Kolegice i kolege želim vam dobar dan i nastavljamo 14.sjednicu. Samo trenutak da se dogovorimo na početku kako ćemo raditi. Danas ćemo odraditi prvih pet točaka, a sutra ćemo raditi točke 6. i 7. Kolega Baranović izvolite.
Poštovana potpredsjednice Sabora tražim stanku od pet minuta u ime kluba zbog situacije koja se dešava u dolini Neretve sa otkupom i berbom mandarina. Hvala.
Određujem stanku do 9,43. [[STANKA U 9,32 SATI.]] [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,44 SATI]] Nakon stanke koju je zatražio Klub zastupnika DC-a, Novog vala i Nezavisnih zastupnika Branovića i Martinčević, Petar Baranović će dati izlaganje.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, štovane dame i gospodo. Tema zbog koje sam sazvao stanku u ime kluba jutros će se možda nekima u hrvatskoj politici učiniti trivijalnom ali je vrlo ozbiljna i vrlo je životna. A zapravo je odraz općeg stanja u kojem se nalazi ova država i ovo društvo već dugi niz godina. Ove godine bilježimo izvanredno dobar urod mandarina oko 80 tisuća tona, Neretva je, odnosno dolina Neretve obojana u narančasto i u tim okolnostima svaka bi se druga uređena država radovala, veselila jer bi to značilo dodatni prihod, značilo bi blagostanje, bolju socijalnu sliku u tom kraju države međutim, naravno kod nas u Hrvatskoj to je problem i to odista jest problem, dolje se odvija drama. Neki će ispriku za takvu situaciju naći u činjenici da su poremećeni trgovački odnosi između Europske unije koje je Hrvatska zemlja članica ali prava istina je u tome da imamo apsolutno pogrešnu poljoprivrednu politiku i opću politiku gospodarsku u Hrvatskoj već 20 godina. Prava je istina da smo doveli stvar do apsurda. Otkupna cijena mandarine, uvjeti otkupa i sve što prati finalni dio tog proizvodnog procesa je na takvoj razini da su ti ljudi dovedeni pred propast. Protu vrijednost koju dobivaju za svoj rad je toliko sramotno niska da ne mogu pokriti niti troškove proizvodnje. Doveli smo te ljude pred rub propasti i postavlja se pitanje zašto, da li zbog naše već vidljive aljkavosti, nedostatka promišljenosti, koncepta vođenja države bez strategija ili je možda nešto drugo cilj. Ili je možda cilj da se te ljude baci na koljena i da ih se dovede u situaciju da trud višegodišnji i zemlju svojih djedova stave na tržište pod vrlo povoljnim cijenama. Kakvu poruku šaljemo ljudima koji u ovoj zemlji istinski rade, koji su sposobni proizvesti proizvod kojim se u boljim godinama tako rado hvali hrvatska politika bez obzira na stranačke boje? Kakvu poruku šaljemo ljudima kojima su ruke kvrgave od rada i imaju izvrstan ten koji nije dobiven u salonima za kvarcanje po wellness centrima u Zagrebu nego na plantažama, od teškog težačkoga rada. Počinje kampanja berbe jabuka, otkupna cijena 1,30kn prva klasa, urod manji, puno manji nego prošle godine. Troškovi proizvodnje zbog nepovoljnih klimatskih uvjeta ove godine do 25% veći, isplativost nula. Nismo sposobni normalno tržiti i održavati sektor proizvodnje jabuka i mandarina. A na što smo onda gospodo spremni? Koje mjere je spremna hrvatska politika poduzeti barem palijativne da spriječi katastrofu i što ćemo mi poduzeti kao generalno ukupna politička scena da vratimo rad na pijedestal a hohštaplere da bacimo na margine ovog društva? Dokle ćemo ponižavati ljude koji teško i mukotrpno rade u ovoj zemlji, do kojih to granica seže? Za kraj, jedno pitanje u kontekstu sljedeće rasprave, točke dnevnog reda, čitajući tu strategiju pročitao sam jednu od temeljnih postavki a to je pravo na jednak pristup obrazovanju na koji način dame i gospodo ove godine u jesen brucošima iz Neretvanske doline i slavonskih sela omogućavamo pravo na pristup obrazovanju? Kojim novcem će njihovi roditelji koji čitavu godinu teško i mukotrpno rade poslati svoju djecu na školovanje, kakvo mi to društvo gradimo, kakvo mi to društvo po kojim kriterijima održavamo? Šta mi radimo ljudima koji u ovoj zemlji imaju leđa savijena od rada, dokle ćemo funkcionirati na ovakav način? Nismo sposobni za teški rad, nagraditi ljude koji čak i prema riječima politike a posebno struke su spremni i sposobni proizvesti nešto što je vrhunske kvalitete. Sramota za hrvatsku politiku, sramota za hrvatsko društvo. Otvoreno pozivam hrvatsku Vladu da otpusti dio obaveza poljoprivrednicima da u rebalansu osigura dodatna sredstva u pričuvi za intervencije i da spasi te ljude o propasti. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Pa već smo nekoliko puta upozoravali kada se traži stanka za klub i kada se iznose ovakvi prijedlozi da to možete ili kroz zastupnička pitanja ili kroz prijedlog da se takva točka stavi na dnevni red, da se raspravi jer onda je veća mogućnost da se određeni problem na koji ukazujete rješava i širi krug zastupnika i klubova zastupnika može o tome govoriti. Dakle koristite druge poslovničke mogućnosti jer na ovaj način ne možemo riješiti ni jedan problem ako samo jedan klub govori pet minuta a ostali ili nemaju mogućnosti ili nemaju takve spoznaje. Pa vas upućujem da koristite i drug mogućnosti po Poslovniku.
U ime kluba HDZ-a sada riječ traži poštovani Davorin Mlakar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Na temelju članka 248., a s obzirom na alarmantne vijesti koje su se pojavile u našim medijima, tražim stanku za sjednicu kluba u trajanju od 15 minuta.
Nastavit ćemo s radom u 13 sati. Određujem stanku 15 minuta. STANKA U 12,45 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 13,00 SATI]] Kolege možemo nastaviti. Ovako, kolege, nastavljamo sada sa radom jer je vrijeme za stanku isteklo. Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] Do 13 sati, dobro. Onda ću ove dvije minute iskoristiti da nešto kažem prije isteka te stanke. Ja sam već za ovom govornicom jedanput rekao, mi imamo Poslovnik kakav imamo i predsjedavajući mora odobriti stanku svakom klubu kada to klub zatraži, ali novine svaki dan objavljuju alarmantne vijesti. Ako mi budemo svaki put na svaki alarmantnu vijest određivali stanku, mi nikad nećemo raditi posao koji je pred nama. Ja sam sada, vodio sam sjednicu, ja nisam mogao pratiti portale, dakako jer sam vodio sjednicu, ali sam to učinio sada u pauzi, u ovoj stanci. Našao sam dvije alarmantne vijesti, da se … već dugo ne pojavljuje u javnosti i da se ne zna tko upravlja Sjevernom Korejom i druga, muškarac u Manduševcu, tko je misteriozni gospodin koji se svako veće kupa? To su dvije najalarmantnije vijesti koje sam zatekao, koje sam našao na portalima. Ja sad molim predstavnika kluba HDZ-a da nas upozna sa alarmantnom situacijom u zemlji.
… [[Govornik nije uključen.]] Hvala vam gospodine potpredsjedniče na ovom nadahnutom uvodu. Ne radi se o …, ali nismo ni daleko od njega. Ono što je alarmantno, a što možda niste pronašli u medijima, pronašli smo mi pa ćemo vam na to skrenuti pozornost. I ne radi se čak ni o alarmantnoj vijesti o financiranju HNS-a kao političke stranke jer je to stvar koja je već, rekao bih, opće poznata. Radi se o nečem drugom, radi se o zapisniku iz istrage koju su objavili neki od naših portala, a koji govore o povredama Ustava RH i dužnosti najviših hrvatskih dužnosnika. Pa ću vas podsjetiti u ovom raspoloživom vremenu da međutemeljne vrednote Hrvatskoga Ustava, kako je to određeno člankom 3. spada i Vladavina prava, da je na temelju članka 81., čini mi se, Vlada odgovorna Saboru i iz tih razloga tražimo da se ovdje pred Visokim domom, pred Parlamentom pojavi predsjednik Vlade i objasni sljedeće navode. Ono što je javno dostupna informacija da je predsjednik Vlade svojim političkim utjecajem zaustavio policijski i kazneni progon protiv šefice porezne uprave, a o čemu svjedoči jedan od naših kolega, da je zabranio da se protiv nje vodi predistražni i istražni postupak koristeći se svojom pozicijom predsjednika Vlade. Pa je tako po kazivanju svjedoka rekao da se protiv određene gospođe, tada čelnice porezne uprave, iako postoji osnovana sumnja da je počinila kazneno djelo, ali da ministar unutarnjih poslova protiv nje ne može voditi istražne radnje. Ovo govori o moralu Vlade koja nam je na čelu, ovo govori o ovoj drugoj i drugačijoj vlasti kakvu ste najavljivali i ovo govori o skandalu da predsjednik Vlade sebi dozvoljava i uzima za pravo da sudjeluje u policijskim istragama, da direktno daje naloge koga treba, a koga ne procesuirati. Zbog svega toga, a kako je za sada barem izostala reakcija ostalih medija i ovih novina koje ste vi danas čitali pa tamo tu vijest niste našli, a osobito naše javne televizije, tražimo da pred parlamentom predsjednik Vlade govori o tome što se dogodilo u konkretnom slučaju, da li su ovi navodi točni i ako jesu, koja je njegova politička, ako hoćete i kaznena odgovornost u ovom slučaju, a da Državno odvjetništvo RH ovo tretira kao našu kaznenu prijavu i da po službenoj dužnosti istraži sve navode iz zapisnika koji je javno dostupan cijeloj hrvatskoj javnosti. Nema veze sa Sjevernom Korejom, ali bojim se da smo svakim danom na ovaj način postupanja njoj sve bliži i bliži. Hvala vam lijepa.
Evo, nakon ovog alarmantnog upozorenja nastavljamo sa radom.
Sada ćemo prijeći na: - Prijedlog Strategije obrazovanja, znanosti i tehnologije; Predlagateljica je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Kod donošenja Strategije primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje Zakona. Raspravu je proveo Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Izvješća ste primili na sjednici. S obzirom da je u tijeku sjednica Vlade onda će nam Prijedlog Strategije obrazložiti zamjenik ministra znanosti, obrazovanja i sporta dr. Roko Andričević. Potpredsjednik Željko Reiner izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Prosvjedujemo u ime kluba HDZ-a protiv toga i tražimo da se ta točka skine s dnevnog reda jer je sad uistinu dosta te bahatosti Vlade koja je sama predložila da će predstavnici biti profesor Mornar kao ministar znanosti, a alternativno profesorica Ružica Beljo-Lučić, pomoćnica ministra znanosti. Dakle drugi ljudi su predloženi, sada naprosto je netko treći zadužen da to brani pred ovim Saborom, a da to nije bilo prethodno u dokumentima najavljeno. To jednostavno je neprihvatljivo. Sljedeći puta će možda poslati portira, ne želeći ni u kom slučaju umanjiti ni dignitet zamjenika ministra ni ništa, ali on nije naveden ovdje a pred ovim Visokim domom moraju govoriti oni koje je sama Vlada predložila da će braniti ovu strategiju. Hvala lijepo.
Mislim da ne tražite da se skine s dnevnog reda nego vjerojatno odgodi rasprava. … [[Upadica se ne razumije.]] Ako skinemo s dnevnog reda ne možemo ju raspravljati. Šta ćemo sada? … [[Upadica se ne razumije.]] Kolega Jovanović.
Gospođo potpredsjednice, uvažavajući primjedbu kolege Reinera ipak smatram da je potpuno neopravdano tražiti da se ovako važna točka dnevnog reda skine s rasprave, tim prije što će rasprava trajati vjerojatno cijeli dan i u jednom trenutku po završetku sjednice Vlade priključit će nam se i ministar i moći iznijeti svoja zapažanja koja su bitna za raspravu. Ionako kada govorimo o uvodnom izlaganju, zamjenik ministra je bio i na zadnjoj sjednici odbora gdje nas je izvijestio o tijeku priprema za ovu točku dnevnog reda tako da ovo što predlaže kolega Reiner je samo zapravo tjeranje opet demagogije i otežavanja rada Sabora na jedan konkretan način na temi oko koje bi trebali svi pokazati konsenzus i suglasnost.
Hvala. Onda pozivam zamjenika ministra znanosti, obrazovanja i sporta doktora Roka Andričevića da obrazloži prijedlog. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne može se pojaviti jer može govoriti samo ministar i njegov zamjenik. … [[Upadica se ne razumije.]] Piše u Poslovniku. … [[Upadica se ne razumije.]]
Zahvaljujem se gospođo potpredsjednice. Poštovane dame i gospodo zastupnici. Vlada Republike Hrvatske slijedeći inicijativu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti koja je zajedno s Ministarstvom znanosti, obrazovanja i sporta izradila smjernice za izradu strategije, pokrenula je u listopadu 2012. Radna strategija obrazovanja znanosti i tehnologije. Na izradi strategije radilo je 122 stručnjaka koji su posao radili volonterski, a pod koordinacijom Nacionalnog operativnog tijela i supervizijom Nacionalnog koordinacijskog tijela za izradu strategije. Tijekom rada na strategiji obavljene su brojne konzultacije s različitim dionicima sustava obrazovanja i znanosti, a nakon što je radna verzija dokumenta predstavljena javnosti otvorena je i javna rasprava koja je trajala dva mjeseca i tijekom koje su dodatno obavljeni razgovori s udrugama školskih ravnatelja, senatima najvećih sveučilišta, rektorskim zborom, HAZU-om, sindikatima zaposlenih u obrazovanju, Hrvatskom udrugom poslodavaca, Hrvatskom gospodarskom i obrtničkom komorom, javnim institutima, studentskim predstavnicima i drugim dionicima sustava, kao i klubovima saborskih zastupnika. Mnoge sugestije i primjedbe su prihvaćene te je u saborsku proceduru upućen tako dorađeni tekst. Strategija se zasniva na premisi da Hrvatska obrazovanje i znanost prepoznaje kao razvojne prioritete. Polazeći od takvog stava koji ne smije biti upitan, strategija se usmjerava prema ostvarenju dva glavna cilja: osigurati kvalitetno obrazovanje dostupno svima pod jednakim uvjetima u skladu sa sposobnostima svakog korisnika sustava; istraživanjima i inovacija unapređivati ukupni svjetski fond znanja te pridonositi boljitku hrvatskog društva, a napose gospodarstva. U svrhu ostvarenja tih ciljeva strategija uvodi koncept cjeloživotnog učenja koje se odnosi na sve aktivnosti stjecanja znanja, vještina, stavova i vrijednosti tijekom života u okviru osobnog, društvenog ili profesionalnog razvoja i djelovanja pojedinca. Cjeloživotno se učenje sastoji od formalnog inicijalnog obrazovanja i obrazovanja kroz razne oblike neformalnog i informalnog učenja. Da bi se to moglo ostvariti potrebno je razviti sustav koji će identificirati i poticati razvoj svakog pojedinca te ga djelotvorno, profesionalno i osobno usmjeravati. Osim toga potrebno je unaprijediti, a u nekim dijelovima sustava izgraditi sustav osiguranja kvalitete kako bismo bili sigurni da se predviđene mjere ostvaruju kako je planirano. Nužno je potrebno razviti procese i sustav priznavanja neformalno i informalno stečenih znanja i vještina kako bismo što prije omogućili pojedincima pravo na priznavanje njihovih kvalifikacija, bez obzira na način na koji su stečene. Potrebno je također izgraditi sustav trajnog profesionalnog razvoja i usavršavanja svih odgojno-obrazovnih djelatnika. Napokon, nužno je proširiti i unaprijediti primjenu informacijske i komunikacijske tehnologije u učenju i obrazovanju na svim razina. Strategija je sveobuhvatni dokument koji se bavi svim razinama odgoja i obrazovanja, od ranog i predškolskog do visokoškolskog obrazovanja i obrazovanja odraslih, a uz to obuhvaća i znanost i tehnologiju. Kao takva ona je mogla biti uobličena i kao nekoliko zasebnih strategija za svaki pojedini segment, ali upravo holistički pristup obrazovanju i znanosti jamči sustavnu i kvalitetnu provedbu predviđenih mjera za cjelinu sustava. Istaknimo sada samo neke od bitnih elemenata strategije. U segmentu osnovno i srednjoškolskog odgoja i obrazovanja predviđa se cjelovita kurikularna reforma koja znači ne samo izradu kurikuluma za pojedine predmete, nego i promjenu strukture osnovnoškolskog obrazovanja, drugačiji pristup u nastavi i edukaciju učitelja, podizanje njihova društvenog ugleda, kvalitetnije upravljanje odgojno-obrazovnim ustanovama, razvijanje sustava podrške učenicima, unapređivanja uvjeta rada ustanova. Na razini srednjoškolskog obrazovanja posebna se skrb posvećuje strukovnom obrazovanju koje treba postati znatno više nego što je sada temelj gospodarskog rasta. Cilj je osim toga staviti dijete, odnosno učenika u fokus odgojno-obrazovnog procesa što do sada nije bio slučaj razvijajući njegove temeljne kompetencije. U visokom obrazovanju predviđa se revizija studentskih programa kako bi se provela njihova racionalizacija i kako bi se jasno definirali ishodi učenja, podizanje kvalitete nastave i upravljanja visoko školskim ustanovama, poboljšano financiranje zasnovano na programskim ugovorima koji bi visokim učilištima jamčili autonomiju uz primjerenu odgovornost. Potrebno je unaprijediti potporu studentskom standardu na način da se sa neizravnog financiranja prijeđe na izravno što bi rezultiralo racionalnijim korištenjem sredstava uz bolju skrb o socijalnoj dimenziji studiranja. Strategija posebnu pažnju poklanja obrazovanju odraslih, području u kojem Hrvatska znatnije zaostaje za drugim europskim zemljama, te predviđa mjere kojima bi se povećalo sudjelovanje odraslih u svim vidovima obrazovanja uz podizanje kvalitete obrazovnih programa. U poglavlju o znanosti naglašava se među ostalim potreba snažnijeg povezivanja znanosti, visokog obrazovanja i inovativnog gospodarstva. Mjerama se predviđa podizanje kvalitete istraživanja, ali i racionalizacija korištenja financijskih sredstava. Strategija završava poglavljem o smjernicama za njezinu provedbu kojima su predviđeni i mehanizmi podizanja društvene svijesti o važnosti obrazovanja i znanosti što je važan uvjet za uspješno provođenje predviđenih mjera. Hrvatsko se društvo mora mobilizirati u iskrenom nastojanju da se odgojno-obrazovni sustav unaprijedi jer je to važno za budućnost svih a poglavito djece i mladih. Ova strategija nije usko vremenski ograničena jer se za ostvarenje nekih ciljeva potrebni su vrlo dugi rokovi, dok se neki ciljevi mogu ostvariti relativno brzo. Obrazovanje i znanost su sustavi koji su osjetljivi i nagle, nedovoljno pripremljene promjene mogu nanijeti ozbiljne štete. Zbog toga strategija predviđa izradu akcijskih planova projektnim planiranjem kojim će se za svaki pojedini segment biti točno ustanovljeno koji su ljudski, materijalni i financijski resursi potrebni za njegovo ostvarivanje i u kojem vremenskom roku. Opredjeljivanjem za ovu strategiju Hrvatska započinje dugoročnu sustavnu brigu o obrazovanju i znanosti kao svojim nacionalnim i razvojnim prioritetima koji će njezinim građanima omogućiti kvalitetniji i ispunjeniji život. Dugoročna će zadaća Hrvatskog sabora biti da periodično razmotri ostvarivanje strateških ciljeva i ocijeni treba li strategiju nadopuniti ili korigirati. Jedino tako će se zajedničkim djelovanjem svih dionika sustava postići ostvarivanje dva glavna cilja strategije. Hvala lijepa.
Hvala. Sad ćemo čuti replike, Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospođo potpredsjednice. Prije svega, ja smatram da u ovom trenutku nemamo uvjete za otvaranje ove rasprave zato što u članku 187., 184. oprostite našega Poslovnika jasno kaže tko može u ime predlagatelja govoriti. Dakle, oni koji su označeni. Na žalost gospodin zamjenik nije označen. Mogli smo pričekati da završi sjednica Vlade i da onda ministar dođe i počne raspravu. Ali svejedno, kako god bilo rasprava je otvorena. Zašto ja smatram da je na početku morao biti ministar nazočan i cijelo vrijeme rasprave o ovom prevažnom dokumentu? Zato što se na puno mjesta u strategiji govori o dignitetu onih koji će strategiju provoditi, odnosno na kojima će počivati, a to su odgajatelji, profesori, učitelji. Dakle, oni koji su stupovi te strategije i danas i sutra. Temeljno pitanje sada uoči rebalansa Hrvatskog državnog proračuna je donošenje proračuna za sljedeću godinu. Na temelju iskustava iz prošlih godina i prošle i pretprošle koliko se sjećam jest pitanje kad smo u rebalansu morali pronalaziti sredstva za plaće zaposlenih u sustavu obrazovanja i znanosti. Temeljno pitanje danas jest gospodine zamjeniče hoćemo li imati dostatna sredstva za plaće do kraja ove godine i hoće li se plaće onih o čijem dignitetu ovisi i kako će se provoditi strategija smanjivati do kraja ove godine i u sljedećoj godini. Hvala vam lijepo.
Potpredsjednik Željko Reiner, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa evo, ja sam apsolutno suglasan sa onim što je rekla i uvažena zastupnica gospođa Kosor. Možda da je samo nadopunim. Članak 174. jasno kaže da predlagatelj zakona je obvezan izvijestiti predsjednika Sabora tko će u radnim tijelima i Saboru davati obavijesti, objašnjenja, odnosno potrebna obrazloženja o podnesenom prijedlogu zakona. Dakle, mi ovim kršimo, svjesno kršimo, vi kršite naš Poslovnik. Naravno da se to može napraviti tako jer je Vlada tako zaključila i naravno da to može se svesti na to da će ministar kad će imati vremena svrnuti ovamo itd. Ali to je, to pokazuje samo odnos Vlade prema ovom Visokom domu. Ono što međutim želim reći je a to smo mi kao klub i uputili predsjedniku Sabora da na žalost mi sad imamo u ovom dnevnom redu tri strategije. Strategije koje nisu utemeljene u Ustavu niti u Poslovniku, na žalost i mi smo predložili da se ta stvar riješi. Naime, člankom 80. Ustava je propisano da Hrvatski sabor donosi dvije strategije. To je Strategija nacionalne sigurnosti i Strategiju obrane Republike Hrvatske. Onda u Poslovniku Sabora govori se o Odboru za gospodarstvo koji može donijeti strategiju gospodarskog razvoja i Odboru za turizam koji donosi Strategiju razvoja Hrvatskog turizma. Međutim, tu je strategija malim slovom napisana što ukazuje da zapravo nije formalni dokument, nego zapravo smjer politike Prema tome, mi smo pledirali na to da se kod izrade svih strategija ide na ono što nemaju strategije, nažalost niti ove tri sada u dnevnom redu, a to je ista metodologija nastanka, usporediva struktura, poglavlje, točke, podtočke itd., ujednačen nomotehnički izražaj i sadržaj, isti nekakvi krovni nazivnik jer neke su dugoročne, neke su migracijske itd., isti jezik itd. To smo predložili službeno. Hvala.
Kolega Reiner vi meni spočitavate da ja kršim Poslovnik a vi ste u cijeloj svojoj replici kršili Poslovnik jer uopće niste replicirali onome tko je imao izlaganje, čak ste i izvan teme o kojoj raspravljamo … [[Upadica se ne razumije.]] Možete tražiti stanku. Želi li predstavnik odbora uzeti riječ? Predsjednik Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu kolega Boljunčić.
Dobro jutro poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu je na sjednici od 9. srpnja raspravio prijedlog Strategije obrazovanja, znanosti i tehnologije u jednoj dosta sadržajnoj raspravi. Odbor je sa 8 glasova za i 3 suzdržana glasa odlučio predložiti Hrvatskom saboru da se prihvati prijedlog Strategije obrazovanja, znanosti i tehnologije. No isto tako odbor je jednoglasno predložio da se zaduži predlagatelj da izradi sažetak Strategije obrazovanja, znanosti i tehnologije. Temeljem toga odbor je imao još jednu sjednicu 3. listopada gdje nam je prezentiran sažetak strategije, a u istom sastanku obzirom na nekakve promjene koje su se desile unutar pojedinih primjedbi iz javne rasprave dani su određeni amandmani u ime odbora. Ja ih sad ne bih čitao, radi se o amandmanima uvođenja novih sadržaja kojim će se razvijati informacijska, financijska i medijska pismenost naročito u osnovnoj školi. Radi se, amandmani koji su upravo vezani za strukovno obrazovanje i veća povezanost sa tržištem rada i radi se o amandmanima gdje se točno definirani rokovi iz strategije zamjenjuju sa rokovima u akcijskom planu. Ali isto tako odbor je zadužio da se tijelo zaduženo za izradu akcijskog plana prije predaje dakle konačne verzije akcijskog plana dostavi odboru akcijski plan i da se zaduži Vlada da prilikom prihvaćanja akcijskog plana dostavi odboru rokove unutar akcijskog plana. I jedan set amandmana koji ide na to da se najugroženiji dijelovi, a to radi se naročito ovdje o dakle romskoj nacionalnoj manjini, da im se osigura adekvatno pristup obrazovanju na svim nivoima do fakulteta. Evo, hvala.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a potpredsjednik Željko Reiner. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospodine zamjeniče ministra. Na početku bih još jedanputa htio vrlo jasno reći da nekoliko nas je govorilo kako je ovo važno pitanje i koliko je obrazovanje važno ili bi barem trebalo biti važno pa je onda tim više neprihvatljivo, ponavljam, arogancija i bahatost Vlade da one predstavnike koje su oni predložili i napisali mi ovdje ne vidimo, protivno članku 174. Poslovnika ovog Sabora. Time se samo još jedanput po ne znam koji puta pokazuje odnos Vlade prema Saboru. Ne samo prema nama oporbenim zastupnicima nego i prema zastupnicima iz vlastitih stranaka. Pa očekujem da oni u najmanju ruku o tome razmisle kakav je odnos njihove Vlade spram njih. Koji su problemi koji postoje u svezi s ovom strategijom? Opet najprije ću govoriti o onima formalno-pravne prirode. Vlada je i tu svojom uobičajenom kombinacijom bahatosti i neznanja na koju smo već od nje odavno navikli dostavila Saboru prijedlog koji suprotno Poslovniku Hrvatskog sabora ne sadrži ni ustavnu ni zakonsku osnovicu za njegovo donošenje niti išta drugo na temelju čega bi se mogla procijeniti njegova pravna osnovanost i vrijednost. Stoga ako Sabor još jedanput, kao i niz prethodnih puta, zahvaljujući glasovima vladajućih poslušnički i podanički prema trenutačno potpuno nesposobnoj Vladi donese ovu strategiju silno nas zanima na koji će se postojeći zakon pozvati. Također, uopće nije jasno o kojem se čitanju radi. Sad smo čuli da se radi o drugom čitanju. Kako to? Je li to jedino čitanje? Ako je to jedino čitanje koja je pravna osnovica toga? Uobičajenom arogancijom Vlada je prekršila i članak 215. stavak 1. Poslovnika Hrvatskog sabora koji određuje, citiram: "Ako su izvješća, akti i ostale informacije duže od 30 stranica zastupnicima se dostavlja sažetak. Sažetak mora sadržavati sve bitne postavke osnovnog materijala i predlagatelj ga je obvezan dostaviti Saboru istodobno s osnovnim materijalom." Naime, uz prijedlog strategije dostavljen Saboru 3. srpnja takvog sažetka nije bilo. Tek kad je Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu zatražio da se izradi taj obvezatni sažetak doslovno nekoliko dana prije današnje sjednice tj. 1. listopada je članovima odbora, ali ne tad i svim saborskim zastupnicima, dostavljen tekst koji se ne zove sažetak nego se zove prikaz ciljeva i mjera na 19 strana a koji zapravo kad ga se analizira nije pravi sažetak strategije ali će se vjerojatno javnost pokušati uvjeriti da jest. Sljedeći pravni problem je izvaninstitucionalni i nezakonit način nastanka ove strategije. Naime, člankom 89. stavkom 1. Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi kojeg je predložila ova Vlada pa donio ovaj Sabor i koji je stupio na snagu 4. kolovoza 2012. godine određeno je da Nacionalno vijeće za odgoj i obrazovanje treba predložiti strategiju razvoja i unaprjeđenja predškolskoga, osnovnoškolskog i srednjoškolskoga odgoja i obrazovanja. Međutim, 2,5 mjeseca nakon toga ista Vlada koja je predložila taj zakon očito se barem djelomice predomislila pa je donijela svoju odluku od 17. listopada 2012., u njoj je naznačena pravna osnova, je članak 24. i stavci 1.i 3. Zakona o Vladi pa je stoga predmet te odluke osnivanje povremenoga vladinog radnog tijela za davanje prijedloga, mišljenja odnosno stručnih obrazloženja iz djelokruga Vlade, naglašavam Vlade. Tom se odlukom jednom sasvim drugo tijelo Nacionalno operativno tijelo za izradu strategije obrazovanja, znanosti i tehnologije zadužuje da citiram: "Sastavi prijedlog konačnog teksta strategije obrazovanja, znanosti i tehnologije". A treće tijelo Nacionalno koordinacijsko tijelo za izradu strategije obrazovanja, znanosti i tehnologije da citiram: "Odredi ciljeve strategije i utvrdi njen konačni tekst." Obje ove strategije kao predmet uređenja imaju isto obrazovanje. Nacionalno vijeće za odgoj i obrazovanje ima uporište u zakonu za izradu svoje strategije, a donošenje strategije obrazovanja, znanosti i tehnologije koje je sada pred nama nema zapravo uporište u zakonu niti u bilo koje drugom pravnom aktu nego samo u političkoj odluci Vlade koju Sabor nije verificirao. Je li ova nevjerojatna konfuzija u Vladi odraz neznanja, nekoordiniranost ili potpune nesposobnosti trenutačne Vlade. Hoće li se zastupnici vladajućih u Saboru napokon usuditi sami sebi postaviti pitanje do kada će ih njihova Vlada tako nipodaštavati i zašto se tako zaobilazi volja Hrvatskog sabora izražena u zakonu koji je ovaj Hrvatski sabor donio 2012. godine. Zašto se sad Saboru nudi strategija drugog tijela i drugih predlagatelja koja uređuje dobrim dijelom isto područje? No, kad se vladajući i onako na zakone malo obaziru i stalno ih krše, kako trenutačna Vlada tako i vladajuća većina u ovom Saboru, pozabavimo se malo i meritumom stvari. Jedan od velikih problema je da bi strategija obrazovanja, znanosti i tehnologije trebala proistjecati iz strategije razvitka Hrvatske koja ne postoji a trebala bi se dopunjavati sa ostalim strateškim dokumentima koji također ne postoje. Naime, primjerice nije jasno koje su to gospodarske grane koje bi kroz obrazovni sustav trebalo poticati i dodatno razvijati kadrove za njih jer nema ni strategije gospodarskog razvoja Hrvatske, a svi dobro znamo da uopće nema ni koordiniranosti sa vizijama razvitka drugih segmenata društva jer ni one uglavnom ne postoje. Strategija kao dokument treba biti najviši, sveobuhvatni i prema tome načelni programski tekst koji opisuje što se želi postići i na koji se način neko područje želi dalje razvijati. Ona treba uočiti i definirati što je u sustavu dobro, a što treba popraviti. Na temelju analize sadašnjeg stanja treba definirati svrhu promjena i odredit kratkoročne, srednjoročne i dugoročne ciljeve. Na osnovici svake strategije kasnije se izrađuje akcijski plan. Strategija međutim prestaje biti strategijom ako se u nju unose elementi detaljnog provedbenog plana jer ona mora ostati općenita, kratka i jasna. Vladin prijedlog strategije od nevjerojatnih i sasvim izvjesno preopširnih 190 stranica koja je pred nama, to zacijelo nije. U ovom se dokumentu sadržajno nalaze elementi velikog broja ranijih elaborata i dokumenta što pokazuju da su autori, a oni su, mnogi od njih vrlo ugledni na čelu sa uglednim profesorom Budakom, zaista učinili veliki napor proučavajući ranije studije o tom području, ali su umjesto da iz tih tekstova izvuku samo strateške odrednice koje bi onda činile stvarnu strategiju naprosto uvrstili previše elementa pa su zato dobili dokument koji u sebi sadrži elemente i strategije, i akcijskog plana, i provedbenih akata. Naprosto jednu smjesu svega i svačega. Jedan od primjera je zato dio o visokom obrazovanju gdje su ispremiješani svi mogući elementi od broja studijskih programa, broja visokoškolskih institucija, načina financiranja institucija, upravljanje institucijama i mnogo toga drugoga. Očito su autori strategije i Vlada koja ju predlaže podlegli nerealnom, normativnom optimizmu, zapravo zabludi da se pukim stavljanjem na papir jednim dokumentom uistinu može ostvariti čak formalnih 38 ciljeva, pri tom i tu postoji velika neusklađenosti. Od spomenutih 38 ciljeva njih 20 nema podciljeve, no preostalih 18 ciljeva ima ukupno 69 podciljeva, pa je tih 69 podciljeva i 20 ciljeva znači da je prijedlogom strategije zapravo zamišljeno ostvarenje čak 89 ciljeva. Misle li predlagači uistinu da je to realno ostvarivo? Za ostvarenje tih 89 navedenih ciljeva prijedlog strategije planira provedbu čak 332 mjere. Na veliku unutarnju neusklađenost ovog dokumenta upućuje primjerice i činjenica da je za ostvarenje svih 5 ciljeva iz poglavlja cijeloživotno učenja nije predviđena niti jedna jedina mjera, dok je za ostvarenje samo jednog drugog podcilja predviđena čak 21 mjera. Pri tom treba naglasiti da je provedba svih 332 mjere strategije u mjerodavnosti čak više od 6 stotina pravnih osoba. U svoj se stručnoj literaturi izrijekom upozorava da svaka strategija treba dati, naglašavam još jedanput, opći pristup, dakle treba biti dokument koji mora opisati opći plan djelovanja, ali da obvezatno valja izbjeći popisivanje pojedinačnih djelovanja. Ponavlja, specifične mjere koje treba poduzeti kako bi se poduzeli željeni ishodi nisu strategija nego taktika i donose se u obliku akcijskih planova i provedbenih dokumenata. Dakle, prijedlog strategije sa svojih 190 stranica i 332 mjere primjer je toga kako zapravo strategija ne bi trebala izgledati. Prijedlog strategije ima vrlo neravnomjerno raspoređene i nerealno zacrtane rokove od kojih se velika većina odnosi na 2016. godinu i kasnije. U kombinaciji sa činjenicom da iz prijedloga strategije potpuno nejasno kako bi se različiti nerealno optimističko postavljeni ciljevi trebali financirati, zašto će trebati velika ulaganja u sustav obrazovanja i znanosti, neusporedivo veća nego što ih trenutačna Vlada ulaže zadnjih godina, potpuno je razvidno da trenutačna Vlada ima jasnu ideju što ovom strategijom želi postići, odnosno što je njen glavni cilj. Ona želi da se danas izglasa ovaj dokument kojim će se 2016. godine i kasnije moći mahati jer se njegovo gotovo kompletno ostvarenje i obveza značajnog financiranja prebacuju slijedom predviđenih rokova na sljedeću Vladu, pa će onda SDO-om predvođena oporba jer znaju da će sljedeće izbore izgubiti, moći optuživati buduću HDZ-om predvođenu Vladu da ne ispunjava ciljeve iz ove strategije. Želim jasno reći da se klub HDZ-a može globalno gledano složiti sa bitnim, općenitim načelima navedenim u ovom prijedlogu, ali definitivno ne i sa cijelim dokumentom jer on predstavlja samo skup lijepih želja i nema mnogo doticaja sa hrvatskom realnošću, posebice ne onom vezanom uz financijsku situaciju i to ne samo danas, nego i u skoroj budućnosti. Pa tko ne bi htio, citiram, podići kvalitetu rada i društvenog ugleda učitelja? Ili tko ne želi, citiram opet, razviti cjelovit sustav podrške učenicima kako se u prijedlogu strategije navodi? Naravno da smo svi za to, ali to se samo lijepim riječima i obećanjima neće ostvariti, a hrvatskim je građanima dosta šarenih laži. U ovom se dokumentu nažalost uopće ne kaže kako će se te lijepe nakane ostvariti, kako se one namjeravaju postići, pa postoji opravdani strah da će sve to ostati samo još jedno mrtvo slovo na papiru kao i mnogi drugi dokumenti koji su vladajući do sada donijeli. Hvala vam lijepo.
Sada ćemo čuti replike. Domagoj Hajduković.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega Reiner, dobro da ste na kraju zalaganja uopće rekli da se slažete barem sa bitnim točkama ove strategije jer to iz vašeg cijelog dosadašnjeg izlaganja baš i ne bih zaključio. No ono što trebamo, mislim ovdje kao zastupnici i ljudi odgovorni prema građanima koji su nas izabrali, odlučiti da li nam je ova strategija potrebna ili ne. Ja kažem da jest, ja kažem da dolazi 23 godine prekasno. A zašto do sada nismo imali strategiju, kolega Reiner, da li je to pitanje za mene ili bilo koga tko sjedi s ove strane sabornice, možda se svi trebamo zapitati. Možda se trebamo zapitati zašto strategije o ičemu, dakle govorimo i o poduzetništvu, i o gospodarstvu, i o industrijskom razvoju, donosimo tek sada, u ovom mandatu, 23 godine nakon što imamo državu. Koliko ja znam, kolega, u ovakvim dokumentima kada smo raspravljali u ovom Domu, uvijek je bilo jedno čitanje, nije bilo dva čitanja, tako je kada se radilo i o ovoj strategiji razvoja poduzetništva koju, to mi je jako drago reći, smo imali konsenzus, imali smo nekoliko suzdržanih glasova. Prigovore koje su iznijeli na odboru, ja ću tu pohvaliti predlagatelja, odnosno grupu koja je radila, skoro su svi uvaženi, dragi kolega. Kada ste rekli da nema mogućnosti intervencije u strategiji, da je Vlada već donijela, predlagatelj je ipak pristao iako je to možda vanposlovnički, nije striktno onako kako naš Poslovnik diktira, ali imali ste mogućnosti, neki amandmani su uvaženi, zapravo gotovo svi prigovori koji su uvaženi su ušli u strategiju. Pa baš zato da dobijemo strategiju razvoja, kolega, jer ovo je strategija razvoja i mislim da se možemo složiti da i strategija obrazovanja zapravo proizlazi cjelokupni razvoj. To ću nešto više reći o tome i u mojoj pojedinačnoj raspravi. Dakle, ja bih volio da se možemo složiti i ne tu natjeravati sa tehnikalijama, nego da je ovo bitan dokument i jako mi je drago da ćemo imati periodičke prilike pratiti njegovo ostvarivanje i mijenjati ga, bilo koja Vlada, ova, sljedeća i sve one koje će doći nakon toga. Hvala.
Potpredsjednik Željko Reiner, odgovor na repliku.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa uvaženi kolega Hajduković, varate se ako mislite da su to samo tehnikalije. Zanimljivo je kako sad se čine da su to tehnikalije, u nekim drugim situacijama se doslovno hvatamo za zareze. Nisu to tehnikalije, to je istina. Istina je to da nije u redu da mi raspravljamo ovdje mimo poslovnika, a to raspravljamo i želim to još jedanput reći i ponavljat ću više puta to jer ako nije Vlada mogla osigurati svoje predstavnike koje je ona predložila ovdje, mislim da nije čak ni korektno stavljati zamjenika ministra koji nije ovlašten nastupati pred ovim Saborom da čita nečiji tuđi tekst. To jednostavno nije korektno. Ako je to stvarno svima tako na srcu kao što vi kažete i neki vaši kolege, ja mislim da treba biti svima na srcu, ja mislim da je to silno važno, da je strategija obrazovanja silno važna, ja se slažem s vama da nije dobro da se do sada mnoge strategije nisu donijele, ali mi nismo ni puno važnije strategije donijeli pa se svejedno upuštamo u neke strategije koje su zapravo segmentalne. Mi nemamo strategiju razvitka Hrvatske, nemamo. Mi nemamo strategiju gospodarskog razvitka Hrvatske, mi je nemamo. I to je isto jedan problem. Ja se s vama apsolutno slažem, međutim vraćam se na stvar, nisu to ni izdaleka samo tehnikalije kad se jasno krši zakon i kad se krši Poslovnik ovog Sabora. Hvala lijepo.
Ingrid Antičević-Marinović, replika.
Poštovani gospodine Reiner, vi ste više puta u svojoj raspravi istaknuli da ovdje gospodin zamjenik ministra, Roko Andričević, nije ovlašten nastupati ni ovdje predstavljati prijedlog zakona pozivajući se na odredbu članka 174. Poslovnika jer da je Vlada dužna odrediti tko će u njezino ime govoriti pred Saborom i prije toga pred radnim tijelima. Morate znati da je ova strategija upućena Hrvatskom saboru 03. srpnja 2014. godine, dakle kada gospodin Roko Andričević još nije bio imenovan zamjenikom ministra. Međutim to je čak manje važno. Mislim da ste zaboravili, a toliko pledirate na zakon i poštivanje zakona, na temeljni zakon, Zakon o sustavu državne uprave, članak 40., stavak 4, vidim da već dižete odgovor, niste ni čuli što ću vam ja reći, zamjenik ministra, pa molim vas poslušajte, zamjenik ministra, to je generalna norma koja nastupa u svakom slučaju. Zamjenik ministra zamjenjuje ministra u slučaju njegove odsutnosti, spriječenosti, te obavlja i druge poslove koje mu povjeri ministar. Dakle, u svakom slučaju kada nema ministra, spriječen je, nastupa njegov zamjenik … po samom zakonu.
Odgovor na repliku, potpredsjednik Željko Reiner.
Hvala lijepo, gospođo potpredsjednice. Pa uvažena gospođo zastupnice, Ingrid Antičević, prvo, o tome nije ovaj Sabor obaviješten. Ja bih se mogao složiti s vama da je iz Vlade došla obavijest u tom smislu, ali nije, ali naravno nije. Međutim ponovo dolazimo do onoga što ja zastupam, a vi očito ne, a to je da je u ovoj državi već dugo godina Sabor zapravo ono vrhovno tijelo,a ne Vlada. Vlada proizlazi iz Sabora, Sabor imenuje Vladu i Sabor je izravno izabran od naroda, a Vladu izabire ovaj Sabor. To nažalost u ovoj današnjoj političkoj situaciji već gotovo tri godine nije tako i to je žalosno. Pa i ova prilika samo pokazuje da je tome tako i samo je još jedan dokaz te žalosne činjenice. Hvala lijepo.
Željko Jovanović, replika.
Hvala gospođo potpredsjednice. Pa kolega Reiner ja bih zaista apelirao na vas, na sve kolege u Saboru da prestanemo raspravljati o tome zašto je zamjenik ministra ovdje i da se koncentriramo na ovu temu. Poštujući dignitet 120 stručnjaka koji su upravo samo zato što su stručni ljudi bez ijedne kune izradili ovu strategiju. Koncentrirajmo se na ovu strategiju jer ona je zaista strategija svih strategija, strategija o kojoj ovisi razvoj Hrvatske države. Prestanimo govoriti nemamo ovu strategiju zašto donosimo ovu. Pa znate i sami kada god smo donosili zakoni koji su se ticali obrazovanja i znanosti u protekle 2,5 godine da je vaša primjedba bila nemojte donositi zakone jer nemate strategiju. Sada imamo strategiju i opet nije dobro što imamo. A podsjetio bih vas kao akademika, člana Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti, da je HAZU izradila smjernice koje su bile osnova za izradu ove strategije, da su u pripremi ove strategije konzultirani svi ministri koji su bili iz redova HDZ-a, koji su bili na sastancima u ministarstvu od prof. akademika Kostovića preko gospođe Ljilje Vokić do posljednjeg u nizu gospodina Fuchsa koji su podržali ovu strategiju i na sastancima koji su bili zatvoreni za javnost dali apsolutne pohvale strategiji, ali čim se rasprava otvori za javnost moramo se svesti opet na jeftine političke poene, a znamariti suštinu ove strategije za koju je zaista bilo potrebno da hrvatskoj javnosti pokažemo jedanput da u ovom Saboru možemo razgovarati bez jeftinih političkih poena i demagogije.
Odgovor na repliku potpredsjednik Željko Reiner.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Ja mislim da bismo apsolutno trebali razgovarati bez jeftine političke demagogije i da bi trebao postojati konsenzus, ali za konsenzus uvijek trebaju dvije strane, ali nažalost vaša strana u pravili uvijek izostane u tom slučaju. Kada ste spomenuli imena, pa evo vi ste to potegnuli, na prvim stranicama su navedena 192 imena u ukupno 25 tijela. Međutim kada se usporedi tih 192 retka sa brojem autora onda se vidi da ih je 137 od kojih se 30 imena ponavlja ukupno 85 puta, vjerojatno je i to trebalo dati na težini na što se vi odnosite. Ali nije to uopće važno, ja se slažem, ugledna imena slagala su ovu strategiju,međutim mi govorimo o produktu. I naravno HAZU je dao početne elemente, svi su to ljudi dobronamjerno napravili, međutim mi govorio o produktu. Da li je produkt uistinu strategija? Vi znate dobro kako izgleda recimo finska strategija, znate koliko stranica ima finska strategija, ona nema 190 stranica. Prema tome o tome govorimo i ja se slažem ako ćemo govoriti govorimo upravo o tome, a ne floskulama, a ne pričama o tome kako je strašno puno uglednih ljudi to napravilo i sada mi svi trebamo biti oduševljeni s time. Pa zato smo ovdje da o tome razgovaramo. Hvala lijepa.
Tomislav Žagar, replika.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Reiner, jedna od vaših većih primjedbi u izlaganju je bila o tome kako ova strategija prelazi svoje okvire i odlazi u nadležnost onih dokumenata koji bi trebali proizaći iz strategije koliko sam ja to shvatio. Dakle ono što je ovdje jako bitno da strategija vrlo jasno definira ciljeve, taj disbalans o kojem vi govorite da nije svaki cilj popraćen mjerama nije toliko ni bitan jer ako promatramo samo suštinu na čemu strategija počiva, a to je uvijek analiza. Mi danas imamo društvo u kojem postoje mnogi članovi ovog društva koji unatoč završenom formalnom obrazovanju nemaju dovoljne kompetencije da bi sudjelovali na tržištu rada. I s druge strane postoji ovdje jedan veliki broj stanovništva koji nema ni to formalno obrazovanje, tek niže stupnjeve obrazovanja. Uspješnost svakog društva se zapravo zasniva na tehnologijama, inovacijama i kada govorimo o razvoju nekog društva govorimo o tehnološkom stupnju na kojem se nalazi. I onda se možemo naći u začaranom krugu kako vi kažete. Ako vi odlučite pravo da se donosi strategija obrazovanja zbog toga što druge strategije nisu donešene onda možemo reći ovako zadovoljni smo stanjem koji imamo pa nećemo mijenjati ništa u obrazovnom sustavu jer nam takve potrebe u ovom trenutku nisu. zapravo onda ćemo uvijek ostati u takvom stanju u kojem se nalazimo. I mislim da je pomalo ovako i pretjerano vi ste kao vidoviti Milan rekli da Vlada donosi ovu strategiju da bi kasnije kada dođemo u poziciju mogli s njom mahati. Mislim da je to pretjerano i da to doista nije uredu. Hvala.
Odgovor na repliku potpredsjednik Željko Reiner.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa uvaženi zastupniče krenimo od kraja, da, to mislim, a vi ćete me razuvjeriti kada ćete za koji dan glasovati o rebalansu proračuna. pa ako ćete znanosti i obrazovanju dati trostruko više novaca, ja ću vam javno ovdje se ustati i priznati da sam bio u krivu. To je jedno. Drugo, rekli ste da na temelju analize i da treba postojati analize, to je bio jedan od problema ove strategije i uvaženi prof. Budak koji jako dobro zna da sam ja to stalno tražio i predbacivao je to napravio i ta je analiza napravljena ali tek nakon svega, ona je napravljena post festum umjesto da je prvo napravljena. A o nekim stvarima iz te analize isto bi se dalo govoriti, a vjerojatno ćemo i o tome govoriti. Međutim vraćam se na prvo što ste rekli da nije važno što postoji diskrepancija, da nije važno što postoje ogromni ciljevi koji nemaju nikakve podciljeve i neki puno manji koji imaju strašno puno podciljeva. Ha, čujete, ako takve diskrepancije postoje onda se trebamo pitati koji je razlog njima i je li to najbolje rješenje. Hvala lijepo.
Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Reiner raspravljali smo prije nekih godinu dana o Strategiji razvoja zdravstva u Republici Hrvatskoj i tada smo imali sličnu raspravu. Znamo da nakon tog usvajanja, te Strategije zdravstva koju je usvojila saborska većina, dakle pozicija vidimo u kojem smjeru i kako se razvija zdravstvo u Republici Hrvatskoj i da ta Strategija zapravo i nema nekog značaja u razvoju zdravstva u Republici Hrvatskoj. No kada govorimo o Strategiji obrazovanja, znanosti i tehnologije onda je najbolje priupitati one koji rade u obrazovanju. Imam puno prijatelja u školama, učitelja, nastavnika, profesora i vjerujte mi gotovo svi oni da imaju ikakvo drugo mjesto s obzirom na podcjenjivanje i s obzirom na plaće i s obzirom na status svoji koji imaju rado bi pobjegli iz toga sektora. Kako provoditi strategiju ako nemate osigurana materijalna sredstva za provođenje strategije? Nikako. Dakle to je dokument koji zapravo u neku ruku je, neću reći apsurdan ali tako visi u zraku. Voljeli bismo vidjeti ovdje i kako ste sami rekli i našega ministra koji je ipak nekakvo osvježenje u ovom Vladi, ajde možda sam pretjeran ako kažem ili svojevrsno osvježenje poput Pape Franje u Vatikanu je li ali možda je pretjerano o tome govoriti ali evo nema ga i voljeli bismo s njime kao što ste i vi rekli porazgovarati što kažu u brk da kažemo sve ono što zapravo ovu Strategiju, da je ova Strategija teško provediva, sve što je ovdje zapisano. To su popis lijepih želja i ništa više. Hvala lijepa.
Potpredsjednik Željko Reiner, odgovor na repliku.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa uvaženi kolega Grubišić, dobro je da ste spomenuli jednu drugu strategiju jer po tome se upravo vidi ono što smo mi ukazivali i što smo i pisano tražili od predsjednika Sabora a to je da se donese način na koji se trebaju donositi u ovom Saboru strategije jer one se donose na potpuno autarkičan način i potpuno različito. Evo najbolji primjer su vam ove dvije strategije. Strategija razvitka zdravstva je bila ovako debele knjiga od kojih je čini mi se zadnjih 14 ili 17 strana samo bila vizija budućnosti, sve ostalo je bila analiza sadašnjeg stanja. Ova Strategija je 180 stranica vizije budućnosti bez obzira slagali se mi sa njom ili ne, sa dijelovima ili ne itd. a uopće nema analize sadašnjeg stanja koja je onda isproducirana tek kasnije. I to najbolje pokazuje koliko postoji nesređenost u tom problemu strategija a koje sve ovaj Sabor donosi. Sve ovaj Sabor donosi. I zato smo mi pledirali da se napravi metodologija strategija, struktura, nomotehnički izražaj, trajanje strategija. Jer neke od tih strategija koje smo mi donosili su recimo traju 30 godina, neke traju 5 godina, potpuno različito od jedne do druge itd.. I to smo tražili da se to napravi, da se prekine sa ovakvim stanjem gdje se svakom dokumentu može prilijepiti etiketa strategija, ne govorim sada konkretno o ovom dokumentu nego o raznim drugima koji to neki uopće nisu. Neki su planovi razvitka, neki su programi, neki jesu strategije itd.. Hvala lijepo.
Marin Jurjević, replika.
Poštovani kolega Reiner zakon koji omogućuje gospodinu zamjenika ministra Roku Andričeviću da bude danas među nam je donio ovaj Sabor a ne Vlada. To je Zakon o sustavu državne uprave, o tome je govorila nešto moja kolegica Ingrid Antičević-Marinović. U uređenim parlamentarnim demokracijama nije zakonodavna vlast iznad izvršne nego postoji ravnoteža između zakonodavne, izvršne i sudbene vlasti. Loše je da zakonodavna vlast izgubi karakter dakle vlasti koja je u ravnoteži sa tim vlastima ili bilo koja druga, ali dakle niti jedna od ova tri oblika vlasti ne bi smjela biti iznad druge dvije vlasti ukoliko se radi o pravim demokracijama. Treće, vi se govorili čini mi se neutemeljeno o tome da se ova Vlada pa i ova saborska većina ne pridržavaju zakona i to kako vi ste rekli čini mi se redovito. Ja bih vas ipak podsjetio da ste vi govorili to u ime stranke koja je nepravomoćno osuđena za teško kršenje zakona ili narodski rečeno za pljačku i da je to jedinstven slučaj u političkoj praksi Europe pa i svijeta rekao bih. Dakle, malo odmjerenosti ne bi falilo nikome od nas. Ja vas posebno cijenim ali šta ja znam, volio bih da budete odmjereniji u vašim konstatacijama.
Potpredsjednik Željko Reiner, odgovor na repliku.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Naravno da ćete vi odvući stvari u drugo ali evo, evo vam jedan argument kako se postupilo protuzakonito. Ovaj Sabor je protuzakonito prošlog petka izglasovao novo Nacionalno zdravstveno vijeće a da je staro Nacionalno zdravstveno vijeće imalo svoj mandat koji je zakonski određen 4 godine, nikakvim zakonom utemeljenim razlogom ono prethodno nije razriješeno, što zakon traži, potpuno zanemarujući zakonske odredbe izglasovalo se novo politički podobno zdravstveno vijeće. Evo friški primjer izravnog kršenja zakona od strane ovog Sabora. Hvala lijepo.
U ime Kluba zastupnik Linića, Vukšića i Hodžića kolega Branko Vukšić.
Uvažena potpredsjednice Hrvatskoga sabora, uvaženi zamjeniče ministra, profesore Budak, kolegice i kolege. Niti za jednu od dosadašnjih rasprava nisam utrošio toliko vremena za pripremu, niti za jednu raspravu nisam pročitao toliko različitih stavova i u niti jednoj raspravi nismo imali prilike polemizirati, ukrstiti mišljenja ili usuglasiti se s više stručnjaka od ove današnje rasprave o Strategiji obrazovanja, znanosti i tehnologije. Na jednoj strani zastupnik uglavnom političar općeg tipa, a na drugoj stotinjak stručnjaka, profesora, doktora znanosti, na čelu s profesorom Nevenom Budakom. Stručnjacima dvije godine rada na strategiji, a nama tek obzirom na sve ostale obveze i dužnosti koji dan ili najviše koji tjedan za pripreme. Priznajem, poprilično neravnopravno nadmetanje ili utakmica, pa makar ona bila i prijateljska. Strategiji obrazovanja pristupio sam jednako kao i prema intrigantnoj knjizi čiji sadržaj naslućuje. Od čega će autori strategije krenuti? Nema dvojbe, od detaljne snimke stanja a na nju će se nadovezati usporedbe s nama sličnima, s najboljima ili možda najgorima. Prevario sam se, nema detaljne snimke stanja. O tome što stručnjaci, znanstvenici, profesori, nastavnici, učenici i studenti misle o hrvatskom obrazovnom sustavu, o hrvatskoj znanosti i tehnologiji, o stanju stvari, pokušao sam saznati iz raznih drugih izvora. Došao sam do saznanja da u znanosti i obrazovanju nitko nije zadovoljan. Učenici i studenti se žale da su preopterećeni gradivom, nastavnici i profesori se žale da su ili slabo ili minorno plaćeni zbog čega su i štrajkali, a privrednici u proizvodnji se žale da i škole i fakulteti ne dobivaju kadrove koji su kadri samostalno raditi. A o stanju u znanosti pak svjedoče riječi u svijetu priznatom i cijenjenog Ivana Đikića, citiram: "Stanje u hrvatskoj znanosti je kritično jer se sustav urušava iznutra. Ne postoji kritična masa koja želi promjene. Većina podržava status quo, grčevito se bore za dosadašnje beneficije, a malo mare za znanstvenu izvrsnost. Postoji manji broj požrtvovnih znanstvenika koji postižu vrijedne rezultate, no oni su u ogromnoj manjini. Međutim, oni koji zadržavanjem sadašnjeg stanja gube najviše jesu mladi znanstvenici. Oni kvalitetni u sve većem broju odlaze u inozemstvo, a oni koji ostaju u Hrvatskoj gube nadu da će se nešto promijeniti pa prihvaćaju kompromise i gube svoje vlastite ideale i vizije." Mislim da je ovom nepotreban komentar. Iako 9 od 10 profesora tvrdi da su učenici i studenti preopterećeni činjenicama učenje napamet, iako to tvrde i bivši ministri i sadašnji ministar, ništa se ili jako malo se mijenja. Kako je moguće da su svi protiv bubanja, a nitko ništa ne poduzima da bubanje u školama i fakultetima ne bude ili da ga bude u prihvatljivijoj mjeri. Ili zbog čega se u školama i na fakultetima sustavno i namjerno zapostavlja problemski pristup i primjena stečenih znanja u praksi. Zašto je to tako? Na to pitanje nije teško dati odgovor. Svaka Vlada, a o tome se govorilo i prije, svaki ministar od najmanje lošeg do najgoreg imaju svoju viziju obrazovanja, ali niti jedna Vlada i niti jedan ministar nije ostavio dubok reformatorski trag. Manje loši uspijevaju, često ne i svojom krivicom, dotjerati stvar do pola. Lošiji ostaju na obećanjima i nesustavnim rješenjima. A za napraviti dobru Strategiju znanosti i obrazovanja, strategiju koja bi bila vodilja u najznačajnijem segmentu jedne zajednice, znanosti i obrazovanju, temelju gospodarstva i proizvodnje te što je najvažnije zdravog, moralnog, pravedno društva, ne smije biti vlasti i opozicije, lijevih i desnih. Strategija se mora zajednički promisliti i zajednički usvojiti te naravno realizirati u više mandata s više vlada. U jednom od tekstova u visokom obrazovanju uvažena profesorica se nekoliko puta poziva na uzoran američki obrazovni sustav koji je naravno u nas neprimjenjiv i kojeg bi Finci i Norvežani uzeli kao primjer koji ne treba slijediti evo i zašto. Uz 7 milijuna nepismenih Amerikanaca više od 25 milijuna ne zna dovoljno dobro čitati da bi ispunilo molbu za zaposlenje, oko 50 milijuna čita poput učenika u 4. ili 5. razredu osnovne škole. I što je zapravo istina o američkom obrazovnom sustavu koji je uzor našoj profesorici? Istina uopće nije bitna i što je zapravo, istina uopće nije bitna. U najvećem dijelu ove naše netko će reći i moderne kulture, a naročito u politici uspijevaju oni koji stvaraju najuvjerljivije maštarije ili obmane. Onoj staroj nemodernoj kulturi korijeni su u znanju, u proizvodnji, u naravi. Novoj kulturi su korijeni u potrošnji, u osobnosti. Pomak je to od čvrste, danas u potpunosti potisnute moralnosti prema vještini i lukavstvu. Znanje, rad, čestitost i hrabrost ustuknuli su pred šarmom opčinjavanjem i dopadljivošću i to zato što se elitna sveučilišta s prezirom odnose prema poštenoj, intelektualnoj ljubopitljivosti i znatiželji koja je naravno nepovjerljiva prema autoritetu. Takvi i najelitniji fakulteti organizirani su na način da u središte svoga interesa stavljaju usko specijalizirane discipline u službi jedne jedine, kažu do sada najuspješnije ideologije, one neoliberalne koju ne treba ili koju se točnije ne smije propitivati. Nije na odmet reći da je nedavni krah gospodarskog pa i političkog sustava usko povezan upravo s nasrtanjem na humanističke i društvene znanosti. Ti su nasrtaji u Hrvatskoj tek u povojima, u naznakama, ali su te naznake zaogrnute velom krize sve učestalije. Ne može obrazovni sustav biti podređen jedino tržištu. Građanima Hrvatska mora dati ili pružiti više od onoga što tržište traži. Trebamo školovati ljude koji će kritički preispitivati društvene i političke procese. Školska pouka se ne smije zadržavati i ograničavati tek na vještinama, moraju se poučavati vrijednosti. Teodor Adorno je u SAD obrazovanje nakon Auschwitza napisao da je moralna korupcija koja je i omogućila provedbu Holokausta preživjela uglavnom nepromijenjena, te da se mora otkriti, ispitati i provesti kritika mehanizma koji su ljude učinili sposobnima izvoditi nedjela poput onih u Auschwitzu. Današnji prevladavajući sustav zvan korporativna demokracija ili korporativizam svodi se na gušenje sposobnosti moralnog odabira i uklanjanje pojedinca kako bi ga se silom uključilo u prividnu skladnu zajednicu, a to se efikasno čini upravo obrazovnim sustavom. A taj sustav obučava ljude kojima je zadaća proanalizirati rješenja, pronalaziti rješenja koja će odražavati upravo korporativizam. Naravno, obrazovati se treba i za tržište rada, ali i za naročito na sveučilištima zadovoljavanje društvenih potreba. Ne smijemo nikad smetnuti s uma da obrazovanje služi i za istina sve manje zadovoljavanje osobnih potreba. Strategija progovara na vrlo prihvatljiv način i o cjeloživotnom obrazovanju, jer inicijalno obrazovanje nije nikad bilo dostatno, a naročito ne danas u vrijeme brzih promjena zato učiti moramo cijeli život. Moramo se dokvalificirati, prekvalificirati, doškolovati, neprestano stjecati nova znanja. Osim što kroz osnovnoškolsko i srednje školsko obrazovanje djeca, mladi ljudi moraju steći kompetenciju poduzetnosti. Najvažnije je naučiti ih kako učiti, najvažnije je kako se sami mogu educirati, na koji način mogu biti i uspješni autodidakti. Iako se u obrazovanju sve više teži kompetitivnosti, zašto kompetitivnost nije na osobitoj cijeni u politici u kojoj po onoj poznatoj Lenjinovoj floskuli svi mogu sve i bez učenja i bez muke i bez nauke. Kako je sve teže predvidjeti koja će nam zanimanja i koje vještine trebati za 10 ili 20, a još manje za 50 godina moramo dobrim sustavom obrazovanja oboružati generacije osnovnim temeljnim znanjima bez kojih nema brze i dobre primjene, a niti bome promjene. Kako u Hrvatskoj sustav funkcionira poput raštimanog, priučenog orkestra kojemu dirigenti neprestano mijenjaju note iako često ni sami ne znaju te note pročitati nije mi jasno zbog čega ne učimo od drugih boljih, iskustveno naprednijih. Zar je toliko komplicirano proučiti finski, kažu najbolji model na svijetu, taj model obrazovanja. Ne vjerujem u to da je on neprimjenjiv u Hrvatskoj tim više što je školovanje učenika i studenata jeftinije u Finskoj za 30% od školovanja učenika i studenata primjerice u Sjedinjenim Američkim Državama. I naravno, u Finskoj je školovanje uistinu besplatno. U nas nije besplatno ni obavezno osnovnoškolsko obrazovanje, jer nije besplatan prijevoz, nisu često besplatne knjige, nije besplatna prehrana u školi, nije besplatan osnovni pribor. Problem je reći će mnogi novac. U krizi smo, no nismo li u krizi zato što se odnosima prema obrazovnom sustavu kao prema potrošnji katkad i kao prema luksuzu. Hrvatska je u obrazovanje u 2012. uložila manje nego 2002. kada je za obrazovanje izdvojeno 3,71% BDP-a. Europskim i svjetskim standardima počeli smo stremiti 2009. kada je Hrvatska za obrazovanje izdvojila 4,33% BDP-a. Ali već sljedeće godine korigira izdvajanje na balkansku mjeru. U 2013. u obrazovanje je uloženo 3,21% a u ovoj godini će to biti tek mrvu više od 3%. U 2015. se na žalost ćemo spustiti ispod 3%. Koliko za obrazovanje izdvajaju druge europske zemlje. Najbogatije i najsocijalnije najviše, ali najbogatije su zato što za obrazovanje izdvajaju najviše. Danska ulaže u obrazovanje gotovo 9%. Krizom potrešeni Island gotovo 8%, Švedska i Norveška više od 7%. Ulaganje im se višestruko isplati. Pa i susjedna Slovenija ulaže u obrazovanje gotovo dvostruko više od Hrvatske što čine i Estonija i Litva i Letonija. Razlike u rastu su očite. Svaka bi država pa tako i Hrvatska trebala imati koristi od besplatnog ili kao što je kod nas slučaj polu besplatnog obrazovanja. I ovako siromašni sa ovoliko skromnim izdvajanjem za obrazovanje, a sve pod izlikom da novca nema ponašamo se kao pijani milijunaši. Iako smo siromašni poput crkvenog miša školujemo primjerice liječnike za bogate Britance, za bogate Šveđane, za bogate Norvežane, za bogate Kanađane. Svi oni ubiru plodove naših muka i studenskih nauka, jer nakon školovanja visoko obrazovani mladi ljudi mogu birati burza ili inozemstvo. Ulaskom u EU vrata znatno bogatijih zemalja školovanim su mladim ljudima širom otvorena. Raspravljajući o predloženoj Strategiji obrazovanja i znanosti treba progovoriti, te se založiti za visoku autonomiju sveučilišta, ali prije svega onih koja daju rezultate. Policentričan razvoj Hrvatske za koji se verbalno zalažemo, a u praksi zakazujemo zahtijeva i osnivanje regionalnih sveučilišta i učilišta koja bi trebala biti i promotor i motor razvoja tih regija. No, u Hrvatskoj postoji više od 1300 studijskih programa. Ne treba ni spominjati da su mnogi slični. Nije problem ako su studiji slični, ako se preklapaju programima na različitim sveučilištima i učilištima. Ali na žalost, slični se studijski programi otvaraju i unutar istog sveučilišta, a to je neracionalno i konfuzno. Treba naravno preispitati postojeće studijske programe i utvrditi ima li ih previše i što je najvažnije zadovoljavaju li sadržaj. Dakle, veći je problem od broja učilišta njihovo profiliranje. Strategija inicira raspravu o karakteru, o duljini osnovnih škola opisani opisnim ocjenama i trebaju li one uopće postojati. Finci nisu skloni bilo kakvom ocjenjivanju već jedino i uvijek učenju, odnosno podučavanju. Treba li državna matura i kakva i ako treba kakva. Nameće se ponovno pitanje zbog čega se na maturi provjeravaju samo stečena znanja, a zašto se ne utvrđuju i stečene kompetencije. Zbog čega se na samom pragu fakulteta sve svodi na memoriranje činjenica. Posebno poglavlje strategije je Bologna o kojoj se ovih dana vode polemike na najvišoj razini. Svi se slažu da je Hrvatska, primjena Bologne loša, te da ju treba mijenjati, ali nitko ne preuzima odgovornost za to što je loše učinjeno i za to što su generacije studenata zakinute. Tko je odgovoran za to što je zakinuta i Hrvatska? Pune je dvije godine trebalo da uopće dođe u Saboru do rasprave o strategiji koja sada pri kraju mandata Milanovićeve vlade ne bi trebala na brzinu, naročito ne bez dogovora i suglasnosti svih, usvojiti pukim preglasavanjem. Ako dođe do preglasavanja nova će vlast strategiju ignorirati i po starom lošem običaju početi raditi na svojoj novoj strategiji koja opet neće obvezivati onu drugu ili treću vlast. Promašaji su to koji su naudili mnogim generacijama. Iako o promašajima bolonje jedno piše na papiru, drugo se provodi u praksi, svi sve znaju, nitko ništa neće ni da se šteta što prije popravi. A najprije treba popraviti generalni stav prema znanosti i obrazovanju, i stav politike prema obrazovanju, ali i stav znanstvenika, odnosno profesora prema sustavu u kojemu radi.
Željko Jovanović, replika.
Hvala gospođo potpredsjednice. Pa kolega Vukšić mislim da treba još jedanput naglasiti jer po onom što ste rekli na početku ispada da je ova strategija pala s neba. Dakle, potpuno krivo. U početku izrade strategije prethodio je vrlo detaljan analitički rad a naravno da u prvoj verziji koja je došla u Sabor taj dio nije u tom dokumentu jer bi stranica bilo preko 500. Ali analitička podloga postoji, temeljem te analitičke podloge utvrđeni su ciljevi i smjernice a iz toga je onda i proizašao cijeli tekst koji nam se nalazi na klupama. I zapravo ja bih volio da jednog dana gospodin Budak i članovi operativnog tima zapravo kažu detaljno kako se radila ova strategija jer je to primjer kako strategije u Hrvatskoj treba raditi, kako se mogu angažirati kvalitetni ljudi i kako ne treba potrošiti milijune kuna za studije koje onda ostanu duboko zaključane u pojedinim ladicama. I da razbijemo jednu famu oko finskog modela. Dakle, Pasi Salberg koji je inače bio u Hrvatskoj i koji je pokušao unijeti neke promjene u hrvatski model obrazovanja ali ga je tadašnji ministar Primorac potjerao iz Hrvatske jer mu se nije dopalo kako je predlagao sam kaže prijatelji ne možete preslikati finski model, to nije cilj finskog modela. Proučite ga ali ga prilagodite sebi. Copy-paste neće donijeti rezultate.
Branko Vukšić, odgovor na repliku.
Uvaženi kolega Jovanović, upravo sam to i govorio o finskom modelu, primijeniti ga, prilagoditi ga ne prekopirati. Nismo mi Finci, niti ćemo biti Finci, a i dobro je što nismo Finci vjerojatno. Ne mislim da je strategija, i o tome sam govorio, pripremala se 2 godine, pala s neba. I spomenuo sam da ju je radilo 100-njak stručnjaka i to stručnjaka pred kojima treba skinuti kapu. Međutim, u toj strategiji nedostaje analiza, nedostaje snimka stanja kako bismo mogli reći što ne valja i kako bi šira javnost bila upoznata s time što ne valja i to da kaže tih 100-njak stručnjaka što ne valja. Nedostaju rokovi, kada će se provesti? Ne slažem se s time da to treba biti lijepo napisan papir koji nikoga ni na što ne obvezuje. A ova strategija ima sve … da upravo to bude, da ostane mrtvo slovo na papiru kao što su mnogi dokumenti koji se usvajaju ovdje u Saboru mrtvo slovo na papiru. Dakle, nisam nijednom riječju rekao otiđimo u Finsku i preslikajmo finski model jer je to nemoguće jer je on specifičan. Ali sasvim sigurno da možemo naučiti od onih koji to bolje rade, možemo primijeniti njihova iskustva i njihova znanja na naše prilike. I konačno strategija ima smisla samo ako se počne provoditi a sumnjam da će ovo biti ikad provedeno.
Domagoj Hajduković, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolega krenut ću od onoga što ste sada zadnje rekli. Dakle, mi smo prvi put na odboru o strategiji raspravljali prije ljeta i preko ljeta je izrađen sažetak strategije, dakle popis ciljeva i mjera i analitička podloga strategije a to je ako se ne varam i kolega Reiner tražio dakle jednu analizu postojećeg stanja. Apsolutno ste u pravu kada govorite da tehnička znanja i vještine koje naši učenici i studenti imaju kada završavaju svoje školovanje nisu zadovoljavajući. I reći ću vam to na dva primjera, samo želim ojačati vaše argumente. Recimo, u osnovnoj školi u višim razredima vam je čest slučaj da djeca jako teško, loše, neka čak i ne pišu uopće pisanim slovima. Isto tako imao sam prilike kao poslodavac susretati se sa diplomiranim ekonomistima koji ne znaju sastaviti ponudu ili ne znaju ispuniti opću uplatnicu. To je katastrofično! Ali zato nam ova strategija treba, po meni. Svaki ministar znanosti, obrazovanja i sporta dosada je pokušao biti reformista. I čime je to rezultiralo? Različitim ad hoc reformama koje u principu nisu zaživljavale. Pa ću vas podsjetiti na HNOS, bolonja koja je djelomično zaživjela itd. Srž problema je upravo u tome da u jednom mandatu ne možete učiniti ništa. I zbog toga nam treba strategija koja će nam postaviti ciljeve koje onda možemo i mi kao zakonodavac slijediti i na tome graditi naš budući sustav jer sustav je velik i sustav se ne može mijenjati preko noći. Svatko tko u njemu radi vam to može potvrditi. I na kraju, strategija nije pisana u kamenu. Naravno da se vremena mijenjaju i naravno da ćemo kada počnemo provoditi strategiju ako je usvojimo dobivati određene povratne informacije i u skladu s tim i resorni odbor u ovom Saboru, a onda i mi kao tijelo, dakle kao Hrvatski sabor ćemo je moći mijenjati, dopunjavati prema onome što se ukaže kao potreba ili što se ukaže da nije dobro ili definirano u strategiji ili da je provedba pokazala da se treba primijeniti drugi model ili nešto slično. Hvala.
Branko Vukšić, odgovor na repliku.
Štovani kolega mi se ustvari slažemo, razilazimo se u nekim detaljima tek. Da, slažem se, strategija treba. Međutim, strategiju u ovom Domu treba donijeti jednoglasno, konsenzusom. Jer da bi jedna Vlada, i sami ste rekli ne može provesti strategiju, prvo se trebamo dogovoriti koji su naši ciljevi za koje vrijeme koje ciljeve trebamo ostvariti i na to trebamo pod navodnicima svi "prisegnuti", obvezati se da ćemo sprovesti. Međutim, je li sve učinjeno u pripremi strategije ne samo s one stručne strane nego i s one političke strane? To je pitanje na koje ja ne znam odgovor, vjerojatno će dati odgovor kad se budu obraćali Saboru i zamjenik ministra, i profesor Budak i ministar ako dođe. I ne slažem se s onima koji misle da ne treba biti u dva čitanja strategija, ja mislim da ovdje smo otvorili raspravu i da danas trebamo o tome raspravljati i da treba obaviti konzultacije među političkim partnerima i da treba ono što nije dobro u strategiji ispraviti i donijeti je konsenzusom. Ako nema konsenzusa onda će, ponavljam opet to biti mrtvo slovo na papiru.
Valter Boljunčić, replika.
Hvala. Pa ja bih želio skrenuti pažnju da određeni dio vašeg izlaganja u startu možda je išao u krivom smjeru, tu jedan problem koji ne smijemo dopustiti, a to je da se problem sustava poistovjeti sa problematikom znanja koja se stiče u školama. Pa najjednostavniji primjer šta kažemo da visoko obrazovani ljudi sa naših fakulteta odlaze u svijet, nalaze posao govori o tome da se oni na neki način dobro obrazovani u tom sustavu, ali bi sigurno mogli još i bolje. Znači nemojmo miješati problematike sustava po meni sa kvalitetom obrazovanja koje definitivno se može unaprijediti. Drugo, što se tiče kvalificiranja svih ministara, ja osobno kako sam u tom školstvu, ja mislim, evo između ostaloga profesor Flego da je bio dobar ministar, ali s druge strane mu je vjerojatno puno lakše bio posao, on je u to vrijeme bio samo ministar znanosti i tehnologije, dok današnji ministri imaju i obrazovanje, i sport i vjerojatno im je to jedan teret oko ovog dijela. Što se tiče bolonjskog procesa on je u problemima, još uvijek se traži, ali ja mislim iz razgovora sa ljudima sa sveučilišta i drugih zemalja, mislim da je to problem cijele Europe. Bolonjski proces kakav, što i kako je i problemi koji se nalaze u cijeloj Europi, a što se same Amerike tiče ona je toliko velika zemlja da tamo imate od onih koji su nepismeni do toga da na fakultetu nobelovci predaju. I tu mora se uzeti u obzir, dakle kada se nešto radi. I nikako se ne bih složio sa tvrdnjom da se radi kako ste rekli na ubijanju društvenih i humanističkih znanosti, nije mi jasno od kuda ta ideja. To što se potencira da moramo imati više fair technologies inženjering matematik. Dakle, to je definitivno potrebno, ali mislim da ni jednim propisom, ni jednim zakonom pa ni postupcima se ne ide prema tome da se društvene i humanističke znanosti na neki način smanje.
Branko Vukšić, odgovor na repliku.
Uvaženi kolega Boljunčić, ja sam govorio o začetku ubijanja, govorio sam o svjetskoj praksi humanističkih znanosti, govorio sam o praksi koja se događa recimo primjerice u Sjedinjenim Američkim Državama gdje je taj proces započeo, a nemojte misliti da neće završiti i na nama. Druga stvar koja, ne odlaze svi u inozemstvo, odlaze u inozemstvo najbolji, jer u inozemstvu se traži znanje, traži se sposobnost i sasvim sigurno da svi oni koji odlaze da se provjeravaju i nemojte misliti da smo toliko dobri da svi oni koji završe u Hrvatskoj fakultet da će naći posao vani. Bili bi smo predobri da je to tako, jer to ne rade i mnogo obrazovanije nacije i mnogo bolji ljudi koji su školovani na mnogo boljim univerzitetima. U ostalom, vi znate dobro da naših sveučilišta nema među prvih 400 tek smo, Zagrebačko sveučilište je 401 među 500 sveučilišta. Tako da o tome koliko je naš obrazovni sustav dobar, postoje različita mišljenja i o njima sam čitao, slušao, razgovarao sa profesorima, ona se razlikuju od vas, neki se slažu s vama. Zato jest ova problematika na dnevnom redu Sabora i tome treba razgovarati. A što se tiče ministara, kakvi su ministri bili malo prije je vaš kolega rekao da svi ministri nastoje biti reformatori, ni jedan nije bio reformator, ni jednog ministra prosvjete, znanosti neće upamtiti sljedeća pokoljenja, jer ništa novog nije donio Hrvatskoj.
Tomislav Žagar, replika.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora. Poštovani kolega Vukšić, osobno mislim da nije lako biti ministar obrazovanja, to je moje čisto ovako razmišljanje. Vi ste ovdje u svom izlaganju govorili o činjenicama o kojih se svi možemo složiti, a ja ponovno naglašavam one postoje u analizi i vidljive su. Jedna od važnih činjenica da kompetencije današnjih, posebno mladih ljudi koji izlaze, koji završavaju formalno obrazovanje nisu dovoljne da bi se zadovoljile one potrebe koje postoje na tržištu rada. Hrvatski petnaestogodišnjaci ostvaruju ispod prosječne rezultate u jezičnoj i matematičkoj pismenosti, te prirodoslovlju. Vi ste to spominjali da doista treba promijeniti pristupe poučavanju jer djeca danas u školama uče mnoštvo podataka koji istini za volju pitanje da li će im ikad više koristiti. Dakle, trebalo bi učiti djecu kako učiti. Ovdje piše ostatak, jedna rečenica koju sam osobno vrlo jako zamijetio, piše da smo mi tehnološki ovisno društvo. Dakle, kad govorimo o obrazovanju moramo govoriti o održivom razvoju. Jedan arhitekt uvaženi je rekao kakva je razlika između arhitekture nekad i danas? Nekad smo sporo crtali rukom, ali smo imali vremena misliti. Danas se crta brzo pa ostaje malo vremena za razmišljanje. Mislim da je to problem i u obrazovanju. Vi govorite o sustavu, odgojno obrazovanom sustavu, svijet oko nas se vrlo brzo mijenja, neki kažu stotinjak puta brže nego što se mijenja odgojno obrazovni sustav koji mora odgovoriti na te potrebe. Mi još uvijek imamo sustav ploče i krede u školi. E sad, da li je dobro uvoditi pametne ploče, da li je to dobro što je ovdje kolega Hajduković spomenuo, pa mi danas vrlo malo vremena pišemo, tko danas više koristi olovku i papir? Djeca u školi to koriste i dobro je da koriste, ali kasnije s vremenom sve manje i manje koriste olovku i papir zbog dostupnih novih tehnologija. U tom smislu odgojno obrazovni sustav je krut i teško se on mijenja, jer on zavisi od puno čimbenika a pitanje da li je dobro ga mijenjati jer to nosi opet onda i negativne posljedice. Evo hvala.
Branko Vukšić, odgovor na repliku.
Slično odgovor vama kao i kolegi prije. Uglavnom kolega Žagar slažemo se u dosta ovih tvrdnji koje ste vi izrekli. Nije lako biti ministar prosvjete i znanosti, slažem se s vama, to je sasvim sigurno jedno od najsloženijih funkcija u Vladi, naročito u društvu i državi u kojoj se još znanje testira kao luksuz. Mi režemo ono što je najvažnije, a to je novac za obrazovanje i za znanost. Znači, smatramo da je to nebitno i da je najlakše uskratiti prava učiteljima profesorima, platiti ih manje i tako pokrpati proračunske rupe ili ulagati u tehnologije koje razvijaju znanje, u alate koji omogućuju djeci razvoj u školama. I vrlo teško, i svaki ministar prosvjete koji pristane biti ministar prosvjete, a ugledni je profesor, treba mu skinuti kapu. Međutim, kad se već prihvatio tog posla, tad je i na meni kritika i javnost prati ono što rade. Sasvim sigurno da najnoviji ministar, novi ministar neće biti upamćen u hrvatskoj javnosti kao reformator jer reformaciju neće ni moći provesti jer će biti prekratko na tom položaju. On se prihvati onog što su svi pitali zbog čega, što mu je to trebalo, međutim zahvaljujemo se što se prihvatio i što je došlo do promjene na čelu ministarstva. Održivi razvoj, rekli ste, to će vjerojatno kolegica Mirela Holy više govoriti u svojoj raspravi, a da se obrazovni sustav brzo mijenja, to je točno, međutim ja sam govorio o onim temeljnim znanjima koje treba imati svaki učenik da bi upravo mogao slijediti te promjene.
Potpredsjednik Željko Reiner, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa uvaženi kolega Vukšić, ja se samo puno toga što ste vi rekli zapravo slažem, posebice se slažem s ovim što ste bili pred kraj rekli da je važno kad se donosi bilo koja strategija, da se barem pokuša postići konsenzus i da bi bilo važno postići konsenzus. Slažem se i sa time što ste rekli da je pogrešno gledati na znanost i obrazovanje kao na trošak jer to je ulaganje, ne samo u neposrednu budućnost, nego i u daleku budućnost. Nažalost takva percepcija uopće ne postoji, ali ni volja ne postoji i ponovo se vraćam na ono o čem sam ranije govorio, vidjet ćemo vjerojatno vrlo skoro, za koji tjedan kad će se ovdje glasovati o rebalansu proračuna za ovu godinu, a onda ćemo opet vidjeti nekakvih mjesec, dva kasnije kad će se glasovati u proračunu za sljedeću godinu, koliko će ovih divnih riječi koje sad će biti izrečene, jesu već izrečene, se pretočiti u stvarnost. Bojim se jako malo na temelju dosadašnjeg iskustva. Ono što ste rekli o analitičkoj podlozi, međutim, je vrlo važno još jedanput naglasiti. Naravno, logika stvari je da uvijek napravite prvo analizu, vidite dobre i loše stvari, loše idete mijenjati, dobre ostavite i nadograđujete i to je bio problem, nije … analitika, a i kao što je sam kolega Hajduković rekao, tek nakon odbora koji je bio u 7. mjesecu se pojavio onda analitička podloga koja nije imala 500 stranica, … [[Govornik se ne čuje.]] ona ima 116 strana i nažalost neke od stvari, važne stvari na koje se strategija usmjerava nisu obrazložene ili barem ne dovoljno u toj analitičkoj podlozi, to je istina i to su činjenice. Hvala lijepo.
Branko Vukšić, odgovor na repliku.
Uvaženi akademiče Reiner, da slažemo se u tome, treba postići konsenzus, treba se dogovoriti kako će izgledati naš obrazovni sustav i kako će ga iduće Vlade i u kojim rokovima provoditi jer ako ne postignemo taj dogovor tada, ponavljam po ne znam koji puta, će to ostati mrtvo slovo na papiru jer će iduća Vlada koja sasvim sigurno neće biti ista kao što je danas, početi raditi svoju strategiju jer za ovu vjerojatno neće glasati ako se ne postigne konsenzus. Da, istina će doći na vidjelo upravo kao što ste rekli pri glasovanju rebalansa proračuna i pri glasovanju za proračun u 2015. godini gdje se predviđa da će pasti ispod 3% BDP-a ulaganje u obrazovanje. Mislim da je to porazna činjenica i nemojmo misliti da će Hrvatska stati na noge, da će Hrvatska izaći iz krize gurajući znanje, gurajući znanost i obrazovanje na margine. Upravo sam govorio koje su zemlje najrazvijenije, upravo one koje najviše ulažu u obrazovanje i znanost. I mislim da pametnom dosta.
Ingrid Antičević-Marinović, replika.
Kolega, više puta naročito u svojoj temeljnoj raspravi izjavili ste dakle kako sumnjate da će ova strategija biti provedena. Kada su neke stvari dobre ili prijedlozi zakona ili strategija, onda je jedini prigovor koji se može reći je da kasno se donosi ili da se sumnja da neće biti provedena. Međutim, zato smo upravo mi da kontroliramo upravo provedbu i zakona i ove strategije za koju vjerujem da će biti usvojena. Međutim, to je manje važno. Posebno mi je značajno što ste rekli i mislim da to treba afirmirati, da se u školama, dakle ne uči samo za tržište i opremljenost, nego i kako djeca uče. Mislim da to treba stalno ponavljati, kao što je profesor Krapac jedanput malo šaljivo rekao, da kao odgovoran student znao je da ne treba postavljati neodgovorna pitanja. Međutim, upravo kad vidite u ovoj strategiji i odanost Vladi i opredijeljenost za uvođenje građanskog odgoja u školi, prvi je odgovor na to. Nama ne trebaju građani kao podanici, nego kao građani svjesni svojih prava i svjesni svojih obveza. To je jako značajno, ne samo za školovanje, nego i kasnije za u budućnost. Zašto se netko opredjeljuje? Nije samo sloboda da se netko slobodno opredijeli za nekoga ili za nešto, nego zbog čega se on to opredjeljuje, a to upravo omogućava kritičko raspravljanje, zato mi se čini da nije, i vi to posebno ističete, da se ne uče samo za tehničke predmete, za nešto što je potrebno odmah tržištu, nego kritičko razmišljanje koje je jedino odgovorno i koje je jedino takav način čini i vuče jedno društvo naprijed. Hvala.
Branko Vukšić, odgovor na repliku.
Uvažena kolegice Antičević-Marinović, zašto sam rekao da sumnjam da će se ova strategija provesti, pa upravo zbog toga što se donosi na kraju mandata. I druga činjenica koja govori u prilog toj tezi je što nije postignut politički dogovor i ako nije postignut politički dogovor, vi ste preiskusna političarka znate dobro, da tada sve ono što se donese ostaje mrtvo slovo na papiru. Naravno da sve ono što će biti dobro treba podržati, međutim vidjet ćemo kako će i tijek rasprave i samo glasanje što će donijeti. Najvažnije da je upravo to u obrazovnom sustavu kako djeca uče, kako djecu pripremamo. Da li je pripremamo da budu samo mašine koje pamte ili ih učimo da budu ljudi koji razmišljaju i koji kritički propitaju odnose u društvu, to je vrlo važno. Neoliberalni kapitalizam je protiv takvog obrazovnog sustava u kojem se kritički propituje ono što je postalo svetinja, ono čega boljeg nema, a to je neoliberalni kapitalizam, najveća laž i obmana.
Frano Matušić, replika.
Zahvaljujem. Kolega Vukšić s pravom sumnjate u provedivost ovog dokumenta jer u samom dokumentu među ostalom stoji poticanje na veće izdvajanje iz državnog proračuna. Dakle treba poticati da se izdvajaju veća sredstva iz državnog proračuna za realizaciju ove strategije. Naravno da će to biti test koji će jasno pokazati da ova strategija zapravo nema smisla i da je neostvariva jer već kod sljedećeg izglasavanja proračuna će biti jasno da se neće više izdvajati. Ali ja bih postavio jedno pitanje koje je čini mi se ključno za provedbu ove strategije. Tko nju treba provoditi u konačnici? Nju treba provoditi prije svega oni ljudi koji su u tom sustavu dakle učitelji, nastavnici, profesori koji su danas na marginama društva koji su marginalizirani, čiji dignitet je potpuno ugrožen, koji jedva spajaju kraj s krajem. Imate i negativnu selekciju u tim sustavima upravo zbog toga. Koga ćete vi privući da da najbolja znanja mladim ljudima i da ostanu u tom sustavu, kada se ugrožavaju svakodnevno pa i vrijeđaju i iz samog sustava o kojem danas govorimo i vrijeđaju se nastavnici, profesori, učitelji. Pogledajte što govore na njihovim prosvjednim skupovima. Hoće li oni stvarno biti nositelji ove strategije? Ja sam uvjeren da ova strategija neće ih ni dodirnuti, a kažem temeljne pretpostavke za realizaciju ove strategije je financijski okvir. Financijskog okvira ovdje nema niti ćemo ga imati. Bit će ugrožena temeljna prava kao što jesu, temeljna prava nastavnika, profesora su ugrožena potpuno danas nažalost u RH. a naravno da svako društvo koje je svjesno svojih potreba da mora maksimalno ulagati u obrazovanje i činjenica je da to maksimalno ulaganje će se tek isplatiti možda za dva ili tri desetljeća, neće odmah imati efekta. Ali bez financijskog poslovanja naravno da nećemo moći ništa ostvariti.
Hvala. Odgovor na repliku Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Matušić vi ste upravo progovorili o problemu koji nismo prije spominjali u raspravama do sada, a to je problem funkcioniranja sustava tko će biti nositelji provedbe tko će zapravo provoditi ovu strategiju, tko bi trebao provoditi ovu strategiju. Ova sumnja u provedivost strategije naravno da je pokrepljena upravo proračunom odnosno prema proračunu jer znamo da je proračun najjači politički dokument, a upravo taj politički dokument kaže da će se rezati i u prosvjeti i u znanosti. Ministar Lalovac hoda škarama od ministarstva do ministarstva i reže, sada je pitanje u kojim će ministarstvima rezati i što će rezati. Odgovor ćemo dobiti pri rebalansu proračuna i odgovor ćemo dobiti u glasovanju za proračun u 2015.godini. Kada se govori o zdravstvu, prosvjeti, znanosti tu ne bi smjelo kao što sam rekao u raspravi biti lijeve i desne strane, tu ne bi trebalo biti opozicije i vlasti. Trebalo bi donijeti jednoglasno, dogovoriti se pa taman da ti dogovori trajali dugo. Zato sam rekao da je ova strategija došla prekasno za nekakav temeljiti dogovor koji bi se trebao postići.
U ime Kluba zastupnika SDP-a govorit će kolegica Dunja Špoljar i Damir Tomić.
Hvala potpredsjednice. Uvaženi ministre, zamjeniče ministra, profesore Budak, kolegice zastupnice i kolege zastupnici. Potrebe naslijeđene mogućnosti suvremene hrvatske škole se ne poklapaju, to što je očigledno da naše školstvo u materijalnom pogledu zaostaje za europskim nije opravdanje za neuspjeh. Ova činjenica je prije svega izazov odnosno motivacija. Da bi jaz između očekivanog i ostvarenog u hrvatskom sustavu odgoja i obrazovanja bio čim manji potreban je dobar okvir koji je u potpunosti jasan, primjenjiv i nedvosmislen. Za postizanje razine visokorazvijenih zemalja Hrvatska mora biti otvoreno, mobilno i inovativno društvo, iako je to zaista svima jasno vrijedi ponoviti, ne postoji najbolja škola na svijetu. Kada bi takva škola postojala onda bi svi kopirali i organizirali baš i upravo takvu školu. Takvu školu nije moguće stvoriti, naprosto nije moguće zadovoljiti jednim rješenjem očekivanja koja razni ljudi i razni narodi postavljaju pred školu. Što mijenjati, što unaprijediti, odgovor nije jednoznačan. Škole i njihovu opremu, udžbenike, nastavna sredstva i pomagala, strategije, metode, modele permanentnog obrazovanja učitelja, planove i programe, jednako kao i status obrazovanja, status učitelja i učiteljica, odgajatelja i odgajateljica, nastavnika i nastavnica, profesora i profesorica, ravnatelja i ravnateljica njihovom mjesto u sadašnjoj hrvatskoj stvarnosti. Neka načela a na njima počiva ova Strategija ne mogu biti stvar rasprave. Ona su temelj civilizacijskog obrazovnog minimuma, obaveznost općeg osnovnog obrazovanja, horizontalna i vertikalna prohodnost sustava, uključenost svi u sustav obrazovanja s posebnom skrbi za marginalizirane i isključene, obrazovanje utemeljeno na znanstvenim spoznajama, poštovanje ljudskih prava i prava djece, kompetentnost, profesionalna etika, autonomnost škole, kreativni učitelji i učiteljice, interkulturalizam i europska dimenzija obrazovanja. Strategija uvodi na velika vrata ne samo u sustav odgoja i obrazovanja nego kao koncept života i rada, cjeloživotno učenje odnosno cjeloživotno obrazovanje. Cjeloživotno učenje odnosi se na svaku aktivnost učenja tijekom cijelog života radi unaprjeđenja znanja, vještina i kompetencija u okviru osobnoga, građanskog, društvenog ili profesionalnog djelovanja pojedinca. Ono obuhvaća učenje u svim životnim razdobljima od rane mladosti do starosti, u svim oblicima u kojima se ostvaruje bilo formalno, neformalno ili informalno. Učenje je pri tome kontinuirani proces u kojem su rezultati i motiviranost pojedinca za učenje u određenom životnom razdoblju uvjetovani znanjem, navikama i iskustvima učenja stečenim u mlađoj životnoj dobi. Ciljevi cjeloživotnog obrazovanja su ekonomske prirode, postizanje veće konkurentnosti i trajne zapošljivosti. No, krajnji cilj je aktivna uloga pojedinca u društvu. Ti su ciljevi poticanje društvene uključenosti, razvoj aktivnog građanstva te razvijanje individualnih potencijala pojedinca. Moja današnja rasprava uglavnom će se zadržati u okvirima ranog, predškolskog, osnovnoškolskog i srednjoškolskog obrazovanja dok će kolega Tomić iza mene nastaviti o visokom obrazovanju, znanosti i tehnologiji. Jedan od ciljeva navedenog ranog predškolskog, osnovnoškolskog i srednjoškolskog obrazovanja i odgoja jest izmijeniti strukturu osnovnog obrazovanja što se u široj javnosti pokazalo najkomentiranijim dijelom Strategije. Valjalo se zapitati kada započeti i koliko bi trebalo trajati obavezno obrazovanje. Tek za usporedbu kako bi se pomicanje ulaska u sustav obaveznog obrazovanja i produljenje duljine trajanja ne samo opravdalo nego i prihvatilo kao nužnost o duljini trajanja obaveznog obrazovanja u Europi možemo govoriti u rasponu od 8 do 13 godina. Gdje 13 godina traje u Mađarskoj i Nizozemskoj, 12 npr. u Portugalu, Luxembourgu i Sjevernoj Irskoj, 11 u Malti i u Engleskoj, u Škotskoj i Walsu dok 9 godina traje u Belgiji, Bugarskoj, Češkoj, Njemačkoj, Estoniji, Litvi, Austriji, Sloveniji i Finskoj a 8 godina samo u Hrvatskoj i Turskoj. U Luxembourgu i Sjevernoj Irskoj djeca u školu kreću već sa 4 godine, u Cipru sa 4 godine i 8 mjeseci. Sa 7 godina u osnovnu školu kreću mali Bugari, Estonci, Litvanci i Finci no u svim tim zemljama obavezno obrazovanje traje 9 godina. Produljivanje obaveznog obrazovanja i raniji ulazak u obavezno obrazovanje podići će obrazovne mogućnosti svakog hrvatskog učenika i kao takvi postati će učenici Europe. Također ću pozdraviti strateški cilj podići kvalitetu rada i društvenog ugleda učitelja. Podsjećam na rezultate PISA od prošle godine. Hrvatski su 15-godišnjaci na ljestvici provjere znanja i vještina učenika iz 65 zemalja svijeta našli su se na 40.-tom mjestu iz matematičke pismenosti, 34 iz prirodoslovlja i 35 po čitalačkoj pismenosti. Prvi na listi među pola milijuna učenika u svijetu su srednjoškolci kineske provincije Šangaj zatim Singapur i Hong Kong. U Singapuru prosječni razredni odjel ima 36,5 učenika u Hrvatskoj 20. A učitelji u prosjeku tek 9,7 godina staža dok u Hrvatskoj imaju 15,5. Ali singapurski i kineski učitelji i učiteljice imaju nešto zajedničko. Iako su kineski učitelji slabije plaćeni, imaju dulji radni tjedan i više učenika u odjelu ono po čemu su apsolutno prvi u svijetu i gdje bi trebalo tražiti razlog uspjeha njihovih učenika je kolegice zastupnice i kolege zastupnici je ugled. Nedavno istraživanje je pokazalo da učitelji imaju viši status u Kini nego bilo gdje drugdje u svijetu i taj utjecaj redovno i koriste komunicirajući i surađujući sa roditeljima u cilju što boljeg obrazovanja učenika. Uloga učitelja odnosno učiteljice je neizostavna, znanje učiniti dobrim koje je dostupno svima te tako odgojem pripremiti dijete za društvo znanja. Kako je dosadašnje obrazovanje pozornost više usmjeravalo na stvari nego na ljude, više na materijalne vrijednosti i korist nego na unutarnju ljepotu i užitak to je odgovoran i težak zadatak. Učitelj mora znati dobro odmjeriti zahtjeve, prilagoditi ih i diferencirati ih prema potrebama i sposobnostima učenika. Jedno je sigurno dobra nastava proporcionalna je uloženom trudu i vremenu nastavnika odnosno učitelja i učiteljica. Zbog svega do sada nabrojenog vrlo je važno dostići još jedan cilj ove Strategije unaprijediti kvalitetu rukovođenja odgojno obrazovnim ustanovama. E sada ću ja malo preskočiti da bi kolega Tomić stigao, dakle Strategija o kojoj danas raspravljamo mora unaprijediti razvojni potencijal odgojno obrazovnih ustanova, mora provesti cjelovitu kurikularnu reformu, izmijeniti će strukturu osnovnog obrazovanja, podići kvalitetu rada i društvenog ugleda učitelja, unaprijediti će kvalitetu rukovođenja odgojno obrazovnim ustanovama, razviti će cjelovit sustav podrške učenicima i pokušati osigurati optimalne uvjete rada odgojno obrazovnih ustanova te ustrojiti sustav osiguranja kvalitete. Škola nije samo mjesto u kojem učenici pohađaju nastavu, određen broj nastavnih sati dnevno, tjedno ili godišnje. Djeca su postala svjesna svojih mogućnosti i želja, zahtjevna prema istinskim znanjima i tehnologijama, potrebe su im sve veće, ali i značajno drugačije. Obrazovni sustav koji omogućuje fleksibilnost i stalan protok informacija, ali istovremeno osnovni alat je znanje, a ne informacija. Dobar učenik dobrog učitelja cijelog života znanju pristupa i usvaja ga te ga dijeli i neprekidno koristi za osobno napredovanje. Tako postaje aktivan član društva znanja. Obrazovanje i znanost od posebnog su javnog interesa. Ova strategija daje pretpostavke, smjernice i plan razvoja za sljedećih 15 godina uz poželjnu reviziju svakih 2 do 3 godine, da obrazovanje u Republici Hrvatskoj svakome bude dostupno pod jednakim uvjetima u skladu sa sposobnostima. Država preuzima odgovornost za razvoj, upravljanje obrazovnim sustavom u suradnji s privatnim sektorom. Zbog svega toga klub SDP-a prihvaća, podržava i pozdravlja ovu strategiju i željno očekuje akcijski plan čim prije. Hvala.
Ovu raspravu u ime kluba SDP-a nastavit će kolega Damir Tomić.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre sa zamjenikom i poštovani kolega Budak, kolegice i kolege. Ja ću morat malo skratit svoju raspravu, kolegica je potrošila 10 minuta pa neću govoriti o znanosti i tehnologiji, govorit ću samo o visokom obrazovanju, ali svi znamo da je ono usko povezano jedno s drugim i trećim. Dakle kolegice i kolege, u skoro 25 godina Republike Hrvatske prvi put imamo strategiju obrazovanja, dokument na kojem je radilo više od 100 stručnjaka, ljudi koji su iznimno zainteresirani za kvalitetno obrazovanje i razvoj društva. Na početku mandata sam u jednoj raspravi istakao da je veliki gubitak što strategiju nismo napravili prije 20 godina jer bi ona već sada imala prve rezultate. Neki kolege su to isticali u svojim raspravama. Svoj osvrt bazirat ću na visokom obrazovanju, taksativno ću navesti ključne dijelove strategije tj. ciljeve, a za svaki cilj su definirani podciljevi i mjere. Strategijom se želi postići povećanje ukupne kvalitete visokog obrazovanja u cilju postizanja kompetencija studenata za kreativan profesionalan rad i aktivno djelovanje u demokratskom društvu pozitivnog utjecaja na društvo u cjelini, poticanja razvoja gospodarstva i osobnih potreba. Nužno je studiranje učiniti dostupnim svima u skladu s individualnim sposobnostima kandidata. Prvi cilj ove strategije je unaprijediti studijske programe dosljednim provedbom postavki bolonjske reforme i redefinirati kompetencije koje se njima stječu. S tim u vezi potrebno je uskladiti broj i profil studijskih programa s društvenim i gospodarskim potrebama te prilagoditi sadržaj studijskih programa jasno definiranim ishodima učenja. Drugi cilj ove strategije je ustrojiti kvalitetan binarni sustav visokog obrazovanja usklađen s nacionalnim potrebama i načelom učinkovitog upravljanja visokim učilištima. Treći cilj govori o osiguranju kvalitete kadrovske strukture visokih učilišta kao osnove za unapređenje kvalitete visokog obrazovanja i u tom cilju su dane mjere kako povećati znanstvenu i nastavnu kvalitetu nastavnika, kako redefinirati mehanizme određivanja strukture radnog vremena i radnih zadaća visokoškolskih nastavnika i kako utvrditi standarde kadrovske strukture visokih učilišta i definirati ustroj radnih mjesta i politiku zapošljavanja. Četvrti cilj je osigurati učinkovit i razvojno poticajan sustav financiranja visokih učilišta gdje se jasno definira kako uspostaviti sustav alociranja javnih sredstava visokim učilištima putem cjelovitim programskih ugovora uz njihovu potpunu autonomiju u raspolaganju financijskim sredstvima što podrazumijeva i odgovornost za ostvarivanje rezultata te kako poticati izdvajanja za visoko obrazovanje iz javnog i privatnog sektora. Peti cilj strategije je osigurati zadovoljavajuće prostorne informacijsko-komunikacijske resurse visokih učilišta. Šesti cilj je unaprijediti studentski standard uz posebnu skrb za socijalnu dimenziju studiranja gdje se posebno definiraju mjere kako reformirati sustav studentskog standarda u cilju veće pravednosti i kako proširiti smještajne mogućnosti za studente te izraditi nove i obnoviti postojeće kapacitete. Sedmi cilj je internacionalizirati visoko obrazovanje i jače ga integrirati u europski i svjetski visoko obrazovni prostor gdje se naglasak stavlja na to kako povećati dolaznu i odlaznu mobilnost studenata i nastavnika, kako poticati uvođenje nastave na stranim jezicima i formiranje združenih studija s eminentnim europskim i svjetskim visokim učilištima te kako povećati broj inozemnog akademskog osoblja na visokim učilištima. Nadalje, strategijom se definiraju mjere i kako poticati autonomiju institucija visokog obrazovanja o njihovu profiliranju i razvoju kulture kvalitete uz preuzimanje odgovornosti vezano uz pitanje osiguranja kvalitete i postizanja strateških ciljeva institucija. Isto tako, cilj strategije je razviti cjelokupno programsko financiranje koje uzima u obzir nacionalne prioritete te ih povezuje s osiguravanjem kvalitete i ostvarivanjem strateških ciljeva institucije visokog obrazovanja. To navedeno je u osmom cilju koji osigurava primjerenu važnost kulture kvalitete i načelo odgovornosti u visokom obrazovanju u kojem se još definiraju mjere i kako dopuniti postojeći normativni okvir, kako racionalizirati postupke vrednovanja te kako povezati postojeće informacijske sustave u visokom obrazovanju i znanosti. Svi kritičari strategije su imali sasvim dovoljno vremena u javnoj raspravi koja je trajala iznimno dugo, ali to trajanje je doprinijelo tome da imamo ovako dobar i složen dokument. Isti ti kritičari su imali dovoljno mandata da se pozabave ovom temom, po mom mišljenju puno previše mandata. Pozivam sve da prihvate strategiju i da daju svoj doprinos u njenoj implementaciji i za kraj ću dati jedan citat jednog člana Nacionalnog tijela za izradu strategije, gospodina Borisa Jukića koji kaže: "Nepostizanje konsenzusa bila bi svojevrsna izdaja jer bi time obrazovanje za političare ostalo samo ono što je uvijek bilo, deklarativna vrijednost.". Klub SDP-a podržat će donošenje ove strategije. Hvala.
Zahvaljujem. Na izlaganje Dunje Špoljar replicira poštovana Jadranka Kosor.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegice, potpuno se s vama slažem kad ste istaknuli ulogu učitelja koja je apsolutno nezaobilazna, status učitelja i spominjem dio strategije gdje se vrlo jasno iznose podaci koji su vrlo zabrinjavajući o tome da je prosječna plaća u Sektoru obrazovanja, najniža prosječna plaća visoko obrazovanih djelatnika. U strategiji se posebno naznačuje poboljšanje materijalnog položaja učitelja kao jedan od strateških ciljeva. Međutim, ono što mene zbunjuje jesu zaključne rekla bih tako odredbe gdje se isto tako govori o poboljšanju financiranja i gdje se kaže, citiram: "Postupno promijeniti strukturu izdvajanja za obrazovanje i znanost tako da se ukupnoj masi smanji udio za osobne dohotke, a ujedno povećavati izdvajanje iz državnog proračuna i BDP-a." Ne kaže se za što? Dakle, s jedne strane se smanjuje udio za mase plaća, a s druge strane povećava izdvajanje iz državnog proračuna ali ne kaže se za što. Tako da vjerujem da će nam ministar do kraja rasprave i to objasniti, a ja gospodine ministre uz pozdrav vama koji ste nam se priključili ovoj raspravi postavljam pitanje koje sam postavila na početku rasprave kojoj niste nazočili vezano za materijalni položaj učitelja, odnosno svih djelatnika u sustavu obrazovanja. Hoće li biti dostatno sredstava za plaće do kraja ove godine? Hoće li se morati izdvajati dodatna sredstva u rebalansu proračuna i hoće li se u sljedećoj godini smanjivati plaće ili će ostati na razini ove godine. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ja vas drugi put molim da ne, dakle ja vas molim da idući put ne postavljate pitanje ministru kad replicirate nekom od zastupnika. Odgovor na repliku, Dunja Špoljar.
Uvažena kolegice Kosor, dakle složili smo se oko toga da je status učitelja odnosno učiteljica jedna od najbitnijih stvari u odgojno-obrazovnom sustavu, pa valja iskoristiti svaku priliku da se to podvuče i da se to podeblja. Tako ovom prilikom i ja želim naglasiti i još jednom apelirati da se prekine vizija o tome da je u obrazovnom sustavu čim su djeca manja potrebno manje obrazovanje učitelja, potrebna manja briga za inicijalno obrazovanje, pa tako i za permanentno obrazovanje djelatnika koji se bave učenicima i čim su djeca veća da je potrebnija veća količina novaca u proračunu i da je potrebnija veća srkb za učitelje. To nije točno i to ne stoji. Dakle, jedan sustav u kojem učitelji ili učiteljice djeluju jednak je za sve.
Druga replika istoj zastupnici Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice, zapazio sam jednu vašu rečenicu u kojoj ste uspoređivali uspjeh hrvatskih učenika i drugih iz ostale 64 zemlje, pa ste naveli primjer Hong Konga čini mi se u kojemu ide po 35, šest djece u jedan razred za razliku od našeg standarda od 20, 25 učenika i pri tome ste rekli da je ono što je glavno za uspjeh tih učenika na natjecanju sa ostalim učenicima ugled učitelja, ako sam dobro shvatio što ste rekli. E sad, ja ne znam znate li vi što se događa u našim evo recimo osnovnim školama koje sve doživljaje da tako kažem neugodne i negativne doživljavaju učitelji, kako pokušavaju prilikom stjecanja znanja učenika otvoriti im i analitički smisao u njihovim glavama, u njihovim dakle logičko suvislo razmišljanje. Ali gledajte, danas je tehnologija takva da nema djeteta bez mobitela, i-Phonea itd. Tablicu množenja oni sa i-Phonea, ne pamti on 8x7=56. To on kucne ovdje i zna. Nema dovoljno, dakle logičnog, suvislog razmišljanja, analitike kod učenika i oni to što sad danas uče sutra ne zapamti više, a to da je ugled učitelja narušen i samim, dakle pravilnicima o školama i zakonima, da učitelj ne smije ama baš ništa poduzeti prilikom svih nepodopština koje jedan učenik ili grupa učenika radi. To je stravično. Ja ne znam, mogu vam reći, ali sad nemam vremena u replici što se sve događa našim školama. Pa ako i tuku učitelja nema pravo da reagira uopće.
Na repliku odgovara poštovana Dunja Špoljar. Izvolite.
Ako itko u ovoj Sabornici zna što se događa u razredu to sam ja koja sam provela četvrt stoljeća u razredu među djecom i vrlo dobro znam što se događa u hrvatskim školama. Govorila sam o Singapuru, u Singapuru je da se razumijemo preko 36 djece u odjelima, a rekla sam da valja možda tražiti razlog, a ne da on jest u ugledu učitelja, nego da ga možda valja tražiti. A ono što bih još htjela napomenuti o tome jest da je u javnoj raspravi su izmjene i dopune Zakona o osnovnom i srednjem obrazovanju u kojeg se poziva cijelu javnost i sve vas kolege da se uključite, u kojem se mogu prepoznati i pokušaji vraćanja uzda u ruke učitelja na tom tragu vaše replike. Eto.
Prelazimo na replike poštovanom Damiru Tomiću. Prvi potpredsjednik Doma Željko Reiner. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženi kolega Tomić, naravno da ste i vi i kolegica Špoljar govorili onako kako ste govorili, to je shvatljivo. Ono što sam ja međutim očekivao da ćete možda vi reći, a kad već nije rekao uvaženi zamjenik ministra da na neki način se barem spomene činjenica da je Europska komisija postavila pitanje pridajemo li segmentu strukovnog obrazovanja dovoljnu pozornost i kako ga mislimo bolje povezati sa tržištem rada. Naime, tom području je kroz dokumente EU dan bitni naglasak radi postizanja veće kvalitete i privlačnosti tog obrazovnog segmenta, a u našoj strategiji nema odvojenog poglavlja. A znam da je bio nekakav odgovor iz ministarstva da je u Bruxellesu citirana strategija i da je objašnjeno da je to preduvjet za sve reforme u sustavu ali bez konkretnog odgovora. Pa sam nekako očekivao da će se bilo tko od onih koji brane strategiju na to makar osvrnuti, ali dosad to nismo čuli pa možda ćete vi malo nadopuniti svoje stavove. Hvala.
Na repliku odgovara uvaženi Damir Tomić.
Hvala potpredsjedniče i hvala kolega na ovom pitanju. Naime, premalo je vremena da bismo kvalitetno u ime kluba govorili o svim segmentima ove strategije. Ja ću vas samo podsjetiti na jednu stvar, kad već govorite o tome da nema poglavlja vezano uz strukovno obrazovanje na način na koji vi sugerirate, da smo stvarno imali dugačku javnu raspravu. Nije mi jasno da to pitanje sada potežete, a imali smo preko godinu priliku i vi ste to mogli primijetiti da nedostaje ako doista mislite da nedostaje. Ja ću vas samo podsjetiti na jednu stvar, to o čemu vi pričate se na 150 i nešto mjesta u strategiji ponavlja. Nema posebnog poglavlja ali se ponavlja. I da ste doista pročitali strategiju kao što sam je ja pročitao to biste vidjeli i ne biste se pozivali na Europsku komisiju. Hvala.
Nova replika, poštovani Frano Matušić.
Zahvaljujem. Kolega Tomić lijepo ste iščitali ciljeve koji pišu u strategiji, ali da bi se ti ciljevi realizirali koje ste pročitali iz strategije naravno da je potreban financijski okvir. Bez financijskog okvira nemoguće je realizirati bilo koji cilj iz ove strategije, bilo koji cilj. Prema tome, bilo bi dobro čuti od nazočnog ministra hoće li doista materijalni status u odgojno-obrazovnim institucijama padati, hoće li rasti? Jer prema ovoj strategiji trebao bi rasti, trebala bi se povećavati sredstva. Dakle, bilo bi dobro čuti i od vas iz vladajuće koalicije namjeravate li povećati sredstva u državnom proračunu za sljedeću godinu? Dakle, tu ćete jasno kazati svoj stav glasovanjem o državnom proračunu ćete jasno kazati je li želite zadržati materijalni status kakav je danas kad govorimo o učiteljima, nastavnicima i profesorima u našim odgojno-obrazovnim institucijama a on je stvarno neodrživ. Neodrživ zašto? Zato što jednostavno to je ispod digniteta tih institucija. Neki govore da u nekim kompanijama pa dijelom i koje su u državnom vlasništvu imate poslove za koje ne trebate nikakvo obrazovanje i da su plaće veće nego profesora u srednjoj školi. Neću spominjati te kompanije koje su u državnom vlasništvu gdje osobe koje se bave poslovima za koje ne treba obrazovanje imaju plaću znatno veću nego profesor u srednjoj školi. Dakle, to moramo naravno ispraviti svi zajedno i oko toga se ne bismo trebali mi doista svađati ni prepirati, trebalo bi biti jedno suglasje a to je doista poboljšati ugled i dostojanstvo onih na kojima počiva ova strategija.
Na repliku odgovara Damir Tomić.
Hvala potpredsjedniče. Kolega govorite o dignitetu struke. Potpuno se slažem s tim ali vas moram podsjetiti da taj dignitet i problem tog digniteta nije od danas. Od '94. sam u obrazovanju i cijelo vrijeme govorim o dignitetu struke, razumijete. I namjerno govorim da smo prije 20 godina imali strategiju da bi danas imali neke rezultate jer je to vrijeme kada sam počeo raditi u sustavu obrazovanja i žao mi je što to tako nije bilo tada. No sada imamo strategiju. Što se tiče financijskog okvira i realizacije ovih ciljeva pa zar doista mislite da se oni mogu realizirati u jednoj godini i u proračunu koji slijedi za 2016.? Strategija nas obvezuje za dugi niz godina. I završit ću s nečim što sam ponovio prije 10 minuta, što sam ponovio prije minutu, da smo imali strategiju prije 20 godina mi sada ne bi govorili o financijskim problemima i dignitetu struke. Hvala.
Posljednja replika, poštovani Hrvoje Nekić. Izvolite.
Kolega Tomić u svojoj raspravi i vi i kolegica Dunja ste nabrojali dosta ciljeva u onoliko vremena koliko ste imali i pokušali ste javnosti i svima nama približiti zapravo što strategija donosi. Isto tako naglasili ste jedno i drugo, žal zašto strategija nije donesena 20 godina prije kao i to da je u samoj izradi strategije sudjelovalo preko 100 renomiranih stručnjaka iz svih područja. E sad, nažalost sa ove druge strane sabornice čuli smo od kolege Reinera da je ta strategija zapravo skup lijepih želja, citiram. Dakle, osobno smatram i držim to neprihvatljivim i ponižavajućim i čak uvredljivim za sve one stručnjake i ljude koji su radili na izradi ove strategije.
Odgovor na repliku, Damir Tomić.
Hvala potpredsjedniče. Kolega često s one druge strane ističu važnost konsenzusa. Da je ovaj dokument došao nepripremljen, nenajavljen pred kolege zastupnike i zastupnice potpuno bih razumio reakcije kolega s druge strane. Nikako ne mogu razumjeti ovo sada što rade jer i s HDZ-om i sa svim parlamentarnim strankama, sa svim skupinama zainteresiranim za ovaj dokument se razgovaralo ali puno više od godine dana, puno više. To može potvrditi i kolega Budak. Tako da mi nije jasno da u ovom trenutku ne možemo postići konsenzus oko dokumenta koji je promjenjiv, koji će se mijenjati kako kolegica Dunja predlaže svake 2 godine kada se uoče nedostaci. Znate čega se ja kolega bojim kad već spominjete lijepe želje? Bojim se skupa lijepih želja HDZ-a. Jer građani RH su nažalost prečesto bili žrtve istih. Hvala lijepo.
Nastavljamo raspravu po klubovima. Vrijeme predviđeno za raspravu kluba IDS-a podijelit će kolege Valter Boljunčić i Giovanni Sponza. Izvolite.
Hvala. Još jednom dobro jutro svima. Pa danas je pred nama jedan od veoma bitnih dokumenata Strategija obrazovanja, znanosti i tehnologije. Dokument koji je bitan ne samo zbog gospodarskog razvoja društva nego uopće i zbog razvoja društva u svim njegovim segmentima. Zbog toga ja bih volio istaknuti prvu stvar koju smatram da je u strategiji navedena, a to je da je ona javno, znači obrazovanje i znanost je javno dobro koje je dostupno svima obzirom na sposobnosti, bez obzira na socijalni status. Takav pristup obrazovanju i znanosti mislim da je dosta bitan i da se u našem društvu treba dati prilika svima koji imaju sposobnosti za obrazovanje. Nadalje, strategija ima cijeli niz ciljeva koji se moraju ostvariti ali u objašnjenju i opisu vidimo da se do tih ciljeva došlo sa razgovorima sa grupama, profesorima, nastavnicima i studentima, sa svim ministarstvima. Dakle, očito je da je iza ovog posla ipak stoji jedna snimka stanja, jedna duboka snimka stanja koja je nakon toga i rezultirala primjedbama i ciljevima kojima se želi prevazići stanje u kojem se danas taj sustav nalazi, odnosno unaprijediti sustav. Obrazovanje i znanost su jedini gotovo čimbenik razvoja bilo gospodarskog, bilo razvoja društva i mislim da stoga prva glava u strategiji koja govori o cijeloživotnom obrazovanju na dobar opisuje današnje stanje obrazovanja i znanosti ne samo u Hrvatskoj nego u svijetu. Tehnološki napredak kao i razvoj društva je takav, da ste danas na bilo kojoj školi ili fakultetu, kada završite dakle fakultet, znanje koje ste steklu i kompetencije definitivno nisu dovoljne za jedan četrdeset ili višegodišnji radni vijek. Zbog toga se u strategiji naročito naglašava obrazovanje, da li formalno ili neformalno, odnosno naglasak je na stjecanju kompetencija kojima se možemo uključiti u društvo, odnosno u rad kojega se treba poticati. Nekoliko točaka bih volio naglasiti iz strategije. Jedna od bitnih možda promjena koja se navodi, odnosi se naročito na predškolsko, osnovno i srednjoškolsko je samostalnost odnosno autonomija svih čimbenika. Dosada to nije bio slučaj, to je bio slučaj donekle sa visokim obrazovanjem, ali na nižim nije. To podrazumijeva prava ali i dužnosti i to sigurno povlači i onaj slijedeći cilj, a to je kontrola kvalitete. Dakle, treba se raditi na kontroli kvalitete, ali treba se subjektima prepustiti da oni rade obrazovanje na najbolji način kako misle. To se odnosi, u osnovnom i srednjem obrazovanju, odnosi se na kompetencije kako od ravnatelja ustanova, tako i nastavnika, odnosi se na inoviranje i promjenu kurikuluma da ne bi bilo kao što se nekoliko puta reklo samo učenje, nego da se u skladu sa modernim trendovima i tehnologijama obrazuju đaci, a na temelju toga i onaj amandman koji sam danas bio rekao u ime kluba. Naglašava se i strukovno obrazovanje jer mi ponekad, tu ja govorim o društvu znanja, možda ponekad mislimo samo na visoko obrazovanje, međutim srednjoškolsko strukovno obrazovanje je jedan od veoma bitnih faktora jer na svakom nivou posao koji se radi mora se raditi dobro i kvalitetno. I ono što svi naglašavamo, to je definitivno materijalni status kako, dakle materijalni status samih institucija vezano za opremu i knjige, ali ipak je materijalni status nastavnika, profesora koji je danas ipak ispod svakog nivoa. U visokom obrazovanju i znanosti koje zauzima značajan dio strategije naglasak je na nekoliko stvari, prije svega ono što već cijeli niz godina muči a to je dakle određena slaba povezanost između gospodarstva i visokog obrazovanja i znanosti. Cilj, vjerojatno je to i razlog zašto se većina novca koja se daje u visoko obrazovanje dolazi iz državnog proračuna oko 0,70 i nešto % u znanost, jer ako nema te veze između gospodarstva i visokog obrazovanja i znanosti onda niti gospodarstvo vidi razlog zašto bi dalo novac za nešto što će dobiti, a s druge strane u jednoj povratni interakciji visoko obrazovanje nema dovoljno sredstava, niti radi onu znanost i istraživanje koje gospodarstvo i uopće društvo treba. Tako da je ovdje naglasak na tome, a to se ponekad vidi na stvarima koje nisu tako visoko definirani ciljevi, od sudjelovanja kompetentnih dakle gospodarstvenika i nastavnika u nastavi, a ne samo da se držanje nastave ograničava na profesore sa sveučilišta. Tu je naveden i bolonjski proces, prije smo imali prilike slušati. Bolonjski proces je u određenim preispitivanjima u cijeloj Europi. Ono što ponekad najviše muči je slijedeće, a to je da trogodišnji, prvi dio dakle, prvostupnik odnosno pristupnik, dakle sveučilišni ili stručni dio se ponekad premalo razlikuje naročito sa cijelim nizom stručnih studija koje se rade na sveučilištu. I mislim da je ovdje stvarno potrebno taj binarni sustav obrazovanja, dakle stručni i sveučilišni razdijeliti na temelju kompetencija koje se stiču, ali isto tako s jednom vertikalnom i horizontalnom prohodnošću zato što neko ko je krenuo u jednom smjeru, recimo na stručne studije mora imat mogućnost zbog kompetencije svog znanja da kasnije dođe ako treba i do doktorskoga studija. U današnje vrijeme ulaska u Europu i pristupnih fondova Obzor 20 ili Razumus plus stvarno značajna sredstva su na raspolaganju koja mogu primoći razvoju visokog školstva. Zato je potrebno naglašavati međunarodni aspekt visokog obrazovanja i znanosti, kolaborativne projekte. U tom smislu je možda ponekad potrebno i sa stanovišta institucija jače vezati institute sa sveučilištima, odnosno sa jedinicama visokog obrazovanja. Mislim da je naglasak na potrebi sredstava koja se dobivaj, jer je u strategiji navedeno da bi to trebalo biti duplo za znanost, a 0,7 na 1,4 ili isto tako se naglašava da bi ta dodatna sredstva trebala što manje dolaziti iz državnog budžeta a štoviše iz gospodarstva i drugih izvora jer to je jedini način da jedni i drugi uvide korisnost takvog međusobnog surađivanja. Kod samoga financiranja, tu je jedna dakle bitna pretpostavka koja je već počela, a radi se programima koja sveučilišta sklapaju sa ministarstvom, ugovor programski gdje se nastoji da se sveučilištu dodijeli jedno sredstvo lam sam, ne na temelju nekakve povijesti, dakle koliko je dobio prošle godine ili broja upisanih studenata, nego na temelju za znanost, broj objavljenih radova, inovacija, odnosno uspjeha studenata. Na taj način bi se poticali centri izvrsnosti sa više novaca nego danas, novac koji se rasprši širom. Ali u tom jednome, dakle, financiranju treba ipak obratiti pažnju na policentričan razvoj visokog, naročito visokog obrazovanja, drugo već je policentrično jer ako se pogledaju, vidimo da je što se tiče, dakle, policentričnog razvoja, da mjesta gdje se nalaze sveučilišta ili visoke škole, čak i ako nisu znanstveno veoma jake, ipak imaju prednosti u svome razvoju, tako da se nadam da broj javnih sveučilišta možda nije gotov. Financiranje je problem koji smo dosta puta čuli, međutim ja bih samo ukratko prije nego što kolega Sponza nastavi, rekao da ponekad stvari ne treba rješavati isključivo sa nekim alatom koji je dugoročan, velik ili tko zna kakav …. Mi danas imamo određeni nesrazmjer i nesuglasice između zakona koji dolazi iz Ministarstva financija, rada i znanosti, tako da imamo situaciju u kojoj se recimo plaća PDV na znanstvenu opremu kupljenu iz međunarodnih znanstvenih projekata što uvelike pridonosi tome da se ne mogu zapošljavati mladi ljudi ili pak imamo u nekim slučajevima da se na međunarodne stipendije plaća porez od 40% kao na dohodak, što je kod nekih čak izazvalo to da ne bi uopće se odlučili za takav dio. Mislim da u tim malim pomacima bi se trebalo vidjeti da se znanost i obrazovanje već sada može poticati, a ne samo čekati recimo rebalans ili proračun. I naravno, ono što visi u zraku, a to je porez na dohodak, nemojmo zaboraviti da je predškolsko obrazovanje potpuno na lokalnoj zajednici promjenom nepredviđenog poreza na dohodak bez kompenzacije, u nekim gradovima, kao što je Pula, ostaju bez novca, kompletnog novca za predškolsko obrazovanje. Evo, nadam se da će se u provedbi ove strategije uzeti u obzir ne samo u dugoročnoj, nego i u kratkoročnoj mjeri jer ima puno sitnih stvari koje promjenom zakonskih regulativa mogu značajno pripomoći u razvoju znanosti.
Zahvaljujem. Raspravu nastavlja poštovani Giovanni Sponza.
Prošli se tjedan u Istri održao festival Nordijske kulture, na njemu jesu sudjelovale Danska, Norveška, Finska, Island i u razgovoru sa najvišim predstavnicima ovih država u Hrvatskoj potvrđeno je da se upravo ove države nalaze u svjetskom vrhu po postotku BDP-a koji izdvajaju za obrazovanje, znanost, istraživanje, inovacije. IDS pozdravlja donošenje više nego potrebne strategije i IDS poziva na konsenzus ovog ključnog segmenta za prosperitet naše zemlje. Stava sam da strategija mora postati sredstvo kojim hoćemo primjereno promovirati vrijednost i znanja i to ne samo u ekonomskom, već i u slobodarskom smislu jer čovjek koji ne zna vrlo je lagan plijen manipulacije i destrukcije. Stoga u ovoj promociji stava sam da se moramo angažirati svi, akademska zajednica, intelektualci, političari, javnost i napose mediji. Na svima je obaveza stvoriti obrazovni sustav koji našim mladima hoće usaditi ispravan stav, stav da znanjem i zalaganjem mogu postići puno, da učeći i zalažući se mogu doprinijeti svom osobnom boljitku, boljitku zajednice i društvu u cjelini. Osobno očekujem da obrazovni programi temeljem ove strategije budu prije svega moderni, interdisciplinarni i ono što jest najvažnije, budu takvi da kada naši mladi izađu iz škole imaju i znanje i vještine koje im hoće osigurati konkurentnu prednost na tržištu. Želim kazati poštovanom gospodinu ministru da me veseli i da mi je drago čuti što strategija naglašava važnu ulogu jedinice lokalne samouprave i da strategija potvrđuje da gradovi i općine jesu svjesni da ulaganje u obrazovanje i znanost predstavlja najvažniji ulog u dugoročni intelektualni i društveni kapital naših zajednica. Gradovi i općine kontinuirano investiraju u objekte, u dodatne standarde, u stručnjake čime zapravo dokazuju svijest da su ljudski resursi u školama od ključne važnosti za kvalitetan obrazovni sustav. Međutim, unatoč naporima gradova i općina znakovito je da se jedino standardi u predškolstvu nisu mijenjali, predškolstvo financiraju jedinice lokalne samouprave, a standarde za vrtiće propisuje resorno ministarstvo. Takva situacija opterećuje lokalne proračune, opterećuje roditelje i to dvojako. Sa jedne strane jer ne mogu upisati dijete u vrtić, a sa druge strane neće moći podnijeti trošak plaćanja cijene vrtića. Gradnja novih kapaciteta djelomično hoće riješiti problem, no ostaje i dalje pitanje racionalnog korištenja financijskih i ostalih resursa u današnjim uvjetima. Stoga temeljem ove strategije nužno je ili mijenjati standarde koji propisuju broj djece u odgojnim skupinama ili je nužno povećati postotak decentraliziranih sredstava za gradove i općine. Kriterij vrednovanja svih programa u cijeloj obrazovnoj vertikali trebaju biti izvrsnost i primjenjivost znanja. Kao mala zemlja moramo trčati puno brže, znati puno više ako želimo biti konkurentni. A u tom smislu smatram ključnim ono što je i prije rekao kolega Boljunčić, otvorenu, iskrenu suradnju naših škola i sveučilišta sa europskim i svjetskim sveučilištima i institutima, školstva sa gospodarstvom i dakako suradnju javnog i privatnog sektora. Mi koji predstavljamo politiku i to na svim razinama moramo uvelike doprinijeti ovakvim oblicima suradnje. Trebamo se okrenuti promicanju kulture kvalitete, vrijednosti marljivog i kontinuiranog učenja kako bi ostvarili više ciljeve, osigurali razvoj i prosperitet Hrvatske. Takav sustav svakako mora naći načina da se osigura besplatno školovanje svim učenicima slabijeg imovinskog stanja i to od osnovne škole do fakulteta. Hrvatska ima izvrsne pojedince, znanstvenike i intelektualce poznate u svijetu, a sada je doista krajnje vrijeme da stvorimo jedan izvrstan sustav jer jednoj maloj zemlji kao što je Hrvatska znanje i izvrsnost jesu jedina šansa da Hrvatska postane konkurentna zemlja. Stoga ponavljam, IDS pozdravlja donošenje više nego potrebne strategije, IDS poziva na konsenzus ovog ključnog segmenta za prosperitet naše zemlje.
Zahvaljujem. Replike se upućuju kolegi Valteru Boljunčiću. Prvu će iznijeti Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Boljunčić nekoliko stvari iz vaše rasprave me potaklo na repliku, između ostalog mislim da ste to rekli vi i kolega Sponza jako mi je draga da vi u IDS-u vidite i prije svega podržavate strategiju, a onda da vidite i potrebu konsenzusa. Žao mi je pri tome konstatirati da evo 12 sati iz HDZ-a nitko više nije nazočan u sabornici i ne prati ovu izuzetno važnu raspravu. Kolega spomenuli ste autonomiju ustanova i to je ono oko čega se ja posebno slažem, dakle koja je bila donekle prisutna u visokom školstvu sada ćemo je prenijeti i na osnovno i na srednje školstvo i to je jako bitno baš kao što ste vi i spomenuli da postoje različite potrebe. Budući da nam je domovina izuzetno različita hoćete geografski, demografski, ekonomski na svaki drugi pogled potrebno je dio i prepustiti školama na njihovu inicijativu odnosno ne nametati nego pokušati sistem maksimalno otvoriti za potrebe svake lokalne zajednice. Naravno tu država mora osigurati neki standard i minimum, a sve ostalo je onda na samim djelatnicima škole, prosvjetnim i pedagoškim koji itekako znaju što njihovoj školi i društvu treba. a tim više što sustav, budući da je glomazan, često ne reagira na vrijeme odnosno često se ne može prilagoditi i nije toliko agilan koliko svaka pojedina institucija može biti. I ono što ste primijetili kada ste govorili o sveučilištima to mi je isto jako drago da ste podcrtali ali to namjeravam i ja, nije nam cilj 10 ili 15 ili 20 uniformnih javnih sveučilišta nego nam je cilj upravo to disperzirati i učiniti ih različitima da svako ima svoju posebnost i zbog unutarnje mobilnosti studenata ali i zbog toga što svako podneblje i svaka institucija i sveučilište može ponuditi neki jedinstveni i najbolji doprinos cjelokupnom sustavu. Hvala.
Odgovor na repliku Valter Boljunčić.
Hvala. Pa IDS je uvijek bio za razgovor i dogovore tako da je to naš moto jer naročito kod bitnih stvari mislim samo dogovorom svih se može postići rezultat. Autonomija je dosta bitna zato što se reagira brže, ali ovo što ste vi naveli što smo naveli u govoru da treba postojati kontrola kvalitete. Mora biti kontrola kvalitete da se nakon obrazovnog ciklus zna točno koji su to nivoi koji se moraju postići. A što se tiče policentričnog razvoja, mislim da je to bitno jer se stvarno vidi potreba da u različitim mjestima kada se ima neki fakultet, viša škola ili neki nivo obrazovanja da to značajno pridonosi ne samo gospodarstvu nego i društvenom razvoju. S druge strane naravno da se ne mogu onda sva sveučilišta danas ih imamo 7 i zagrebačko tu daleko najviše staviti na isti nivo ali recimo pretpostavimo što bi bilo sa Splitom i Rijekom samo da nemaju sveučilišta u sebi, ali zato strategija predviđa centre izvrsnosti i programske ugovor koji će određeno sveučilište, ne treba svako sveučilište biti sveučilište koje radi samo znanost itd. U Americi, prije se ona dosta spominjala, tamo čak i kod zapošljavanja profesora na fakultete ponekad se kaže da li taj profesor bi trebao raditi većinom nastavu pa ima puno nastave ali se ne traži tako jak znanstveni rad ili se od njega traži znanstveni rad ali onda je to i stvarno međunarodni ugledni znanstveni rad. Tako da evo ja se nadam da bez obzira na situaciju da će ovako jedan bitan dokument definitivno biti podloga svima da se slože oko njega i da ne ostane mrtvo slovo na papiru jer da se našalim ostat će mrtvo slovo na papiru ako ga samo mi ubijemo, a nama nije cilj da se ubija znanost nego da damo zalet i podršku znanosti. Hvala.
Zahvaljujem. Druga replika poštovana Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani kolega Boljunčić spominjali ste ciljeve strategije i osobno jako podupirem onaj dio osobito ciljeva gdje se kaže da treba promicati i razvijati svijest o hrvatskom jeziku kao ključnom čimbeniku hrvatskoga identiteta. Mislim da bi bilo možda dobro i ovaj prijedlog dodati i promicati i hrvatsku kulturu, ali kroz sve to promicati, vraćam se hrvatskome jeziku čitanje, promicati čitanje, ne wikipedije. Malo prije smo tu raspravljali kolega Grubišić i ja kod djece odnosno kod srednjoškolaca promicati čitanje kako bi mladi, naša djeca upoznali svo bogatstvo hrvatske književnosti, to je isto jedan od naših identiteta kojima možemo biti osobito ponosni. Nedovoljno poznat, sada da provedemo anketu među srednjoškolcima o ne znam Juditi primjerice dobili bismo jadne i poražavajuće rezultate. Međutim to se svakako odnosi i na javne osobe i na političare, novinare. U javnom prostoru često puta čujete zapanjujuće nepoznavanje hrvatskoga standardnog jezika, tako da te ciljeve treba osobito isticati i možda bih predložila i dodatno pojačati u strategiji. Hvala.
Odgovor na repliku Valter Boljunčić.
Slažem se sa gospođom, nisam se javio za odgovor na repliku, iako sam matematičar po struci, ali uvijek smatram da razvoj društva nije isključivo znanost u smislu tehničkih i prirodnih nego i društveni doprinos znanosti koja kao društvu kao takvom jer u biti i ovaj drugi dio samo služi za to da društvo bolje živi u nekakvoj nadgradnji. Hvala.
U ime kluba SDSS-a govorit će poštovani zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, profesore Budak, gospodine pomoćniče, kolegice i kolege. Ideja o strategiji obrazovanja i znanosti i ideja o potrebi izrade ove strategije nastala je u vrijeme prošle vlade i u vrijeme kampanje da se što je moguće hitnije donese Zakon o visokom obrazovanju i znanosti kako bi se kroz taj zakon što je moguće jednostavnije provukli ideju o daljnjoj privatizaciji javnog obrazovanja i javnih visokoškolskih i znanstvenih institucija. I svi oni koji su sudjelovali u tome i koji nisu popustili pred time a neki sjede ovdje u ovoj sabornici zaslužni su zato što je ova Vlada na čelu sa profesorom Budakom uz podršku bivšega ministra i sadašnjega ministra izradila ovu Strategiju kao pretpostavku za daljnju legislativnu raspravu o tome kako i na koji način možemo i trebamo regulirati pitanje obrazovanja i pitanje znanosti. I u tom smislu napravljen je jedan korak kojega do sada nije bilo. Napravljen je na vrlo demokratičan i vrlo konzilijaran način što znači da je uključen golem broj stručnjaka i da su ljudi iz različitih struka imali priliku da autonomno prodiskutiraju ono što je meritum njihovog razumijevanja svih razina obrazovanja i naravno pitanja znanosti i istraživanja i to je veliko postignuće. Veliko postignuće zato što je to omogućeno i veliko postignuće zato što je to napravljeno. Da li je to nedostatak ovoga prijedloga? Sigurno nije. Da li je nedostatak zato što ne postoje druge strategije koje bi pratile ovu vrstu strategije? Naravno da nije. To jeste rizik ali nije nedostatak. Drugim riječima ako ne postoji strategija ekonomske politike ili industrijske politike ili strategija tržišta rada to jeste rizik za ovu strategiju ali nije nedostatak ove strategije i to treba ovdje reći. I u tom smislu na nama kao zastupnicima i zastupnicama je da pozovemo Vladu da počne izrađivati strategije i ove vrste koje su potrebne a jesu potrebne. I sada mi dozvolite da kažem u čemu ja i moj klub vidimo prednost ove Strategije osim onoga što sam već rekao. Vidim prednost ove Strategije zbog toga što je Vlada omogućila da se zaštiti ovom vrstom dokumenta jedan iznimno vitalan sektor u društvu koji trpi a zbog strukturalnih promjena u našem društvu a koje se ugledaju u tome da je potrebno što je moguće više i dalje nastaviti privatizaciju područja obrazovanja, područja i po mogućnosti područja znanosti. Zašto? Zato što to donosi profit. Je li itko pita privatna visoka učilišta za koga oni školuju toliki broj ljudi? Ne, ne pita nitko jer je logika vrlo jednostavna, ljudi daju svoj novac, troše iz svoga džepa, njihov je problem hoće li se i gdje će se kasnije zaposliti. A naravno ti ljudi se moraju pojaviti na tržištu rada. Naravno da ta vrsta ljudi jeste onda kasnije konkurencija ukupnom procesu obrazovanja, posebno nekim fakultetima na našim sveučilištima i naravno da država o toj stvari mora voditi računa u različitim aspektima stvari. Prema tome, ne treba imati straha o regulativnih mehanizama koje država treba uvoditi, pogotovo ne treba imati straha od toga ako država želi zaštiti područje obrazovanja i znanosti. Jer male države poput Hrvatske ako to ne urade onda badava kolegice Kosor pričanje o standardizaciji, to će ostati simboličko mjesto kada je po srijedi hrvatski jezik kao što je ostalo do danas. Badava onda pričati o temeljnim vrijednostima našeg društva jer i to će ostati onda smo simboličko mjesto jer se neće elementarne vještine podučavati niti u komunikaciji a niti u društvenim vrijednostima a niti u drugim neophodnim pretpostavkama za sudjelovanje u društvenoj zajednici na osnovi najboljih vrijednosti koje se kroz obrazovanje mogu stjecati. U tom smislu može se reći da je ova Strategija izrađena tako da pokaže svu širinu i kompleksnost problematike obrazovanja i znanosti. I da sve one koji, barem ja to tako razumijem, možda će njezini tvorci mi reći da nisam u pravu da sve one koji će sutra pristupiti potrebi izrade zakonskoga okvira vide svu tu kompleksnost. I iz tog razloga taj dio i taj segment mi naravno podržavamo. Drugo što bih htio reći jeste činjenica da naše škole, osnovne škole, srednje škole i njihovi učitelji i nastavnici, njihovi učenici i učenice nažalost prolaze kroz razdoblje u kojem ne uspijevaju osigurati sve one temeljne vrijednosti koje škola, koje javne ustanove u sekularnom društvu u multietničkom društvu trebaju moći osigurati. Pitanje je razumijevanja temeljnih vrijednosti koje se stječu u obrazovnom sistemu: sloboda, moralnost, profesionalnost, solidarnost, nažalost sumnja, nisu ni blizu zastupljeni u svijesti i potrebi u obrazovnom procesu kada je posrijedi naša zemlja. Nažalost nisu. Da jesu, onda ne bismo imali skandalozne pojave onoga tipa da nogometaš daje lekciju javnosti iz povijesti, a nastavnik šuti. Ne bismo. Ne bismo imali naravno situacije u kojoj različite javno poznate osobe demonstriraju moralnost, a nastavnici i profesori kojima je to posao nemaju mogućnost da dođu do riječi. Škola nema mogućnost da dođe do riječi. Da je drugačije, ne bismo na području, nema kolega iz Istarske županije koji su govorili prije mene, ne bismo imali poražavajuće rezultate po kojima 20% učenika prema jednom istraživanju na području te županije vjeruje da je Ante Pavelić bio antifašist. Vjeruje vjerojatno ne zato što su naučili u školama, ali vjeruje zato što je škola u odnosu na tu vrstu vjerovanja manje moćna od nogometaša. I tu ću stati kada su posrijedi ova pitanja. Prešao bih na pitanje redistribucije sredstava i to baš u momentu kada aktualni ministar treba donijeti svoju žrtvu na oltar smanjivanja potrošnje i rezanje proračunske potrošnje. Ne znam koliko ministre vi to morate uraditi znam koliko je vaš prethodnik to morao raditi. Nema nikakve sumnje da daljnje rezanje budžetskih pretpostavki za obrazovanje i znanost je direktno u suprotnosti s ovom strategijom i to treba danas reći ovdje. Ova strategija nije popis lijepih želja kao što neki kažu nego imperativ za bolje obrazovanje i imperativ za bolju znanost, a ona će biti popis lijepih želja ukoliko ćemo mi dopustiti da se reže i smanjuje proračunske stavke za obrazovanje i za znanost, a da pri tome zagovaramo da se povećavaju na nekim drugim mjestima na kojima ima prostora da se smanjuje i na kojima ima prostora i potrebe da se smanjuje. Potrebno je vidjeti da li je dobro dugoročno da imamo ovakav sistem mirovinski kakav imamo i ovakav sistem budžetske potrošnje kad su posrijedi mirovine i nije li i tu potrebno napraviti neku vrstu rasprave i vidjeti dokle će taj sistem biti na trošak obrazovanja i znanosti, samo da njih spomenem. Da li je racionalno za ovako malu zemlju da zbog tobožnjeg sudjelovanja u velikim mirovnim misijama, a koje su više misije rata nego mira i to treba odmah reći jer je stanje takvo, za koje se ne izdvaja 2 ili 3 milijuna nego nekoliko stotina milijuna kuna što bi za ovo područje i ove znanosti i ovo obrazovanje bilo više nego dovoljno da mogu imati sredstva neophodna za rad. Mogao bih još navoditi, ali ovdje ću stati. Ima prostora za racionalizaciju unutar postojećeg sistema i postojećih mreža, kako škola, veleučilišta pa vjerojatno i sveučilišta i to traži ozbiljnu raspravu unutar onih kojih se to najviše tiče, ali isto tako i traži ozbiljnu raspravu unutar Vlade. U jednom razdoblju mi smo posve nekritični posijali čitav niz veleučilišta i čitav niz institucija koje naravno ne odgovaraju onome što su naše mogućnosti, ne odgovaraju onome što su naše potrebe i iz tog razloga postoji prostor da se kroz taj postupak racionalizacije sredstva koja stoje na raspolaganju ili bi mogla stajati na raspolaganju bolje usmjere, posebno kada je posrijedi znanost i istraživanje. Naši fakulteti, a to znaju oni koji rade na fakultetima, su s jedne strane zbog bolonjskog procesa, a s druge strane zbog odsječenosti u jednom razdoblju od ozbiljnih znanstvenih i istraživačkih procesa zapravo više nastavne institucije nego što su znanstveno-istraživačke. Ne mogu to nadoknaditi instituti, čak da ih ne znam koliko osnujemo i mi to moramo promijeniti. Nećemo moći promijenit ako za to nemamo politiku i ako zato nemamo adekvatnu proračunsku osnovu. Na kraju, Furio Radin, Dragan Crnogorac i ostali bi mi sigurno zamjerili kada ne bih rekao ono što mi se čini da je važno, a to je da u ovaj prijedlog treba uvrstiti nekoliko rečenica kad je posrijedi manjinsko obrazovanje i kad je posrijedi integriranost manjinskog obrazovanja u opći sistem obrazovanja u Republici Hrvatskoj. Toga ovdje nema, vjerojatno ne sa lošim namjerama i iz tog razloga će naši klubovi predložiti gospodine ministre nekoliko rečenica o tome zato što je to iznimno važno za razvoj tolerancije, a vrijednosti multikulturalizma je iznimno važno naravno za poštivanje različitosti obrazovanja u tom smislu. Hvala vam.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Prvu će iznijeti potpredsjednik Doma, poštovani Željko Reiner. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženi kolega, sa jednim dijelom onog što ste vi govorili se ne slažem, ali sa jednim dijelom se apsolutno slažem posebice sa onim kad ste rekli da moramo vidjeti i hoćemo li mi dopustiti da se smanji prilikom sad skorog rebalansa, a poslije vrlo skoroga opet proračuna, donošenja proračuna za sljedeću godinu da se opet i dalje smanjuje novac za znanost i istraživanje i obrazovanje ili nećemo. Jer na kraju kao što sam više puta i ovdje rekao sve se svodi na lijepe riječi. I upravo zato je i više nas reklo da od lijepih riječi na žalost hrvatskom narodu, hrvatskim građanima, hrvatskim studentima bilo kome koristi velike ne. Samo ako uistinu se ponašamo onako kako deklariramo da bi se trebali ponašati onda ćemo nešto postići, onda će i ova ili bilo kakva druga strategija kako god ona bolje ili lošije bila sročena postići nekakvi pravi cilj kojem ne dvojim teži ili neće uopće postati ili će uistinu postati samo još jedan papir koji će se moći navoditi eto ova je Vlada donijela toliko i toliko dokumenata, ovaj je Sabor donio toliko i toliko dokumenata itd. Ne slažem se baš s vama da je sve tako crno i da su za sve krivi učitelji i profesori, posebice za ispade pojedinaca. Za ispade pojedinaca možda oni najmanje snose krivicu. Snosimo vjerojatno svi mi u društvu krivicu, snose mnogi oni koji bi trebali dići svoju riječ na bilo koji način ispada ovakvih ili onakvih, sa ove ili sa one strane, a to ne čine. Čine obično samo kad su s jedne strane, a ne čine kad su s druge strane ti ispadi. Međutim, potaklo me najviše zapravo vi ste spomenuli nacionalni okvirni kurikulum. On je donesen 2011. godine, a zanemaruje se činjenica da od tada do danas nije na tome napravljeno apsolutno ništa. On nije razvijen, a prošle su tri godine, moglo se napraviti, a sad se zapravo predlaže nekakvi, nadogradnja nekakvi novi razlog. Zašto to nije učinjeno? Ništa u ovih proteklih tri godine. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, Milorad Pupovac.
Zahvaljujem se potpredsjedniče. Poštovani kolega Reiner, ja se sa vama slažem da postoji rizik da ovo ostane strategija kao dokument, ali ne i strategija kao djelatan dokument iz kojega će se razviti novi momenti i novo stanje u obrazovnoj i znanstvenoj politici u Republici Hrvatskoj. Ali na nama je da se to ne dogodi. Mi ćemo uskoro ovdje imati rebalans proračuna i imat ćemo proračun. Dakle i na vama i na nama, na meni kao i na kolegama koji čine osnovu ove vladajuće koalicije prije svega iz SDP-a, a to je da shvate da ovo pitanje obrazovanja i znanosti više nije pitanje koje može trpiti redukciju kada su posrijedi budžetska sredstva. Neka trpe na nekim drugim mjestima. Namjerno sam spomenuo neke stavke, namjerno posebno onu drugu primjenu. Što se tiče pitanja nastavnika nismo se najbolje razumjeli. Ne zamjeram ja ništa nastavnicima. Nisu oni krivi što su starlete i nogometaši postali značajniji simboli i veći uzori, nego što su to oni i u svojim mjestima i u svojim školama i u općoj hrvatskoj javnosti. Oni za to nisu krivi. Kriv je netko drugi zato što je došlo do potpunog izvitoperenja tih vrijednosti. A s druge strane krivi su i aktualni centralni komiteti bez obzira što ne vole da ih se tako zove, ali jesu centralni komiteti koji atakiraju na škole, koji ne bi dali od sebe i svojih poreznih prihoda, ali bi držali moralne i druge prodike kada su posrijedi škole i vršili kolonizaciju javnog i sekularnog obrazovanja. Idemo i o tome razgovarati, idemo o tome razgovarati da vidimo koliko to doprinosi [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] da nastavnik više nema onu ulogu koju može imati.
Nova replika, poštovani Boro Grubišić.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče, poštovani kolega Pupovac. Evo vidite ovih 2, 3 dana imperativ koji se izgovara u imperativu je reži, reži od ministra Lalovca prije svega pa na dalje. Gotovo, dakle reži, reži u svim ministarstvima pa i u ministarstvu cijenjenog profesora Mornara. A znanost, obrazovanje, istraživanje to više ne može trpjeti, to ste i sami rekli i znamo i vi i ja. Ono zbog čega, dakle suglasan sa vama sa dijelom tog govora, a ono što nisam suglasan je to da možda nije bilo ja neću reći imate pravo govoriti što god hoćete. Ali rekli ste da obrazovanje, da poduka, škola je kriva za određene ispade koji su se dogodili to znamo. Ali evo, što biste vi rekli ako vam kažem da se dogodilo u našem društvu pomalo nezapaženo, da jednoga tv komentatora koji komentira meteorološku prognozu više nema na Hrvatskoj televiziji zato što je rekao ono što se dogodilo, da se spustila gusta magla iznad Zagreba bez ikakve druge prognoze koja je takva bila kakva je. Zaista je bila gusta magla iznad Zagreba. A kada govorite o tome da 20% učenika, studenata piše u nekakvom testu da je Ante Pavelić bio valjda poglavnik, ako se misli, ima drugih Anti Pavelića jel', bio antifašist. Što mislite koliko, da kažem s nekakve druge strane, piše da je Draža Mihajlović bio antifašist? 90%. A ne bih htio da se to mjeri, da uspoređujemo uopće, čak imamo i spomenike službene, legalne itd.
Na repliku odgovara poštovani Milorad Pupovac.
Prvo, poštovani kolega ja doista ne bih htio konzumirati pravo da govorim bilo što jer to baš nije neko pravo i ne bih ga preporučio nikome. Dakle, pravo je ono da govori što smatra da je ispravno i da vrijedi kazati u nekom trenutku, a meni se činilo da ovo što sam govorio je ispravno i da ga vrijedi reći u ovom trenutku. Dakle, ne bih htio govoriti bilo što. Što se tiče Ante i Draže daleko im kuća obojici, što se mene tiče. I budući da je ovo naša kuća i budući da mi nemamo problem sa Dražom, ali imamo sa Antom onda vas pozivamo da se time bavimo, a pustimo onima kod kojih je i u čijoj je kući problem Draža da se oni pozabave time. A kad nama to postane problem bavit ćemo se zajedno i tim problemom. Dakle, još jednom kažem nisu škole krive zbog toga što je to tako, krivi su oni koji su školama nametali i još uvijek nameću tu vrstu interpretacije povijesti. Krivi su oni koji se najdirektnije upliću u tu vrstu formiranja povijesti i koriste i zloupotrebljavaju mjesta koja se ne bi smjela koristiti za tu vrstu utjecaja. O tome se radi. Ja bih više volio kad bismo mi u našim školama učili djecu o ideji slobode, kad bismo ih učili o tome kako da sumnjaju u ono što čuju i ono što vide kada dođu u dob kada to mogu, ali mi to ne činimo. I iz tog razloga mi se čini da je još jedanput ću reći ovo što je predloženo dobra pretpostavka neću reći za novu školu jer bi to podsjetilo na neke druge nove stvari ali ne bih volio da to završi tako.
Slijedi replika poštovane Đurđice Sumrak, izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega prozivate nas u jednom dijelu vezano za ovu strategiju. Pa zar ne smijemo mi biti sumnjičavi? Vidite, ova strategija treba, ali da li ova? Koje su pretpostavke? Da li je pretpostavka da bivši ministar za kojeg već svi znaju da nije nikakav znanstveni radnik, da nema nijedan objavljeni znanstveni rad, kao primjer dobre prakse u udžbeniku za politiku i gospodarstvo svoje najbliže suradnike i to čak njih 3, 4, ja ih neću svi su oni tu u Saboru sada pod istragom DORH-a, objavi slike i još je falila možda jedna slika od gospodina Jovanovića da bi ta politika i gospodarstvo bila prihvatljivija djeci. To su isto tako uzori i percepcije koje mi ne želimo u ovoj Hrvatskoj. Ne želimo da se na taj način radi. I da, nastavnicima treba i profesorima vratiti dignitet. Pa ne može im se vratiti ako ih bivši ministar ponižava i pljuje. Ako su prvi na redu da im se plaće režu, ako su prvi oni kojima se ne isplaćuju putni troškovi. Slažem se, imamo rebalans proračuna, da, i sad je samo stvar u tome koliko će ova Vlada stati iza ove strategije i koliko će dozvoliti gospodinu ministru koji je zaista ministar sa znanstvenom biografijom da stane iza svojih i profesora i nastavnika i da kaže ne, nećete rezati ovaj rebalans, nećete plaće učitelja i profesora dirati. E tada bismo mi ovdje i ja osobno smatrala da ova strategija će biti provediva. Hvala.
Na repliku odgovara poštovani Milorad Pupovac.
Poštovana kolegice Sumrak to da bih ja vama zabranjivao da sumnjate, naprotiv, ja bih vas potakao da još više sumnjate. Ali ne samo ono što vam drugi donesu nego i ono što možete sami donijeti. Ali dakle to što kažem vama očekujem i od sebe, prije svega. Prema tome, sumnju smatram jednom od elementarnih pretpostavki slobodnoga uma i slobodnoga djelovanja. A kada je posrijedi bivši ministar nisam ga nikad branio dosada pa ga neću braniti ni sada, ali vrijednosti koje je bivši ministar htio uvesti u hrvatski školski sistem kao što su vrijednosti građanskog odgoja trebali smo svi zajedno braniti. Trebali smo braniti zbog toga da sačuvamo autonomiju građanske škole, a nismo. Dopustili smo da se ta autonomija građanske škole ugrozi, dopustili smo da se autonomija javne škole ugrozi različitim mehanizmima. Kada govorite o smanjivanju troškova slažem se s vama. Idemo pozvati naše kolege da se odupru linearnoj nedistinktivnoj politici rezanja budžetske potrošnje. Idemo kazati gdje su prioriteti. A ovo jeste jedno od mjesta prioriteta, visokog prioriteta i trebalo bi biti. I ova strategija to pokazuje. I za male narode kao što je Hrvatska i malu državu kao što je Hrvatska ako se još liši tog elementa mogućnosti da time upravlja pa neće ostati ništa s čim će moći upravljati.
Posljednja replika, poštovani Dujomir Marasović.
Štovani gospodine dopredsjedniče, kolega Pupovac dobro u uvodu bih htio reći ova strategija je stvarno skup lijepih želja, dobro mogao bih je podržati, a šta bi drugo bilo, pisalo je 100, 150 pametnih ljudi. A vjerojatno zato nisu ni plaćeni jer su domaći, jer mora raditi kao rob za ništa. Nije dobro što nije plaćena 200 milijuna kao zdravstvena onoj firmi iz Francuske, to je mana najveća. Ostalo ja mislim da je u redu. Ali nisam se javio zbog toga jer potrošit ću vrijeme, kolega Pupovac vi ste rekli da treba uštedit novce da bi se dalo prosvjeti i obrazovanju, i spomenuli ste da Hrvatska ne treba slati misije vojne, ja sam protiv tog vašeg mišljenja, Hrvatska je samostalna država, europska jaka država, treba se profilirati kao jedna solidna država i slati misije po cijelom svijetu i na Kosovu. Neka su Hrvati i na Kosovu da dolje drže mir među raznim narodima koji se ne mogu, koji se nisu mogli sporazumit. Došli smo do tog stupnja i treba Hrvatska slat misije. I onako taj novac što vojnici naši dobiju, to nešto novca, potroše natrag u Hrvatskoj, plate PDV, jer je sve to opet dobitak. Ali znate što? Treba racionalizirati na udrugama, treba racionalizirat udrugama kao što je ona na Preradovićevom trgu koja širi vjersku mržnju i protiv pravoslavnih, i katoličkih, i muslimanskih i svih inih vjernika. Jer kažu Hrvatska bez Boga, pa će bit slobodna Hrvatska. To treba, Hrvatska daje tri milijarde i dvjesto tisuća kuna što centralna država treba racionalizirat na onim ljudima kao ispred Riječkog HNK-a gdje pedersku zastavu stavljaju jučer na Dan državnosti, odnosno Dan nezavisnosti Hrvatske države. Jesmo li mi došli do tog stupnja? Šta je sa onim mrtvima, šta je sa onom djecom dva metra ispod zemlje, šta je s njihovim roditeljima, šta je s onima koji još ne znaju gdje su im djeca? A gospodine Pupovac, vama, vi ste imali ovdje samo problema sa Antom, ja sam imao s Antom, sa Jozom ali i sa Dražom. I prije 50 godina imali smo problema sa Dražom, i prije 20 godina.
Zahvaljujem. E pa ne možete sad novu rečenicu. A ja imam problema s vama, jer ne poštujete Poslovnik. Odgovor na repliku poštovani Milorad Pupovac.
Poštovani kolega Marasović, ja ne znam koliki su vaši bili problemi ni s Antom, ni sa Dražom, ali vjerujte mi iz mog vlastitog iskustva čovjek ima najviše problema sam sa sobom, kažem vam iz mojeg vlastitog iskustva i nema većeg neprijatelja kojeg čovjek može imati nego onaj koji stvori od samog sebe, ali dobro to je tema za neku drugu priliku. Ono što sam vam htio reći, što mi se čini vrijedno iz vaše replike, jeste pitanje opravdanosti i trošenja budžetskoga novca na ne kažem sve, nisam spomenuo Kosovo, nego neke tzv. mirovne misije i to treba reći koje više nisu mirovne misije, ako su ikada bile, koje su nažalost ratne misije. A ja bih volio da je tako kao što vi govorite o našoj državi. Ja bih volio da ona ima poziciju donošenja, samostalno donošenja odluka, a ne da kao što je to bilo nedavno čujemo da je netko donio odluku da smo mi članica koalicije a da ni vi ni ja o tome nismo imali pojma, a kamoli da bismo odlučivali. A da ni predsjednik Vlade, barem kako kaže nije znao, pa ni predsjednik države o tome da ćemo sudjelovati u nečemu o čemu nismo raspravljali. Zar je to samostalnost? Ako je to lojalnost, to je jedna priča, ali lojalnost uključuje partnerstvo i samostalno donošenje odluka. Ovo je preopasno i prekritično vrijeme da bismo se mogli tako igrati, a istovremeno ja mislim da je konačno vrijeme da prestanemo prodavati maglovite, nejasne formulacije o tome što nam je država, i da je konačno počnemo primjenjivati u onom smislu u kojem ona to zaslužuje i ovaj narod zaslužuje, a to je da bude svoja tamo gdje može biti, a tamo gdje ne može biti da bude na drugi način kako može biti.
Zahvaljujem. U ime Kluba zastupnika DC-a, Novog vala i Nezavisnih zastupnika, Natalije Martinčević i Petra Baranović, govorit će poštovani Petar Baranović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi gospodine ministre sa suradnicima, poštovane dame i gospodo. Ja vjerujem da će mi gospodin potpredsjednik oprostiti što ću nakratko u uvodu uzeti sebi za slobodu da prokomentiram jedan uobičajeni ambijent i to … naših saborskih rasprava. Valjda sam ja nepopravljivi idealista kada vjerujem ulazeći svako radno jutro u ovu zgradu da ulazim u Hrvatski sabor, u Državni parlament koji bi se trebao baviti … stanjem ovog društva, ove zemlje, gospodarstva, obrazovanja, znanosti i svih drugih segmenata, a zapravo se čini se da ulazim u neku vrstu instituta za povijest u kojem se više bavimo stvarima koje su već toliko izlizane kao tema u ovoj kući, da to postaje groteskno. Ponovo su u prisustvu najmlađih, bili su na galeriji do maloprije, najvećeg nacionalnog bogatstva i onih zbog kojih raspravljamo o ovoj točki dnevnog reda, isplivali i Draža i Ante i partizani i ustaše i četnici i neke druge skupine iz tog vremena nisu spomenute. A ja ću ipak uzeti za pravo da jednim narodskim rječnikom jasno prokomentiram ovaj dokument i njegovu primjenjivost, njegovu važnost obzirom na aktualno stanje u sustavu obrazovanja u RH, obzirom na perspektive koje eto ti koji su otišli s vrlo vjerojatno sa lošijim dojmom odmah u samom startu svog života u ovom auditoriju. Obrazovanje u Hrvatskoj i ova strategija, pozdravljamo ideju da se donese strategija odnosno smatramo da je nužno potrebno da se donese strategija je u ovom pitanju kao i u svim drugim pitanjima koja su bitna za RH i njezine građane. Iščitavajući sva tijela forume, radne skupine da se vrlo brzo zaključiti da su najreferentnija imena iz akademske zajednice participirala u izradi sadržaja ovog dokumenta, jednako tako i bitni politički čimbenici koji kreiraju život. Međutim neću uzeti sebi za potrebno odnosno ne smatram da je potrebno da ulazim u neke tehničke detalje da posebno obrazlažem čitav dokument od početka do kraja, već ću se osvrnuti na neke praktične stvari u životu i na istinu. Svi politički dokumenti koji se donose pa čak i u dobroj vjeri i s dobrim namjerama, a ne korenspodiraju sa stvarnim stanjem u društvu nemaju zapravo neku veliku validnost. Kada čitate uvod ovog dokumenta onda u njemu vidite neke stvari koje su apsolutno potrebne za svaku pohvalu neke smjernice s kojima se moramo složiti htjeli ne htjeli, potrebu da jačamo cjeloživotno obrazovanje, potrebu da osiguramo bolju vertikalnu i horizontalnu prohodnost u sustavu obrazovanja, da unaprijedimo i povezanost gospodarstva i realnog sektora sa znanstvenim institucijama, da dignemo razinu rada u našim znanstvenim institucijama na višu razinu, da postignemo što je vrlo bitno, dosegnemo standarde koje ma EU i zemlje članica a hrvatski su u svim segmentima znatno niži, ali onda se moramo vratiti u stvarnost pa reći nešto recimo o kategoriji jednakog prava na pristup obrazovanju u ovoj zemlji. Pitanje je za sve prisutne, koliko je majki u Hrvatskoj ove godine imalo tugu u očima kad aje trebalo kupovati školske knjige, koliko je obitelji u Hrvatskoj u nerazvijenim krajevima poput recimo Like, pa možemo reći sve i za Slavoniju da je u velikim problemima vrlo realno, koliko je obitelji u Dalmatinskoj zagori došlo u dilemu da li se može krenuti u srednju školu, ne na fakultet o tome ću nešto kasnije, ne na doktorat i o tome ću nešto kasnije, nego u srednju školu. Živimo u vremenu u kojem se razmatralo makar i hipotetski radi državnih financija i njihovog konsolidiranja da se ukine i stavka o sufinanciranju srednjoškolskog prijevoza. Pa su reformisti kao de facto stranka, a još uvijek de iure udruga izašli u javnost i suprotstavili se takvoj ideji, pa je Vlada reagirala promptno na svu sreću i odmakla se od takve ideje jel takva ideja bi bila pogubna za i onako loše stanje. Pitanje studiranja, jutros tijekom izlaganja vezanog za alarmantnu situaciju s kojom se suočavaju obitelji hrvatskih poljoprivrednika u dolini Neretve ali i u kontinentu Hrvatske, postavlja se otvoreno pitanje, volio bih da mi netko kaže i da pobije argumente na koje se naslanjam, koliko djece iz takvih obitelji može jednako pristupiti obrazovanju na hrvatskim studijima, na fakultetima u situaciji kada su njihove obitelji suočene s bankrotom, a znamo da se upisnine plaćaju, znamo da se u nekim situacijama određenim okolnostima i školarine plaćaju i znamo da u studentskim domovima bez obzira na katastrofalnu socijalnu sliku Hrvatske već dugi niz godina nema dovoljno mjesta i znamo istinu da je 3, 4 tisuće kuna nekakav realni iznos mjesečnog školovanja na hrvatskim fakultetima? Pa onda kada govorimo o pravu jednakog pristupa znanosti i obrazovanju moramo se referirati na postojeće stanje. U ovoj studiji dobro sam pročitao postoje mjere predviđene podizanje kapaciteta studentskih domova, gradnja novih. Pravo postdiplomskog studiranja, oni koji su u javnom sektoru koji su u znanstvenim institucijama pod proračunom RH naravno imaju to riješeno, temeljna načela izvrsnosti, želim vjerovati temeljna načela izvrsnosti, mladi ljudi postaju doktori znanosti uz financijski suport njihovih matičnih kuća, novcem hrvatskih poreznih obveznika. I kada to sagledavate u kontekstu ambicije da podignemo broj akademskih građana i njihov udio u ukupnoj populaciji onda je to pozitivno. U ovom gospodarskom trenutku pak teškoj situaciji, situaciji u kojoj je i slijedom tih okolnosti i povišena porezna presija na realni sektor na gospodarski sektor, postavljam pitanje šta smo učinili da ljudi koji svoje karijere grade u realnom sektoru u gospodarstvu dobiju jednaku šansu da im se isfinancira doktorski studij? Ne, oni ga u ovoj situaciji u najvećem dijelu moraju isfinancirati sami ponekad dižući kredite sa već poznatim kamatama u hrvatskom bankarskom sustavu. Jeli ovo zemlja koja želi biti uređena ili je ovo Orwellova farma u kojoj svi jednaki, a neki su jednakiji od ostalih. Da li ova Strategija daje odgovore na ta pitanja? Želimo postići veći udio onih koji završavaju fakultete. Kada gledate u biologiji trofičku piramidu onda krećete od primarne produkcije i vidite da se penjanjem na svaku veću razinu faktor iskoristivosti smanjuje, odnosno da se smanjuje stupanj iskoristivosti. Kada gledate podatke o broju onih u Hrvatskoj danas u 21. stoljeću koji nemaju čak ni osnovnoškolsko obrazovanje onda vam je posve jasno ne morate čak ni gledati podatke u srednjoškolskom obrazovanju. Potpuno vam je jasno da i udio onih koji završavaju u ovim okolnostima, naglašavam teškim srednju školu još više opada. I ta piramida ide na uže konačno do onih koji završavaju fakultete a kojih je u Hrvatskoj otprilike upola od standarda Europske unije koji iznosi oko 30%, srednja vrijednost zemalja članica Europske unije. Kako i na koji način to izbjeći, prijedlog reformista, moj kao možete me formalno nazivati nezavisnim zastupnikom kao što jesam de iure ovog trenutka je da i sagledamo srednjoškolsko obrazovanje kao moguće obavezno obrazovanje u ovoj zemlji. Znate nekada ste mogli voziti, upravljati i u to doba najsloženijim tehničkim sustavima i sa osnovnom školom. Parnu lokomotivu nije bio problem voziti ni sa osnovnom školom. Da li danas sa osnovnom školom možete išta suvislo raditi? Dajte li ikakvu perspektivu tim mladim ljudima? Da li sebi kao društvo možemo dopustiti tako respektabilan broj i udio ukupnoj populaciji ljudi koji su objektivno hendikepirani karijerno, profesionalno, ljudski odgovornost ovog Doma i izvršne vlasti? Kako i na koji način ćemo dosegnuti ciljeve ako negdje na pola puta režemo, ne ide? To je prava istina. To je prava istina. I prava istina da svi dobro zacrtani ciljevi ove Strategije koja je meni vrlo simpatičnog sadržaja osobno mora je korespondirati sa ostalim sektorskim strategijama i moraju biti ozbiljno shvaćeni da ne bi već pri raspravi o sljedećem državnom proračunu došao kao saborski zastupnik i čovjek koji ima odgovornost prema svojoj savjesti da taj isti proračun i njegove stavke kompariram sa imperativima i zadacima koji su u ovoj Strategiji zacrtani. U konačnici netko je jutros kazao jednu vrlo praktičnu stvar, jednu vrlo objektivnu primjedbu, radi se o Strategiji koja određuje budućnost ove nacije. Bez obrazovanja, bez konkurentnosti sa drugim nacijama, sa građanima drugih europskih zemalja našu ćemo naciju učiniti hendikepiranom. Ovaj dokument a posebno njegova realna provedivost su condicio sine qua non opstanka ovog društva. Bilo bi mudro i u tom dijelu se i mi slažemo sa prijedlogom da se ovaj dokument kroz nekoliko sedmica koje bi se ostavile za javnu raspravu, njegovu doradu daljnje konzultacije, ovako ozbiljna stvar raspravi u dva čitanja. Hvala lijepo.
Zahvaljujem imamo prijavljenih 9 replika, ali moći ćemo čuti svega 2 ili 3. Prvu će iznijeti Giovanni Sponza, izvolite.
Evo poštovani kolega u vašem uvodnom dijelu govorili ste o političkom standardu i govorili jeste odgovornosti što držim da je temeljno i što nedostaje među nama svima koji činimo ovaj saziv Hrvatskoga sabora. U današnjoj raspravi vrlo često se na temelju ovog strateškog dokumenta koji je ključan za prosperitet naše zemlje osvrćemo iz mog kuta gledanja kratkoročno na rebalans za ovu godinu i proračun za narednu godinu. Pitanje je da li jesmo svjesni i da li doista jesmo u stanju prestati biti uskogrudni, isključivi i našu energiju usmjeriti i razmišljati na nešto što je dugoročno i što je održivo a to su mjere, odluke i zakoni koji se tiču poticanja gospodarstva, rasterećenja gospodarstva i na poticanje investicija. Ako se prestanemo baviti prošlošću a iz prošlosti naučimo lekcije jer geneza ovih današnjih problema je upravo u našoj prošlosti i ako prestanemo biti isključivi i uskogrudni gdje moramo doista promijeniti kulturu dijaloga moramo potisnuti politiku destrukciju i zapravo temeljiti jedan politički standard kako bolje, kako kvalitetnije nudeći konkretna rješenja i konkretne mjere. Svi se pozivaju na konsenzus ali definitivno i isključivo za sada to ostaje na retoričkoj razini. Moramo se početi mijenjati [[Upadica: Vrijeme.]] mi prvi sami jer ako ne sutra ne možemo ići nikako naprijed.
Na repliku odgovara poštovani Petar Baranović.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Sabora, poštovani kolega Sponza, da naravno, u više situacija jer to se ponavlja u ovoj kući gotovo na dnevnoj razini, pokušao sam apelirati da se prestanemo baviti prošlošću i da nam ona bude isključivo učiteljica života ali da nam ne bude tema svaki dan koja nas odmiče od stvarnih problema, stvarnih tema i stvarnih sadržaja koji su zadani dnevnim redom. I rekli ste u tom vašem pitanju zapravo jesmo li dovoljno zreli i spremni da kroz zrele i odgovorne rasprave dajemo i određene prijedloge i korekcije na zadane sadržaje pa evo iskoristiti ću ovu priliku i dali ste mi šansu da popravim nešto što sam propustio dati kao prijedlog gospodinu ministru, hrvatskoj Vladi, a vezano je uz neke imperative koji su zacrtani u ovoj strategiji, a to je taj imperativ podizanja razine i broja ljudi sa visokim obrazovanjem, pa i ljudi s postdiplomskim studijima i s akademskim referencama. Za razmisliti je da se porezno rastereti odnosno da se vidi način kroz poreznu politiku kako gospodarstvenike u realnom sektoru motivirat da ulažu u cjeloživotno obrazovanje svojih zaposlenika i da ulažu u visoko obrazovanje odnosno postdiplomsko svojih zaposlenika i da omogućimo jednak pristup i ostvarenje cilja onih ljudi koji svoje karijere naglašavam ne grade u javnom sektoru u kojem je to omogućeno nego su odabrali onaj teži ali po meni kvalitetniji put u realnom gospodarskom sektoru. Dakle razmislite gospodo o mogućnosti da se kroz poreznu politiku otvori prostor i motivacija gospodarstvenicima da sufinanciraju i cjeloživotno obrazovanje i daljnje obrazovanje svojih zaposlenika. Hvala lijepo.
Druga replika, poštovani Josip Salapić.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Baranović, prije svega rasprava se danas u vremenu kojemu ovome govorimo čini pomalo besmislica. Ja si ne bih dozvolio za pravo da mislim da je ministar Mornar ili bivši ministar Jovanović ili Flego ili Radovan Fuchs ili gospodin Primorac, svi ministri koji su bili u ovome, koji su odgovorni ili neodgovorni za ono što se zove trenutna sudbina Hrvatske u kojoj se mi nalazimo. Spomenuli ste vi povijesne okolnosti u koje se ja ne bih vraćao, to sam rekao dosta toga, zato je i razina Sabora takva kakva je. Nažalost što će nama strategija obrazovanja, znanosti i tehnologije pa spomenut ću moj grad Osijek gdje imamo izgrađene ljude, školovanje bilo po Bologni, po sustavu koji smo morali uvesti prije par godina za koji ja ne mislim da je loš, kada oni su svoj grad zamijenili Dublinom, Irskom. Dakle stotine mladih ljudi školovanih sa fakultetima napustili su Slavoniju i Osijek i druge gradove i svoju zemlju zamijenili drugom zemljom, članicom Europske unije. Mislim da je rak-rana našeg društva loša gospodarska situacija i nažalost bez imalo politiziranja na ovu temu što ne želim, i sam sam bio dio sustava znanosti i visokog obrazovanja, Vlada nije uspjela u svom Planu 21 i prava je slika ustvari gospodarska situacija koja je loša pa i sam resor znanosti i obrazovanja u kojem nema dovoljno financijskih sredstava. Ako ste vi primorani zbog situacije u zemlji gospodarske da imate rebalans za koji nemate obrazloženje zašto ga morate imati u ovom sektoru sad obrazovanja, morate uzet novac od učitelja, od znanstvenika, visoko obrazovanih ljudi, profesora, nekad smo radili i do popodnevnih sati, držali predavanja za redovite studente izvanredne, željeli savršeno bolje društvo, ali nemamo dovoljno sredstava. Mislim da je ključ u tome možemo li se izvući iz ove krize prije svega financijske, a onda možemo u jednom mirnom okruženju tražiti konsenzus oko Strategije nacionalne za obrazovanje, znanost i sve ostalo. Do toga nema nam izlaza ni pomoći.
Na repliku odgovara Petar Baranović.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Salapiću, trenutno stanje u zemlji je odista loše, međutim ono je loše već godinama i bilo bi istine radi nekorektno svaljivati odgovornost isključivo na ovu Vladu zbog situacije u kojoj se mi danas nalazimo i zbog izazova i poteškoća s kojima se ona nosi, više ili manje uspješno. Ovaj dokument o kojem se danas govorilo je jedan od temeljnih dokumenata i smjernica koji bi nam trebali dat odgovor kako izaći iz ovog stanja i zadatak ove Vlade je da nalazi alate i načine kako se adaptirati na poteškoće s kojima se suočila i s kojima se suočavamo i danas zbog niza neriješenih pitanja, promašenih politika. Ono što je zadatak ove Vlade između ostaloga u kontekstu ovog dokumenta je da osigura i fleksibilnost sustava jer je prava istina da dosadašnji način školovanja je producirao veliki broj ljudi koji ne mogu naći svoje mjesto na tržištu rada, a s druge strane pak imamo čitav niz djelatnosti u kojima smo deficitarni, a da nam sustav za obrazovanje ne izbaciva potrebnu ni kvalitetu ni kvantitetu kadrova. To je recimo jedno od pitanja koje ako se provođenjem ove strategije uspije barem djelomično riješiti imat ćemo puno bolju i socijalnu i gospodarsku situaciju pa će onda i Vladi biti vrlo izvjesno lakše rješavati pitanje financija koje su u velikom sukobu s matematikom na zadovoljavajući način. Hvala vam lijepo.
Treća replika, poštovani Gvozden Srećko Flego. Izvolite.
Ja mislim da treba biti prvenstveno jasno da je svaka strategija normativna, to znači budućnost. Ova strategija nastoji popraviti loše stanje u obrazovanju i znanosti i ukoliko okrivite sve nas koji smo tim sektorom rukovodili, kao i sve one koji su o tome odlučivali, ja ću u svakom slučaju prihvatiti svoj dio krivnje, naravno ne u jednakoj mjeri kao i ostali. No bilo bi dobro da u ovom ključnom segmentu obrazovanja kao što su mnogi govorili nas jedino može izvući iz krize, tražimo ono što nam je zajedničko, ne ono što nam je različito. A ova strategija ima dvije vrlo važne konzekvence. Prvo će ona postati osnova za iznalaženje novog normativnog okvira za sve ove djelatnosti i tu neće onda više biti prigovora i drugo, ja se nadam da će nakon donošenja ove strategije nastati takvo raspoloženje prema obrazovanju i znanosti da se nitko neće usuditi tražiti da se smanji proračun tih djelatnosti i tu prvenstveno plediram na ministra jer je zadaća toliko, a sustav toliko osiromašen a izrazito bogat potencijalima da bi bilo još jedno reckanje budućnosti ako bismo tom sustavu odrezali išta od ovog siromašnog proračuna kojima do sada, da vam ne spominjem materijalne situacije u zemljama Europske unije, kako u onih starih demokracija tako i u onim novim.
Na repliku odgovara Petar Baranović, izvolite.
Hvala lijepa. Pa ja se slažem sa vama prof. Flego da bi trebali tražiti zajedničko u raspravama o ovom problemu i mislim da u ovom Saboru postoje bar oko toga konsenzus da je ovo vrlo bitna tema, da je ovo fundamentalna tema koja bi ukoliko se bude tretirala kako treba trebala stvorit pretpostavke da izlazimo iz ove ružne situacije u kojoj smo već dugo. Ono što sam ja u svom izlaganju htio ukazati to je šta je problem trenutno danas i na što bi trebali obratiti pozornost da ovu strategiju učinimo provedivom i operativnom, jer njen sadržaj je nedvojbeno kao što sam kazao u izlaganju simpatičan, prihvatljiv. Svi se mi držim u ovoj sali možemo oko temeljnih imperativa ove strategije složiti. Međutim, ostaje i dalje pitanje bez odgovora kako danas nezaposlenima u Hrvatskoj, kako danas sa onima koji su potplaćeni, kako danas obiteljima koje vode borbu za golu egzistenciju omogućiti da njihovi članovi kojima dolazi red pristupe sustavu visokoškolskog obrazovanja ili kako spriječiti da nam zbog materijalne situacije, socijalne situacije u zemlji neprihvatljiv postotak mladih ljudi izostaje iz sustava srednjoškolskog obrazovanja. Dakle, rasprava o ovim problemima i o istini je potrebna i zdrava. Svaka politika koja se ne referira i ne temelji na istini, realnim pokazateljima je promašena u samom startu bez obzira koliko zgodno, prihvatljivo i terminološki9 bila dobro sročena. Mislim da smo se sad dobro razumjeli, a šta se tiče smanjenja sredstava u državnom proračunu za znanost, obrazovanje pa pojedine stavke u proračunu kao što su recimo stavke odvojene za financiranje znanstveno-istraživačkih projekata, naših znanstvenih ustanova, kuća, instituta u odnosu na neke druge proračunske stavke jednostavno je tragična, nedopustivo nizak iznos. Hvala lijepo.
Čut ćemo još repliku potpredsjednika Doma Željka Reinera. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženi kolega Baranović, potaknulo me na repliku zapravo ono što ste rekli o osnovnoj školi. Zanimljivo je, nitko danas nije spominjao nešto što se puno pričalo u javnosti o medijima, a to je da se predlaže 9 godišnje osnovno obrazovanje, iako su zadnje izmjene Zakona o predškolskom odgoju predvidjele obveznu predškolu. I sad ova strategija, međutim time ne rješava jedan od većih strukturnih problema hrvatskog obrazovnog sustava, a to je da učenici koji ne nastavljaju daljnje obrazovanje iz sustava izlaze sa 14, 15 godina kao nekvalificirana radna snaga koja budući da ima 16 godina zakonski još uvijek ne može izaći na tržište rada i nalazi se u jednoj sivoj zoni. I sad sa ovim produljenjem ovakvim kako je tu koncipirano ćemo samo postići da oni zapravo se dulje zadržavaju u sustavu. Uskladit ćemo doduše trajanje obrazovnog sustava sa nekim europskim zemljama, otprilike desetak zemalja ima 9 godina, ali desetak zemalja ima 10 godina. I zapravo ja moram priznati ja iz svega ovog skupa nisam još uvijek nikako uspio shvatiti zašto se ide na 9 godina. Nije li 10 godina možda još bolje, još dulje? Mislim koja je argumentacija tih 9 godina, a posebno što se ne rješava ovaj problem koji ste vi spomenuli da ljudi koji završe samo osnovnu školu zapravo ostaju negdje u brisanom prostoru, nemaju kvalifikacije, ne mogu ništa raditi a premladi su i da počnu bilo šta raditi. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, Petar Baranović. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvaženi kolega Reiner. Neću uzimati sebi za pravo da ulazim u te detalje, jer ljudi koji su pisali te detalje u okviru ove strategije su ljudi koji imaju impresivne reference i vrlo je izvjesno veliko iskustvo u sustavu obrazovanja. I ja osobno vjerujem da su svoja iskustva i svoje empirijske spoznaje o praktičnom funkcioniranju ovog sustavu i svim konzekvencama koje ono nosi ugradili u ovu strategiju. Ali kad ste već otvorili to pitanje iskoristit ću sad vaše, ovo vaše pitanje da ponovo ukažem na još jednu stvar koju nisam tijekom rasprave, a to je pitanje trogodišnjeg obrtničkog školovanja u kontekstu prava na daljnje obrazovanje i u kontekstu željene bolje vertikalne prohodnosti kroz sustav. Naime, znamo da su učenici koji se školuju za obrtnička zanimanja u trogodišnjem školovanju zapravo na jedan način zaustavljeni u mogućnosti da se dalje školuju na fakultetima, odnosno daljnji njihov tijek tog školovanja je prilično kompliciran i košta, pa bi bilo dobro da ministar i njegovi suradnici razmisle o modelu u kojem bi se ipak uvela državna matura i mogućnost polaganja za njih. Neće to biti masovna pojava, ali postoje ljudi iz obrtničkog sustava, mladi ljudi koji u daljnjem tijeku svog života osjete potrebu i mogućnost kapacitet da se dalje školuju i to bi trebali učiniti jeftinijim, dostupnijim i efikasnijim. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Određujem sada stanku do 15,00 sati. Nastavit ćemo sa replikama. Pravo da replicira dobit će poštovani kolega Željko Jovanović. Dobar tek!
Poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici Hrvatskog sabora, najprije jedan ispravak … današnjeg. Pošto smo relativno dobro iskoristili do podne u radu Hrvatskog sabora, predlažem da danas ne radimo 2. točku dnevnog reda, prijedlog strategije zbrinjavanja radioaktivnog otpada iskorištenih izvora istrošenog nuklearnog goriva, da to radimo sutra, a danas nastavimo sa 3., 4. i 5. točkom dnevnog reda i tako najavljenim …, da ne bismo išli do duboko u noć, nismo tako bili predvidjeli dinamiku. Ako se slažete, ja bih sada nastavio sa replikama i odgovorima na repliku koju su ostali iz prijepodnevnog zasjedanja. Poštovani zastupnik Željko Jovanović, replika.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Čuli smo danas u nekoliko navrata da u pripremi strategije je potrebno prije svega voditi računa o analitičkoj pripremi i analizi podataka da bi se onda došlo do konkretnog problema i ponudilo rješenje. Ja smatram da se tako mora prići u raspravama koje se pripremaju posebno kad je riječ o ovako važnoj temi, da ocjene ne bi bile paušalne. Evo, kolega Baranović je postavio pitanje pretpostavkom da se ništa nije učinilo, na koji način se pomoglo studentima sa poplavljenih područja. Pa kolega Baranoviću, da ste malo bolje pogledati što je Vlada učinila, vidjeli bi da su svi studenti sa poplavljenih područja dobili jednokratnu pomoć od 10 tisuća kuna, da su svi dobili direktan upis u studentske domove i da im se osigurala stipendija od 1200 kuna. Da su svi učenici osnovnih i srednjih škola dobili besplatne udžbenike te na taj način se pokazuje da je Vlada taj problem riješila vrlo kvalitetno. Također da ste malo bolje proučili dokumente vidjeli bi da u Hrvatskoj svi učenici koji su završili trogodišnje škole mogu već sada besplatno, o trošak države, završiti 4. razred i na taj način steći uvjete za polaganje državne mature. Zato bih zaista molio sve kolege da prvo provjere podatke, a da onda daju ocjene i prijedloge rješenja.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Petar Baranović.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine predsjedniče Sabora. Uvaženi kolega Jovanoviću, vi ste jako dobro primjetili da je prvo dobro provjeriti ono o čemu se govori pa tek onda dati ocjene. Bilo bi dobro da nakon ovoga zatražite snimku mog izlaganja pa da mi pronađete u kojem sam ja dijelu mog izlaganja spomenuo studente s poplavljenih područja. Apsolutno nisam spomenuo niti studente s poplavljenih područja, niti sam kazao da Vlada nije učinila ništa jer znam da je učinila i logično je da je učinila, bilo bi katastrofalno i strašno da nije reagirala na tu situaciju. Govorio sam o puno širem i puno dužem problemu, o onom koji se javlja u redovnim okolnostima ove države. Dakle, ja vas ljubazno molim da upravo u skladu s tim što ste savjetovali postupite i vi, da preslušate pažljivo moje izlaganje i pronađete dio u kojem izričito spominjem poplavljena područja jer ja to nisam kazao. Nisam ni u svom izlaganju kazao da Vlada ne predviđa aktivnosti ili ne provodi aktivnosti da bi olakšala studentima koji su na razne načine hendikepirani da pristupe sustavu školstva, ali sam vrlo jasno rekao i stojim iza toga da je potrebno kreirati nove mjere i biti realan u procjenama potrebnih mjera da bi odista u skladu sa intencijama strategije omogućili svima jednak pristup i jednake šanse. Dakle, hvala na savjetu, a s moje strane u odgovoru savjet da vi postupite potpuno identično, principijelno i da preslušate izlaganje koje sam imao u Hrvatskom saboru. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Poštovani zastupnik, Krešimir Bubalo, replika.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče. Kolega Baranoviću, naime u svom govoru spominjali ste udio akademskih građana u ukupnom broju stanovnika u RH. On je bitan, no puno važniji je taj odnos broja akademskih građana na HZZ-u. Često se spominje pa i u ovom materijalu, autonomija sveučilišta. Nama je bitno da se spominje deficitarnost, suficitarnost i ono što se osjeća u jedinicama lokalne, regionalne uprave i na nacionalnoj razini, da se polako priprema i na hrvatskim sveučilištima. No taj izazov i izazov novog vremena se ne osjećaju u resornom ministarstvu jer jednostavno imate situaciju da se sve više … ljudi koje imamo doista na tržištu previše, a često se ističu pojedine djelatnosti kojih nemamo. Prema tome ta suficitarnost i deficitarnost je bitna isto kao i planovi koji će, ono što ste govorili, sektorske strategije. Sektorskih strategija nema, a još je gore kad postoji jedan Plan 21 u kojem nije pisalo, recimo, da će se ukidati …, da će se ukidati pomoći pojedinim područjima i imati situaciju u Slavoniji i Baranji da sela ostaju prazna, prije su ljudi išli u gradove, a sada nam iz gradova izlaze van. Prema tome, bez sektorskih strategija i bez jasnih ciljeva koji će pisati u proračunu nema pomoći Slavoniji i Baranji i nećemo uspjeti zaustaviti one najkvalitetnije, najbolje koji nam svakodnevno odlaze iz RH. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Petar Baranović.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Bubalo, ne može se reći, mislim treba biti objektivan ova strategija apostrofira potrebu fleksibilnosti obrazovnog sustava i njegovo prilagođavanje, odnosno prilagođavanje u planiranju potrebama realnog gospodarstva i tržišta rada i to je odista nešto što je jedna od osnovnih vrijednosti ovog dokumenta jer činjenica je da dosada u nedostatku strategije i strateškog pristupa smo imali produkciju kadrova koja je ostajala na Zavodu za zapošljavanje vječno, a s druge strane smo došli u situaciju da danas čak i na najnižim obrazovnim razinama i u strukovnom obrazovanju imamo nedostatak onih stručnih profila i ljudi s kvalifikacijama koji su potrebni za potrebe realne današnjeg hrvatskog gospodarstva a posebice ono što nas čeka u budućnosti. Naravno, da je nužno da se donesu što prije sve sektorske strategije kako bi bile zapravo vodilja i referenca za provođenje onih temeljnih odredbi ovog strateškog dokumenta dakle da sam sustav obrazovanja ima jasne podatke i jasne projekcije potreba da bi mogao planirati školske nastavne aktivnosti i program. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Poštovani zastupnik Tomislav Žagar, replika.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega pa evo moja replika će ići u ovom smjeru, vi ste u jednom trenutku rasprave rekli da jedno od rješenja problema koji se odnose na školstvo bi se mogao riješiti uvođenjem obaveznog srednjoškolskog obrazovanja. Mislim da to nije pravi put jer na taj način nećemo postići puno. Vidite kod razvoja, reći ću to slikovito, možda nije pravi primjer ali dosta je slikovit, kod razvoja operativnih sustava u informatici prvi operativni sustavi ili oni u prošlosti su bili okrenuti prema ideji, na engleskom bi to bilo what you see is what you get, kasnije se to promijenilo u oblik what you get is what you see. Da to prevedemo, dakle vi ste vidjeli one alate na ekranu i te alate koje ste vidjeli ste mogli koristiti. Međutim, kasnije se operativni sustav razvijao tako da vidite samo one alate koje koristite. Mislim da najveću vrijednost ove strategije vidim upravo u tom Kopernikanskom obratu jer zapravo ova strategija predviđa da mlade ili na kraju krajeva i sve dobne skupine obrazujemo u skladu sa potrebama društva u kojem se nalazimo. Dakle, ne na način da postoje već zadani programi što je uvezeno u školskom sustavu i dosta strogo definirano već da se obrazovni sustav oblikuje na taj način da mladi i svi oni koji se žele obrazovati dobiju ona znanja koja su im u tom trenutku potrebna. U tom smislu obavezno srednje školovanje ne vidimo kao jedno od mogućih rješenja. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Petar Baranović.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega ja ću sad vrlo kratko argumentirati zbog čega smatram da je potrebno obavezno srednjoškolsko obrazovanje. Da smo mi imali volontersko služenje vojnog roka '80-ih godina '91. godine bi bili pali kao Kraljevina Jugoslavija, u 6 dana. Sreća i Bog imali smo obavezno služenje vojnog roka pa su dečki iz kafića znali kako se radi s alatom i spasili su ovu državu i omogućili nam da danas u Hrvatskom državnom saboru raspravljamo o ovim temama. Srednjoškolsko obrazovanje kao obveza je normalno za ono društvo koje prihvaća promjene, koje prihvaća dinamičnije napredovanje tehnologije, dinamičnije promjene u uvjetima života. I u konačnici srednjoškolsko obrazovanje kao obveza nameće i obvezu i nacionalnoj politici i jedinicama lokalne samouprave i jedinicama regionalne samouprave da svoje djelovanje prilagode ostvarenju pretpostavki da se to i desi. U protivnom u ovoj situaciji kakva vlada u Hrvatskoj u socijalnom kontekstu u situaciji sve većeg siromaštva, sve lošijeg građanskog i obiteljskog standarda potpuno je jasno da nećemo imati povećanje udjela mladih ljudi sa srednjom završenom školom koji bi bili prilagođeni izazovima današnjeg života nego ćemo imati pad te populacije. I to je jedini i osnovni motiv. A bez dovoljnog fundusa kandidata sa završenom srednjom školom ne možemo razmišljati objektivno ni o povećanju onih koji imaju više razine naobrazbe. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani kolega. Iscrpili smo replike i odgovore na repliku iz ovog izlaganja. Sada je na redu klub Liste nezavisnih zastupnika i poštovani zastupnik Ivan Grubišić. Nema ga u sabornici, gubi pravo govoriti o ovoj temi. Na redu je klub HNS-a i poštovani zastupnik Igor Kolman. Poštovani kolega izvolite.
Hvala vam poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege zastupnice i zastupnici, cijenjeni ministre i prof. Budak. Pred nama je evo konačno dakle nakon dugo vremena spominjanja i dozivanja ovaj zaista kapitalni dokument u čijoj izradi je sudjelovao impresivan broj stručnjaka. Ja moram na početku čestitati prof. Budaku na ogromnom poslu odrađenom u koordinaciji izrade ove strategije. To zaista nije bio lagan posao ali je bio važan posao i čini nam se da je dobro obavljen. Kad govorim kapitalni dokument ja zaista mislim i mi u klubu HNS-a zaista mislimo da se radi o jednom od najvažnijih prijedloga o kojima smo dosada imali priliku raspravljati u Saboru u ovom mandatu. I to ne samo zato jer se mi naravno svi deklarativno i tu nema razlike zalažemo za znanje i obrazovanje nego zato što u Hrvatskoj imamo zaista ozbiljan problem po tom pitanju. Imamo premalo visokoobrazovanih i imamo upitne vještine i znanja na kraju bilo kojeg stupnja obrazovanja. Mi imamo mnogo ljudi s kvalifikacijama koje se ne traže ne samo iz prošlosti nego ih dalje pod navodnicima "proizvodimo". U komparativnim istraživanjima vladanja vještinama i kompetencijama na svim razinama obrazovanja ne prolazimo dobro i to sve u zemlji koja je do prije nekoliko godina živjela u iluziji da ima najbolje obrazovanje na svijetu. Na dnevnom redu Sabora u ovom trenutku je i industrijska strategija i ta strategija također jednim dijelom se veže uz strategiju obrazovanja i upozorava nas također da imamo ozbiljan problem, nama kontinuirano nedostaje cijeli niz kvalifikacija, a neke druge proizvodimo da citiram tu strategiju "Za skladište." A dostupnost kvalificiranih ljudi je jedan od temeljnih preduvjeta za bilo kakve ozbiljne investicije. Nitko neće investirati u zemlju gdje mu nema tko raditi u tvrtki a mi ne možemo biti samo skladištarsko-trgovačka ekonomija. Ali vratimo se na sam početak, kad govorimo o obrazovanju i strateškom promišljanju, i planiranju obrazovanja moramo se pitati šta je temelj, a temelj je da dijete ide u školu i da je ta škola dobra. To znači, da je prvi korak koji država i jedinice regionalne i lokalne samouprave moraju osigurati je da sva djeca idu u školu. I to se naravno na prvi pogled može činiti samo razumljivo, ali daleko od toga da je. Za osnovnu školu kako tako, ali za srednju je već puno veći problem. Mnoga djeca u Hrvatskoj nisu išla u srednju školu zbog razloga kao što je npr. trošak prijevoza. Zato smo i uveli sufinanciranje prijevoza učenika u škole i od toga se zaista više nikada ne može i ne smije odustati. Ali i tu se naravno vidi kako situacije u Hrvatskoj ovise i o tome kakvu upravu u svojoj općini, gradu ili županiji ljudi imaju. Pa tako npr. samo da spomenem nekoliko primjera u Lepoglavi, ili Ivancu, ili Varaždinskoj županiji djeca idu u nove škole, izgrađene javno-privatnim partnerstvom uglavnom u jednoj smjeni sa novim dvoranama, a npr. u Zagrebu kojim se i inače u svakom pogledu katastrofalno loše upravlja djeca sjede u starim školama, ponegdje još uvijek u tri smjene s lavorima i kantama na podu kad pada kiša. Drugi korak koji je osnova svega je da učitelji koji u tim školama rade znaju što rade znaju što rade i žele to raditi. I to ne može ovisiti samo o njihovoj dobroj volji. I obrazovanje, i profesionalni razvoj, i status profesije to moraju osigurati bez iznimaka. U sferi predškolskog, osnovnoškolskog i srednjoškolskog odgoja i obrazovanja ova strategija predviđa nekoliko vrlo važnih krucijalnih stvari. Jer ako taj dio odgoja i obrazovanja pogrešno koncipiramo dalje više nemamo nikakve šanse niti za visoko obrazovanje, niti za znanost, niti za opći napredak kao društvo. Temelj je cjelovita reforma kurikuluma po našem mišljenju. To često govorimo, ali pod hitno i konačno se moramo od prijenosa sadržaja preusmjeriti na ishode učenja i razvoj kompetencija. To znači primjenu i sadržaja obrazovanja i načina poučavanja i učenja, i cijeli niz mjera. U tome smislu ova strategija predviđa i to nam se čini ključno i to podržavamo. Uz to strategija predviđa i razvoj i uvođenje cjelovitog sustava vrednovanja, ocjenjivanja i izvještavanja o razini usvojenosti ishoda učenja. To je neobično važno kako na razini učenika, s temeljnim ciljem dijagnosticiranja i ispravljanja nedostataka u učenju, tako i na razini učitelja i nastavnika u čijem obrazovanju se ovome nažalost ne posvećuje dovoljno pažnje. Naravno sljedeći korak je tehnološka baza cijelom procesu, razvoj digitalnih obrazovnih sadržaja, alata i metoda korištenja informacijskih i komunikacijskih tehnologija u učenju i poučavanju. Ali one same za sebe nisu dovoljno jer njihov temelj je sadržaj koji ipak daju ljudi, ali na razini alata. Te su tehnologije danas nezaobilazne, današnjoj djeci kojoj su miševi i tipkovnice kameno doba, nepostojanje informacijsko-komunikacijskih tehnologija u obrazovnom procesu školu nepotrebno i dodatno udaljava od njih samih, od načina na koji oni vide, promišljaju i komuniciraju sa svijetom. I to je nešto što se također treba mijenjati. Strategija predviđa i produljenja obvezne osnovne škole s 8 na 9 godina. Argumenti koji su za to navedeni imaju i logično, i stručno utemeljenje ali to produljenje ne može biti korak sam za sebe, ono ne može biti na neki način prvi i jedini korak jer ta devetogodišnja škola ona mora biti ova nova škola koja se predviđa strategijom s novim kurikulumom, novim odnosom prema učenju i ishodima učenja. I naravno s učiteljima koji su s tom školom u toku. I tu se onda kao slijedeći ključni cilj javlja podizanje kvalitete rada i društvenog ugleda, naglašavam učitelja. Od inicijalnog obrazovanja preko pripravništva i trajnog profesionalnog razvoja to je neizmjerno važno. Ne može učitelj 35 godina, govorim iz vlastitog iskustva školovanja, predavati lekcije koje je na kraju faksa napisao u bilježnicu i tu bilježnicu omotanu selotejpom 35 godina nosi na nastavu i čita lekcije, to onda stvarno može i robot. Ali naravno treba stalno imati na umu da učitelji u Hrvatskoj primaju najnižu prosječnu plaću visoko obrazovanih djelatnika po djelatnostima u Republici Hrvatskoj i to zaista treba mijenjati. Povećavanje kvalitete i profesionalnog statusa učitelja važno je i zbog izjednačavanja šansi za kvalitetno obrazovanje u svim dijelovima Hrvatske. Jedan od problema koje imamo je deficit kvalificiranih učitelja koji je najveći u slabo razvijenim regijama Hrvatske i to onda postaje zatvoreni krug nejednakih šansi u samom početku naših života i života naše djece u Republici Hrvatskoj. Naši učenici su u međunarodnim komparativnim istraživanjima slabi na zadacima kojima se ispituju više razine znanja kao što su primjena znanja, povezivanje znanja, konceptualno razumijevanje i zaključivanje. I to ukazuje da nam treba i tu izravno citiram strategiju "Sustavno unaprjeđivanje inicijalnog i kontinuiranog obrazovanja i usavršavanja te osiguravanje boljih uvjeta rada i puna profesionalizacija učiteljskog zanimanja da bi se u profesiji zadržali najbolji pojedinci spremni na cijeloživotno učenje i profesionalni razvoj." Ono što također u HNS-u želimo naglasiti iz ove strategije je razvoj cjelovitog sustava podrške učenicima uključujući podršku učenju, psihološku podršku, karijerno savjetovanje i specifične oblike podrške djeci s teškoćama i darovitoj djeci. To je naprosto pitanje temeljne racionalnosti. Mi smo puno premali da si možemo dopustiti da ne iskoristimo ograničene potencijale koji su nam na raspolaganju do maksimuma. Zato nam treba individualni pristup i individualna podrška. I naravno, još jedan važan cilj je osiguravanje optimalnih uvjeta rada u odgojno obrazovnih ustanovama s naglaskom po našem mišljenju na ujednačavanje rada kroz cijelu Hrvatsku, načelo jednakih šansi bez obzira gdje smo rođeni, bez obzira gdje živimo je načelo koje često ističemo u Hrvatskom saboru. Drugi dio strategije o kojem želim kratko govoriti u ime HNS-a je obrazovanje odraslih i cjeloživotno učenje, u tom segmentu RH nažalost također zaostaje za razvijenim zemljama i to se pod hitno treba mijenjati. Cjeloživotno učenje i obrazovanje moraju postati sastavni dio naših života, vraćam se opet kratko na industrijsku strategiju. Velika većina poslodavaca koji su … u izradi te strategije se žale da iako imamo puno nezaposlenih na burzi, ali da njihove kvalifikacije uglavnom više ne odgovaraju potrebama tvrtki, kompanija, poslodavaca koji su one propulzivne djelatnosti od kojih se očekuje da nose hrvatski gospodarski rast i razvoj. Kada govorimo o visokom obrazovanju u ovoj strategiji, u njoj se s pravom, čini nam se, kao prvi cilj postavlja dosljedna provedba bolonjske reforme implicirajući tom formulacijom da ona nije dosljedno provedena što nam se čini ispravnom konstatacijom, predviđa se prilagođavanje studentskih programa društvenim i gospodarskim potrebama te jasno definiranje ishoda učenja. Oboje podržavamo, ali s naglaskom da tu također treba biti oprezan kako ne bismo opet prebacili previše na drugu stranu i da se prilagođavamo samo i isključivo trenutnim potrebama tržišta rada. Jer s jedne strane one se neprekidno mijenjaju, a s druge strane obrazovanje samo mora imati svrhu i izvan pukog zadovoljavanja trenutnih potreba poslodavaca, ono i samo mora biti u stanju širiti prostor, dakle naglasak opet mora biti na ishodima i na kompetencijama. Strategija predviđa i daljnji razvoj binarnog sustava, dakle sveučilišnih i stručnih studija jer to kako taj sustav sada funkcionira u Hrvatskoj nema puno smisla i zaista mu treba, da se tako izrazim, redesign koji se ovom strategijom predviđa. Ova strategija je jedan prilično opsežan dokument koji pokriva veliki broj tema i naravno da kod takvog dokumenta nije nikakav problem pronaći raznorazne formalne, tehničke pa čak i sadržajne prigovore. I ja bih mogao naći, činjenica je, već je to jedan moj prethodnih spomenuo, školovanje manjina, školovanje na manjinskim mjestima se zaista ne spominje u tom smislu, bilo bi dobro ako dođe amandman, da ga prihvatimo. Pitanje obvezne srednje škole ostaje na neki način visiti u zraku. Ali naša ideja i moja ideja nije da tražimo nedostatke i prigovore, ideja je da nam ova strategija treba i u pravu su svi oni koji govore da nam je trebala već odavno i u pravu su oni koji govore da smo ju imali već odavno, možda bi i situacija bila malo drugačija nego što jeste. Ova strategija je dobra, ona po našem mišljenju pokazuje u pravom smjeru i kao živi dokument, a to su i autori i koordinator i ministar Jovanović i ministar Mornar i mnogi kolege ovdje rekli, dakle ona je živi dokument koji će se i dalje razvijati, koji će i dalje rasti, klub HNS-a ju kao takvu potpuno podržava. Hvala.
Hvala i vama poštovani kolega. Poštovana zastupnica Martina Banić ima repliku.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega Kolman, puno toga ste rekli o strategiji i sa dobrim dijelom toga se slažem. Govorili ste i o djeci i o načinu na koji se djeca danas educiraju, koliko su oni ustvari ispred pa čak i ovih mlađih generacija kao što smo recimo vi i ja. Kada govorimo o obrazovanju i obrazovnom sustavu u Hrvatskoj, mislim da je jako bitno reći da naš obrazovni sustav nažalost i dalje zaostaje i ne prati dovoljno trendove koji se odnose na medije. Primjerice, što se tiče medijskog odgoja. Znamo da u EU medijski odgoj je itekako zaživio, znamo da se u EU djeca sa medijskim odgojem susreću već i u osnovnoj, odnosno u vrtiću, a u osnovnim školama je to nešto što je potpuno normalno. U Hrvatskoj nažalost nije tako, u Hrvatskoj se djeca sa medijskim odgojem, odnosno sa medijskom kulturom susreću jedino u sklopu nastave hrvatskog jezika i to 45 minuta u mjesec dana. Da stvar bude gora u Hrvatskoj do danas nismo definirali niti na pravi način odredili pojam medijske kulture ili medijskog odgoja ili medijske pismenosti, čak se to ne spominje niti u Zakonu o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi kojeg smo mijenjali i prošle godine. Ali ovdje je bilo dosta prigovora, ja želim pohvaliti ovaj dio koji se tiče strategije jer od prve verzije strategije koju smo imali 2013. godine pa do danas ipak su se dogodile nekakve promjene koje se tiču medijske pismenosti, ja svakako to želim istaknuti i pohvaliti jer je to vrlo važno prije svega za djecu i mlade, a onda i za odrasle, roditelje, djedove i bake. Evo, toliko.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Igor Kolman.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Sabora. Poštovana kolegice Banić, slažem se. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu je predložio nekoliko amandmana na svojoj zadnjoj sjednici, među tim amandmanima je i amandman koji govori o medijskoj pismenosti, o medijskom odgoju, tu ima i financijski odgoj kao nešto što je pred nama. Odnos građana sa bankama je česta tema u Hrvatskom saboru, možda jedan temeljni odgoj u stvarima financija, također ne bi bio loš. Dakle, to onda razgovaramo o svim raznoraznim vještinama, kompetencijama i ishodima koja želimo postići obrazovanjem i učenjem. Tu naravno ne mogu, nisam u glavnoj raspravi sa, odolio iskušenju, ali ovdje u odgovoru na repliku neću, naravno da tu svakako moraju biti i građanski i zdravstveni odgoj sa svim onim elementima kako su bili predlagani u svojim izvornim verzijama, od toga ne možemo i ne smijemo odustati iz raznih razloga. A što se same tehnologije tiče, da problem je da naše škole ne prate razvoj tehnologije s kojom djeca, govorimo posebno o djeci recimo koja sada kreću ili će tek kretati u školu, to su djeca koja miš i tipkovnicu gotovo da ne poznaju kao tehnologiju sadašnjosti nego kao nešto čudno što su negdje vidjeli, ali ne koriste, problem sa time da nedostatak poznate tehnologije po mom mišljenju nepotrebno udaljava školu od djeteta s jedne strane, ali s druge strane tehnologija ne može i ne smije biti svrha sama sebi, dakle sadržaj. Ona je samo alat, tehnologija je ipak samo alat, on olakšava, on približava, on može učiniti djeci komunikaciju sa obrazovanjem i sa školom lakšom, ali ono je ipak samo alat. I sadržaj je ono što je prvi korak i ono što moramo temeljno u cijeloj toj priči mijenjati.
Poštovana zastupnica Đurđica Sumrak, replika.
Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega, da sa jednim dijelom se slažem sa vama i vašom raspravom, međutim morala sam malo reagirati ja ipak spadam u red starije generacije i smatram da mi koji smo završili visoke škole odnosno fakultete nismo ništa manje obrazovani i sa ništa manje kompetencija nego što bismo trebali biti. Naravno sve se svodi na to da svaki od nas ulaže u svoje obrazovanje. Ono što sam vam htjela isto tako reći ne možemo reći da su naša sveučilišta na neki način onako ih konteksta ću vas sada izvaditi vaše barem sam ja tako shvatila, da izlaze nekompetentni ljudi, da se ne mogu snaći na tržištu. To nije jer evo vidimo da najveća većina naših mladih znanstvenika pa i starijih znanstvenika u svijetu postižu izuzetne rezultate, cijenjeni su i dobivaju prestižne nagrade. Rado bi bili u Hrvatskoj međutim uvjet i uvjet je samo u pitanju novac. Evo danas je hrvatski liječnici su KBC Rebro ugradili prvo umjetno srce u Hrvatskoj, pa to su sve liječnici koji su educirani na našem Medicinskom fakultetu. Ono što sam htjela reći zatvaranje škola, nedavno je bivši ministar najavio zatvaranje škola pogotovo onih koje imaju manje od pet učenika, a to su obično škole na selu ili škole na otocima. Pa vidite vezano uz ovu strategiju trebalo bi ma tamo gdje jedan učenik postoji po meni treba organizirati nastavu i treba mu osigurati da ne putuje tim plaćenim prijevozom 40 ili 50km ili trajektom nego da ima nastavu tamo od kuda on je, ali sve opet je u pitanju novac. Ide rebalans i novaca opet nema, naši profesori i učitelji su educirani i vole svoje učenike i mislim da jako puno daju za njih obzirom na situaciju u kojoj žive.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Igor Kolman.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena kolegice Sumrak, prvo dakle ja zaista mislim da nisam, a ako jesam ispričavam se rekao da naši fakulteti proizvode nekompetentne ljude, to ne bih ako ništa drugo ne bih se usudio reći s obzirom na broj sveučilišnih profesora ovdje u ovoj sabornici niti to mislim da se razumijemo. Ali vi onda govorite ajmo reći eliti, kremi govorite o znanstvenicima koji pobiru međunarodne nagrade, govorite o liječnicima koji rade najsofisticiranije medicinske zahvate, najsuvremenije, je, to što vi govorite stoji. Međutim problem koji mamo je da imamo na burzi 290 tisuća nezaposlenih i da nažalost to je ono što se mi ovdje rijetko usudimo reći, nažalost većina od tih 290 tisuća nezaposlenih ima kvalifikacije s kojima će se teško u današnjem gospodarstvu i u razvoju našeg zaposliti. Dakle tu moramo imati brzu i efikasnu promjenu. Ali još opasnije je pitanje proizvodimo li danas ne govoreći o vrhunskima i najboljima i onim najuspješnijima, ali proizvodimo li i danas ne samo na sveučilištu, u gimnazijama, u strukovnim školama proizvodimo li mi, ružno je reći proizvodimo, izlaze li iz naših gimnazija, iz naših strukovnih škola, iz naših sveučilišta ljudi koji imaju kvalifikacije, ljudi koji imaju kompetencije imaju vještine, imaju znanja koja su potrebna da bi opstali danas u svijetu u kojem živimo i to je pitanje koje ja postavljam. A čini mi se da s obzirom da strategija predviđa radikalne promjene u tom smislu, čini mi se da onda mogu pretpostaviti da se i autori strategije jednim dijelom slažu s time da je to područje u kojem nam treba promjenu i mi to apsolutno podržavamo i to je bilo sve što sam o tome imao i htio reći.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Kolman vi ste zaista moglo bi se reći u jednom panegiriku jednom hvalospjevu o ovoj strategiji ipak neke stvari pozaboravili. Naime, niste nijednom spomenuli, rekli ste kako učenici imaju besplatan prijevoz točno je i odlično je, no pogledajte tu u nekim stvarima neujednačenu praksu zavisno od jedinice lokalne samouprave u RH. U gradu Zagrebu djecu na klupama čekaju besplatni udžbenici u Slavonskom Brodu u Brodsko-posavskoj županiji u Vukovarsko-srijemskoj županiji i nekim drugim županijama toga nema. Nijedna jedinice lokalne samouprave to ne može u Slavoniji gotovo učiniti. Drugo, oni koji bi trebali provoditi strategiju, a to su počevši od naših učitelja, nastavnika profesora itd. su u jednom njihov standard i njihovo dostojanstvo bi trebalo očuvati kako bi mogli ovu strategiju provesti. Na njima leži to kao i na korisnicima djeci, učenicima, studentima. Ali ako možda znate možda ne znate da je npr. cijena prijevoza ako ne profesor ide automobilom na posao onda dobije 75 lipa po kilometru. Koliko vi dobijete kada dolazite u Hrvatski sabor i ja? 2 kune po kilometru. Oni dobiju 75 lipa po kilometru. Prije su mogli autobusnu kartu, dakle cijenu autobusne karte zamijeniti za ako idu automobilom, cijenu autobusne, sada to ne mogu učiniti, to je ministar Jovanović, dakle prijašnji učinio i time zaista ugrozio i standard a ne samo to ima još niz drugih stvari. Pogledajte neka vam kažu kako im idu plaće svaki mjesec dolje. Standard i dostojanstvo onih koji trebaju provoditi strategiju poglavito [[Upadica: Hvala lijepo.]] u osnovnim školama i u srednjim školama je ugrožen i ta strategija će biti teško provediva tako.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Igor Kolman.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Grubišić neujednačenost standarda po županijama jednim dijelom ste u pravu, jednim dijelom niste sasvim u pravu moram vam reći jer jedan dio toga je na samim županijama bio i nije bilo nikakvog razloga da recimo županije koje nabrajate ili npr. grad Zagreb kojeg ja često ističem kao primjer lošeg upravljanja u Republici Hrvatskoj ne naprave ono što je npr. napravila Varaždinska županija koja je javno privatnim partnerstvom izgradila 38 škola i dvorana i tamo većina učenika ide u jednoj smjeni u školu u novoj zgradi sa novom opremom sa novom dvoranom. Dakle nije sve uvijek samo na državi. Postoje razlike i u županijama i u gradovima i u općinama. Drugim dijelom se slažem sa vama. Ono što bismo mi kao država trebali postići je ta jednakost šansi o kojoj često govorim. Dakle a osnovno školovanje pogotovo, predškolsko i onda osnovno školovanje bitno utječe na jednakost početnih šansi svih ljudi u ovoj zemlji, svih članova društva i u tom smislu neki minimum standarda ispod kojeg se ne smije ići bi se zaista trebao moći dogovoriti, postići i onda realizirati u stvarnosti. Što se tiče koliko dobivam za dolazak u Sabor ne dobivam ništa jer živim puno preblizu ali načelno ste u pravu.
Nastavljamo. Na redu je Klub zastupnika Nacionalnih manjina u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Veljko Kajtazi. Izvolite kolega Veljko.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani ministre sa predstavnikom, poštovani kolegice i kolege. Neupitno je da ova strategija predstavlja osnovni okvir za razvoj obrazovanja, znanosti i tehnologije a ovolika sveobuhvatnost i složenost predloženih promjena zahtjeva politički, stručni i javni konsenzus te mobiliziranje svih reformskih potencijala u svrhu da ovaj izrazito složeni dokumenat ne ostane samo popis lijepih želja. Ovaj dokument je od izričite važnosti budući da će ona predstavljati glavnu nit vodilju hrvatskog obrazovanja, tehnologije i znanosti sljedećih nekoliko godina. Svakako da broj suradnika na ovoj Strategiji i njihove stručne kvalifikacije jamče temeljit pristup temama obrađenim u ovoj Strategiji. Za analizu ovako opsežnog dokumenta po dijelovima trebalo bi mnoštvo vremena i rasprava. Ja ću se u svom izlaganju ograničiti na dio koji se tiče manjinske tematike a posebice Roma kao društvene skupine koja malo … [[Govornik se ne razumije.]] u obrazovanju gotovo nikako u znanosti i tehnologiji. Treba hvaliti jednu od temeljnih misli koja se provlači kroz cijeli dokumenat a to je jednakost obrazovnih mogućnosti. Tako se navodi da svako dijete i svaki učenik ima pravo na svoj najviši obrazovni razvoj. Jednakost obrazovnih mogućnosti temelji se na društvenoj pravednosti obrazovanja i školovanja ne može se … [[Govornik se ne razumije.]] sa manjine niti se može umanjiti prema razlikama etničkim, spolnim, rodnim ili drugim društvenim uvjetovanjima. Rome u Hrvatskoj karakterizira izrazito niska razina obrazovanja koji se reflektira na socijalnu isključenost i visoku nezaposlenost. Upravo zato smatram da je obrazovanje prvi korak za poboljšanje njihovih životnih uvjeta i ključni mehanizam potpune integracije i socijalizacije u Republici Hrvatskoj. Stoga je neshvatljivo kako se osim u području predškolskog obrazovanja gotovo i ne spominje pitanje školovanja Roma koji su kako smo prethodno naglasili upravo dio populacije kojem se treba posebno posvetiti kako bi se poboljšala njihova razina obrazovanja. Ističem da romsku populaciju čine službeno blizu 17 tisuća osoba, neslužbeno čak i dvostruko više a romske obitelji tradicionalno imaju puno djece odnosno školaraca. Svakako treba pohvaliti odluku za osiguravanje dvogodišnjeg integriranog predškolskog odgoja i obrazovanja za svu romsku djecu. U strategiji jasno se napominje da postoji velika korelacija između polaženja programa predškolskog odgoja i obrazovanja i školskog uspjeha … [[Govornik se ne razumije.]] sa trajanjem i kvalitetom tih programa. Činjenica da romsku djecu u mladim uzrastima često karakterizira loše znanje hrvatskog jezika što često utječe na lošije rezultate romske djece što izravno dovodi do ranog napuštanja škole što uzrokuje loše obrazovne kvalifikacije pripadnika romske populacije. Također treba pohvaliti plan da se u područje gdje takav vid predškolskog obrazovanja nije moguć omogući predškolski odgoj posredstvom centara za socijalnu skrb romskih udruga te posebice jedinice lokalne samouprave. Međutim treba istaknuti da u ovom dokumentu nije vidljiv broj sati i trajanje predškolskog odgoja jer u praksi se događa da takvi programi traju samo dva mjeseca godišnje u prosječnom trajanju od 2 sata što je nedovoljno za postizanje kvalitetnih rezultata. Također je za pohvalu otvaranje igraonica za vrtićku djecu u romskim naseljima. Nadamo se da prve prepreke u implikaciji istog neće dovesti do odustajanja u provedbi ovog projekta koji su od krucijalne važnosti za romsku populaciju budući da se sve više prepoznaje, da je obrazovanje preduvjet za bolji život i napredak. Ovdje moram napomenuti da je potrebno ovakve igraonice i adekvatno opremiti i pripremiti kako bi se djeca osjećala ugodno i poticala na učenje. Što se tiče jednog od osnovnih preduvjeta za ostvarivanje lakšeg pristupa obrazovanje besplatne udžbenike, to se u ovoj Strategiji ne spominje. Također ne spominje se potreba osiguranja udžbenika na jeziku nacionalnih manjina nebitno radi li se o modelu a, b ili c. Također, trebali bi omogućiti lakše sticanje pedagoških kvalifikacija pripadnicima nacionalnih manjina, kako bi upravo oni mogli predavati nacionalni jezik i kulturu. Primjerice omogućiti spomenutim pripadnicima ruske nacionalne manjine koji podučavaju ruski jezik i kulturu sukladno modelu c obrazovanja nacionalnih manjina. Tu je najteža situacija s romskom nacionalnom manjinom koja nema svoju matičnu državu te samim time udžbenike na romskom jeziku ne postoje. Stoga još jednom ističem, važnost priznavanja romskog jezika kao 8. jezika nacionalnih manjina u RH. Budući da je to preduvjet za nastanak udžbenika na romskom jeziku, mnogobrojne romske obitelji karakterizira izrazito loše ekonomsko stanje što onemogućavaju … školskih potrepština, što kao posljedica često imaju lošiji uspjeh u školi i odustaju od školovanja. Pripadnike gotovo svih nacionalnih manjina karakterizira … u ruralnim područjima RH koja često spadaju u siromašnije dijelove države. Također, i jednako bitno pitanje besplatnog školskog prijevoza se ne obrađuje te izgleda da je to pitanje ostavljeno na rješavanje lokalnoj samoupravi koja često iz svoje neimaštine neće biti … ili u mogućnosti potpuno financirati prijevoz do škole budući da se i sami bore s pitanjem financijske održivosti te bi trošak udžbenika i prijevoza bio prevelik teret za proračun lokalnih samouprava. Za pohvalu i odluke Vlade RH da za ovu školsku godinu financira 75% u prijevozu učenika, no čini se da takva odluka vrijedi samo za ovu godinu te je … stanju državnih financija što u konačnici znači da postoji opravdana mogućnost da se usred manjka u državnoj blagajni ova odluka promjeni u negativnom smislu, ove ili iduće školske godine. Posebno osjetljiva situacija po pitanju prijevoza za romske školarce, budući da Romi žive u izdvojenim naseljima van grada, gdje u velikoj većini nema škola te im je besplatan prijevoz do škole osnovni uvjet za uključivanje u obrazovni proces. Besplatan prijevoz nužan je i za sudjelovanje izvanškolskih aktivnosti kao što su sportske i glazbene aktivnosti. Primjerice pripadnici srpske, romske i druge nacionalne manjine žive u udaljenim selima koji nemaju potrebne sadržaje za bilo kakve vanškolske aktivnosti poput sporta ili neke vrsta umjetnosti. Što se tiče srednjoškolskog obrazovanja, svakako je za pohvalu omogućavanje … besplatnog upisa u srednjoškolske programe pripadnicima romske nacionalne manjine koji su prethodno završili osnovnoškolsko školovanje te vjerujemo da će ta mjera pozitivno utjecati na … broja Roma sa srednjoškolskim kvalifikacijama. Kako bi se dodatno motiviralo Rome na veću participaciju srednjoškolskom obrazovanju potrebno je srednju školu proglasiti obaveznom za sve učenike te bi se na taj način utjecalo da Romi steknu potrebne kvalifikacije za zapošljavanje, a samim time ne budu korisnici socijalne pomoći. Nepobitno je da postoji nejednakost u pristupu visokom obrazovanju, posebice za osobe nižeg socijalno-ekonomskog statusa, mlade sa zdravstvenim teškoćama i invalidnošću, djece bez roditeljske skrbi te djecu romske nacionalnosti kao što je to istraživanje … u strategiji. Upravo zato je bitno da se preispita praksa slanja romske djece na trogodišnje strukovne škole jer se na taj način onemogućuje upis na fakultet. Također, trebali bi omogućiti Romima izravan upis na fakultete što bi izravno doprinijelo povećanju i njihovog broja te smanjilo izrazito mali postotak visoko obrazovanih Roma. Posebice se treba posvetiti pažnju zapošljavanju visoko obrazovanih pripadnika romske populacije kako bi se od njih stvorio primjer u romskoj zajednici i tako motiviralo što više Roma da upiše fakultet i steknu akademska zvanja. Ali kako sam i prije istaknuo o problematici male participacije Roma u srednjoškolskom, a posebice u visokoškolskom obrazovanju u ovoj strategiji koja bi trebala biti osnova za razradu provedbenih planova za poboljšanje aktualnog stanja možemo saznati malo ili nimalo. Značajni dio ove strategije posvećen je pitanju obrazovanja odraslih međutim upravo Rome koje karakterizira ispod prosječno obrazovanost, upravo kako bi se odraslim Romima omogućilo stjecanje srednjoškolskih kvalifikacija, potrebe za bolju integraciju u hrvatsko društvo. Potrebno je omogućiti lakši pristup obrazovanju odraslih, odnosno omogućiti da troškovi školovanja budu što manji za polaznika kako bi se kroz obrazovanje odraslih popravili životni uvjeti i povećao broj zaposlenih Roma. Svakako bih istaknuo dobru suradnju sa profesorom Nevenom … i njegovim suradnicima prilikom izrade ove strategije. Zaključno smatram da je ova strategija donijela neke pomake prema boljem, u vidu obrazovanja manjinske populacije u RH, ali i da je djelomično propustila definirati neke pojedinosti. Nadamo se da će se u procesu … ti nedostaci koje sam maloprije naveo ispraviti u svrhu boljeg obrazovanja kako bi Hrvatska zaista postala zemlja znanja. Hvala.
Hvala i vama poštovani kolega Kajtazi. Idemo na replike, poštovana zastupnica Sunčana Glavak i njena replika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa kolega Kajtazi, vi vrlo dobro znate, ja dolazim iz Međimurske županije, a u Međimurskoj županiji živi službeno preko 11 tisuća Roma. Moje pitanje odnosi se na jedan dio vaše rasprave, zapravo bih ga postavila vama na drugi način. Zašto bi strategija pripadnike romske nacionalne manjine izdvojila iz ukupne strategije i njih posebno apostrofirala? Ne mislite li da zapravo strategija čini sve ne bi li se integrirali pripadnici romske nacionalne manjine i na taj način zapravo imali ono što vi nazivate ili tražite jednakim šansama. Da se pružaju pripadnicima romske nacionalne manjine jednake šanse u Međimurskoj županiji, prikazat ću vam vrlo zorno, a to je da svake godine 1400 učenika je prisutno u sustavu obrazovanja u Međimurskoj županiji, da oni imaju besplatan prijevoz, ručak, užinu i svi imaju besplatne udžbenike. Vi govorite o malom broju pripadnika romske nacionalne manjine u sustavu srednjoškolskog obrazovanja, međutim problem nije u tome da im sustav to ne bi dozvolio. Problem je u nekakvom pasivnom, nazvat ću ga blago rečenom otporu jer pripadnici romske nacionalne manjine nažalost odustaju nakon osnovnoškolskog obrazovanja, ne nastavljaju obrazovanje. Dakle ja bih voljela da se više integriraju u zajednicu, a ne da se na neki način pruža otpor zajednici u kojoj oni jesu. Dakle gotovo 3 milijuna kuna izdvaja se samo u Međimurskoj županiji za pripadnike romske nacionalne manjine kojih doista ima mnogo, što je ja mislim u ovoj strategiji, rekao je jedan moj uvaženi kolega, mogli bismo reći "so what?", napisano je i što ćemo dalje. Dakle nije problem samo izdvojiti jednu nacionalnu manjinu, problem je u tome hoće li ova strategija odgovoriti na pitanje i je li ona zapravo usuglašena s onim što su izazovi gospodarstva i hoće li strategija zapravo na neki način školovati i odgajati ljude koji će ipak moći onda preko ove strategije naći u konačnici i svoje mjesto na tržištu rada. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Veljko Kajtazi.
… [[Ne razumije se.]] romske nacionalne manjine mislim da bi trebalo. Imat ću u vidu da od svih 22 nacionalne manjine koje je priznala Republika Hrvatska jedina romska nacionalna manjina najugroženija i najsiromašnija. Između ostalog, jedina ima i dva strateška dokumenta, to je akcijski i nacionalni program za Rome. Točno je, a isto tako dobro znamo da u akcijskom planu dobro stoji i sredstva i ciljevi i sama realizacija, ali nema nešto drugo, nema odgovornost što ako se ne provodi. To je jedno. Drugo, naveli ste da u Međimurju ima deklariranih 11000 Roma, u međuvremenu ste rekli da je osnovnoškolsko obrazovanje 11400. Ispada da svaki… … [[Upadica se ne razumije.]] 1400, onda ispada da svaki 10. Rom ide u osnovnu školu što nije uopće točno. To su podaci koji nisu sigurno točni jer ako govorimo o 11000 Roma koliko ste vi rekli, a s druge rekli ste oko 1000 ispada da svaki 10. Rom ide u osnovnu školu što mislim da nije moguće. Hvala.
Hvala i vama. Damir Tomić, poštovani zastupnik i njegova replika.
Hvala predsjedniče. Kolega Kajtazi, dobro ste primijetili da Vlada daje 75% sredstava za prijevoz učenika. Neću sada navoditi primjere, žao mi je što neke županije, gradovi nisu participirali u ovih 25% i žao mi je osobito, a imam primjera, naravno dolazim iz Slavonije pa će vam biti jasno da mislim na Slavoniju što pojedini lokalni šerifi pogoduju prijevoznicima, ali to već nije tema za ovu raspravu. Opet ću iskoristit priliku da kažem da osnivači ne rade svoj posao. Osnivači jedino brinu kako izabrat ravnatelja u školama, a kada treba financirati onda je tu odgovorna isključivo Vlada. Svaka čast na dobrim primjerima. Drago mi je što kolegica Sunčana Glavak istakla primjer Međimurske županije, srećom postoje takve županije, ali očito nismo kompetitivni kad su županije u pitanju. Neke županije na istoku Hrvatske odrađuju posao za koji su im povjerenje dali građani. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Veljko Kajtazi.
Hvala. Mislim moramo biti realni i reći da ovih unatrag 20 i nekoliko godina da smo jako malo učinili za romsku zajednicu. Možemo točno vidjeti i reći da učinili smo premalo i krajnje je vrijeme da svi zajedno da se uključimo i da počnemo brinuti o tome. Samo upis na studijima i završetak srednjoškolskog obrazovanja vidimo da je to jako mali postotak i to je jedan od razloga zbog čega mislim da u nacionalnoj strategiji treba se definirati puno nekih stvari, od samih kvota do svega ostalog. Hvala.
Hvala i vama. Poštovani zastupnik Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Kajtazi, govorili ste o tome da učenici strukovnih škola, dakle trogodišnjih srednjih škola, poglavito iz romske nacionalne manjine gotovo je nemoguće njima prijeći ako bi htjeli studirati i ići na fakultet pa su zatražili ovdje putem i govornice i javne rasprave plenarne sjednice da se njima to omogući. Međutim, morate znati da su mogućnosti i ostalih, dakle i onih članova većinskog naroda i bilo kojih, prelaska na fakultet sa strukovne škole onemogućen, zakonski ne možete preći jednostavno iako postoje i prijedlozi. Ja sam susreo neki dan u Slavonskom Brodu jednoga 18-godišnjaka koji kaže da bi upisao Hotelijerski fakultet, ali ne može jer je završio trogodišnju srednju strukovnu školu, a položio bi razliku ispita i upisao drugo polugodište u 4. razredu slične škole koju je pohađao kao trogodišnja škola. I ne znam zbog čega se zaista onemogućuje takvim mladim ambicioznim ljudima da mogu otići na kraju krajeva i na fakultet, ako i nisu bili u početku predviđeni i roditelji i ostali, zašto kasnije ne bi mogli otići na fakultet, bez obzira bio Rom, bio Hrvat, bilo tko drugi.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Veljko Kajtazi.
Zahvaljujem se. U samom ovom izlaganju iznio sam trogodišnje školovanje jer mislim da prilikom same profesionalne orijentacije da se pravilno usmjeravaju djeca pripadnici romske nacionalne manjine. Oni koji su odlični ili vrlo dobri onda im sugeriraju upravo da upišu trogodišnje, a ne četverogodišnje, u tome je problem jer upisivanje u četverogodišnje školovanje omogućava svakom djetetu da se upiše na studij. Slažem se s vama kad ste napomenuli da bi trebali omogućiti, upravo zato sam u samom svom izlaganju i iznio, obrazovanje odraslih zato što dolazi do kasnog sazrijevanja pripadnika romske nacionalne manjine. Oni već u kasnim godinama sazrijevaju i traže upis u srednjim školama i kasnije nastavak na fakultetima. Ja se nadam da ćemo to na neki način u ovih sljedećih godina upravo omogućiti da to besplatno školovanje odraslih omogućiti da pojedinci isto tako završavaju studij. I to je jedan od naših prijedloga isto, da srednjoškolsko obrazovanje bude obavezno za sve.
Hvala lijepa. Htio bih samo napomenuti da vam termin da Romi nemaju matičnu državu ne odgovara pravnom stanju stvari. Romi nemaju nacionalnu državu, a matične države imaju. Drugo što bih htio reći također, treba nastaviti uporno u izgradnji da se Romi integriraju potpuno u hrvatsko društvo, stojimo kod toga [[Upadica Kajtazi: Jel' mogu samo jednu rečenicu oprostite?]] Recite [[Upadica Kajtazi: Točno, slažem se. Ali Indija još nije priznala pripadne romske nacionalne manjine.]] Tko nije? [[Upadica Kajtazi: Indija.]] Ne, ne, ne. Nisam ja to ni rekao. Krivo ste me razumjeli. Dakle ne, sve je u redu. U zapisnik je otišlo i moje i vaše. Ostajem kod toga. Idemo u daljnju raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu su Hrvatski laburisti – stranka rada i poštovana zastupnica Nansi Tireli.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Sabora, poštovani ministre, profesore Budak, kolegice i kolege. Ako se svi oko nečega slažemo onda mislim da je to da nam je strategija obrazovanja, znanosti i tehnologije nužna i mislim da tu ne se razmimoilazimo u razmišljanjima. Da je trebala bit ranije donesena zasigurno jeste, no nije je bilo i možemo reći evo da i ovom strategijom radimo jedan korak naprijed i u tom koraku mislim da je nužna samo jedna stvar, a to je da objektivno sagledamo sve ono što u ovoj strategiji stoji. Na kraju krajeva to je i naša obaveza. Je li strategija dobra? I da i ne. Za one koji su je radili ona je dobra, pretpostavljam da su napravili najbolje što su mogli. Za one koji u njoj nisu učestvovali i koji uvijek misle da bi mogla bit bolja ona je loša. Ali to je uvijek tako, moramo postići nekakvu ravnotežu da bismo zadovoljili čim više ljudi kojih se ova strategija tiče. I zato mi je evo i drago što posebno želim pohvaliti to da je na ovoj strategiji radilo jako puno stručnjaka i što je evo i prof. Budak osobno kao koordinator imao volju i želju čuti čim više mišljenja. Upravo ta volja daje mi pravo da mislim kako je namjera donošenja ove strategije uistinu dobra, tim više što je veliki dio sugestija uistinu i u nju ugrađen. Shvatili smo konačno da je ipak moguće komunicirati, uvažavati prijedloge i sugestije i zajedno raditi na iznalaženju najboljih rješenja i optimalnih ciljeva i voljela bih da ova praksa na izradi ove strategije uistinu nam postane nešto čime ćemo se rukovoditi u svim ostalim strategijama. No, jesmo li uistinu riješili problem? Nekoliko se puta danas čulo da je u donošenju ove strategije nužan konsenzus. Ono što me osobno plaši je to da konsenzus nije postignut na nekim drugim razinama, a to su resorna ministarstva. Da bi bila optimistična u pogledu realizacije svega što piše u strategiji konsenzus se morao dogoditi a nije. Koordinacija resornih ministarstava očito nam je i dalje rak rana i to je na ovoj strategiji vidljivo. Je li obrazovanje uistinu naš prioritet ovako kako piše? Ako je onda mora biti prioritet svima i uvijek, jer se svi moramo složiti s time da tek obrazovani misleći i vješti građani mogu stvarati bolje i stvari mijenjati na bolje. Po meni bi bilo nužno da je u izradi ove strategije primjerice učestvovalo Ministarstvo financija i da se kroz neku dugogodišnju projekciju otprilike može reći ili na kraju krajeva obvezat ili ugradit u strategiju koliko bi eventualno bilo povećanje proračunskih sredstava izdvojeno za Ministarstvo znanosti koje će dakle kao takve u nekakvoj dugoročnoj projekciji moći uistinu osigurati sve ovo što u ovoj strategiji stoje kao ciljevi. Isto tako, smatram da je trebalo učestvovati u izradi ove strategije i Ministarstvo gospodarstva. Napose mislim da je trebalo učestvovati i Ministarstvo regionalnog razvoja. Dakle, to su ta neka pogotovo ta četiri ministarstva za koja osobno smatram da su trebali na ovoj strategiji raditi zajedno da bimo imali nekakvu sigurnost da će ciljevi koji su u strategiji uistinu biti i realizirani. Prvo i osnovno da bi mogli raditi strategiju moramo znati od kuda krenuti. Jesmo izradili realnu analizu postojećeg stanja, detektirali probleme i onda iznalazili rješenja da u sljedećim generacijama odgajamo mlade ljude na dobar, kvalitetan i da tako kažem na produktivan način. Jesmo li izradom strategije uzeli u obzir sve činjenice koje danas imamo, a jedan od temeljnih ciljeva ove strategije kako piše jeste besplatno obrazovanje i jednaka prilika za sve. Na žalost stojim pri svim onim iskazima koje su kolegice i kolege danas rekle da jednake šanse za obrazovanje još uvijek nemaju svi u Hrvatskoj. Govorimo o knjigama, govorimo o javnom prijevozu, na kraju krajeva govorimo i o toplim obrocima u školama. I ja se slažem kad kažemo da to jeste obaveza jedinica lokalne samouprave i upravo to ide na tragu onog mog razmišljanja da je u ovoj strategiji trebalo učestvovati više ministarstva, resornih ministarstava koji bi mogli garantirati da će strategija bit realizirana. Mi sada dolazimo do jedne situacije gdje primjerice predškolski odgoj financiraju jedinice lokalne samouprave, paralelno s tim Ministarstvo financija mijenja Zakon o porezu na dohodak, jedinice lokalne samouprave gube određena sredstva. Tih sredstava negdje definitivno hoće nedostajati. Mogu isto tako, kao što je već i sada činjenica da veliki broj općina ne uspijeva zadovoljiti svoje potrebe za smještaj predškolske djece u vrtiće, općina ostaje ili grad bez novaca, a s druge strane u strategiji ciljevima i akterima provedbe te strategije i dalje imamo jedinice lokalne samouprave koje na nikakav način ne mogu utjecati na to koliko će novaca u određenom razdoblju dobiti ili neće dobiti. Dakle, to jeste nešto što moramo planirati na kvalitetan, na dobar način, i to jesu pitanja na koja možemo dati odgovore. Povezivanje obrazovanja i znanosti s gospodarstvom koje je u srži cijelog niza mjera predloženih strategijom dio je širih neoliberalnih tendencija. Zašto je možda to povezivanje sporno? Okvir za raspravu s onu stranu dosad prevladavajućeg gledišta prema kojem se obrazovanje svodi na stjecanje vještina i razumije isključivo kao ulaganje pojedinca u vlastiti budući dohodak dok se znanstvena istraživanja vrednuju s obzirom na mogućnosti primjene u gospodarstvu u najkreativnijoj varijanti svode se tek na tehnokratske shvaćene inovacije. Tako stoji napisano u strategiji. Takvim redukcionističko-ekonomskim razumijevanjem obrazovnog i znanstveno-istraživačkog procesa u bitnom se ukida svaka rasprava o društvenom blagostanju osim ako se pod potonjim ne razumije maksimilizacija privatne dobiti na pozadini rastuće i dalje društvene nejednakosti. Smatramo da sustav visokog obrazovanja i znanosti koji je nedovoljno financiran, primarno orijentiran na zadovoljenje potrebe tržišta rada što god i kakve god da te potrebe tržišta rada bile, gdje je poruka da su neka područja znanosti važnije od drugih, gdje odgovornost za uspjeh sustava nije podijeljen između uključenih aktera, gdje su akademski radnici prisiljeni provoditi značajan dio svog vremena u velikim i obilnim administrativnim aktivnostima koje su svrha sama po sebi, sustav koji je kao takav nažalost još uvijek iznimno birokratiziran nipošto ne možemo reći da je motivirajući. Misija hrvatskog znanstvenog sustava jest istraživanjima unapređivati ukupni svjetski fond znanja te pridonositi boljitku hrvatskog društva a napose gospodarstva, opet stoji u strategiji. Vrijednosti koje se u Strategiji obrazovanja, znanosti i tehnologije vezuju uz ulogu znanosti i visokog obrazovanja na nekim su mjestima prikladne. Primjerice naveden je cilj da javna sveučilišta i javni znanstveni instituti stvaraju novu znanstvenu, društvenu, kulturnu i gospodarsku vrijednost zagovaranjem povećanja veće kvalitete hrvatskog sustava visokog obrazovanja s ciljem postizanja kompetencije studenata za kreativan profesionalni rad i aktivno djelovanje u demokratskom društvu, pozitivnog utjecaja na društvo u cjelini, poticanja razvoja gospodarstva i osobnih prioriteta. Konkurentnost hrvatskog gospodarstva u europskim i globalnim okvirima trebaju pokrenuti studijski programi koji će biti podloga za diversificirani gospodarski razvoj. Kada bi strategija njegovala načelo visoko obrazovanje i znanost za društvo a ne za tržište manje bi se isticao doprinos znanosti i visokog obrazovanja gospodarskom razvoju. Naravno, pod ovim nikako ne mislim da bi to trebalo izbaciti, odnosno maknuti iz konteksta strategije kao takve ali primjerice ne bi se moglo i ne bi se trebalo koristiti riječ napose gospodarstva jer ovaj se osvrt prvenstveno odnosi na sva područja znanosti kako stoji u strategiji. Pa primjerice, da li npr. istraživanja u fizici uvijek doprinose isključivo gospodarskom razvoju? Dakle, imamo strategiju koju smo sveli na iznalaženje rješenja za zadovoljavanje tržišta rada, dolazimo do sljedećeg paradoksa gdje se na jednoj strani strategije navodi kako živimo u nepredvidivom svijetu. Dakle, budući izazovi koje je danas teško ili nemoguće predvidjeti promjene su u globaliziranom svijetu zahvaljujući razvoju i novim tehnologijama sve brže i teško predvidive dok s druge strane predlažemo u ovoj strategiji usklađivanje upisnih kvota sa sadašnjim tržištem rada. Dakle, svjesni smo toga da nam se sve jako brzo mijenja, a očito je da nismo planirali ili ne možemo projicirati kakve će sve te izmjene biti. Drugi je paradoks prostorni jer integracija Hrvatske u EU zasigurno znači usklađivanje upisnih kvota s europskim tržištem rada dok se u strategiji sugerira usklađivanje sa nacionalnim tržištem rada. Dakle, u jednom dijelu težimo tome da napravimo kvalitetne, sposobne građane koji će moći sa svojim kompetencijama, vještinama i znanjima odgovarati izazovima tržišta. S druge strane ne razmatramo okolnosti koje trenutno na tim tržištima postoje i to je možda ono najviše oko čega se u ovom trenutku trebamo zabrinuti i reći strategija jeste dobra, dobro je da smo je donijeli i kao što je evo jedan naš bivši ministar rekao slažem se s time ovo jeste okvir u kome još uvijek nemamo slike, međutim vizija, misija, cilj nečega treba imati i konkretnu sliku u glavi da bismo znali do kuda želimo doći, a strategija jeste samo alat kojim ćemo do tog cilja doći. Nadam se da će ova strategija u prvom redu biti novi normativni okvir za kvalifikaciju djelatnosti jer je nužno iz svega ovoga što smo danas čuli i vidljivo jeste da su nam u nesrazmjeru odnosno u velikom raskoraku obrazovanje i potrebe na samom tržištu rada i da to moramo pod hitno uskladiti. Velika obaveza i uloga jedinica lokalne i regionalne samouprave nije samo u iznalaženju novaca nego je svakako i u izradi takvih strategija, strategija obrazovanja na način da obrazovanje bude usklađeno sa potrebama, ali i razvojnim programima i projektima koje određene županije imaju namjeru realizirati. Učitelji, nastavnici, profesori u svakom slučaju moraju biti motivirani, oni moraju imati motivaciju za sve ovo što strategija u svojim ciljevima predstavlja, postavlja pred njih budu kvalitetno nagrađeni za trud i rad koji moraju odraditi da bi imali građane spremne da odgovore na sve izazove koji su ispred njih. Laburisti u svakom slučaju podržavaju ovu izradu strategije. Još jedanput pohvaljujemo i zahvaljujemo i na korespondenciji i na otvorenosti da u strategiju uđe čim više prijedloga i dobrih sugestija i taj mi dio uistinu daje pravo da mislim da je strategija napravljena u dobroj namjeri. I ono što smo i danas već rekli nekoliko puta, mislim da strategija jeste živo tkivu koje moramo mijenjati, koju moramo usklađivati sa prilikama i promjenama koje nam se dešavaju pogotovo promjenama na tržištu rada. I nekako mislim da bi u svakom slučaju bez obzira šta konsenzus vezano za puno pitanja koja su ostala otvorena o tome da li ćemo uspjeti realizirati ovako izuzetno zahtjevnu strategiju ostala otvorena, da bismo mi ovdje u Saboru trebali postići konsenzus u ovom dijelu jedinog pitanja da li nam u ovom trenutku ova strategija treba ili ne treba. Mislim da nam kao takva treba, a da onda nakon toga sa zakonima i sa svim ostalim aktima koji budu dolazili u saborsku proceduru ponovno argumentirano i realno obrazlažemo zašto je nešto dobro ili nije dobro. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovana kolegice. Sad imamo set replika. Prva replika i poštovani zastupnik Damir Tomić.
Hvala predsjedniče. Kolegice Tireli, drago mi je što vaš klub prihvaća i podržava donošenje ove strategije, žao mi je što to neki drugi klubovi koji su isto tako kao i vi mogli predlagati i predlagali neke izmjene koje su i uvrštene u ovu strategiju ne žele prihvatiti, to je po meni politikantstvo. Ali moram vas ispraviti u jednoj rečenici na početku koju ste rekli, pretpostavljam da ste tu samo malo pogriješili u izričaju kada ste rekli da za one koji su je radili, misleći na strategiju je ona dobra, a za one koji je nisu radili ona je loša. Pretpostavljam da je to greška, jer ne vjerujem da i sami mislite da svi oni koji nisu radili strategiju misle da je ona loša. Naime, puno ljudi tu nije sudjelovalo u stvarnoj izradi strategije pa ne smatraju da je ona loša. Što se tiče sudjelovanja ministarstva u izradi strategije možete provjeriti vjerojatno kod onih ljudi koji su doista sudjelovali sve te mjesece i mjesece u izradi strategije, da su ministarstva bila itekako uključena u izradu te strategije kao i jedinice lokalne samouprave koje su prije svega u tom svom silnom vremenu mogli sudjelovati u javnoj raspravi. No, moje mišljenje je da sva ta ministarstva koja ste spomenuli prije svega trebaju sudjelovati u implementaciji ove strategije. Jer ako ovaj Sabor donese ovu strategiju onda smo mi pred ta ministarstva, dali smo im naprosto zadatke. Ti zadaci naravno neće biti ispunjeni u jednoj godini. Cijelo vrijeme pričamo da je strategija dokument koji će se odnositi na čitav niz godina. Hvala.
Odgovor na repliku poštovan zastupnica Nansi Tireli.
Zahvaljujem predsjedniče Sabora. Pa evo krenut ću negdje od kraja vaše replike. Dakle, zahtjev, naš zahtjev onakav kakav bi trebao biti je taj da se u strategiji eksplicitno navede da su znanost i obrazovanje javna dobra, da se u strategiji obveže na određeni postotak godišnjeg budžetskog povećavanja za znanost i obrazovanje, te da se uvede stroga zakonska regulacija odnosa privatnih i javno-znanstvenih i visokoškolskih institucija i zaposlenika. Kada bi to u strategiji bilo, kada bi postojalo decidirano obaveza nekoga da se nešto izdvaja onda bi ja mogla bit sigurna da su resorna ministarstva kvalitetno i dobro ispregovarali i izdogovarali sve ovo što se tiče strategije i onda bi mogla ja i velika većina svih nas ovdje biti mirni reć s olakšanjem ova je strategija dobra, ona je provediva, ona je životna, ona je realna, trudit ćemo se svi zajedno da realiziramo sve ono kroz akcijske planove što u ovoj strategiji stoji. I da ćemo ustvari kroz 10 ili 20 godina postignut cilj koga sada si evo postavljamo. Što se tiče početka gdje sam rekla da su neki zadovoljni a neki nisu zadovoljni, rekla sam to je uvijek tako, dakle uvijek imamo onih koji ne sudjeluju u ničemu ali najbolje znaju što trebaju i u pravilu si ti koji nigdje ne sudjeluju uvijek najveći kritičari za nešto što je, podcrtavam, vjerujem da je ova strategija uistinu u dobroj namjeri zbog načina na koje je bila vođena javna rasprava i zbog načina komunikacije u ime predlagatelja i svih ostalih koji su bili zainteresirani da se njihove ideje unutra i implementiraju.
Poštovani potpredsjednik doma Željko Reiner, replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvažena kolegice Tireli, kao i obično ja se sa dosta toga što vi kažete slažem, međutim ponukalo me zapravo da se javim za repliku ono što ste vi rekli vezano uz ulazak u EU. Upravo mi se čini da Hrvatska ulaskom u EU je trebala u ovoj strategiji naglasiti nešto što nije a to je taj potreba za očuvanjem nacionalnog identiteta, integriteta, posebice važnost očuvanja i tretiranja hrvatskog jezika i kulture s obzirom na globalizacijske procese koji se nužno događaju, a posebice ulaskom Hrvatske u EU. Koliko je važno tretirati hrvatski jezik i kulturu kao važan dio obrazovnih vrijednosti i prioriteta najbolje govori jedan mali detalj iz ove sadašnje strategije dakle ona nije jezično uređena jer nakon što je u jezikoslovnoj znanosti vrlo jasno utvrđeno da je hrvatski ispravno reći kurikul, a ne kurikulum ona rabi sustavno taj izraz kurikulum. Posebno to čuti zato jer su kao jezično saveznici navedeni ravnatelj Instituta za hrvatski jezik i jezikoslovlje i znanstvena savjetnica u tom institutu kada taj institut ni u jednom svom izdanju ne preporučuje riječ kurikulum nego upravo suprotno ističu da je u hrvatskom standardnom jeziku taj izričaj neprihvatljiv. I sada dolazimo u jednu bizarnu situaciju da u nečemu što bi trebalo naglašavati potrebu hrvatskog jezika, hrvatske kulture itd. se rabi izraz koji je suprotan onome što je jezikoslovci preporučuju. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Nansi Tireli. Da čujemo šta je kurikulum.
Zahvaljujem predsjedniče Sabora. Kolega Reiner drago mi je da se slažemo u jednom velikom dijelu. Ja sam spomenula EU u onom kontekstu tržišta rada. Dakle u ovoj strategiji je isto tako spomenuta govori se i o fleksibilnosti i govori se o tome da tržište rada jeste zahtjevno i da obrazovanje moramo prilagoditi tom tržištu rada pa bi izuzetno bilo važno i dobro da se ne zaustavljamo samo unutar granica naše Hrvatske nego da isto tako radimo obrazovne programe na način koji će zadovoljiti upravo i to europsko tržište u smislu da otvaramo prostora našim znanstvenicima, studentima i svima onima koji žele da na još kvalitetan i bolji način participiraju u razvoju gospodarstva, ne samo ovdje nego i izvan granica. Nažalost, sada smo očito imali obrazovanje i obrazovali ljude najvećim ili velikim dijelom nažalost za jedini adresu a to je Zavod za zapošljavanje što osobno smatram da nije dobro. Moramo pristupiti ozbiljnijem planiranju dugoročnijem planiranju i iskreno i istinski odgovoriti na izazove. I koliko god smo danas rekli da je ova strategija opširna svi smo svjesni valjda toga da bi mogla biti još opširnija u tom dijelu i da bi se našlo još jako, jako puno polja na koja bi trebalo iznaći odgovor i koje bimo si mogli možda i trebali postaviti kao nekakve dugoročne ciljeve kada je u pitanju znanost i obrazovanje.
Poštovani zastupnik Domagoj Hajduković, replika.
Hvala lijepo predsjedniče Hrvatskoga sabora. Pa kolegice više stvari u vašem izlaganju me potaklo na repliku, ali prije svega dozvolite mi da izrazim zadovoljstvo što ste u Klubu laburista svjesni da vam jedan ovako važan dokument zahtjeva politički konsenzus i da ste za to i da ste za konstruktivnu raspravu. Jel ako ćemo govoriti o jezičnom purizmu i ako ćemo govoriti o proceduralnim začkoljicama mislim da nas to nikuda neće dovesti. Treba govoriti o srži o materiji a to je ono upravo što ste vi radili. Što se tiče sugestija i sam sam komunicirao sa izrađivačima strategije. Ja bih je također ocijenio više nego zadovoljavajućem, čak dapače možemo je staviti za primjer drugima, ali isto tako rekli ste većina sugestija. Od kada je strategija došla na saborsku razinu sve sugestije koje su imale glavu i rep, a imale su sve i inkorporirane u tekst strategije odnosno kroz amandmane će biti. I to je mislim korak k konsenzusu, upravo to da su svi mogli reći bilo što što konstruktivno žele odnosno što je konstruktivno da se ugradi u strategiju. Govorili ste puno o tržištu rada i o onome što naš obrazovni sustav nudi tržištu rada i mislim da ste tu na dobrom tragu, te bih tu još jedanput podcrtao i istaknuo autonomnost institucija kojima bi po strategiji trebala biti veća jer su institucije tu puno agilnije nego veliki tromi sustav koji je svjedoci smo tome se puno teže prilagođava situaciji na tržištu. Tako recimo nemamo nijedan srednjoškolski program za IT zanimanja koja su u iznimnom porastu, dakle formalno se za to zanimanje ne možete obrazovati ali možete itekako raditi na tržištu ukoliko taj posao znate raditi. Hvala.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Nansi Tireli.
Zahvaljujem predsjedniče. Pa evo mi u Klubu laburista smo uvijek svjesni važnosti svakog pojedinog dokumenta i pokušavam ja osobno barem mislim da sam tako uvijek nekako objektivno odgovoriti na izazove svakog dokumenta koji je ispred nas upravo u cilju da svima bude bolje jer ovu strategiju niti je donosi niti je to strategija SDP-a, niti HDZ-a, ni Laburista ni ne znam koga, ovo je naša strategija i ticat će se svakog našeg djeteta bez obzira u kojoj stranci mu roditelji bili. I upravo zbog toga smatram da je pogotovo u ovakvim pitanjima konsenzus izuzetno, izuzetno važan. A kada govorite o autonomnosti institucija pogotovo ovih srednjoškolskih programa, mislim da sam i napomenula koliko je upravo tu važna uloga jedinice regionalne samouprave pogotovo županija koje bi onda morale povezati uz ovu strategiju dakako i neke svoje srednjoročne ili dugoročne planove razvoja, investicija i svega onoga što županija mora napraviti da bi se upravo ispoštovala ta određena autonomija pojedinih veleučilišta, sveučilišta koji bi onda imali programe adekvatne osposobljavanju svojih građana, da ti građani ostaju i dalje u toj županiji da ne idu van od te županije, da se na taj način zadovolji potreba svojih vlastitih građana ali isto tako i potreba na tržištu rada koja bi u tom trenutku i jedino na takav način uistinu mogla biti kvalitetna. Mi tu dolazimo do jedne situacije gdje država određuje svoja pravila, a onda se niže razine jako teško ili gotovo nikako u tim pravilima prilagođavaju i to je naš problem.
Poštovani zastupnik Željko Jovanović, replika.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa gospođo Tireli htio sam samo još jedanput se osvrnuti iako je kolega Tomić govorio o tome da li su ostala ministarstva bila uključena u izradu Strategije, pa naravno da jesu, vrlo aktivno sa brojnim primjedbama pri čemu je posebno bilo bitno da je u to uključeno Ministarstvo gospodarstva, Ministarstvo rada i mirovinskog sustava, Ministarstvo obrta i poduzetništva. Dapače paralelno sa ovom Strategijom izrađivala se Industrijska strategija, industrija inovacija, industrija pametnih specijalizacija i jedini smisao ovakvih strategija je da postoji koordinacija između toga jer ako znamo što piše u Industrijskoj strategiji i na temelju čega se misli osigurati i rast, zapošljavanje i nova radna mjesta onda i Strategija obrazovanja, znanosti i tehnologije mora biti usklađena sa takvom strategijom i to po prvi put u 23 godine povijesti i obrazovanja i hrvatskog gospodarstva napokon postoji. A garancija da će se Strategija provoditi u djelo, jer to je puno teže nego napisati je provedbeno tijelo koje će se osnovati i provedbeno tijelo u kojem će biti zastupljena sva ministarstva koja su ključna da osiguraju vezu obrazovanja, gospodarstva, društva u cjelini i naravno vezu znanosti, istraživanje i inovacija koji su preduvjet konkurentske prednosti Hrvatske.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Nansi Tireli.
Zahvaljujem. Poštovani kolega mislim da je jedino provedbeno tijelo proračun i zakoni kada govorimo o ovoj Strategiji. Dakle to su dva provedbena tijela od kojih sve ostalo ovisi ali dobro. Ja se uistinu nadam da se je kvalitetno razgovaralo na toj koordinaciji resornih ministarstava, evo sada imamo i Industrijsku strategiju za nekoliko dana pred nama koju evo osobno sam je nešto malo pročitala, nisam ulazila u nekakve detalje. Međutim već tu imamo nekakve raskorake u ovoj strategiji i u onoj strategiji da ne nabrajam neke daljnje strategije. Nužno je, uistinu je nužno da svi iskoordiniramo kako i na koji način i što ćemo raditi jer ukoliko to ne napravimo neće biti dobro ali mislim da je temeljni naš najveći problem u ovom trenutku upravo proračun. Mi se cijelo vrijeme oslanjamo na to visoko obrazovani ljudi i evo i kolega mislim prije koji je govorio spomenuo je dakle veliki postotak neobrazovanih na, znači ne visokoobrazovanih na Zavodu za zapošljavanje, tu nam isto nedostaje jedan određeni korak. Nećemo moći i nećemo uvijek uspijevati zapošljavati samo visoko obrazovane ljude. Dakle trebamo imati cijeli komplet, cijeli set ideja, prijedloga planova, dugoročnih, srednjoročnih i kratkoročnih kako bismo ih mogli usporediti, kako bismo ih mogli uskladiti, da bi mogli na kraju u konačnici biti sigurni u to da ćemo ostvariti zacrtani cilj. Inače gubimo na svim frontovima jako puno energije, gubimo resurse a cilja i dalje nema u onom obimu kakav bi on trebao biti ili kakvog ga očekujemo.
Poštovani zastupnik Miroslav Tuđman, replika.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolegice Tireli mislim da ste stvarno postavili pravo pitanje oko konsenzusa i tko je sve radio na ovoj Strategiji. Čuli smo iz odgovora da su radila određena ministarstva, međutim vaše pitanje, odnosno zahtjev za konsenzusom referira na onaj drugi način kako je na početku ove rasprave jutros rečeno nema razvojne strategije iz koje se može izvesti onda i ova strategije. Da pojednostavim stvari. U samoj ovoj strategiji kaže se doslovno izdvaja se za visoko obrazovanje 0,73 BDP-a i kaže se što onemogućuje svaku ozbiljnu reformu visokog sustava. Da zaoštrimo ovo pitanje onda je pitanje da li je ova strategija strategija Vlade ili je strategija ministarstva i onih koji su je pripremali. Ako je strategija Vlade onda je pitanje zašto nema po godinama kako će rasti ova izdvajanja do 2020. godine to bi onda značilo, obvezivalo i Vladu i sva ministarstva da realiziraju ovu strategiju. Može nam se dogoditi da će Vlada biti prva ta koja će rušiti tu Strategiju. Jer ćemo kod izmjene ovoga proračuna slušati nema novaca, mora se štedjeti, mora se reducirati itd.. Ako je tome tako onda je trebalo staviti ova strategija će se početi realizirati po nekom pokazatelju ili kada će BDP početi rasti ili od nekog vremena. Ovako plašim se da će to biti jedna Strategija koju je izradila određena grupa ljudi u dobroj namjeri sa svim onim željama koje stoje ali neće imati realni okvir po kojem bi se mogla ta strategija realizirati.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Nansi Tireli.
Zahvaljujem predsjedniče. Evo profesore, da na istom tragu smo i opet se vraćamo na i jedino provedbeno tijelo uistinu ove Strategije, plašim se da je u ovom trenutku proračun. Dakle sve se vrti upravo oko toga. I uz uvažavanje da je Strategija dobra, da su namjere dobre, da je inicijativa dobra, da se želi napraviti u školstvu sve ono što u školstvu, u znanosti, obrazovanju ustvari u ovom trenutku treba uvijek nam ostane ona skepsa da li će uistinu biti realizirano jer ako ne onda opet padamo na ispitu, imamo još jednu novu Strategiju koja nažalost nije ostvarila svoj cilj a onda svi oni ciljevi dakle u njoj ostanu samo mrtvo slovo na papiru što smatram da ne bi bilo dobro. Obveza Vlade u svakom slučaju bi trebala biti ta da se visokom obrazovanju i znanosti posveti posebna pažnja i da se tu ustvari uvijek može i treba naći određeni novac jer je to tek garancija našeg dugoročnog uspjeha. Mi smo i danas u današnjim raspravama u nekoliko puta već čuli da novaca na određenim stavkama ima i uvijek se vraćamo na temeljno pitanje što je sada u ovom trenutku nama ustvari prioritet i da li mi uistinu imamo tih nekih 4, 5 prioritetnih ciljeva prema kojima ćemo ići, a da onda na tih 5 ciljeva ili tih 5 prioriteta gradimo odnosno nadograđujemo sve ono ostalo što nam treba. I plašim se da ste u pravu kada kažete razvojne strategije nema i onda se normalno događaju šumovi u komunikacijama i događaju se na kraju krajeva šumovi veliki u realizacijama i imamo strategiju, ali provedba nam je i dalje nikakva.
Poštovana zastupnica Jadranka Kosor, replika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolegice Tireli, spominjali ste koordinaciju ministarstava. Slažem se, mislim da je i u samoj izradi odnosno u konačnom ovom prijedlogu strategije su neke stvari mogle posebno kad se govori o koordinaciji biti do kraja izbrušene. Posebno to ističem kod onog dijela strategije koji se odnosi na odgoj i obrazovanje za učenike s poteškoćama. Mislim da do sada to nitko nije posebno spominjao. Ovdje se kaže da treba razgraničiti odnosno do kraja detaljizirati jer se za učenike s poteškoćama u razvoju brinu tri ministarstva: Ministarstvo zdravlja, Ministarstvo obrazovanja i Ministarstvo socijalne politike itd., a rok u kojem se treba to razgraničiti je 2014., 2015., znači to je sada. I u strategiji po mom mišljenju to je već trebalo biti napravljeno, pogotovo što se radi i o učenicima koji se i težnja strategije što pozdravljam jest da se školuju, da se kvalificiraju za zanimanja i da se mogu zapošljavati. Međutim, podsjećam na jedan nedavni primjer o kojem smo vjerojatno svi gledali, jedan mladić sa Down sindromom koji se školovao za kuhara što je sjajno, dakle cijela obitelj je sudjelovala u tome, međutim dobio je otkaz, nema više gdje raditi. Dakle upravo za djecu, za učenike, za mlade ljude s poteškoćama u razvoju trebamo biti posebno osjetljivi i mislim da tu treba strategiju do kraja dodatno …, dakle do kraja dodatno izbrusiti. Naravno, to podrazumijeva financijski okvir, to podrazumijeva rješenje konačno u strategiji pitanje primjerice osobnih asistenata. Vidjeli smo kakve smo probleme imali na početku ove školske godine, dakle to su odgovori na pitanja koji su po mom mišljenju već trebali biti ugrađeni u strategiju jer ponavljam, za neke od tih mjera rok je 2014. koja je praktički gotova, 2015. koja je isto praktički gotova u smislu izrade proračuna i razrade kriterija i daljnjih koraka. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Nansi Tireli.
Zahvaljujem predsjedniče. Poštovana kolegice Kosor, slažem se kad govorite o problemu učenika s poteškoćama u razvoju. Ja bih sad to onda figurativno ovako rekla, u ovom trenutku imamo sliku ali nemamo okvir, dakle to je to. Vi ste spomenula, mi znamo što treba, što želimo, što hoćemo, tu čak imamo i rok 2004., 2015., međutim ne znamo da li ćemo to uspjeti realizirati ili ne jer evo svakoga dana smo svjedoci da se i spomenuli ste ovdje Ministarstvo znanosti, Ministarstvo socijalne politike i Ministarstvo zdravlja, ali opet nisam čula da je tu radilo i Ministarstvo financija. Dakle mi cijelo vrijeme pričamo o jednom jedinom problemu, a to je nedovoljno novaca da bi se realiziralo sve ono što želimo i da bismo ostvarili sve ono što smatramo da trebamo ostvariti. Dakle u jednom trenutku donesemo zakon gdje ćemo sufinancirat asistente koji će pomagat toj djeci s poteškoćama u razvoju upravo zbog toga da bi oni mogli funkcionirat, da bi se mogli školovat, da bi mogli steći određena znanja, kompetencije i vještine i kao takvi, dakle kao korisni članovi društva participirat na tržištu rada, a onda kažemo nema novaca, te asistente najedanput ukinemo, tu djecu opet ostavimo na teret roditeljima i onda kažemo iste mogućnosti za sve. I to je onaj moj početak priče gdje stalno i cijelo vrijeme tvrdim nemaju svi iste mogućnosti, nisu svi u istim prilikama, veliki broj naših građana još uvijek je u velikim neprilikama i uz svo dužno poštovanje prema dobrim namjerama ove strategije tvrdim da će ova strategija jednim dijelom opet neke diskriminirat upravo zbog ovakvih stvari i da neće bit jednako provediva za sve one na koje se odnosi.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjednik Sabora Milorad Batinić, replika.
Hvala gospodine predsjedniče. Naime kolegice Tireli, kad ste govorili o povezivanju Strategije obrazovanja sa Industrijskom strategijom tu sam osjetio jednu određenu kritičku notu. Da li je ona opravdana ili ne, po meni apsolutno nije jer mislim da se Strategija obrazovanja ne može donositi ako nema temelj za koga se proizvode pojednostavit ću kadrovi, za koga se školuju. Naime, postoje određena pozitivna iskustva koja su u pojedinim sredinama saživjela i prije donošenja ove strategije, ciljano školovanje kadrova na inicijativu županijskih i lokalnih vlasti za potrebe domicilnog gospodarstva. Kad je donesena sada Industrijska strategija, naravno još nije došla u ovaj uvaženi dom, prošla je odbor, manje-više kompletno gospodarstvo je suglasno da je to jedan izuzetno dobar i kvalitetan temelj za razvoj industrije. Tako da ne vidim razloga zašto bi to kritizirali. Kao i svaka Strategija obrazovanja, tako je i Industrijska strategija jedan dinamičan dokument koji se naravno zanavlja s obzirom na nove okolnosti kompletnog gospodarstva ako se tiče tržišta, a isto tako i poveznica sa zdravstvom. Ono što je nužno i što nam mora biti svima cilj, to je jako gospodarstvo. Po logici stvari jako gospodarstvo, jači državni budžet i naravno više novaca i za obrazovanje i za ostale društvene djelatnosti. Ono što se ja zalažem, ne samo ja osobno nego i klub HNS-a, to je prvenstveno kada govorimo o gospodarstvu, društveno odgovorno poslovanje gospodarskih subjekata. Vi volite rabiti određene izraze i lijepiti ih na određene političke opcije, definitivno odričem. Niste u pravu, društveno odgovorno poslovanje. Jer upravo je najveći interes je gospodarskim subjektima da imaju kvalitetan kadar s kojim mogu ostvariti još bolje rezultate.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Nansi Tireli.
Zahvaljujem predsjedniče. Poštovani potpredsjedniče Sabora, pa evo koliko je strategija, industrijska strategija povezana sa ovom strategijom vidjet ćemo ja se nadam već sljedeće godine kada budemo vidjeli koje su to upisne kvote i koji smjerovi otvoreni i da li su smjerovi u srednjim školama i fakultetima otvoreni na temelju industrijske strategije ili su i dalje takvi kakvi su bili otvoreni na temelju kvalifikacija ljudi koji rade u osnovnom, srednjem i visokom obrazovanju. Kada govorite o gospodarstvu vi dolazite iz Varaždinske županije, ja dolazim iz Istarske županije. Šta se ovoga što sam ja rekla ni jedan ni drugi pretpostavljam nemamo problema sa time i možemo samo govorit većim dijelom pohvalne stvari koje se u našim županijama dešavaju. Međutim, činjenica jeste da sve županije nisu jednako razvijene, a da se strategija podjednako odnosi na sve u Republici Hrvatskoj i zbog toga sam si uzela za pravo da evo komentiram jednim dijelom da će u određenim dijelovima ta strategija kao takva uistinu izazvati i određene probleme. Županijske i lokalne vlasti zasigurno jesu najodgovornije da vode i rade nekakvu politiku. Ali ponavljam, još uvijek smatram da ni županijske, ni veliki dio pogotovo lokalnih vlasti nije spreman odgovoriti izazovima, a plašim se pogotovo ne ovakvim izazovima koje pred njih postavlja ova izuzetno velika strategija i zahtjevna strategija na kraju krajeva.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Đurđica Sumrak, replika.
Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena kolegice Tireli, ja se sa vašom raspravom u većini slažem. Da i vi ste u stvarnosti i kroz svoju raspravu dotaknuli dosta nerazjašnjenih pitanja i dosta dilema. Jedna od toga da je strategija pisana za zadovoljavanje tržišta rada. Da, ali za koje tržište rada kad mi tržište rada u Hrvatskoj danas nemamo, na žalost, a nemamo ga zato što ova Vlada nije niti jednu, nema ni jednu strategiju koju je u stvarnosti provela do kraja. Ne znam, recimo Strategiju industrijskog razvoja, Strategiju poljoprivrede, Strategiju zaduživanja, Strategiju zapošljavanja nema. Znači, nema temelja. I zaista, ja moram reći u svemu da mi strategija treba kao što ste rekli da i zbog toga jedna većina nas zastupnika ali i vjerujte i hrvatska javnost govori o tome da su to lijepe želje. I kad vidimo u stvarnosti da je, tko su nacionalno tijelo koordinacijsko u stvarnosti. Predsjednik Vlade, sad sam rekla da nema nikakve, ni jedne strategije koju je napravio, ništa što bi nam dalo podlogu da ovo može živjeti. Možda za 20 godina da, možda za 10 godina, za 5 godina kad se promijeni ova Vlada, kad se steknu uvjeti da. Da, sigurno. Ali treba biti uvjeta za nešto. O tome govorimo kad govorimo o skupu lijepih želja. Jer nemojte se smijati kolegice, žalosno je to.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Nansi Tireli. Izvolite kolegice.
Zahvaljujem predsjedniče. Hvala kolegici Sumrak na replici. Pa evo slažemo se, dakle u konačnici se slažemo. Ono što mene osobno najviše plaši jeste to da dobro znamo napisati strategiju, da znamo dobro napisati zakon, ali onda nemamo dovoljno kapaciteta, resursa da to sve što smo napisali i sprovedemo u djelo, odnosno da nakon nekog vremena kažemo evo po toj strategiji imamo te, te, te rezultate, a trebamo napraviti još to, to i to. Jedan dio ove vaše replike, dakle odnosi se upravo na to tržište rada. Dakle, mi ovdje govorimo o cjeloživotnom obrazovanju. Ali postavlja se pitanje i to je opet ta koordinacija koja meni u svemu ovome nedostaje. Uzmimo za primjer jednog poduzetnika koji želi usvojiti nove tehnologije, imat produktivnog radnika, radnika koji radi. Nemojmo zaboraviti da taj poduzetnik ulaže stotine tisuća eura u određene strojeve da bi uopće nešto mogao raditi i njemu jeste jedini i osnovni cilj da taj radnik bude dovoljno stručan, kompetentan da na tom stroju može napraviti čim više, a da pritom bude, dakle da bude čim produktivniji i normalno da ne ošteti imovinu koju je poduzetnik uložio u sve to. Ali postavlja se pitanje na koji način i da li će svi poduzetnici u ovom trenutku kvalitetno moći sufinancirati cjeloživotno obrazovanje svojih djelatnika u smislu da budu čim produktivniji, čim kompetentniji, čim bolji. Dakle, da usvoje čim više vještina kako bi on na kraju krajeva mogao biti konkurentniji jer treba u čim manjem vremenu proizvesti čim više i normalno zadovoljiti kvalitetu. Tu moramo razmišljati o onim poreznim poticajima poduzetniku u smislu da mu onda omogućimo kroz određene poticaje da doškoluje te svoje radnike koji će onda moći se cjeloživotno obrazovati.
Hvala lijepa. Iz Kluba zastupnika HDSSB-a poštovani zastupnik Boro Grubišić koji dolazi iz klupa HDZ-a. Izvolite kolega.
Malo sam se poslužio. Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Evo vi ste mislili da sam ja za pojedinačnu raspravu, ali evo ipak još postoji klub HDSSB-a itekako. Što reći o ovoj strategiji osim da je to zaista jedan rekao bih proglas lijepih želja u obrazovanju, znanosti i tehnologiji. Zašto kažem proglas lijepih želja kada je to 190 ili 200, 189 stranica na kojima je potanko objašnjeno sve, svi kurikuli kako se to hrvatski kaže a ne kurikulumi, od predškolskog, školskog, srednjoškolskog i visokog obrazovanja pa i cjeloživotnog učenja. I onda kada sve to tako lijepo u strategiji piše što bih ja odmah potpisao jer ovo je prvi puta da u 23 godine postojanja samostalne i neovisne Hrvatske države donosimo Strategiju obrazovanja, znanosti i tehnologije i to odmah u drugom čitanju kako kaže ovdje vaš prethodnik danas mogli ste i po hitno postupku, bilo bi još bolje. Dakle, da Hrvatski sabor nema priliku nego evo samo danas da raspravlja o ovoj strategiji pa se valjda zato rasprava i otegnula. A zašto to kažem proglas, materijal koji ima 190 strana? Pa zato što je Hrvatski sabor tj. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu dostavio amandmane na prijedlog Strategije obrazovanja, znanosti i tehnologije. I amandman br. 3. kaže, jasno da je to na prijedlog Vlade jel', dakle u cijelom tekstu Strategije obrazovanja, znanosti i tehnologije u svim mjerama u kojima je propisan rok briše se rok i brojevi koji označavaju godine, odnosno tekst koji slijedi nakon dvotočke do riječi pokazatelj. Dakle, strategija bez roka. Kao poljoprivreda, robija bez roka pod vedrim nebom. Kad će ta strategija biti ostvarena ako rokova provedbe strategije nema? Kada? Ili pišemo strategiju za neke buduće generacije ili za neke buduće izvršitelje ove strategije? Zašto to radimo i danas cijeli dan trošimo vrijeme na rasprave o ovoj strategiji a rokova nema i zapravo što smo mi napravili? Kad je usvojimo i kad, evo slažem se da je materijal dobar, evo, ali rokova nema. Nema ni obveza ako nema rokova, nema ni obveza prema toj strategiji ni provedbi te strategije. Kada čitam sve ovo, naročito u uvodnom dijelu, mislim da je jedan naš političar koji je se rodio u pretprošlom 19. stoljeću jel', a 1904. godine je osnovao Hrvatsku seljačku stranku već odavno izradio strategiju koju smo mogli ajde da kažem proširiti i promijeniti, a koji je rekao a u svezi broja visoko obrazovnih ljudi u Hrvatskoj. Netko kaže da ih je do 10%, ajde tu je negdje brojka. Što je narod bez inteligencije, dakle bez ljudi koji su ajde inteligencija? To je kruh bez soli i to je zvono bez bata. Znamo što je bat. To je strategija već 1904. godine izrečena. I što je rekao još za hrvatske škole koje obrazuju hrvatsku djecu? Rekao je hrvatske škole ne smiju biti samo obrazovne ustanove negoli prije svega odgojne ustanove u kojima će se učiti hrvatski građanski odgoj. Dakle, tu spada i hrvatski jezik i hrvatska kultura. … [[Upadica se ne razumije.]] Samo polako, polako. Imate repliku pa dignite, a nemojte mi prigovarati ovako. Nadalje, tko će to provesti strategiju? Ministar? Za godinu dana? Neće, ne može. Mi? Ide drugi mandat 2015.? Drugi ljudi će doći, neće. Djelatnici, moj prijatelj učitelj koji ima 9 godina radnoga staža i ima 5000 kuna plaću, dakle završio je Učiteljski fakultet, ima manju plaću nego medicinska sestra sa 2 godine radnog iskustva. Je li to ponižavajuće za te ljude? Ima 75 lipa po km pređenom do škole ili da ide biciklom, a ima 15 km do škole. Ako bi išao autobusom onda mora donijeti i pokazati ravnatelju škole autobusnu kartu toga dana, kao tramvajsku što ja dođem tramvajem na posao. Ne može ići svojim automobilom, a pisati autobus. To je djelo bivšega ministra, gospodine Mornar to nije vaše djelo. Poniženi su i žele izaći, veliki broj njih. Iako su entuzijasti, iako su u školi jer vole tu djecu, našu djecu ali su poniženi, diskreditirani. Ne samo ovim materijalnim stvarima. Pogledajte kako se vode prepirke između sindikata a iako nisu sindikati isključivi reprezentativac ili reprezentant pardon svih onih koji rade u školstvu. Učitelji, devet semestara, 4,5 godine pitao sam ministra Jovanovića zašto im se ne prizna pa ste odgovorili ili pak gospodin Mornar magistar struke jel' su dobili na kraju, priznalo im se. Pitao sam zašto nema informatike kao obveznog predmeta u osnovnim školama kada živimo u informatičkom dobu? Pitao sam i gospodina Jovanovića i gospodina Mornara, ako se sjećate. Odgovorili ste mi na pitanje, ali ostaje po starom, nema. Najvjerojatnije da bi se trebalo u svakoj školi zaposliti po još jedan učitelj informatike a za to nema novaca. Pa nema novaca kada proračun za Ministarstvo obrazovanja, znanosti i tehnologije stalno je u padu. I kako ćemo mi provesti strategiju, čime ćemo provesti strategiju? O čemu mi pričamo ovdje? Kako netko reći sve zavisi od proračuna, lako nama donijeti zakone prema strategiji, nije problem, svi smo za to, svi smo za boljitak da napokon Hrvatska krene naprijed putem silikonske kako reče doline ovaj neki ministar, ali otišli smo u Silicijsku dolinu, a nije nam informatika obvezan predmet u osnovnim školama. Pa čekajte kako ćemo mi to napraviti? Dalje, dakle mi o strategiji a siromaštvo nam na vratima već odavno, i prošlo nam vrata, ne da kuca nego je dobro zakoračilo u naš Hrvatski dom. Strategija donošenja strategije kao alibi kako je netko rekao ovdje, kako se ne bi smanjivala sredstva Ministarstvu obrazovanja i svega onog dalje da sad skrati, to ne pije vode. Bez obzira što mi donesemo ovu strategiju reći ćemo vidite kolike su na potrebe, iz strategije nam proizlaze tolike silne potrebe, ne, ne, ne reži, reži, reži. A šta ćete više rezati gospodine ministre, nemate vi više šta rezat, nema se šta više rezat u ovome ministarstvu. Nije ovo demagogija da pričam da vam povlađujem jer nisam taj koji povlađuje pogotovo ovoj Vladi, ali nema se šta rezat. Od plaća učitelja rezat, imat ćete strahovit odliv, gdje god tko mogne otići će iz prosvjete jer ljudi ne samo da imaju male plaće, nego nemaju nade i za napredak. Što će jedan učitelj postići više u svojoj struci osim što može postati ravnatelj, to mu je maksimum što može postati. Je li tako? Što on može biti? Učitelj 40 godina i gotovo. Nema on kud napredovat. Ja kao liječnik mogu napredovati, mogu postati primarijus, mogu postati i dalje a on ne može napredovati, on ostaje učitelj zauvijek. Iako mu je potrebno cijeloživotno učenje kako bi odgovorio potrebama novoga doba i potrebama djece koju uči. On unatoč tome, on ostaje na svojih 5, 6 tisuća uvrh glave i 75 lipa za kilometražu kad koristi svoj automobil da bi došao do škole. Valjda očekujete da ide biciklom ili rikšom da bi ga uvažavali, ima i rikša sam vidio neki dan na televiziji. I sad kaže ovako, svi moraju imati jednake mogućnosti. Ajmo početi od predškolske dobi. Francuska koje je imala Napoleonove ratove, pa 1. svjetski rat, pa 2. svjetski rat, gdje je stradao veliki broj poglavito muškoga stanovništva u fertilnoj dobi što je napravila? Omogućila je svoj francuskoj djeci od jaslica i dječjih vrtića potpuno besplatno u svakom mjestu. Što je Hrvatska napravila? 55% hrvatske djece predškolske dobi pohađa vrtić, a 45% ne pohađa nikada nego ima baka servis. Kada ćemo mi ostvariti tu mogućnost da našim roditeljima pružimo mogućnost dječjeg vrtića na Grižiću, u Klokočeviku, Vrovini i ne znam ni ja gdje u Slavoniji, nikada. Ne znam, možda, daj Bože da ne bude nikada. Knjige, besplatni udžbenici, normalnu djecu, moje unuke blizance čeka u njihovoj školi besplatni udžbenici 1. rujna kad dođu u školu, ali u Slavonskom brodu ne čekaju nikoga. Eto, hvala Bogu da je u Belišću gospodin Dinko Burić sveo troškove Grada Belišća u 20% onih troškova koji su propisani, pa je uspio za djecu, nije to veliki grad, pa valjda ni nema ne znam koliko djece, ali dobro i to je veliko djelo. Da i u jednom gradu u Slavoniji netko napravio nešto da imaju djeca besplatne udžbenike. Brodsko-posavska županija gospodo unatoč ovih 75% koje daje država za prijevoz učenika jedva namiče tih 25% za prijevoz učenika. Znate i sami koliko gospodin Štefanek pročelnik traži, moli i kumi, nema, ne može ni 25%. Duguje autoprijevoz, radi se svašta, cesije i koncesije. Topli obrok, to je futurizam, ma kakav topli obrok i dnevni boravak u školama. Pa još idu djeca u dvije smjene u školu, u tri smjene u Pocrkavlju, Glogovica, Podvinje. O čemu mi pričamo, o strategiji. Ja bih volio da se ona može počet odmah provoditi, da zacrtate mjere i zatražite novce od ministra financija za provođenje. A što će vam se reći, reži gospodine Mornar, reži. Dakle, ako nema rokova, nema ni obveza, nema ni provođenja strategije jer ništa ne obvezuju nikoga da se ova strategija provede. Jasno i glasno imamo amandman broj 3. Odbora za obrazovanje kojim Hrvatska vlada, preko kojega je Hrvatska vlada intervenirala u to da nema rokova, i šta. O visokom obrazovanju u korist gospodarstva i u korist tržišne ekonomije je govorila gospođa Tireli, ja neću. Točno je kako je rekao, primijetio gospodin potpredsjednik Sabora da je sa određenom kritikom o tome govorila, ali postoje i znanosti koje ne možemo negirati a nikada neće biti povezane sa tržišnom ekonomijom počevši od filozofije i ne znam ni ja čega, kakvu će imat ona znanost te vrste sa gospodarstvom. To mi možemo, Strojarski fakultet u Slavonskom Brodu, ako Đuro Đaković ne ode u stečaj, povezati sa Đurom Đakovićem, ali Đuro Đaković ide u stečaj koliko je poznato svima ovdje. Dakle, bez tog gospodarstva i bez porasta BDP-a i bez izlaska nekakvog, naznake izlaska iz krize nema ni provođenja ove strategije. 200 imena nalazim u početku ovoga teksta, dakle počevši od nacionalnih, u 27 tijela nacionalno koordinacijsko tijelo, operativno tijelo, koordinatori rada na strategiji, radne skupine itd. i među njima sam vido vrsna imena,vrsne znalce i poznavatelje ove materije. I zato sam i rekao potpisujem odmah ovaj tekst, ali o tome da je ova strategija pogotovo nakon ovog gdje u amandmanu … nema rokova, neprovediva. To je potpuno jasno, to je potpuno izvjesno. To je jedan pamflet da se pokaže kako mi imamo ideju itd. prvo ideja pa strategija. U BiH 4 godine se provodi nastava u osnovnim školama, 9 razreda ima osnovna škola, to je ona minus 1, dakle od 6.godine idu djeca u školu, a ne od 7.i to je već prvi razred i vrlo je neuspješan model. Pokazao se i pokazuje se već sada vrlo neuspješnim.
Hvala lijepa završite sa raspravom. Imam neko pitanje ali to ćemo uz kavu vezano za silicijsku i Silikonsku dolinu. Mene zanima šta vas više zanima. Imamo tucet replika pa ćete imati priliku na sve odgovoriti. Idemo po redu, poštovani zastupnik Željko Jovanović, replika.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega Grubišić vi na jedan vrlo zapravo simpatičan način pokušavate učiniti ono što je svima nama cilj, učiniti sustav obrazovanja i znanosti boljim i kvalitetnijim. Međutim nerijetko u tom pristupu polazite od pogrešnih premisa pa je onda i konkluzija ili zaključak da kažem hrvatski, potpuno kriv. Dakle ako gledamo što je strategija, strategija je put od mjesta gdje smo sada do mjesta na koji želimo doći u pravili to je neko bolje mjesto. Onda ne znam zašto je loše ako kažem da je strategija i popis dobrih želja, popis dobrih želja da naš sustav obrazovanja, znanosti, tehnologije bude bolji i kvalitetniji. Ali ova osnovna primjedba koju ste rekli da nema rokova to je zapravo jedan logičan zaključak koji je nastao na temelju preporuka Europske komisije, a za primjer je uzeta Strategija borbe protiv korupcije. Bili ste i prošli mandat u Saboru i ako dobro znate Sabor je usvojio Strategiju borbe protiv korupcije u kojoj nisu bili rokovi, ali je temeljem toga i strategije Vlada napisala Akcijski plan uz Strategiju suzbijanja korupcije koji je ocijenjen sa strane Europske komisije kao sjajan model. I zapravo upravo takvoj kvalitetnoj strategiji i akcijskom planu mi smo uspjeli zatvoriti 23 poglavlje i zbog toga je predloženo da se u strategiji obrazovanja, znanosti i tehnologije ide tim redom. Strategiju će donijeti Sabor, a onda će u roku od mjesec dana hrvatska Vlada donijeti akcijski plan provedbe strategije u kojem će biti nositelji, rokovi, sredstva dakle sve što je potrebno da bi strategija zaživjela u praksi. A sve to će pratiti provedbeno tijelo koje će imati zadatak da redovito prati na koji način svi oni koji su dobili zaduženje do određenog roka provedu strategiju u stvarnosti. I to je razlog zašto se ide na ovaj način i po meni i po mišljenju Europske komisije, konzultanata to je dobar put kako da dođemo do onog što želimo da strategija zaživi u praksi. Jer istraživanja u svijetu su pokazala 70% strategija propadne zbog neučinkovite implementacije. Ja smatram da je ovaj način kroz strategiju, akcijski plan i provedbeno tijelo koje će to pratiti stvorena pretpostavka da ova strategija ima zaista [[Upadica: Hvala kolega Jovanoviću, vrijeme je isteklo.]] [[Govornik se ne razumije.]]
Imamo odgovor, kolega Grubišić. Izvolite.
Da ima jedna pjesma o željama Zdenke Vučković stare pjevačice neću citirati tu pjesmi iako je znam i otpjevati. Ali kada govorimo o Strategiji industrijskog razvoja koja je donešena evo vi ste donijeli pa ste naknadno uključivali poljoprivredu, sjećam se i to da je poljoprivreda izbačena iz Strategije industrijskog razvoja pa je uključena i poljoprivreda kao i nekakva sekundarna grana, a u Slavoniji je primarna, ona je donešena do 2020.godine. Pa zato nismo i strategiju industrijskog razvoja razvukli na modri put u beskraj, tako vi to tumačite, dakle ovo je strategija za put u beskraj. I kažete ovako da ćete donijeti akcijski plan kojega ćemo mi ovdje razmotriti na Saboru, a Europa je već odobrila. Čekajte, jeste vi to prvo dostavili Europi ili je to neki drugi akcijski plan, ja ne znam. Ako je danas došla ova strategija pa na osnovu njega pravite akcijski plan kako da Europa već sada zna i vas je ocijenila odličnim … ocjenom, to mi nije jasno.
Sljedeća replika Ada DAmjanac. Izvolite.
Zahvaljujem se potpredsjedniče. Kolega Boro reagirala sam na prvu loptu ovako sportskim na prvu rečenicu kada ste rekli da je strategija proglas lijepih želja. Da ste rekli dobrih želja još bih to usvojila, ali ljepota je nešto što je ovako prolazno, a dobrota je nešto što dugo traje pa bih se još i ovako složila s vama. A javila sam se kao prosvjetni djelatnik koji je u razredu bez dana izostanka od '76., a vi brojte koliko je to i prošla sam dosta tih reformi i obećanja od Šuvara do Bolonje, a ne znam dokle možda i do Kine bi stigli sa svim tim reformama. Sada se prvi put vidi strategija, konačno se vidi promjena i vidi se put kuda želimo i način na koji to želimo odraditi. Ono sa čime se slažem je vaša izjava da su učitelji potplaćeni, istina je da i to traje od prije 40 godina jer evo primjera radi reći ću kada sam ja počela raditi moja prva plaća bila je 420 tisuća tadašnjih, a čistačice u jednoj banci bila je 440. Prema tome nažalost još uvijek vrijedi ono pravilo, nije bitno što radiš nego gdje radiš, ali intencija je naša da se to promijeni i bez obzira gdje čovjek radi da živi dostojno od svog rada. A ova strategija je dobrodošla i kamo te sreće da se odmah od sutra počne primjenjivati. Hvala lijepa.
Odgovor kolega Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovana kolegice i ja sam se zaposlio '76.i evo sada imam 38 godina radnog staža, ja kao kirurg, kao doktor. Dakle imao sam puno veću plaću i bilo mi je uvijek žao ljudi koji su završili također 4, 5 godina fakulteta imali su 2 ili 3 ili 4 puta manju plaću od mene. Rekao sam vam, sestra medicinska ima koja radi, završila je staž ima veću plaću od učitelja koji ima 9, 10 godina staža. A moja sestra, evo sada ću malo i osobno reći koja ima 40 godina radnog staža radi u operacionoj staži ima 9 tisuća kuna plaću kao dva učitelja skupa skoro, sa dežurstvima jasno, smjene, smjenski rad, noćni rad itd.. Dakle a to da su vaše intencije takve najbolje govori podatak neka vam kolega a i vi sami znate koliko vam se zadnje godinu, dvije dana polako, potiho kao Bosna šaptom pade tako i plaće vaše padaju. I to dobro znate. To meni se žale učitelji. A vi ako nećete to priznati to je vaša stvar.
Hvala. Sljedeća replika Damir Tomić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Grubišić rekli ste kako zastupnici nisu mogli sudjelovati u ovoj raspravi, sada će nešto reći, to je to. Podsjetiti ću vas da javna rasprava o ovom dokumentu traje puno više od godinu dana. Podsjetiti ću vas isto tako da ste imali priliku da vas je to zanimalo razgovarati sa kolegom Budakom u trenucima kada je on tu obilazio i hodočastio po klubovima i tražio mišljenje njihovo pa pretpostavljam da je bio i u vašem klubu i da ste mogli razgovarati o tome, ne znam zašto to zaboravljate. Što se tiče akcijskog plana koji će se donijeti u roku od 30 dana, to vam je nešto već rekao kolega Jovanović pa ga neću dopunjavati, samo ću vas još podsjetiti dvije stvari. Prva stvar, rekli ste da nema napredovanja u obrazovanju, to nije istina. Profesor, učitelj može dobiti status mentora i status savjetnika. To su tri stepenice ali ću se potpuno složiti s vama da zaostaju za plaćama drugih u javnom sektoru i to treba ispraviti s vremenom. Mislim da će i ova strategija koja u nekim ciljevima jasno govori o poboljšanju materijalnog položaja nastavnika doprinijeti tome. Ono što bih ostavio za kraj je vaša izjava da odgojne ustanove bi trebale provoditi u Hrvatskoj hrvatski građanski odgoj, postavljam vam pitanje zašto ste onda bili protiv građanskog odgoja kao stranka? Hvala lijepo.
Odgovor Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Gospodine Tomić, zato što to nije bio hrvatski građanski odgoj nego samo građanski odgoj. To kao prvo, odmah. Vi pokušate teze zamijeniti pa ja sam jasno i glasno rekao da se radi o hrvatskom građanskom odgoju sa naglaskom na hrvatski jezik, hrvatsku kulturu, hrvatsku tradiciju pa ako hoćete da vam kažem i ekskurzije koje odlaze u Barcelonu neka idu na hrvatska ratišta, stratišta i svetišta ako treba, to je hrvatski građanski odgoj. A što se tiče javne rasprave, javna rasprava je javna rasprava a saborska rasprava je saborska rasprava. I ovdje su ljudi koji odlučuju svojom rukom, svojim glasom o cijelom ovom materijalu. Javna rasprava o tome ne odlučuje, ona daje prijedloge, raspravlja, debatira i kako god hoćete. Ali ovdje u Hrvatskom saboru to je dakle Dom, najviši Dom koji o ovoj Strategiji treba raspraviti. Nemojte miješati kruške i jabuke. Sabor je Sabor a javna rasprava sudjeluje tko god hoće. A neka sam gospodin Budak kaže je li bio u našem klubu ili nije bio u našem klubu.
Domagoj Hajduković, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Grubišić i vaš klub kao i neki klubovi prije ističu činjenicu da Strategija je u drugom čitanju odjedanput da nemamo prilike na nju davati amandmane i slično. Ja ću evo, to je kolega Tomić isto spomenuo ja u trenutku kada je Strategija došla u Hrvatski sabor u proceduru nisam bio član resornog odbora ali sam na njega dolazio i davao sugestije zato što sam bio zainteresiran, to je mogao svatko od nas ovdje. To je prva stvar. Druga stvar, kada smo raspravljali o nekim drugim strategijama, recimo Strategija razvoja poduzetništva tada nikom nije smetalo to što nema čitanja. Po našem Poslovniku samo zakonski prijedlozi dolaze u dva čitanja, izvješća i ostali dokumenti koje usvaja Sabor ne. Dakle ne shvaćam tu primjedbu. Popis lijepih želja kada kažete to je kao što je kolegica Ada rekla ljepota je prolazna dobre želje su nešto drugo. Ali mi je jako znakovito da svi se slažemo treba nam strategija, svi se slažemo trebaju nam promjene ali smo isto tako brzi u osudi, isto tako pokušaja strategije i reći to je već mrtvorođenče, to je kako ste vi rekli popis lijepih propalih želja. Strategija … … [[Upadica se ne čuje.]] Tako ste rekli citiram doslovno. A strategija nije stvar samo novca, jer pazite da je stvar samo novca u toj prosvjeti ne bi nitko radio, tu ima još kolega koji su radili u prosvjeti i mi to svi radimo srcem, to vam ja kažem. Drugačija organizacija prosvjete je samo stvar zakonskog i ostalih podloga. I na kraju kažete ističete recimo Belišće kao primjer dobre prakse. Ja bih vam istakao Osječko-baranjsku županiju kao primjer loše prakse gdje isto ste na vlasti da … [[Govornik se ne razumije.]] u Županijskoj skupštini amandman SDP-a i HNS-a, da županija umjesto 5% sufinancira međugradskih prijevoz učenika sa 10% ili barem 7% a župan to odbija i kaže nema novaca ali novaca da financira koješta iz pričuve itekako ima. Toliko o vašoj brizi. Hvala.
Odgovor kolega Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Hajduković vi stvarno mene zasmijavate. Naime nije, dobrota ne isključuje ljepotu ni obrnuto. Prema tome, mislim nije mi jasno šta ste se okomili na popis lijepih ili dobrih želja. Pa dobro možemo čak ponekad biti i sinonim ali nećemo o tome. Naime govorim o tome da je ovdje bilo riječi i o tome da sam govorio o prijevozu … [[Govornik se ne razumije.]] vi ste se uhvatili za prijevoz dakle … [[Govornik se ne razumije.]] Vi sami znate da je 8 do 10% proračuna ukupnih sredstava u proračunu namijenjeno županijama. Od toga grad Zagreb ima 4 ili 5%, onih 7 milijardi a svi ostali gradovi, općine i županije imaju 5 milijardi i sada od toga oni trebaju financirati to. Pa dajte malo budite svjesni u kakvim se sve situacijama pojedina županija nalazi. Ali zato je Osiječko-baranjska županija najbolja u proizvodnji mesa, mlijeka, sira, jaja, ribe, riječne ribe itd.. O tome nećete govoriti.
Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Za razliku od gotovo svih prethodnika koji su govorili, koji samoj strategiji nisu mogli naći nijednu manu, jedina mana je bila to što su to dobre stvari za koje su prijašnji govornici govorili da se boje, plaše itd., međutim ja mislim da se vi u tom pogledu slažete ako ih ocijenimo da ova strategija nije za plašljivce nego za hrabre ljude. Međutim, vi govorite, nalazite manu ovoj strategiji odričući joj uopće naziv strategija jer da nema rokove. O tome je nešto u svojoj replici govorio i kolega Jovanović. Ja ću vas također podsjetiti da jedna strategija ustvari je jedan okvir kako postići određeni cilj. Doduše rijetko kad se događa da ta strategija i ima cilj, ali ovo nije hodogram, ovo nije kalendar znate kad se nešto u određenom periodu radi. Zato postoje i posebni akti, o čemu je također govorio kolega Jovanović. Međutim, sve u svemu slažem se s ovim što ste vi rekli i što se zanemaruje i drago mi je da ste to rekli i ja mislim da kod toga i ostajete, da obrazovne naše institucije nisu samo obrazovne nego i odgojne. To je nešto što zaslužuje da se stalno o tome govori jer vidimo kako su mnogi zbog nekakvog straha posve neopravdano, mislim i izmanipulirani, govorili protiv građanskog odgoja i odricali pravo odgojno-obrazovnim ustanovama da odgajaju djecu. To ne priječi naravno, nego dapače nameće još daljnje izazove i obitelji da aktivno učestvuju pa ne samo u odgojnoj nego jednako tako i u obrazovnom procesu vlastite djece.
Odgovor, kolega Grubišić.
Hvala lijepo. Kolegice Ingrid Antičević, vidim da ste vi na tragu moje rasprave, baš mi je drago da ste tako to govorili. Naime, ja sam govorio i citirao Stjepana Radića, sad ću reći koga, ali još je i prije toga Matija Antun Relković napisao jednu knjigu koja se zove Satir ili Divji čovjek u kojoj je opisao sve ono što bi bilo, čak je zahvatio i odgojno-obrazovne ne institucije nego mjere koje bi pomogle Slavoniji u izlasku iz krize i Slavoniji općenito, djecu koja pohađaju školu, obrazovanju odraslih itd., ali sad o tome nećemo. Dakle, kažete da sam rekao da su dobre ili ste vi tako protumačili dobre stvari za hrabre ljude, a vaši kolege stalno govore da sam ja rekao lijepe, da su lijepe stvari za hrabre ljude, vi ste prva koja je rekla da sam rekao da je to dobro. Evo tu se slažemo i baš mi je drago. A što se tiče kalendara ili pak hodograma kako rekoste, to je put, kalendar ili hodogram ove strategije je put u beskraj kao i Plan 21.
Jadranka Kosor, replika.
Hvala lijepa. Kolega Grubišiću, evo još o rokovima. Naime, ja se nadam da će nas sada ministar utješiti na kraju rasprave i da će reći da ne prihvaća ovaj prijedlog odbora, matičnoga odbora da se brišu rokovi. Zašto, zato što je sasvim sigurno da ova velika skupina eminentnih stručnjaka, znanstvenika koja je pripremala ovu strategiju s rokovima je tako zamišljala strategiju koji će prihvatiti Hrvatski sabor, dakle s rokovima. To što je vrijeme pregazilo vrijeme od završetka strategije do rasprave u Hrvatskom saboru ništa ne mijenja. Rokovi se samo mogu redefinirati i to bi zapravo trebao biti prijedlog odbora, redefiniranje, blago pomicanje, ali nema nikakvog razloga da se rokovi recimo koji su predviđeni za 2020. na bilo koji način mijenjaju. Ovako dakle svi koji su radili na strategiji htjeli su da strategiju donese Hrvatski sabor s rokovima, precizno označenim rokovima i tu želju svih tih ljudi koji su radili na tom dokumentu treba poštovati jer bi onda inače dobili strategiju bez rokova. Dakle strategiju su zamislili kao maratonca kojim je sada evo označena startna pozicija. Strategija ide u život, maratonac treba trčati, a mi bismo mu ovom odlukom o brisanju rokova trebali povaditi slikovito rečeno kosti iz ruku i nogu i reći sada trči. Dakle slažem se s vama, trebalo bi inzistirati na tome da se rokovi redefiniraju ali da se ne uklone jer ponavljam, to i nije bila želja svih onih koji strategiju potpisuju.
Odgovor, kolega Grubišić.
Hvala lijepo. Ako ste kolegice Kosor ovu strategiju usporedili ili komparirali kako god hoćete sa maratoncem, nadam se da maratonac neće trčati počasni krug. A kad ste rekli da vam je ministar došapnuo da će ipak biti odbijen amandman odbora za… … [[Upadica se ne razumije.]] Pa rekli ste sad… … [[Upadica se ne razumije.]] A očekujete, eto ja sam mislio da je muštuluk, ono nije. Žao mi je, eto.
Hvala. Sljedeća replika Đurđica Sumrak, izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Grubišić, u svojim raspravama evo htjela bih samo početi sa, stranica je 56, profesionalizacija učiteljskog zanimanja. Svijest o učiteljskom poslu kao društveno vrijednom, važnom za promicanje ključnih socijalnih i ljudskih vrijednosti, pri čemu članovi profesije uživaju visok ugled u društvu. Uvaženi kolega, i kroz svoju raspravu a i kroz sve ono što mi danas upozoravamo jest ta da je svijest o hrvatskom učitelju i profesoru na vrlo niskoj razini. Oni jesu ponosni i siromašni danas u našem društvu, moglo bi se reći spadaju u visoko obrazovan najsiromašniji sloj hrvatskog društva, a opet predano i vrijedno rade. I vi ste rekli kolega da vi kao liječnik možete napredovati. Da, možete, možda malo teže nego da ste recimo liječnik ministar, onda biste se vi već pobrinuli sebi za jedno dobro radno mjesto, a vidite profesori stranih jezika, informatičari i ostali nažalost moraju sjediti u redovima za zapošljavanje ili jednostavno otići iz prosvjete, otići negdje van ili otići u nekakav privatni biznis koji u ovom času zaista upitan i vjerojatno će propasti. Danas govorimo evo o ovom ovdje hrvatski narod i Hrvatska država i Hrvati i Hrvatice i svi u ovoj Hrvatskoj danas građani očekuju konkretna rješenja, dakle konkretna rješenja od točke 1. do točke 57. ili koliko ih već ima u ovoj strategiji. Današnji ministar nije kriv za ovu strategiju, nije kriv. Odahnuli su ljudi kad je bivši ministar otišao sa pozicije ministarstva i nadali su se da će on otići na svoje novo radno mjesto koje si je osigurao, pa se sjetio da nije zgodno [[Upadica Batinić: Vrijeme kolegice Sumrak.]] Pa zato smatramo da ne očekujemo deklaracije. Ovo je zaista lijepa, deklarativna knjiga, vrlo lijepa ali konkretna rješenja su ono što Hrvati očekuju.
Hvala lijepo. Odgovor kolega Grubišić, izvolite.
Kolegice Sumrak, dobro malo je vaša replika bila kako da kažem možda malo stranački indoktrinirana. Ja sam govorio iz srca i duše slušajući svaki dan i imajući priliku da imam prijatelje među učiteljima, među nastavnicima i dobro znam što se događa svaki dan. Ti isti ljudi rade dva sata duže da bi nekakvih 20 kuna zaradili na tom nekakvom prekovremenom, 20 kuna. Njemu je to puno. To, ono što govorimo o ugledu učitelja. Nekada je u selu, dakle a radi se upravo o učitelju na selu učitelj, doktor, veterinar i svećenik bio alfa i omega u jednom selu. Danas, ma gledajte tko je učitelj. Na žalost je tako. Upropašten je ugled učitelja i ne samo ugled, jasno i ova mizerna novčana primanja. Pa oni kupuju papir za printere, sami kupuju 500 komada papira da mogu djeci printati materijale. Kupuju kredu u školi, oni kupuju kredu u školi. Je li vi to znate uopće? Ma dajte!
Dunja Špoljar, replika. Izvolite.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega Grubišić, ja bih se osvrnula na dvije teze iz vaše rasprave o proglasu lijepih želja. Dakle, prva vaša teza je bila da učitelji ne mogu napredovati u struci. To je kolega Tomić već demantirao, a ja ću samo još to naglasiti. Znači, mogu napredovati. Taj sustav napredovanja nije optimalan, nije previše motivirajući, ali postoji. Dakle, mogu napredovati u učitelja mentora i učitelja savjetnika i tu očekujemo neka poboljšanja. A druga teza je ta da su djeca u Hrvatskoj prepuštena servisima svojih baka i djedova ili ostalih rođaka i to je djelomično točno, jer smo svi mi ovdje u ovom Saboru donijeli nedugo izmjene i dopune Zakona o predškolskom odgoju gdje smo izglasali da predškola u godini prije polaska u prvi razred bude barem u jednom dijelu nastavni sati, odnosno sati boravka u predškoli obavezna za svu djecu u Hrvatskoj. Stoga, ne bi trebalo u Hrvatskoj postojati dijete koje će direktno iz krila bake doći u učionicu prvog razreda.
Hvala. Odgovor.
Dakle, i sami ste kolegice priznali da napredovanje učitelja u struci postoji kako mi u medicini kažemo u tragovima, kratko i jasno rečeno. A to da još uvijek u Hrvatskoj slobodnoj državi nakon 23 godine, nakon 15000 mrtvih ljudi u fertilnoj dobi čiji je gubitak nenadoknadiv, a tek u Drugom svjetskom ratu smo izgubili pola, 300, 400 tisuća ljudi. Mi još uvijek nemamo dostupne vrtiće svoj djeci u Hrvatskoj o tome vam govorim. U Brodsko-posavskoj županiji imate samo 4 vrtića na 150 km uz rijeku Savu koliko se proteže Brodsko-posavska županija. Ima Oriovac, ima Slavonski Brod i Vrpolje tri vrtića, nema više. Ako hoćete djecu upisati u Slavonski Brod a živite u Garčinu, onda morate platiti duplo, dvostruko veću tarifu nego roditelji iz Slavonskog Broda. To je ta feudalac lokalni kako kaže netko šerif, ne volim to govoriti šerif. Ali on je tako odredio, takva je tarifa kod njega. A o tome da baka servis čuva djecu. Hajde evo imam ja sad unuka za predškolsku, ako bude ovaj novi model da je prvi razred od 6 godine, on pođe u 8 i u 10 je gotov, a tata i mama rade. Tko će njega podići iz škole? Tko će ga dovesti iz škole? Tko će doći pred njega? Pa evo hajde recite? Tko će doći po njega. Tata koji radi na Vinogradskoj da ostavi operaciju i ide po njega? Pa nemojte tako ljudi.
Hvala. I posljednja replika, Dubravko Bilić. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Naravno kolega Grubišić da je vaša rasprava bila emotivna jer ona mora bit emotivna jer evo prvi put nakon 20 godina razgovaramo o Strategiji obrazovanja u Republici Hrvatskoj. I svi oni koji drže do i obrazovanja, ali i intelektualnog rasta naše Domovine naravno da su sa zadovoljstvom dočekali ovakav dokument kao strateški dokument. Ja bih vas samo htio nadopuniti zapravo kad ste spominjali da se u strategiji govori i o cjeloživotnom učenju i o osnovnoškolskom i o vrtiću i o srednjoj školi, da se u strategiji govori i o umjetničkom obrazovanju. Ovdje nitko nije spominjao taj važan dio obrazovnog procesa koji se odvija na žalost u premalom broju gradova, a o općinama uopće da i ne govorim, jer upravo umjetničko obrazovanje, obrazovanje u glazbi, u plesu, u pokretu, u dramskoj umjetnosti otvara nove vidike, nove perspektive svima onima koji to prolaze i stvara jedan novi vid izvrsnosti kod tih ljudi. Nažalost, premali broj djece, manje od 5% djece sudjeluje hrvatskih učenika u ovom umjetničkom obrazovanju, u obrazovanju za umjetnost ali i u obrazovanju putem umjetnosti koja u svakom slučaju stvara bolje i kvalitetnije ljude. Isto tako ste spominjali besplatne knjige, prijevoz. Naravno da umnogome to ovisi i o lokalnim sredinama. U mome gradu mi smo odvojili 400 tisuća kuna skupa sa županijom i kupili smo besplatne udžbenike. Isto tako moja županija potpuno sufinancira prijevoz. To mogu i druge županije, radi se samo o preraspoređivanju i stvaranju nekakvih strateških preduvjeta za ono što vam je bitno od onoga što je manje bitno.
Hvala. Odgovor, kolega Grubišić.
Hvala lijepo, napokon. Dakle, gospodine kolega umjetničko obrazovanje. Znate, kada biste vi došli kod nas, a mogu vam uručiti poziv da dođete u Slavoniju, nema dana kada nema umjetnika kod nas u Slavoniji bilo koje vrste, poglavito na glazbenoj sceni, dakle tamburaškoj, nema sela koje nema svoje da kažem svoje kulturno umjetničko društvo. I pored toga što smo fiskalno najslabije županije osim Osječko-baranjske, dakle ove 4 druge županije, fiskalni kapacitet naših županija je najslabiji, narod još uvijek ima duha i to je ono što Slavoniju da kažem u neku ruku ipak izdvaja možda od ostalih, nismo klonuli jel'. Ali slažem se s vama da u ovom dijelu o kojem ste vi govorili također bi možda mogli da je možda drugačija dosada bila ajde da kažem strategija ili planovi ili kako god hoćete akcijski, da bismo možda mogli imati puno više talenata u tom smislu. Bilo u likovnom odgoju, bilo u kiparstvu, bilo u glazbi. Možda bi imali još koje čeliste osim one dvojice itd. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Domagoj Hajduković, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, prof. Budak, kolegice i kolege. Pa evo na samom početku dozvolite mi da naglasim da ovdje raspravljamo o prijedlogu Strategije obrazovanja, znanosti i tehnologije. Strategija, kolegice i kolege. Slušajući, pozorno slušajući sve rasprave dosada nisam siguran da svi točno znamo što je strategija, a što je akcijski plan ili provedbeni plan ako hoćete. Pa tako sam u nekim raspravama slušao da je strategija preopširna pa u drugim da je preštura pa onda konkretne mjere trebaju biti pa onda ne trebaju biti. Budući da sam profesor po struci i vjerujem da je ponavljanje majka znanja dozvolite mi da vam kažem, kolegice i kolege, što je to strategija. Enciklopedija strategiju definira kao – strategija dolazi od starogrčke riječi strategos i doslovno znači tri točke i koristi se da bi se označilo postupanje usmjereno ka ostvarivanju određenog cilja nakon dužeg planiranja. Dakle, kolegice i kolege, ovdje se ne radi o popisu onoga kako činiti, što točno činiti, to nije mikro-menadžment već je to popis onoga što želimo postići i koje su glavne smjernice u postizanju istog. A sad mi dozvolite da kažem koju riječ i o strategiji. Govoreći o nekim drugim točkama na samom početku mandata koristio sam biblijsku Aleluja! Sad bih koristio isto jednu sličnu, ne želeći prejudicirati, a to je habemus strategija. Imamo strategiju, hvala Bogu nakon 23 godine, mislim da je sad konačno i vrijeme. Počeo bih sa pohvalama svima koji su sudjelovali u izradi strategije, dakle i prof. Budaku i bivšem i sadašnjem ministru i svima ostalima koji su na bilo koji način bili uključeni, svima onima koji su davali konstruktivne kritike i prijedloge i svima koji su danas raspravljali. Mislim da je to veliki doprinos za ovaj dokument za koji vjerujem da je povijesno važan. Strateško promišljanje je dakle bitan element planiranja svih društvenih djelatnosti, a tu je obrazovanje posebno bitno. A tu naglašavam važnost obrazovanja jer ponovit ću još jedanput jedan filozof je rekao ako Atena ne bude imala dobrih krojača Atenjani će biti goli. Ako ne bude imala dobrih postolara Atenjani će biti bosi. Ali ako ne bude imala dobrih učitelja Atene neće biti. I to je srž i suština i ove strategije i uvijek kada raspravljamo o obrazovanju treba biti u fokusu dobrog sustava, dobrog učitelja i motiviranog učenika, a to je ono čemu svi ovdje stremimo. Imali smo mnogo pokušaja selektivnih ja bih rekao ad hoc reformi u sustav koje su se pokazale nedovoljnima, nedovoljno isplaniranima, nedovoljno sistematično provedenima i uvedenima preko noći. Podsjetit ću vas ponovno, hrvatski nacionalni obrazovni standard, podsjetit ću vas na bolonju koja je dijelom zaživjela, a dijelom nije. Dakle, sve promjene koje su se pokušale uvesti preko koljena da tako kažem uspjele nisu. A strategija je upravo ono što će nas usmjeriti da postepeno i polako mijenjamo sustav i dionike sustava. Dakle, strategija je temeljni dokument za sveobuhvatnu reformu ovog sustava i ja se nadam da ćemo u dogledno vrijeme, bez obzira opet ova vlast, sljedeća i ona koja će dolaziti iza nje, koja će obratiti pažnju na ovo i sljedeće legislativne inicijative da će dolaziti inspirirane upravo ovom strategijom. Kao što su kolege prije mene rekli nacionalno provedbeno tijelo bi trebalo biti garant za to. Obrazovanje dakle treba biti dostupno svima pod jednakim uvjetima u skladu sa njihovim sposobnostima. Ali kolegice i kolege kada govorimo o jednakim uvjetima to nije jednako za sve. Dati ću vam jednu vrlo jasnu ilustraciju, kolega Peđa Grbin i moja malenkost gledaju preko ograde. Ograda je visoka 3m. Kolegu Grbina neće trebati podići isto visoko koliko i mene da bi vidio preko ograde. Upravo to su suština jednakih šansi da se svakome da onolika pomoć kolika mu je potrebna da bi bio isti sa onim koji ima optimalne uvjete. O autonomiji institucije djelatnika sam govorio i ne bih se tu više zadržavao. Dakle, još bih jedanput podcrtao da je to dobra stvar. Međutim, upravo odgovornost institucija, njihova autonomija za sobom povlači i potrebu da imamo jasno i efikasno definiranu kontrolu kvalitete što ova strategija uostalom i predviđa i to mi je jako drago. Kada govorimo o sveučilištima, ja bih tu ponovno podcrtao i naglasio njihovu različitost intermulti i transcidisciplinarnost koja je zahtjev modernog vremena. Dakle, moje je vizija i moje uvjerenje da nam ne treba 5, 10 ili 15 javnih učilišta, visokih koja su uniforma, ne, trebaju nam različita koja su prilagođena određenim podnebljima naše domovine koja je vrlo raznolika ali također koja potiče internu mobilnost studenata. Naime, i kao profesor sam prilično nezadovoljan mobilnošću naših studenata koji se u pravilu teže odlučuju odlaziti studirati izvan svog mjesta studiranja, izvan svog mjesta stanovanja ukoliko mogu studirati u mjestu stanovanja. Naravno da je jednim djelom ta mobilnost motivirana i socijalnim uvjetima u kojima oni žive, međutim ja se nadam da ćemo kroz gradnju dodatnih kapaciteta smještaja studenata upravo njima omogućiti da pod, dakle tu govorimo o jednakim šansama, pod jednakim šansama mogu pristupiti visokom obrazovanju u mjestu kao i studenti koji u njemu žive. Budući da je strategija izuzetno opsežna ja ne mogu reći sve što bih želio u ovih 10 minuta, ali zadržat ću se još samo kratko na osnovnom školstvu, osnovnom školstvu jer sam najveći dio svog radnog vijeka u njemu proveo i zato što držim da je izuzetno bitno, zato što je to obavezno obrazovanje koje trebaju proći svi naši građani. Prije svega osnovno školstvo, tako i srednje treba doživjeti kurikularnu reformu ili kurikulšku, ne znam što je po hrvatski točno. Što znači da trebamo imati objedinjavanje predmeta, obrazovanje kadra koje će taj predmet podučavati, uvođenje novih predmeta itd. Imamo mnoge primjere iz našeg bližeg i daljnjeg susjedstva, tako imate i predem koji se uvjetno zove znanost dakle koji objedinjuje sve egzaktne znanosti, to je samo jedan primjer, dakle tu se može naći još puno toga što i kako implementirati točno i na koji način, ali to je sada, imam prekratko vremena da bi vas opterećivao s detaljima, odnosno mojim mišljenjem. Izmjene strukture osnovno školskog obrazovanja su također potrebne. Neko je i prijeme mene spomenuo da nam djeca prekasno ulaze u sustav i odlaze prerano. Jedan svijetli primjer je i naš sjeverni susjed Mađarska, gdje djeca u sustav ulaze sa 5 godina, imaju 13 godina obaveznog obrazovanja. To je možda nešto čemu i mi trebamo stremiti nakon 2020. godine, no provedba strategije i reforme će pokazati kuda će nas ove daljnje reforme voditi. Treba uobličiti učiteljsku struku, o učiteljskoj struci je puno danas, evo baš u ovoj zadnjoj raspravi rečeno, a to znači, što znači zapravo uobličiti struku? Prije svega imati kompetencijski standard, licenciranje, napredovanje, materijalni status, naravno i privući najbolje u struku te unaprijediti vođenje institucija. Mi na vođenju institucija gubimo kolegice i kolege puno. Na vođenju koje nije uvijek pedagoški, no to je sad jedan drugi problem. Privući najbolje u struku, svi ovaj posao rade sa srcem, to znam ja, to zna svatko ko je proveo minutu u tom sustavu. I vjerujte mi da materijalni status nije sve kod učitelja, i da su mnogi itekako spremni raditi sa svojom djecom, a svojom kažem uvjetno, i dodatno, i neplaćeno i na svake druge načine samo da toj djeci daju najbolje od sebe i najbolje što mogu. I kako je kolegica Damjanac rekla, mi učitelji smo ja mislim jedna od rijetkih profesija koje imamo minuli rad, a naš minuli rad su naši učenici koji nam se na ulici jave, koji nas pozdrave, koji nam čestitaju kad imamo neki uspjeh, koji zajedno s nama prolaze kroz život. Privilegiran sam i ja imati takve, svoje bivše učenike i bivše studente i vjerujete mi to je, kolegice i kolege, to je jedno veliko bogatstvo. To ni jedan novac ne može platiti. Dakle, treba poboljšati i osigurati kvalitetu u obrazovanju, naravno tu je zadaća države i jedinica lokalne samouprave, država koja treba osigurati minimum i jedinice lokalne samouprave koje mogu i ne moraju participirati u dodatnome za svoje učenike. I zaključno, budući da mi i vrijeme ističe, strategija nije uklesana u kamen, strategiju ćemo mijenjati, najave već postoje da ćemo strategiju i ponovno razmatrati nakon određenog broja godina njezine provedbe, modificirati prema onome što je potrebno. Ja bih volio da u ovoj sabornici možemo postići konsenzus oko ove strategije kao što smo postigli i oko strategije recimo razvoja poduzetništva, imali smo 8 suzdržanih glasova svi ostali su bili za. Jer ovo je prevažno pitanje kako je, mislim da je kolegica Tirali rekla ovo nije strategija niti SDP-a, niti HNS-a niti bilo koga drugog nego svih nas, sve naše djece koja će po toj strategiji biti obrazovana. Dakle, na kraju apsolutna podrška strategiji, hrabrimo strategiju, nadam se kada budemo imali glasovanje. Hvala.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku. Miroslav Tuđman. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Hajduković, ne znam koliko vam je baš ovo pozivanje na jedno grčkog filozofa da Atena neće propasti, odnosno da će propasti ako nema obrazovanja, jel koliko znam Atena je ipak propala. A nije propala zbog obrazovanja zato što je grčko obrazovanje nasljeđe europske kulture, pa prema tome propala je zbog nečeg drugog. A kada govorimo ovdje, vi dajete apsolutnu podršku nečemu što se govori o, kako ste sami rekli, nisu bitni rokovi ako se dobro interpretira, nego put gdje idemo, a cijelo vrijeme govorite o obrazovanju. Ova strategija nosi naziv Strategija obrazovanja, znanosti i tehnologije ako se ne varam. A znanost i tehnologija u ovoj strategiji je 15% teksta, mislim da nije više sadržana, a iskreno rečeno koji su to ciljevi koje mi želimo postići na temelju ovako definirane strategije da to može egzistirati još nekoliko godina prije nego što ćemo ponovno o tome raspravljati. Prema tome, ako ove prigovore formalne i otklonimo dolazimo na jedno područje, područje uloge i znanosti, tehnologije i gdje smo mi tu i gdje bi trebali biti, nešto što sustav sam po sebi ne može odgovoriti zato što to definiraju druge okolnosti, ukupni razvoj društva, a to je ono što ovdje nismo vidjeli u kreiranju ove strategije.
Odgovor kolega Hajduković. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Uvaženi kolega Tuđman, pa je imate pravo, ja sam govorio o obrazovanju uglavnom jer se to smatra kompetentnim, dakle tome sam posvetio najviše pažnje. Imat ćete i vi prilike svoje reći, pozorno ću vas slušati, volio bih uostalom čuti i vaš doprinos raspravi. Vaše kolege iz kluba jesu to činile na odboru i sve njihove sugestije su i usvojene u obliku amandmana koji su se našli pred nama na klupama. Dakle ja ne vidim da neke sugestije koje su konstruktivne ne bi mogle ući u prijedlog i zapravo ja bih prvi inzistirao onda na neprihvaćanju ukoliko bi stav bio da ničije sugestije nećemo prihvatiti. Što se toče ciljeva, pa ciljevi su vam tu jasno pobrojani. Mislim ja ih sada ne bih čitao, ali evo cilj 1 izgraditi sustav za identificiranje poticanja razvoja, sposobnosti, potencijala pojedinaca te ojačati službe za cjeloživotno, osobno i profesionalno usmjeravanje, cilj 2 unaprijediti kvalitetu i uspostaviti sustav osiguravanja kvalitete, cilj 3 itd., itd. dakle sve vam tu jasno piše. Ja ne vidim što je tu nejasno. Što se tiče Atene kao takve, to je primjer koji volim navoditi. Da, Atena je propala politički, da propala je vojno, ali duhovno nikad nije propala. Zašto? Zato što i dan danas citiramo atenske filozofe, što se i dan danas pozivamo na neke njihove misli, što je cijeli Rim ona poslije kraljevstva i carstva koja su nastajala su bile helenska baš po tome. Kao kolega povjesničar vjerujem da ste toga svjesni, dakle to je bio smisao. Kultura helenska, grčka nikad nije propala pa i sadašnja moderna Helenska Republika je itekako ponosna na to nasljeđe. Hvala.
Hvala. Sljedeći za raspravu Draženko Pandek. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani ministre, poštovani profesore Budak, uvažene kolegice i kolege. Prijedlog ove strategije rekao bih daje dobre smjernice za preobrazbu, odgoj i obrazovanje. Te smjernice ukoliko se uspiju implementirati uistinu mislim da će dovesti do poboljšanja sadašnjeg sustava. No premda sam laik u ovom području zbog važnosti teme ipak ima potrebu istaknuti i neke elemente koje bi u studiju po mom mišljenju možda trebalo više istaknuti. Ono što bi bilo dobro imati barem nekakvu popratnu dokumentaciju strategiju je nalazim komparativna usporedba mjera koje se predlažu sa mjerama koje su poduzimale ili poduzimaju zemlje koje su na onoj PISA ljestvici najuspješnije rangirane. Mi u načelu i ne trebamo kolokvijalno rečeno u dosta područja izmišljati toplu vodu, najjednostavnije je otići pogledati kako to rade uspješniji od nas. Ako idete raditi auto nećete krenuti od kamenog kotača, uzet ćete nacrte, modele najisplativijih modela i pokušati prilagoditi onome što želite napraviti. U strategiji je na nekoliko mjesta vidljivo da se razmatrala usporedna praksa. No kada govorimo o toj praksi mislim da bi bilo dobro istaknuti ili staviti naglasak da bi jedna od mjera koje će se razmotriti bila edukacija u praksi naših učitelja osnovnih i srednjih škola u zemljama koje imaju daleko bolje rezultate na toj spomenutoj PISA npr. u Finskoj ili dovođenja eksperata od tamo da sudjeluju u izradi ove strategije,a pogotovo u njenoj implementaciji te edukaciji naših nastavnika i profesora. Na razini visokog školstva takve mjere se predviđaju no nisam stekao dojam da im je posebna pažnja dana na nivou osnovnog i srednjeg školstva. U strategiji je dužna pažnja dana i problemu cjeloživotnog obrazovanja. Jedan od problema koji mi se tu sam po sebi nameće, budući da dolazim iz uprave i često se javljam na temu uprave je nedovoljna posvećenost provedbi cjeloživotnog obrazovanja službenika u upravi i na državnom i na nižim razinama. Treba konstatirati da osim povremenog upućivanja na određene seminare nema naša uprava dovoljno motivacije i sustavnog rada na cjeloživotnom obrazovanju već je sve uglavnom prepušteno rekao bih individualnoj inicijativi. Rezultat je toga da je razina osposobljenosti službenika u upravi na nezadovoljavajućoj razini, a upravo kao cjelina nije u stanju odgovoriti na zahtjeve koje suvremene okolnosti stavljaju pred … To je možda najvidljiviji otpor u kojem se daje veće implementaciji načela e-uprave. Situacija nije bolja ni kada govorimo o pojedinim stručnim područjima. često se suočavamo sa službenicima koji su nedovoljno upućeni i u područje koje bi trebalo predstavljati njihovu struku. Tada dolazi do situacije da imamo opis uprave kao birokracije … a ne kao servisa građana i gospodarstva. U svakom slučaju mislim da je u ovom polju potrebno daleko, daleko veća suradnja i nadležnih ministarstava, međusobna suradnja sa visokoškolskim ustanovama i sa gospodarskim subjektima. Stoga smatram da bi možda tom problemu trebalo posvetiti veću pažnju čak i u ovoj strategiji. To kažem zato jer smatram da je to problem iz kojeg se generiraju i brojni drugi naši problemi. Ovdje u strategiji je konstatirano da hrvatski 15 godišnjaci u tim međunarodnim procjenama znanja ostvaruju ispodprosječne rezultate u jezičnoj i matematičkoj pismenosti te prirodoslovlju. Ispravno se nalazi da se mora primijeniti pristup stjecanju znanja te osobito posvetiti usmjerenost primjeni. I tu se svakako slažem. No kroz iščitavane strategije smatram da bi možda trebalo još više se usmjeriti na upravo tu promjenu rekao bih paradigme u našem školstvu. Naše školstvo je generacijama što je moj … dojam bilo usmjereno na predaju suhih informacija učenicima i studentima. Jedan od primjera koji to potvrđuje je slučaj iz medija kada je profesorica zahtijevala od učenika da znaju boju svjetala na kočiji Filipa Latinovića. Dakle prekrasno je posvetiti … književnosti tako puno vremena i truda da se takvi detalji mogu znati onako iznebuha iz glave, ali nisam siguran da će tako ostati dovoljno vremena za stjecanje vještina koje bi učenicima kasnije studentima omogućile veće šanse za radno mjesto ne znam u Microsoftu, Plivi, Nikoli Tesli, Ericssonu ili da bolje obavljaju svoj posao kao državni službenici, osim ako nemamo robote koji mogu spavati tri sata dnevno, a ostatak vremena provesti za računalom i knjigom sa infuzijom u veni. Naše školstvo je rekao bih generacijama bilo izuzetno uspješno u stvaranju izvanrednih konzumenata sadržaja, tako je bilo u vrijeme kad sam ja školovao i studirao, a nekako se bojim da je tako još i sada. Promjena paradigme je u tom smislu potrebna je u smislu da naše školstvo jednostavno mora početi stvarati kreatore sadržaja. Dakle, svako znanje koje učenici primaju u vidu informacija moralo bi biti usmjereno na to znanje, da to znanje mora biti iskoristivo u primjeni, u kreaciji, a ne nikako samo … [[Govornik se ne razumije.]] Tu je po meni ključ koji može promijeniti naše rezultate u obrazovanju na bolje. Velim, tu se u ovoj strategiji naglašava usmjerenost na rezultate školovanja. No, mislim da je još dodatno potrebno definirati, odnosno ukazati na prihvaćanje potrebe za tim kvantnim stopama. Ta promjena koja je nužna, dakle da naš obrazovni sustav ne stvara samo … [[Govornik se ne razumije.]] raznolikih informacija koje se onda uglavnom može upotrijebiti samo na televizijskim kvizovima znanja, nego da stvara uspješne kreatore novog sadržaja i novog znanja i inovatore. Tu je i ključ ja mislim i naše budućnosti kao i nacije u suvremenom nekom globalnom okruženju. Strategija predviđa mjere za razvoj i širenje primjene učenja. No, čini mi se da je možda čak i prekonzervativna u tom području. Za početak, pa čini mi se, velim opet nemam možda dovoljno informacija, ali čini mi se da je vrlo jednostavno sve udžbenike i tiskane materijale učiniti dostupnim u elektronskom obliku već za iduću školsku godinu, a prije dvije godine nalaz je sasvim dovoljan da se takvi materijali znatno upotrijebe dodavanjem multimedijskih i interaktivnih sadržaja. Evo i često se kad govorimo o školstvu ističe i primjer finske prakse. Ona ne vrijedi ni u njihovom načinu rada iz podučavanja, dakle koje daje svima jednake šanse i učenicima s teškoćama i svim drugim učenicima i darovitim učenicima. U tom smjeru smatram da treba krenuti ka promjenama i u hrvatskom školstvu. Naša strategija istina posvećuje pozornost tome, no najveći fokus kad govorimo o intervenciji, dakle stručnih timova i poslovne pozornosti stručnog osoblja čini mi se da je usmjerena na učenike sa teškoćama, te na darovite učenike. No, smatram da pozornost treba biti usmjerena kad govorimo o stručnom radu na sve jednako bez obzira na limitirane resurse. U prvom redu treba se značajno veća pozornost posvetiti učenju učenika, ali i njihovih roditelja metodama i mjerama koje će omogućiti da svaki učenik ostvari svoj maksimum. Dakle, i onaj da tako kažem prosječan učenik. Laik sam, velim ponovo na tom području. No, velim dojam mi je da učenici koji su procijenjeni kao prosječni ne dobivaju dovoljno pozornost, da ih se često prepušta same sebi. Ako propuštamo priliku takve učenike dovesti do njihovog maksimuma mislim da se izlažemo opasnosti da propustimo uočiti i darovite učenike, a pogotovo stvaranju sustava koji bi efikasno prepoznavao svakog darovitog učenika trebali bi posvetiti posebnu pažnju, a njima, tim darovitim učenicima pak smatram da trebamo osigurati posebne materijalne uvjete učenja i unapređivanja i razvijanja njihovog maksimuma, zahtjeva znatno većeg ulaganja nego razvijanjem maksimuma možda učenika koji nije u toj mjeri darovit. To mislim da nalaže elementarna logika. Što se tiče visokog obrazovanja čini mi se da ćemo tu postojećim sustavom i u postojećem sustavu najteže napraviti taj skok koji nam je potreban. Većina ovdje predviđenih mjera iziskuje značajno veća ulaganja sredstava javnog sektora. I ja se slažem da ulaganje u školstvo općenito pogotovo visoko školstvo je nužnost. No, u situaciji kad imamo smanjenje raspoloživih sredstava u javnom sektoru mislim da se u svakom slučaju trebamo usredotočiti na poboljšanje postojećeg sustava. I to smatram kroz poboljšanje efikasnosti sustava izlaganja većoj konkurenciji. Jedan od alata koji bi se tu mogao napraviti mislim da bi možda moglo biti uvođenje vaučera koji bi studenti mogli iskoristiti za školovanje na bilo kojem fakultetu iste razine. Drugi bi mogao biti omogućavanje, dakle diploma na fakultetu koji daje kvalitetnije rezultate ima i veću specifičnu težinu. To se može činiti kada govorimo o javnom sektoru uvođenjem puno boljih kompetitivnijih testiranja kod primanja na radno mjesto … [[Govornik se ne razumije.]] odnosno radnika u javnim poduzećima. Ni tu ne trebamo da tako kažem izmišljati toplu vodu, možemo kopirati sustav koji ima Europska unija i koji čini mi se da je puno bolji od našega. Čini mi se da bi bolja kvaliteta pojedinog sveučilišta u primjeni takvog sustava dolazila više do izražaja. To se može učiniti većim zahtjevom za odgovornošću studenata koji se školuju na teret javnih sredstava, da se možda na neki način uvjetuje i povrat sredstava ukoliko, dakle sredstva na neki način propadnu zbog prekida studija, odnosno zbog odlazaka studenata van. I tu bi možda dobro razmisliti o tom uvođenju … [[Govornik se ne razumije.]] kao jednom od elemenata kojim bi to mogli postići [[Upadica Batinić: Vrijeme.]] Dobro, s obzirom da mi ističe vrijeme završio bih da je ova strategija dobra podloga za izradu drugih strateških dokumenata, predlaže mnoge pozitivne promjene, te vjerujem da će te promjene omogućiti da se hrvatsko društvo učini inovativnijim i otvorenijim. Hvala.
Hvala. Imamo i jednu repliku. Đurđica Sumrak, izvolite.
Hvala. Hvala vam lijepo gospodine, ali vrijeme mi malo vratite natrag. Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi kolega Pandek. Ne bih se javila, jer sam iskreno lovila ono što ste govorili u svom izlaganju. Ključne riječi su mi bile Finska i ono što bih htjela čuti u vašem odgovoru zašto ste se baš vezali na Finsku. Zašto baš na Finsku? To bih volila jedan dobar da mi odgovor napravite. A drugo što bih vas ja, uputila bih vam jednu kritiku. Ja sam starija od vas, pohađala sam 5. gimnaziju u Zagrebu i smatram da jedno, da naši učenici koji pohađaju i gimnazije, odnosno i srednje škole dobivaju jedno jako široko obrazovanje. Dobivaju jedno obrazovanje koje spada, nekad je spadalo znati kakve su vezice na cipelicama Madam Bovary kad je išla na ples. Ili kakve je bolje kamen prstena koji je nosila Ana Karenjina u opću kulturu. Danas na žalost takve stvari apsolutno više nikoga ne zanimaju, jer nitko ne, većina njih ne čita, nego uzmu laptop i onda što smo mi nekad zvali na faksu repetitori repetitoria, a to je značilo pad, a danas je to lektira. Danas je to na žalost opća nekultura. Pa ja se zalažem da i dalje u našim gimnazijama i srednjim školama zaista ostaje jedno široko obrazovanje, da djeca dobiju i to opće obrazovanje, posebice kad se radi i o hrvatskom i o književnosti ne samo hrvatskoj, a i naši učenici kolega Pandek na natjecanjima izvan Hrvatske pa ja bih rekla i u Finskoj vrlo često naši gimnazijski učenici koji su išli i u V. i u X. i u I. i u MIOC pobjeđuju i oni su odlični informatičari, odlični su u svim svojim znanjima.
Vrijeme! Hvala. Hvala kolegice Sumrak.
Zalažem se i dalje da ostane jedan visok kriterij u srednjim školama općeg obrazovanja. Hvala.
Odgovor na repliku, Draženko Pandek izvolite.
Zahvaljujem. Zašto Finska, zato što je Finska po tom … druga po uspješnosti svojih učenika i studenata na valorizaciji i uspješnosti njihova školstva. Tu među prvima su recimo Šangaj, Hong Kong, Južna Koreja, a Finska dakle je jedna od europskih zemalja koja ima najveći rejting. Zato što nam je, u biti europski sustav nam je možda bliži nego sustav dalekoistočnih zemalja zato što osobno gledam na skandinavske zemlje često kao uzor kako treba urediti društvo pa i u ovom segmentu školovanja. I mislim da kad se … u pripremi rasprave sa stručnjacima s ovog područja, svi su isticali primjer Finske kao jedne uspješne priče na ovom području. A kad govorite o ovim svim informacijama, slažem se, velim rekao sam u raspravi, lijepo se posvetit lijepoj književnosti, lijepoj umjetnosti, ali mi imamo ograničene resurse u pogledu vremena. Gomila informacija se stvara svake sekunde, svakog sata, količina informacija koje su nužne za obavljanje određenog posla se dupliciraju u vrlo kratkom vremenu. One količine informacija koje je bila dok ste vi ili ja išli u srednju školu odnosno gimnaziju je nemjerljivo veća sada. Zato moramo se usredotočiti velim na kreatore sad da učimo naše učenike da budu inovatori i da stvaraju sadržaj, a ne samo da znaju ponoviti ono što su naučili. Čini mi se da je to jedan od problema našeg školstva do sada, a to se vidi i kroz to da smo mi 34. po redu rejtingu za razliku od ovih zemalja koje postižu daleko uspješnije rezultate od nas.
Zahvaljujem. Sljedeći za raspravu Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, profesore Budak, kolegice i kolege. Evo zaista je nevjerojatna nepodnošljiva lakoća kojom je dio kolega iz redova HDZ-a pokušao za sve što je loše u sustavu obrazovanja tužit aktualnu Vladu. Međutim, podaci i brojke su oni koji nikada ne varaju. Negdje na kraju prošlog saziva mandata ovog Sabora grupa saborskih zastupnika predvođena profesorom Flego, bila je tu profesorica Jerković, Marija Lugarić, sačinila je kompletnu analizu obrazovnog sustava koji je zapravo bio i temelj sveg kasnijeg što je hrvatska Vlada činila kad je riječ o obrazovanju i tada iz tog dokumenta jasno je proizašlo da su plaće učitelja premale, da su učitelji podcijenjeni, da nam sustav osnovnog i srednjeg školstva nije dobar, da su piza testovi pokazali da su naši učenici loši, da sustav visokog školstva je dezintegriran, da je povezanost završenih studenata i potreba na tržištu loša, da su nam doktorski studiji nekvalitetni, da imamo brojne institute koji su nepotrebni. I tako smo zapravo mogli reći da u trenutku kada je ova Vlada preuzela između ostalog i sustav resora obrazovanja i znanosti on izgleda poput jedne zgrade kojoj je krov temeljito urušen, da međukatna konstrukcija je slaba, a i temelji su uzdrmani. Bilo je jasno da se u toj kući ne može kvalitetno živjeti, ali bilo je jasno da se u roku godinu-dvije ne može napraviti nova kuća. Stoga je, a to se može i u arhivama saborskih rasprava vidjeti, odlučeno da se u prvih godinu, godinu i pol poprave zakoni koji su bili tada na snazi, od predškolskog preko osnovnog, srednjoškolskog obrazovanja do visokog obrazovanja i znanosti, ali da se istovremeno počne graditi potpuno nova zgrada, a za to je trebala strategija. I stoga je već u svibnju 2012. godine, a podsjećam ova vlast je započela praktično raditi u prosincu 2011., Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta u suradnji s Hrvatskom akademijom znanosti i umjetnosti izradilo smjernice za izradu Strategije obrazovanja, znanosti i tehnologije. Nakon toga sačinjen je čitav niz timova, stručnjaka bez ikakve ideološke, stranačke ili bilo koje druge pripadnosti sa ciljem da se sačini kvalitetna strategija temeljem kojeg će u drugoj polovici mandata, do kraja mandata izgraditi se kompletno nova struktura, nova obrazovna vertikala. I to je to. Danas smo pri kraju tog procesa, istina možda nešto kasnije nego što smo htjeli, ali sa ciljem da na temelju ove strategije dobijemo potpuno novu zakonsku regulativu i po prvi put u povijesti imamo dokument koji tretira cjelokupni sustav obrazovanja, od vrtića preko osnovnih i srednjih škola, fakulteta, do doktorskih studija i povezuje obrazovanje, znanost, tehnologiju sa gospodarstvom. I u tome je kvaliteta ovog dokumenta koji sada zaista stvara osnovu da bez ikakvih stranačkih prepucavanja, pokušajem zajedničkog konsenzusa donesemo dokument koji bez ikakve demagogije određuje sudbinu Hrvatske, jer o kvaliteti svih onih koji završavaju naše škole ovisit će i kakva će Hrvatska biti nakon 2020. godine. Ako pogledamo cjelokupnu strukturu ovog strateškog dokumenta onda je u njemu jasno da svaki dio, od vrtića preko osnovne škole koja se produžuje na 9 godina, neki su pitali zašto 9 godina, pa zato što su sva istraživanja pokazala da ako želimo da Hrvatska bude društvo jednakih šansi za sve i ako želimo da postane socijalno mobilno, socijalno pokretljivo društvo onda je ključ u što ranijem ulasku u sustav obaveznog obrazovanja. Dakle danas je Hrvatska socijalno nepokretljivo društvo jer postotak studenata koji dolaze iz obitelji sa osnovnom školom je izrazito mali. Pokazalo se da ako dijete što ranije krene u predškolski sustav, u osnovnu školu i što duže traje taj opće obrazovni sustav onda će socijalne razlike zbog toga što dolazi npr. iz romske obitelji, iz obitelji roditelja s osnovnom školom biti manje. Pokazalo se da je u Hrvatskoj taj sustav razredne nastave izuzetno kvalitetan i zbog toga je odlučeno da se produži školovanje za jednu godinu, ali upravo da ta godina bude godina koja prethodni predmetnoj nastavi. I na taj način dobiva mogućnost da djeca u srednjoškolski sustav ulaze nešto kasnije, nešto zrelija što im daje mogućnost da možda kvalitetnije odaberu sustav i smjer koji će opredijeliti kasnije njihov ulazak u svijet rada. Kada je riječ o visokom obrazovanju i o znanosti, onda ono što se često vodila polemika, vodila se oko Bologne. Naravno da Bologna ima dobre i loše strane, naravno da je u sustavu bolonjskog procesa bilo i grešaka, ali pustimo sad to. Upravo ova strategija zajedno sa hrvatskim kvalifikacijskim okvirom nudi šansu da na temelju loših stvari koje su se dogodile ispravimo to i da nam sustav Bologne osigura ono što je njegov prvi cilj bio. Dakle, da imamo kvalitetno obrazovane ljude koji po završetku svog školovanja imaju sve ono što je potrebno da bi ušli u svijet tržišta rada i da bi svojim poslodavcima bili korisni. Ono što posebno želim naglasiti kao kvalitetu ove strategije, a to je dio koji se tiče studenata, studentskog standarda. Dakle, ako želimo osigurati da Hrvatska bude društvo jednakih šansi za sve, da se povećava postotak visoko obrazovanih i da Hrvatska bude socijalno mobilno društvo, onda je potrebno promijeniti u potpunosti koncept studentskog standarda i financiranje studentskog standarda od neizravnih u izravne potpore i to se upravo čini prijedlogom koji se nalazi pred nama. Dakle, na temelju ove strategije slijedi sada najvažniji korak, a to je da strategija zaživi u praksi. Rekao sam u nekoj replici 70% strategija propadne, propadne prije svega zbog ljudi. Ljudi koji su potrebni da bi se ta strategija provela u praksu, a ovu strategiju neće provoditi u praksu ministarstva. Provodit će ih prije svega ljudi zaposleni u vrtićima, u osnovnim i srednjim školama, na fakultetima, na sveučilištu, a ministarstva moraju biti podrška koja će osigurati tim ljudima da osiguraju ono što je najbitnije. Dakle, da obrazovanje, znanost, istraživanja budu garancija konkurentnosti Hrvatske u Europskoj uniji. Tri su stvari potrebne za konkurentnost jednog društva. To su istraživanje, razvoj i intelektualni kapital. upravo sve to nalazi se u ovoj strategiji, gdje cijela strategija se vrti oko učenika, oko studenata i oko potreba društva u cjelini pri čemu nigdje nije zanemarena humanistička osnova kao što su neki pokušali reći. Dapače, dobili smo nekakva tumačenja od stručnjaka Europske komisije da je preveliki naglasak dat upravo na humanističku komponentu. Prema tome, ja još jedanput pozivam kolege iz HDZ-a da razmisle i da daju podršku ovoj strategiji, jer ta strategija je zapravo dokument oko kojeg možemo poslati poruku hrvatskom društvu da smo u stanju postići konsenzus oko tema koje su zajedničke za sve ljude koji žive u Hrvatskoj, jer svako dijete bez obzira bio njegov otac SDP-ovac, HDZ-ovac ili bilo koja druga stranka ići će u školu, toj školi stjecati znanja koja će mu omogućiti da iz svojih znanja razvije vještine, iz tih vještina zapravo nastaju kompetencije, a onda i ljudske vrijednosti. Prema tome, moja poruka je da mi trebamo razvijati ne samo društvo znanja kao što se često govorilo, na žalost uglavnom kroz političke parole, nego društvo utemeljeno na znanju i vještinama, a da cijeli cilj tog obrazovnog procesa nije samo dobiti dobrog inženjera, liječnika, nego dobiti dobrog čovjeka. I zbog toga je odgovornost nas političara možda i veća nego što u trenucima kada pokušavamo voditi nekakve sitne političke rasprave spuštati na sitnoj razini jedan drugome nekakve potpuno nebitne stvari. Ne vodimo računa o tome da cijeli dan i danas gledaju ovu sabornicu građani i nezadovoljni su na koji način pristupamo ovoj ključnoj temi za budućnost hrvatskog društva. Ja se još jednom obzirom da sam i sam jedan dio vremena proveo sa ljudima koji su radili na ovoj strategiji želim zahvaliti svima, jer to je po prvi put ja mislim u hrvatskoj povijesti da jedan ovako ključan dokument, strateški dokument na kojem se radilo gotovo dvije godine grupa intelektualaca vrhunskih stručnjaka izradila, a da za to nije tražila novac. To je vrlo rijetka pojava, ali zapravo i primjer na koji način bi društveno odgovorna akademska zajednica i gospodarstvo se trebala ponašati.
Hvala. Prelazimo na replike. Miroslav Tuđman, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Vidite, rekli ste gospodine Jovanoviću da je 70% strategija neuspjelo. Kad bi vjerojatno išli analizirati onda su te strategije neuspjele zato što su bile krivo planirane, zato što nisu imale svoju podlogu u analizi stanja i da zato što su onda modeli koji su rađeni na tome naprosto bili krivo projektirani. S druge pak strane zagovarate opoziciju da ovo ne bude politički ili ideološki intoniran nekakav konsenzus, nego da se zajedno dogovorimo, a u uvodu onda kažete pa zaboravimo što je bilo Bologna i slabosti, ali HDZ je kriv za sve ono što smo mi naslijedili. A ne spominjete ovo kada ste preuzeli vlast imali ste 2 i pol tisuće znanstvenih novaka. Ja sam postavio zastupničko pitanje što će bit sa tim novacima, jer rečeno je da oni, da svega 20 radnih mjesta u znanosti za sve fakultete i sve znanstvene institute u Hrvatskoj su mogući i dobio sam odgovor koji piše da ta politika ugrožava financijski sustav Republike Hrvatske 2 i pol tisuće novih doktora. Ne znam tko to može potpisati, da 2 i pol tisuće doktora znanosti nisu kapital na kojem se može graditi budućnost Hrvatske, nego da ugrožavaju financijski sustav. Da ne govorimo o tome da već tri godine financiranje znanstvenih projekata ne znam koji izraz da upotrijebim ili da ne postoji ili da postoji u …/Govornik se ne razumije. Prema tome, ako želimo biti, imati strategiju, ako želimo postići konsenzus onda u najmanju ruku trebamo biti objektivni i poći od objektivne analize stanja neovisno o tome tko je kada zaslužan za uspjehe ili neuspjehe.
Hvala. Odgovor, kolega Jovanović. Izvolite.
Svatko tko je proučavao proračun Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta onda će odmah vidjeti da 80% sredstava odlazi na plaće. Ako tome dodamo da u jednom mandatu ova Vlada je osigurala besplatan prijevoz učenika, sufinanciranje sa 75% za što odlazi još milijarda kuna i da za subvenciju školarina kako bi osigurala mogućnost svima da studiraju još milijardu kuna to su već dvije milijarde kuna. Prema tome, jasno je da je proračun Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta takav da u njemu nemate nikakve rezerve. Što se tiče znanstvenih novaka priča nije točna. Mi smo jasno izračunali i dokazali da svi znanstveni novaci koji su ostvarili one uvjete koje su trebali ostvariti temeljem odlaska u mirovinu mogu dobiti posao na hrvatskim sveučilištima gdje god je za njima potreba prisutna. Prema tome, odgovorno to tvrdim i sada nitijedan znanstveni novak koji je ispunio uvjete ne mora otići iz Hrvatske, dobit će posao na hrvatskim sveučilištima.
Hvala. Sljedeća replika, Đurđica Sumrak. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kolega Jovanović, nastavno na vašu raspravu, ali evo ga i repliku, smatrajte prof. Tuđmana da je i moja plus sljedeće. Zaista kažete da tražite konsenzus ali da evo ga prije nego ste došli na vlast odnosno kad ste stupili vidjeli ste kako je sve u prosvjeti i znanosti uništeno, kako su plaće profesora i učitelja male. Zašto ste ih onda još snizili, zbog čega ste ih još snizili gospodine Jovanović? Zbog čega pred hrvatski Božić niste isplatili prijevoz učiteljima i profesorima? Jer ste kasnili, 7.01. Zašto to niste učinili u 12. mjesecu kad je njima jako bitno bilo? Govorim vam o tome da kažete jedno što ste zatekli, ruševinu, a vi ste počeli drmati i temelje svega toga. Kažete znanstveni novaci će dobiti posao. Pa zbog čega gospodine Jovanović evo ga u vašem mandatu je otišlo nekoliko stotina znanstvenih novaka van? Zbog čega je otišlo nekoliko stotina liječnika izvan Hrvatske? Zbog čega gospodine Jovanović kad vi ste nudili tako divne uvjete i dobre plaće i sve ostalo? Pa vidite kažete da bi trebalo učiniti dobrog čovjeka. Nažalost, u ovoj politici se stječe dojam, a evo i ja sam dobila sad poruku, nisu ljudi toliko nezadovoljni ovim našim raspravama o današnjoj temi nego ja sam već govorila gospodine Jovanoviću nezadovoljni su sa stanjem u društvu. Nezadovoljni su mladi jer ne mogu dobiti posao, nezadovoljni su jer nemaju perspektivu jer danas mi u 18,11 ne razgovaramo o tome kako će se stvoriti podloga, kako je već stvorena podloga i kako već očekujemo da će se ti mladi znanstveni novaci, mladi profesori i ostali zaposliti. E to hrvatski narod ovaj žalosti. I nisu oni nesretni zbog ovoga nego nesretni zašto nemamo potpuno drugu raspravu večeras i svih ovih dana. To je žalosno.
Hvala kolegice Sumrak, vrijeme. Odgovor, izvolite.
Pa kolegice Sumrak kad mi dostavite popis tih stotine novaka koji su otišli iz Hrvatske ja ću vam odgovoriti. Dakle, nemojte dezinformirati javnost, nemojte govoriti paušalno jer je to laž. Pa vi donesite taj spisak ljudi. Što se tiče plaća i proračuna Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta onda također stalno se ponavlja jedna neistina. Jedini proračun koji je u uvjetima smanjivanja proračuna i rebalansa Hrvatskog proračuna rastao je Proračun Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta i plaće učitelja i nastavnika su rasle u dva navrata. Dakle, 357 uredba koja je nezakonito postojala je u ovom mandatu prevedena u koeficijente za mentore i savjetnike, a jedini koji su bili pošteđeni ukidanja Uredbe 4810 su bili učitelji i nastavnici. I jedini kojima je plaća osjetno rasla bili su učitelji početnici koji su sada nakon godinu dana staža imaju 400 kn veću plaću nego što su prije imali. Prema tome, nemojte dezinformirati javnost. Sjednimo jedan dan ako hoćete i analizirajmo svaku odluku koja je donijeta u mom mandatu pa ćete vidjeti da ste u potpunosti u krivu.
Zahvaljujem. Sljedeći za raspravu Dragan Crnogorac. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre, gospodine Budak. Pa evo nažalost ja moram svoju raspravu otpočeti sa ovim našim zaključkom koji ste pretpostavljam dobili svi na klupe. Ne znam da li ste dobili i vi, odnosno ministar i gospodin Budak? Vezano je za dopunu strategije da tako kažem. Nažalost, evo mi smo danas u toku današnjeg dana na neki način dogovorili ovaj jedan zaključak i formulirali koji bi bio obaveza da se u strategiju ugradi dakle obrazovanje na jeziku i pismu pripadnika nacionalnih manjina u RH iz razloga što u ovoj strategiji toga nema. Međutim, evo daljnjim objašnjenjem danas od tajništva da tako kažem Hrvatskog sabora smo dobili jedno mišljenje da ovakav zaključak kao što smo ga mi predložili ne može da prođe. Nažalost, mi bez ovoga strategiju, bez ovoga za nas vrlo bitnog elementa, a nažalost to smo jedini mi danas za to se zalagali. Ja bih volio da je to neki drugi klub govorio i u vezi toga. Valjda pretpostavljaju da mi jedini imamo pravo na to da govorimo, ali mislim da to apsolutno imaju svi saborski klubovi i saborski zastupnici. Dakle, radi se o obrazovanju pripadnika nacionalnih manjina koji u strategiji nisu da tako kažem spomenuti i ne obuhvaća tu tematiku. Međutim, to je za nas izuzetno bitno. Ja ću evo u svom nekom obrazloženju reći da strategija mora, morala bi na neki način obuhvatiti sve elemente u kojem se Republika Hrvatska obavezala prije svega recimo Europskom poveljom o zaštiti regionalnih i manjinskih jezika, samim Ustavom, pa Bilateralnim sporazumom koji je Republika Hrvatska potpisala sa Italijom ili sa Mađarskom, ili Europski sporazumi pismo namjere za završetak mjere integracije, ali isto tako i Ustavnim zakonom o pravima nacionalnih manjina i Zakonom o odgoju i obrazovanju nacionalnih manjina. Isto tako ću podsjetiti da je Ustavni sud još 97. godine odlučujući u predmetu broja učenika rekao da ova stečena prava ne može, ne mogu da se umanje. Dakle, mislim da je izuzetno bitno a sa druge strane ja sam naišao čini mi se na dva odlomka u Strategiji koja, zbog kojih smo i zabrinuti u najmanju ruku, evo ja ću reći dakle na stranici 78. pod ciljevima osigurati optimalne uvjete rada odgojno obrazovnih ustanova, pa kaže u izradi mreže važnim se čini omogućiti pretvaranje škola u lokalne jedinice i u središtu cijeloživotnog učenja, kulture i sporta te poticati provedbu različitih javnih potreba (za djecu sa teškoćama, darovitu djecu, djecu pripadnike nacionalnih manjina i djecu u programu predškolske, pred škole uključenu u predškolski odgoj i naobrazbu), to je za nas dosta zabrinjavajuće jer se samo govori u segmentu dodatnog osiguravanja prostora. I sljedeća stvar je na stranici 82. kroz školske ustanove sa otežanim uvjetima rada, pa se tu spominju školske ustanove na otocima, u brdsko planinskim i slabo prometno povezanim područjima, međutim ne spominju se škole na jezicima i pismima nacionalnih manjina. Mislim da sigurno ih ima preko 50 u Republici Hrvatskoj, a između ostalog mi već dugi niz godina imamo problem, ja ću samo jedan reći, evo problem sa registracijom škola koji je dug 18 godina, evo gotovo sad 18 godina. Ja se nadam da i, pretpostavio sam da će se naći u strategiji i segment o obrazovanju na jeziku i pismu nacionalnih manjina pa će i sve druge stvari biti uređene, ne tako detaljno ali poslije onda izmjenama zakona i akcijskim planovima da tako kažem. I sad imamo situaciju da smo poslali ovaj zaključak, koji je nažalost na neki način ne može ili neće biti prihvaćen, nego bi on trebao biti cjelovit, on bi trebao biti detaljan, cjelovit u strategiji. Nažalost mi to u ovom trenutku nismo u mogućnosti da napravimo kako bi onda mogli da raspravljamo o njemu. Ono što je možda moguće napraviti je da Vlada svojim amandmanom koji može biti puno detaljniji nego što smo mi napisali ovo ovdje, predloži izmjene ove Strategije i onda do dana za glasanje zajedno sa Strategijom usvojimo dopunu Strategije od strane Vlade, mi bismo svakako tu pomogli, a sa druge strane ako ne bude ovakvih iskoraka iako se govori da će se strategija mijenjati, da će se dorađivati itd. Mi ćemo teško biti u prilici da bez ovoga segmenta podržimo predloženu Strategiju za koju, mislim danas ste to čuli mišljenja, možemo smatrati kao jedan da tako kažem potreban, nesporno, izuzetno bitan strateški dokument koji je evo poslije toliko dugo godina čekanja je došao na raspravu i na usvajanje. Pa kakav god da je on, ajmo onda razgovarati ili da ga poboljšavamo ili ćemo nešto da izbacujemo što je možda nepotrebno, da ga prilagođavamo uslovima. A u svakom slučaju možemo razgovarati o nekoj strategiji koju imamo, dosada nemamo ništa. Ali kako što sam i rekao volio bi da je i ovaj segment možda na samom početku bio uključen. I ja se zahvaljujem gospodinu Budaku, on je obilazio klubove, bio je kod nas u klubu. Međutim, nažalost mi se nismo mnogo zadržavali oko ove teme jer i sama javna rasprava je bila tokom pauze, ljetne stanke tako da je nismo puno obraćali pažnju, možda je djelomično i naša krivica, ali nismo ni toliko bili sami uključeni, niti manjinske ustanove, niti institucije. Nadam se da ćete vi, odnosno Vlada koja je predlagatelj imati dovoljno sluha i zajedno s nama u ovom možda kratkom vremenu koliko je da je barem djelomično napisati ovaj dio važan za pripadnike nacionalnih manjina i onda ćemo mi biti, a onda se može ustvari dorađivati poslije, ali bitno je da ga i u ovoj prvoj strategiji ima. To je ono što je nama izuzetno bitno. Evo dopustite mi samo još par drugih razmišljanja, pošto sam svoju raspravu morao da koncipiram na ovakav način. kao što sam rekao da je strategija potrebna, izuzetno bitna. I ja bih volio da je u njoj, u ovome kao što se danas govorilo, u širem dokumentu, ovo je možda mogao biti sažetak, ali u onom većem dokumentu baš da smo dobili detaljnu analizu svakog segmenta, čuli smo ovdje danas i u pojedinačnim raspravama neke stvari, čuli smo i u raspravama u ime kluba, međutim meni se ovako čini, a u stvari ja sam stekao dojam da je postavljeno ovako previše centralistički, sad nemojte mi zamjeriti, ali mi dolazimo najčešće sa ruralnih dijelova i znamo šta se dešava sa onim mjestima i potrebama stanovništva koje nažalost ostaje. A ja ću vam reći bez čega, bez državnih institucija. Prvo evo, mnoga mjesta su ostala bez poštanskih ureda, možda to nikom ne znači neki prevelik gubitak, ali s obzirom da evo neki gradovi plaćaju udžbenike svojim stanovnicima, mnogi od roditelja od djece koji su rekli pa idemo mi promijeniti prebivalište, iselit ćemo se iz tih krajeva. Mislim da tu treba biti pažljiv u strategiji i dobro razmotriti pitanje da ne stvorimo, odnosno da pokušamo da zadržimo ipak, i da to obrazovanje bude dostupno i što kvalitetnije svim građanima u svim dijelovima Republike Hrvatske. Nemojmo da stvaramo, da tako kažem, jednu tešku situaciju di mladi ljudi su prinuđeni zbog nepostojanja institucija da presele, ustvari da odsele u velike gradove. Moj kolega je isto tako govorio o sredstvima za provođenje ovoga. Jasno nam je svima da bez dovoljno sredstva neke mjere će biti teško provedive. Zašto mi to govorimo, pa evo ja ću samo navesti jedan primjer vrlo u zadnje vrijeme u žiži javnosti tema izdvajanje zdravstvenog osiguranja iz Proračuna RH i bojimo se da će ako se to desi od 01.01. iduće godine, ako se desi, proračun biti manji za nekih otprilike 23 milijarde kuna što je izuzetno puno, a onda će to biti problem i za preraspodjelu ostalih sredstava unutar proračuna, … će imati problem Ministarstvo financija i sam ministar financija, ali je pitanje da li će se ove neke od mjera moći realizirati. Ja sam imao još namjeru i samim svojim ličnim primjerima, da tako kažem, dati doprinos ovoj strategiji, međutim pošto sam već u prvom dijelu, kao što sam rekao, morao drugačije da koncipiram raspravu, nažalost ove stvari neću moći iznijeti, ali smatram ovo što sam rekao, da je bilo obavezno, da sam bio obavezan to reći, ali se nadam isto tako da će naići na razumijevanje kao što smo se danas u toku dana već dogovorili o tim stvarima. Evo, neću više dužiti. Hvala.
Hvala. Imamo jednu repliku, Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Crnogorac, mene čudi zašto sve ovo što ste sada rekli niste rekli u periodu koji je pred nama zadnjih 6 mjeseci, tako da je bilo apsolutno dovoljno vremena da ovaj prijedlog koji je potpuno korektan i koji sigurno će osigurati mogućnost da se briga o obrazovanju nacionalnih manjina osigura na kvalitetan način jer ona je u Hrvatskoj jako dobro riješena i sigurno treba učiniti da bude još bolja, tako da ja mislim da Vlada još uvijek treba na sljedećoj sjednici u četvrtak prihvatiti amandmane koji jesu, da postoji mogućnost da se to na taj način riješi, a da se dodatno kroz akcijski plan istakne i značaj svih onih problema koji se pokušavaju riješiti oko registracije škola u proteklom periodu, a nije se uspjelo.
Hvala. Odgovor, kolega Crnogorac.
Hvala. Ja sam i rekao, vjerojatno postoji djelomična krivica i na nama, vjerojatno, ja od toga ne bježim. To je, tu ste vi u pravu vjerojatno, ali mislim da i druge institucije i sama Vlada i ministarstva i sve one institucije koje su sudjelovale u izradi ove strategije su već sami po sebi mogli da … veoma bitno pitanje jedan veliki segment, ni na kraju krajeva u ministarstvu postoje posebni odjeli koji se bave ovim pitanjem. Možda se mi ponekad više, ponekad, da kažem, oslonimo najčešće na ministarstva, da ministarstva odrade onaj dio posla koji mi pretpostavljamo da bi trebalo odraditi, a da mi ne trebamo tu dodatno obraćati pažnju. Evo, nažalost, desilo se nešto što možda nije trebalo, što nismo ni mi na vrijeme primjetili, što ste vi rekli, u zadnjih 6 mjeseci, ali nismo ni bili ni u ovim timovima koji su bili sastavljeni za izradu ove strategije. Tako da, evo, jednostavno došlo je do toga, ali ja se nadam evo kao što ste rekli, da će biti sasvim dovoljno vremena narednih dana da doradimo ovu strategiju i da … ovaj segment.
Hvala. Sljedeći za raspravu, Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepo uvaženi…
Ja se ispričavam kolega Borić, imamo još jednu repliku. Kolega Babić, ja vas samo molim, ako ne gledam u vašem smjeru, kucnite sa…
Nisam kucnuo, istina. Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Crnogorac, pozorno sam pratio ono što ste govorili i nisam shvatio zapravo cijeli vaš doprinos vezan za strategiju obrazovanja, znanosti i tehnologije, ali ako se već govori o predškolskom, osnovnoškolskom i srednjoškolskom obrazovanju vezano za pismo i jezik nacionalne manjine i po modelima a, b i c, ali za predškolski odgoj, mislim da RH izdvaja značajna sredstva za to i mislim da nacionalne manjine po tome nisu na bilo koji način zakinute. Odgovorio vam je na to i kolega Jovanović prije toga, zaboravljajući s druge strane da i mi imamo kao hrvatska nacionalna manjina problema u Srbiji upravo glede obrazovanja. One sve stvari koje su vam bile poznate vezano za ćirilične udžbenike koji su dali Bunjevcima, a po zakonu u Republici Srbiji, svi učenici od 1. do 4. razreda na materinjem jeziku mogu imati svoje udžbenike što opet nije slučaj sa hrvatskom nacionalnom manjinom u Srbiji. Mislim da kad se o tome govori da treba imati stalno na umu, barem zbog poštovanja i reciprociteta naspram jedne, odnosno druge manjine u Srbiji, odnosno u RH. Hvala.
Hvala. Odgovor, kolega Crnogorac. Izvolite.
Ma, meni svaki put kada otprilike ide ovakva jedna replika mi se čini kao da ja, kao da nacionalne manjine od nekoga nešto uzimaju u RH. Prije svega, pripadnici nacionalnih manjina su dio hrvatskog društva i kao takve uživaju posebna prava. Što se tiče prava demokratičnosti kao što je bezbroj puta ovdje bilo ponovljeno, demokracija košta. Tako da, ja mislim da tu nema spora da li pitanje obrazovanja nacionalnih manjina treba da bude u strategiji ili ne, ali ako ne bude bilo, ja si postavljam pitanje da li će onda biti obrazovanja poslije usvajanja ovakve strategije, da li se o njemu razmišlja. Ja sam siguran da da, da to neće dovesti do ukidanja nastave. A što se tiče zakonodavstva i primjene zakonodavstva u drugim državama pa i kao što ste rekli u Republici Srbiji, ja sam to i nekoliko puta ponovio, ja bih volio da svi pripadnici hrvatske nacionalne manjine u Republici Srbiji, ne samo da imaju, nego da su im ta prava u potpunosti ispunjena, prije svega ja znam koji su problemi i sami vi to znate, ja sam vam to rekao, ja sam član Međudržavnog mješovitog odbora, komisije koja se bavi tim pitanje, no međutim ne možemo mi ovdje postavljati stvari u RH da li je nešto napravljeno, recimo u Mađarskoj ili nije. Znači, mi moramo prije svega, a dosta često se pozivamo na te dobre zakonske okvire u RH, pa moramo da ispunjavamo, a ne da oni budu mrtvo slovo na papiru.
Hvala. Josip Borić. Izvolite kolega Borić.
Hvala lijepo. Uvaženi potpredsjedniče, uvaženi ministre. Pa evo ja ću pokušati sa svojom raspravom ponešto reći o ovoj strategiji obrazovanja, znanosti i tehnologije, iako ću odmah na početku reći da teško mi je s obzirom na iskustvo razvojnih dokumenata kojem svjedočimo u proteklih 20-ak godina i njihove provedbe, podržati nešto što znam unaprijed da možda i neće uspjeti. Ali prije toga želim samo jedan svoj dojam, od kada je došao ministar imam osjećaj da se ipak na neki način relaksirala situacija u sustavu obrazovanja, visokog školstva, da je ipak određeni pomak učinjen jer za vrijeme bivšeg ministra to je bilo vrlo, vrlo loše i bila je velika kočnica daljnjem razvoju tog sustava. Ali pokušat ću objasnit u kakvim mi uopće preduvjetima govorima o ovoj strategiji. Naime, Ekonomski institut iz Zagreba 2012.analizirao je sve razvojne dokumente RH i do 2012.bilo ih je 159, od 2012.na ovamo donijeli smo ih još nekoliko tako da taj broj prelazi 160 i oni su analizirajući naveli sljedeće razloge neprovedivosti tih razvojnih dokumenata kao što je ova strategija. Pa su naveli, sami su razvojni dokumenti nepotpuni i stoga tehnički nepovredivi. Možemo li reći to za ovu strategiju? Mislim da pojedini dijelovi to govore. Državni administrativni kapaciteti nisu dovoljni za provedbu dokumenata. Mislim da to u ovom dokumentu ne treba biti problem, administrativnih kapaciteta imamo itekako. E sada onaj treći je možda i najvažniji, nema političke volje za provedbu razvojnih dokumenta ili ovo političku volju možemo staviti, nema novaca za provedbu razvojnih dokumenata, isto to paše ili možda nema želje kada dođe neka druga vlast da se ti dokumenti provode. Ovo je ipak zadnja godine mandata ove Vlade, ne znamo kako će to izgledati u budućnosti. Pa su naveli i dalje, razvojni dokumenti koji imaju nositelja provedbeni plan, plan financija i izvor financiranja, a tu se povezuju na naš državni proračun koji je također strateški dokument sa tri godine planiranja unaprijed, planiramo što ćemo raditi i gdje bi to trebalo dovesti ovu državu, mi utvrđujemo da su svega 4 strategije zadovoljili taj tehnički dokument, a i dan danas se mnogi na njih pozivaju iako su mnoge i stare. To je Strategija razvoja mreže javnih cesta u RH iz '98., Strategija prometnog razvitka iz '99., Strategija i Akcijski plan biološke i krajobrazne raznolikosti iz '99.i Strategija gospodarenja otpadom iz 2005., svega 4 dokumenta imaju na neki način tehničke preduvjete da to može uopće funkcionirati. I onda zaključuju, razvojni dokumenti su manjkavi ponajviše u financijskom dijelu što prati i ovu našu strategiju. Znači dobili smo viziju i pitanje je hoćemo li se svi složiti sa tom vizijom. Mislim da bi se na nivou te vizije ili kako mi to možemo u stvarnosti reći sanjanja svi mogli ili biti vizionari ili sanjati. Ali kada dođemo u provedbu onda ćemo imati ono što smo dobili sa Strategijom razvoja turizma u RH do 2020., ta je strategija donesena prošle godine i sada o toj strategiji svi su govorili u superlativima. Napisano je unutra da bi se razvijao turizam potrebno je porezno rasteretiti taj sektor. Što se desilo nakon tri mjeseca? Dođe ministar financija podigne PDV sa 10 na 13% i strategija više ne važi. Znači lagani potez ministra financija mogu svaku strategiju dovesti do stupnja neprovedivosti. Zbog toga mene ovo podsjeća u nekim segmentima na nekakve usporedbe. Evo recimo primjer, osnovna škola trajat će 9 godina, koliko to košta, koliko košta približno ta namjera, mi to ne možemo saznati. A onda me to asocira dnevno ja mogu poželjeti kupiti automobil najboljih karakteristika, mogu BMW, mogu Mercedes i ne znam koliko košta, imam možda nešto novaca i sada bi to trebalo kupiti. Na kraju utvrdim da je to moje maštanje ili sanjanje dnevno moglo kupiti 20 takvih automobila, a u stvarnosti se vozim u javnom prijevozu u tramvaju ili u autobusu, na to me podsjeća i ova vaša strategija. Jer ja smatram da bez obzira na kvalitetu svakog vašeg poglavlja kojeg ste vi ovdje naveli da će svaki ministar financija i svaki sljedeći proračun silan trud tih 160 ljudi učiniti uzaludnim, da to govore iskustva do sada. I ne čudi me ova izjava ministra danas kada je objasnio zašto je zamjenik ministra obrazlagao uvodno ovu strategiju jer da je on bolje saživio s njom. Možda ministar i nije zaista saživio s njom na najvećoj razini, možda je njemu kao iskustvenom čovjeku koji je ipak vodio određene institucije ovo sve previše na neki način teoretski. Jer mi smo izgubili protekle tri godine sa lošim ministrom jer jednostavno čega da se sjećamo protekle tri godine ukidanja određenih prava, smanjivanja plaća, ružnih riječi, uhljebljivanja podobnih kadrova. Pa mislim sva sreća da je otišao, sva sreća. I zato kažem da mi je drago da ste vi barem koliko toliko relaksirali taj odnos jer ne znam gdje bi to završilo da nije došlo do određenih smjena. I onda dolazimo na onaj najvažniji dio, tko će to sve platiti. Danas to uvijek plate građani kroz lokalnu samoupravu, županiju, državu. I kako to izgleda? Ministar financija sada najavljuje izmjene poreza na dohodak. Uzet će lokalnoj samoupravi 2,5 milijarde i onda mi ovdje pišemo na stranici strategije kako ćemo rješavati pitanje predškolskog odgoja, lijepo piše. Neki novi nacionalni kurikulum pa ćemo nešto produžiti itd., a uzimamo 2,5 milijarde lokalnoj samoupravi i kada dođe načelnik i kaže gospodo do sada vam je vrtić bio 300, kada mi donesu novi zakon onda će vam biti 500 ili 700. Tko će to platiti? Tko će to platiti? Pa možemo mi pisat što hoćemo onda. Ali u provedbi to će biti loše, jer ja ne vjerujem da je … samo educiranja do nekakvih intelektualaca, elita, jer život se dešava na konkretnom području, konkretnoj sredini i ja ne mogu prihvatiti recimo ovo da ćemo mi sada imati cjelodnevnu nastavu u osnovnoj školi kada ministar, bivši ministar najavi ukidanje osnovnih škola i to ne jedne, 324 osnovne škole, 70 područnih. Pa to je 400 škola. I onda mi ovdje priča o jednakim šansama za sve. Ja dolazim iz takve jedne male sredine, nisam iz Zagreba, ma koja jednaka šansa, za koga, za sve u Zagrebu, u Splitu, u Rijeci? I onda kažemo pa mi plaćamo prijevoz, to je evo super mjera. O tome mi moramo govoriti. Strategija kao dokument kojeg su radili intelektualci, ok, mnogima na nižem nivou možda i ne čita, ne čita jednostavno. Puno je tu timova, puno je tu nekakvih komisija, puno je tu nekakvih pameti, ali kad se svedemo na onaj bit onda dođemo na konkretan život koji stvori problem ministru kojeg on mora riješiti. 500 milijuna kuna za što, za nove udžbenike? Nedavno listam, dijete mi je 8. razred, novi udžbenik, nakon tri listanja ispadaju četiri lista, ona tanka, skroz tanka jer smo olakšali torbu za koliko, za 300 grama, a udžbenik kojeg skupo plaćaju ovaj puta su lokalne samouprave uskočile, mnoge nisu, on se raspada. Nećemo o tome pričati, to je isto strategija. Nitko me nije uvjerio gdje smo mi to povezali ruralna područja i urbanu sredinu sa sustavom školstva. Jedino ako ćemo poukidati sve i sve preseliti da živimo u Zagrebu ili u nekom drugom mjestu. Što ćemo s tim ljudima? Ukidaju nam linije, pravo da dva puta putujemo na kopno, ukidaju nam željezničke linije. Sve se živo ukida i tjera nas se da živimo u urbanoj sredini. Možda ovo vrijedi za grad, ali u lokalnoj sredini, pa kad još najavite ukidanje škola jer ćete uštedjet 300 milijuna kuna. Pa o čemu mi pričamo? To je život gospodo draga i mnoge profesije su važne. Ja to cijenim svakog čovjeka. 5.10. bio je Dan učitelja, proslavljen, profesija ima pravo da slavi svoj dan, možda kao rijetka. I govorimo o dignitetu učitelja, koji dignitet? Pa ljudi da li mi ne vidimo kako se ponašamo prema tim ljudima, kako se državna politika prema njima odnosi koja bi ih trebala na neki način podupirati u tome. Samo obaveze, izvolite se školovati, izvolite raditi ovo, ovaj nacionalni plan, ovaj HNOS, ovaj … ili šta ja znam sve ne. Samo to. A na terenu pa ti su ljudi okrenuti samo svojim sposobnostima i malim mogućnostima, o njima smo danas slušali. Ja mislim da nije vrijeme da barem mi političari sa ovakvim dignitetom govorimo o dizanju njihovog digniteta, s obzirom na način na koji su se posebno zadnji ministar koji je smijenjen odnosio prema njima. Za sad toliko.
Hvala. Prelazimo na replike. Željko Jovanović, izvolite.
Nisam se mislio javit obzirom na osobne uvrede kolege Borića, obzirom da je on osuđeni klevetnik na Prekršajnom sudu u Rijeci tako da njegove klevete me uopće ne diraju. Međutim, treba još jedanput ispraviti laži koje smo ovdje čuli. Dakle, nitko nikada nije rekao da će se ukinut 324 škole, rečeno je da će se prići analizi mreža i da će se na temelju analize vidjeti gdje se na temelju određene vrijednosti može osigurati kvalitetnija škola, a ono obzirom da dolazi sa Raba što je od početka isticano da će za otoke vrijediti potpuno drugačiji pristup. Što se tiče udžbenika, eto hvala lijepo da ste mi dali priliku da još jedanput razjasnim tu priču. Dakle prvi zahtjev pred mene kada sam postao ministar, roditelji, djeca, učitelji, nastavnici su stavili da su udžbenici nekvalitetni, da su torbe preteške i da su udžbenici preskupi. Dakle moj zadatak je bio riješiti ta tri zahtjeva: da budu kvalitetniji, da budu lakši i da budu jeftiniji i upravo to je ostvareno. Dakle udžbenici su u prosjeku 15% lakši, torbe su 15% lakše, cijene kompleta su 15% manje i ja sam svoj zahtjev ispunio. Priče da je izvučen novac iz džepova roditelja su opet paušalne i površne. Analiza tržišta udžbenika iz prošle godine pokazala je da je 70% roditelja kupilo nove udžbenike. Došli su u knjižaru i kupili nove udžbenike. Za 15% učenika udžbenike su kupile jedinice lokalne samouprave, a 15% je kupovalo stare udžbenike ili mijenjalo stare udžbenike. U dogovoru sa nakladnicima je rečeno dakle da će se za tih 15% učenika temeljem kriterija osigurati besplatni udžbenici i nitko ni na koji način neće biti oštećen, a iduće školske godine opet će vrijediti ista pravila gdje će se udžbenici moći mijenjati. Prema tome kolega Borić, ne govorite istinu, ali kažem za vas klevetnika to nije ništa strano.
Hvala. Odgovor, kolega Borić.
Hvala lijepo. Zato sam rekao na početku da je važno da je došao novi ministar, ipak je on relaksirao ovu situaciju jer sa ovakvim ministrom, ne znam kako je to vama izgledalo, meni je to izgledalo kao onaj, slikovito hoću reći, kao onaj film tu iz produkcije naših susjeda Bure baruta. To je bilo bure baruta u tom ministarstvu, samo je čekalo da na neki način eksplodira. I dobro je da vas je smijenio ministar kao najžešćeg poltrona, znači čovjeka kojega obožava, da vas je predsjednik Vlade znači smijenio. To je jedna od rijetkih situacija u Hrvatskoj i to je u redu i mislim da je napravio ipak na taj način uslugu svima jer nije to jednostavno. Čovjek vas podržava, a vi ga smijenite i to treba priznati. Tko laže ili ne laže, pokazat će vrijeme. Ja zasigurno sebe nisam uhljebljivao kao vi dok ste bili ministar, to vam je očito bilo na čast, a svima ste dijelili moralne lekcije. Šutite na sve što se događa, a bili ste najžešći borac protiv korupcije. To je o dignitetu osoba kao što ste vi i zato je dobro da ste otišli s tog mjesta i da su ljudi ipak i da je školska godina i akademska krenula u nekakvom miru, bez obzira na sve probleme koje ste ostavili sljedećem ministru i to ćemo priznati. Čovjek to rješava. I tu je možda najveća vrijednost ne ovog dokumenta, nego u ljudima koji u tom sustavu rade i žive, koji žive za taj sustav i kojima ovaj dokument možda neće puno pomoći. Ali jedan dobar odnos politike prema njima im svakako može pomoći. To za vrijeme ovog ministra zasigurno nisu dočekali.
Sljedeća replika Đurđica Sumrak.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi kolega Borić. Da, vaše su rasprave potkrijepljene konkretnim podacima i zaista ne morate se bojati nikakvih tužbi za klevete, jer izgleda da našeg bivšeg ministra istina jako boli ili jednostavno o njoj želi šutjeti. Rekli ste da su udžbenici koje je on nove nabavio malo lakši i da nisu baš kvalitetni, ali oni su bogato, bogato ilustrirani i to naravno nekad smo mi u osnovnoj školi u moje doba 7 sekretara SKOJ-a, a sada je primjer dobre prakse zaista bivši ministar svoje prijatelje iz partije eto sve ih usliko, metnuo ih unutra. Ali eto oni su i pod istragom DORH-a i najvjerojatnije će neki završiti zbog te primjera dobre prakse, lopovluka i u zatvoru. Ali vidite, kaže bivši ministar nije bilo novaca vama u replici, a i ovdje nekim kolegama. Ali ovoj Vladi to i nije toliko bitno. Oni su, njima je 8 milijuna recimo godišnje davati za prostorije u jednom od najljepših prostora u Zagrebu i to je Zagreb tower. I tu je sada već ministar Zmajlović jednako tako kako primjer dobre prakse ove Vlade i štedljivosti ove Vlade i u stvarnosti Vlada će kroz to što će ministar Zmajlović sa svojih 8 katova gledati fino odozgora na građane [[Upadica Batinić: Kolegice Sumrak replicirate kolegi Boriću. Molim vas!]] Jednu rečenicu samo. Hoću pitati kolegu Borića što mislite to zaista je slika ove Vlade i primjera njihove dobre prakse. Kakve to ima odjeke na ovu strategiju?
Hvala. Odgovor kolega Borić. Nadam se da ćete odgovoriti na postavljeno pitanje.
Igramo se, pitanje i odgovori. Sve u redu. Pitao me i gospodin Jovanović, nema veze. Kako ćemo to objasniti? Ne znam. Meni nisu uspjeli objasniti kad smo razgovarali o državnom proračunu situaciju, da smo u 2011. godini završili sa 11 milijardi kuna na resoru Ministarstva obrazovanja, znanosti i športa tada. I sve smo isplatili i plaće i dodatke, uvećane plaće. I dodatke i sve ono što se kasnije sporilo za mandata bivšeg ministra, a sa 12 milijardi ne možemo, nego je sve umanjeno i još je ponešto otkinuto i ne može. I onda sam ja pitao kakav smo to sustav stvorili, ali ne možete dobiti odgovor, da sa 800 ili 900 milijuna više vi možete napraviti manje. E sad, da je baš tolika bila inflacija da je sve poskupjelo ne znam. Onda smo mi rekli da su uveli taj besplatni prijevoz. O.k. 400 milijuna. Gdje je još 500 milijuna? Možemo procijeniti gdje je. Koliko je koštao zdravstveni odgoj? Sva ona silna borba sa svima u društvu, nametanje vlastitih ideologija i sve ostalo. Koliko to ljudi radi? Gdje su ušli? Kako će to sve izgledati? To je pitanje. I što ćemo u nekom budućem vremenu mi ili netko drugi saznati kad dođe na vlast što se tamo sve skrilo. Pokazat će vrijeme. Ali kad vam netko kaže da ste u društvu i da trebamo živjeti u društvu jednakih šansi i onda se čudi da tko je to uopće rekao, a on je to rekao, da će ukinuti 324 škole. Ja to nisam izmislio. To piše ovdje lijepo u Novom listu i 70 malih područnih škola, jer da to štedi 330 milijuna kuna. Onda mi nismo društvo jednakih šansi, a to me ova strategija nije razuvjerila u tome. I nadam se da novi ministar neće se povoditi za onime što je govorio bivši i da će to maknuti sa strane uopće kao opciju štednju, a pokazat će ministar financija da li je to tako ili nije. I zato sam obrazlagao zašto su dokumenti, razvojni dokumenti ove države padali, padali su na financijskoj komponenti [[Upadica Batinić: Hvala.]] a nje ovdje uopće i nema.
Sljedeća replika Frano Matušić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa slažem se kolega Borić kad iz Kukuriku koalicije, a posebice iz SDP-a najavljuju racionalizaciju, odnosno najavljuju razmatranje mreže škola, onda se doista treba na vrijeme dignuti i ustati i početi govoriti o tome što se može dogoditi ako se u razmatranju mreže škola bude išlo za štednju. Naime, to znači gubljenje radnih mjesta. Ali ono što je najgore ukidanje malih škola znači umiranje teritorija Republike Hrvatske. Tamo gdje nema škola, gdje nema osnovnih škola, tamo gdje ne ostaju djeca, tamo ostaju samo na žalost starci koji umiru i ostaju mjesta koja ostaju prazna i to je povijest pokazala. I sasvim je jasno bez temeljne društvene infrastrukture zapravo da nema ni opstanka u ovom slučaju hrvatskog naroda. I ja se slažem sa vama i vjerujem da novi ministar koji je pred nama ovdje koji pozorno sluša ovu raspravu da neće krenuti tim stopama, da upravo ova strategija koja je pred nama na neki način znači i njihovo opredjeljenje premda se mi dijelom i ne slažemo sa ovom strategijom. Ne slažemo se iz mnogih razloga o kojima je već naš predstavnik kluba govorio, ali barem teži ka tome da neki ciljevi iz strategije budu usklađeni sa stvarnim potrebama stanovništva Republike Hrvatske i u tom smislu vjerujem da neće ići tim stopama ukidanja malih škola ili područnih škola jer one doista znače opstanak stanovništva u tim mjestima. Posebice mislim i na otoke, ali i na neke druge udaljene krajeve kao što ste to vi rekli.
Hvala. Sljedeća replika Ada Damjanac. Odgovor? A niste pločicu dignuli. Čitavo vrijeme pozorno sam gledao. Evo bit će kolega Borić, još imate dvije replike. Sljedeća replika Ada Damjanac, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolega Boriću, vi spominjete dignitet učitelja. Pa ja ću reći da nitko nije rušio toliko dignitet učitelja kao vaša Vlada i vaša vladavina. Spominjete evo bivšeg ministra. Dozvolite da ja spomenem isto vaše ministre. Pa ću spomenuti na koji način, evo sjetimo se vašeg ministra Pugelnika, na koji način je on rušio dignitet učitelja sa onim famoznim pugelnicama. Pa da spomenem i gospođu Ljilju Vokić, na koji način je rušila dignitet učitelja i ravnatelja kad su smjene ravnatelja išle preko noći, kad su ravnatelji ujutro dolazili na posao i istovremeno se pojavljivali drugi ravnatelji HDZ-ovi koje je gospođa Ljilja imenovala. Zar to nije rušenje digniteta učitelja? Jeste vi sad promijenili zastavu malo? Puše s druge strane pa sad govorite o dignitetu učitelja, a cijelo vrijeme vladavine HDZ-a niste nijednom to spominjali. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor, kolega Borić.
Hvala lijepo. Kolegice Damjanac dignitet učitelja se spominje u ovom dokumentu, ja ne znam jeste ga čitali, valjda ste ga pročitali? Znači, ja sam govorio o dokumentu i o načinu na koji je promišljeno podizanje digniteta. U tom smislu sam spomenuo da je prije tri ili četiri dana proslavljen Dan učitelja i da je to prije svega ne posao nego poziv, o tome su mnogi danas govorili, i da nije baš u svakoj profesiji ajmo reći toliko podignut važnost nečega na nivou čak svijeta pa da slavimo Svjetski dan učitelja. I onda ovdje piše kako ćemo podignuti dignitet. Moramo se educirati, školovati, cjeloživotno obrazovanje, treba ići na određena stručna predavanja itd., itd. A onda sam i rekao ono što je istina, da je bivši ministar taj dignitet svojim ponašanjem i načinom vođenja ministarstva srozao na najnižu razinu. Pa nismo mi imali tri ili dva koliko je štrajkova bilo u svega nekoliko mjeseci. Pa nisu se ti ljudi bunili zato što je njima s tim ministrom bilo dobro. Zato sam rekao da je aktualni ministar koji je došao uspio koliko toliko relaksirati tu situaciju i usporedio sam to s nečim. Vi možete biti stranački opredjeljeni, to uopće nije problem, i možete štititi to. Ali što napadate gospođu Ljilju Vokić koja je isto radila na ovom dokumentu? Što je ona to napravila loše? Pa koga vi onda napadate, ovaj dokument? Ne? A kako je onda dobra za dokument, a bila je loša kao što? Ministrica? O čemu vi pričate? Znači, ako vi želite braniti Željka Jovanovića to možete, ali nemojte upadati u te probleme, nemojte. Jer nije to vrijedno toga. Mi govorimo o dokumentu svatko na svoj način. Ja sam opisao povijest razvojnih dokumenata u RH i sve Vlade su ih radile i svi su popadali. Past će i ova, vidjet ćete, već na sljedećem proračunu.
Hvala. Sljedeća replika Franjo Lucić. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa evo danas smo se naslušali ovdje o strategiji doista svega i svačega, a o bivšem ministru znanosti ne bih želio govoriti jer sve što je loše napravio to je danas vidljivo. I ne daj Bože da je ostao do kraja ta znanost bi jednostavno potonula. Ali ima on tu pomagača još koji su mu pomagali pa i vaša replika gospodine Boriću koja se odnosi na porezno opterećenje jedinica lokalne samouprave a to sam i neki dan rekao bivšem ministru Liniću koji pitao sam ga jel' doživio preobraćenje kada štiti jedinice lokalne samouprave, a i on je sam vršio rasterećenje državnog proračuna na teret jedinica lokalne uprave. Tako evo sada i ovaj ministar radi. Jednostavno se pitamo gdje ćemo i kako ćemo i na koji način jedinice lokalne samouprave opstati. Kada govorimo o dignitetu, a ja bih ovdje govorio o dignitetu upravo bivšeg ministra Jovanovića, onda sa njegovim pomagačima konkretno ovdje i zastupnikom Ronkom koji su učinili sve da grad Pleternica pored odluke Vlade RH ne dobiju ove godine obrtnička zanimanja koja su nam tako prijeko potrebna, kuhar i konobar, oni su sve učinili da u ovoj godini školskoj ne dobijemo to odjeljenje. Pa vas ja pitam gdje vam je dignitet, što ste to radili zajedno s onim vašim talibanima u ministarstvu koje ste vi postavili i s kojima ste surađivali? Doveli ste dotle prije svega da danas znanost je u takvoj lošoj situaciji a samim ovim potezima koje ste vi i ovaj vaš isto tu suradnik koji čini zlo Požeško-slavonskoj županiji učinili ste sve da jednostavno nismo dobili to odjeljenje. Isto tako Veleučililšte u Požegi je doživjelo 4 promjene dekana pod ravnateljem evo ovoga tu.
Hvala kolega Luciću, vrijeme vam je isteklo. … [[Upadica se ne razumije.]] Vrijeme vam je isteklo, ja vas molim, apeliram, nemojmo upotrebljavati uvredljive nazive. Kolega Boriću izvolite, odgovor.
Hvala lijepo uvaženi kolega Lucić. Pa ja opet kažem, vraćam se na svoju raspravu i rekao sam da iskustveno znam da ćemo imati problema i da mi je teško podržati nešto što znam unaprijed da će biti problem. Takva je i ova strategija. Jer kad vam netko kaže da će vam kroz određenu izmjenu Zakona o porezu na dohodak uzeti dvije i pol milijarde lokalne samouprave i dati određenim skupinama veću plaću onda neće moći, to povećanje plaće, neće moći nadomiriti razliku koja će nastati u rupama tih proračuna koji financiraju te lokalne vrtiće. I ako nekoj općini uzmete 300 tisuća kuna kroz taj porez pa s čime će ona nadomiriti cijenu koštanja tog istog vrtića? Pa prelomit će na leđima građana i više neće koštati 500, koštat će 800. To je svima jasno. A možemo mi onda pitati i pisati o 9-godišnjem obrazovanju, o tome kako ćemo podignuti razinu predškolskog odgoja ovako ili onako. To možemo, to papir može izdržati. Hoće li stvarnost? Ja ne, ja ne znam. Ja nisam spreman sanjati zajedno sa kolegama s lijeve strane na taj način. Nisu me uvjerili da je to moguće. Zašto? Jer imam iskustva. Pitao sam ministra Lorencina je li on spreman ministru financija, tadašnjem ministru financija reći da taj potez od 13% uništava hrvatski turizam, nije bio spreman jer je ministar financija predložio izmjene i donio taj porez. A onda smo sveli to na priču ove godine, da nam turizam ovisi o kiši, da nam turizam ovisi o kiši. I onda ćemo se s time baviti slijedećih nekoliko godina do 2020. Znači da nam i strategija turizma ovisi o kiši, ne daj Bog da i ova ovisi o kiši, možda i ona neposredno, pitanje je kakvi će biti prihodi državnog proračuna i što ćemo mi od ovoga napraviti. Ali kad vidim da jedan Grad Split ne može napraviti jednu osnovnu školu 20.godina ni uz pomoć države, ni uz pomoć županije, ni uz pomoć samoga grada i sa svim svojim financijama, nego ljudi moraju prosvjedovati. Pa onda mi možemo pisati strategije kakve god želimo gospodo draga.
Hvala kolega Boriću. Nastavljamo sa raspravom. Miroslav Tuđman, izvolite.
… [[Govornik nije uključen.]]
Kolega Boriću, mikrofon.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ja moram početi sa onim što sam već rekao a stoji u ovoj Strategiji, da ovo izdvajanje za visoko obrazovanje od 0,73% BDP-a naprosto onemogućava svaku ozbiljnu reformu visoko obrazovnog sustava. I mislim da bi tu rečenicu trebalo staviti na početak ovoga dokumenta. S druge pak strane, ono što se kaže, ovdje se govori o ciljevima. Na jednom mjestu se spominje da bi 2020. godine Hrvatska trebala imati 35% ljudi sa visokom stručnom spremom ili na drugom mjestu da treba do tog razdoblja imati 6% izdvajati od BDP-a za znanost i obrazovanje, onda nedostaju naprosto ti pokazatelji po godinama kako će se to realizirati da bismo mogli vidjeti u kom smjeru će to ići. I zato je potrebno da na tome sudjeluju niz drugih tijela, ministarstva ne u smislu potpore, izrade ovoga nego kao garancija da će to biti. Međutim, sad da kažem nekoliko primjedbi koje se tiču na neki način merituma stvari. Ovdje smo rekli da je jedna od temeljnih vrijednosti ili pristupa jednake šanse za sve. Ako je tome tako da li onda to znači da će ova reforma ići za tom, ne da stavlja znanstvene institucije u središnje ili kao osnovni kriterij, nego studenta i studentice ili obitelj ako hoćete koji će onda biti mjera uređenja svih tih odnosa. Naime, ne treba puno tražiti da možemo naći primjere kako imate niz zemalja od Nizozemske do Amerike ili drugih gdje postoje ti studenski, kako se to stručno zove studenska državna potpora, znači oni vaučeri gdje svaki student dobija od države pravo da po svom izboru upiše fakultet i studij. To je jedna model, pitanje da li uopće to ova strategija predviđa i u kojoj mjeri to razradi. A to je u velikoj mjeri bi bila promjena javnog sektora i s druge strane otvorila bi još jednu drugu dimenziju, a to je da nisu samo javna sveučilišta nego i privatna i druga veleučilišta privatna jednaki konzumenti odnosno … [[Govornik se ne razumije.]] prava. U Nizozemskoj ako se ne varam 76% djece, odnosno učenika ili studenata koristi taj obrazac državnih potpora pa se školuje u privatnom sektoru. Mislim da je to, da je taj jedan model ako se ide u njega, iz ovoga se nije jasno u kojoj mjeri se ide, da li uopće će biti prihvatljiv, a po mom mišljenju on bi bio jako dobar, ne bi ugrozio javna sveučilišta jer 95% studenata studira na javnim sveučilištima, ali bi ga trebalo postupno informirati i razvijati. Tako da je to nešto što ne ovisi o željama ili naporu samo ove znanstvene zajednice i svih onih koji participiraju u tome, nego i financijskog i svog drugog sektora, svih drugih, gospodarskog sektora prvenstveno. S time što zajedno sa time ide taj sustav jeftinih studenskih subvencioniranih kredita, tako da svaki pojedinac, svaki student, sva studentica neovisno o stanju svojih roditelja može dignuti kredit i počet ga otplaćivati nakon završenoga školovanja. Taj sustav je razvijen u Australiji koliko je meni poznato, vjerojatno i u drugim zemljama na način subvencionirani krediti, znači da države daju beneficirane, daju potporu za beneficirane kamata, a otplata tih kredita ide nakon zapošljavanja, odnosno kad se osoba završi i zaposli, a odgođeno je plaćanje u slučaju bolesti ili nezaposlenosti. Prema tome to je jedan model o kojem nemamo odgovor. S druge pak strane imate jednu konstataciju koja je dosta upitna, kaže javna će se sveučilišta razvijati kao istraživačka sveučilišta koja su ključ društva i gospodarstva zasnovanog na znanju. U kojoj mjeri danas sveučilišta, odnosno su fakulteti znanstvene institucije? Što vrijeme više prolazi fakultet je sve više, sve manje znanstvena institucija htjeli mi to priznati ili ne. Ključna, danas znanstvena istraživanja su u velikim istraživačkim centrima prvenstveno i privatnim korporacijama, odnosno gospodarstvu, industriji. Danas ovi u najrazvijenijim centrima kažu ne trebamo mi da nam specijalizirate stručnjake, mi ćemo ih sami stvoriti ali ih morate naučiti znanstveno istraživačkom radu. Taj spoj, odnos između gospodarstva i znanosti naprosto je otvoren i ovdje nije definiran. Mi mu možemo govoriti o dobrim željama, da će taj spoj biti dobar, ali ako ne stvorimo druge pretpostavke vi morate firmama privatnim, javnim, svejedno, omogućiti, stvoriti, stimulirati ih da ulažu u znanost i znanstvena istraživanja, znači osloboditi ih niza drugih davanja da bi to radili. Mi tog mehanizma koliko ja znam nemamo, odnosno vidi se iz drugoga jednog podatka, a to je da, stoji isto u ovom dokumentu, da 90% od 11,5 tisuća znanstvenih djelatnika radi na sveučilištu ili 80 ili 90, a vrlo malo u gospodarstvu ili odnosno u ovim istraživačkim centrima. Jasna stvar da je poželjan potpuno drugi omjer, ali treba druge pretpostavke koje ova strategija naprosto nema ugrađeno i ne može imati ugrađeno jer to nije, ne može definirati znanstvena zajednica nego mora netko drugi taj dio odraditi. Tako da je to nešto što, o čemu bi itekako trebalo voditi računa i vidjeti u kojem smjeru želimo ići. I nadalje, usput imate nekih stvari, prema tome kad govorimo o centrima izvrsnosti, onda je pitanje na koji način će se oni formirati i u odnosu na koju referencu će biti financirani. Hrvatska mora imati svoju razvojnu strategiju i reći, mi se u ovim i ovim područjima razvijamo i zato će ti znanstveni instituti ili ti fakulteti dobivati jedanput, dvaput ili triput više novaca ili ne znam koliko od drugih zbog toga, toga i toga. Toga nema, nego ćemo se mi zbog centralizacije tog sustava opet iscrpljivati u izborima u znanstvena znanja što bolje da ih nema nego ovako formalno što postoje. I usput još možda jednu temu koju ne znam da li je stvarna u ovoj strategiji, ako stavljamo i pitanja nacionalnih manjina, onda je pitanje jednoga segmenta koji je u svijetu danas sve više prisutan, a to je pitanje onoga što se zove jednim zajedničkim nazivnikom, Škola nacionalne sigurnosti. Mislim pod time, u ovom slučaju mislim i na vojne akademije i na policijske akademije i na ove druge jer se sve više to ide, integrira u ovo jedno javno, da bude otvoreni sustav, u sveučilišni sustav, da bude otvoren za sve, a ne samo za neke, a to onda znači i jedno redefiniranje po mom mišljenju zakona, tako da s obzirom da se radi na neki način je status tih ljudi koji tamo rade ili bi trebali raditi na takvom fakultetu ili sveučilištu, bi trebao biti kao što imaju onaj … umjetničke akademije …. Tako da je to jedno pitanje kako ta sva pitanja naprosto rješavati. Čini mi se da treba pozdraviti ovaj napor, da to ide, ali moja osnovna primjedba jeste da oko nekih ovih krucijalnih stvari ne vidimo rješenja, mislim da bi trebalo imati, a s druge strane da uspjeh, bez obzira kako ovi elementi bili definirani, ovisi o tim vanjskim čimbenicima koji naprosto ovdje nisu prisutni i kao što sam rekao već u raspravi, može se dogoditi da će Vlada biti prva ta koja će rušiti ovu strategiju zato što neće izdvajati dovoljna sredstva za nju.
Kolega Matušić, žao mi je, zakasnili ste. Vrijeme je isteklo za raspravu. Izvolite, replika. To ne znači da se, ako kolega Tuđman govori ili drugi kolega, ako je vrijeme isteklo, nemate pravo na repliku. … [[Upadica se ne čuje.]] Vrijeme vam teče za repliku, izvolite.
Dobro, malo široko shvaćeno. Zahvaljujem, nastojat ću biti kratak. Evo, slažem se, kolega Tuđman je rekao, na početku strategije treba stajati činjenica da će se za visoko obrazovanje, znanost izdvajati, da se izdvaja 0,73% BDP-a, da bi se trebalo izdvajati, tamo stoji 6%, u nekom doglednom vremenu. Međutim, naravno da ne postoji planirana dinamika, niti uopće u ovoj strategiji piše na koji način će se doći do tih 6%. Dakle, već će sigurno, rekli ste to na kraju, zato sam se i javio za repliku, već će sigurno kod donošenja sljedećeg proračuna, a možda i kod rebalansa proračuna zapravo doći do suočenja sa činjeničnim stanjem i doći će možda i do smanjenja proračuna i za znanost i za visoko obrazovanje i nažalost, pogotovo za proračun za 2015. godinu, možemo predviđati manja sredstva, nikako veća sredstva i za znanost i za visoko obrazovanje i općenito za obrazovanje. Zato doista trebalo je ovu strategiju donositi na jedan sasvim drugačiji način, u drugačijim okvirima, ja ne kažem da nisu stručnjaci sudjelovali, apsolutno ljudi koji su sudjelovali su stručni, ugledni ljudi, ali je li način na koji se donosila ova strategija pravi, mislim da nije.
Hvala. Odgovor, kolega Tuđman.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Pa vidite, mislim da je kolega Hajduković bio taj koji nas je upozoravao što znači strategija i kako se donosi, međutim u svim tim metodologijama izrade strategija postoji hijerarhija, kako se koja strategija izvodi i iz čega, iz kojih strategija. Postoji ta nacionalna strategija i onda se iz nje izvode gospodarske, obrazovne i sve druge. I to je zapravo onda nedostatak ovdje i teško je na neki način davati prigovore ljudima koji su artikulirali ovu strategiju naprosto zato što nisu imali parametre unutar kojih bi se mogli kretati. To je jedna stvar, a s druge strane onda kada gledamo provedbu toga, onda je pitanje iz kojih, jasna stvar da nema sredstava i da svi mi želimo da bude 6% ili ne znam koliko izdvajanja za ovaj dio ali onda kada imate cjeloviti razvoj pred sobom onda možete tražiti od nacije da se odrekne ovoga ili onoga na račun nekih prioriteta. Ovako samo imajući jednu strategiju pred sobom ne možete to očekivati nego možete samo se nadati da će to tako biti jel u tome je metodološki nesporazum ili problem sa kojim smo suočeni. Tako da kažem opet imat ćemo nešto za što tko je recimo vjerujem u dobroj namjeri je rađeno, ali i moći će sada da budem malo ciničan biti dobar alibi da se pokušalo ali da je opet viša sila bila protiv toga. Kažem da se pristupilo na drugi način, da se reklo evo moramo se odreći toga i toga zbog naše djece, naših obitelji da se mogu školovati onda vjerujem da bi se našli načini kako doći do tih sredstava uz suglasnost.
Hvala. I završno obraćanje, ministar prof.dr. Vedran Mornar. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Ja bih se na početku htio zahvaliti svima koji su predano radili na ovoj strategiji bez naknade u …, a isto tako i svima vama koji ste izdržali i konstruktivno diskutirali na ovu strategiju. Jeli ona savršena? Ja tvrdim da nije, ali ona nikad neće biti savršena. Ona se toj savršenosti može matematički ću reći asimptotski približavati. I sada se pitam opet matematički nakon kojeg to infinitezimalnog pomaka dolazi trenutak u kojem ćemo je usvojiti. Ako je ne usvojimo onda sigurno nećemo napraviti ništa. Ja mislim da smo dovoljno čekali, mislim da je zadnji čas da se krene u reformu obrazovnog sustava, mislim da ono što već dugo govorim treba reformirati kurikulume, treba djecu rasteretiti, treba ih učiti razmišljati, trebamo početi raditi jučer. Ako budemo čekali s tim ja mislim da uspjeh ove zemlje odgađamo do krajnosti. Ja mislim s obzirom da mogu postojati problemi i što predviđamo da će problema biti to nije dovoljan razlog da tu strategiju odgodimo i da je ne donesemo. Ponavljam, ako je ne donesemo dogodit se neće ništa, ako je donesemo imamo nekakvih šansi za uspjeh. Drago mi je da je u ovom Saboru danas postojao konsenzus da se za znanost i obrazovanje izdvaja premalo novaca. Ja bih rekao da se izdvaja smiješno malo novaca. Jednu ću usporedbu samo dati da vidite koliko je to smiješna cifra koju mi danas izdvajamo. Prošli tjedan sam bio na Stanfordu budžet Sveučilišta Stanford koji ima 15 tisuća studenata za razvoj za nastavu, za istraživanje je 5 milijardi dolara. Ovo ministarstvo, moje ministarstvo za cjelokupan obrazovni sustav, za gotovo 200 tisuća studenata, za 550 tisuća učenika, za 90 tisuća zaposlenih, za svu znanost u Hrvatskoj ima 2 milijarde dolara. 3,6% BDP je proračun mog ministarstva. Prosjek samo za znanost danas EU je 2%, na to dolazi još 5,6,7,8,9% BDP za obrazovanje. Kuba čak ima nekakvu dvoznamenkastu fantastičnu brojku od 18%. Svi kažemo nema novaca, ja tvrdim da je naš udio obrazovanja i znanosti manji od prosjeka u okolici. Ministar obrane tvrdi da je njegov proračun također u postotku BDP-a manji, mislim da i ministar zdravstva isto, ja se pitam gdje je onda ostatak. Ako imamo manje onda netko očito ima više i ja vjerujem da, ako donesemo tu strategiju, ako je izglasamo koliko god ona nesavršena bila da mi imamo šanse za uvjeriti ministra financija da uštede pronađe negdje drugdje jer naime mjesta za uštede nema. Slažem se sa onim što u strategiji piše da udio plaća u proračunu mora biti manji, to ne znači da će plaće biti manje. Ali udio, gospodin Jovanović je govorio 80% plaća, ako uzmete onaj segment za obrazovanje tamo je udio plaće 91%, a od ostatka 400 milijuna kuna prijevoz učenika, 300 milijuna kuna prijevoz nastavnika, ne ostaje praktički ništa za onu školu u Pazdigradu koja se već 23 godine nije sagradila. Ja bih jako rado da mi nađemo novce da se ona sagradi, ja bih jako rado da uvjerim ministra Lalovca da mi da desetak milijuna kuna što mi treba za reformu kurikuluma sljedeće godine, ali ako ovu strategiju ne donesemo ja se bojim da od toga neće biti ništa. Isto tako se bojim da ako se ta strategija ne donese da je to onda brus za škare ministar Lalovca i jasna poruka da Hrvatski sabor ne smatra obrazovanje i znanost prioritetom ove zemlje. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Zahvaljujem vama ministre i suradniku profesoru Budaku. Ovime zaključujem raspravu. Kolegice i kolege glasovat ćemo naknadno. Sutra počinjemo sa Prijedlogom strategije zbrinjavanja radioaktivnog otpada iskorištenih izvora istrošenog nuklearnog goriva. Želim vam ugodan nastavak dana. SJEDNICA PREKINUTA U 19,16 SATI.
Prijedlog strategije obrazovanja, znanosti i tehnologije. Rasprava o tekstu strategije je završena. Amandman je nakon roka utvrđenim Poslovnikom dostavila Vlada RH, sukladno članku 199. Poslovnika Hrvatskog sabora dajem na glasovanje prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanu Vlade RH. Molim da glasujemo tko je za? Glasovanje je završeno. Utvrđujem da je većinom glasova 89 glasova za i 27 protiv, 0 suzdržanih prihvaćen prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanima Vlade RH. Molim predstavnika Vlade da obrazloži amandman Vlade RH. Poštovani ministar znanosti Vedran Mornar. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovane zastupnice i poštovani zastupnici. Amandman Vlade je vrlo jednostavan i glasi: "Posebna skrb vodit će se u obrazovanju na jeziku i pismu nacionalnih manjina u svrhu integriranosti manjinskog obrazovanja u sustav obrazovanja u RH". Taj bi se amandman integrirao u poglavlje o ranom i predškolskom itd. odgoju uz cilj dva provesti cjelovitu kurikularnu reformu.
Otvaram raspravu o amandmanu Vlade RH. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Dajem na odlučivanje o amandmanu Vlade RH. Molim da glasujemo. Molim da glasujemo. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da smo većinom glasova 88 glasova za, 30 suzdržanih, 0 protiv glasova prihvatili amandman Vlade Republike Hrvatske. Time je postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Idemo sada na amandmane zastupnika u Hrvatskom saboru. Poštovani zastupnik Goran Marić, amandman broj jedan.
Prihvaća se. Ukratko svi se amandmani prihvaćaju.
Svi se prihvaćaju? Hvala lijepa. I Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu i zastupnika. Hvala lijepa ministre. Postali su svi amandmani sastavni dio konačnog prijedloga strategije. Dajem na glasovanje prijedlog strategije. Molim da glasujemo. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 94 glasa za, 19 suzdržanim i jednim glasom protiv donešena Strategija obrazovanja, znanosti i tehnologije u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici. Nastavljamo plenarno zasjedanje Hrvatskog sabora i to sa najavljenom točkom dnevnog reda - Prijedlog strategije zbrinjavanja radioaktivnog otpada, iskorištenih izvora i istrošenog nuklearnog goriva Predlagateljica je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Kod donošenja strategije primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje. To su članci 194. do 202. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu o prijedlogu strategije proveli su Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo, Odbora za zaštitu prirode i okoliša, Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Izvješća ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani zamjenik ministra zdravlja Marijan Cesarik. Izvolite zamjeniče.