji ne odgovara na najbitnija pitanja na koja mora odgovoriti svaka strategija, inače ne zaslužuje da ju nazivamo rječju strategija. Ova strategija je nažalost pretežno vrlo općenit dokument jer odgovara samo na pitanja što želimo postići u domeni kemijske sigurnosti i zašto nam je to važno, ali to su pitanja na koja odgovore imamo i u školskim udžbenicima. I to ne može biti domena državne strategije bilo čega, a kamoli ove djelatnosti koja ima itekakav značaj za zdravlje i život ljudi, a dakako i opstanak značajnog dijela gospodarstva koje producira proizvode sa kemikalijama. Ovaj dokument, osim konstatacije postojećeg normativnog stanja u području kemikalija i deklarativnog stava o opredjeljenju da moramo iskoristiti pozitivne učinke kemikalija na ekonomski razvitak i kvalitetu života s jedne strane i spriječiti njihov mogući štetni utjecaj na ljudsko zdravlje i okoliš s druge strane, ne daje one strateške odgovore kako to namjeravamo postići, tko će biti izvršioci, u kojim rokovima i koliko će nas to koštati. Ne u detalje, za to služe akcijski planovi, ali u generalnim postavkama da. Usprkos svim tim krupnim nedostacima klub Hrvatske narodne stranke će podržati ovaj dokument jer predstavlja početak, nužan korak u sređivanju stanja i nadamo se poboljšanju situacije u sferi kemijske sigurnosti u državi. Korak klecavih nogu, ali ipak korak naprijed. Ako ništa drugo, prijedlog ove Strategije kemijske sigurnosti otvorio nam je do kraja oči i uvjerio nas da imamo jako, jako puno posla da sredimo stanje u ovom segmentu života. Iako, ponavljam, trebala je i ugrubo reći tko, kada, kako i s kojim financijama. Na 70-tak stranica ove nacionalne strategije stotinjak puta je korištena riječ "potrebno je". To je uvjerljivo najčešće korištena riječ u predloženoj Strategiji kemijske sigurnosti. Čovjek se nakon čitanja ove strategije logički upita a što to onda osim sada već impozantne količine zakona, uredbi i pravilnika iz područja zaštite okoliša, zaštite zraka, zaštite voda, zaštite od opasnih kemikalija, zaštite od štetnih učinaka kemikalija u hrani i predmetima opće uporabe, iz područja prijevoza opasnih tvari i propisa o otpadu. Imamo realno, adekvatno riješeno u sferi kemijske sigurnosti, ako ne prođe pet redaka teksta, a da nemamo riječ "potrebno je". Ali opet bez rokova, izvršioca i cijene. Koliko onda ustvari i jesmo kemijski sigurni? Ne opravdava nas činjenica da dosada nismo imali nikakve strategije kemijske sigurnosti, da su svi strateški europski orijentirani propisi doneseni počevši tek od 2005. do danas. Baš zato bi i trebali itekako ubrzati djelovanje i aktivnosti na planu kemijske sigurnosti ako želimo uhvatiti priključak s Europom koja je daleko ispred nas u svijesti i aktivnosti na planu kemijske sigurnosti. Navodim samo neke primjere u kojima se potvrđuje olak i prilično podcjenjivački pristup izvršne vlasti na tom području. Temeljem europske Uredbe o uvozu i izvozu opasnih kemikalija iz 2003. godine, niti nakon pet godina u Republici Hrvatskoj nije određeno nadležno tijelo. Konstatacija na strani 13. strategije. Temeljem europske Uredbe Rich o registriranju, ocjenjivanju i ograničavanju kemikalija iz 2006. u Hrvatskoj nema ovlaštenih ispitnih laboratorija za ispitivanje opasnih kemikalija. Konstatacija sa strane 17. strategije. O Richu ću nešto detaljnije u pojedinačnom dijelu rasprave. Temeljem Zakona o biocidnim pripravcima iz 2007. godine još nemamo donesenih pet nužnih pravilnika za reguliranje biocida kao vrlo opasnih kemikalija. Nemamo nadležnog tijela za upravljanje potrebnim postupcima sa biocidima niti ovlaštenih laboratorija za ispitivanje biocidnih pripravaka. Strana 21. i 22. strategije. Temeljem Zakona o hrani iz 2007. godine nije uspostavljena mreža službenih laboratorija koji obavljaju analize hrane životinjskog i neživotinjskog podrijetla. Nema jedinstvenog tijela koje bi se bavilo uvjetima koje mora ispunjavati službeni laboratorij. Izobrazba u području inspekcija nije odgovarajuća, ne postoji priručnik ili smjernice za izobrazbu kojima bi se uredio hrvatski sustav izobrazbe vezano za to područje, a tvrdi se i da zakon ne osigurava u potpunosti odgovarajuće instrumente za međuresursku koordinaciju i upravljanje integriranim sustavom kontrole hrane za ljudsku upotrebu. Nema ni jedinstvenog računalnog programa za sve zavode za javno zdravstvo. Konstatacije sa strane 27. i 28. strategije. Temeljem zakona koji bi trebali štiti od štetnih učinaka kemikalija u vodi za piće postoji neusklađenost propisa i nadležnosti što ne osigurava učinkoviti sustav zaštite od štetnih učinaka kemikalija u vodi za piće. Opet nema odgovarajuće izobrazbe nadležnih inspekcija, nedefinirani je sustav ovlašćivanja laboratorija za kontrolu vode. Konstatacije sa strane 33. i 34. strategije. Temeljem Zakona o predmetima opće uporabe iz 2006. kojim bi se trebala regulirati zaštita od štetnih učinaka kemikalija u predmetima opće uporabe još nisu doneseni odgovarajući provedbeni propisi koji bi bili usklađeni s propisima Europske unije za pojedine specifična pitanja, kao na primjer Strategija o zdravstvenoj ispravnosti i sigurnosti igračaka, nadležnosti u nadzoru nad tržištem i uvozom nisu dovoljno usklađene, nemamo sustav obavješćivanja odgovarajuće institucije i javnosti o toksičnim i opasnim predmetima opće uporabe nađenim na tržištu Europske unije. Konstatacije sa strane 37 strategije. Temeljem zakona koji reguliraju zaštitu od po zdravlje štetnih kemikalija u okolišu, opet potrebno uskladiti propise iz pojedinih područja i uspostaviti instrumente za međuresorsko planiranje, koordinaciju i upravljanje. Konstatacije sa stranice 50. do 52. strategije. Cijelo područje kemijske sigurnosti najbolje oslikavaju riječi izrađivača strategije da sustav sistematskog prikupljanja i obrade podataka u području kemijske sigurnosti nije uspostavljen u Hrvatskoj, jer za takvu aktivnost ne postoje ni ljudski ni materijalni preduvjeti. Nakon ovakve konstatacije čovjek se mora zapitati, ako nemamo uređen sustav prikupljanja i obrade podataka na području kemijske sigurnosti, kako ćemo se pobogu štititi od štetnih posljedica kemikalije po naše zdravlje i život. Preduvjet za efikasnu zaštitu naravno jesu prikupljeni podaci i potpuna analitička obrada svih rizičnih uzročnika u sferi kemijske sigurnosti. Bez toga nema ni plana, ni strategije, ni učinaka. Strategija je pusto tapkanje u mraku, mraku informiranosti i neznanja. I definitivno se ne trudimo da što prije izađemo iz toga kako bi sigurnije živjeli. Ili se ta priča uvijek ostavlja po strani iza nekih drugih prioriteta, jer to baš i nije najbitnija stvar u životu, sve dok se ne dogodi kakav neželjeni događaj sa tragičnim posljedicama po zdravlje i život. Uz sve ono što smo do sada rekli u prilog izrečenoj tezi, treba dodati i činjenicu da smo ovako nepotpunu strategiju dobili u Saboru u lipnju na 4. sjednici Sabora. I mada znamo da nam mnoge točke dolaze na dnevni red već za dva, tri dana, ova Nacionalna strategija nije dočekala raspravu niti na 4., niti na 5., niti na 6. sjednici Sabora, nego sada na 7. sjednici, pet mjeseci od dostave u Sabor. Nije li to dovoljan dokaz da deklarativno govorimo jedno, a u praksi ipak radimo drugo. Pa je i onda normalno da godinu, dvije ili više od donošenja temeljnih zakona još nemamo nužnih podzakonskih akata, uredaba ili pravilnika, da nemamo izobrazbe u inspekcijama, da nemamo materijalnih ni stručnih uvjeta niti za prikupljanje podataka, a kamoli za efikasno djelovanje u zaštiti od štetnih utjecaja kemikalija. Nakon stravične konstatacije o Nacionalnoj strategiji kemijske sigurnosti da nemamo ni kadrovske, ni materijalnih uvjeta niti za prikupljanje i vođenja podataka o kemikalijama i njihovim štetnim utjecajima u našem životu, postavlja se pitanje kako će tek i dali će uopće naše inspekcijske službe biti osposobljene da kontroliraju primjenu kemikalija u Hrvatskoj. Jer npr. neki proizvođači igračaka i tekstila iz Kine će uredno registrirati kemikalije iz svojih proizvoda, ali to nije garancija da će u Hrvatsku ući taj verificirani proizvod, nego neki bofl, smrdljiv i opasan po zdravlje. Danas ne možemo, a dali ćemo i sutra i kada tome stati na kraj. To je već jedan sofisticirani problem za rješavanje, a mi nismo riješili niti jedan banalni s kojim se susreću građani. Što s kemikalijom koja je postala otpad? Npr. ostaci boje u kanti koju su nam ostavili nakon bojanja kuće. Vjerovali ili ne odgovori vrijednih i neumornih aktivista "Zelene akcije" koje zovu građani i pitaju ih za takva pitanja su: "Na žalost nemate gdje to zbrinuti, čuvajte to u svojim podrumima i spremištima". To je jedini odgovor koji upućuje i svjesna javnost ima na takvo jednostavno životno pitanje. Ima li nadležno ministarstvo boje odgovore na takva jednostavna pitanja? Ako ima dajte ih ljudima koji su svjesni i savjesni i žele sačuvati svoj okoliš i zdravlje, sebe i svoje familije i za generacije koje dolaze iza nas.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Štovani gospodine predsjedniče. Štovani kolega je potpuno krivo shvatio ovu strategiju nabrajajući u strategiji sve što je pozitivno kao negativno. Pa ispravljam sljedeće. Kaže da je strategija nepotpuna. Ovo je najsveobuhvatnija strategija na kojoj je sudjelovalo preko 40 različitih institucija. Netočno je da je općenita, jer strategija ide u sve detalje i detektira u svim područjima ono što treba u strategiji ispraviti. Kaže da je bez izvršitelja i rokova. Naravno, jer ako ne slijedi akcijski plan koji će dati izvršitelja rokova. I na kraju politiziranje i netočna izjava je da je podcjenjivački stav vlasti sadašnje prema ovoj problematici. Da je kolega pročitao strategiju, ovo nije točno. Jer da ju je pročitao vidio bi da je na kraju naveden 131 propis koji je donesen u ovom i prošlom mandatu sadašnje Vlade. 131 propis u posljednjih 4 godine. Prema tome, to nije podcjenjivački, možda je malo precjenjivački. I upravo zbog toga što su doneseni u zadnje tri do četiri godine, nisu mogli biti usklađeni i nisu mogli u cijelosti biti izvršeni. I zato ova vlast donosi ovu strategiju s kojom će u sljedećih godinu dana to sve zaokružiti.
Hvala. Prije nego dam riječ predstavniku predlagatelja, obavještavam vas da će sada početi dijeljenje prijedloga dopune dnevnoga rada, a materijali za tu dopunu se isto tako nalaze u pretincima. Pa ćemo u jedan sat i proširiti dnevni red. Gospodin Ante Zvonimir Golem, državni tajnik. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo. Dozvolite samo da u ime predlagača pojasnimo nekoliko stvari. Strategija kemijske sigurnosti zasigurno da neće dati odgovore na sva pitanja, međutim uredit će područje, to je jedna sigurna stvar. U Europskoj uniji nabrojili smo, i u ovoj strategiji je to vidljivo, postojalo je preko 40-ak različitih propisa i nema jedinstvenog uređenja kemijske sigurnosti na području Europske unije i već svaka država to uređuje na svoj, ajmo reći ovako specifičan način. A istovremeno zakoni odnosno direktive i Uredbe Europske unije postavljaju pravni okvir, znači unutar kojeg okvira će svaka država urediti već na način kako smatra najshodnijim za svoju državu. Da se u Republici Hrvatskoj to i do sada radilo, ajde, možemo slobodno reći na jedan kvalitetniji način, moramo reći i kroz brojne primjere koje smo imali u povijesti. Pa ja ću malo podsjetiti od prometne nesreće sa iskakanjem cisterne fenoftalina na Plitvičkim jezerima, pa do recimo onoga što se događalo i gdje su ekipe Hrvatskog zavoda za toksikologiju utjecale i na području Sisačko-moslavačke županije, ali i na području grada Zaprešića i da sada ne nabrajam sve silne situacije. Evidencija je u Hrvatskoj onaj koji, navodi se kao problem. Međutim, treba reći i po postojećem dakle, Zakonu o otrovima koji je bio donesen u Hrvatskom saboru, pa nakon toga Zakonu o opasnim tvarima, pa Zakon o … [[Govornik se ne razumije.]] pripravcima, postoji registar i evidencija u Republici Hrvatskoj opasnih kemikalija, a ono za što se kaže, kada se proširila nadležnost sa opasnih kemikalija na općenito kemikalije, a to danas znači govorimo ne samo o fenoftalinu ili bilo kojoj drugoj opasnoj tvari već govorimo i o ulju, jestivom ulju, govorimo o soli, znači o svemu što se koristi u svakodnevnom kućanstvu, jasno je da treba napraviti sveobuhvatni dio. Ovaj nacionalna strategija je otvorila ta pitanja i ona je otvorila pitanja i od nadležnosti o kojoj je rečeno bilo danas već ovdje da je lutala, lutala je zato što nije to naš hrvatski specifikum, to je bio specifikum i u Europi, dakle, bilo je jedno vrijeme i u nadležnosti Ministarstva zdravstva. Razmišljalo se, pa je bilo jedno vrijeme i u nadležnosti Ministarstva gospodarstva, da bi konačno ipak shvaćeno da je ono što je bit u Europi to je da je nadležnost nad Ministarstvom zdravstava jer je zdravlje, u području, dakle, opasnih kemikalija ipak na prvom mjestu, sada vraćeno dakle, u Ministarstvo zdravstva. Treba reći da akcijski plan o kojem se spominje, upravo, ne samo izrada nego i provedba akcijskog plana, dijelom je onoga zbog čega smo i aplicirali na pretpristupni fond, IPA 2007. za jačanje kemijske sigurnosti i za institucionalni razvoj, dakle u jačanju kemijske sigurnosti i jasno da je ova strategija pokazala da situacija treba biti popravljena u dijelu koordinacije između institucije i u dijelu administrativnog jačanja zbog čega smatramo da ovakva strategija daje odgovor upravo na pitanja koja se smatra da ih ne daje. Hvala lijepo.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Mario Habek. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, predsjednici, predstavnik Vlade, kolegice i kolege. Ovom strategijom ustvari uređujemo jedno izuzetno važno pitanje za naše društvo a to je zaštita života i zdravlja građana te zaštita životnog okoliša. Dobro je da nas Europa opet tjera na donošenje dokumenta kojeg smo kao uređena zemlja trebali već davno donijeti. Naime, riječ je o zaista važnom dokumentu Nacionalne strategije kemijske sigurnosti. U suvremenom svijetu cijelo vrijeme okruženi smo kemijskim proizvodima da toga nismo ni svjesni, od dječjih igračaka, hrane, pića, odjeće, potpuno svega što danas suvremeni svijet koristi. U posljednjih 70 godina proizvodnja kemikalija u svijetu porasla je za 400 puta, a po snazi i obujmu proizvodnju kemijska industrija je četvrta sila europskog gospodarstva. Godišnje se u svijetu proizvede preko jedne milijarde tona različitih kemikalija dok na europskom tržištu postoji više od 100 tisuća kemijskih proizvoda a za veliku većinu nikada nije učinjena stručna procjena njihovih dugoročnih učinaka po život, zdravlje ljudi i okoliš. Razna znanstvena istraživanja u svijetu pokazuju da su bolesti poput astme i raka te raznih i mnogobrojnih alergija rezultat određenog stupnja štetnih kemijskih svojstava okoline. Dakle, riječ je o tvarima koja su velika opasnost za zdravlje i život ljudi a nemar i nepažnja na tržištu kemikalija koja su najčešće posljedica neznanja ili zaštita interesa raznih proizvođača i trgovaca uzima sve veći danak i u broju oštećenih i u velikim financijskim izdacima za razne sanacije koje je potrebno obaviti. Na tragu toga Europska unija donijela je Rich uredbu odnosno novi zakonski okvir o sigurnom gospodarenju opasnih kemikalija. Uspostavi ovog novog sustava sigurnosti Europske unije tzv. projekta Rich sudjeluje i Hrvatska. Za razliku od starog sustava, ovaj novi Rich projekt ima niz prednosti kao pravni okvir od zaštite od opasnih kemikalija, prije svega za razlikovanje tzv. starih od tzv. novih tvari pri čemu su se stroga ispitivanja i ograničenja odnosila samo na nove tvari, dok većina od starih tvari, njih preko 100 tisuća na tržištu nije prošla određena ispitivanja i ocjenu opasnosti. Isto tako trošila se velika količina vremena i sredstava za ponavljanje procedura što je u kemijskoj industriji stvaralo velike troškove, bilo je vrlo teško pratiti sudbinu određene tvari kada je bila registrirana i ušla u lanac daljnje proizvodnje različitih proizvoda. Taj projekat je jedna od najkompleksnijih pitanja kojima se bavilo europsko zakonodavstvo a cilj projekta je stvoriti europski nadzorni okvir za kemijske proizvode i zaštitu ljudskog zdravlja. Hrvatska mora stvoriti preduvjete da bude dio toga sustava, to mora biti naš cilj. Mnogobrojne međunarodne organizacije dale su preporuku da se u izradi ove strategije, ocjene situacije i strategije dugoročnog razvitka kemijske sigurnosti ovo kompleksno područje obuhvati vrlo široko. No, naša Vlada je odlučila kako u obrazloženju piše da se zbog prirode problema i specifičnosti zakonodavstva ova strategija neće baviti između ostaloga kontrolom industrijskog onečišćenja, tvarima i pripravcima koji su opasni zbog radioaktivnih svojstava, te raznim farmaceutskim produktima. Smatram da je neprihvatljivo da sve ovo što sam nabrojao ne uđe pod okrilje ove Nacionalne strategije kemijske sigurnosti. Iščitavajući ovaj podeblji dokument također me šokiralo da predlagač iznosi podatak, citiram: "S obzirom na trenutačno u Republici Hrvatskoj nema ovlaštenih laboratorija za ispitivanje opasnih kemikalija potrebno je u 2008. godini izvršiti ovlašćivanje tih laboratorija u skladu sa načelima dobre laboratorijske prakse.". Ne mogu vjerovati zašto nije na vrijeme donesena odluka ovlašćivanja laboratorija za ispitivanje opasnih kemikalija i što se čeka do danas sa takvom odlukom. Hrvatska još dan danas nema ovlaštene ispitne laboratorije za ispitivanje opasnih kemikalija. Gdje su tu načela dobre laboratorijske prakse. Ovaj Prijedlog nacionalne strategije već je pola godine na dnevnom redu, u Saboru i prebacuje se sa sjednice na sjednicu. I prosto je nevjerojatno da ovako važan dokument zanemarujete bez obzira na to što je Europska unija ocijenila da zbog nedorečenosti u hrvatskom zakonodavstvu Hrvatska ima određenih problema u području sigurnog gospodarenja kemikalijama. Mi smo jednom u medijima imali priliku čuti i čitati o izlijevanju kemikalija u otoke, prevrtanju cisterni ili ispuštanju kojekakvih stvari u potoke, rijeke, pa me time više čudi da ova Vlada nije smatrala potrebnim i bitnim da se to što prije donese. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Evo upravo u 10,46 ističe vrijeme za prijavu od 10 minuta. Gospodin Stjepan Kundić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, tajniče, kolegice i kolege. Theophrastus Bombastus Paracelsus, švicarski filozof, liječnik i androkemičar koji je živio u 15. i 16. stoljeću rekao je: «Sve je otrov, samo ovisi o dozi.» Naime pošao sam od toga s naglaskom da je vrlo teško jasno razgraničiti opasne kemikalije od neopasnih jer toksični učinak ovisi prvenstveno o količini i vremenu unosa. Svima nam je dobro poznato da kemikalije utječu gotovo na svaki dio života čovjeka pa prema tome uspostava sustava sigurnog upravljanja kemikalijama omogućava s jedne strane maksimalno iskorištavanje svih pozitivnih učinaka kemikalija na ekonomski razvitak i kvalitetu života a s druge strane njihovih moćnih, mogućih štetnih utjecaja na ljudsko zdravlje i okoliš. Zbog toga je u interesu svake države da stalno vodi brigu i potiče razvoj svog sustava kemijske sigurnosti. Hrvatska je na sreću oduvijek poklanjala posebnu pažnju kemijskoj sigurnosti zahvaljujući prvenstveno doprinosu Andrije Štampara i njegovoj brizi za javno zdravstvo kao što je kolega Franić rekao. Prvih dana nakon osamostaljenja Hrvatske postojeće zakonodavstvo a posebice Zakon o otrovima prilično dobro uredio je to važno područje zaštite zdravlja i okoliša. Uz to i drugi zakoni vezani uz zaštitu od štetnih učinaka kemikalija u hrani, vodi za, vodi za piće i zraku su primjereno pokrili to važno područje kemijske sigurnosti. Naravno nakon osamostaljenja tj. postizanja nezavisnosti zakonodavstvo Republike Hrvatske se u području kemijske sigurnosti i dalje razvijalo s tendencijom sve većeg usklađivanja s propisima Europske unije. 1999. godine Zakon o otrovima značajno je temeljen na direktivi Europske unije 67/548. 1997. godine osniva se Hrvatski zavod za toksikologiju koji je ustvari kao što je rekao profesor Hebrang slijednik toksikološke službe glavnog stožera saniteta koja je tijekom Domovinskog rata odigrala vrlo važnu ulogu u organizaciji pripravnosti i odgovora na namjerno korištenje kemikalija ili industrijskih objekata u ratne svrhe. U listopadu 2003. godine donesen je Zakon o kemikalijama. U prosincu 2005. godine usvojen je novi Zakon o kemikalijama usklađen sa dvije direktive. Prva o razvrstavanju, pakiranju i označavanju opasnih tvari i druga o stavljanju biocidnih pripravaka na tržište. Stjecanjem statusa kandidata za članstvo u Europskoj uniji u Republici Hrvatskoj ubrzao se i proces prijenosa direktiva i uredbi Europske unije u hrvatsko zakonodavstvo i u vrlo složenom području kemijske sigurnosti. To su Zakon o biocidnim pripravcima, Zakon o zaštiti okoliša, Zakon o hrani, Zakon o zaštiti i spašavanju, Zakon o zdravstvenoj zaštiti, Zakon o prijevozu opasnih tvari, Zakon o predmetima opće uporabe. Moram naglasiti da iako Europska unija potiče svoje članice da uspostave i stalno unapređuju svoj sustav sigurnog upravljanja kemikalijama u pravnoj stečevini Europske unije ne postoji odredba kojom izričito određuje kako i što je potrebno učiniti u ostvarenju tog cilja. Zbog toga ne iznenađuje što postoji velika razlika među državama Europske unije u pogledu organizacije sustava kemijske sigurnosti te mehanizma međuresorske koordinacije i upravljanja vezano uz taj sustav. Europska komisija je preporučila izradu Nacionalne strategije sigurnosti kemikalija u Republici Hrvatskoj kao podloge za uspostavu integriranog, učinkovitog i racionalnog sustava sigurnog upravljanja kemikalijama sukladnog s propisima i praksom Europske unije. To je ujedno i cilj izrade Nacionalne strategije kemijske sigurnosti a svrha strategije je dakle da kroz međuresorsku suradnju utvrdi ravnomjeran razvitak svih aspekata zaštite zdravlja i okoliša od štetnih učinaka kemikalija uz odgovarajuću nadogradnju postojećih sustava zaštita kao što su: opća zaštita od kemikalija, zaštita od po zdravlje štetnih kemikalija u proizvodima za ljudsku uporabu, zaštita od po zdravlje štetnih kemikalija u okolišu, izgradnji sustava prevencije, pripravnosti i odgovora na nesreće s kemikalijama. Što se tiče osnovnih načela u pristupu izrade Nacionalne strategije kemijske sigurnosti poštivana su osnovna načela koja je Republika Hrvatska prihvatila kao članica Ujedinjenih naroda i drugih međunarodnih institucija odnosno prihvatila kao potpisnica konvencija i protokola te međunarodnih ugovora a koja su u skladu i sa temeljnim načelima Ustava Republike Hrvatske. A to su: načelo prevencije, načelo predostrožnosti, načelo onečišćivač plaća, načelo održivosti, načelo subsidijarnosti, načelo praćenja onečišćivača od kolijevke do groba, načelo međusektorske koordinacije, načelo pravo na istinu, načelo međunarodne suradnje. Zbog velikog broja do sada poznatih kemikalija na tržištu, a u cilju sigurnog upravljanja kemikalijama te zaštite ljudskog zdravlja i okoliša treba izraditi znači kvalitetan program za uspostavu učinkovitog sustava kemijske sigurnosti, a najbolji primjer za to je usvojena «Rich» uredba kao novi zakonodavni okvir Europske unije za zaštitu od opasnih kemikalija koja je u primjeni od lipnja 2007. godine. Kako je Republika Hrvatska obavezna osigurati usklađivanje postojećih zakona i budućeg zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije pred Republikom Hrvatskom je opsežan zadatak prilagodbe novom sustavu zaštite od štetnih učinaka kemikalija. Hrvatska demokratska zajednica će podržati ovu strategiju jer mislimo da se radi o izuzetno kvalitetnom dokumentu.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Po definiciji kemikalije su tvari i pripravci. Tvari su kemijski elementi i spojevi u prirodnom obliku ili načinjeni u proizvodnom procesu a pripravci su smjese i otopine. Iz same definicije je razvidno o koliko širokom području se radi ako spomenem ono što je već rečeno da ih u svijetu ima registriranih preko 100 tisuća, u našoj zemlji naravno manje jasan je značaj kemikalija za svekoliki život civilizacije ali zasigurno je više pozornost usmjerena u onom smjeru glede štetnih učinaka kemikalija. Naravno štetnih učinaka za zdravlje ljudi i štetnih učinaka na okoliš. U ovom Visokom domu je dosta govoreno glede zaštite zdravlja ljudi, unapređivanja zdravstvenog stanja. Bit će naravno ako Bog da uskoro još rasprava a glede okoliša isto tako zaštita okoliša je naš prioritet i mi možemo reći hvala Bogu širem europskom okružju imamo relativno dobro očuvan okoliš. Ako još k tome spomenemo da imamo i izuzetne zalihe pitke vode znači obveze su naravno još veće. I u svijetu se naravno razmišlja na taj način, pa eto sve države svijeta su već i na neki način u tom kontekstu već i '92. usvajanjem Agende 21. poglavlje IX. Konferencije UN-a o okolišu i razvoju su se obvezale na neki način podcrtati zaštitu od, i stavljati pod nadzor kemikalija itd. Naravno je tu Konferencija o kemikalijama u Dubaiu isto tako koja na neki način dalje pojačava isto tako tu sigurnost itd. Za nas je naravno bitno ovdje iz bližeg okružja naravno, iz Europske unije kamo idemo. Dakle, ova spomenuta uredba Rich o kojoj je govorio više gospodin državni tajnik tako da se ne ponavljam. Ali zasigurno bi bilo nepravedno ne spomenuti da i u našoj zemlji se nisu određene aktivnosti radile glede stavljanja pod nadzora kemikalija, pa zasigurno je potrebito ponovo spomenuti časnog doktora Štampara čije smo obljetnice ove godine proslavili. Dakle, njegove brige za javno zdravstvo i ogroman učinak na tome području. I zasigurno toksikološka služba Glavnog stožera saniteta je odigrala isto značajnu ulogu. Na tragu toga je Zavod za toksikologiju, ali izuzetni su učinci i da tako kažem zakonodavna aktivnost je učinjena posljednjih godina, pa o tome su kolege ranije govorile. Dakle, Zakon o biocidnim pripravcima, Zakon o kemikalijama, Zakon o provozu opasnih kemikalija i mnogi, mnogi drugi uistinu su, pa se čak mogao steći dojam da se radilo o uistinu brojnim zakonima koji bi se preplitali i preklapali. I to je primijećeno hajmo reći u Europskoj komisiji. A ako na to dodamo još da i ovo što je govorio državni tajnik, da kandidiramo za određena sredstva iz ovog IPA fonda zasigurno imamo onda obvezu napraviti ovu strategiju koja eto naravno uvažavajući budući smo mi prihvatili načela Ujedinjenih naroda o čemu je govorio kolega Kundić, a sljedeća su načela to je načelo prevencije, načelo predostrožnosti, načelo onečišćivač plaća, načelo održivosti, načelo supsidijarnosti, načelo praćenja onečišćivača, načelo međuresorske koordinacije, načelo prava na istinu sukladno Agendi i načelo međunarodne suradnje. Svako ovo načelo bi naravno moglo o svakom se raspravljati dulje vrijeme, ali ja bih samo spomenuo ovo sedmo možda koje gađa u bit, a to je načelo međuresorske koordinacije. Sigurno dobar temelj, ali to načelo međuresorske koordinacije dakle ono će povezati ja bih rekao, glavni zaključak koji se može iz toga izvući koji bi bio povezati horizontalnu i vertikalnu međuresorsku suradnju, konkretno povezati suradnju na primjer Ministarstva zdravstva zdravstva, socijalne skrbi, Ministarstva zaštite okoliša, prostornog uređenja, Ministarstva regionalnog razvoja, šumarstva, vodnog gospodarstva, Ministarstva poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja, naravno Državne uprave za zaštitu i spašavanje. Dakle, tu je bit u ovoj među dakle horizontalnoj i vertikalnoj međuresorskoj suradnji i što ćemo s time dobiti? Dobit ćemo u konačnici integrirani sustav kemijske sigurnosti koji se temelji dakle na toj međuresorskoj koordinaciji u suradnji svih sudionika, a u ostvarenju cilja, a to je zaštita od opasnih kemikalija, zaštita po zdravlje štetnih kemikalija u proizvodima za ljudsku upotrebu, zaštita po zdravlje štetnih kemikalija u okolišu, prevencija i pripravnost i odgovorima na nesreće kemikalijama. I peto, na kraju ono što je naravno bit ove nacionalne strategije kemijske sigurnosti i integrirani sustav kemijske sigurnosti koji će zasigurno unaprijediti ovo prevažno područje. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Zdenko Franić. Nema ga, gubi pravo rasprave. Idemo dalje. Uvažena zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je zaista važan dokument iza kojeg stoji strateško upravljanje kemikalijama koje utječu na ekonomski razvitak i kvalitetu života, a s druge strane imaju štetni utjecaj na okoliš, na hranu, na vodu i zdravlje čovjeka. Uz to su prateće brojne i europske i UN-ove konvencije, međuvladini forumi za kemijsku sigurnost, internacionalne konferencije u upravljanju kemikalijama Europske komisije itd. Naša zemlja zaista kao što smo čuli ima određena iskustva i stoga zaista sve pohvale toksikološkoj službi Glavnog stožera saniteta koji je znao i u Domovinskom ratu reagirati kada je agresor iz Srbije namjerno koristio kemikalije. Već tada je bilo i zaista vidljivo danas ugrađeno u strategiji i prevencija i pripravnost i intervencija. Iz te službe je nastao '97. godine Zavod za toksikologiju. Zaštita od štetnih učinaka od kemikalija se u Republici Hrvatskoj uređuje velikim brojem zakona od Zakona o kemikalijama zadnjih 2005. godine. Zatim koji se uskladio sa direktivom Europske unije, zatim Zakon o biocidnim pripravcima, o zaštiti okoliša, o zdravstvenoj zaštiti o prijevozu opasnih stvari itd. Ova strategija zaista upućuje na … [[Govornica se ne razumije.]] zbog kemijske sigurnosti koordinaciju među određenim ministarstvima što još više govori o složenosti ovoga problema. U Europskoj uniji se od 1. lipnja 2007. godine primjenjuje Uredba o registriranju, ocjenjivanju, odobravanju i ograničavanju kemikalija. S njom su se ukinule razlike između starih i novih tvari što znači da sve tvari prema utvrđenim kriterijima trebaju proći registraciju i ocjenu opasnosti ukoliko se želi staviti na tržište u Europskoj uniji. Nove i stare tvari su u kategoriji opasnih tvari. Europska unija daje pravni okvir, Rich uredbu prema kojem je napravljena ova strategija, ali daje i svakoj državi određene ovlasti. Na tržištu imamo 100000 kemikalija. U Republici Hrvatskoj oko 5000. Međutim, registracija jedne kemikalije je zaista visoka i stoji kažu oko 30000 eura. Postavlja se pitanje da li možemo uspostaviti kontrolu nad trgovinom, da li možemo uspostaviti kontrolu nad uporabom, djelovanjem na okoliš i na ljudsko zdravlje kemikalija imajući u vidu koliki se kapital u ovom globaliziranom svijetu okreće i koliki je pred nama gospodarski njihov interes. Spoznaja o toksikološkim svojstvima i opasnosti po ljudsko zdravlje i okoliš je sve veća. Sve više pesticida izbacuje se jer su štetni za ljudsko zdravlje. Postavlja se i pitanje ocjene kriterija štetnosti ostataka pesticida u hrani za ljudsku upotrebu. Nameće se razmišljanje naravno i o ekološkoj proizvodnji u našoj zemlji gdje postoje velike mogućnosti. Maksimalna dopuštena količina pesticida u hrani i u hrani za životinje još nije prenešena u hrvatsko zakonodavstvo, a plan je da će biti prenešena Pravilnikom o maksimalno dopuštenim količinama pesticida u hrani. Imamo Hrvatski zavod za toksikologiju kao stručno i savjetodavno tijelo koje radi na temelju Zakona o kemikalijama, koje ima podatke o proizvodnji i stavljanju u promet i korištenju opasnih kemikalija. Na području Republike Hrvatske trenutačno niti jedan laboratorij ne obavlja ispitivanje opasnih kemikalija u skladu sa načelima dobre laboratorijske prakse nedostaju i stručnjaci. U Republici Hrvatskoj nije ovlašteni niti jedan laboratorij koji bi provodio ispitivanje koje su osnova za ocjenjivanje biocidnog pripravka u vezi s njegovim utjecajem na zdravlje ljudi, životinja ili okoliš uključujući naravno i metode koje se pri tome koriste. Međutim, registar biocidnih pripravaka isto tako nije pripremljen, nemamo stručnjaka, no sustav je razrijeđen u ovoj strategiji i vjerujem da će se to u narednom periodu akcijskim planom ispraviti. Strateški cilj je zaista osigurati visoku razinu zaštite zdravlja ljudi, posebice djece. Kemikalije prisutne u raznim proizvodima od plastike te u pesticidima kod djece mogu izazvati promjene u funkciji bubrega, promjene endokrinoga sustava i metabolizma. Procjenjuje se da tisuću od 55 tisuća umjetnih kemikalija djeluje na razvoj fetusa. Kemikalije djeluju direktno ili putem zagađenog okoliša. Svaka treća igračka uvezena iz Kine ili s istoka koja se prodaje u Republici Hrvatskoj je neispravna. HZZO je proveo analizu na 69 igračaka slučajno odabranih u hrvatskim dućanima, 21 nije prošao laboratorijski test, što je 30,4%, neki imaju neugodan miris, ispuštaju boju. Igračke od plastike, odnosno omekšanog PVC-a koji djeluju poput gume sadrže često zabranjene spojeve ftalate, a taj spoj ne smije sadržavati niti jedna igračka. Osim što su kancerogeni, ftalati mogu poremetiti genetski razvoj djeteta. U Republici Hrvatskoj je potrebna i kontrola zdravstvene ispravnosti odjeće, preplavljeni smo odjećom i tekstilom Dalekog istoka. U pravilniku zakona koji propisuje zdravstvenu kontrolu piše da se ona odnosi na proizvode koji dolaze u dodir s kožom ili sluznicom, ili su namijenjene zagrijavanju tijela. Kontrole ipak pak u potpunosti nema. Međutim, strategija na svu sreću to razrađuje. Ova nacionalna strategija posebno naglašava da postojeći zakonski sustav kojim se osigurava zdravstvena ispravnost vode za piće ne osigurava učinkovit sustav zaštite od štetnih kemikalija u vodi za piće. Neću ponavljati ono što se dešavalo u proteklom periodu, javni vodovodi nisu u sustavu vodoopskrbe. Dakle, iz strategije je vidljivo što treba raditi. I na kraju, zaista budućnost bi bila stvoriti svijet u kojem živimo bez otrovnih kemikalija. Možda je za to prekasno, ali svakako moramo uspostaviti strogu kontrolu radi nas samih i radi naše djece, a to je upravo obuhvaćeno ovom strategijom. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Željko Vincelj. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. 25.4. ove godine donijeli smo Zakon o provedbi Europske uredbe o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija. Zakon je kratak, na dvije stranice, iako se odnosi na izuzetno bitan dokument, ne samo po život građana u Hrvatskoj, nego i po sudbinu gospodarstva koje se bavi djelatnošću sa kemikalijama. Zakon kaže da je u Hrvatskoj obvezujuća provedba europske uredbe pod nazivom Rich kojom se propisuju obveznici, rokovi i postupak za registraciju i ograničavanje kemikalija na području Europske unije. Ova uredba je veoma kompleksna i sa svojim aneksima ima oko 2 tisuće stranica, anakucij, direktive i smjernice čine još oko 8 tisuća stranica. To je materijal od jednog metra visine. Njega naravno zbog obima materijala nema uz ovaj zakon u "Narodnim novinama", već samo na internet stranicama Ministarstva zdravstva. No glavni problem i nije pročitati, naučiti, shvatiti tu regulativu, nego u tome što gospodarstvo nije informirano da takva regulativa uopće postoji ili nije u dovoljnoj mjeri. Velika je industrija sigurno nešto upućenija, ali manji koji rijetko čitaju "Narodne novine" i sličnu publikaciju su potpuno neupućeni u novu regulativu s kemikalijama, europsku regulativu. A svrha Rich-a je zaštita europskog gospodarstva, tržišta i ljudi koji kupuju i koriste kemikalije u životu, zaštita kroz zabrane uvoza iz drugih zemalja ili proizvodnje neregistriranih, neispitanih kemikalija unutar Europske unije. Da bi se kemikalija mogla proizvoditi ili uvesti u Europsku uniju, mora proći postupak predregistracije, registracija, odnosno ispitivanja svojstava i samo ona kemikalija koja uspješno prođe taj postupak moći će se proizvoditi ili uvoziti u Europsku uniju. Registrirati treba sve tvari koje prelaze količinu od jedne tone proizvodnje uvoza ili izvoza, bilo da se nalaze u čistom obliku, ili u kakvom preparatu kao smjesa tvari i tvari u gotovim proizvodima iz kojih se te tvari mogu izlučiti. Osnovna stvar registracije da se kemikalije, pogotovo one stare kemikalije stavljene na tržište prije '81. godine koje nisu prošle opsežna ispitivanja, posebno na kancerogenost, mutagenost i reproduktivnu sposobnost registriraju. Sve one će ponovno morati proći proces detaljnih ispitivanja i tek po završetku tog procesa moći će se registrirati u Europskoj agenciji za kemikalije u Helsinkiju i stavljati na tržište. Postupak naravno nije naprasan jer to bi značilo zaustavljanje proizvodnje i korištenja proizvoda s kemikalijama koje moraju proći postupak ispitivanja, pa će se to rješavati unutar određenih rokova u kojima se postupak mora dovršiti, ovisno o količinama tvari koje se stavljaju na tržište, ali i opasnostima od njih rokovi su 2010., 2013., 2018. godina. U čemu je sad problem? U zadnjem članku našeg Zakona o obvezi provedbe uredbe Rich-a u Hrvatskoj stoji da on stupa na snagu na dan prijema Republike Hrvatske u Europsku uniju. I ona većina nedovoljno upućenih proizvođača uvoznika ili izvoznika kemikalija u Hrvatskoj su reagirali, oh pa to je još daleko, ne budemo se sad s tim opterećivali. Ionako iz zakona kratkog bez uvida u metar debelu uredbu ništa ni ne mogu znati. Ma naš zakon o Rich-u stupa na snagu odmah. Odmah se gospodarski subjekti trebaju predregistrirati te krenuti u postupak ispitivanja i registracije da bi našim ulaskom u Europsku uniju odmah mogli biti sa proizvodom na europskom tržištu. Ako će sa postupkom predregistracije i registracije krenuti tek po ulasku našeg u Europsku uniju, mnogi će moći samo staviti ključ u bravu. Tražim da Ministarstvo zdravstva hitno i detaljno, ali u dnevnim medijima pokrene ovu temu, informira gospodarske subjekte koji rade s kemikalijama da imaju obveze odmah sad da bi ako izvoze ili imaju ambiciju da izvoze u Europsku uniju, do ulaska Hrvatske u Europsku uniju imali registraciju i kontinuirani nesmetani put na zajedničko europsko tržište. A svi oni ostali koje ne interesira izvoz, isto tako će morati imati registracijski dokument da bi mogli proizvoditi i prodavati kemikalije i u Hrvatskoj nakon našeg ulaska u Europsku uniju. Ponavljam, Uredba Rich se mora poštovati i po njoj raditi sad, a ne po ulasku u Europsku uniju pa tražim da Ministarstvo zdravstva jasno i hitno to kaže gospodarstvenicima, da adekvatno promijeni ovu završnu zbunjujuću odredbu iz travanjskog Zakona o Richu. Uostalom po Uredbi o Richu proces predregistracije kemikalije je započeo 1.6. i završava u ponedjeljak ako se ne varam. Prema neslužbenim informacijama niti jedna ili samo jedna hrvatska tvrtka je završila predregistracijski proces za kemikalije. Ima tu i praktičnih problema itekakvih. Registraciju kemikalija može izvršiti samo tvrtka sa sjedištem u Europskoj uniji, tako da izlaz za naše zainteresirane proizvođače ili izvoznike kemikalija angažiranje strane firme koja to može učiniti ili osnivanjem vlastitog poduzeća vani. Ako se za taj posao angažira nekog vanjskog, tada treba biti oprezan i u ugovor obvezno staviti odredbu da nakon pristupa Hrvatske Europskoj uniji sva prava iz registracije kemikalije pripadaju hrvatskoj firmi. Osim toga postupak registracije kemikalije kod europske Agencije za kemikalije u Hellsinkyju košta desetke, a za nekoga i stotine tisuća eura. Još jednom upozoravam da je Ministarstvo zdravstva pogrešnom odredbom o važenju Uredbe Richa tek od ulaska Hrvatske u Europsku uniju unijela zabunu ili zabludu kod hrvatskih gospodarstvenika sa kemikalijama pa će sigurno ostati neke tvrtke koje neznaju da trebaju nešto činiti odmah, a ne po ulasku u Europsku uniju, pa će za koju godinu možda morati dati ključ u bravu. Zato tu zabunu i zabludu treba otkloniti odmah formalnim ispravkom Zakona o uredbi Richa, ali i adekvatnim informiranjem hrvatske javnosti o poslovima koje trebaju činiti odmah da bi i sutra bili na tržištu. Ja do sada u medijima nisam vidio niti jednu kvalitetnu informaciju koja bi bila korisna i instruktivna proizvođačima, uvoznicima ili izvoznicima kemikalija. Tko treba predregistrirati i registrirati kemikaliju, koje sve kemikalije, u kojim rokovima, kome se treba predati registracijska dokumentacija, tko to može učiniti za njih, da li svi proizvođači kemikalija to moraju činiti pojedinačno ili mogu objedinjeno kroz reprezentante za neke kemikalije, koliko to košta, koje su moguće zapreke na registracijskom putu itd.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Branko Kutija. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. U cilju sigurnog upravljanja kemikalijama u Republici Hrvatskoj, odnosno kontinuiteta kemijske sigurnosti do sada su doneseni Zakon o otrovima i Zakon o kemikalijama. Međutim zbog … [[Ne razumije se.]] nadležnosti i nedorečenosti u zakonodavstvu, Vlada Republike Hrvatske je zbog sigurnijeg gospodarenja kemikalijama izradila nacionalnu Strategiju kemijske sigurnosti kao podlogu za uspostavu integriranog i učinkovitog sustava sigurnog upravljanja kemikalijama. U pristupu izrade nacionalne strategije kemijske sigurnosti poštivana su osnovna načela koja je Republika Hrvatska prihvatila kao članica Ujedinjenih naroda i drugih međudržavnih institucija, odnosno prihvatila kao potpisnica konvencija i protokola te međunarodnih ugovora, a koja su u skladu i sa temeljnim načelima Ustava Republike Hrvatske. Zbog specifičnog povijesnog razvitka zakonodavstva Europske unije, ne postoje jedinstveni i konceptualni, odnosno zakonodavni okvir o kemijskoj sigurnosti. Svaka članica Europske unije samostalno određuje prema svom državnom uređenju, političkom i socijalnom razvitku te specifičnim nadležnostima i organizaciji provedbe svojih zakona, tj. uredbu Europske komisije što se odnosi i na zaštitu od mogućih štetnih učinaka kemikalija. Nema niti jedne države koja sve aspekte zaštite od štetnih učinaka kemikalija uredila u jednom zakonu i kroz nadležnost jednog resora državne uprave. Slijedeći s jedne strane sveopće prihvaćene principe, a s druge pravni sustav Europske unije, donesena je Odluka o konceptualnom okviru Strategije razvitka sustava kemijske sigurnosti koji se temelji na pet osnovnih područja koje je prije spomenuo dr. Milinković. Glavni razlog za ovakav pristup leži u činjenici što je zakonska zaštita od štetnih učinaka kemikalija za svako područje specifična kao i nadležnost za opći razvitak svakog od navedenih područja. Zadnje poglavlje predstavlja horizontalno objedinjavanje mjera koje će omogućiti ostvarenje osnovnog cilja, a to je uspostava integriranog, usklađenog, učinkovitog i dinamičnog sustava kemijske sigurnosti kroz međuresorsku koordinaciju, suradnju i ravnomjerni razvitak svakog od segmenata kemijske sigurnosti. Opći okvir zaštite ljudskog zdravlja ljudi i okoliša od kemikalija predstavlja temeljni zakonski okvir kemijske sigurnosti. Klasično je zakonodavstvo koje se prvenstveno bavilo zaštitom od kemikalija koje se koriste kao otrovi evaluiralo s vremenom u temeljni zakonski okvir koji štiti ljudsko zdravlje i okoliš od opasnih kemikalija, tvari i pripravaka. U zakonodavstvu Europske unije to se temeljilo donedavno na okvirnoj direktivi iz 1967. godine o klasifikaciji, pakiranju i označavanju opasnih kemikalija te brojnim drugim izvedenim direktivama i uredbama. U zakonodavstvo Republike Hrvatske prenesene su odredbe o prijavljivanju nove tvari, o razmjeni podataka o prijavljenim tvarima, o procjeni rizika od prijavljenih tvari, o razvrstavanju, pakiranju i označavanju opasnih tvari, odredbe kojima je propisano na što se odredbe direktive ne primjenjuju, pojmovi koji se korite u direktivi i odredbi o oglašavanju opasnih tvari i odredbe o sigurnosno-tehničkom listu. Imajući u vidu da se nesreće sa kemikalijama događaju bez obzira na sve preventivne, mjere internacionalni program kemijske sigurnosti preporučuje da svaka država treba u okviru svog sustava kemijske sigurnosti uspostaviti i sustav pripravnosti intervencija i uklanjanja posljedica nesreća s kemikalijama. Uz brigu o zaštiti stanovništva u slučaju nesreća s kemikalijama, svaka država treba razviti dobar sustav zdravstvene skrbi u pojedinačnim slučajevima trovanja kao npr. kroz program centara za kontrolu trovanja i kliničke toksikologije. Nakon 11. rujna 2002. godine sve države svijeta, a posebice članica Europske unije su evaluirale kroz nacionalne programe prevencije, pripravnosti i interventne sposobnosti u slučaju terorističkih napada s kemikalijama. Rezultat je pokazao kako se velike nesreće tako i za terorističke napade da sustav prevencije intervencije u velikoj većini država nije na odgovarajućem nivou. Tijekom 2007. godine doneseni su, odnosno izmijenjeni i dopunjeni sljedeći zakoni od važnosti za uspostavu sustava kao što su Zakon o zaštiti i spašavanju, Zakon o zaštiti okoliša, Zakon o zdravstvenoj zaštiti, Zakon o prijevozu opasnih tvari. Uz navedene, postoje i brojni drugi zakoni i podzakonski akti koji uređuju specifične aspekte prevencije, pripravnost intervencije u slučaju nesreće kao npr. oni koji su vezani uz oružane snage, nuklearne i radioaktivne tvari, eksplozive itd. Na kraju procesa izrade Nacionalne strategije kemijske sigurnosti može se zaključiti da su zadovoljeni svi bitni preduvjeti za uspješnu provedbu strategije. Zaštita ljudskog zdravlja i okoliša od štetni učinka kemikalija predstavlja značajan dio pravne stečevine Europske unije koju Hrvatska mora, ne samo prenijeti u svoje zakonodavstvo, nego i stvoriti uvjete za njihovu provedbu. Stoga je jasno da Nacionalna strategija kemijske sigurnosti predstavlja važan instrument za horizontalno povezivanje različitih zakonskih propisa i učinkovito povezivanje provedbenih nadležnosti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. I u ime kluba SDP-a, pet minuta, uvaženi zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine državni tajniče, štovane kolegice i kolege zastupnici. Još jednom bismo željeli podcrtati važnost primjene raznih konvencija, rezolucija, strategija, pa i zakona koji se donose u ovom visokom domu. Naime, u kontekstu kemijske sigurnosti donesena je Uredba o graničnim vrijednostima onečišćujućih tvari u zraku koja je objavljena u "Narodnim novinama" 133/05. To nije vaše ministarstvo, to je Ministarstvo zaštite okoliša i prostornog planiranja pa se govori i o zagađivanju zraka lebdećim česticama kao što su PM 10 i definiraju se da frakcija lebdećih čestica koja prolazi kroz ulaz sakupljača propisa normon hrn itd. učinkovitošću odstranjivanja čestica aerodinamičnog promjera 10 metara. I za takve čestice stvarno nisu potrebni sofisticirani instrumenti, maseni spektrometri itd. Dovoljno je uzeti dalekozor pa gledati čestice na nebu, jer se radi o asteroidima i meteorima. Radi se o očitoj greški jer je prilikom pretvaranja fontova iz jednih u druge ispao onaj mikro, pa umjesto mikrometra su ostali metri pa eto naša uredba je sukladna sustavu globalne mreže osmatranja asteroida i obrane od takvih napada. Međutim, da se to ne bi dešavalo treba više ozbiljnosti prilikom objavljivanja uredbi i zakona u "Narodnim novinama", a ako sustav Microsoftovog Worda i Microsoft Officea nije dovoljno dobar da se to i ostvari, preporučio bih svesrdno i državnoj upravi jednog malog pingvina koji je zaštitni znak Linuxa, operacijskog sustava kao i uporabu Open Officea kao alternativnog sustava Microsoftovom Officeu kod kojih se ovakve greške naprosto ne dešavaju. Hvala lijepa. A i uštedilo bi se na državnom proračunu.
Zahvaljujem i na dodatku. Želi li predstavnik Vlade? Da. Uvaženi Ante Zvonimir Golem, državni tajnik. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo. Dozvolite, trebao bih samo odgovoriti na nekoliko stvari. Dakle, moguće je da kada bilo tko tko čita tekst da li će ga razumjeti ili ne je stvar pojedinca i vrlo lako je moguće da netko ne može razumjeti tekst koji se čita. Međutim, reći da je odredba koju je donio Hrvatski sabor, ne Ministarstvo zdravstva, da je zbunjujuća, to je u redu ali nema potrebe za izmjenom zato što se jasno zna zašto je odredba donesena. Treba reći sljedeće. U Europskoj uniji Uredba Rich je na snazi. Uredba Rich je zakon Europske unije. Republika Hrvatska nije članica Europske unije iako će to vrlo brzo postati. Ali u periodu dok nije članica ne može preuzimati europski zakon. Iz tog razloga je Zakon o provedbi uredbe Rich donesen, ali je rečeno da će sa danom ulaska u Europsku uniju… Zašto je on sad donesen? Nije bilo potrebe, moglo ga se donijeti na dan upravo ulaska u Europsku uniju. Međutim, prijedlog koji je išao u tom smjeru išao je iz razloga upravo da digne pažnju javnosti jer već sada, znači cijela kemijska industrija i svi koji se bave kemikalijama, a koji rade sa Europom znači koji izvoze na područje Europske unije, oni su se već sada našli sa tim problemom jer je Uredba Rich na snazi. Prema tome, oni su imali vremena. Zato smo i naveli u uvodnoj riječi što se radilo, da li je dovoljno, uvijek se može više, ali da se naznači znači da oni moraju se sa tom Uredbom Rich uskladiti. Tako da su i naši veliki proizvođači i u prehrambenom dijelu gdje se koriste već davno registrirali preko ili svojih tvrtki u inozemstvu ili sa tvrtkama partnerima određene kemijske supstance ili kemijske spojeve u Helsinkiju. Tako da one koje primjena Uredbe Rich u Europskoj uniji već sada na neki način ograničava, ograničit će i za dvije godine. Ono što se mora reći, da danom ulaska Hrvatske u Europsku uniju će trebati i za one koji na području Republike Hrvatske rade i proizvode će trebati isto tako registracija u Europi. Novih spojeva u Republici Hrvatskoj nije primjećeno i nije pokušana registracija, ali treba reći da je ukupan spoj negdje preko 4000 stranica kemijskih spojeva koje idu u registraciju. Zato se tvrtke i pokušavaju registrirati na način da se registrira ono što je nužno i što je neophodno. Sa strane Ministarstva zdravstva je pokrenut proces i ići će dalje da se da značaj i važnost, dakle praćenje što se događa po Uredbi Rich na način kao što je to učinjeno sada i na način na koji ćemo dalje pokušavati aktivirati i Hrvatsku gospodarsku komoru i Hrvatsku udrugu poslodavaca i Obrtničku komoru i sve druge asocijacije u društvu koje trebaju pomoći da se upravo naše poduzetnici pripreme da i onog dana kad postanemo članovi mogu dalje raditi. Iako, neće biti na takav način obvezujuća da neće moći u vlastitoj državi raditi. Neće jednostavno moći imati međudržavni promet. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Jedanaesto, Prijedlog nacionalne strategije kemijske sigurnosti. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog nacionalne strategije kemijske sigurnosti. Molim, uključimo se. Glasujmo. Rezultat? Ovaj Prijedlog nacionalne strategije prihvaćen je većinom glasova sa 105 glasova za, 5 suzdržanih i ništa protiv.
Sada predlažem da točku 13. i točku 14. spojimo prema članku 223. stavak 3. našeg Poslovnika. Ima li tko protiv, neku primjedbu? Nema. Dakle, konstatiram da ćemo zajedno raspravljati: - Prijedlog revizije Strategije i Akcijskog plana zaštite biološke i krajobrazne raznolikosti Republike Hrvatske Podnositelj Vlada Republike Hrvatske. Vlada je podnijela ovu strategiju na temelju članka 151. i članka 150. Zakona o zaštiti prirode. Prijedlog akata primili ste u pretince. Amandmane je podnijela Vlada Republike Hrvatske koju su u skladu s člankom 159. Poslovnika. Postaje sastavni dio Konačnog prijedloga zakona. O njima se ne glasuje. Raspravu su proveli Odbor za zaštitu okoliša, Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj i Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo. I točka 14. to je: - Izvješće o stanju prirode i zaštite u Republici Hrvatskoj, za razdoblje od 2000. do 2007. godine Podnositelj Vlada Republike Hrvatske. Vlada je podnijela ovo izvješće na temelju članka 153. Zakona o zaštiti prirode. Prijedlog akta primili ste u pretince. Raspravu su proveli Odbor za zaštitu okoliša, Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj i Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo. Žele li predstavnici predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Uvaženi Zoran Šikić, državni tajnik u Ministarstvu kulture. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovane gospođe i gospodo. Izvješće o stanju prirode je podloga za donošenje, najprije ocjenu već postojeće strategije i akcijskog plana biološke i krajobrazne raznolikosti i podloga za donošenje novog dokumenta. Državni zavod za zaštitu prirode formiran je na temelju Zakona o zašiti prirode i to u 2003. godini i on je izradio izvješće koje obuhvaća period za sedam godina od 2000. do 2007. godine. Možemo reći da je na tom dokumentu radilo negdje 50-ak stručnjaka iz te institucije, drugih ministarstava također, vanjskih suradnika koji su bili angažirani, znanstvenika. Znači članova nevladinih organizacija i da se kroz taj dokument konstatiralo i obradili znači u svim segmentima, u svim sektorima trenutno stanje zaštite prirode u Hrvatskoj. Ukratko možemo reći da je ocjena da je Republika Hrvatska prati europsku razinu, europske trendove i europsku legislativu kada je u pitanju riječ zaštita prirode, ali i da je dalje prisutan trend gubitka biološke raznolikosti. Biološka raznolikost je temeljem Zakona o zaštiti prirode, a samim time evo i prošli tjedan smo imali ovdje raspravu, izglasane su izmjene i dopune Zakona o zaštiti prirode, jer je novi koncept koji je definiran tim zakonom definirao biološku i krajobraznu raznolikost kao osnovni temelj današnje zaštite prirode koja je ne tako davno počivala isključivo na zaštićenim područjima, a danas se sagledava na jedan cjelovit, integralan način. Ona se provodi multidisciplinarno u odnosu i suradnji sa svim drugim sektorima. Definitivno izvješće pokazuje napredak u ovome području koje ostvaruje Republika Hrvatska, tako da možemo istaknuti da je do sada, od samostalnosti do sada, Republika Hrvatska postala članicom svih relevantnih konvencija iz područja zaštite prirode, da je najveći napredak ostvaren upravo u području zakonodavstva, jer možemo reći sa vrlo visokim stupnjem da smo usklađeni sa europskom legislativom. Nama je u tom smislu ostala jedino još jedna uredba koja definira "Naturu 2000.", odnosno "Ekološku mrežu Europske unije". Možemo istaknuti da je na jačanju kapacitete, znači administrativnih i institucionalnih također puno napravljeno, tako da u odnosu na osam ustanova koje upravljaju nacionalnim parkovima, 11 ustanova koje upravljaju parkovima prirode, Državnim zavodom za zaštitu prirode u proteklom periodu u svim županijama su osnovane županijske ustanove. To znači da sada već sasvim značajan broj od ukupno 40 ustanova koji direktno, ali nisu oni jedini, jer taj koncept integralne zaštite definitivno uvodi u sve druge sektore problematiku zaštite prirode. U međuvremenu smo kartirali staništa. Jednim značajnim djelom inventarnizirali svojte, a sadašnji podatak govori o negdje 38 tisuća svojti u Republici Hrvatsko, iako kompletan posao u smislu inventarizacije, a iza toga i praćenje stanja i monitoringa, definitivno nismo još napravili. U pojedinim sektorima kao npr. istaknut ću slatkovodno ribarstvo. Zašto? Zbog toga što je problematika ribnjaka posebno šaranskih za nas, za očuvanje biološke raznolikosti izuzetno značajna, a tu je prisutan trend smanjenja površina pod šaranskim ribnjacima, da je u morskom ribarstvu, ukazuje se u proteklih, znači tri godine značajan porast izlova, da je prisutno i evidentno u posljednjih 6 godina i do 50% smanjenje poljoprivrednih površina, da također konstatiramo u sektoru prometa da je 300 km autocesta napravljeno, znači u proteklom periodu. Međutim, treba istaknuti, odnosno u sektoru zaštite prirode, da je u isto vrijeme izgrađeno na našim autocestama i 9 zelenih mostova. Sve u svemu ključni prioritet u sljedećem periodu tiče se isključivo još ispunjenja potpunog usklađenja, a koje se tiče donošenja uredbe, znači potpuno usklađenje kada je u pitanju "Natura 2000.". Sukladno navedenog, na temelju ovoga izvješća, prišlo se izradi Strategije biološke i krajobrazne raznolikosti, uvažavajući taj novi koncept integralne zaštite prirode, temeljene na očuvanju biološke raznolikosti, ono što sasvim sigurno čini veliko zadovoljstvo da je to već druga strategija i samim time evo kao što je ovdje istaknuto, u proceduru smo došli do toga i zbog toga predlagatelj daje dva amandmana koji se tiču naziva dokumenta. Tako da sadržajno i konceptualno to je sasvim drugi dokument i s tim u vezi ta dva amandmana predlagatelja, govore i traže zapravo da se u imenu, a i u cijelom tekstu riječ: "Revizija" izbacuje i da to zapravo bude sasvim novi dokument, a sukladno tome da će i drugi amandman govori o tome da stupanje snagu i donošenjem ove strategije, da prestaje važiti strategija koja je donesena 1999. godine. Što se tiče same strategije mogu reći da je i rasprava koja je vođena na matičnom odboru, Odboru za zaštitu okoliša, da također su podnesena dva amandmana koje predlagatelj prihvaća a tiču se imena ponovo strategije iz razloga što zakon definira da je to strategija biološke i krajobrazne raznolikosti, međutim konvencija koje je Republika Hrvatska član, Konvencija o biološkoj raznolikosti ima termin nacionalne strategije a s obzirom da se određujemo ipak prema zakonskom rješenju ta dva amandmana znači traže i mi to prihvaćamo da se koristi ta zakonska definicija a da se ne koristi u ime bilo da se radi o kratici ENSAP bilo u imenu nacionalna, znači to se izbacuje i to prihvaćamo. Na strategiji je radilo negdje sedamdesetak stručnjaka svih institucija uključujući i nevladine organizacije da je provedena opsežna rasprava sa svim sektorima, da je bio organiziran javni uvid koji je trajao cijelo ljeto, da je završna prezentacija strategije održana 3. rujna. Ja mogu samo reći da vizija koju nosi ta nova strategija koja je pred vama je a imajući u vidu velike promjene u koncepciji zaštite prirode uspostavu novog zakonodavnog institucionalnog okvira kao posljedicu pristupanja međunarodnim konvencijama iz sporazuma iz područja zaštite prirode te procesa pridruživanja Europskoj uniji pokazala se potreba za sagledavanjem novih strateških ciljeva a koji su definirani kroz očuvanje sveukupne biološke i krajobrazne raznolikosti kao temeljna vrijednost i potencijal za daljnji razvitak Republike Hrvatske. Također, za ispunjenje svih obaveza koje proizlaze iz procesa pridruživanja Europskoj uniji i usklađivanja zakonodavstva sa relevantnim direktivama i uredbama Europske unije kao što su Direktiva o staništima, Direktiva o pticama i CITES uredba. Također, ispunjenje obveza koje proizlaze iz međunarodnih ugovora na području zaštite prirode, biološke sigurnosti, pristupa informacijama. Također, osiguranje integralne zaštite prirode kroz suradnju u drugim sektorima, utvrđivanje i ocjenjivanje stanja biološke, krajobrazne i geološke raznolikosti uspostavom informacijskog sustava zaštite prirode s bazom podataka povezanom u informacijski sustav države. Poticanje unapređenja institucionalnih i izvaninstitucionalnih načina obrazovanja o biološkoj raznolikosti i sudjelovanje javnosti u postupcima odlučivanja. Te također na kraju razvijanju mehanizama provedbe propisa kroz jačanje zakonodavnih i institucionalnih kapaciteta, obrazovanje, razvoj znanstvenih resursa, obavješćivanjem, razvojem mehanizama financiranja. Financiranje također i težina kad se fokusiramo na provedivost strategije i u odnosu na strategiju iz 99. koja je bila definirala negdje blizu preko 450 akcijskih planova ovdje smo se fokusirali u sve ono što trajno moramo provoditi pa je teško se odrediti na vremenski period ali naše određenje je za 10 godišnji period i da znači sredstva koja su potrebna za realizaciju ove strategije su negdje u odnosu na sadašnja sredstva koja se izdvajaju u zaštiti prirode negdje u prosjeku tridesetak posto veća. Ne mislimo da isključivo državni proračun ali i kroz taj način financiranja trebamo osigurati ta sredstva ali definitivno kroz značajnije korištenje sredstava koje se ostvare kroz specifične oblike turizma u posebno atraktivnim, zaštićenim područjima ali definitivno i kroz korištenje predpristupnih fondova, međunarodnih fondova. U pripremi je jedan značajan projekt ulaganja u zaštitu, sektor zaštite prirode sa Svjetskom bankom će biti očekujemo značajno ulaganje nakon jednog vrlo uspješnog projekta koji je obuhvaćao krška područja. I napomenut ću da je ipak ta sredstva i do sada su se crpila i da je negdje ili završeno ili u tijeku ukupno 64 projekta koji se financiraju iz tog izvora. Sve u svemu u 10-godišnjem periodu sa svim tim drugim izvorima i povećanjem negdje do 30% mi možemo akcijske planove iz ove strategije provesti u cijelosti. Ja vjerujem da je to jedan optimalan broj onoga što je nama potrebno i taj broj tih akcijskih planova u ovoj novoj strategiji je nešto preko 300. Evo, ja zahvaljujem na pažnji i vjerujem da će rasprava dati nove momente koje mi možemo kroz podzakonske akte čak i donošenje akcijskih planova definitivno primijeniti kroz primjenu, provedbu mehanizama što bolje i učinkovitije zaštite prirode u Hrvatskoj te molim u ime predlagatelja da u konačnici podržite izvješće odnosno da donesete strategiju biološke i krajobrazne raznolikosti s akcijskim planom. Hvala lijepo na pažnji.
Zahvaljujem. Dakle, što se tiče pitanja strategije to je već rečeno. Amandmane je podnio Odbor za zaštitu okoliša. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo uvaženi zastupnik Jerko Rošin. Izvolite.
Hvala. Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo Hrvatskoga sabora raspravio je na 7. sjednici održanoj 27. studenog 2008. godine Izvješće o stanju prirode i zaštiti prirode u Republici Hrvatskoj za razdoblje od 2000. do 2007. godine koje je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 13. rujna 2008. godine. Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo temeljem članka 140. Poslovnika Hrvatskoga sabora raspravio je predmetno izvješće kao zainteresirano radno tijelo. Uvodno je predstavnik predlagatelja istaknuo da navedeno izvješće sadržava podatke i provedbe aktivnosti vezanih uz zaštitu biološke i krajobrazne raznolikosti za razdoblje 2000. do 2007. godine sa smjernicama za naredno razdoblje. Sukladno Zakonu o zaštiti prirode "Narodne novine" br. 70/05. Prijedlog izvješća o stanju prirode izradio je Državni zavod za zaštiti prirode a utvrdilo Ministarstvo kulture. Izvješće sadrži podatke o stanju biološke i krajobrazne raznolikosti, daje podatke i ocjenu korištenja prirodnih dobara i utjecaja zahvata na prirodu, pregled stanja i ocjenu zakonodavnog i institucionalnog okvira zaštite prirode, osvrt na pitanja obrazovanja, informiranje i sudjelovanje javnosti u odlučivanju o zaštiti prirode te ocjenu provedbe akcijskih planova utvrđenih strategijom i akcijskim planom biološke i krajobrazne raznolikosti Republike Hrvatske iz 1999. godine. Predstavnik predlagatelja u svom izlaganju istaknuo je niz značajnih promjena koje su se u navedenom razdoblju dogodile u području zaštite prirode u Republici Hrvatskoj s naglaskom na proglašenje ekološke mreže Republike Hrvatske te pripreme za proglašenje ekološki značajnih područja mreže Natura 2000. U raspravi na odboru istaknuto je da ovo izvješće predstavlja kvalitetan, cjelovit prikaz aktivnosti vezan uz zaštitu biološke i krajobrazne raznolikosti za razdoblje 2000. – 2007. godina te ukazuje na visoki stupanj realizacije akcijskih planova utvrđenih strategijom iz 1999. godine. Od postignuća u navedenom razdoblju posebno je istaknuta uspostava nacionalnog zakonodavnog okvira u području zaštite prirode te jačanje institucionalnog okvira kako na državnoj tako i na županijskoj odnosno lokalnoj razini. Uočeno je da su od donošenja Strategije akcijskog plana zaštite biološke i krajobrazne raznolikosti Republike Hrvatske učinjeni značajni pomaci u jačanju financijskih mehanizama za zaštitu prirode te iznalaženju novih izvora financiranju kao što su međunarodni projekti predpristupni programi Europske unije, sredstva Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost. Međutim, istaknuto je da navedeni pomaci, iako značajni, nisu dostatni, te da je nužno povećanje financijskih kapaciteta za zaštitu prirode, jer oni determiniraju i kadrovske kapacitete, te dinamiku provođenja akcijskih planova. U tom smislu apelirano je na povećanje izdvajanja zaštitu prirode iz državnog proračuna. U raspravi je ukazano na značajnu ulogu prostornog planiranja za očuvanje i zaštitu prirode. Kao jedan od pozitivnih primjera ove interakcije u kojoj je ujedno i naglašen u ovome izvješću, u raspravi je istaknut primjer pozitivnog učinka Uredbe o uređenju i zaštiti zaštićenog obalnog područja, Narodne novine br. 128. iz 2994. godine za očuvanje obalnog područja. Navedeno je i rezultiralo u konačnici integriranjem odredbi navedene uredbe iz 2004. godine u Zakon o prostornom uređenju i gradnji. Pozitivnim je ocjenjeno povećanje udjela zaštićenih površina u ukupnoj površini Republike Hrvatske, ali je ujedno upozoreno na važnost donošenja preostalih prostornih planova zaštićenih područja. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje sljedećeg zaključka: "Prihvaća se Izvješće o stanju prirode i zaštiti prirode u Republici Hrvatskoj za razdoblje od 2000. do 2007. godine.". Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime Kluba SDP-a, uvažena zastupnica Mirela Holy, izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Na početku izlaganja o Prijedlogu strategije i Akcijskog plana zaštite biološke i krajobrazne raznolikosti Republike Hrvatske želim naglasiti da će Klub SDP-a, biti suzdržan u smislu donošenja ovoga dokumenta. Strategija i Akcijski plan zaštite biološke i krajobrazne raznolikosti Republike Hrvatske trebao bi biti temeljni dokument zaštite prirode. Podsjećam, njegovu izradu zahtjeva Zakon o zaštiti prirode člankom 151. Konvencije o biološkoj raznolikosti člankom 6., te naravno Europska unija kroz nacionalni program za pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji, a ovaj je dokument izražen na temelju izvješća o stanju prirode i zaštite prirode u Republici Hrvatskoj. Već na prvi pogled nemoguće je ne primijetiti da je sadržaj ovog dokumenta gotovo jednak onom izvješća. Razlika je u tome što su Strategijom obuhvaćena i područja georaznolikosti, energetike i rudarstva, što u svakom slučaju zaslužuje pohvalu, te se doduše vrlo kratko ističe važnost monitoringa i vrednovanja. Za razliku od izvješća strategijom nisu obuhvaćena područja sakupljanja gljiva, biljaka i životinja. Svako područje strategije obrađeno je na jednak način, opisom trenutnog stanja što je uglavnom preuzeto iz izvješća, te navođenje strateškog cilja, strateških smjernica i akcijskih planova. Ono što brine je malodušnost ili nažalost realističnost autora strategije koji sami navode kako je vrlo malo vjerojatno provođenje svih navedenih akcijskih planova. Osim te primjedbe na neoptimističnost strategije u Klubu SDP-a smatramo kako je bilo nužno na području ekološke mreže Republike Hrvatske i mreže Natura 2000. među akcijske planove navesti i dovršenje prijedloga smaragne mreže za Hrvatsku a što uopće nije spomenuto u ovom dokumentu. Osim toga, potrebno je navesti Plan donošenja Uredbe o međunarodno ekološkim važnim područjima a o čemu također ovaj dokument ništa ne govori. Na području divljih svojti nužno je istaknuti potrebu aktivnog uključivanja lokalnog stanovništva u problematiku zaštite prirode kao i nastavak uspostavljanja nacionalnog sustava monitoringa biološke raznolikosti. Na području domaćih svojti nužno je zahtijevati održavanje i razvoj Hrvatske banke biljnih gena te osnivanje iste za zaštićene autohtone pasmine, potaknuti uključivanje udomaćenih svojti u turističku ponudu nacionalnih parkova i parkova prirode te obnoviti rad povjerenstva za izvorne pasmine uz koordinaciju nadležnih institucija. Što se inozemnih vrste tiče potrebno je zatražiti osnivanje tehnički savjetodavne radne skupine, na temu invazivnih alohtonih vrsta te zakonski urediti postupanje sa balansnim vodama s brodova. Smatramo kako je na području šumarstva nužno među akcijske planove uključiti potrebnu žurnog razminiravanja, ekološke mreže i mreže Natura 2000. Što se tiče lovstva nužno je predvidjeti učinkovite mehanizme za rješavanje problema krivolova a što se ne pojavljuje u akcijskim planovima. Također smatramo da je nužno u području morskog ribolova, nužno predvidjeti mjere zaštite mrjestilišta te smanjiti izlov ribe. U području turizma uz pohvale za nekoliko akcijskih planova vezanih uz eko turizam smatramo kako je nužno razviti standarde zaštite okoliša u području gospodarenja otpadom i otpadnim vodama kako bi se zaustavilo masovno zagađivanje prirode od strane turista, a u području obrazovanja nužno je donijeti strategiju obrazovanja o zaštiti prirode. Kada je riječ o mehanizmima vrednovanja provođenja strategije smatramo kako ne bi bilo loše smanjiti razdoblje između izrada i izvješća o stanju prirode kojim se strategija vrednuje te za kratkoročne akcijske planove predvidjeti drugačiji oblik vrednovanja čime bi se povećao pritisak na provođenje tih akcijskih planova ali na kvalitetu provođenja istih. Također u strategiji se nigdje ne spominje pitanje ilegalnog odlaganja otrova u prirodu. Ovo je doista veliki problem koji bi morao biti obuhvaćen ovom strategijom, radi se o praksi koju prakticiraju lovci, poljoprivrednici i drugi a opasnost sa smrtnim posljedicama prijeti i čovjeku a u smislu šetača, djece, turista, izletnika i slično. Otrov ostavljen na tlu u prirodi u vidu zatrovanih meka, nekontrolirano ulazi u lanac prehrane i tako toksično djeluje na tlo i njegov okoliš, mikroflore i mikrofaune, ubija divljač koja se hrani mesom, ptice koje su na vrhu prehrambenog lanca, kao što su grabljivice, strvinari itd., te ubija i domaće životinje, pse, mačke i slično. Uginule otrovane životinje izvor su daljnjeg prenošenja i širenja otrova drugim životinjama koje ih nađu i kojima su izvor hrane. Ono što čudi je sljedeće, iako je zbog ovog problema osnovano povjerenstvo u Ministarstvu kulture u Uredu za zaštitu prirode članovi toga povjerenstva nisu smatrali da je potrebno ovaj problem uvrstiti u strategiju baš kao što ilegalno odlaganje otrova u prirodi nije spomenuto ni u izvješću. Ukoliko usporedimo strategiju iz 1999. godine s izvještajem razvidno je da većina zamišljenog nije ispunjena. Ispunjeno je nažalost samo ono što je zahtijevalo minimalne financijske investicije te … [[Govornica se ne razumije.]] prijedlozi čije donošenje nije ništa koštalo. Akcijski planovi koji su ispunjeni uglavnom su oni koje guraju određeni lobiji poput šumarskog i lovačkog. Primjerice akcijski plan upravljanja velikim zvjerima bio je interesantan lovačkom lobiju pa je u tom smislu i donesen. Glavni razlog zbog kojeg ćemo biti suzdržani prema ovom dokumentu jest pitanje koja je svrha strategije kada ne postoje nikakve garancije a vidljivo je niti politička volja za njenu provedbu. Naime, ukoliko Vlada Republike Hrvatske koja uostalom i predlaže ovaj dokument ne stane čvrsto iza njega, bez fige u džepu čitav trud oko izrade ove strategije neće imati nikakvoga smisla. Podsjećam od ukupno 315 akcijskih planova utvrđenih prethodnom strategijom nije ih provedeno 147. Djelomično je provedeno 150 dok je uspješno provedeno mizernih 18 planova. Nije provedeno jer nije bilo ni dovoljno ljudi ni dovoljno sredstava. Već sada možemo biti sigurni u to da većina akcijskih planova iz ove strategije neće biti realizirana a jedan od razloga jest i taj što su, što oni nisu dovoljno specificirani. Primjerice na nekim mjestima akcijski planovi su na istoj razini kao i strateške smjernice. Pa tako u poglavlju 3.1.1.1. piše: Izraditi temeljne dokumente upravljanja zaštićenim područjima. U 3.1.1.5.: Unaprijediti sustav upravljanja zaštićenim područjima. U 3.1.1.1.1.: Izraditi i donijeti planove upravljanja za nacionalne parkove i parkove prirode kojih još nemaju. U 3.1.1.2.1.: Dovršiti započetu reviziju postojećih zaštićenih područja. Prva dva su strateške smjernice, a zadnja dva su akcijski planovi da to ne piše izrijekom nitko ne bi znao što je smjernica a što plan. Osim toga brine to što je prethodna strategija zamišljena za rok od 5 godina a izvješće o njenoj provedbi odnosi se na razdoblje od 2000. do 2007. godine. Što to znači? To znači da nova strategija o kojoj danas raspravljamo kasni već pune dvije godine. Nevladine udruge upozorile su nas i na slabosti strategije u dijelu koji se tiče obrazovanja, institucionalnog i vaninstitucionalnog, o biološkoj raznolikosti te njenoj zaštiti o očuvanju te ulogu udruga civilnog društva u ovome području. Osim povećanja uloge nevladinih organizacija u obrazovanju za zaštitu bioraznolikosti nužno je i poticati razvoj interdisciplinarnih, dodiplomskih i postdiplomskih studija vezanih uz očuvanje bioraznolikosti, upravljanja i novih tehnologija. Naglašavamo i kako u oba dokumenta a posebice u strategiji nije posvećena gotovo nikakva pozornost problemu osiromašenja biološke raznolikosti podmorja izuzev usputnog spominjanja problema invazivnih algi, caulerpe taksipholi i caulerpe racimose. Problem onečišćenja podmorja krutim nerazgradivim ili teško razgradivim materijalima nije uopće spominjan baš kao ni kemijske supstance koje se izlijevaju u more s brodova nautičara, kruzera i ostalih. Problem invazvinih algi sa stajališta zaštite i uklanjanja, sprečavanja širenja na druga veća područja u prvom su redu nedostatna financijska potpora od strane države. Naime ukoliko se za zbrinjavanje otpada i sanaciju crnih točaka na kopnu izdvajaju milijunska sredstva nije logično da se o podmorju uopće ne razmišlja. Nažalost država često financira projekte koji su izuzetno suspektni u smislu ne samo koristi takvog projekta, njegove stvarne realizacije a što znači da je suspektno i način financiranja takvih projekata. Na kraju iako u Klubu SDP-a smatramo kako treba pozdraviti donošenje strategije nažalost s dvije godine zakašnjenja ipak naglašavamo kako nije prihvatljivo da se ovakav dokument donosi deklarativno bez stvarne želje da se strategija realizira te kako su pojedina područja u ovom dokumentu mogla biti ipak znatno kvalitetnije obrađena. U tom smislu Klub SDP-a bit će suzdržan prilikom glasanja o ovom dokumentu. Sada što se tiče izvješća na samom početku želim reći da će Klub SDP-a podržati donošenje ovog dokumenta. Izvješće o stanju prirode i zaštite prirode u Republici Hrvatskoj dokument je koji analizira i vrednuje akcijske planove, nacionalne strategije zaštite biološke i krajobrazne raznolikosti koja je donesena 1999. godine te utvrđuje strateške smjernice za reviziju navedene strategije. Prema tim smjernicama osmišljena je nova tj. revidirana kako kažu strategija i akcijski plan zaštite biološke i krajobrazne raznolikosti. Ono što smatramo pozitivnom stranom ovog izvješća jest to što je ono realno odnosno na sustav zaštite prirode, biološke i krajobrazne raznolikosti u Hrvatskoj ne gleda kroz ružičaste naočale i priznaje grijeh državnih struktura koje su uložile iznimno malo napora u realizaciju prethodno predviđenih akcijskih planova. Izvješće je podijeljeno na 4 djela: 1. biološka i krajobrazna raznolikost, 2. prirodna dobra i zahvati u prirodu, 3. zakonodavstvo, institucije i financije te 4. društveni apsekt. U načelu ono zaslužuje pozitivnu ocjenu međutim nije se smjelo dogoditi da izvješće koje predstavlja dokument na kojem se temelji izrada strategije uopće ne spominje georaznolikost, energetiku kao ni rudarstvo iako spominje pojedina područja koja se nisu našla u prethodnoj strategiji. Treba istaknuti kako je izvješće moralo žustrije zahtijevati pojačan rad na suradnji između nadležnih resora većine područja jer to je očigledno iznimno značajan problem. U tom bih smislu ponovno podsjetila na apsurdnost razdvajanja resora zaštite okoliša od resora zaštite prirode kao i na neprihvatljiv sukob interesa u ministarstvu koji u isto vrijeme skrbi o zaštiti okoliša i prostora te potiče graditeljstvo, nažalost najčešeće u obliku betonizacije unutrašnje Hrvatske i apartmanizacije obalnog područja. Sukladno izvješću čini se kako stanje biološke raznolikosti u Hrvatskoj u većini slučajeva jest dobro odnosno da smo svim našim glupostima i neekološkim projektima usprkos uspjeli očuvati biološku i krajobraznu raznolikost međutim to nipošto nije zasluga vrednovane strategije ili nekog drugog zakona već uglavnom zaslugom za sada ne toliko visoke razine eksploatacije prirode a što ukoliko kompariramo sa razvijenim zemljama. Drugim riječima nameće se zaključak kako je slab gospodarski i industrijski razvoj Hrvatske glavni razlog očuvane biološke i krajobrazne raznolikosti. U izvješću su obrađena sljedeća područja: krajobrazi, staništa divlje svojte, invazivne svojte, udomaćene zavičajne svojte, zaštićena područja, ekološki značajna područja, poljoprivreda, vodno gospodarstvo, šumarstvo, lovstvo, slatkovodno ribarstvo, morsko ribarstvo, sakupljanje gljiva, biljaka i životinja, turizam, promet, GMO, zakonodavni okvir, institucionalni okvir, financiranje zaštite prirode, obrazovanje i informiranje javnosti, sudjelovanje javnosti u odlučivanju. Kao što sam već spomenula ocjene provedbe strategije svode se uglavnom na sljedeće riječi: nije provedeno, djelomično je provedeno ili mali dio plana je proveden. Najmanje je napravljeno na provođenju akcijskih plana na području divljih svojti. A najviše je napravljeno na planu zakonodavstva čime se ne treba posebno hvaliti jer je provođenje donesenih zakona doista na vrlo niskoj razini. Iako je izvještaj realan i uglavnom korektan u opsegu u kojem je napisan ipak je nemoguće ne primijetiti da su neka područja detaljnije obrađena. Primjerice pored poglavlja 1. pregled stanja biološke i krajobrazne raznolikosti, poglavlja 2. korištenje prirodnih dobara i zahvati u prirodu logično bi bilo da postoji poglavlje 3. zaštita prirodnih dobara ili biološki krajobrazne raznolikosti sa strukturom 1. stanje uzročnika narušavanja prirode u Hrvatskoj, 2. aktivnosti na zaštiti prirode u razdoblju od 2000. do 2007. 3. ocjena provedbene strategije i 4. smjernice za iduće razdoblje. Navedenom dopunom ovo izvješće bi pružilo dokaz o učinjenoj zaštiti prirode ali bi dalo i smjernice u zaštiti za iduće razdoblje. Uostalom naslov izvješća sugerira da se obradi odnosno obuhvati ne samo stanje i korištenje prirode nego i zaštita prirode. Isto tako postavlja se pitanje kako da se valorizira i cijeni opravdanost svega onoga što je izloženo u postojećem trećem poglavlju izvješća pogotovo pod točkom 3.3. financiranje zaštite prirode ukoliko izvješću nedostaje pregled dimenzije i značaj onih najbitnijih ili urgentnih pojava koje se moraju ograničavati, usmjeravati i iskorijeniti i sličnim aktivnostima zaštite biološke i krajobrazne raznolikosti Hrvatske na svim razinama upravljanja uključujući tu i pregled učinjenog na zaštiti ali i smjernicama zaštite u budućnosti. U Klubu SDP-a smatramo kako bi upravo takav dopunjen sadržaj izvješća upućivao i na stalno isticanu nezadovoljavajuću povezanost, koordiniranost i nedovoljnu stručnu osposobljenost, organiziranih svih resora uprave a tu mislim na prostorno planiranje, zaštitu prirode i kulture, ali i sektora koji su obuhvaćeni stranicom 14 predmetne strategije. I da zaključim iz izvješća je vidljiva nelogičnost resorske podjele koja se odražava i na dokumente poput ovog izvješća ali i strategije gdje se ocjene i politike kroje po kroju resora a ne merituma stvari koje bi ti dokumenti trebali obrađivati. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a govorit će dva uvažena zastupnika. Prvo uvaženi zastupnik Ivan Šantek. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Klub HDZ-a prihvatit će predloženu Strategiju i akcijski plan biološke krajobrazne raznolikosti Republike Hrvatske. Naime, Strategija i akcijski plan zaštite biološke krajobrazne raznolikosti Republike Hrvatske je temeljni dokument zaštite prirode koji određuje dugoročne ciljeve i smjernice očuvanja biološke i krajobrazne raznolikosti i zaštićenih prirodnih vrijednosti, te načine njezina provođenja u skladu sa ukupnim gospodarskim, društvenim i kulturnim razvojem Republike Hrvatske. Obaveza izrade strategije propisana je člankom 151. Zakona o zaštiti prirode. Strategiju donosi Hrvatski sabor, a izrađuje je Ministarstvo kulture na osnovi izvješća o stanju prirode i zaštite prirode koju priprema Državni zavod za zaštitu prirode. Međunarodna obaveza izrade strategije proizlazi iz članka 6. Konvencije o biološkoj raznolikosti koje je Republika Hrvatska punopravna stranka od '96. godine. Temeljem obaveze iz Konvencije Vijeća Europe iz '95. godine donijela su i Europsku strategiju zaštite biološke i krajobrazne raznolikosti koja je rezultat konvencije proširila na krajobraze. Slijedom navedenog Republika Hrvatska je 1999. godine donijela Nacionalnu strategiju i akcijski plan zaštite biološke i krajobrazne raznolikosti kojom se po prvi puta sustavno zacrtala i cjelovito planirala djelatnost zaštite prirode, odnosno očuvanje cjelokupne biološke i krajobrazne raznolikosti. Sukladno članku 152. Zakona o zaštiti prirode svakih 5 godina provodi se analiza ciljeva i smjernica utvrđenih strategijom kao i analiza provedbe akcijskih planova, te se po potrebi obavlja revizija strategije. U skladu sa tom zakonskom mogućnošću Ministarstvo kulture pristupilo je izradi nove strategije koju imamo ovdje pred nama. U svjetlu pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji obaveza je izrade strategije predviđene Nacionalnim programom za pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji u trećem kvartalu ove godine. U razdoblju 2000. do 2008. godine u području zaštite prirode u Republici Hrvatskoj dogodile su se značajne promjene koje su u velikoj mjeri rezultat smjernica i akcijskih planova predviđenim strategijom iz 1999. godine. U izvještajnom razdoblju najznačajniju prekretnicu za razvoj sustava zaštite prirode označile su aktivnosti povezane s pripremama Republike Hrvatske za pristup Europskoj uniji osobito nakon zaprimanja pozitivnog službenog mišljenja o hrvatskoj kandidaturi Europske unije u trajanju 2004. godine u kojem su dane smjernice za daljnji razvoj sektora zaštite prirode u Hrvatskoj kako bi se zadovoljili standardi Europske unije. Od postignuća u periodu od 2000. do 2008. godine treba izdvojiti institucionalno jačanje na državnoj i županijskoj lokalnoj razini, administrativno jačanje na svim razinama, pristupanje svim međunarodnim sporazumima i zaštite prirode, uspostava nacionalnog i zakonodavnog okvira u području zaštite prirode i upotrebe genetski modificiranih organizama, proglašavanje novih zaštićenih područja 33 nova područja, usvajanje planova upravljanja za 4 nacionalna parka i jedan park prirode, proglašavanje ekološke mreže Hrvatske, provođenje postupka ocjene prihvatljivosti planova, projekata i zahvata na područjima ekološke mreže, uspostavu sustavnog procesa inventarizacije sastavnice biološke raznolikosti, izradu karte staništa, te uspješno provođenje velikog niza međunarodnih projekata financiranja i raznih fondova uključujući i europske fondove. Analizom postojećeg stanja, te razloga ugroženosti i problema zaštite biološke krajobrazne raznolikosti u Hrvatskoj, te napretka postignutog u odnosu na Strategiju iz 1999. utvrđeno je da Hrvatska i nadalje ima veliko bogatstvo i raznolikost, te visoki stupanj vrijednosti i očuvanosti biološke krajobrazne raznolikosti posebno u okvirima zapadne, srednje Europe. Međutim, i nadalje je prisutan trend gubitka biološke i krajobrazne raznolikosti uzrokovan globalno prepoznatim uzrocima poput prekomjernog iskorištavanja prirodnih dobara, izgradnje infrastrukture, poljoprivredne djelatnosti. Pri tome mislim na melioraciju, okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta ili zapuštanje travnjačkih površina, unosa stranih vrsta u ekološke sustave, onečišćenje okoliša, urbanizacija prostora i globalnih klimatskih promjena. Sumarno analiza stanja ukazuje na to da Republika Hrvatska uspijeva pratiti europsko zakonodavstvo i praksu u sektoru zaštite prirode. No, dodatne napore treba usmjeriti na provedbu akcijskih planova, a nužno je dodatno poraditi na jačanju institucionalnog okvira, te izdvajanja značajnih sredstava za zaštitu prirode i državnih i županijskih proračuna. Imajući u vidu velike promjene u koncepciji zaštite prirode, te uspostavu novog zakonodavnog i institucionalnog okvira kao posljedicu pristupanja i međunarodnim konvencijama i sporazumima iz područja zaštite prirode, te procesa pridruživanja Europskoj uniji strateški ciljevi i smjernice sagledani su na sasvim novoj osnovi. Obzirom da Strategijom iz '99. nije obuhvaćena problematika georaznolikosti koja je sastavni dio Zakona o zaštiti prirode, te je sada učinjena, te novi dokument sadrži poglede zaštita georaznolikosti. Prioriteti u narednom petogodišnjem razdoblju čvrsto su vezani uz proces pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji, a u zaštiti prirode to se odnosi na potpuno usklađivanje zakonodavstva uključujući i uspostavljanje provedbenih mehanizama, efikasnog nadzora, te osobno osobito na doprinosu Republike Hrvatske ekološkoj mreži Europske unije NATURA 2000. S ciljem analize provedenih dosadašnjih strategija, te određivanja strateških ciljeva, smjernica i prioriteta, akcijskih planova odlukom ministra kulture iz srpnja 2006. imenuju se članovi od 10 radnih skupina. U radne skupine se imenuju predstavnici nadležnih tijela državne uprave, stručnih institucija, javnih ustanova za upravljanje zaštićenim područjima, inspekcijskih službi, znanstvenih institucija, gospodarskog sektora, te nevladinih udruga. Iz izvješća o stanju prirode na kojem se temelji ova strategija obuhvaća pregled stanja do kraja 2007. godine. Strategija zaključno sagledava stanje do kraja lipnja 2008. godine čime su obuhvaćene promjene u institucionalnom, zakonodavnom i provedbenom okviru zaštite prirode koje su se dogodile proglašenjem ekološke mreže Republike Hrvatske kao i donošenje velikog broja novih propisa do sredine 2008. godine. Zbog svega gore navedenog klub HDZ-a prihvatit će navedenu strategiju. Hvala lijepo.
I sad je nastavak u ime kluba HDZ-a drugi dio, uvaženi zastupnik Anton Mance. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Ja ću se osvrnuti na ovaj drugi dio ovih spojenih točaka 13. i 14. Dakle, Izvješće o stanju prirode i zaštiti prirode u Republici Hrvatskoj za razdoblje od 2000. do 2007. godine. Nacionalna strategija i akcijski plan zaštite biološke i krajobrazne raznolikosti iz '99. godine temeljni je dokument zaštite prirode. Za potrebe izrade te strategije izrađena je stručna podloga u kojoj se prvi put objavljuju podaci o stanju biološke i krajobrazne raznolikosti i njihovoj zaštiti u Republici Hrvatskoj. Ovo izvješće o stanju prirode i zaštiti prirode u Republici Hrvatskoj iz 2008. godine izrađeno na temelju članka 153. Zakona o zaštiti prirode iz 2005. godine i osnova je za izradu nacionalne strategije i akcijskog plana. Izvješće sadržava nove podatke i prijedlog aktivnosti vezanih za zaštitu biološke i krajobrazne raznolikosti za period od 1. siječnja 2000. do 31. prosinca 2007. godine sa smjernicama za iduće razdoblje. U izradi prijedloga izvješća sudjelovalo je, kao što smo i čuli od državnog tajnika 45 stručnjaka iz Državnog zavoda za zaštitu prirode, pa mogu reći da je pred nam danas zaista jedno kvalitetno izvješće. Ovo izvješće obuhvaća 4 poglavlja. Prvo je pregled stanja biološke i kajobrazne raznolikosti, zatim korištenje prirodnih dobara i zahvati u prirodu, zatim zakonodavni i institucionalni okvir i financiranje zaštite prirode i četvrto društveni aspekt zaštite prirode. Prvo poglavlje obuhvaća krajobraze staništa, divlje svojte, inozemne svojte, udomaćene zavičajne svojte, zaštićena područja, ekološki značajna područja. Kakvo je stanje krajobraza u Hrvatskoj? Zaštita krajobraznih vrijednosti jedan je od temelja ukupnog vrednovanja prostora. Spoznaja o vrijednosti krajobraza ozbiljnije se pojavila nakon sve veće ugroženosti čovjekova okoliša, odnosno krajobraza kao njegovog dijela. Zaštita krajobraza provodi se godinama, ali je bila svedena samo na normativne mjere, a štitila su se samo posebno zaštićena i evidentirana područja i kulturne baštine. Današnja namjera jest vrednovanje i očuvanje krajobraza na čitavom teritoriju Hrvatske kao urbanih, periurbanih, tako i ruralnih i prirodnih krajobraza. Za očuvanje krajobraza bitno je prostorno planiranje, zaštita prirode i kulture. Svaki resor sve više pažnje posvećuje krajobrazu te ga nastoji ugraditi u zakonodavstvo. Te napore otežava nedostatak i nedovoljna zastupljenost stručnjaka za to područje. Najvažniji pomak za krajobraze učinjen je u stvaranja zakonodavnog okvira time što je Republika Hrvatska potpisala i ratificirala Europsku konvenciju o krajobrazima, Firenza 2000. koja je stupila na snagu 1. ožujka 2004. godine. Odredbe konvencije o krajobrazima ugrađene su i u novi Zakon o zaštiti prirode iz 2003., odnosno 2005. godine. Tako se u definiciji zaštite prirode navodi da je čine ukupne biološke i krajobrazne raznolikosti. Krajobrazne osnove Hrvatske koje je izradilo Ministarstvo prostornog uređenja iz '99. temelj su za daljnju raspravu. Iz izvješća su vidljive aktivnosti od 2000. do 2007. sa najvažnijim dokumentima, odnosno zakonima kao što su 2003. i 2005. godina. Zakon o zaštiti prirode kojima se štite krajobrazi 2004. godine ratificirana je Europska konvencija o krajobrazima, skupovi i radionice te regionalne izrađene studije, pa na primjer u Istri Limski kanal. U ocjeni provedbe nacionalne strategije i akcijskog plana, od 5 planova prevedena su 2 i to krajobrazna osnova i ugrađivanje odredbi o zaštiti krajobraza u propise. Od smjernica najvažnije će biti izraditi krajobraznu osnovu i zakonsku provedbu. Staništa u Hrvatskoj prvi su puta klasificirana i kartirana. Prema karti iz 2004. godine najrasprostrenija staništa su šumska i travnjaci. Degradacija i gubitak staništa najvažniji su dio i uzrok ugroženosti biološke raznolikosti. Među takvim antropogenim aktivnostima koje ugrožavaju staništa spadaju izgradnja hidroelektrana i stvaranje brana akumulacijskih jezera. Među najugroženija staništa spadaju riječni šljunci, pijesci, muljevi, vodotoci u kršu sa sedrenim barijerama. U svom sedmogodišnjem razdoblju najveći je pomak napravljen u području zakonodavstva, što se odražava u provedbi svih poglavlja u ovom izvješću. Usvajanjem Zakona o zaštiti prirode stvoreni su temelji za aktivnu zaštitu krajobraza, a i nedavno usvojeni Zakon o zaštiti prirode koji je usklađen sa zakonodavstvom Europske unije, također je novi pomak u zaštiti krajobraza. Staništa su klasificirana i kartirana. Divlje svojte djelomično su inventarizirane. Poznato je da Republika Hrvatska ima 38 tisuća divljih svojti. Posljednjih 5 godina u Republici Hrvatskoj registrirano je 199 novih beskralježnjaka i 205 svojti slatkovodnih beskralježnjaka. Invazivne svojte jedan su od najvećih prepoznatih uzoraka ugroženosti biološke raznolikosti u svijetu. Najveći problem predstavlja širenje stranih i invazivna vrsta algi, te invazivne biljne svojte među kojima je najprostranjenija i najpoznatija ambrozija. U periodu od 7 godina koliko obuhvaća ovo izvješće proglašena su 33 nova zaštićena područja, doneseni su planovi upravljanja, a 4 nacionalna parka i 1 park prirode. Proglašena je ekološka mreža Republike Hrvatske te je uspostavljen sustavni proces inventarizacije sastavnica biološke raznolikosti. Iz izvješća je vidljivo da treba pojačati inspekcijski nadzor, povećati financijske kapacitete javnih ustanova za upravljanje zaštićenim prirodnim vrijednostima županija koja su još uvijek nedostatna da se cijela kompletna zaštita prirode i provedba ekološke mreže realizira. Izvješće obuhvaća stanje u poljoprivredi gdje je uočeno smanjenje poljoprivrednih površina, dakle također obuhvaća se stanje vodnom gospodarstvu, slatkovodnom ribarstvu, morskom ribarstvu, skupljanju gljiva, utjecaj turizma, ali značaj sve većih prihoda od nacionalnih parkova kao što su Plitvička jezera i Krka. Izvješće ukazuje i na potrebu većih ulaganja i osiguravanja sredstava u zaštiti prirode. Promet je posebno poglavlje, ali i također treba naglasiti da je na značaj prometa jer u posljednje vrijeme su izgrađena oko 300 kilometara autocesta, što itekako utječe na prirodu. Zbog toga je za potrebe velikih zvijeri bilo potrebno izgraditi 9 zelenih mostova. Značajna poglavlja u izvješću ukazuju i na genetički modificirane organizme. U institucionalnom jačanju zaštite prirode, znatan napredak ostvaren je osnivanjem Državnog zavoda za zaštitu prirode kao nacionalne, stručne institucije za zaštitu prirode koji je započeo raditi u rujnu 2003. godine. Zaštite prirode financira se iz državnog proračuna u prosjeku 0,07% i dio projekta financira se i iz međunarodnih fondova. Napredak se osjeća i u obrazovanju, informiranju, sudjelovanju javnosti u odlučivanju, ali još uvijek nema sustavnog obrazovanja i informiranja. Republika Hrvatska prati europsko zakonodavstvo, ali još treba provesti akcijske planove i povećati sredstva za zaštitu prirode. Zbog svega navedenog u izvješću, Klub HDZ-a podržati će ovo izvješće o stanju prirode i zaštiti prirode u Republici Hrvatskoj. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba HSS-a, uvažena zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Klub zastupnika HSS-a podržati će Izvješće o stanju prirode i zaštiti prirode u Republici Hrvatskoj i strategiju i akcijski plan zaštite biološke i krajobrazne raznolikosti. Ocjenjujemo da su ovi dokumenti jedan i drugi korektno i realno izrađeni i mislimo da je dobro i da treba pohvaliti Ministarstvo kulture što je analizom izvješća o stanju prirode i zaštiti prirode u Republici Hrvatskoj objektivno istaknulo koliko je doista bilo planirano akcijskih planova i zadataka, a koliko ih je realizirano. Naravno da ne možemo biti u potpunosti zadovoljni onim što je učinjeno jer uvijek se može bolje. Pokazatelji izvješća govore da je 50% planova realizirano, ali neki su realizirani djelomično. Razlog tome svakako može biti i strategija koja je bila preambiciozna, no mi smo stajališta da o zaštiti prirode itekako treba biti ambiciozan. Naravno da je najviše napravljeno u području zakonodavstva, zatim na procjeni ugroženih vrsta izdavane su crvene knjige, no što se konkretne zaštite tiče, ona je napravljena sveobuhvatno samo za velike zvijeri risa, vuka i medvjeda. Čini nam se ipak da su najgore prošli krajobrazi, da za njih nije dovoljno učinjeno, osim što je ratificirana EU konvencija o krajobrazima. Nas zabrinjava posebno ono što se ističe u izvješću, a to je trend smanjenja proizvodnje na šaranskim ribnjacima koji su alternativno stanište ugroženim pticama močvaricama, a naročito nas brine gubitak poljoprivrednih površina kako to detektira izvješće. Na žalost veliki dio tih poljoprivrednih površina obrasle su amorfom, šikarom, ali neke od njih su postale i građevinsko zemljište koje je na žalost za poljoprivredu zauvijek izgubljeno. Problematizirati se u ovom izvješću i prekomjeran izlov ribe u Jadranu. Mi smo stajališta da tome bitno doprinose i naši susjedi Talijani, a da se problem mogao riješiti time da je ZERP ostao na snazi a ne da ga se suspendiralo, no to je sigurno predmet neke druge rasprave. Nije proveden Akcijski plan za vodno gospodarstvo, a to je područje izuzetno važno posebno i stoga što se i dalje nastavlja eksploatacija šljunka iz riječnih korita, a u novoj strategiji akcijski plan predviđa samo sprječavanje prekomjernog i neopravdanog vađenja nanosa iz riječnih korita, osobito sprudova a ne potpuno suzbijanje. Činjenica je da u pojedinim situacijama i krajevima posebno kada govorimo o graničnim rijekama, aktivnosti nadležnih službi nisu dovoljno hitre, nisu dovoljno koordinirane i zbog toga nam se ponekad događa situacija da po onoj narodnoj "kasno Marko na Kosovo stiže" odnosno da naši susjedi ili oni kojima taj šljunak iz nekog razloga treba, izvade ga ilegalno i prođu nekažnjeno. Takve situacije ne bi se smjele događati, naravno nije tu Ministarstvo kulture jedino zaduženo, postoje nadležne službe različitih resora koje moraju povesti brigu da se reagira na vrijeme. Također u ovom izvješću problematizira se utjecaj različitih energetskih objekata na zaštitu prirode. Naravno da posebno treba istaknuti problem koji je nastao izgradnjom hidroelektrane Lešće, jer ona zasigurno ima utjecaj na krški kanjon, a isto tako predviđeno hidroenergetsko korištenje rijeke Krke imati će negativan utjecaj na Nacionalni park Krka. Ostaje problem zbrinjavanja otpadnih voda jer za sada je svega 40% sustava priključeno na javnu odvodnju. U izvješću je istaknuto da posebnu zabrinutost treba posvetiti krivolovu. Krivolov na ptice močvarice je također izražen posebno u području Neretve, naravno da smo suočeni i sa krivolovcima koji dolaze iz drugih zemalja i tu moramo posebno pohvaliti inspekciju zaštitu prirode posebno u onom slavonskom dijelu koja doista intenzivno i promptno radi na otkrivanju krivolovaca. Mi smatramo da velik problem predstavlja i ubijanje velikih zvijeri i da one strogo zaštićene vrste poput vuka i risa možda nisu našle dovoljnu zaštitu od svih resora koji bi trebali brinuti o njima. Jer razumijemo zabrinutost poljoprivrednika i onih koji su suočeni sa štetama koje im te velike zvijeri čine, ali isto tako predlažemo da se uz veterinarski institut i Ministarstvo kulture uključe i naši fakulteti, da se pokuša označiti te divlje vrste i da ih se na neki način stavi u funkciju eko turizma. Dakle da postoje praćenja koja bi bila adekvatna, a da znamo kuda se te divlje zvijeri kreću, ne da završavaju u dvorištima ljudi kao što je to danas slučaj i rade im štetu, već da ih pokušamo kroz to praćenje usmjeriti na područja koja bi bila zanimljiva i turistima, jer smo svjedoci da mnoge europske zemlje te divlje vrste više nemaju na svom području. Također u strategiji sa akcijskim planom izrijekom ne spominje ono što bi trebalo učiniti konkretno na suradnji lovne inspekcije, inspekcije zaštite prirode osim stručnih seminara i usavršavanja, no bilo bi svakako preporučljivo da te dvije inspekcije bolje koordiniraju svoje aktivnosti. Kod invazivnih vrsta evidentan je problem alohtone divljači. To posebno brine naše otočane na Krku, Cresu i Rabu jer su se primjerice divlje svinje toliko udomaćile i dobro snašle da već znaju sustav kako preplivati s jedne strane obale na drugu obalu, a ništa manji problem divlje svinje ne predstavljaju niti na kontinentu. Isto tako problem kontinenta zasigurno je ambrozija koja izaziva alergije. Svjedoci smo da mnoge lokalne vlasti pokušavaju kroz koordinirane akcije suzbiti ambroziju, ali to ide izuzetno teško. Naravno da mi u HSS-u pozdravljamo izgradnju infrastrukture posebno kada je riječ o prometnicama, no zasigurno da u tim projektima treba voditi računa i o zaštiti prirode. Povaljujemo nadležne službe koje su doista uložile napore da se na novim prometnicama počnu graditi zeleni mostovi i tako se omogući divljači nesmetano kretanje. Problem koji se uočava kroz ovo izvješće, a koji dugoročno može postati problem ako ga na vrijeme ne riješimo, je pitanje inventarizacije zbog toga što je do sada popisano samo 38 tisuća vrsta, a procjenjuje se da ih u Hrvatskoj ima čak 100 tisuća. Također smatramo da su dvije stvari ključne i za izvješće i za strategiju, a to su novac i ljudi, bez toga nema provedbe ni jednog ni drugog dokumenta. Financijsko ulaganje u zaštitu prirode u 2006. bilo je svega 0,97% državnog proračuna. Isto tako bilo je i u 2007. godini. Mislimo, a to smo istakli i na matičnom Odboru za zaštitu okoliša, da ipak treba više novca uložiti u zaštitu prirode. Ne samo zaštitu prirode smatrati troškom zbog toga što ukoliko se zaštita prirode promatra iz aspekta društvene dobiti onda sigurno se može zaključiti da je ta društvena dobit višestruko korisna. Sve više se u zadnje vrijeme govori o ekonomskom pristupu prirodi i prije nekoliko godina izračunata je godišnja vrijednost usluga koja nam pruža priroda, a ona iznosi 33 bilijuna dolara što je dvostruko veći iznos BDP-a od, dvostruko veći iznos od svjetskog BDP-a. Na žalost treba upozoriti i na činjenice koje su, do kojih je dovelo ljudsko djelovanje, a to je da je posljednjih 300 godina nestalo 40% svjetskih šuma od čega u 50 zemalja potpuno. Da je od 1990. godine do danas izgubljeno 50% močvarnih područja, 35% priobalnih prašuma, 30% koraljnih grebena, a upravo su ovi eko sustavi najbogatiji biljnim i životinjskim vrstama. Ljudsko djelovanje na životne oblike istrebljuje brzinom i do tisuću puta većom nego što bi to bio slučaj prirodnom evolucijom. Zbog toga je trećina vodozemaca, osmina ptica i četvrtina sisavaca ugrožena, a 60% usluga koje nam pruža priroda već je na žalost izgubljeno. Nestanak biološke raznolikosti za ljudsku vrstu znači nestanak i svih onih usluga koje priroda pruža, od hrane i pitke vode, preko kontroliranja zaraznih bolesti, lijekova i zaštite od elementarnih nepogoda. A upravo su te usluge koncept koji će se u kasnijoj analizi ispostaviti problematičnim, temelj na kojem počiva općeprihvaćeni tržišni pristup održivom razvoju i očuvanju bioraznolikosti. Naravno da treba istaknuti još jedan problem, a to je slaba ekipiranost u novcu i ljudstvu županijskih javnih ustanova koje su uglavnom sada u svim županijama uspostavljene, koje čine velike napore da bi doprinijele zaštiti prirode, ali im treba pomoći i sa državne razine, jer one ne mogu biti samo briga županija zbog toga što će te županijske javne ustanove morati brinuti o Ekološkoj mreži Hrvatske koja je proglašena uredbom u listopadu 2007., a ona obuhvaća 47% kopnenog i 39% morskog teritorija što je doista velika površina Hrvatske. U strategiji, smatramo u HSS-u, bi trebalo voditi računa o jasnim i konkretnim rokovima čisto iz razloga da se ne dogodi ono što je bio slučaj sa prethodnom strategijom, odnosno da se ne dogodi da pojedini akcijski planovi ne budu provedeni ili da ih se provede samo djelomično. Smatramo da je izvrsno to što su u izvješću analizirana područja koja nisu bila predviđena akcijskim planovima, ali su izuzetno važna za zaštitu prirode kao što je Ekološka mreže invazivne vrste promet. Također procjenjujemo da je značajan pomak ostvaren u zakonskom reguliranju GMO problematike. Iako taj proces nije dovršen, ja još jednom podsjećam na zaključke Hrvatskog sabora koji se odnose na zabranu sjetve genetski modificiranih organizama pa i u pokusne svrhe. U strategiji su dodana također neka nova područja georaznolikost, energetika, kao što se govori o utjecaju vjetroelektrana na bioraznolikost, što dosad nije razmatrano. A ovdje želim sa ove govornice pozvati cjelokupnu javnost da se uključi u javnu raspravu o Strategiji energetskog razvitka Republike Hrvatske koja je trenutačno dostupna svima, da unesu svoje primjedbe i podrži koncept korištenja obnovljivih izvora energije jer zasigurno da pojačani koncept korištenja obnovljivih izvora energije doprinosi i očuvanju zaštite prirode. Za ugrožene udomaćene zavičajne svojte planira se osnivanje banke gena. Mislimo da je to izuzetno važno, jer je Hrvatska postavši strankom Konvencije o zaštiti biološke krajobrazne raznolikosti, obavezala se sustavno skrbiti o sveukupnoj raznolikosti života pa tako i autohtonih pasmina. U interakciji između čovjeka i autohtonih pasmina nastao je krajobraz kakvog ga danas imamo te je opstanak tih životinja također vezan uz ruralni prostor odnosno uz njegov razvoj. Druge su zemlje već prepoznale velik potencijal svojih izvornih pasmina te njima i na proizvodima dobivenim od njih, obogaćuju svoju turističku ponudu i na taj način ujedno čuvaju tradiciju i kulturu svog naroda. Zbog toga mi u HSS-u inzistiramo da se banka gena što prije uspostavi. Naravno da podržavamo i to što ova strategija posebnu pažnju posvećuje ekoturizmu kao idealnom okviru za razvoj turizma. Hrvatska ima veliku šansu upravo u tom segmentu zbog svog izvrsnog geografskog položaja, povoljnih klimatskih prilika te očuvane biološke krajobrazne raznolikosti. Taj potencijal ne treba olako shvatiti, treba ga iskoristiti kao prepoznatljiv segment turističke ponude. Ne samo ako gledamo destinacije već i hranu koja je proizvedena na tom području. Mi u HSS-u se zalažemo da upravo takva hrana nađe plasman u hrvatskom turizmu, u nekoliko hotela na hrvatskoj obali. Vjerujemo da rezultat neće izostati. Također se zalažemo da se što prije donesu prostorni planovi zaštićenih područja, jer je život u nekim zaštićenim područjima zbog nedostatka prostornih planova postao doista otežan zbog toga što nedostatak prostornih planova utječe na nedostatak planova upravljanja a to ometa lokalno stanovništvo u njihovim dnevnim aktivnostima. Još želim reći samo nekoliko rečenica vezano uz novčane poticaje za gospodarenje u zaštićenim područjima koje bi trebalo uložiti u mjere očuvanja biološke krajobrazne raznolikosti. U drugim zemljama ljude koji žive na ruralnom području, koji žive u zaštićenom području, upravo zbog tih otežanih uvjeta života i ograničenja koja oni neminovno imaju temeljem zakona, te ljude se i financijski pomaže. Nema razloga da to tako ne bude i u Hrvatskoj, jer to su čuvari našeg hrvatskog prostora. Zbog toga im treba izreći jedno posebno hvala, izraziti im poštovanje jer su sačuvali tradiciju i identitet hrvatskog naroda. Klub Hrvatske seljačke stranke podržat će oba ova dokumenta. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I u ime kluba HNS-a, uvaženi zastupnik Željko Vincelj. Izvolite. Molio bih zastupnike, ovo je plenarna sjednica. Nisu kružoci pa da malo slušamo. Izvolite.
Štovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. U Izvješću o stanju zaštite prirode u Republici Hrvatskoj iskazano je čitav niz podataka o glavnim sastavnicama biološke i krajobrazne raznolikosti naše zemlje iz kojih je vidljivo da je situacija u većem dijelu zadovoljavajuća, ali uvidom u Tablicu ocjene provedbe akcijskih planova utvrđenih nacionalnom strategijom i akcijskim planom vidljivo je da je puno tužnih i zabrinutih smajlića dok je ne baš veliki broj nasmiješenih. To jasno govori da je u izvještajnom periodu započeto puno aktivnosti, ali da je pred čimbenicima koji se brinu o prirodi i njezinoj zaštiti još puno nezavršenih, a uglavnom važnih aktivnosti. Gledajući ova dokumenta, a činjenica je što je i naglašeno u samom tekstu, da ih je nemoguće gledati odvojeno pošto je strategija izrađena na temelju Izvješća o stanju prirode i zaštiti prirode u Republici Hrvatskoj vidljivo da je ulazak Republike Hrvatske u Europsku uniju uvjetovan jasno definiranim i odrađenim aktivnostima i dokumentima iz ovog područja koji će posebnu pažnju posvetiti upravljanju zaštićenim prirodnim vrijednostima i pravovremenim potezima. Hrvatska je zasigurno jedna od bogatijih zemalja u Europi po biološkim i krajobraznim vrijednostima, ali je također svima jasno da se još nismo kao društvo jasno i nedvosmisleno odredili prema čvrstoj zaštiti naših prirodnih vrijednosti. Iz izvješća je vidljivo da je pritisak na prostor i posebice ne prirodne resurse velik i da ipak krupni kapital ima veliku moć. Pitanje je da li smo samo deklarativno za zaštitu i odgovarajuću valorizaciju naših prirodnih vrijednosti ili se naši kriteriji i strateška opredjeljenja lako zaborave kada je u pitanju neki viši interes. Praksa dokazuje, a kao primjer mogu navesti samo iskazan podatak o broju kamenoloma u zaštićenim područjima da nismo dosljedni i da strategije uglavnom završavaju kao dokumenti kojima se dičimo u zemlji i svijetu, ali uvijek na kraju balade ostaje puno tužnih i zabrinutih smajlića. Prema državnim podacima u zaštićenim područjima Hrvatske, Žumberak, Plitvička jezera, Velebit, Medvednica, Učka, Papuk, Kalnik, Risnjak, Mljet, evidentirana su 92 površinska kopa kamena, a aktivno ih je još uvijek oko 10%. Među evidentiranim kopovima velik je broj napuštenih za koje nije utvrđen pravni slijednik, a određeni dio njih je u vlasništvu Hrvatskih šuma. Većina njih nije evidentirana kao eksploatacijsko polje u smislu Zakona o rudarstvu niti se radilo po pravilima struke pa sada predstavljaju veliku devastaciju prostora, otvorene rane i žarišta i erozije. Zaključak je da su većina njih ili možda i svi nelegalni. Ne postoji nikakva dokumentacija o dobivenim količinama materijala iz kopova, a nema ni primjera sanacije kopova nakon eksploatacije. U mnogim napuštenim kopovima ponavljam i dalje se povremeno ilegalno eksploatira. U protekle 4 godine ukupna vrijednost nelegalno eksploatiranih mineralnih sirovina iznosi oko 600 milijuna kuna procjena. Govorimo samo o evidentiranim vrijednostima inspekcijskih službi, ne i o onim vrijednostima koje nisu vidjeli i zabilježili. Prema Kaznenom zakonu eksploatacija mineralne sirovine bez rudarske koncesije predstavlja kazneno djelo, za koje se propisuje novčana kazna ili kazna zatvora do 3 godine, a ako je djelo počinjeno u posebno zaštićenom području prirode, kazna je i do 8 godina. No posljednje 3 godine nije donesena nijedna presuda s kaznom zatvora za nelegalnu eksploataciju mineralnih sirovina. Posebno treba naglasiti kod ovog slučaja da se veliki broj njih zatvore nakon završetka eksploatacije, a njihovi vlasnici ili korisnici nikada nisu niti imali namjeru da i stručno i kvalitetno saniraju što dovodi do drastičnog utjecaja ne samo na biljni i životinjski svijet tog područja, već i do bitnog narušavanja krajobraznih vrijednosti tog područja. To je samo jedan od niza primjera koje bi mogli navesti i koji će biti pod budnim paskom europskih pregovarača, a za koje mi bojim se nemamo odgovarajuće odgovore. Još jedan od velikih problema u samoj zaštiti prirode je zasigurno financiranje. Donošenjem Uredbe o proglašenju ekološke mreže koja obuhvaća preko 40% teritorija Republike Hrvatske ustanove koje upravljaju zaštićenim prirodnim vrijednostima dobile su nove obveze upravljanja tim područjima. Taj je problem posebice naglašen kos velikog broja novoosnovanih županijskih ustanova, koje su rezultat spuštanja određenih poslova na regionalnu razinu, a koje nisu kadrovski niti financijski u mogućnosti preuzeti tako veliki posao i odgovornost. Također županije bi trebale biti te koje osiguravaju sredstva za područja kojima upravljaju njihove ustanove, a što za neke od njih će predstavljati ogromne troškove koje oni u ovom modelu bez sufinanciranja iz državnog proračuna nisu to u mogućnosti na odgovarajući način osigurati i odraditi. Uz jasno definiranje izvora financiranja poslova u zaštiti prirode, nužno je i kadrovsko jačanje svih institucija počevši od resorne uprave u Ministarstvu kulture, Državnog zavoda za zaštitu prirode do posebice ustanova koje upravljaju zaštićenim područjima i prirodnim vrijednostima, jer bez jakih institucija provedba ovako opsežnih aktivnosti koje su većim dijelom vezane uz usklađivanjem sa europskim zakonima i praksom, bojim se da nas čekaju teški pregovori i budući financijski troškovi. Ne bi bilo dobro da se tada svi zajedno iznenadimo i govorimo da nismo znali što nas čeka. Ne bi bilo fer kada bismo kazali da i u Hrvatskoj zakonodavni okvir u području zaštite prirode slab, štur ili pretežno manjkav. Formalno, napravljen je lijep normativni iskorak u području zaštite prirode u Hrvatskoj, ali i na ovom području rada i života pokazuje se da zakonodavstvo i praksa još ne idu ruku pod ruku. Štoviše mogli bismo reći da se vozi po onoj zapovijedi, zakonodavstvo naprijed, praksa stoj. Naime, iako je skrb o prostoru normativno bitno poboljšana, ne prati ju novac, ne prati ju državna iskrena volja da stane na kraj uzurpatorima zaštićenog prostora i onečišćivačima prirode. Zakoni nam pružaju iluziju da imamo mač za borbu protiv njih, ali u praksi nema državne ruke koja bi ga držala i koristila u borbi za opće dobro u zaštiti prirode. Ova neuspješnost u borbi za zaštitu prirode je teško shvatljiva i prihvatljiva, jer inspekcije koje bi trebale štititi prirodu, ne bore se protiv nepoznatih ljudi, fantoma, niti noćnih ptica. Bore se protiv vlasnika teških bagera, drobilica i kamiona koji su veliki, bučni, stvaraju prašinu i buku koja se vidi i čuje na kilometre koji ne mogu pobjeći i koji uništavaju prostor i okoliš mjesecima i godinama i svi to vide, a nitko ne bude kazneno odgovoran. Javna je tajna da su prava zaštićena vrsta kod nas ugledni moćnici, tajkuni, vlasnici građevinskih i rudarskih firmi koji u zaštićenom prostoru zidaju vile ili ilegalno eksploatiraju kamen, šljunak, pijesak ili ciglarsku glinu. Ne po noći, po danu, godinama uporno i obijesno. A kada se zadovolje i obogate, ostavljaju ružne otvorene rane u prirodi, ne sanirane na ruglo za vjeke vjekova. Zaključujem, projekt zemlje našeg odnosa prema njoj, prema zaštiti biljaka, životinja i okoliša, predstavlja opće društvenu vrijednost i svako u njemu ima svoju ulogu i odgovornost, ali veću od njih naravno oni kojima je to posao. Netko je izrekao, a treba i tisuću puta ponoviti: "Zemlju smo naslijedili od prijašnjih generacija, ali smo ju posudili od generacija koje dolaze iza nas". I zato imamo obvezu da i budućim generacijama ostavimo, ako ne bolju, onda barem u istom stanju u kojem smo je mi ugledali svojim rođenjem. Sve ono što se do sada normativno uredilo za taj zadatak kao i ova strategija, dobar su pravac. Treba se truditi da tako bude i u praksi. Do sada na žalost, nismo bili svjedoci realizacije većine onoga što smo strategijama i akcijskim planovima svjesno, savjesno i lijepo, ali očito preambiciozno bez kadrovskih i financijskih pretpostavki i potencijala stavljali na papir. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I imam jednu obavijest, a to je da 10. sjednica Odbora za turizam sazvana je za utorak 2. prosinca 2008. godine u 14,00 sati. E sada, mi smo rekli da bi imali glasovanje u 13 sati. Imamo još šest pojedinačnih rasprava, pa ja apeliram na zastupnike da malke pokušaju prikratiti pa da sve skupa to u tom roku završimo i odglasujemo ono što smo ovaj tjedan i usvojili. Pa pozivam u tom smislu prvog na pojedinačnu raspravu uvaženi zastupnik Stjepan Kundić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, tajniče. 1992. godine u Rio de Janeiru na Konferenciji Ujedinjenih naroda o okolišu i razvoju donijeta je Konvencija o biološkoj raznolikosti koja je prihvaćena kao temeljni dokument za zaštitu biološke raznolikosti koji uspostavlja očuvanje biološke raznolikosti kao temeljno međunarodno načelo u zaštiti prirode i zajedničku obavezu čovječanstva. U Republici Hrvatskoj stupila je na snagu 7. listopada 1996. godine. 1999. godine Republika Hrvatska donijela je Strategiju i Akcijski plan zaštite biološke i krajobrazne raznolikosti kojom se po prvi puta sustavno zacrtava i cjelovito planirala djelatnost zaštite prirode. Ministarstvo kulture smatralo je nužnim uzeti u obzir najnovije smjernice 9. Konvencije stranaka Konvencije o biološkoj raznolikosti održane u Bonnu od 19. do 30. svibnja 2008. godine pod motom biološka raznolikost osnova za naš život. Tom prigodom predstavnici 191 države stranke konvencije konstatirali su da se na zemlji zbog ljudskih djelatnosti trenutno gubi između sto i tisuću puta više biljnih i životinjskih svojti nego što bi se to dogodilo u prirodnim procesima bez djelovanja čovjeka. Pripremljene su nove smjernice za razvoj mreže zaštićenih područja te je najavljeno ulaganje zemalja donatora prije svega za smanjenje gubitaka biološke raznolikosti tropskih šuma do 2012. godine. Dogovorena je priprema novih pravila za pristup i raspodjelu dobrobiti iz bogate genetske baštine svijeta, naglašena je velika odgovornost čovječanstva i stranaka konvencije za postizanje ciljeva smanjenja gubitka biološke raznolikosti na globalnoj razini do 2010. godine. Osnovna načela od kojih polazi Nacionalna strategija i Akcijski plan zaštite biološke i krajobrazne raznolikosti su ova. Prvo, Republika Hrvatska je svjesna da sveukupna biološka, krajobrazna i geološka raznolikost predstavlja njezinu temeljnu vrijednost i glavni resurs za daljnji razvitak. Drugo, cilj je Republike Hrvatske očuvati i unaprijediti postojeću biološku i krajobraznu raznolikost unutar zemlje te pokušati vratiti izgubljenih svojti i staništa gdje je to moguće i opravdano. Nadalje, Republika Hrvatska će razvijati sve prikladne mjere utvrđivanja očuvanja i unapređivanja postojeće biološke i krajobrazne raznolikosti. Nacionalno zakonodavstvo će osigurati ugrađivanje mjera za očuvanje i unapređenje sveukupne biološke raznolikosti u sve gospodarske djelatnosti koje koriste ili imaju utjecaja na biološka dobra. Nadalje, Republika Hrvatska će sustavno širiti napore u zaštiti biološke, krajobrazne i geološke raznolikosti s nacionalnog na regionalnu i lokalnu razinu. Zatim, Republika Hrvatska će svoje napore u zaštiti biološke i krajobrazne raznolikosti stalno usklađivati s odgovarajućim međunarodnim aktivnostima imajući u vidu činjenicu da je nacionalna biološka i krajobrazna raznolikost jedinstveni i nenadoknadivi dio sveukupne globalne raznolikosti. I zadnje, Republika Hrvatska će nastaviti poduzimati sve potrebne aktivnosti koje vode potpunoj transpoziciji i provedbi direktiva i uredbe Europske unije kojima se uređuje područje zaštite divljih svojti i prirodnih staništa. Koji su opći i strateški ciljevi. Znači, očuvati sveukupnu biološku, krajobraznu i geološku raznolikost kao temeljnu vrijednost i potencijal za daljnji razvitak Republike Hrvatske, ispuniti sve obveze koje proizlaze iz procesa pridruživanja Europskoj uniji i usklađivanje zakonodavstva sa relevantnim direktivama i uredbama Europske unije, ispuniti obveze koje proizlaze iz međunarodnih ugovora na području zaštite prirode, biološke sigurnosti, pristupa informacijama itd., osigurati integralnu zaštitu prirode kroz suradnju s drugim sektorima. Zatim, utvrditi i ocijeniti stanje biološke, krajobrazne i geološke raznolikosti, uspostaviti informacijski sustav zaštite prirode s institucionalnom bazom podataka povezanom u informacijski sustav države. Nadalje, poticati unapređivanje institucionalnih i izvaninstitucionalnih načina obrazovanja o biološkoj raznolikosti i sudjelovanje javnosti u postupcima odlučivanja. I zatim, razvijati mehanizme provedbe propisa kroz jačanje zakonodavnih institucionalnih kapaciteta obrazovanjem, razvojem znanstvenih resursa, obavješćivanjem razvoja mehanizma financiranja. I samo još nešto "post scriptum". Budući da dolazim iz Velike Gorice naše Športsko ribolovno društvo "Odra" koje gospodari sa 900 hektara vode i imamo 800 članova ribičkog društva najviše u Zagrebačkoj županiji nije zadovoljno sa održavanjem vodotokova na našem području, naročito oteretnog kanala Sava-Odra gdje raste vegetacija koja smeta … [[Govornik se ne razumije.]] ali mislim da nije dobra niti zbog samog kanala. Prema tome, eto iskoristio sam priliku gospodine tajniče da prenesete naš zahtjev jer i to ide ja mislim u ovu temu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Obavještavam da je sukladno članku 207. stavak 2. Poslovnika isteklo vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta u 12 sati i 43 minute. Slijedeći je uvaženi zastupnik Boris Matković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Strategija i Akcijski plan zaštite biološke i krajobrazne raznolikosti Republike Hrvatske je temeljni dokument zaštite prirode. Ova strategija određuje dugoročne ciljeve i smjernice očuvanja biološke i krajobrazne raznolikosti i zaštićenih prirodnih vrijednosti. Međutim, ona isto tako na mnogo načina se bavi provođenjem iste u skladu sa gospodarskim, društvenim ali i kulturnim razvojem Republike Hrvatske. Ona je također, treba napomenuti, izvedena u jednom setu pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji i kao takva je predviđena nacionalnim programom za pristupanje Europskoj uniji za 2008. godinu. Zbog čega je bilo potrebito donijeti jednu ovakvu strategiju? Pa to je izraženo prvenstveno i ona je kao takva nastupila kroz velike promjene u koncepciji zaštite prirode. Također, provedbom novog zakonodavnog institucionalnog okvira zaštite prirode a isti su se dogodili pristupanjem međunarodnim konvencijama i sporazumima iz područja zaštite prirode. Također je došlo i do usklađenja zakonodavstva sa relevantnim direktivama i uredbama Europske unije a strategija je u formalnom pa tako i u sadržajnom pogledu jedan potpuno novi dokument što je razvidno kroz razgraničenja u odnosu na Strategiju iz 1999. godine. Republika Hrvatska u svakom slučaju svjesna je da sveukupna biološka, krajobrazna i geološka raznolikost predstavlja njezinu temeljnu vrijednost i glavni resurs za daljnji razvitak i radi na tome i radila je do sada za očuvanje prirode i unaprjeđenju postojeće biološke i krajobrazne raznolikosti unutar zemlje. A svakako težnja ka vraćanju dijela izgubljenih svojti i staništa je još jedan od razloga zbog kojih kao što je naglasio gospodin Ivan Šantek, je i razlogom da će Klub Hrvatske Demokratske Zajednice a i ja kao dio toga, glasovati za ovu dakle, strategiju. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege, ja ću o Izvješću o stanju prirode i zaštiti prirode kojeg je izradio Državni zavod za zaštitu prirode a utvrdilo Ministarstvo kulture. Ovo izvješće sadrži mnoge podatke i pregled aktivnosti vezanih uz zaštitu biološke i krajobrazne raznolikosti sa smjernicama za iduće razdoblje. Strukturirano je u četiri poglavlja koja obuhvaća sva područja zaštite. Prvo poglavlje čini pregled stanja biološke i krajobrazne raznolikosti u okviru kojeg je kvalitetno obrađeno stanje krajobraza, staništa, divljih svojti, invazivnih svojti, u domaćem i zavičajnih svojti, zaštićenih područja i ekoloških zaštićenih područja ili mreža. Drugo poglavlje govori o korištenju prirodnih dobara i zahvata u prirodu gdje je detaljno ukazano na utjecaj gospodarskih djelatnosti na prirodu i poljoprivrede i vodnog gospodarstva, šumarstva, lovstva, morskog i slatkovodnog ribarstva, ali isto tako i turizma, prometa ali i sakupljanja gljiva, biljaka i životinja. Sljedeće je poglavlje, zakonodavni i institucionalni okvir i financiranje zaštite prirode daje pregled napretka u stvaranju zakonodavnog okvira, organiziranju sektora zaštite prirode i njegovu financiranju. I posljednje poglavlje izvješćuje o obrazovanju, informiranju i sudjelovanju u javnosti u odlučivanju u zaštiti prirode. Korištena metodologija o izradi ovog izvješća je izuzetno dobra, osim što je usklađena sa metodologijom Europske agencije za zaštitu okoliša, dobra je jer za svaki segment zaštite obuhvaća i stanje i aktivnosti, ocjenu provedbe ali i smjernice. Obzirom na navedeno, i činjenicu da je u izradi izvješća sudjelovao velik broj stručnjaka izvješće je kvalitetna podloga za strategiju i akcijski plan zaštite biološke i krajobrazne raznolikosti Republike Hrvatske koja je također danas na dnevnom redu. Od postignuća u izvještajnom razdoblju vrijedi istaknuti. Institucionalno jačanje na državnoj, županijskoj i lokalnoj razini, administrativno jačanje na svim razinama, pristupanje i ratifikacija i provedba svih međunarodnih sporazuma, uspostava nacionalnog zakonodavnog okvira za genetski modificirane organizme, uspostavu sustavnog procesa inventarizacije, sastavnica biološke raznolikosti, iako ovdje postoji i prostor za poboljšanje, izrada karte staništa, usvajanje planova upravljanja za četiri nacionalna parka i jedan park prirode što držim vrlo značajnim, uspješna provedba mnogih projekata i korištenje svih dostupnih fondova, kako domaćih, tako i fondova Europske unije, ali i donošenje novog zakonodavnog okvira, odnosno Izmjena zakona o zaštiti prirode koji smo, koji je ovaj visoki dom donio prošli tjedan. Zaštita prirode postala je dakle, integralna djelatnost kojom se korištenje prirodnih dobara nastoji u najvećoj mjeri uspijeva uskladiti sa održivim razvojem. Izvješće pokazuje da Republika Hrvatska ima i nadalje veliko bogatstvo i raznolikost i vrlo visok stupanj vrijednosti i očuvanosti biološke i krajobrazne raznolikosti. Međutim, nije zanemariv trend gubitka biološke i krajobrazne raznolikosti koji je globalno prepoznat po uzrocima poput prekomjernog iskorištavanja prirodnih dobara o čemu je i prije bilo riječi. Ovdje se radi o izlovu sječi, krivolovu, skupljanju, uznemiravnju itd., i možda ukazati na nedovoljan broj inspekcijskih službi u ovom dijelu. Također unos stranih vrsta u ekološke sustave ali i izgradnja infrastrukture koja uzrokuje gubitak i fragmentaciju staništa kao što su prometnice, energetski objekti, vodnogospodarski objekti i drugo. Ovdje ću samo napomenuti da je Republika Hrvatska jedna od prvih država Europske unije koja je počela graditi zelene mostove i na taj način u praksi počela rješavati negativan utjecaj prometnica na staništa. Jedna od sljedećih djelatnosti koja također oduzima biološku i krajobraznu, gubitak, koja uzrokuje gubitak biološke i krajobrazne raznolikosti je i poljoprivredna djelatnost i to kroz melioracije, okrupnjavanje, zapuštanje travnjačkih površina. Jedna četvrtina ukupnog obradivog poljoprivrednog zemljišta na ugaru je ili nije iskorištena. Dijelom zbog miniranosti a dijelom i zbog napuštenosti. Najjači utjecaj poljoprivrede na biološku raznolikost očituje se kroz, evo neke od sljedećih aktivnosti a to je nestanak močvarnih staništa koji je posljedica odvodnjavanja i prenamjene u poljoprivredne površine što je naročito izraženo u priobalju, znači Vranjsko jezero, Bokanjačko, Nadinsko blato, ali i velik dio delte Neretve. Zatim zarastanje pašnjaka i livada zbog napuštanja ruralnih područja, tako da zbog staništa gubimo jedan dio, jedan dio vrsti i ptica ali i bilja. Sljedeća je uporaba kemijskih sredstava za zaštitu bilja i umjetnih gnojiva koja je kod nas najčešće prekomjerna. Što se tiče biološke raznolikosti, gubitka biološke raznolikosti vezano uz onečišćenje okoliša ovdje ću se zadržati samo malo na vodi. I reći da će izgradnja sustava podmorskih ispusta i uređaja za pročišćavanje na području gradova Zadra i Biograda, odnosno zadarske i biogradske rivijere, uključujući i područje Pakoštana, ali do Paga, Povljane, Paga i … [[Govornica se ne razumije.]] i koji se temelji na sporazumu sa Svjetskom bankom o zaštiti Jadrana, te kontrola kakvoće mora na morskim plažama, takvih točaka je na području zadarske županije preko 80 i niz planskih dokumenata i studija o utjecaju na okoliš pokazuje kako regionalna i lokalna samouprava može pratiti stanje i na vrijeme utjecati na smanjenje negativnih utjecaja na onečišćenje okoliša. Urbanizacija je dodatan element koji ugrožava ovo područje zbog znatnog porasta turizma za ovo promatrano razdoblje. Znači u proteklih 10 godina uočene su i negativne posljedice na očuvanje biološke i krajobrazne raznolikosti prije svega zbog divlje i nelegalne izgradnje turističkih objekata i infrastrukture na čitavom podruju Republike Hrvatske ali sa najvećim posljedicama na obali i otocima. Uredba je tu značajan iskorak napravila. Međutim, i globalne klimatske promjene su uzrok gubitka biološke raznolikosti. Bez obzira što je napravljen značajan pomak i u ulaganjima i u zakonodavstvu i jačanju institucija u ovom segmentu velik prostor otvoren je za poboljšanja u učinkovitoj provedbi zakona u praksi, ali i sustavu obrazovanja i informiranja javnosti i usklađenosti propisa. Sačuvano bogatstvo biološke i krajobrazne raznolikosti predstavlja ogroman razvojni potencijal Republike Hrvatske a kvalitetna zaštita i upravljanje tim bogatstvom obveza je i ove i sljedećih generacija. Držim da je i ovako detaljno i metodološki kvalitetno izvješće doprinos tom cilju i stoga podržavam ga.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče. Citirat ću najprije jednu rečenicu iz vašeg izvještaja za prošlu godinu: «Među najugroženije tipova staništa iz ove klase svrstani su: riječni šljunci, pijesci, muljevi najzastupljeniji u velikim nizinskim rijekama Drava i Mura te neki dijelovi rijeke Save.» Ova rečenica je iz poglavlja: Staništa, površinske kopnene vode i močvarna stajališta. U strategiji za vrijeme buduće kada utvrđujete smjernice za iduće razdoblje napominjete da je potrebno dovršiti utvrđivanje važnih područja za očuvanje ugroženih rijeka, znanstveno utvrditi ugroženost pojedinih staništa, kartirati staništa u zaštićenim područjima i područjima ekološke mreže kojima upravljaju javne ustanove, provoditi aktivne mjere očuvanja i utvrditi mjere očuvanja ugroženih staništa u sve planove gospodarenja prirodom. Tko ne bi podržao i vašu konstataciju da je najugroženije područje staništa na područje Mure i Drave, a tko još i normalan ne bi podržao ove smjernice? No kako to radite u praksi? U rujnu mjesecu ove godine vodopravni inspektor Željko Makulić izdaje dozvolu za tehničko i gospodarsko održavanje korita Mure i Drave na 9 lokacija u kojima će se eksploatirati milijun kubika šljunka. Vaša uprava za zaštitu prirode je o tome izvještena. Dobili ste nekoliko puta upozorenje i dopise što se tamo priprema. Uzvodno od mosta u Donjoj Dubravi kod hidroelektrane Varaždin, kod mosta Goričan i Starog mosta na Muri gospodine državni tajniče na 215. riječnom kilometru Drave kod Gabajeve grede na 233. riječnom kilometru Drave kod mjesta Lebanovec, u Legradu kod Velikog Pažuta, 70. riječnom kilometru Mure, na 60. riječnom kilometru i kod Kotoribe. To je 9 lokacija gdje su radovi na nekim od tih lokacija već započeli. Koja su staništa i ugrožene biljne vrste, pitanje je, na tim lokacijama? Kebrac, kockavica, sitni rogoz, bijela vrba. Koje životinje su ugrožene zato što niste reagirali po prijavama? Dabar, vidra, crna roda, orao štekavac, pčelarica i tako dalje. Dakle kako je moguće da na ovih 10 izuzetnih, 9 izuzetno značajnih lokacija koje vi sami u svojem izvještaju nazivate najugroženija tipova staništa i u Strategiji za buduće vrijeme planirate idealne mjere teoretski, se ne reagira u trenutku kada netko iz tobože razloga obrane od poplava zapravo vrši gospodarsku eksploataciju šljunaka iz korita rijeke Mure i Drave. Organizacije koje se bave zaštitom na tom području mole za vašu pomoć. Obraćaju se na sve moguće adrese ne bi li barem privremeno zaustavili ovo ja bih rekao razbojstvo u prirodu. Drugi apsurd. Ovi radovi se financiraju sredstvima Ministarstva regionalnog razvoja. A istovremeno Republika Hrvatska kandidira s projektima zaštite tih područja u europskim fondovima. Upravo u tim lokacijama na tom području projekti iz Hrvatske koji kandidiraju za … [[Govornik se ne razumije.]] mjera zaštite tog područja i koji su podržani i od susjedne Mađarske i Slovenije, a posebice Austrije. Na tim lokalitetima izvode se najgrublji radovi utjecaja na staništa i nitko u ovoj državi nije nadležan, nitko ne želi izaći na teren i na licu mjesta vidjeti o čemu se radi, o kojim se lokacijama radi i kakvi radovi? Vrijeme je prekratko da vam sada ovdje elaboriram vrste zahvata. Da se radi o uništavanju obale, da se radi o iskopu šljunka iz meandara, da se radi o zahvatima koji će nepovratno uništiti ova staništa u koja je usput budi rečeno uložen i značajni novac do sad za zaštitu. Čemu dakle strategija? Čemu dakle mjere koje najavljujete kada nešto što je u toku ovih dana, možete vidjeti, nitko ne želi reagirati? Ili možda oni koji su se vam obraćali krivo pišu? Možda koriste nerazumljivi rječnik? Ako niste vi, Ministarstvo kulture, gospodine državni tajniče, vaša uprava nadležni obrazložite im da zaustave nešto što se temelji samo na jednoj suglasnosti jednog inspektora. I na kraju studija utjecaja na okoliš ne postoji. Odgovorni u Hrvatskim vodama na temelju pritiska koje smo napravili ovih dana priznali su da je tek naručena. Ako i to sve skupa nije dovoljno onda vas molim da ovo poglavlje Strategije o zaštiti staništa uz rijeku Muru i Dravu i na rijeci Muri i Dravi izostavite i napišete da ćete dozvoliti eksploataciju kako se kome sjeti. Kako se kome prohtije. Jer ovaj šljunak, ovih milijun kubika nije u funkciji zaštite od poplava nego gospodarenjem bogatstvom, mineralnim sirovinama i ništa drugo. To znate i vi. To zna vaš ministar, to zna vaša uprava i tolerirate samo zato što su iz Ministarstva regionalnog razvoja na vas izvršili pritisak da to prešutite. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Dame i gospodo zastupnici imamo još samo dvije rasprave pa molim malo strpljenja. Neugodno mi je zvoniti ovako ali ne čuje se govornik pa zato moram malo. Na redu je gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Evo ispred nas je izvješće koje zapravo sadrži puno podataka i brojnih pokazatelja i kao takvo prikazuje realno stanje zaštite prirode u Republici Hrvatskoj. I o strategiji i o izvješću i o akcijskim planovima govorili su moji prethodnici. Prema tome ne bih htjela općenito govoriti ali hoću kao zastupnica iz Dubrovačko-Neretvanske županije, osvrnula bih se zapravo na pitanje proglašenja Parka prirode delta Neretva za koji je stručna podloga već napravljena a u čijem se prostoru u zadnje vrijeme vrši prekomjerna devastacija. Naime, već punih 10 godina se govori o zaštiti doline Neretve proglašenjem parka prirode, a ne radi se gotovo ništa na realizaciji istoga. Park prirode Hutovo blato utemeljen je 1995. godine, a on se sa hrvatskim dijelom Neretve čini zapravo prirodnu cjelinu i nužno je hitno zaštititi ovo područje od uznapredovale devastacije. Javni uvid u prijedlog proglašenja delte Neretve parkom prirode bio je u tijeku od 21. do 29. svibnja, a trebalo je biti kako je najavljeno do 29. lipnja 2007. godine, a javno izlaganje o parku prirode trebalo se održati i u Metkoviću 30. svibnja, u Opuzenu 31. svibnja, u Pločama 1. lipnja itd. No, 29. svibnja sve je bez objašnjenja prekinuto i otkazano kako je rečeno odgođeno je. Međutim do danas muk. Tek sporadično se spominje namjera proglašenja parka prirode Donja Neretva. Kao jedan od prioritetnih akcijskih planova za jačanje zakonodavnog okvira zacrtan ovom nacionalnom strategijom predviđena je u biti zaštita upravo tog područja Donje Neretve kao parka prirode, a tempom koji se radi to neće biti još 10 godina kada sve u biti bude devastirano. Htjela bih se još osvrnuti i ja poglavlje vodnog gospodarstva, pa se udruge civilnog društva s kojima sam kontaktirala pitaju što su Hrvatske vode radile u opuzenskom ušću, na opuzenskom ušću pardon i da li su radili odmuljivanje mora, jer je tobože more ulazilo u poljoprivredne parcele, što apsolutno po njihovim navodima nije istina. Iz dubokog mora se za čije novce, za novce poreskih obveznika izbacivala pržnja u plitko more usput i tako se ispred privatnog kampa velikom dužinom napravila ogromna plaža. Za vrijeme višemjesečnih radova nije bila postavljena tabla sa nazivom gradnje, investitorom, naznakom odobrenja i sve ostalo što normalno ide od gradnje. Izgleda da se planira gradnja hotela sa 700 ležaja. Osvrnula bih se i na stanište ptica u Delti i na ušću Neretve koja su ugrožena. Pola kanala Vlaška pored Neretve je u vlasništvu luke i oni sada produbljuju dno, a za planirani LNG terminal potrebna je najmanja dubina od 15 metara dok kanal ima 13 metara. Devastirat će se i vodne zajednice kao i stanište ptica na ušću zbog stalne buke. Osvrnula bih se i na dio koji se odnosi na poljoprivredu. Naime, imovinsko-pravni odnosi u Delti Neretvi vrlo su složeni, te za većinu poljoprivrednih zemljišta nije jasno kome pripada. Ekološka poljoprivreda je slabo zastupljena u ovom području. Posljednjih godina javljaju se inicijative ekološkog uzgoja autohtonih vrsta maslina i drugih kultura. U ekološkim pilot projektima prednost bi trebalo dati uzgoju kultura koje su se nekad tradicionalno uzgajale u Delti Neretve upravo zbog toga što zahtijevaju manje vode, odnosno manje agrokemikalija. Prema tome, ovo područje koje se percipira kao pogodno i nepromijenjeno, odnosno u ovom sadašnjem stanju bez intervencija, bez proglašenja bilo kakvih parkova prirode zato su zapravo zainteresirani mnogi, oni koji imaju za sebe određene koristi. I ovdje misle da je park prirode je zapravo mjera ograničenja gotovo svih aktivnosti, dakle i poljoprivrednika, lovaca, ribolovaca, gospodarstvenika, odnosno i dio stanovništva to možda smatra koji osjeća nesigurnost od promjena. Očekuje se da će proglašenjem parka prirode da će se ubrzati rješavanje nagomilanih problema vezanih uz vlasništvo poljoprivrednih zemljišta, te ponovno uređenje već melioniranih, a danas zapuštenih poljoprivrednih površina. Zoran je i primjer sudjelovanja javnosti u odlučivanju je također i studija utjecaja na okoliš kombiniranog terminala za ukapanje naftni plin, kiselina, lužina, otrova, praonice kamionskih željezničkih cisterni i još puno koječega u Pločama gdje je nakon javne rasprave 15 udruga i pojedinaca poslalo vrlo kritičke primjedbe na studiju. No, do dan danas kako su mi rekli nisu se zapravo udostoji, nije se nitko udostojio poslati odgovore nikome od njih iako je komisija već usvojila tu studiju. A znamo da je recimo namjera gradnje terminala na Krku stalno se vrti u medijima, vrši se najrazličitija ispitivanja, lobiranja, sastanci, rješenja o studiji je poslana iz Zagreba kod nas. Međutim, nisam sigurna da se za nju zna. A primjedbe na tu studiju su velike. Znamo da je donji tok, tj. dolina Neretve ograničen prostor određenih i klimatoloških, ekoloških, geografskih, tradicijskih i demografskih karakteristika, te da ga se s tog aspekta treba i promatrati. I zaključno, to područje je već pod izuzetno velikim pritiskom i poljoprivrede i industrije, prometa, stanovništva, te smo mišljenja da su njegovi kapaciteti već iskorišteni do gornje granice, te ako se ne zaustavi taj trend može doći do propadanja, tj. prirodnog ciklusa recesije cijelog područja, odnosno njegove privrede, demografije i cjelokupnog eko sustava. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jednu repliku. Gospodin Dragutin Bogdakoš. Izvolite.
Zahvaljujem se poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice Tatjana. Spomenuli ste zaštitu ptica u području Neretve što je sigurno značajno i tih staništa posebno kao jednoga od dragulja normalno hrvatskog područja. Međutim, ono što je isto bitno i što je u ovom strateškom, jedan od strateških ciljeva to je upravo sačuvanje staništa vezanih za slatkovodne ribnjake jer je evidentno da od devedesetih godina kad smo imali 12000 šaranskih ribnjaka da ih danas imamo upola manje, da upravo ti ribnjaci u nizinskim krajevima Hrvatske su od vremena 1900 godine i da upravo smanjivanje tih ribnjaka utječe na biološku raznolikost i zaštitu prvenstveno ptica močvarica. Znači, ribnjaci kao jedna polu intenzivna zamjena za močvarska staništa. Ono što je u ovome rečeno a i u prethodnom zaštita tih ugroženih i rijetkih ptica je razvrstana prema Zakonu o zaštiti prirode među zaštićene ptice i strogo zaštićene. Međutim, razlika je nastala u tome što država ili plaća ili ne plaća to, a ribnjaci koji su pred zatvaranje, normalno da su ugroženi sa tim ako takve ptice ne budu plaćene, a kao ribojedne se pojavljuju. Tišina koja je zavladala na ribnjacima, sigurno će se i povećavati jer pitanje rasta svih mogućih nameta koji idu prema slatkovodnim ribnjacima od vodnih doprinosa i naknada kojih se država ne odriče normalno da će dovesti do toga da će i ova riječ vezana u strategiji da idemo na očuvanje ove biološke raznolikosti kopnenih voda biti mrtvo slovo na papiru. Hvala.
Hvala. I kao posljednji u raspravi o ovoj točki dnevnog reda, gospodin zastupnik Ivica Pančić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, dame i gospodo. Sada govorimo o prijedlogu strategije biološke i krajobrazne raznolikosti te izvješću o stanju prirode i zaštiti prirode u RH najbolju ocjenu stanja zaštite prirode i zaštite ljudskog zdravlja ujedno rekla je jučer na televiziji jedna gospođa nakon što su je pitali je li otkriveno nelegalno odbačen azbest negdje na granici između Splita i Solina, ona je otprilike rekla živim pored šume i mislila sam da udišem svježi, čisti zrak, a tko zna što sam udisala. Gospođa je udisala čestice azbestne prašina. Tako i mi volimo govoriti o plavome nebu, plavome moru, manje plavim rijekama, zelenim šumama.
Molim vas.
Pa stvarno ne znam čemu nervoza. A što je u pozadini toga? Što to leti zrakom ili što to pliva vodama, to nitko ne zna. A što je najgore, to ni državne institucije posebno ne interesira. I kada se dogodi određeni incident u vidu azbesta ili zagađenja zraka … /Govornik je isključen./ …
Molim vas kolege, budimo strpljivi i nemojmo prekidati.
Ja mogu izaći i za govornicu, svejedno mi je. Znači, i kada se dogodi takav neki incident, što je prva reakcija državnih institucija? Pokušaj da se to zataška. I zbog toga na ovu strategiju prvenstveno gledam u sve dobro što je u njoj navedeno kao odrađivanje posla koji se morao napraviti bez stvarne volje da se učini i bitan iskorak u zaštiti okoliša, odnosno u ovome slučaju biološke i krajobrazne raznolikosti. Relativno dobro stanje u prirodi što ga još uvijek imamo rezultat je, treba priznati prvenstveno slabijeg gospodarskog razvoja države. I u strategiji u opisu stanja dobro su navedene opasnosti koje o čuvanju biološke i krajobrazne raznolikosti prijete. Tako kao uzroke gubitka biološke i krajobrazne raznolikosti navode se prekomjerno iskorištavanje prirodnih dobara, izgradnja infrastruktura, poljoprivrednih djelatnosti, onečišćenje okoliša, urbanizacija prostora i slično. Održiv razvoj pokazuje se za veliki dio gospodarstvenika svoju neodrživost. A da je ova strategija manje važan dokument za najveći dio političke i gospodarske elite, svjedoči i rasprava recimo na Odboru za prostorno uređenje i graditeljstvo gdje se na nekoliko mjesta ističe da bi ova strategija trebala uvažiti odrednice strategije prostornog uređenja RH, posebno kada je riječ o teritoriju buduće ekološke mreže Natura 2000, po tom da pri razradi ove strategije je nužno odrediti prioritete sa stajališta zaštite prirode radi utvrđivanja mogućih konflikata sa Strategijom prostornog uređenja Republike Hrvatske, te naposljetku da bi tijela nadležna za zaštitu i očuvanje biološke i krajobrazne raznolikosti trebala koordinirati sa tijelima nadležnim za prostorno planiranje, energetiku, poljoprivredu i slično. Naravno da je koordinacija potrebna, ali znajući kako to u praksi djeluje, ovdje je već unaprijed rečeno da se strategija za očuvanje biološke i krajobrazne raznolikosti mora ukalupiti u zadane okvire, a to je prostorno planiranje, energetika i poljoprivreda. A kada iščitamo strategiju o energetskom razvoju Hrvatske, vidimo koliko se malo drži do zaštite prirode. Procjena od 75 postotnom povećanju potrošnje pokazuje da HEP postoji ne radi građana, već građani i ova država izgleda postoje radi HEP-a i lobija vezanih uz njega. Jedan dio naših elita u najboljoj tradiciji državnog socijalizma, iako neliberalni kapitalizam sa multinacionalnim kompanijama se ne ponaša bitno drugačije, napredak izjednačava sa razaranjem prirode. Veličina napretka i uspješnosti jednoga projekta mjeri se veličinom načinjene ekološke štete. U tom pogledu treba i iščitavati strategiju energetskog razvoja. A i ovdje smo prošli tjedan mogli čuti da će se kanal Dunav-Sava graditi zato što je doktor Ivo Sanader rekao da će se sagraditi i da će se sagraditi u 10 godina, u najboljoj maniri stahanovštine. Sjetimo se upravo izjave premijera prije 2 godine da će se LNG terminal graditi na Krku, bez obzira što ekolozi pričaju. Pola godine se izgubilo da čelni ljudi države shvate da postoje zakoni kojih se treba držati, čak i ako im se ne sviđaju. I koliko je aktualnoj vlasti stalo do zaštite prirode, nesvjesno se pokazalo ponovno na istom Odboru za prostorno uređenje gdje je rečeno među ostalim da kao jedan od pozitivnih primjera ove interakcije, a misli se na interakciju prostornog planiranja sa strategijom očuvanja biološke i krajobrazne raznolikosti je istaknuti primjer pozitivnog učinka uredbe po uređenju i zaštiti zaštićenog obalnog područja. Pa ako je nešto doprinijelo daljnjoj devastaciji najljepših dijelova Hrvatske, upravo je ta uredba, odnosno njezina provedba jer ono što imamo na djelu, to je betonizacija i apartmanizacija obale. Paradoks je da će gospodarska kriza imati i neke pozitivne učinke što se tiče daljnje devastacije hrvatske obale. I da zaključim, cjelovitog sustava zaštite prirode u Hrvatskoj nema, a neće ga biti sve dok ne bude dovoljno političke volje da se stane na kraj samovolji onih kojima je profit jedini interes i koji su interesno povezani sa političkim krugovima. Ali ono što daje ipak malo optimizmi je sve veća zainteresiranost javnosti, da se taj isti okoliš zaštiti. I upravo javnost biti će najveća garancija da nećemo ipak sve uništiti. Hvala.
Hvala. Imamo jedan ispravak. Gospodin Jerko Rošin. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolega Pančić je točno pročitao bio zapisnik sa sjednice Odbora za prostorno uređenje i građenje, ali njegova interpretacija tog teksta nije točna. Potpuno je pogrešna u odnosu na ono šta se time mislilo. On ima pročitati, ali nema pravo interpretirati ono što sam ja potpisao, jer nije točno. Hvala.
Pročitao je točno, znači ništa nije tu faljeno, a interpretacija je slobodna. Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Odlučivati ćemo kada dođe na red. Prijedlog revizije Strategije i Akcijskog plana zaštite biološke i krajobrazne raznolikosti Republike Hrvatske. Podnositelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnijela Vlada i Odbor za zaštitu okoliša. Amandmane koje je podnijela Vlada u skladu sa člankom 159. Poslovnika postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona i o njima se ne glasuje. Amandman Odbora za zaštitu okoliša predlagatelj je prihvatio i postaju sastavni dio prijedloga zakona. Dakle, dajem na glasovanje Prijedlog strategije Akcijskog plana zaštite biološke i krajobrazne raznolikosti Republike Hrvatske. Molim, uključimo se. Glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova sa 78 glasova za, 32 glasa suzdržani i 2 protiv prihvaćen Prijedlog revizije Strategije i Akcijskog plana zaštite biološke i krajobrazne raznolikosti Republike Hrvatske zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Odbor za zaštitu okoliša je predložio Saboru donošenje slijedećeg zaključka: "Ovlašćuje se Stručna služba Hrvatskoga sabora da zajedno sa predstavnicima predlagatelja obavi redakciju teksta strategije i Akcijskog plana zaštite biološke i krajobrazne raznolikosti Republike Hrvatske prije objave u "Narodnim novinama" Molim uključimo se i glasujmo o prijedlogu Odbora za zaštitu okoliša. Glasujmo. Rezultat. Ovaj prijedlog odbora je prihvaćen sa 102 glasa za, 4 suzdržana i ništa protiv.