Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Desetu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da danas prisustvuje 90 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 140 narodnih poslanika i da imamo uslove za rad. Obaveštavam vas da su danas sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Borisav Kovačević i Dragan Šutanovac. Sazivu ove sednice dostavljen je predlog dnevnog reda. Pre utvrđivanja dnevnog reda, potrebno je da Skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku i predlozima za dopunu i o predlogu za spajanje rasprave. Izvolite. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Poštovana predsednice, prva moja primedba je vezana za član 86. stav 2. Poslovnika koji kaže – sednica Narodne skupštine može se sazvati i u roku kraćem od roka iz stava 1. ovog člana, a taj rok govori o najmanje sedam dana, pri čemu je predsednik Narodne skupštine dužan da na početku sednice obrazloži takav postupak. Vi ste sazvali ovu sednicu u subotu, 19-og u popodnevnim časovima za ponedeljak u 10 časova sa 73 tačke dnevnog reda od kojih je 70 po hitnom postupku. I, apsolutno nijednom jednom rečju na početku ove sednice, u skladu sa ovim stavom Poslovnika, niste obrazložili razloge za hitan postupak i razloge zbog kojih ste u ovako kratkom roku sazvali sednicu. Jedini razlog koji mogu da razumem je da se nešto sakrije i da se onemoguće narodni poslanici da u punom kapacitetu raspravljaju o svim odlukama koje su predložene za današnju sednicu, a to je izbor javnih tužilaca i preko 20 zakona od kojih neki sigurno izazivaju veliku pažnju građana. Ja ću samo za kraj da citiram šta je ovde pre nepune dve nedelje evropski komesar Han rekao – Skupština je forum u kojem se reforme razmatraju, preispituju, diskutuju, ali na kraju donose i odluke. U tom smislu, hitan postupak bi trebalo koristiti samo u zaista hitnim slučajevima i potpuno opravdanim izuzecima. Ja bih želeo da čujem koji su to opravdani izuzeci, kao i što bih voleo da čujem zašto danas 22 minuta posle deset sati smo tek počeli sednicu. Hvala.
Zahvaljujem. Saglasno članu 86. stav 2. i članu 87. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine sazvala sam ovu sednicu u roku kraćem od roka utvrđenog članom 86. stav 1. Poslovnika, izuzetno za ponedeljak i zbog potrebe da se razmotre predlozi zakona koji su vezani… (Marko Đurišić, s mesta: Koja je to potreba?) Pa dobro nemojte vikati. Stvar pristojnosti je da saslušate odgovor, a stvar odluke je da li želite da saslušate ili ne, pa me poštedite, dakle, da ne izigravam ludaka ovde ako vas ne interesuje šta ću reći. Je li u redu? Dobro. (Marko Đurišić, s mesta: Ja hoću da čujem koja je potreba?) To govorim radi javnosti. Znači, da usvojimo, a ne vas, pošto vas to ni ne interesuje očigledno, da je dosta tačaka vezano za rok donošenja do kraja ove godine. Što se tiče tolikog broja tačaka, i sami znate da je 53 tačke, prve 53, predlozi za izbor kandidata za tužioce, personalna rešenja, pa ih zato ima do 53 kandidata i 53 tačke što ne menja stvari jer ćemo objediniti raspravu i razmatrati ovu važnu tačku koja treba da se usvoji do Nove godine objedinjeno, te ćemo vam smanjiti muke time i glasaćemo naravno za povredu Poslovnika. Je li tako? (Marko Đurišić, s mesta: Da.) Čekali smo akademski 15 minuta da dođu poslanici koji su imali druge obaveze u ovom parlamentu pre početka sednice. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovana predsednice, javljam se po članu 27. Poslovnika i u ime Pokreta za preokret tražim da se pomeri početak zasedanja. Mi smo poziv za ovu sednicu sa 73 tačke dnevnog reda dobili juče prepodne. Nije bilo tehničkih mogućnosti da iščitamo sve zakone i da pripremimo amandmane i trenutno dok vi vodite sednicu ja i kolege pišemo na klupi amandmane i nećemo stići ukoliko sednica počne za sat ili sat i po vremena. Zbog toga tražim da pomerite početak sednice do makar 14 časova kako bi mogli da završimo amandmane. Dakle, radi se o izmeni Zakona o poljoprivrednom zemljištu, Zakona o zadrugama, zakona iz oblasti finansija itd. Nećemo moći da napišemo amandmane, nećemo moći da proverimo šta ste stavili u ove zakone i koliko će oni građane Srbije koštati. Predlažem da pomerite početak sednice kako ne bi napravili veliku štetu za građane Srbije. Dakle, 73 tačke dnevnog reda od juče prepodne, nije bilo moguće kvalitetno pripremiti za te tačke amandmane. Pomerite makar početak sednice kako bi mogli da pročitamo zakone i da stavimo amandmane.
Zahvaljujem. U članu 27. nema mogućnosti pomeranja sednice, promašili ste član. A što se tiče rasprave, ubeđena sam da ćete do početka tačaka dnevnog reda o kojima ćemo raspravljati sigurno napisati amandmane imajući iskustvo sa radom dosadašnjim, a prve 53 tačke su samo rasprave o personalnim predlozima za izbor tužioca. Tako da ne vidim uopšte u čemu ćete biti uskraćeni za pisanje amandmana, počeli sada ili u 14 časova kada ćemo otprilike završiti utvrđivanje dnevnog reda. Želite da se glasa po povredi? (Janko Veselinović, s mesta: Da.) Reč ima Nataša Vučković.
Hvala predsednice. Javljam se za povredu Poslovnika po članu 286. po kome narodni poslanik ima pravo da bude blagovremeno obavešten o pitanjima potrebnim za vršenje funkcije narodnog poslanika. Sazivajući ovu sednicu u ovako kratkom roku vi ste onemogućili narodnog poslanika da on koristi svoje pravo da bude blagovremeno obavešten time što je najveći broj zakona koji su predloženi za dnevni red po ovoj sednici dostavljen Skupštini u petak, a neki čak u subotu. Znači imali smo manje od 48 sati da primimo ove zakone, a da ne govorimo tome koliko je malo vremena bilo za pripremu. Neki zakoni stavljeni su, predlog je stavljen da se radi po hitnom postupku, na primer, Predlog zakona o zadrugama. Kad pročitate obrazloženje zbog čega je taj zakon predložen po hitnom postupku, kaže se da je potrebno jedinstveno, pravno, institucionalno regulisanje ove oblasti, čime bi se omogućilo što brže oživljavanje zadrugarstva i pružila pravna sigurnost i predvidljivost poslovanja. Molim vas lepo, sada ste našli da je to hitno, toliko hitno da moramo u roku od 48 ili 72 sata da raspravljamo o ovom zakonu. To je vrlo važan zakon i važan zakon za svakog seljaka u Srbiji. Zbog toga bi bilo izuzetno važno da imamo dovoljno vremena da se pripremimo, da razgovaramo sa ljudima, da podnesemo valjane amandmane. Na ovakav način mi smo onemogućeni u vršenju naše funkcije i u obavljanju našeg posla. Tražim, naravno, da se izjasnimo.
Glasaćemo svakako. Prvo da utvrdimo dnevni red, da vidimo da li će to proći po hitnom postupku, pa ćemo onda moći da raspravljamo. Predlagač svakako, ako utvrdimo dnevni red, doći će ovde da odgovori na pitanja zašto smatra da je hitan postupak morao biti uspostavljen, pošto parlament ne uspostavlja hitan postupak, nego ga eventualno skida svojim glasanjem, ako ne želi da utvrdi dnevni red. Svakako ćemo glasati. Reč ima Zoran Babić, izvolite.
Zahvaljujem se gospođo predsednice. Reklamiram povredu Poslovnika, član 108. stav 1, koji vas obavezuje da se starate o redu na sednici Narodne skupštine. Molim vas da ovu sednicu uvedete u normalan tok, zato što građani Republike Srbije od nas očekuju da radimo, da zasedamo, a ne da nas plaćaju da ne radimo. Takođe, obavestio bih vas i zamolio ujedno da obavestite narodnog poslanika, gospodina Veselinovića, da nema potrebe da amandmane piše na klupi, ovo su ipak veoma vredne klupe i ne bi trebalo da ih ošteti na taj način, da se amandmani pišu na papiru. Mogu i u elektronskom obliku da se upute. Sa druge strane, gospođo predsednice, svo troje govornika iz bivšeg režima je glasalo na sednici od 29. decembra 2009. godine, po istom ovom Poslovniku, da se spoji po hitnom postupku 22 tačke dnevnog reda. Tada im to nije smetalo. U te 22 tačke dnevnog reda i Odluku o izboru sudija na trogodišnji mandat u sudovima opšte i posebne nadležnosti, kao i Odluka o izboru zamenika Javnog tužioca i sve to su spakovali, zamislite, sa Odlukom o izboru članova Saveta Republičke radiodifuzne agencije, sa Zakonom o zaštiti od požara, sa Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o računovodstvu i reviziji. Onda oni kojima sada smeta ovakav dnevni red, morali bi prvo da objasne zašto su glasali za ovaj dnevni red. Sa druge strane, na toj istoj sednici nije se raspravljalo o jednoj odluci, gospođo predsednice, glasalo se oko 87 imenovanja za sudije opšte i posebne namene, 87, onima kojima sada smeta 53 tužioca. Na istoj toj sednici, a evo i odluke o izboru sudija na trogodišnji mandat.
Vreme.
Samo još jedna rečenica. Gospođo predsednice, nije im smetalo 877 imenovanja, 877 rešenja, tada je odgovaralo, tada su glasali za taj dnevni red, zato što su podržavali tu Vladu kao predlagača, a sada im ne odgovara 53 tačke, 53 imenovanja.
Želite li da glasamo?
Ne. Hvala vam.
Nema replike na povredu Poslovnika, žao mi je, nije utvrđeno. Hvala. Ovo ne glasamo. Grupa od 33 narodna poslanika predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red – Predlog za razrešenje Igora Bečića sa funkcije potpredsednika Narodne skupštine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 149 od ukupno prisutno 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red – Lista kandidata za izbor tužioca za organizovani kriminal i liste kandidata za izbor tužioca za ratne zločine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 144, protiv – 16, uzdržanih – nema, nije glasalo 10 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red – Predlog odluke o izboru Javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Beogradu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 142, protiv – 12, uzdržanih – nema, nije glasalo 17 od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red – Predlog odluke o izboru Javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Leskovcu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 146, protiv – 11, uzdržanih – nema, nije glasalo 14 od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red – Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Novom Pazaru. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 145, protiv – 15, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red – Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Negotinu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 145, protiv – 15, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red – Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Čačku. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 146, protiv – 14, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red-Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Prokuplju. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 144, protiv – 14, uzdržanih – nema, nije glasalo 14 od ukupno prisutna 172 narodna poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red – Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Vranju. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 144, protiv – 15, uzdržanih – nema, nije glasalo 13 od ukupno prisutna 172 narodna poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red – Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Nišu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 147, protiv – 11, uzdržanih – nema, nije glasalo 14 od ukupno prisutna 172 narodna poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red – Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Valjevu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 144, protiv – 10, uzdržanih – nema, nije glasalo 18 od ukupno prisutna 172 narodna poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Smederevu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 146, protiv – šest, uzdržanih – nema, nije glasalo 19 od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Sremskoj Mitrovici. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 147, protiv – 11, uzdržanih – nema, nije glasalo 13 od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Subotici. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 145, protiv – 13, uzdržanih – nema, nije glasalo 13 od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Somboru. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 145, protiv – 11, uzdržanih – nema, nije glasalo 15 od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Zrenjaninu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 144, protiv – osam, uzdržan – jedan, nije glasalo 18 od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Šapcu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 147, protiv – 10, uzdržanih – nema, nije glasalo 13 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Kragujevcu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 146, protiv – osam, uzdržanih – nema, nije glasalo 16 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Kruševcu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 145, protiv – šest, uzdržanih – nema, nije glasalo 19 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Kraljevu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 146, protiv – sedam, uzdržanih – nema, nije glasalo 17 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Jagodini. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 143, protiv – osam, uzdržanih – nema, nije glasalo 19 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Prvom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 146, protiv – sedam, uzdržanih – nema, nije glasalo 17 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Drugom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 146, protiv – sedam, uzdržanih – nema, nije glasalo 17 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Trećem osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 146, protiv – sedam, uzdržanih – nema, nije glasalo 17 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Kragujevcu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 143, protiv – osam, uzdržanih – nema, nije glasalo 20 od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Požegi. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 145, protiv – devet, uzdržanih – nema, nije glasalo 16 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Leskovcu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 146, protiv – devet, uzdržanih – nema, nije glasalo 15 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Lebanu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 147, protiv – osam, uzdržanih – nema, nije glasalo 15 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Raški. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 145, protiv – osam, uzdržanih – nema, nije glasalo 17 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Obrenovcu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 145, protiv – devet, uzdržanih – nema, nije glasalo 16 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Lazarevcu. Stavljam na glasanje ovaj Predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 147, protiv – osam,uzdržani – nema, nije glasalo 15 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Vladičinom Hanu. Stavljam na glasanje ovaj Predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 148, protiv – 10,uzdržani – nema, nije glasalo 13 od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Velikom Gradištu. Stavljam na glasanje ovaj Predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 146, protiv – 12,uzdržani – nema, nije glasalo 13 od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Požarevcu. Stavljam na glasanje ovaj Predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 146, protiv – osam,uzdržani – nema, nije glasalo 16 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Užicu. Stavljam na glasanje ovaj Predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 145, protiv – sedam,uzdržani – nema, nije glasalo 18 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Ubu. Stavljam na glasanje ovaj Predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 145, protiv – 13,uzdržani – nema, nije glasalo 12 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Gornjem Milanovcu. Stavljam na glasanje ovaj Predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 145, protiv – devet,uzdržani – nema, nije glasalo 15 od ukupno prisutnih 169 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Smederevu. Stavljam na glasanje ovaj Predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 143, protiv – 10,uzdržani – nema, nije glasalo 16 od ukupno prisutnih 169 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Sremskoj Mitrovici. Stavljam na glasanje ovaj Predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 145, protiv – osam,uzdržani – nema, nije glasalo 16 od ukupno prisutnih 169 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Vršcu. Stavljam na glasanje ovaj Predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 145, protiv – devet,uzdržani – nema, nije glasalo 16 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Novom Sadu. Stavljam na glasanje ovaj Predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 145, protiv – 11,uzdržani – nema, nije glasalo 13 od ukupno prisutnih 169 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Subotici. Stavljam na glasanje ovaj Predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 145, protiv – šest,uzdržani – nema, nije glasalo 18 od ukupno prisutnih 169 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Bačkoj Palanci. Stavljam na glasanje ovaj Predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 144, protiv – 10,uzdržani – nema, nije glasalo 15 od ukupno prisutnih 169 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Senti. Stavljam na glasanje ovaj Predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 143, protiv – 10,uzdržani – nema, nije glasalo 17 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Bečeju. Stavljam na glasanje ovaj Predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 141, protiv – 13,uzdržani – nema, nije glasalo 17 od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Zrenjaninu. Stavljam na glasanje ovaj Predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 143, protiv – 12,uzdržani – nema, nije glasalo 15 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Kikindi. Stavljam na glasanje ovaj Predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 144, protiv – osam,uzdržani – nema, nije glasalo 19 od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Aranđelovcu. Stavljam na glasanje ovaj Predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 144, protiv – sedam,uzdržani – nema, nije glasalo 20 od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Jagodini. Stavljam na glasanje ovaj Predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 145, protiv – 10,uzdržani – nema, nije glasalo 16 od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Trsteniku, koji je podnela Narodnoj Skupštini 17. decembra 2015. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 145, protiv – osam, uzdržanih – nema, nije glasalo 18 od ukupnog prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Kraljevu, koji je podnela Narodnoj Skupštini 17. decembra 2015. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 146, protiv – 11, uzdržanih – nema, nije glasalo 14 od ukupnog prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Čačku, koji je podnela Narodnoj Skupštini 17. decembra 2015. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 143, protiv – devet, uzdržanih – nema, nije glasalo 20 od ukupno prisutna 172 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Kruševcu, koji je podnela Narodnoj Skupštini 17. decembra 2015. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 143, protiv – osam, uzdržanih – nema, nije glasalo 20 od ukupnog prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Paraćinu, koji je podnela Narodnoj Skupštini 17. decembra 2015. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 140, protiv – osam, uzdržanih – nema, nisu glasala 23 od ukupnog prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o tržištu kapitala, koji je podnela Narodnoj Skupštini 11. decembra 2015. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 143, protiv – osam, uzdržanih – nema, nije glasalo 12 od ukupno prisutna 172 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara, koji je podnela Narodnoj Skupštini 17. decembra 2015. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 145, protiv – 11, uzdržanih – nema, nije glasalo 18 od ukupno prisutna 174 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, koji je podnela Narodnoj Skupštini 17. decembra 2015. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 146, protiv – 14, uzdržanih – nema, nije glasalo 15 od ukupno prisutnih 175 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica, koji je podnela Narodnoj Skupštini 17. decembra 2015. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 147, protiv – 13, uzdržanih – nema, nije glasalo 17 od ukupno prisutnih 177 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, koji je podnela Narodnoj Skupštini 17. decembra 2015. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 149, protiv – devet, uzdržanih – nema, nije glasao 21 od ukupno prisutnih 179 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, koji je podnela Narodnoj Skupštini 17. decembra 2015. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 145, protiv – 12, uzdržanih – nema, nisu glasala 22 od ukupno prisutnih 179 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama, koji je podnela Narodnoj Skupštini 17. decembra 2015. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 152, protiv – 11, uzdržanih – nema, nije glasalo 20 od ukupno prisutna 183 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o preuzimanju obaveza Javnog preduzeća „Srbijagas“Novi Sad prema Privrednom društvu „Naftna industrija Srbije“ a.d. Novi Sad i pretvaranju tih obaveza u javni dug Republike Srbije, koji je podnela Narodnoj Skupštini 17. decembra 2015. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 148, protiv – 15, uzdržanih – nema, nije glasalo 20 od ukupno prisutna 183 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat unapređenje konkurentnosti i zapošljavanja) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, koji je podnela Narodnoj Skupštini 17. decembra 2015. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 150, protiv – 12, uzdržanih – nema, nije glasao 21 od ukupno prisutna 183 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o zadrugama, koji je podnela Narodnoj Skupštini 17. decembra 2015. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 151, protiv – 15, uzdržanih – nema, nije glasalo 17 od ukupno prisutna 183 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o centralnoj evidenciji privremenih ograničenja prava lica registrovanih u Agenciji za privredne registre, koji je podnela Narodnoj Skupštini 17. decembra 2015. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 152, protiv – 13, uzdržanih – nema, nije glasalo 18 od ukupno prisutna 183 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatizacaiji, koji je podnela Narodnoj Skupštini 17. decembra 2015. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 152, protiv – 12, uzdržanih – nema, nije glasalo 20 od ukupno prisutna 184 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravu na besplatne akcije i novčanu naknadu koju građani ostvaruju u postupku privatizacije, koji je podnela Narodnoj Skupštini 17. decembra 2015. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 153, protiv – 11, uzdržanih – nema, nije glasalo 20 od ukupno prisutna 184 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Societe generale banka Srbija a.d. Beograd, za izmirivanje obaveza javnog preduzeća „Srbijagas“ Novi Sad po osnovu ugovora o dugoročnom kreditu za izgradnju razvodnog gasovoda Aleksandrovac-Brus-Kopaonik-Raška-Novi Pazar-Tutin. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 152, protiv – 14, uzdržanih – nema, nije glasalo 18 od ukupno prisutna 184 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o privrednim komorama. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 151, protiv – 14, uzdržanih – nema, nije glasalo 19 od ukupno prisutna 184 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona obnovi nakon elementarne i druge nepogodne. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 151, protiv – 11, uzdržanih – nema, nije glasalo 21 od ukupno prisutna 183 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o privremenom uređivanju načina naplate takse za Javni medijski servis. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 147, protiv – 15, uzdržanih – nema, nije glasalo 21 od ukupno prisutna 183 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Poslanička grupa Demokratska stranka predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 168, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 14 od ukupno prisutna 183 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Balša Božović na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o privremenom uređivanju načina isplate penzija. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo 160 od ukupno prisutna 181 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Dragan Šutanovac na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Krivičnog zakonika. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 167 od ukupno prisutna 184 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Dragan Šutanovac na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju Anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica i okolnosti u kojima se dogodilo prisluškivanje i objavljivanje transkripta razgovora između Lidije Udovički „Kontinental vind Srbija“ i Bojana Pajtića, predsednika Pokrajinske Vlade i Demokratske stranke s obzirom na činjenicu o navodnom pokušaju korupcije učinjenom od strane direktora JP „EMS“ Nikola Petrovića. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 168 od ukupno prisutna 181 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Goran Bogdanović na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o porezu na dobit pravnih lica. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 170 od ukupno prisutna 182 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Biljana Hasanović Korać na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o predlaganju zakona. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 168 od ukupno prisutna 181 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Biljana Hasanović Korać na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o lokalnoj samoupravi. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 169 od ukupno prisutna 181 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o visokom obrazovanju. Reč ima Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković, mi narodni poslanici Nove stranke predlažemo da se u dnevni red Desete sednice, dame i gospodo narodni poslanici, ove sednice, Drugog redovnog zasedanja u 2015. godini uvrsti i naš predlog dopuna Zakona o visokom obrazovanju. Poštovana gospodo, ukoliko biste glasali za to da se raspravlja i o našem predlogu dopuna Zakona o visokom obrazovanju, naš predlog bi bio da se ta tačka dnevnog reda spoji sa predlogom izmena i dopuna Zakona o naučno-istraživačkoj delatnosti, to je Predlog zakona koji je Vlada inače uputila u skupštinsku proceduru, o kojoj treba da raspravljamo tokom ove Desete sednice Narodne skupštine i da organizujemo, poštovana gospodo, jedinstveni pretres o ove dve tačke, odnosno ova dva predloga zakona, o dopunama Zakona o visokom obrazovanju i izmenama i dopunama Zakona o naučno-istraživačkoj delatnosti. Zašto, poštovana gospodo? Zato što su rešenja u ova dva predloga zakona komplementarna, povezana, uslovljena i to bi bio jedan povod, mislim, za sve nas narodne poslanike da proglasimo jednu malu pobedu u borbi protiv plagijatora, a za veliki princip akademske čestitosti, dame i gospodo narodni poslanici. U našem predlogu dopuna Zakona o visokom obrazovanju piše da se princip akademske čestitosti treba uvrstiti u onaj član koji definiše sve principe sistema visokog obrazovanja u našoj Republici, a onda u posebnom članu predviđamo da se akademska čestitost definiše tako što bismo glasali za to da piše da se akademska čestitost zasniva na samostalnoj izradi pisanih radova i striktnom poštovanju tuđih autorskih prava. Uz predloge koje je ministar Verbić poslao u predlogu izmena i dopuna Zakona o naučno–istraživačkoj delatnosti mislim da bismo mogli poštovana gospodo da pozovemo osumnjičena lica ovde, sumnjiva lica konačno da dođu na jedan plagijatograf, da se utvrdi ko je od visokih državnih funkcionera koristio tuđe reči, rečenice, pasuse i nije saopštavao da su to tuđe reči, rečenice i pasusi nego je te reči, rečenice i pasuse, poštovana gospodo, predstavljao kao svoje. Konačno imamo uslove da nakon 15 meseci borbe proglasimo pobedu …
Vreme.
… borbe za akademsku čestitost. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje vaš predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 24, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo150 od ukupno prisutnih 174 narodnih poslanika. Narodni poslanik Slobodan Homen predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o dopunama Zakona o dopunama zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 157 od ukupno prisutnih 173 narodnih poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Borislav Stefanović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o dopuni Krivičnog zakonika. Da li želite reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 154 od ukupno prisutnih 173 narodnih poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Borislav Stefanović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog o slobodi od straha. Da li želite reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 155 od ukupno prisutnih 173 narodnih poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Borislav Stefanović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o rehabilitaciji. Da li želite reč? Izvolite.
Predložio sam Narodnoj skupštini izmene i dopune Zakona o rehabilitaciji sa ciljem da se onemogući ono što se dešava ovih meseci, možda i godinu u Republici Srbiji, za šta su odgovorne sve vlasti do sada, a to je pokušaj rehabilitacije ljudi koji su progoni neistomišljenike, pripadnike drugih nacija i drugih vera. Eklatantan primer toga je upravo ovo što se danas, proces koji se danas dešava pred Višim sudom u Beogradu, pokušaj rehabilitacije Milana Nedića, čoveka koji je bio sluga okupatora, i čovek koji je odgovoran za smrti hiljade rodoljuba, Jevreja i Roma, i čovek koji danas u Srbiji izaziva ogromnu kontraverzu, toliku da predstavnici vladajući stranaka ne smeju ni da se izjasne po tom pitanju. Molim Narodnu Skupštinu i tražim od većine da hrabro pritisnete taster i omogućite da se danas ovaj predlog zakona stavi na dnevni red, pored 76 tačaka koje ste stavili, ova tačka ima veliki značaj, mnogo veći od onoga što smete u kameru da kažete. Ako mi kao narod nismo spremni da odvojimo žito od kukolja. Ako nismo spremni da kažemo ko je bio okupator, a ko je bio antifašista i borac za slobodu, onda ova skupština može da priča o mnogo manje bitnim stvarima i da donosi zakone o regulisanju života građana Srbije koji ne znaju ni odakle su ni za šta su se borili i koje vrednosti zastupaju. Za Republiku Srbiju izuzetno štetno što se pokušava rehabilitacija Milana Nedića, jer je to priprema za rehabilitaciju fašiste Dimitrija Ljotića. Da, da, a onda ćete klimati glavom umesto da prihvatite ovaj predlog da se to onemogući izmenom dva člana Zakona o rehabilitaciji kojima bi se onemogućilo da ljudi koji su sprovodili progon, donosili štetne uredbe, antirasne uredbe, ljudi koji su progonili neistomišljenike, rodoljube, pripadnike drugih partija, pripadnike drugih naroda, i veroispovesti. Ne znam zašto klimate glavom. Jel, vam se sviđaju ti postupci?
Dakle, vi predložite, a ova komunikacija to ne spada u utvrđivanje dnevnog reda.
Vidim, kolega klima glavom, ne znam da li me podržava ili me kritikuje.
To ćete videti na glasanju.
Ali, ne znaju ni oni. U tome je problem. Treba da se izjasne. Dakle, ja vas molim da se izjasnite o ovome. Pozitivno, zato što usvajanjem i raspravom o ovom zakonu omogućićemo, olakšaćemo sudovima u Srbiji da se odbrane od nelegitimnih, anticivilizacijskih, sramotnih pokušaja rehabilitacije. Nemojte se čuditi ako vam za koji dan dođe isto to za Aćif Efendiju. Nemojte se čuditi ako vam dođe za ljudi koji su vešali građane po Banatu i Folksdojčere. Nemojte se čuditi kad vam to dođe.
Zahvaljujem, vreme. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 21, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo od ukupno 148prisutnih 171 narodnih poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević predložili su da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog rezolucije Narodne skupštine o priznanju i osudi genocida nad Jermenima počinjenim u Osmanskom carstvu u periodu od 1915. do 1922. godine. Da li želite da obrazložite? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Naravno da želim, i mislim da je ova sednica pravo mesto za to, da pored ovih 73 tačke dnevnog reda kao 74. ili 75. može da se stavi i tačka koja predviđa da izglasamo rezoluciju Narodne skupštine o priznanju i osudi genocida nad Jermenima počinjenim u Osmanskom carstvu u periodu od 1915. do 1922. godine. Temelj za ovaj predlog se nalazi u članu 16. Ustava Srbije, u Konvenciji UN koja je izglasana 9. decembra 1948. godine, i u činjenici da preko 20 država, uključujući i Rusku Federaciju, Grčku, Belgiju, Kanadu, Kipar, Italiju, Švajcarsku, Argentinu, Urugvaj, Švedsku, Liban, je osudio genocid nad Jevrejima. Naravno da ta naša rezolucija neće imati nikakve veze sa aktuelnom politikom koju vodi današnja država, nego je to dobar primer da se stavi pored istorijske i jedna politička činjenica i stav o tome šta je dozvoljeno u međunarodnom pravu, šta je dozvoljeno u odnosu među ljudima, među državama, da ne bismo došli do situacije kao što imamo sada da imamo i predloge za rehabilitaciju nacističkih sluga kao što je bio Nedić, kao što je to već sa Dražom, kao što se sprema za neke druge. Dobro je vreme i političke, kažem, ova sednica koja je tako sazvana na jedan vrlo ustavan i vrlo poslovnički način, da u to nešto malo tačaka, sedamdeset i nešto, stavimo i još neku koja bi zaokružila celu ovu sliku o srpskom parlamentarizmu na početku 21 veka. Naravno, ja sam siguran da će ozbiljnost, moralnost, znanje, posvećenost, patriotizam, kolega i koleginica iz skupštinske većine, dovesti do toga da oni glasaju za moj predlog, jer će time dokazati da su vredni toga, da su i građani Srbije pre godinu i po dana birali na izborima. Ako se desi nešto suprotno tome, to će biti dokaz da je moja procena o ozbiljnosti, patriotizmu, mudrosti, posvećenosti, bila pogrešna. Hvala.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo 148 od ukupno prisutnih 164 narodnih poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević predložili su da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o planiranju i uređenju prostora i naselja. Reč ima Zoran Živković. Izvolite.
Molio bih vas samo, pre nego što počnem da govorim da proverite kvorum i prisustvo, pošto vidim puno mesta gde stoje kartice, a ne sede poslanici, pa bi bilo interesantno da utvrdimo koliko nas ima.
Molim poslanike da se utvrdi kvorum. Molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Utvrđeno je da je u sali prisutno 110 narodnih poslanika. Određujem pauzu od pet minuta dok poslanici ne siđu u salu. [[Posle pauze]] Molim vas da ubacite svoje kartice u poslaničke jedinice da utvrdimo kvorum. Utvrđujem da je prisutno 131 narodni poslanik. Možemo da nastavimo sa radom. Izvolite, poslaniče Živković.
Hvala lepo na velikoj pažnji koja je iskazana u odnosu na moj predlog zakona. Dakle, kao 85. ili 126. tačka dnevnog reda može da se stavi Predlog zakona o planiranju i uređenju prostora i naselja. Razlozi su više nego jasni, postojeći zakon nije adekvatno rešenje za ovu oblast i to smo čuli i od nadležne ministarke i potpredsednice Vlade na prolećnom zasedanju i kolega Pavićević i ja smo obećali ministarki da ćemo spremiti zakon i 21. aprila ove godine, zakon je bio postavljen i predlažem Skupštini i ovo je 10 ili 12 put da ga predlažemo sa željom da pomognemo vladajućoj većini, da pošto sama nije sposobna da dođe do nekog dobrog zakona da bar usvoji jedno dobro rešenje koje su spremili stručnjaci Nove stranke. Razlozi su vrlo jasni, a to je da bi smo na ovaj način dobili zakon gde bi se planiranje i uređenje prostora uredilo na način kojim se obezbeđuje usklađivanje javnih i privatnih interesa i razvoja države, poboljšanje kvaliteta života i racionalno korišćenje resursa, demokratski proces odlučivanja o načinu i uslovima korišćenja prostora, usaglašavanje i uravnoteženje interesa korisnika prostora za obezbeđenje odgovarajućeg mesta javnom interesu, blagovremeno, brzo i efikasno donošenje planskih dokumenata i urbanističkih planova, blagovremena priprema tehničke i druge dokumentacije koja je osnov za izgradnju, odnosno privođenje zemljišta planiranoj nameni, stručna primena planskih dokumenata sa dovoljno podataka na osnovu kojih se može vršiti procena potrebnih ulaganja za privođenje zemljišta adekvatnoj nameni. Naravno, kada bi se usvojio ovaj zakon i kada bi se svi ovi parametri stavili u funkciju, jasno je da ne bi moglo da dođe do najveće divlje gradnje u istoriji čovečanstva, poznata kao „Beograd na vodi“, da ne bi moglo da dođe do legalizacije onoga što je protivzakonito, amoralno i protivprirodno, a to se danas dešava u Srbiji koja mora da trpi jednu naprednu politiku. Ja ipak još jednom apelujem na vašu mudrost, na vašu stručnost, na vašu obaveštenost i posvećenost javnom interesu, da suzbijete u sebi ono što treba da suzbijete i da glasate retko kao kada za jedan dobar zakon koji će unaprediti stanje u Srbiji i dovesti do toga da ja mogu da pričam i preko tri minuta i pet sekundi.
Vreme, da, hvala. Stavljam na glasanje vaš predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 135 od ukupno prisutna 144 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodna poslanica Aleksandra Jerkov predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Krivičnog zakonika. Reč ima Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo predsednice. Ja, čini mi se, možda i trideseti put predlažem, u svakom slučaju više od godinu dana već molim narodne poslanike da usvoje samo jednu jedinu izmenu Krivičnog zakonika, a to je da se među krivična dela koja ne zastarevaju uvrsti krivično delo krađe beba. Novih okolnosti nema. Godine 2013. Evropski sud za ljudska prava doneo je presudu u slučaju tužbe jedne naše sugrađanke protiv Republike Srbije, odlučio da je njoj povređeno pravo na privatnost i porodični i život i obavezao Republiku Srbiju da do oktobra 2014. godine donese zakonodavstvo koje bi tretiralo ovaj problem. U decembru 2015. godine ja vas trideseti put molim da usvojimo ovaj predlog zakona. Zaista ne znam o čemu se radi, niti mogu znati, ali ja molim da makar neko od poslanika koji godinu dana ne glasaju za ovaj predlog zakona kaže makar jednu jedinu reč zbog čega ne glasa za ovaj predlog zakona. Ovim problemom, neko je možda gledao u prethodne dve nedelje, se bavila jedna emisija na televiziji. Ja mislim, ja bar lično, nisam imala, dok se nisam upoznala sa tim ljudima, nikakav uvid u to sa kakvim se sve problemima ti ljudi suočavaju i u kakav sve vrtlog propisa, birokratije i administracije oni upadnu kada posumnjaju da njihovo dete za koje je rečeno da je mrtvo nije mrtvo, nego da je žrtva trgovine ljudima. Hajde onda da im još ne uskratimo pravo da imaju neki duži vremenski period da se saberu, da vide da nešto nije bilo u redu, da provere svoje sumnje i dajte da im omogućimo da duži vremenski period reaguju, jer to je jedino što se ovim predlogom zakona traži i jedina izmena koja bi se unela u Krivični zakonik jeste da to krivično delo, kao još nekoliko krivičnih dela koja se već nalaze među krivičnim delima koja ne zastarevaju, bude uvršteno u tu kategoriju krivičnih dela. Predsednica je prošli put zabranila da se govore imena poslanika koji ne glasaju za ovaj Predlog zakona, što mene samo ohrabruje u mom razmišljanju da je vas zapravo sramota što ne glasate za ovaj Predlog zakona i da će doći jedna sednica, da će doći jedan od ovih predloga, kada ćete možda i bez toga da predsednica Skupštine zvoni, podržati ovaj predlog, a nadam se da će i ona uskoro pritisnuti zvono, jer očigledno samo na zvono i reagujete. Zahvaljujem.
Hvala lepo na komplimentima koje ste dali. Samo, upućujem vas na Ustav, da pročitate i Ustav, vrlo je korisno u tome šta izgovarate neki put i konsultovati Ustav, da je zabranjeno ljude prozivati zbog svog opredeljenja i glasanja u parlamentu. Za to ne odgovaraju, kako vam objasnim. Stavljam na glasanje ovaj predlog, sa zvonom ili bez zvona. Izvolite. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 122 od ukupno prisutnog 141 narodnog poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodna poslanica Gordana Čomić, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica i okolnosti koje su dovele do helikopterske nesreće u kojoj je život izgubilo sedam osoba. Izvolite.
Zahvaljujem. Marta 13. godine 2015. ministar odbrane je mimo subordinacije i usmeno doneo odluku o pokretanju spasilačke misije koja se tog dana završila tragično, smrću sedam ljudi i rušenjem helikoptera u blizini Aerodroma „Nikola Tesla“. Nakon toga su komisije napravile dva svoja izveštaja u kojem je jasno utvrđeno da je bilo kršenja iprotokola i subordinacije i predmet je predat tužilaštvu. Od tužilaštva osim sporadičnih vesti o tome da neko daje izjave nemamo vesti. Odmah nakon tragedije predložila sam da se u Skupštini Srbije oformi anketni odbor koji bi ispitao sve činjenice i dao odgovor na dva važna pitanja kojih nema ni u jednom izveštaju i na koje neće da odgovori ministar odbrane, jer smatra da mu se tako može, svedočimo da on smatra da mu se svašta može, jer za razliku od mnogih drugih građana koji ne uživaju zaštitu vladavine prava, kao ni generali iz Vojske Srbije, koji su kažnjeni disciplinskom merom zabrane napredovanja, on uživa diskreciono i zaštitu vladavine prava i predsednika Vlade. To nije dobro ni po koga, ali nema ušiju da to čuju. Dakle, mi smo tražili da se odgovori na dva važna pitanja - ko je ministru odbrane dao informacije, ko mu je obrazložio da je neophodno da se pokrene spasilačka misija? Na osnovu kojih informacija je on doneo usmenu naredbu i time kršio subordinaciju i pravila komunikacije u Vojsci Srbije i Ministarstvu odbrane? Drugo pitanje, koje ostaje bez odgovora, ko je menjao plan leta u trenutku kada je letelica već bila na putu za Aerodrom „Nikola Tesla“? Sva naknadna obraćanja ministra odbrane sa rečenicom da je ponosan na tu misiju i da bi je ponovio, nisu takva da ih treba komentarisati. Time je samo sve o sebi rekao, da može da bude ponosan na misiju u kojoj je poginulo sedam ljudi i uputio upozorenje da to može da se desi opet. Baš zato, da se ne bi desilo nikada ponovo, neophodan je anketni odbor. Volja većine da ne podrži ovaj predlog osnivanja anketnog odbora je volja kojom će se ilustrovati situacija da kada sve ono što na papirima piše o vladavini prava zgužvate i bacite kroz prozor, onda se vladavina prava na istim takvim papirima vrati kroz vrata. Ono što je naš predlog je da kroz dijalog i posao anketnog odbora obavimo ono za šta smo Ustavom i Zakonom o Narodnoj skupštini, nadležni da obavimo kao posao, to je utvrđivanje svih činjenica i kontrola rada ministra koji je očigledno nezamenjiv, kao što je i sedam mrtvih ljudi.
Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 128 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodna poslanica Gordana Čomić predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama Zakona o oružju i municiji. Izvolite.
Zahvaljujem. Dva člana, od kojih je jedan suštinski, daje izmenu Zakona o oružju i municiji, a drugi je, naravno, posledični, po svojoj sadržini postavlja obavezu pred imaoce, držaoce, vlasnike oružja, pre svega pištolja i revolvera, da prolaze obavezan lekarski pregled, da bi imali u određenom vremenskom roku, što je podložno i amandmanima, da imaju da su zdravi i da su spremni za držanje i nošenje vatrenog oružja. Ovaj zakon se ne odnosi na lica koja imaju službenu dozvolu za držanje, nošenje i korišćenje vatrenog oružja, uključujući i pištolje i revolvere, u raznim sektorima u našem društvu, od vojske i policije, preko privatnih obezbeđenja, niti se odnosi na udruženja koja zaista neguju i čuvaju odgovorno svoj stav prema oružju koje koriste, kao što su to udruženja lovaca, nego hoće da oni koji legalno poseduju oružje budu registrovani, prepoznati i da budu zabeleženi kao ljudska bića koja će odgovorno koristiti to oružje. Ne samo da ćemo time sprečavati nasilje koje se čini vatrenim oružjem, ne samo da je u skladu sa Predlogom zakona koji je podneo narodni poslanik Dragan Šutanovac, da se registrovanom porodičnom nasilniku zakonom oduzima vatreno oružje, primedba da on ako je rešio da ubije, on će ubiti, pa ne mora oružjem, možete lakše pobeći od druge vrste oružja, od metka se teško beži. Ja zaista ne vidim razloga da se oko toga ne složimo. Komentari javnosti koji s nama razgovaraju o ovom predlogu zakona je da je problem što to predlaže predstavnica opozicione stranke. Ja nemam ništa protiv da isti zakon potpiše bilo ko i sa zadovoljstvom ću ćutati raspravu kojom bi taj zakon ipak ušao u dnevni red. Ja potpuno razumem da se većini u našoj Skupštini naše ustavno i zakonsko pravo da predlažemo predloge zakona čini kao dosadno ili nervirajuće, pošto primećujem da su opet poslanici većine, koji moraju pri glasanju da imaju, sa nama zajedno, broj od 126 napustili salu. Ja vas molim da to ne radimo. Ja sam malopre rekla – ako ćete gužvati vladavinu prava na papirima na kojim piše i bacati kroz prozor, ona se vrati kroz vrata. To je zajednička šteta. Vladavina prava je dobra za sve. Dok traje utvrđivanje o dnevnom redu, mi poslanici smo u obavezi da sedimo u sali i učestvujemo u glasanju, tako da vas molim da utvrdimo kvorum ponovo.
Pre glasanja da utvrdimo kvorum. Molim vas, ubacite svoje kartice. Konstatujem da je prisutno 126 narodnih poslanika. Stavljam na glasanje predlog poslanice Čomić. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – jedan, uzdržanih –nema, nije glasao 121 od ukupno prisutnog 141 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Dušan Milisavljević predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o Policiji. Reč ima narodni poslanik Dušan Milisavljević. Izvolite.
Poštovana predsednice, koleginice i kolege narodni poslanici, ponavljam, ovo je predlog hrabrih žena iz Autonomnog ženskog centra i predlog zakonskog rešenja gde se predlaže da nasilnik, koji je načinio nasilje nad ženom, bude izmešten iz porodičnog doma, a ne da žena koja je pretrpela nasilje, žena koja je u modricama, sa posekotinama, mora da se krije od nasilnika i da beži, da napusti svoj dom, da napusti svoju decu, da napusti svoje porodično ognjište, a da nasilnik ostane kući da gleda televizor i da nema nikakve konsekvence. Ovim zakonskim rešenjem tražimo da na 14 dana, nasilnik bude izmešten iz svog porodičnog doma, da policija štiti ženu i da ne dozvoli kontakt nasilnika sa njom, da žena ima pravo i mogućnost da za tih 14 dana razmisli da li će pokrenuti brakorazvodnu parnicu, da li će pokrenuti prijavu protiv nasilnika. Time šaljemo poruku svim nasilnicima da država stoji i podržava žene, da podržava slabiju populaciju, da udara na nasilnika. Mislim da je ovo preventivno jako dobra mera. Ova mera postoji u mnogim evropskim zemljama. Prvi put je uvedena u austrijsko zakonodavstvo pre nekih 20 godina i ima jako dobre, praktično, rezultate, tako da u procesu pridruživanja EU, mislim da i ovo jedno zakonsko rešenje trebamo da prihvatimo kako bismo podržali žene, kako bismo smanjili nasilje, a nasilja i žrtava nasilja se setimo samo kada su međunarodni dani nasilja nad ženom i tada smo svi tu složni oko toga. Dajte da zakonskim rešenjem pokušamo da ojačamo njihovu ulogu i da nasilnicima pošaljemo jasnu poruku da država se bori protiv njih. Želim i da vam kažem, kao ORL lekar, da nasilja ima jako puno, da žene dolaze često sa nasilnicima koji su sa njom, da žene često negiraju nasilje, da puno puta kažu – saplela sam se u kadi, pala sam na stepeniku, a kada vidite desna ruka muškarca je uvek leva strana žene. Ja apelujem i na svoje kolege, lekare, vi ste prvi koji dolaze od strane države u kontakt sa žrtvom nasilja, vi ste prvi od institucija države koji se susreću sa nasiljem da svaku sumnju na nasilje koje je načinjeno nad ženom prijavite policiji. Iako žena negira da je načinjeno nasilje, postoje jasni pokazatelji, ako je levo uvo sa hematomom, ako je probušena bubna opna sa leve strane, ako je sa leve strane vilice hematom, to je sigurno desna strana nasilnika. Znači, apeli kolegama, lekarima, da prijavljuju nasilje, a vama kao mojim kolegama u parlamentu molba da podržimo žene iz Autonomnog ženskog centra, ove hrabre žene koje su pokušale da stanu nasilju na put i da im zajedno pomognemo u tome. Hvala vam puno.
Stavljam predlog na glasanje. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 34, protiv – niko, uzdržanih –nema, nisu glasala 114 od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica kako su potrošena sredstva Republičkog fonda penzijsko invalidskog osiguranja (PIO)u poslednje dve i po decenije, počev od 1. januara 1991. godine do 31. decembra 2015. godine i da li je bilo zloupotreba u korišćenju sredstava ovog fonda i njihovog nenamenskog trošenja. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Hvala, predsednice. U ime Pokreta za preokret sam podneo zahtev za obrazovanje anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica kako su trošena sredstva Republičkog fonda penzijsko invalidskog osiguranja (PIO) u poslednje dve i po decenije, počev od 1. januara 1991. godine do 31. decembra 2015. godine i da li je bilo zloupotreba u korišćenju sredstava ovog fonda i njihovog nenamenskog trošenja. Ovaj zahtev podneo sam u saradnji sa udruženjem sindikata penzionera Srbije koji su skicirali i utvrdili potrebu da se utvrdi ko je potrošio novac penzionera i zbog čega sada nema para za isplatu penzija i zbog čega oni moraju da biraju da li će kupiti hleb ili lekove, a ponestaje para i za jedno i za drugo. U ovom zahtevu za formiranje anketnog odbora traži se, između ostalog, da se utvrdi da li su sredstva Penzijsko invalidskog fonda korišćenja za izgradnju pojedinih kapitalnih objekata i ko je sada njihov vlasnik; da li su sredstva PIO fonda korišćenja pre i nakon bombardovanja za kupovinu stambenih i drugih objekata; da li je neko 1999. godine iz sredstava PIO fonda možda dobio stan; da li su sredstva PIO fonda korišćena za otpremnine pojedinim zaposlenima u PIO fondu koji su posle opet zaposleni u tom fondu; da li su i gde su korišćena sredstva od 10% privatizacije koja su trebala da završe u ovom fondu, a ne znamo gde su završila; kako su i pod kojim uslovima vršene adaptacije zgrada PIO fonda u Beogradu, Novom Sadu itd. Dakle, penzioneri ne traže ništa drugo, nego pitaju – gde je naš novac, gde su naše pare koje smo radeći, a ne sedeći na dušeku, pušeći, nego radeći 30-40 godina izdvajali u taj fond? Gde su njihove pare? Da li su otišle za nečije stanove? Tražimo da se utvrdi, da se formira anketni odbor. Začudio me je potpis gospodina Vučića na dopisu koji sam dobio pre neki dan, a u kome on kaže da nije potrebno da se formira ovaj anketni odbor. Dakle, premijer Vučić kaže da nije potrebno da se formira ovaj anketni odbor.
Vreme. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih –nema, nisu glasala 132 od ukupno prisutna144 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Ivan Jovanović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti korisnika finansijskih usluga. Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, Narodna skupština je 2011. godine usvojila Predlog zakona o zaštiti korisnika finansijskih usluga, ali je praksa pokazala da često banke ne sprovode do kraja ovaj zakon, jer nigde nije kvantifikovano šta je to zelenašenje i koja je to kamatna stopa koja treba da bude ne dozvoljena. Mnoge zemlje u EU su ograničile kamatne stope banaka, a naročito kada se radi o građanima i malim i srednjim preduzećima. To kod nas nije slučaj i ovim predlogom sam želeo da ograničimo kamatnu stopu na koju banke obavezuju građane i privredu na 1% ispod zakonske zatezne kamatne stope. Mislim da na ovaj način možemo da sprečimo zelenašenje i nelegalno bogaćenje banaka na račun građana i na račun oslabele privrede. Zakon su, odnosno predlogom izmena i dopuna zakona obuhvaćena su, dakle i mala i srednja preduzeća, zato što su ona i najslabija u procesu pregovaranja sa bankama. Zemlje u regionu Hrvatska, Crna Gora i Makedonija su ograničile kamatne stope bankama različitim merama i na različitim nivoima. Tako je urađeno i u Španiji na potrošačke kredite, u Holandiji, u Poljskoj. Mislim da je primereno da i u Srbiji, imajući u vidu materijalni položaj građana koji je izuzetno loš, da se ograniče kamatne stope. Od 2006. do 2012. godine, privreda Srbije je na ime kamata i kursnih razlika platila skoro 27 milijardi evra. Značajan deo ovih sredstava bi predstavljao uštedu i ogroman investicioni potencijal, a poznato je da samo investicije obezbeđuju brži privredni rast i nova radna mesta. U toj situaciji privreda je samo protočni bojler za isplaćivanje kamata bankama i poreza državi. Imamo najviše kamatne stope u Evropi u situaciji kada su svi ekonomski agregati u silaznoj putanji. Imamo najviše kamatne stope i u trenutku kada Narodna banka Srbije smanjuje referentnu kamatnu stopu. To se na odgovarajući način ne implicira na kamate koje banke određuju za kredite građanima i mislim da ne postoji nijedan razlog da mi kao najviši zakonodavni organ ne donesemo zakon koji će banke na neki način ograničiti u tome koliku će kamatu uzimati građanima. Paradoks je da građanin koji na bankomatu druge banke, recimo hoće da podigne hiljadu dinara, može da plati i 200 dinara minimalne kamate, što je nekih 20% za samo jednu transakciju. To ovaj zakon takođe želi da ograniči. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 127 od ukupno prisutnih 139 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Borislav Stefanović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o finansiranju političkih aktivnosti. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Još jedan pokušaj izmene i dopune Zakona o finansiranju političkih stranaka kojim bi se omogućilo da u Srbiji sve stranke imaju približno jednake mogućnosti u kampanji. Ovim izmenama i dopunama zakona predlažemo i levica Srbije predlaže da suštinski postoje jasna ograničenja na republičkom nivou, na lokalnom nivou i pokrajinskom nivou, koliko maksimum donacija politička partija može da primi od pravnih lica. Dakle, od preduzeća i preduzetnika u Republici Srbiji, od fizičkih lica, ne sme da pređe određeni iznos koji smo mi naveli u predlogu izmena i dopuna zakona. Ukoliko se pređe iznos, dali smo kratak rok od sedam dana u kojem mora da se vrate ta sredstva onome ko ih je donirao, i ako se to ne ispuni predviđena je i zatvorska kazna. Ovo je jedini način da u situaciji ovako nestabilne demokratije, ovako autoritarnog režima kakav postoji danas u Srbiji, stranke imaju određenu zakonsku limitiranu mogućnost preko koje ne mogu skupljati sredstva i ne mogu imati novac više od onoga koliko je zakon propisao. Inače, ako ovo ne usvojimo i ako se o ovome ne raspravlja u Srbiji, uključujući i obavezu medija sa nacionalnom frekvencijom da daju potpuno jednake uslove stranačkog predstavljanja u predizbornoj kampanji što je isto predmet naše sledeće izmene i dopune zakona. Mi nećemo imati ravnopravnu demokratsku utakmicu i nećemo imati takmičenje u idejama, programima i politikama, već ćemo imati takmičenje u novcu, a pošto ste tu šampioni i zato što u ovom trenutku vaša stranka nezvanično ima preko dva miliona evra na tekućem računu, preko dva miliona evra imate na tekućem računu danas, ko će se sa vama takmičiti na izborima i na koji način? Sa zarobljenim, zatvorenim medijima, o elektronskim medijima govorim, bez mogućnosti da se takmičimo na ravnopravan način, bez mogućnosti da građani čuju jednake ideje i programe koje stranke danas u Srbiji predstavljaju? Vi ćete verovatno ponovo ignorisati naš predlog izmena i dopuna zakona, jer očigledno, voleo bih da nisam u pravu, nije vam stalo da stranke imaju zakonsko ograničenje koliko novca mogu da dobiju. Ako se to usvoji, to će biti važan korak u uspostavljanju demokratije u Srbiji i u uspostavljanju ravnopravnosti, jednakosti političkih subjekata. Ovo što danas imamo je sve samo ne to i zato vas molim i apelujem na vas da ipakpodržite ovaj predlog i da se o ovim izmenama i dopunama zakona raspravlja u Narodnoj skupštini, gde je i mesto da se o tome raspravlja. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 126 od ukupno prisutnih 135 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Janko Veselinović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Krivičnog zakonika. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović.
Ovaj zakon je nužan za opstanak demokratije u Srbiji, odnosno za povratak demokratije u Srbiju. Zakon o izmeni Krivičnog zakonika sankcioniše kupovinu glasova, sankcioniše pretnje, ucene, sankcioniše sve ono što se danas dešava u Srbiji, kako bi se vlast osvojila kupovinom, zastrašivanjem, a ne na slobodnim izborima. Tim pre, što je prošle nedelje devet opozicionih stranaka stalo iza zahteva da traži poštene izbore i da traži da državne institucije preuzmu svoju ulogu, preuzmu ulogu koju je preuzeo od njih jedan čovek. Tražili smo u tom smislu i sastanak sa predsednikom te najveće stranke, ali danas ovde od vas u ime Pokreta za preokret, ali i od svih devet opozicionih stranaka i pokreta tražim, zahtevam da vratite institucijama mogućnost da deluju, da donesete odluku dase izdignete iznad stranačkih interesa i da podržite ovaj zakon, da sankcionišete sve ono što ugrožava slobodnu volju građana da se kandiduju i da budu birani. Ta volja danas je u Srbiji ugrožena. To kažu izveštaji međunarodnih institucija. Međutim, to nam kažu i građani. Na Starom gradu u Beogradu, gde za pakete kućne hemije i hrane kupujete glasove. Prestanite sa tim, vratite institucijama njihovu nadležnost, pustite građane da slobodno biraju. Nemojte građane zastrašivati. Bilo je ovih dana priča i o postojanju partijskih vojski, tužilaštava, sudova. I to treba ispitati, ali je neophodno da se sankcionišu ona dela koja ugrožavaju slobodu izbora, slobodu koja je danas u Srbiji ugrožena. Predlažem da pritisnete taster, da prihvatite ovaj zakon o izmenama Krivičnog zakonika, da prihvatite da naredni izbori budu pošteni. Ni jedno od ovih krivičnih dela koja treba da se sankcionišu ne idu ka bilo čemu, već ka slobodnim izborima, da se onemogući slikanje glasačkih listića na izborima.
Hvala. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 128 od ukupno prisutnih 135 narodnih poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o prestanku važenja zakona o privremenom uređivanju načina isplate penzija. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala predsedavajuća. Poštovane kolege poslanici, od 1. oktobra na početku svake sednice redovnog zasedanja u ime poslaničke grupe Boris Tadić – Socijaldemokratska strana,ZS,ZS pokušavamo da stavimo u dnevni red Zakon o prestanku važenja Zakona o privremenom utvrđivanju načina isplate penzija. Motiv za podnošenje ovakvog Predloga zakona je to što smatramo da je metod fiskalne konsolidacije kome je pribegla Vlada pre više od godinu dana nepravedan, zato što sav teret štednje stavlja i prebacuje na leđa građana, a država se ne odriče nijednog svog troška. Naprotiv, troškovi države kada se pogleda realizacija budžeta za 2015. godinu su narasli. Jedino smanjenje koje je napravljeno je smanjenje zbog manjeg transfera za isplatu penzija, kao i umanjenje za isplatu zarada zaposlenima u državnoj upravi. Država nastavlja da troši na posebne usluge po ugovoru potpuno netransparentno nekih 50 milijardi dinara. Samo za narednu godinu je predviđeno da se potroši po tom osnovu preko 400 mesta u budžetu. Mogli smo da vidimo da će se na specijalizovane usluge i usluge po ugovoru trošiti novac. To je više nego duplo nego što je Vlada „uštedela“, tako što je umanjila određenom broju penzionera njihove penzije zarađene pošteno, četrdesetogodišnjim radom. Ono što je dodatno obespokojavajuće za te građane Srbije je činjenica i danas da će država preuzeti dug „Srbijagasa“ nastao u prethodnim godinama u iznosu blizu 200 miliona evra. Znači, otprilike onolika suma za koliko će se uštedeti tako što će biti umanjene i u 2016. godini penzije. Smatramo da treba da se prekine sa ovom lošom politikom. Smatramo da je ona štetna po više osnova, time što su građani kojima su umanjene penzije životno ugroženi zbog takve situacije, ali i zbog činjenice da će pre ili kasnije, verujem, biti utvrđeno da je Zakon o privremenom uređenju načina isplate penzija protivustavan i protivzakonit i da će država dug koji je nastao po ovom osnovu morati kad-tad da isplati. Zato vas pozivam da što pre stavimo van snage ovaj štetan zakon. Hvala.
Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 130 poslanika od ukupno prisutnog 141 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu. Izvolite.
Hvala poštovana predsednice. Kolege poslanici, i ovaj zakon od 1. oktobra na početku svake sednice redovnog zasedanja u ime poslaničke grupe Boris Tadić-Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju i Zeleni Srbije, pokušavamo da stavimo na dnevni red. Predlog zakona uputili smo Skupštini još krajem juna meseca kada su poreska rešenja za 2015. godinu krenula da stižu građanima RS, a bila su uvećana za 20, 30, 40, u nekim slučajevima i nekoliko puta veća nego što su bila za prethodnu godinu. Vlada je to, odnosno nadležni organi lokalnih samouprava su obrazlagali to zakonskom mogućnošću da se promene zone na osnovu kojih se utvrđuje vrednost objekta na koji se plaća poreza, kao i činjenicom da se po prvi put obračunavao i porez na pravo svojine zemljišta. Naš predlog ima nekoliko izmena vezano za pravo na zemljište, svojine na zemljištu. Smatramo da jasno treba da se promeni u zakonu da se porez naplaćuje na razliku površine veće od 10 ari, tako što se površina do 10 ari ne oporezuje. Naime, u sadašnjem Predlogu zakona napisano je da se površina do 10 ari ne oporezuje, a da se površina preko 10 ari oporezuje, a naš predlog je da se oporezuje samo razlika. Zbog ovakvog tumačenja zakona poreska rešenja građanima Srbije koji su dobili rešenja da plaćaju porez na zemljište su ogromna i mnogi od njih su dovedeni u situaciju da ne mogu da plate i da im se sada zbog neplaćanja poreza preti oduzimanjem imovine. Druga stvar koju tražimo da se promeni je način obračuna poreza na pravo svojine na zgradi ili stanu, tako što bi se neoporezivim smatralo 25 kvadrata po članu domaćinstva. Smatramo da je to primereno situaciji u Srbiji, da najveći broj građana živi u objektima, odnosno stanovima ili kućama koje su u proseku do 25 po članu domaćinstva ili ako kažemo da jedna prosečna porodica ima četiri člana, to je sto kvadrata i smatramo da to treba da bude osnova za neoporezivi deo i da se kvadratura preko toga oporezuje. Poslednja važna stvar je da se u budućnosti porez na imovinu ne može povećavati za više od 7% godišnje kako ne bi došli u situaciju kao ove godine kada su poreska rešenja bila i po nekoliko puta veća u odnosu na 2014. godinu. Hvala.
Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv - niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 128, od ukupno prisutnog 141 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o porezu na dodatu vrednost. Izvolite.
Hvala poštovana predsednice. Poštovani kolege narodni poslanici, verujem da u ovih devet puta koliko sam pokušavao da stavim u ime poslaničke grupe Boris Tadić-Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju i Zeleni Srbije, Predlog zakona o dopunama Zakona na dodatu vrednost da znate o kakvom predlogu izmene se radi. Naime, naša ideja je da se hrana za bebe oporezuje posebnom poreskom stopom koja u Srbiji iznosi 10%, a ne 20%. Imali smo priliku kada je Vlada menjala Zakon o PDV da raspravljamo kroz formu amandmana koji smo tada dali o ovome i ministar je tada rekao da on ne misli da je to nemoguće, neostvarivo i da ne bi bilo velikih ušteda i da bi se samo povećala administracija kod oslobađanja od ovog poreza, kao i da bi se otvorila mogućnost za eventualne zloupotrebe. Danas na dnevnom redu izglasali ste to da je potrebno po hitnom postupku da se stavi na ovu tačku i izmene i dopune Zakona o republičkim administrativnim taksama. Suština tog zakona je predlog čiji je inicijator MUP da se za prijavu za prebivalište novorođenog deteta ne plaća taksa u vrednosti od 300 dinara i to je dobar predlog. Mi ćemo glasati i podržati taj predlog. Naravno, verujem da će obrazloženje biti da ćemo time pomoći da se težak materijalni položaj mladih ljudi koji zasnivaju porodice u Srbiji, ali možemo naravno da diskutujemo da li je ovo oslobađanje od 300 dinara godišnje, u najboljem slučaju može da se desi u jednoj godini jedna beba ili eventualno u nekim slučajevima dve, tri, ali vrlo retko, da će to biti veliki uspeh i doprinos ove vlade i vlasti padu nataliteta u Srbiji. Pozivam vas da iz tog razloga glasate za naš predlog. On će u svakom slučaju značiti veću uštedu za porodice koje imaju bebe, jer činjenica da je hrana za bebe kud i kamo skuplja i da bi primena posebne stope poreza od 10% umesto 20% značila mnogo veću uštedu od ove uštede koju vi predlažete oslobađanjem naknade takse za prijavu za boravište. Znamo da to nije dovoljno i stalno ponavljamo kod stavljanja na predlog da se glasa o ovoj tački dnevnog reda, da se uvrsti u dnevni red, da je to samo početak, da šaljemo jednu poruku da država brine o svojoj budućnosti i pozivam vas da za razliku od prethodnih devet puta ovaj put glasate za. Hvala.
Stavljam na glasanje. Molim da se izjasnimo Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 127 od ukupno prisutna 139 narodna poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Blagoje Bradić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Užene koleginice i kolege, predložio sam da se izmeni član o zdravstvenoj zaštiti i to član 11, član 14, čl. 102, 104. i 124. i to shodno odredbama Zakona o zdravstvenoj zaštiti kao sistemskom zakonu društvena briga za zdravlje pod jednakim uslovima na teritoriji Republike ostvaruje se, poštovane koleginice i kolege obezbeđivanje zdravstvene zaštite grupacije stanovništva koje su izložene povećanom riziku obolevanja, zdravstvenom zaštitom lica u vezi sa sprečavanjem, suzbijanjem, ranim otkrivanjem i lečenjem bolesti od većeg, socijalnog i medicinskog značaja, kao i zdravstvenom zaštitom socijalno ugroženog stanovništvu, te da zdravstvena zaštita obuhvata stanovništvo razvrstano u 16 kategorija kao što vam je poznato. U ovom delu zakona, zakon sadrži nedostatak, jer ne obuhvata nezaposleno radno aktivno stanovništvo, poljoprivrednike i neformalni sektor starosti od 15 do 65 godina. Zbog navedenih razloga polazeći od relevantnih ustavnih načela o Republici Srbiji kao državni socijalne pravde i jednakih prava i jednake dostupnosti sistema zdravstvene zaštite, neophodno je proširiti krug lica koje obuhvata zdravstvena zaštita, konkretno nezaposlenih lica, nezaposleno radno aktivnog stanovništva, poljoprivrednika, kao i lica radno angažovanih u neformalnom sektoru starosti od 15 do 65 godina. Postojeće zakonsko rešenje u pogledu društvene brige za zdravlje na nivou poslodavca predviđa da poslodavac organizuje, obezbeđuje i iz svojih sredstava zdravstvenu zaštitu zaposlenih radi stvaranja uslova za zdravstveno odgovorno ponašanje i zaštitu zdravlja na radnom mestu zaposlenog koje obuhvata između ostalog i sprovođenje mera za sprečavanje, rano otkrivanje profesionalnih bolesti, bolesti u vezi sa radom i sprečavanja povreda na radu kao i preventivne preglede zaposlenih. Smatram da je ovakvo rešenje nefunkcionalno, teško sprovodivo, te da ovaj aspekt društvene brige za zdravlje treba izmestiti sa nivoa poslodavca na nivo službe medicine rada. Takođe, prema mišljenju naše poslaničke grupe potrebno je intervenisati na član 102. zakona, tako što bi se zavod, polazeći od toga da je on zdravstvena ustanova koji obavlja zdravstvenu delatnost na primarnom nivou i sprovodi zdravstvenu zaštitu pojedinih grupacija stanovništva, odnosno zdravstvenu delatnost iz pojedinih oblasti zdravstvene zaštite, osnivao kao i Zavod za zdravstvenu zaštitu radnika specifičnih delatnosti. Zahvaljujem. Što se tiče teritorijalnog principa organizovanja zdravstvene zaštite smatramo da je neophodno normirati da grad u kome postoji sedište univerziteta može sa teritorije statističkog regiona osnovati institut za medicinu rata, te vas molim da podržite moj predlog kako bismo izmenili predloženi zakon.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 129 od ukupno prisutna 141 narodna poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Blagoje Bradić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajuća. Dakle, predložio sam Predlog izmene Zakona o zdravstvenoj zaštiti i to onog dela koji se odnosi na specijalizacije. Ova skupštinska većina pre nekoliko meseci je izglasala da specijalizacije mogu da se dobiju, i one koje se proglase deficitarnim, bez dana radnog staža, prosto na konkurs kod Ministarstva zdravlja i ono što je interesantno da ljudi koji dobiju te specijalizacije sami treba da plate specijalizaciju. Ono što je isto interesantno, da ono što je bilo propisano zakonom, a mislim da je izuzetno dobro i kvalitetno rešenje bilo da mora da se ima bar dve godine radnog iskustva pre dobijanja specijalizacije ako ste zaposleni u nekoj zdravstvenoj ustanovi iz plana mreže, da se to ukida. To je ukinuto vašom odlukom i mislim da to nije dobro, jer kroz te dve godine se vidi da li je neko ima afiniteta za određene grane koje treba da specijalizira u okviru specijalizacije koje propisuje Ministarstvo zdravlja, te sam predložio da ovaj zakon promenimo i naročito u delu finansiranja, jer po vašoj odluci specijalizacije finansiraju sami specijalizanti što mislim da nije dobro i da je diskriminatorsko. Mislim da specijalizacije treba da se finansiraju iz budžeta i to preko Ministarstva zdravlja kako bi svi imali prava da specijaliziraju pod istim uslovima a ne samo oni koji su sposobni da plate, a govorim od otprilike pet do šest, eventualno sedam hiljada evra u zavisnosti koju specijalizaciju neko upiše. Da vam ne bih čitao članove zakone znači, insistiram poštovane koleginice i kolege da vratimo stari sistem dobijanja specijalizacija jer prvo treba da se zna da li je neko nadaren za određenu oblast, naročito hirurške grane medicine, a to se vidi kroz rad na klinici. Drugo, tzv. deficitarne specijalizacije se ne specijalizuju van zdravstvenih ustanova nego da ako je državi potrebna nekakva specijalnost takve kolege koje dobijaju takve specijalizacije se obavezno zaposle u ustanovi gde fali ta specijalizacija. Treće, da specijalizacije ne finansiraju sami specijalizanti nego da to ide na teret republičkog budžeta, tj. na aproprijaciji koja se nalazi na poziciji Ministarstva zdravlja u republičkom budžetu. Nadam se da ćete prihvatiti ovaj predlog jer time bismo dali svima jednake šanse da mogu da konkurišu, jer vrlo je teško specijalizirati u Srbiji gde gro ljudi ne radi, bes para, a ovim što ste vi izglasali potenciramo da specijalizacije mogu da dobiju samo oni koji mogu da plate, a ne oni koji su bili najbolji za vreme studija.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 131 od ukupno143 narodnih poslanika. Poslanik Blagoje Bradić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o zdravstvenom osiguranju. Reč ima Blagoje Bradić. Izvolite.
Predsedavajuća zahvaljujem. Predložio sam da se promeni član 151. i da se doda novi stav posle stava 1. koji glasi – izuzetno od stava 1. tačke 1. ovog člana preventivne sistematske preglede na osnovu obaveznog zdravstvenog osiguranja za zaposlene i nezaposleno radno sposobno stanovništvo, poljoprivrednike i neformalni sektor starosti od 15 do 65 godina obavlja specijalista medicine rada u službi medicine rada u nadležnoj zdravstvenoj ustanovi, a izveštaji o rezultatima pregleda obavezno dostavlja izabranom lekaru. To je nastavak predloga izmene zakona koji sam malo pre čitao, radi se o medicini rada. Prema članu 151. Zakona o zdravstvenom osiguranju izabrani lekar između ostalog organizuje i sprovod mere na očuvanju i unapređenju zdravlja osiguranih lica, otkrivanju i suzbijanju faktora rizika za nastanak bolesti, obavlja preventivne preglede, mere i postupke, uključujući i zdravstveno vaspitanje koji su utvrđeni kao pravo iz obaveznog zdravstvenog osiguranja. Smatram da Služba medicine rada treba da izuzetno citirane odredbe zakona obavlja preventivne sistematske pregleda na osnovu obaveznog zdravstvenog osiguranja za zaposlene, nezaposleno radno sposobno stanovništvo, poljoprivrednike i neformalni sektor starosti od 15 do 65 godina, odnosno da ove poslove obavlja specijalista medicine rada u Službi medicine rada u nadležnoj zdravstvenoj ustanovi, a izveštaj o rezultatima pregleda obavezno dostavlja izabranom lekaru. Ovakvo rešenje predstavalja usklađivanje sa odredbama Zakona o zdravstvenoj zaštiti konkretno člana 95. prema kojem osnovna Služba medicine rada u domu zdravlja se bavi preventivnom delatnošću ako na svojoj teritoriji nema zavod. Takođe, navodim da osnovna Služba medicine rada u domu zdravlja obavlja poslove radi očuvanja i unapređenja zdravlja, sprečavanja ranog otkrivanja i lečenja bolesti u vezi sa radom. Pod dva, predlaže i sprovodi preventivne zdravstvene preglede. Pod tri, vrši prethodne preglede lica sa faktorima otežani zapošljivosti. Pod četiri, vrši profesionalnu orjentaciju i profesionalnu selekciju. Pod pet, vrši zdravstveno vaspitanje radno sposobnog stanovništva, starosti od 15 do 65 godina života. Pod šest, obavlja stručno medicinske postupke i aktivnosti u vezi sa utvrđivanjem radnih mesta sa povećanim rizikom. Pod sedam, učestvuju u organizovanju prve pomoći, spašavanju, evakuaciji u slučaju povređivanja zaposlenih, ili hvarija. Obavlja druge poslove u oblasti zaštite zdravlja na radu u skladu sa zakonom. Iz navedenih razloga, smatram da je potrebno novelirati Zakon o zdravstvenom osiguranju na način koji je to i predloženo u normativnom delu ovog Predloga zakona, te vas poštovane koleginice i kolege molim da podržite ovaj predlog.
Hvala. (Blagoje Bradić, s mesta: Ja bih vas molio da utvrdimo kvorum.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. (Aleksandar Senić, s mesta: Tražio je da se utvrdi kvorum.) Šta je tražio? Sada ćemo da vidimo na glasanju pa ćemo ponoviti. Izađe lepo na glasanju i onda ponovimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 140 od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Želite da utvrdimo kvorum? Dobro. Molim vas ubacite svoje identifikacione kartice. Prisutno je 132 narodna poslanika. Dakle, glasanje važi. Da li je tako? Idemo dalje. Narodni poslanik Blagoje Bradić, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o informisanju i medijima. Da li želite reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Uvažene koleginice i kolege, 14 put predlažem da Skupština ponovo razmotri Predlog zakona koji ste usvojili pre više od godinu i po dana. Podsećam vas, poštovane koleginice i kolege, da pravo na obaveštenost, kao jedno od osnovnih ljudskih prava garantovanih Ustavom podrazumeva da svako ima pravo da istinito, potpuno i blagovremeno bude obavešten o pitanjima od javnog značaja. Javni interes u oblasti javnog informisanja ne može se ostvariti isključivo formiranjem javnih servisa na nacionalnom i pokrajinskom nivou, jer se ovakvim asimetričnim određenjem javnog interesa onemogućava formiranje javnih servisa na regionalnom nivou. Podsetiću građane Srbije da je ova skupština pre više od godinu dana izglasavanjem ova dva zakona ukinula mogućnost i prava lokalnih samouprava da finansiraju iz svojih sredstava regionalne, tj. lokalne javne servise. Ostala su samo dva javna servisa RTS i RTV. Ono što ste još izglasali pre više od godinu i po dana je da TV pretplata se preformuliše u taksu i time dali na značaju njenu obaveznost plaćanja. Ono što je još vrlo interesantno, način finansiranja ova dva radio-televizijska javna servisa, oni se finansiraju tako da RTV se finansira sa sredstvima koja se prikupljaju na teritoriji AP Vojvodina i to tako što 70% sredstava prikupljenih od pretplate, na teritoriji AP, ostaje za finansiranje RTV, a 30% ide za finansiranje državnog javnog servisa RTS. Ono što ja tražim da prihvatite moj predlog izmene zakona, kojim ćemo dati mogućnost da se formira radio televizija uža Srbija, za teritoriju Srbije ispod Save i Dunava gde živi više od polovine stanovnika Republike Srbije koji nemaju pravo na svoje regionalne javne servise i nemaju mogućnost blagovremenog, tačnog i sveobuhvatnog informisanja od strane javnog medijskog servisa. Način finansiranja je predložen isto kao što se finansira RTV, to je da 70% sredstava koji se prikupe ispod Save i Dunava ide za finansiranje radio televizije uža Srbija, a 30% ide za finansiranje državnog javnog medija, a to je RTS. Nadam se da ćete prihvatiti ovaj moj predlog i time dati mogućnost građanima ispod Save i Dunava da imaju kvalitet koji daje javni medijski servis, koji su izgubili izglasavanjem ovog zakona, a oseća se velika potreba jer ljudi… [[Isključen mikrofon]]
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 125 od ukupno prisutnih 135 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Blagoje Bradić, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim medijskim servisima. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Ja sam vrlo dosledan i uporan, predsedavajuća.
Verujem, nego samo se javljajte brže da ne bi sada sedeli i ćutali dok vi razmislite.
Ne, taman posla. Dakle, nastaviću gde sam stao. Sa 30% od te prikupljene pretplate bi se finansirao RTS. Ono što je još vrlo bitno, nacionalne manjine ispod Save i Dunava nemaju ista prava kao nacionalne manjine u Beogradu i Vojvodini, jer nemaju mogućnost korišćenja adekvatnog termina, adekvatnih termina na javnom medijskom servisu, kao što to recimo imaju nacionalne manjine u Vojvodini, što je apsolutno dobro i što ja pozdravljam. Zato predlažem, koleginice i kolege, da prihvatite moj predlog kako bi smo građanima ispod Save iDunava dali mogućnost da imaju ista prava i iste obaveze kao i građani koji žive na teritoriji Grada Beograda i građani koji žive u Vojvodini. Ono što je, interesantno je da su građani Niša u dva navrata na skupštinskom zasedanju, jednoglasno odlučili i pozicija i opozicija da je Gradu Nišu potreban javni medijski servis i podržali su predlog za formiranje regionalnog javnog servisa. Ono što je interesantno isto, da ti isti građani su skupili preko 40 hiljada potpisa kao podrška javnom medijskom servisu, a ono što je još interesantnije, da poslanici koji predstavljaju građane Niša, a u ovoj skupštinskoj sali ih ima ja mislim 11, ne glasaju za ono što imaju obavezu od svojih sugrađana koji su ih i poslali u ovaj visoki dom. Te ja molim moje kolege, naročito kolege iz Niša da glasaju za ovaj predlog, kako bi smo stavili ovaj moj predlog na dnevni red, kako bi smo raspravljali, normalno uz vaše sugestije, možda vi imate kvalitetniji predlog kako to formulisati zakonski i dali mogućnost građanima ispod Save i Dunava da imaju javni medijski servis, za šta i daju novac. Ono što ste pre par dana izglasali, ja želim samo da podsetim građane Srbije da će pretplata biti niža, tj. taksa će biti niža, ali je odvojeno preko četiri milijarde dinara u Republičkom budžetu za finansiranje RTV i RTS i to su opet pare građana Srbije, te vas ja molim kolege da prihvatite moj predlog kako bi smo ispravili nepravdu koja je naneta građanima Srbije ispod Save i Dunava pre više od godinu i po dana. Hvala.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 129 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Blagoje Bradić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o utvrđivanju javnog interesa i posebnim postupcima eksproprijacije izdavanja građevinske dozvole radi realizacije projekta „Beograd na vodi“. Reč ima Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem. I ovaj zakon je više puta bio predlagan ovoj skupštinskoj većini koja ne želi da prihvati ponovo da o njemu raspravlja. Zapravo, ona i jeste raspravljala pre par dana kada ste usvojili, a podsetiću vas u kasnijem izlaganju, izmenu specijalnog zakona sa specijalnim pravima investitora. Da podsetim građane Srbije da je ovaj zakon predložen da se menja jer sam duboko ubeđen da je on prvo protivustavan, jer zadire u neprikosnoveno, Ustavom zagarantovano pravo lične svojine, da negira Zakon o eksproprijaciji, jer daje mogućnost da Republika Srbija i grad Beograd otkupe privatnu svojinu i da je, gle čuda, ne koriste za opšti javni interes, jer samo tada može da se vrši eksproprijacija privatne svojine, nego da bi je dali drugom investitoru koji će tu praviti stambeno-poslovne objekte namenjene tržištu i stvaranju profita, jer niko ne radi nešto bez stvaranja profita, naročito u toj grani građevinarstva. Ono što sam predložio je da ispravimo nepravdu prema ljudima kojima je eksproprisana imovina vašom odlukom, a s druge strane sam predložio da se ovaj zakon menja, jer gro stvari koje će se raditi na delu jedne beogradske opštine se finansira iz republičkog budžeta parama svih građana Srbije. Mislim da je normalno da grad Beograd kao najveći grad iz svog budžeta finansira eksproprijaciju i komunalno opremanje tog dela jedne svojine opštine, a ne da se to radi iz budžeta Republike. Ove godine ste, gospodo narodni poslanici skupštinske većine, odvojili preko dve milijarde za tu namenu, dve milijarde para koje se skupe od građana Srbije i koje je bolje da upotrebimo za otvaranje novih radnih mesta, jer svi ovde pričamo da su u Srbiji potrebna radna mesta i naša aktivnost, ja se nadam svih nas, je usmerena na to da građani Srbije što pre, oni koji su nezaposleni, dođu do posla. Sa ovih dve milijarde koje ste odvojili za finansiranje projekta „Beograd na vodi“ mislim da bi otvorili puno radnih mesta širom naše Republike, te vas molim da prihvatite ovaj predlog kako bismo kvalitetno upotrebili budžetski novac na opšte dobro građana Srbije. Zahvaljujem.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 136 od ukupna prisutna 144 narodna poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik mr Blagoje Bradić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Izvolite.
Zahvaljujem. Predložio sam da se ponovo uzme u razmatranje Zakon o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Podsetiću vas, poštovane koleginice i kolege, a i građane Srbije, da je ova Skupština 1. avgusta 2014. godine svojom odlukom smanjila 2% na poziciji doprinosa za zdravstvo i prebacila na poziciju penzija. Šta to znači? Kako je tadašnji ministar Krstić, ministar finansija, objasnio, u budžetu RFZO ima višak para i da tih 2% treba prebaciti jer je veliki nedostatak novca kod isplate penzije, da se mnogo napreže republički budžet i da tih 300 miliona, a govorimo o cifri kako je on rekao o 300 miliona evra, se prebaci na poziciju penzija kako bi se iz republičkog budžeta finansirala redovna isplata penzija sa nekih 100 do 150 miliona umesto tadašnjih 400 do 450 miliona evra. To je deo i smanjenja deficita republičkog budžeta. Znači, potiče i od tih para, jer je time relaksirano naprezanje budžeta i davanje prema penzijama. Ali, šta se desilo s druge strane? S druge strane imamo manjak novca u RFZO, a podsetiću vas da je, ja mislim, 2014. godine budžet RZFO bio 236 milijardi dinara. Sa ovim smanjenjem od 2% taj budžet je smanjen na 215,7% milijardi u 2015. godini, a projektovan je za 2016. godinu na 219 milijardi, ako se dobro sećam budžeta koji je usvojen pre nešto više od dve nedelje, ali ne za povećanje kvaliteta pružanja zdravstvenih usluga, tih četiri milijarde, gro tih para ide za otpremnine, jer će biti, kako ste vi odlučili, otpuštanja u zdravstvu, pa će ti ljudi dobijati otpremnine. To su te pare. Ono što je jako bitno, da ovim smanjenjem novca nisu smanjena prava iz obaveznog zdravstvenog osiguranja, ona su ostala ista i to znači da ovim smanjenjem mi imamo rupu u republičkom budžetu RFZO od nekih 30 i nešto milijardi dinara, te vas molim da prihvatite moj predlog, kako bismo vratili novac RFZO i omogućili građanima Srbije da se kvalitetno leče, jer bez para nema kvalitetnog zdravstva, a da penzije na neki drugi način vi nadomestite, kako bi i penzioneri bili zadovoljni. Hvala.
Vreme ste prekoračili. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – deset, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 140 od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik mr Blagoje Bradić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o zdravstvenom osiguranju. Izvolite.
Zahvaljujem. To je, poštovane koleginice i kolege, izmena člana 41. Ja bih molio da obratite pažnju, vrlo bitan član zakona, koji govori o pravu popravke zuba i lečenja bolesti usta na teret RFZO. Svi ste vi kolege, naročito mi lekari, se obavezali da ćemo raditi na korist građana Srbije, da ćemo se truditi da im obezbedimo kvalitetniji život i da ćemo im obezbediti, da ćemo se truditi da obezbedimo i kvalitetnu zdravstvenu zaštitu, a ovaj član 41. govori o stomatološkoj zdravstvenoj zaštiti, jer pravo na lečenje zuba i usta imaju po ovom važećem zakonu deca do 18 godine starosti, studenti i srednjoškolci do 26. godine, trudnice i neke specifične vrste bolesti i stariji od 65 godina, neke usluge, a preko 4,5 miliona radno-sposobnih stanovnika Republike Srbije, koji pune budžet RFZO, nemaju pravo na zubozdravstvenu zaštitu. Prihvatanjem mog predloga, ispravićemo tu nepravdu i onima koji daju novac za RFZO dati mogućnost da mogu da popravljaju zube na teret tih sredstava koji sami uplaćuju u RFZO. Nije mi jasno zbog čega nemam podršku u ovoj sali, jer čuli smo premijera da je rekao da imamo odlično stanje u republičkom budžetu za 2016. godinu. Ove se radi o cifri od nekih stotinak, eventualno 200 miliona dinara, ne želim da licitiram, ali to se da lako izračunati. To kolege iz RFZO lako mogu da izračunaju. Nije potrebno upošljavati nove ljude, ima dovoljno stomatologa u ustanovama koje funkcionišu u planu mreže zdravstvenih ustanova Republike Srbije, tako da treba samo kupiti potrošni materijal za plombiranje i da građani Srbije dobiju tu mogućnost da na teret RFZO, koji, ponavljam, oni sami pune, to su njihove pare, da mogu da popravljaju zube. Četrnaest puta ste odbili ovaj moj predlog. Ja se nadam da ćemo danas petnaesti put prihvatiti da prodiskutujemo. Možda vi imate bolji predlog što se tiče stomatologije, ali mislim da trebamo izaći u susret građanima, jer u ovoj eri velike nezaposlenosti mnogo će značiti kućnim budžetima da ne moraju da odvajaju novac za popravku zuba. Hvala.
Stavljam na glasanje predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 139 od ukupno prisutna 153 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Janko Veselinović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o konverziji kredita u švajcarskim francima u evre. Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Izvolite.
Hvala, poštovana predsednice. Vidim da poslanicima većine nije stalo do ove teme, iako su juče…
Obrazložite zašto da stavimo to u dnevni red.
…građani, koji su uzeli kredit u švajcarskim francima, i prekjuče, umesto da slave Svetog Nikolu, bili na ulicama Beograda, kao i njihova deca. Oni su jedini u Evropi čija Vlada nije našla za shodno da reši taj problem i oni su jedini u Evropi čija Vlada je stala na stranu banaka. Pre neki dan Parlament BiH je jednoglasno doneo odluku kojom se potraživanja u švajcarskim francima, čija se konverzija vrši u evro. Šta to govori? To govori, nažalost, da je Vlada Srbije na strani banaka, bankarskih monopola i da joj nije stalo do građana Srbije. To što građani spavaju pod šatorima, što njihova deca svakim danom gledaju da će ostati bez krova nad glavom, ne pomaže i za to nije bitno, niti je briga za to Vladu Republike Srbije. Pokret za preokret je podneo Zakon o konverziji kredita u švajcarskim francima u evro. Nismo učinili ništa drugo što nisu uradile kolege u drugim parlamentima u Evropi. Naš predlog ide ka tome da banke zarade, ali da građani ne izgube krov nad glavom. Biće ovo siguran sam jedan od prvih zakona koji će biti usvojen kada Pokret za preokret bude u skupštinskoj većini. Biće to jedan od prvih zakona kojima ćemo skinuti teret sa glave građanima koji ne mogu da prehrane porodicu i da zadrže stan. Nisu ni druge vlade imale razumevanja u određenom periodu. Međutim, kada su ljudi izračunali da oni moraju da vrate sedam ili šest kredita, a uzeli su jedan, onda su stali na stranu svojih građana i u Mađarskoj, u Hrvatskoj, u Sloveniji, u Bosni, Crnoj Gori, itd. Jedino Vlada Republike Srbije…
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 143 od ukupno prisutna 153 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Janko Veselinović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o trgovini. Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Izvolite.
I ovaj zakon bavi se građanima, bavi se interesom Republike Srbije. Ovaj zakon, poštovane kolege, tiče se predloga normi koje bi ograničile upotrebu plastičnih kesa u Srbiji. Ovaj zakon ide ka tome da se očiste srpske reke, potoci, da na drveću više ne stoje ukrasi od plastičnih kesa i da građani Srbije ne bacaju novac za plastične kese, jer te kese nešto koštaju, a svaka ta kesa ugrađena je u cenu proizvoda, u cenu hleba, u cenu mleka, u cenu nekog drugog proizvoda i nema kese na tržištu danas koja je jeftinija od jednog dinara. Svaka ta kesa ugrađena je u cenu proizvoda. Predlog ovog zakona o izmeni Zakona o trgovini ide ka tome da se zabrani trgovcima da u cenu proizvoda ukalkulišu cenu plastičnih kesa, već da ostave građanima slobodno da li žele ili ne žele da kupe kesu. Ovaj zakon podneo sam u ime Preokreta i da bi zaštitili prirodu, prirodna bogatstva Republike Srbije, da bi imali čiste oranice na kojima se gaje poljoprivredni proizvodi, ekološku proizvodnju, ali i da bi zaštitio džep građana Srbije. Ne znam ko bi bio protiv ovog zakona. Podsetiću vas, drage kolege, ovaj predlog zakona dao sam na zelenu poslaničku grupu. Svi poslanici iz svih stranaka su bili za donošenje ovog zakona. Ovaj zakon je trebao da bude jedinstven predlog svih poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Zašto se to nije desilo? Zato što Vlada Republike Srbije, koja je trebala samo da uradi procenu uticaja tog zakona, nikada tu procenu nije uradila. Dakle, Pokret za preokret je napisao zakon, dostavio ga poslanicima, Vlada Srbije je trebala samo jedan dan, odnosno neko u Vladi da prelista taj zakon i da vidi kakvi su njegovi efekti, a njegovi efekti bili bi pozitivni za građane Srbije. Predlažemo da sada podržite ovaj zakon, jer je on koristan za građane Srbije. Pritisnite taster i ograničimo upotrebu plastičnih kesa, kao što je to svuda u civilizovanom svetu urađeno. Podržite ovaj predlog.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 138 od ukupno prisutna 153 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Janko Veselinović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti korisnika finansijskih usluga. Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Izvolite.
Ovo je peti predlog koji je Pokret za preokret podneo Narodnoj skupštini, a koji je danas na dnevnom redu za izglasavanje. Meni je drago što su za ovaj zakonski predlog glasali i neki poslanici poziciji, odnosno vlasti, ali sam siguran da bi ih bilo mnogo više da ovom Srbijom ne upravlja jedan čovek, odnosno da on o svemu ne odlučuje, pa čak i o tome da se zabrani upotreba plastičnih kesa, odnosno da se ona ograniči, ali to ne mogu da razumem. Predlog zakona o izmeni Zakona o zaštiti korisnika finansijskih usluga, između ostalog, podnosim i zbog ovog papira, koji držim u ruci. Šta je na ovom papiru? Na ovom papiru je obaveštenje za uplatu administrativnih taksi za overu jednog dokumenta. Jedna administrativna taksa je 390 dinara, a druga administrativna taksa je 30 dinara. Na ovu taksu od 30 dinara, koju morate da uplatite u banci, plaćate trošak banci od 60 dinara, i to ukoliko ste deponent u toj banci. Ukoliko niste, i više. Dakle, 30 dinara dajete državi, 60 ili 90 dinara dajete bankama. Zašto se ovaj zakon ne promeni? Zato što država Srbija štiti bankarske monopole. Ovo nigde u svetu nema da za jednu uslugu, koju plaćate nekome, platite tri puta više banci, nego što je vrednost te usluge. Nije ovo bilo oduvek. Pre godinu dana banke su podigle najnižu cenu svojih usluga na 60 dinara, pod odobrenjem, odnosno odobrenjem NBS, gospođe Tabaković, čiji stan je neko otkupio, odnosno otkupili su ga građani Srbije za svoj novac, zauzvrat, ona bankama daje na svaku uplatu najmanje 60 dinara. Pitao sam neki dan jednog ministra zbog čega to ne ukinu? Rekao je ne smeju od banaka, a, on ne sme to javno da kaže. Dakle, ovaj zakon ide protiv bankarskih monopola, za to da banke zarade, ali ne da ogule kožu sa leđa građana Srbije koji ovakve namete ne mogu više izdržavati, ni kamate, ni troškove, ni neobjavljene, ni neobjašnjene, obaveze koje imaju prema bankama. Podržite ovaj zakon i zaštite građane Srbije.
Vreme. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 137od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodna poslanica Branka Karavidić predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o izmeni Zakona o javnom informisanju i medijima. Izvolite.
Hvala, gospođo predsednice. Poštovane kolege poslanici, izveštaj Evropske komisije o stanju u srpskim medijima od pre skoro dva meseca je nažalost, poražavajući. Nema ni napretka u primeni Zakona o javnom informisanju i medijima. Naprotiv, obaveza da se do avgusta meseca u Registar medija upišu svi vlasnici, direktni ili indirektni, koji poseduju više od 5% udela u vlasničkoj strukturi još nije zaživela. Usvajanje seta medijskog zakona avgusta 2014. godine, je nažalost, jedini uspeh koji Evropska komisija priznaje. Dakle, nismo se makli od avgusta 2014. godine. Da li nam je važno da znamo ko su vlasnici medija, svi oni koji na neki način utiču na formiranje našeg mišljenja, i tu ne mislim sam ona one koji su obavezni da se upišu u Registar sa više od 5% udela u vlasničkoj strukturi, već i na one koji poseduju manje od 5% udela, a vrše efektivnu kontrolu nad uređivačkom politikom kao izvorima finansiranja više medija. Praksa je nažalost, pokazala da ima i takvih slučajeva. Moj predlog u ime poslaničke grupe Boris Tadić SDS, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije, je izmena Zakona o javnom informisanju i medijima. Predviđa da se u Registar medija moraju upisati svi vlasnici direktni ili indirektni bez obzira na visinu udela u osnivačkom kapitalu. Na taj način ćemo obezbediti transparentnost vlasničke strukture, što će doprineti vraćanju poverenja građana u medije, a istovremeno će smanjiti mogućnost eventualnih zloupotreba ili nedozvoljenih uticaja na medije. Podsetiću vas da je jedno od Ustavom zagarantovanih prava i pravo na informisanje ali i svojinske odnose kao i kontrolu zakonitosti raspolaganja sredstvima pravnih lica, te vas iz tih razloga pozivam, ovo je već sigurno deveti put, da podržite ovaj predlog, da se izmene ovog zakona nađu na dnevnom redu ove sednice, pre svega u interesu građana Srbije. Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 139od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Poslanik Aleksandar Senić, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o dopunama Zakona o porezima na imovinu. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Dakle, predložio sam zakon o dopunama Zakona o porezima na imovinu kojim je predviđeno da do prestanka važenja Zakona o privremenom uređivanju osnovica za obračun i isplatu plata, odnosno zarade i drugih stalnih primanja kod korisnika javnih sredstava i Zakona o privremenom uređivanju načina isplate penzija osnovica poreza za imovinu za nepokretnosti ne može se utvrditi u većem iznosu i na drugačiji način u odnosu na utvrđene osnovice poreza za imovinu za nepokretnosti za 2014. godinu. Dakle, posebno uvažavajući činjenicu da je platežna moć stanovništva u dramatičnom padu, naročito nakon Zakona o smanjenju penzija i kao plata u javnom sektoru, činjenica je da je veliki broj građana ostao bez posla usled restrukturiranja ili stečaja privrednih društava, neprimereno je da u takvim okolnostima bilo kakvo povećanje poreza dođe na njihove kućne adrese, a tu spada naravno, i porez na imovinu, koji su im uputile lokalne samouprave. Povećanje poreza na imovinu je samo suštinski i posredan način nastavljanja smanjenja plata i penzija i dodatnog osiromašavanja građana. Nedostatak privrednog rasta i pad javnih prihoda ne može se kompenzovati povećanjem poreza i time dodatno se urušava privreda. Naš predlog je da svi oni koji su dobili rešenje za 2015. godinu i čija je osnovica poreza na imovinu uvećana u ovoj godini, ne plate taj porez, već da on bude umanjen, i da poreska osnovica bude vraćena na nivo iz 2014. godine, a da oni koji su platili porez da im to bude priznato kao pretplata za narednu godinu. Zahvaljujem.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 144 od ukupno prisutnih 155 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Aleksandar Senić, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o dopunama Zakona o porezima na dobit pravnih lica. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Zakon koji sam predložio, a tiče se Zakona o dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica, određuje podsticajne mere i poreske olakšice tj. oslobađanje za pravna lica koja zaposle nove radnike, a naročito za novoosnovana pravna lica u privredno nedovoljno razvijenim opštinama i to samo one koji obavljaju proizvodnu delatnost. Imamo situaciju da je Tomislav Nikolić još 2012. godine najavio preko 100 milijardi evra stranih investicija u narednom periodu, a nažalost, ni najmanji deo toga se nije ostvario. U međuvremenu je promenjen Zakon o porezu na dobit pravnih lica koji destimulativan i postoje brojne analize da našem zakonodavstvu, dakle, naš poreski sistem je destimulativan kada je u pitanju privlačenje stranih investicija i kada je u pitanju otvaranje novih radnih mesta . Nedavno smo usvojili Zakon o ulaganjima za koji se ispostavlja da je to samo još jedan loš marketinški potez bez ikakvih povoljnosti za privlačenje stranih investicija. Ukoliko bi smo usvojili moj predlog zakona o dopunama Zakona na porezu na dobit pravnih lica, omogućili bi smo svim privrednim društvima koja na neodređeno vreme, a najmanje na dve godine zaposle nove radnike, da im poreska osnovica budu umanjena za iznos uplaćenih zarada novozaposlenih radnika. Takođe, posebna pažnja je u ovom predlogu zakona usmerena na privredno nedovoljno razvijene opštine i predviđeno je da novoosnovana pravna lica u privredno nedovoljno razvijenim opštinama budu oslobođena poreza na dobit za prve tri godine od početka obavljanja delatnosti, pod uslovom da se one bavi proizvodnom delatnošću. Zahvaljujem.
Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 149 od ukupno prisutnih 158 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Igor Bečić, na osnovu člana 92. stav 2. člana 157. stav 2. člana 170. i člana 192. i 193. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi: Prvi zajednički jedinstveni pretres o Listi kandidata za izbor tužioca za organizovani kriminal i Listi kandidata za izbor tužioca za ratne zločine, predlozima odluke o izboru javnih tužilaca u višim javnim tužilaštvima i predlozima odluka o izboru javnih tužilaca u osnovnim javnim tužilaštvima, iz tačaka od 1. do 53. predloženog dnevnog reda; Drugi zajednički načelni jedinstveni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o tržištu kapitala, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama, Predlogu zakona o preuzimanju obaveza JP „Srbijagas“ Novi Sad prema privrednom društvu NIS a.d. Novi Sad i pretvaranju tih obaveza u javni dug Republike Srbije, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat za unapređenje konkurentnosti i zapošljavanja) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, Predlogu zakona o davanju garancija Republike Srbije u korist „Societe Generale“ Srbija a.d. Beograd za izmirivanje obaveza Javnog preduzeća „Srbijagasa“ Novi Sad po osnovu ugovora o dugoročnom kreditu za izgradnju razvodnog gasovoda Aleksadrovac – Brusa – Kopaonik – Raška – Novi Sad – Tutin, Predlogu zakona o zadrugama, Predlogu zakona o privrednim komorama, Predlogu zakona o Centralnoj evidenciji privremenih ograničenja prava lica registrovanih u Agenciji za privredne registre, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji, Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravu na besplatne akcije i novčanu naknadu koju građani ostvaruju u postupku privatizacije, Predlogu zakona o obnovi nakon elementarne i druge nepogode, Predlogu zakona o privremenom uređivanju načina naplate takse za javni medijski servis i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o naučnoistraživačkoj delatnosti; Treći zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu i Predlogu zakona o zaštiti zemljišta. Da li predlagač želi reč? (Ne) Stavljam na glasanje ovaj predlog. (Marko Đurišić, s mesta: Poslovnik.) Ne ide tako. Znate da vas uvek opominjem. Moram prvo da utvrdim ove predloge. (Marko Đurišić, s mesta: Ide.) Ne ide, samo polako. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 140, protiv – osam, uzdržanih – nema, nije glasalo 14 od ukupno prisutnih 162 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, predlozima za dopunu predloženog dnevnog reda i o predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 142, protiv – 13, uzdržanih – nema, nije glasalo sedam od ukupno prisutnih 162 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova utvrdila dnevni red Desete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini, u celini. D n e v n ir e d: 1. Lista kandidata za izbor Tužioca za organizovani kriminal i Lista kandidata za izbor Tužioca za ratne zločine; 2. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Beogradu; 3. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Leskovcu; 4. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Novom Pazaru; 5. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Negotinu; 6. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Čačku; 7. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Prokuplju; 8. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Vranju; 9. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Nišu; 10. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Valjevu; 11. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Smederevu; 12. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Sremskoj Mitrovici; 13. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Subotici; 14. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Somboru; 15. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Zrenjaninu; 16. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Šapcu; 17. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Kragujevcu; 18. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Kruševcu; 19. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Kraljevu; 20. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Jagodini; 21. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Prvom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu; 22. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Drugom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu; 23. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Trećem osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu; 24. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Kragujevcu; 25. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Požegi; 26. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Leskovcu; 27. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Lebanu; 28. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Raški; 29. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Obrenovcu; 30. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Lazarevcu; 31. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Vladičinom Hanu; 32. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Velikom Gradištu; 33. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Požarevcu; 34. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Užicu; 35. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Ubu; 36. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Gornjem Milanovcu; 37. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Smederevu; 38. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Sremskoj Mitrovici; 39. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Vršcu; 40. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Novom Sadu; 41. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Subotici; 42. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Bačkoj Palanci; 43. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Senti; 44. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Bečeju; 45. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Zrenjaninu; 46. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Kikindi; 47. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Aranđelovcu; 48. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Jagodini; 49. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Trsteniku; 50. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Kraljevu; 51. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Čačku; 52. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Kruševcu; 53. Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Paraćinu; 54. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara; 55. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji; 56. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o tržištu kapitala; 57. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica; 58. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana; 59. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje; 60. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama; 61. Predlog zakona o preuzimanju obaveza Javnog Preduzeća ''Srbijagas'' Novi Sad prema privrednom društvu ''Naftna industrija Srbije a.d. Novi Sad i pretvaranju tih obaveza u javni dug Republike Srbije; 62. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat za unapređenje konkurentnosti i zapošljavanja) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj; 63. Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Societe Generale Banka Srbija a.d. Beograd, za izmirivanje obaveza Javnog preduzeća ''Srbijagas'' Novi Sad po osnovu ugovora o dugoročnom kreditu za izgradnju razvodnog gasovoda Aleksandrovac – Brus – Kopaonik – Raška – Novi Pazar -Tutin; 64. Predlog zakona o zadrugama; 65. Predlog zakona o privrednim komorama; 66. Predlog zakona o centralnoj evidenciji privremenih ograničenja prava lica registrovanih u Agenciji za privredne registre; 67. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji; 68. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravu na besplatne akcije i novčanu naknadu koju građani ostvaruju u postupku privatizacije; 69. Predlog zakona o obnovi nakon elementarne i druge nepogode; 70. Predlog zakona o privremenom uređivanju načina naplate takse za javni medijski servis; 71. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o naučnoistraživačkoj delatnosti; 72. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu; 73. Predlog zakona o zaštiti zemljišta; 74. Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije; Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. Izvolite sada.
Poštovana predsednice, član 103. Poslovnika govori da se poslanik javlja o povredi Poslovnika odmah nakon što je ona učinjena i ja sam to uradio. Vi mi niste dali reč nego ste nastavili da čitate i da stavljate predloge na dnevni red sve kako bi obesmislili rad ovog parlamenta dodatno i onemogućili me u ostvarivanju prava. Hteo sam da ukažem na povredu vašu, povredu člana 157. Poslovnika koji govori o tome da se može spojiti rasprava zakona čija su rešenja međusobno uslovljena i povezana i hteo sam da postavim pitanje predlagaču objedinjavanje rasprave, gospodinu Bečiću, na koji način su međusobno povezana i uslovljena rešenja iz Zakona o porezu na dohodak građana, o preuzimanju duga „Srbijagasa“, Zakona o zadrugama, Zakona o naučnoistraživačkoj delatnosti i recimo Zakona o privremenom utvrđivanju načina naplate taksi za javni medijski servis? To je pet zakona od 17 ili 18 koliko je objedinjeno u jednu tačku dnevnog reda koji nemaju apsolutno nikakve veze. Rešenja u njima nisu međusobno povezana, niti uslovljena. Prihvatam ukoliko mi se objasni na koji način su ta rešenja povezana i uslovljena da se do kraja mandata više nikad ne javim za reč u ovoj Skupštini, ako može predlagač ili bilo ko od poslanika koji su glasali za objedinjenje da mi objasni to. Hvala.
Pitanja nisu predviđena u ovom delu sednice. Možete sutra eventualno da postavite pitanje meni i ne vidim kako je prekršen Poslovnik. Vi ste ga prekršili sada, postavljali ste pitanja u sklopu povrede Poslovnika. Nije mi jasno, ali ako želite da glasamo? (Da) (Marko Đurišić dobacuje.) Odlično. Zadovoljna sam, vrlo sam zadovoljna i trpim vaše uvrede sa zadovoljstvom. Mislim da će ipak pristojnost pobediti. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 201. stav 2. članu 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o Listi kandidata za izbor Tužioca za organizovani kriminal i Listi kandidata za izbor Tužioca za ratne zločine iz tačke 1. dnevnog reda i predlozima odluka o izboru javnih tužilaca iz tačaka od 2. do 53. dnevnog reda. Da li želi ministar Nikola Selaković kao predstavnik predlagača reč? Izvolite.
Zahvaljujem uvažena gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, danas se na dnevnom redu Narodne skupštine, a pred vama nalaze predlozi za izbore nosilaca javnotužilačke funkcije, odnosno javnih tužilaštava javnih tužilaca u tužilaštvima, višim tužilaštvima u Republici Srbiji i to njih ukupno 19, u osnovnim javnim tužilaštvima njih ukupno 33, kao i liste kandidata koji su predloženi za obavljanje funkcije, za izbor za obavljanje funkcije Javnog tužioca u Tužilaštvu za organizovani kriminal i u Tužilaštvu za ratne zličine. Ustav Republike Srbije u svom 159. članu st. 2. i 3. propisuje da javnog tužioca bira Narodna skupština na predlog Vlade, a da mandat javnog tužioca traje šest godina i da isto lice može ponovo biti birano na tu funkciju. Na osnovu člana 74. stava 1. Zakona o javnom tužilaštvu javnog tužioca na predlog Vlade bira Narodna skupština na period od šest godina i ponavlja ovu odredbu Ustava Republike Srbije. Upravo postupajući u skladu sa Zakonom o javnom tužilaštvu, Državno veće tužilaca oglasilo je izbor za tužioca za organizovani kriminal, tužioca za ratne zločine, za viša javna tužilaštva i osnovna javna tužilaštva u Republici Srbiji. U „Službenom glasniku“ Republike Srbije, ovaj oglas je izašao 9. septembra, a u dnevnom listu „Politika“ istog dana, dakle 9. septembra 2015. godine. Svi kandidati koji su uzeli učešća na ovom konkursu, ispunjavaju zakonom propisane opšte i posebne uslove za obavljanje funkcije javnog tužioca, saglasno članovima 76. i 77. Zakona o javnom tužilaštvu. Saglasno članu 28. Poslovnika o radu Državnog veća tužilaca, Državno veće tužilaca obrazovalo je komisiju koja je utvrdila blagovremenost i potpunost podnetih prijava. Potpune i blagovremene prijave komisija je dostavila Veću na dalji postupak. Komisiju su činili troje predstavnika Javnog tužilaštva i dvoje stručnih lica van Javnog tužilaštva. Kada su u pitanju predstavnici Javnog tužilaštva, na čelu komisije nalazila se zamenik republičkog javnog tužioca, Gordana Janićijević, apelacioni tužilac odnosno javni tužilac u Apelacionom javnom tužilaštvu u Novom Sadu, Milan Kalac i javni tužilac u Apelacionom javnom tužilaštvu u Kragujevcu, Milijana Dončić. Iz reda stručnih lica, komisiji su činili sudija Apelacionog suda u Beogradu, Aleksandar Vujičić, upućen u posebno odeljenje Višeg suda u Beogradu i direktor Pravosudne akademije Nenad Vujić. Kao što možete videti, za razliku od viših i osnovnih javnih tužilaštava, kada su u pitanju Tužilaštvu za organizovani kriminal i Tužilaštvo za ratne zločine, Vlada je listu predloga prosledila Narodnoj skupštini na odlučivanje. Vlada je jedini ovlašćeni predlagač, Narodna skupština ona koja donosi odluku o izboru. Ono što je važno jeste da svi predloženi kandidati ispunjavaju, kao što rekoh, opšte i posebne zakonom propisane uslove za obavljanje ove funkcije. Isto je i sa kandidatima za Tužilaštvo za ratne zločine. Na listi kandidata za izbor tužioca za organizovani kriminal, nalaze se Miljko Radisavljević, trenutno tužilac za organizovani kriminal, Mladen Nenadić, advokat, član Advokatske komore Čačka, Tomislav Kilibarda, javni tužilac u Apelacionom javnom tužilaštvu u Beogradu i Sonja Milićević, zamenik javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Zaječaru. Što se tiče Tužilaštva za ratne zločine, na listi kandidata nalaze se Stanojković Snežana, zamenik javnog tužioca u Prvom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu, zatim Terzić Dejan, sudija Apelacionog suda u Novom Sadu, upućen u posebno odeljenje Višeg suda u Beogradu, Đorđe Ostojić, zamenik republičkog javnog tužioca, Milan Petrović, zamenik tužioca za ratne zločine i Miroljub Vitorović, zamenik tužioca za ratne zločine. Kada je u pitanju 19 viših javnih tužilaštava i 33 osnovna javna tužilaštva, u materijalima ste dobili predloge i dati su predlozi u vidu jednog kandidata. Za sve kandidate odnosi se isto ono što sam rekao i za kandidate za Tužilaštvo za organizovani kriminal i Tužilaštvo za ratne zločine. Za Više javno tužilaštvo u Beogradu, predložena je vršilac funkcije, višeg javnog tužioca u Beogradu, trenutno zamenik u tom istom tužilaštvu, Nataša Krivokapić, za Prvo osnovno tužilaštvo, Ljubivoje Đorđević, zamenik tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Beogradu i vršilac funkcije javnog tužioca u Prvom osnovnom tužilaštvu. Za Drugo osnovno tužilaštvo, Nebojša Popović, takođe zamenik višeg javnog tužioca u Beogradu, trenutno v.d. ili v.f. Drugog osnovnog tužioca u Beogradu. Za Treće osnovno tužilaštvo, zamenik javnog tužioca u tom istom tužilaštvu i trenutno vršilac funkcije, Boris Pavlović. Kada je reč o Osnovnom javnom tužilaštvu u Obrenovcu, predloženi kandidat je Danijela Sinđelić, takođe vršilac funkcije javnog tužioca u ovom javnom tužilaštvu.Za Osnovno tužilaštvo u Lazarevcu, Milorad Gajić. Za Više javno tužilaštvu u Valjevu, Dragana Marković. Za Osnovno javno tužilaštvo na Ubu Milena Miljanić. Za Više javno tužilaštvo u Smederevu, Dragan Lopušina. Za Osnovno javno tužilaštvo u Smederevu, Dragana Popović. Za Osnovno javno tužilaštvo u Vršcu, Tihomir Knežević, inače advokat, člana Advokatske komore Vojvodine. Potom za Osnovno javno tužilaštvo u Novom Sadu, Dejan Rakonić, zamenik javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Beogradu. Za Osnovno javno tužilaštvo u Bačkoj Palanci, Milan Knežević, zamenik javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Novom Sadu. Za višeg javnog tužioca u Zrenjaninu, Zoran Đuran, zamenik javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Sremskoj Mitrovici. Za javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Zrenjaninu, Mladen Vujin, zamenik u istom tom tužilaštvu. Za osnovnog javnog tužioca u Bečeju, Mihalj Pakai, zamenik javnog tužioca u ovom javnom tužilaštvu. Za osnovnog javnog tužioca u Kikindi Svetlana Vlajkov, inače javni tužilac u Osnovnom javnomtužilaštvu u Zrenjaninu. Za višeg javnog tužioca u Somboru Zoran Divljak, zamenik u istom tom tužilaštvu. Za višeg javnog tužioca u Sremskoj Mitrovici, Đorđe Mahovac inače zamenik javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Staroj Pazovi. Za javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Sremskoj Mitrovici, Nada Radmanović Grozdanić, inače zamenik u istom tom javnom tužilaštvu. Za višeg javnog tužioca u Subotici, Miroslav Krkelić, inače javni tužilaca u Višem javnom tužilaštvu u Somboru. Za osnovnog javnog tužioca u Subotici, Lidija Panić Miletić, inače zamenik javnog tužioca u istom tom javnom tužilaštvu. Za osnovnog tužioca u Senti, Mirko Gašović, javni tužilaca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Kikindi. Za višeg javnog tužioca u Šapcu, Zoran Obradović, inače javni tužilaca u Višem javnom tužilaštvu u Šapcu. Za višeg javnog tužioca u Kragujevcu, Dejan Veljković, javni tužilaca u Višem javnom tužilaštvu u Čačku. Za osnovnog javnog tužioca u Kragujevcu, Slobodanka Raković, zamenik u istom tom tužilaštvu i trenutno vršilaca funkcije javnog tužioca. Za osnovnog javnog tužioca u Aranđelovcu, Zoran Ivanović, zamenik javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Aranđelovcu i vršilac funkcije javnog tužioca. Za višeg javnog tužioca u Jagodini, Radoslav Vučković, inače javni tužilac u Višem javnom tužilaštvu u Jagodini, a za osnovnog javnog tužioca u Jagodini, Aleksandar Cvetković, inače javni tužilaca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Jagodini. Za javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Paraćinu, predložena je gospođa Marina Makarijev, inače zamenik u tom istom tužilaštvu. Za višeg javnog tužioca u Kruševcu, Bratislav Z. Petrović, inače zamenik javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Kruševcu. Za osnovnog javnog tužioca u Kruševcu, Dragan Jovanović, inače zamenik u istom tom tužilaštvu. Za osnovnog javnog tužioca u Trsteniku, Violeta Vukmirović, takođe zamenik u istom tom tužilaštvu. Za višeg javnog tužioca u Kraljevu, Avram Antonijević, zamenik u Višem javnom tužilaštvu u Kraljevu i vršilaca funkcije javnog tužioca u Kraljevu. Za osnovnog javnog tužioca u Kraljevu, Snežana Džamić, inače zamenik javnog tužioca u Osnovnom javno tužilaštva u Kraljevu. Za javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Raški, predviđena je gospođa Dragica Rosić, inače zamenik tužioca u istom ovom tužilaštvu, dok je za višeg javnog tužioca u Čačku, predložen Ivan Zarić, zamenik tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Čačku. Za Osnovno javno tužilaštvo u Čačku, predložen je Danilo Vujičić, zamenik javnog tužioca u ovom tužilaštvu a za osnovnog tužioca u Gornjem Milanovcu, Milena Veljović, inače zamenik u istom ovom tužilaštvu. Za višeg javnog tužioca u Novom Pazaru, predloženi kandidat je Milena Mrvić, inače sudija Osnovnog suda u Novom Pazaru. Kada je reč o Osnovnom javnom tužilaštvu u Užicu, predloženi kandidat je Marko Dimitrijević, zamenik osnovnog javnog tužioca u Požegi. Za osnovnog javnog tužioca u Požegi, predložena je Jelena Ćurčić, inače javni tužilac u Osnovnom javnom tužilaštvu u Požegi. Za osnovnog javnog tužioca u Požarevcu, predložena je Snežana Dubajić, inače zamenik javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Požarevcu, a gospodin Saša Milojković, zamenik javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Požarevcu, predložen je za osnovnog javnog tužioca u Velikom Gradištu. Za Više javno tužilaštvo u Nišu, predložena je gospođa Borica Mitić, inače zamenik javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Nišu. Za Više javno tužilaštvo u Vranju, gospođa Danijela Trajković, inače zamenik tužioca u istom ovom tužilaštvu. Za osnovnog tužioca u Vladičinom Hanu, Dragan Nikolić, zamenik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Vladičinom Hanu. Za višeg javnog tužioca uLeskovcu, predložena je gospođa Ljiljana Zlatanović Janković, inače zamenik javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Nišu, a za Osnovno tužilaštvo u Leskovcu, gospođa Renata Cvetanović, zamenik osnovnog javnog tužioca u Leskovcu. Za osnovnog javnog tužioca u Lebanu, predložen je gospodin Stanislav Stanković, zamenik u istom tom javnom tužilaštvu, a za višeg tužioca u Negotinu, gospođa Ksenija Branković, zamenik višeg tužioca u Negotinu. Poslednji u nizu predloženih kandidata je Mikica Milenković, zamenik javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Prokuplju, kao kandidat za višeg javnog tužioca u Prokuplju. Vlada je predložila, kao što možete videti ukupno, popunu ukupno 54 javno-tužilačka mesta u Srbiji, od ukupno 85. Nedostajućih pet viših javnih tužilaštava i 25 osnovnih, jesu tužilaštva za koja je Državno veće tužilaca preuzelo obavezu da obavi dodatne krugove razgovora sa kandidatima koji su prošli već jednu vrstu razgovora, odnosno selekcije i uveren sam da će Državno veće tužilaca, u najskorijem periodu, izaći sa predlozima kandidata za tužilaštva koja nisu navedena. Takođe, koristim priliku da kažem da je prvi put procedura kandidovanja, ali i predlaganja, sprovedena na jedan veoma složen način, da odam priznanje članovima Komisije Državnog veća tužilaca i samom Državnom veću tužilaca, na jednom velikom i složenom obavljenom poslu. Taj posao je trajao gotovo dva meseca. Bilo je neophodno obaviti razgovore sa svim kandidatima, ceniti ne samo njihove rezultate rada, koji su cenjeni na osnovu pravilnika o kriterijumima i merilima za ocenu rezultata rada zamenika javnih tužilaca, već i saslušati njihovu viziju o budućem unapređenju i organizaciji rada tužilaštva. Toliko o ovome. Zaista ne bih čitao pojedinačno biografije kandidata koje ste imali prilike da dobijete. Uveren sam da ćemo posle ovog velikog i dobrog posla koji je urađen, dobiti dodatni kvalitet u radu javnih tužilaštava u Republici Srbiji i sa punim ponosom ističem nešto po čemu se stranka kojoj pripadam i koja me je kandidovala na ovo mesto, na ovu odgovornu funkciju ministra pravde u Vladi Republike Srbije, razlikuje od svih prethodnih stranaka, a to je da u poslednjih 25 godina javno tužilaštvo, odnosno javni tužioci u Srbiji su bili apsolutno promenjiva kategorija prilikom svake promene vlasti i novog formiranja parlamentarne većine. Prvi put u našoj modernoj istoriji višestranačkog parlamentarizma, promena Vlade nije bila praćena promenom nosilaca javno-tužilačke funkcije. Kolege tužioci koji su krajem novembra, početkom decembra 2009. godine izabrani na funkcije javnog tužioca, odslužili su svoj mandat u potpunosti i ovo je nešto što ovu Vladu, što ovo Ministarstvo razlikuje od svih prethodnika. Smatram lično da je ovo veliki napredak i veliki faktor stabilnosti u okviru javno tužilačke organizacije i uveren sam da će predložena rešenja, ukoliko ih budete podržali u Danu za glasanje, doprineti što kvalitetnijem radu javnih tužilaštava i što efikasnijoj i kvalitetnijoj borbi protiv organizovanog kriminala i korupcije koja predstavlja jedan od apsolutnih prioriteta ove Vlade Republike Srbije i Ministarstva pravde. Hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem se gospodine Selakoviću. Da li izvestilac Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, narodni poslanik Petar Petrović, predsednik Odbora, želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Petar Petrović. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče Skupštine, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije koji pratite ovaj direktan prenos Narodne skupštine, Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu je na svojoj sednici održanoj u petak, razmatrao predloge liste kandidata za izbor nosilaca javno-tužilačke funkcije u Tužilaštvu za organizovani kriminal i u Tužilaštvu za ratne zločine, kao i predloge kandidata za nosioce javno-tužilačkih funkcija u višim tužilaštvima u Republici Srbiji, kao i predloge kandidata za nosioce javno-tužilačkih funkcija u osnovnim tužilaštvima u Republici Srbiji. Odbor je jednoglasno zaključio da predloži Narodnoj skupštini da podrži predlog Vlade Republike Srbije kada su u pitanju i lista kandidata za izbor tužioca za organizovani kriminal i za izbor tužioca za ratne zločine, kao i predloge kandidata za izbor viših tužilaca u višim javnim tužilaštvima i izboru tužilaca u osnovnim javnim tužilaštvima. Ni jednom rečju od strane bilo kog člana Odbora nije osporen ni jedan predlog Vlade Republike Srbije i zato u ime Odbora imam ovlašćenje i obavezu da predložim Narodnoj skupštini da prihvati predloge za izbor viših tužilaca u Republici Srbiji, kao i predloge Vlade za izbor osnovnih tužilaca u Republici Srbiji, a iznaći ćemo se u danu za glasanje da li ćemo dati podršku nekome od više kandidata koje su predložili za izbor tužioca za organizovani kriminal, kao i za izbor tužioca za ratne zločine. Ja vas molim da prihvatimo i predlog Vlade i predlog Odbora i da ovaj složen posao, kao što je rekao ministar, privedemo kraju jer svim ovim tužiocima ističe mandat na koji su izabrani, a to je 31.12. ove godine i moramo biti spremni i oni moraju biti spremni da nastave ili da preuzmu funkcije ako su to novi ljudi u tužilaštvima u Republici Srbiji. Ono što mogu da kažem u ime Odbora jeste da smo zaključili i veoma zadovoljni kako je sproveden ceo postupak od raspisivanja oglasa, do formiranja predloga za izbor nosilaca javno-tužilačkih funkcija u Republici Srbiji i mislim da bi to trebalo i u buduće tako da bude. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Petroviću. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne) Da li još neko od ovlašćenih predstavnika želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Slobodan Homen.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, vidim da predstavnik Vlade nije prisutan, ali naravno moja obaveza je prema građanima i želim da vam se obratim o nekoj temi o kojoj sam mislio da ne govorim. Načelno, kako bi to trebalo da funkcioniše, kako to zamišlja Venecijanska komisija koja, vi vrlo dobro znate, nama predlaže i promenu Ustava, a ključan razlog za promenu Ustava jesu poglavlja naravno 23, 24, odnosno usaglašavanje sa određenim opšteprihvaćenim standardima. Veliki problem u dosadašnjim evropskim integracijama jeste i bio upravo ta dva poglavlja i bojim se da ovim današnjim činom, način na koji se ovo radi danas, ćemo ući u još komplikovaniju situaciju i da će problem biti veći kada su u pitanju evropske integracije za ove dve najvažnije oblasti. O čemu se konkretno radi? Naš Ustav predviđa ovu proceduru koju je izložio gospodin ministar i ona je jasna. Državno veće predlaže kandidate, Vlada utvrđuje i Skupštini šalje predlog kandidata, Skupština po svom nahođenju bira i naravno i Vlada može da predloži bilo koga sa liste. I što se tiče aspekta ustavnosti, to apsolutno nije sporno. Ako pričamo sa aspekta budućih evropskih integracija, najavljenih promena Ustava, koje su najavljene više puta od strane predstavnika vladajuće koalicije, mislim da je ovo i te kako sporno. Konkretno, šta je ovde ključan problem, da bih bio jednostavan i da bih bio jasan? Meni apsolutno nije sporna procedura o kojoj je govorio gospodin ministar, a to je procedura prijavljivanja kandidata, izbora, ocenjivanja, niti želim da se mešam u proceduru koje je radilo Državno veće tužioca. Da li je ono uradilo dobar posao ili ne, to je apsolutno njihova stvar i oni su tvrdili nešto što ja držim u ruci sada, to je Odluka o utvrđivanju liste kandidata za izbor na funkciju javnih tužioca. Znači, to je predlog Državnog veća tužioca, predlog koji je upućen Vladi Republike Srbije. Po meni, do tog trenutka, do slanja Vladi, tu nema nikakvih problema i mislim da je tako i ostalo kako je to Državno veće predložilo, mi danas ne bi ni trebali da raspravljamo o izboru tužioca i sudija, pogotovo imajući u vidu loša iskustva iz prošlosti, veliku kritiku koju sadašnja vladajuća koalicija, apropo reforme pravosuđa, prebacivala nama kao prethodnoj vlasti, puni zamerki i često prethodnih dana smo mogli da čujemo o tome, i ako mislite da tada nismo bili u pravu, ne vidim zašto ponavljate ono što smatrate da je bila naša greška. Znači, vraćam se na temu, Državno veće tužioca je dalo određeni spisak kandidata. Vlada je utvrdila taj predlog i uputila Skupštini. Šta je konkretno Vlada uradila? Što se tiče liste kandidata za izbor tužioca za organizovani kriminal, predložila nam je četiri kandidata. Nemam ništa protiv, tako je to uradilo i Državno veće tužioca, pa isto to i kada je u pitanju izbor tužioca za ratne zločine, konkretno šest je predloženih, imamo pet, ali prvih pet je predloženo i to ne smatram da je problem. Ja lično smatram da je Vlada trebala drukčije da uradi, da ne prihvati predlog Državnog veća od pet kandidata, nego da im traži da predlože jednoga, jer suština samostalnosti tužilačke organizacije, kako to zamišlja Venecijanska komisija, bila ona u pravu ili ne, ali je to standard koji ćemo morati da postignemo, jeste da uopšte se Vlada ne pita oko predlaganja tužioca, nego da Državno veće direktno šalje Narodnoj skupštini, a da Narodna skupština na neki način faktički samo potvrđuje, verifikuje odluku Državnog veća i da se na taj način što više smanji uticaj bilo izvršne, odnosno u ovom slučaju, našem slučaju, zakonodavne vlasti. Pošto je takav Ustav, ja ne bih imao ništa protiv da se Vlada ponela kao protočni bojler, da je predložila sve ono što je predložilo Državno veće tužioca i da je predložilo kompletne liste kandidata, a Narodna skupština je ovlašćena da bira, a ja bih se zalagao da se uvek glasa za onog kandidata prvog kojeg je predložilo Državno veće tužioca, odnosno da faktički i ne biramo, nego da samo verifikujemo rešenja. Ali, šta se desilo? To je ono što, nažalost, jednom jednostavnom analizom može da se utvrdi da je došlo do razlike i šta je uradila Vlada Republike Srbije? To je moje pitanje i to je razlog zašto ćemo mi kao poslanička grupa biti protiv određenog dela rešenja. Konkretno, Vlada je dala 53 predloga za imenovanje, za izbor. Znači, sva tužilaštva koja je ministar nabrajao u Srbiji, zatim, ova dva tužilaštva za organizovani kriminal i za ratne zločine. Tu samo po sebi ništa ne bi bilo sporno da je to sve predlog DVT, ali u čak 24 slučaja, znači, u 50% se razlikuje predlog DVT od predloga Vlade. Da bih bio jasan, evo kako to izgleda. Nesporno su svi ti kandidati položili i dobili određen broj ocena. Ja ne želim da pominjem imena niti ću govoriti konkretno o ljudima, ali ovde ima samo tri primera tri tužilaštva. U jednom, umesto rednog broja jedan, osobe koja je dobila najveću ocenu, najveći broj bodova, Vlada je predložila osobu sa mesta broj pet, koja je dobila čak 19 bodova manje nego kandidat broj jedan. Primer broj dva, predlaže se, Vlada kao kandidata koji će biti izabran, imate većinu, osoba koja je na sedmom mestu po rang listi kandidata DVT, umesto osobe koja se nalazi na prvom mestu, razlika je – prva osoba ima 70 bodova, a osoba koju predlažete, koju Vlada predlaže ima 66 bodova. Treći slučaj, predlaže se osoba koja se nalazi na šestom mestu, umesto osobe koja je najviše dobila glasova, bodova na izboru DVT. Razlika je osam bodova, odnosno prvi kandidat ima 70, drugi ima 62,2. Tako pričam o 24 slučajeva, gde je Vlada arbitrirala u izboru tužioca. Ja mislim da ovo nije dobar put, da će ovo biti sigurno prepreka u našim evropskim integracijama. Predlažem Narodnoj skupštini da, naravno, usvojimo sve ono što je predložilo DVT, a da vratimo Vladi da Vlada utvrdi onakvu rang listu kako je to predložilo DVT ili čak i da Vlada vrati Državnom veću tužioca da nam predlože po jednog kandidata, jer ako imamo jednog kandidata, mi ga potvrđujemo. Mi nemamo mogućnost političkog uticaja na pravosudnu granu vlasti, odnosno niti mi kao Narodna skupština, kao zakonodavna vlast, niti Vlada kao izvršna vlast. Imajući, opet, da ponovim iskustva iz prošlosti, mišljenja i Venecijanske komisije i mišljenja Evropske komisije, mislim da ovo neće proći nezapaženo, pogotovo što ja se nadam i duboko verujem da ćemo u toku sledeće godine otvoriti ova dva najvažnija poglavlja 23 i 24. Dobro znate da su to poglavlja koja se među prvima otvaraju, među poslednjima zatvaraju, a funkcionišu na taj način što vi imate veliki broj eksperata bilo Saveta Evrope, bilo Evropske komisije, koji vam sede u Beogradu i bave se tačku po tačku pitanjima reforme, odnosno nezavisnosti i nepostojanja uticaja na pravosudnu granu vlasti. Još jednom ću ponoviti, zbog toga mi ne možemo da podržimo sve ove predloge, podržaćemo samo one predloge gde je nesporno predložen kandidat broj jedan DVT. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da ovde niko, pogotovo od kolega narodnih poslanika koji je učeni pravnik ne zna da nam objasni šta je to pravosudna grana vlasti. Postoji sudska grana vlasti koja obuhvata sudstvo, koja je nezavisna i postoji javno-tužilačka organizacija koja nije deo sudske vlasti. Postoji dosta razmimoilaženja u pravnoj teoriji šta je to javno tužilaštvo. Po istoj toj teoriji po kojoj bi neko javno tužilaštvo svrstao u „pravosudnu granu vlasti“, mogao bi da svrsta u tu nepostojeću pravosudnu granu vlasti i, recimo, javno pravobranilaštvo, pa bi mogao da svede po istom tom principu pravosudnu granu vlasti i advokaturu kao samostalnu i nezavisnu profesiju. Postoji nešto što je apstraktni pojam pravosuđa, ali pravosudna grana vlasti ne postoji. S druge strane, naš ustavotvorac i kako je to uvaženi prethodnik malopre dobro rekao, kaže da je javno tužilaštvo samostalno. Ali, nigde ne kaže da je ono nezavisno. Taj manjak nezavisnosti javno-tužilačke organizacije se upravo ogleda u tome što danas pred vama ne sedi predsednik DVT, niti neko od ovlašćenih članova DVT, već ovlašćeni predstavnik predlagača u liku resornog ministra člana Vlade Republike Srbije. Postoje težnje određenih ljudi da javno tužilaštvo postane nezavisno. To je generalno jedna opšta tendencija u Srbiji da se svako malo javlja neko ko želi da bude nezavistan, nezavisan od svakoga u Srbiji, da li i od svakoga spolja, ne znam, ali ono što je ovde ključno i ja ću se na to osvrnuti. Dakle, uvaženi prethodnik je rekao da se ovde izneti predlozi u 24 slučaja razlikuju od predloga Državnog veća tužilaca, što nije tačno. Takođe, uvaženi prethodnik, kao jedan kvalitetan pravnik, koristeći se i svojom govorničkom veštinom, je izbegao da kaže da to što je neko pod brojem jedan mu ne daje nikakvu prednost. Takođe, nije rečeno da jedino što je zakonom propisano, kao kriterijum za izbor nosilaca javnotužilačke funkcije, jesu stručnost, osposobljenost i dostojnost; da je Komisija Državnog veća tužilaca, kao povremeno radno telo koje je imalo zadatak da obavi razgovore sa svim kandidatima za funkciju javnog tužioca, dobila ocenjenu stručnost, osposobljenost i dostojnost, a da je kao jednu vrstu nečega, što je Državno veće imalo u vidu, koristila nešto što ne postoji u zakonu, već postoji u Pravilniku Državnog veća tužilaca, ali nije zakonski kriterijum, niti merilo za utvrđivanje nekog kriterijuma, a to je predstavljanje programa organizacije i rada javnog tužilaštva. Možete da mi kažete, ako mislite da to u zakonu postoji, ali ne postoji. U obrazlaganju svojih predloga Državno veće tužilaca je vrlo jasno reklo, dakle, da su svi kandidati, kada je u pitanju njihova stručnost i osposobljenost, ja mislim u procentu koji premašuje 95%, ocenjeni maksimalnim brojem bodova od 50, a tih 20 bodova kojima se ocenjivao predstavljeni program jeste nešto što se imalo u vidu. Nije tačna činjenica, nešto što je predstavljeno kao činjenica, a ovde izneto, da se u 24 slučaja predlog Vlade razlikuje od predloga Državnog veća tužilaca. Nema predloga Državnog veća tužilaca. Jedini predlog je predlog Vlade Republike Srbije, jer je jedina ona po Ustavu i po zakonu ovlašćeni predlagač. Po direktivama Saveta Evrope predviđeno je da između organa koji bira i organa koji predlaže postoji jedna vrsta stručnog tela, i to je ono što je naš ustavopisac predstavio kao Državno veće tužilaca u ovom slučaju, odnosno komisiju koja je jedan deo posla uradila za Državno veće tužilaca. Izneto je mišljenje da bi Vlada trebalo da vrati ove liste, jer, kako je rečeno, Venecijanska komisija smatra da Državno veće tužilaca treba samo da prosledi Narodnoj skupštini na verifikaciju. Kao što rekoh, naša pravna praksa i teorija kažu da je javnotužilačka organizacija pravosudno upravni organ. Kao što javni pravobranilac štiti imovinska prava i interese Republike Srbije, tako i javno tužilaštvo štiti javni poredak, ustavnost i zakonitost Republike Srbije pred njenim sudovima. Kolege advokati, a bogami i sudije često imaju običaj da kažu – šta je tužilaštvo, stranka u postupku. Ponosan sam što predlozi koji su izneti nisu iznošeni na način na koji je to rađeno prethodnog puta u Narodnoj skupštini i ne samo prethodnog, već i pretprošlog, već i natprošlog, kada je politički kriterijum bio apsolutno prioritetni kriterijum za izbor javnih tužilaca u Srbiji. Ponosan sam što se ovde izašlo sa predlozima koji ne treba da predstavljaju putujuće tužilaštvo u Srbiji, gde gotovo da nismo imali… Imali smo samo nekoliko gradova i opština u Srbiji u kojima su za javne tužioce izabrani ljudi iz tih gradova i opština. Evo vam primer, recimo, za višeg tužioca u Valjevu doveden je čovek iz Požege, za višeg tužioca u Šapcu čovek iz Valjeva, za višeg tužioca u Užicu, mislim, kolega koji je došao sa Kosova i Metohije, za višeg tužioca u Negotinu čovek iz Smedereva, a iz Negotina doveden čovek u Vranje i da ne pričam još toga, za višeg tužioca u Somboru čovek iz Subotice, itd, itd. Dakle, ovoga puta nemate takav predlog. U ubedljivoj većini slučajeva, predloženi su zamenici javnog tužioca ili javni tužioci koji žive u mestu u kome treba i da rade. Ideja je o tome da će borba protiv korupcije biti nepristrasnija i efikasnija, time što ćete dovesti tužioca iz drugog grada, nije se pokazala baš ni kao nepristrasna, ni kao efikasna. Dakle, odgovorno tvrdim, prvo, da ne postoji nezavisna pravosudna grana vlasti. Postoji zakonodavna, izvršna i sudska vlast. Sa druge strane, kome to nije jasno, može da uzme i da protumači sistemski naš Ustav, pa će videti, recimo, da Visoki savet sudstva predstavlja poseban odeljak, ali da se odredbe o Državnom veću tužilaca nalaze u okviru odredaba o javnom tužilaštvu. Znači, ne izdvaja se Državno veće od javnotužilačke organizacije. Srbija ima neki, možemo slobodno reći, srednji model. Nisu retke zemlje u svetu, i to uređene, stabilne demokratije, u kojima funkciju državnog tužioca obavlja ministar pravde. Nisu retke ni države u kojima tužioce direktno imenuje Vlada. Dakle, imenuje ih, postavlja ih. Mi smo imali jedan pokušaj, pre nešto više od deset godina, koji je tada ocenjen za neustavan, po kojem je Vlada birala i tužioce i zamenike javnih tužilaca. Mislim da je ovaj model dobar. Vlada je ta koja daje predloge. Narodna skupština je ta koja te predloge ili prihvata ili odbija, a uostalom Narodna skupština ima tu moć, ima taj prenet suverenitet od strane građana Srbije da predloge koje je ovde Vlada iznela prihvati ili odbije, pa i ako ih odbije, ni to nije kraj sveta, postupak će biti ponovljen i Narodna skupština će odlučivati normalno u skladu sa svojim ustavnim i zakonskim nadležnostima i ovlašćenjima. Ne znam koji je to kriterijum korišćen 2009. godine, iako je već rečeno da treba da učimo na greškama iz prošlosti. Koliko se sećam, čak ni taj izbor bez kriterijuma, izbor javnih tužioca, a ne pričam o opštem izboru zamenika javnih tužilaca, nije bio doveden pod znak pitanja, niti mu jeocenjivana ustavnost i zakonitost. Mislim da je ovo proces koji je sproveden mnogo bolje i kvalitetnije, nego što je to učinjeno 2009. godine. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. (Slobodan Homen, s mesta: Replika.) Gospodine Homen, nemate pravo na repliku. Niste pomenuti imenom. (Slobodan Homen, s mesta: Rekao je više puta „uvaženi kolega“.) Da, ali niste pomenuti imenom i prezimenom, niste pomenuti u negativnom kontekstu i ne mogu vam dati pravo na repliku. Reč ima narodna poslanica Nataša Vučković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Nesumnjivo je da je izbor javnih tužilaca izuzetno važno pitanje za jednu zemlju koja ima toliko puno problema u funkcionisanju pravosuđa. Mi danas treba da donesemo odluku koja predstavlja najozbiljniji izbor za nosioce javnotužilačke funkcije još od početka reforme pravosuđa 2010. godine. Bira se njih 85, među kojima i tužioci za organizovani kriminal i ratne zločine. One koje danas izaberemo imaće mandat šest godina, oni će dakle, voditi u ovoj zemlji borbu protiv kriminala, borbu protiv korupcije, treba da doprinesu zaštiti ljudskih, građanskih prava svakog člana ovog društva. Dakle, jako mnogo zavisi od ove naše današnje odluke. Mene je malo zbunilo izlaganje malopređašnje gospodina ministra, kada je govorio o razlici između samostalnosti i nezavisnosti javnotužilačke funkcije. Mi smo tu debatu o samostalnosti i nezavisnosti imali kad smo govorili o Narodnoj banci, još kad je SNS došla na vlast 2012. godine. To je bio jedan od prvih zakona i bojim se da ćete se prisetiti da je samostalnost tada morala biti zapravo tumačena više kao nezavisnost, a ne kao neka samostalnost koja je neka posebna kategorija. Vezano s tim, kolega Homen je govorio o tome u kom pravcu bi trebalo da se kreće procedura izbora javnih tužilaca, imajući u vidu preporuke i Evropske komisije i Venecijanske komisije ako imaju za cilj da našu pravnu državu, vladavinu prava dovedu u neki evropski standard. Tačno je, da je ovo što mi danas treba da uradimo u skladu sa sadašnjim propisima, sadašnjim Ustavom itd, i to nema spora. Ja mislim da ni kolega Homen nije govorio da je to nešto drugačije, ali se postavlja pitanje – da li je to u svetlu onoga što mi moramo da uradimo? Dobar metod i dali smo mogli sada, da zapravo, napravimo jedan, rekla bih korak napred u toj proceduri u tom smislu da je Državno veće tužilaca nama poslalo po jednog kandidata za svaku funkciju kako bismo mi znali šta sama struka najbolje misli i najviše misli o ovim kandidatima. Zašto? Onda bismo mi bili lišeni situacije da danas donosimo jednu manje ili više političku odluku, jer mi ćemo danas doneti političku odluku ko će biti tužilac od ovih kandidata koji su predloženi. Državno veće tužilaca se u skladu sa zakonom pridržavalo kriterijuma i Pravilnika koji je donet. Udruženje tužilaca je iznelo mnoge kritike na sam proces uvodeći jedno pitanje da li je subjektivni kriterijum zapravo imao dominantan uticaj u određivanju novih kandidata. Mi to ne znamo, nedovoljno transparentno. S druge strane, postavlja se pitanje, pošto Državno veće tužilaca je bilo dužno da se pridržava kriterijuma, ne znamo na koji način, na osnovu kojih kriterijuma je Vlada utvrdila kandidate kako ih je utvrdila, odnosno ovo što nam je predložila kao predloge, na osnovu kojih kriterijuma je to učinila? Ako ne budemo imali transparentno objašnjenje zbog čega su neki kandidati predloženi, mi imamo osnovanu sumnju da neke odluke možemo doneti vrlo arbitrarno, dakle, kao čisto političke ko će biti javni tužilac u nekom gradu ili nekom mestu. E, sada ministar nam je ovde govorio, naravno kao profesor Pravnog fakulteta, on vrlo često ulazi u jednu razumljivu, ja bih rekla čak potrebu da nam objasni pravni sistem i pravna pravila i ja tu nemam ništa protiv i mogu sa njim mnogo da se saglasim, ali imam jedno pitanje – da li je gospodin ministar učestvovao u izradi, u pregovorima o poglavlju 23. koje kaže sledeće, a pro po ove nezavisnosti, odnosno samostalnosti javnotužilačke funkcije – preporuka iz izveštaja o skriningu tačka 1.1.1. uz podršku spoljnih eksperata Srbija bi trebalo da izvrši temeljnu analizu postojećih rešenja, mogućih amandmana na Ustav, imajući u vidu preporuke Venecijanske komisije i evropske standarde, obezbeđujući nezavisnost i odgovornost pravosuđa u kome se ne pravi ta razlika između sudstva i javnog tužilaštva, promene bi između ostalog trebalo da obuhvate sledeće: sistem odabira, predlaganja izbora, premeštaja i prestanka funkcije sudija, predsednika sudova i javnih tužilaca, odnosno zamenika javnih tužilaca bi trebalo da bude nezavistan od političkog uticaja. Pa se kaže šta treba da bude rezultat sprovođenja istrage, kakav će biti indikator uticaja, gde kaže – sudije i tužioci se biraju na osnovu stručnosti i učinka što u celini ima pozitivan uticaj na kvalitet i efikasnost pravosuđa itd. neću čitati dalje, ali hoću da govorim sledeće. Da li smo se mi obavezali da ćemo u tom pravcu da idemo? Ako smo se obavezali, da li znamo da li su nam poznati rokovi kada ovo hoćemo da uradimo? Moguće je da postoji neka reforma pravosuđa i strategije reforme pravosuđa koja je drugačija, ali ovo je finalna verzija akcionog plana za poglavlje 23. Meni sada to nije jasno, da li ćemo mi i dalje da držimo to samostalno javno tužilaštvo kakvu zastupa ideju gospodin ministar ili ćemo da sprovodimo akcioni plan za poglavlje 23? Šta zapravo hoće Vlada da uradi u reformi pravosuđa? Mislim da je za sve nas i za građane Srbije to ključno pitanje. Da li ono što smo tokom skrininga i tokom akcionog plana rekli našim sagovornicima u EU, da nameravamo da uradimo, da li je to stvarno ili nije stvarno? Dakle, u tom smislu za nas bi bilo važno da smo možda kao što je i kolega Homen rekao, u ovom izboru tužilaca napravili jedan korak napred u tome da je taj izbor javnih tužilaca lišen političkog uticaja u najvećoj mogućoj meri, imajući u vidu da je sadašnji Ustav i sadašnji zakon ovakav kakav jeste. Ono što je za nas takođe pitanje – zbog čega nema kandidata za skoro oko 30 javnotužilačkih pozicija? Zbog čega se to desilo? Dakle, ono što mi danas treba da uradimo s obzirom da nije bilo dovoljno transparentnog pristupa i postupka u onome što nam j Vlada predložila, s obzirom da se ni odbor nadležni nije izjasnio o kandidatima, nego je samo prosledio predlog, ako dobro razumem, onda mi danas donosimo par ekselans političku odluku o tome koje ćemo kandidate za javne tužioce izabrati. Dakle, ono što je tačno, to je da evropski standardi zahtevaju da se Narodna skupština što pre isključi iz procesa izbora nisilaca pravosudnih sudija, a da ne govorimo o tome da se naravno izvršna vlast iz tog postupka treba isključiti. To je nešto što je u interesu našeg približavanja i EU. U Srbiji je znamo svi, oduvek važio princip kadija te tuži, kadija ti sudi, to je princip koji nikako da pobedimo i nikako da uvedemo pravnu državu i vladavinu prava. Mi znamo da je u godišnjem izveštaju Evropske komisije o napretku već treći put za redom jedna od ozbiljnih kritika curenje informacija iz istraga koje dolaze u tabloide i kojima se u ogromnom broju slučajeva ugrožavaju pojedinačna prava građana, pretpostavka nevinosti dovodi u pitanje. Za nas je najvažnije pitanje – da li će se ovim predloženim rešenjima, da li će ovi predloženi kandidati i politička odluka koju vi danas, kao većina budete doneli, da li će se preseći taj trougao koji postoji između policije i tužilaštva sa jedne strane i tabloida sa druge strane i naravno izvršne vlasti. Jer ako se to ne bude desilo, ukoliko i naša policija i naše tužilaštvo, čast izuzecima budu i dalje na stalnoj vezi za pres službom SNS, bojim se da nećemo napraviti korak napred i da nećemo imati garantovanu nezavisnost, odnosno samostalnost javno tužilačke funkcije, a samim tim da ni naša borba za pravnu državu protiv korupcije, za zaštitu ljudskih i građanskih prava neće dati dobar rezultat.
Zahvaljujem se. Reč ima ministar Selaković.
Zahvaljujem uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, ja zaista sebe smatram jednim od ministara koji za svoj lepši deo posla ima dolaske u Narodnu skupštinu, rasprave o predlozima zakona, predlaganje kao ovog puta, nekih kadrovskih rešenja. Iz jednog razloga, verovatno zato što ovde dosta toga mogu novog da čujem i da naučim. Pa kao što sam malopre čuo da postoji pravosudna grana vlasti, tako sam gle čuda čuo nešto neverovatno, a to je da Narodna skupština, pazite molim vas, donosi političke odluke. Kakve to inače odluke donosi Narodna skupština nego političke odluke? Pa, to ne bi bila Narodna skupština da ne donosi političke odluke. Naravno da su te odluke u formi pravnih akata, ali one su po svojoj prirodi političke odluke, jer u Narodnoj skupštini sede ljudi koje je izabrao narod, odnosno građani na političkim višestranačkim izborima. Dakle, ovde se postavlja jedno ključno pitanje - da li Narodna skupština uopšte kada je u pitanju sudski sistem, javnotužilačka organizacija, da li ona uopšte u Srbiji treba da postoji? To je jedno od pitanja, zaista. Prva stvar, koja je moja uvažena prethodnica vrlo dobro zna, jeste da po pitanju Poglavlja 23 ne postoji nešto što se zove „aki“ i što se zove „zjasan“ evropski standard. Tako u EU imate zemlje koje baštine skoro 20 različitih načina izbora nosilaca sudskih ili javnotužilačkih funkcija. Od toga da u pojedinim država, šef države, bilo da je to krunisana glava, neposredno ili posredno izabran predsednik, postavlja nosioce ovih funkcija, pa do određenih situacija, kao što je recimo učinjeno u jednoj Španiji, nakon prestanka Frankove diktature, gde je maltene u potpunosti nosilac suvereniteta isključen iz izbora nosilaca pravosudnih funkcija. Svakako da je u akcionom planu za pregovaračko Poglavlje 23 Republika Srbija iznela svoje viđenje da je neophodna da dođe do ustavnih promena, koje bi reformisale način izbora nosilaca određenih funkcija u sudstvu i u tužilaštvu. Meni je krivo što moja uvažena prethodnica nije citirala do kraja akcioni plan, jer bi onda mogla da kaže da su ustavne reforme predviđene za kraj 2017. godine. Kada je reč o konkretnim predloženim kandidatima, može to nekome da se dopadne ili ne, meni prvo imponuje jedna stvar i na najpozitivniji mogući način ja ću citirati svoju uvaženu prethodnicu, a ona je rekla - tačno je da je ovo u skladu sa današnjim propisima, kraj citata. To je nešto što je za nas najvažnije. Da li smo mi povredili važeće propise? Nismo. Da li smo mogli da napravimo korak unapred? Što ga nije napravio onaj koji je bio na vlasti pre nas? Taj koji je bio pre nas na vlasti on je napravio nekoliko skokova unazad, a ne koraka unapred. Da li treba Narodna skupština da donosi političke odluke? Pa, ona ni ne donosi nikakve drugačije odluke. Dakle, za kraj 2017. godine planirano je da dođe do promena Ustava i to u onom duhu i na onaj način o kome je govorilo uvažena prethodnica, citirajući mere iz akcionog plana. Do tog trenutka mi treba dobro da se pripremimo i da shvatimo promenu Ustava kao posao koji zahteva najširi mogući društveni i politički konsenzus. Da li sam ja za samostalno javnotužilaštvo, pošto mi je postavljeno to pitanje? Jesam. Samostalnost javnog tužilaštva ogleda se u samostalnosti u radu javnih tužilaca. I znate, nedavno me je pitao jedan novinar o uklanjanju političkog uticaja na rad pravosudnih organa. Ja sam mu rekao da nema brige što se toga tiče u vreme ove Vlade biće izvršene promene Ustava u ovom smislu da se revidira uloga Narodne skupštine po pogledu izbora sudija, zamenika javnih tužilaca. Ali, ostaje jedno veliko pitanje – da li će to dovesti do prestanka političkog uticaja na rad sudova i tužilaštava? Ja mislim da neće jer je neko pre šest godina po čisto politikom kriterijumu birao nosioce pravosudnih funkcija i taj koji je jednom biran po političkom kriterijumu taj će večito biti izložen i mogućnosti političkog uticaja. Znate, to otprilike izgleda tako – mi smo birali primenjujući isključivo politički kriterijum, a sada kada neko ispravlja tu nepravilnosti, nije ni to dovoljno. Sada se treba povući skroz. Znate, veliki Nikola Pašić je rekao – ponašaj se na vlasti svakoga dana kao da ćeš već sutra biti u opoziciji. Neko je Srbijom vladao jednu deceniju i nijednog trenutka nije pomislio da može da dospe u opoziciju. Setite se tih mudrih reči najvećeg srpskog političara novog veka. Što se tiče predloženih kandidata samo još jedna rečenica, ubedljiva većina, preko 90% ovih kandidata izabrani su na javnotužilačke funkcije u vreme neke pretprošle vlade kada SNS nije tvorila većinu i kada ja lično nisam bio na funkciji ministra pravde. Jedan ne mali broj predloženih kandidata su ljudi koji danas obavljaju ili su javni tužioci ili vrše funkciju javnog tužioca. Jedan broj to nisu, ali su zamenici izabrani upravo u to vreme. Ako se ne varam, među svim kandidatima koji su predloženi postoji svega dvojica kandidata koji su trenutno advokati, ali su u toku svoje profesionalne karijere proveli duži niz godina radeći u javnom tužilaštvu. Mi ovde nemamo nijednog koji je predložen za javnog tužioca a da nikad nije radio u javnom tužilaštvu ili da sada ne radi u javnom tužilaštvu. Ili imamo i kandidate koji su sudije, što mislim da je sasvim u redu. Nekada su naši ustavi omogućavali prelazak iz javnog tužilaštva u sud i obrnuto naravno po ustavnoj i zakonom propisanoj proceduri. To što je pokušano na jedan vešt način onako da nam se imputira da je u Srbiji uvek važilo – kadija te tuži, kadija ti sudi, to je možda važilo u jednom kratkom periodu, naročito od 2010. godine do 2012. ili 2013. godine. Hvala bogu, to su Srbiji više ne važi.
Zahvaljujem gospodine ministre. (Nataša Vučković, s mesta: Replika.) Nemate gospođo. (Nataša Vučković, s mesta: Spomenuo me je.) Nijednog trenutka ministar vas nije spomenuo, niti vas je spomenuo u negativnom kontekstu, niti je pomenuo vaše ime i prezime. Odgovorio je samo na pitanja koja su postavljena od strane ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ili predsednika poslaničkih grupa. Vrlo dobro znate Poslovnik, da se ne ubeđujemo sada. Prelazimo na redosled…. (Aleksandar Martinović, s mesta: Kao ovlašćeni.) Prijavite se. Ako ima još ovlašćenih predstavnika, ja sam nekoliko puta rekao da treba da se prijave. Nemam nikog u sistemu. Reč ima dr Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, uvaženi gospodine ministre, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SNS dužan sam da kažem nekoliko rečenica vezano za izbor javnih tužilaca. Pre svega, ovde je najvažnije da se javni tužioci, da su javni tužioci predloženi i da će javni tužioci biti izabrani po važećim propisima po Ustavu RS i po važećem zakonu koji reguliše izbor na javnotužilačku funkciju. Ono što ne razumem i ono što ne razumeju moje kolege iz SNS, to je, da je sada odjedanput problem kada Vlada i Narodna skupština žele da poštuju proceduru koja je propisana Ustavom i koja je propisana zakonom. Dakle, nisam čuo od predstavnika bivšeg režima koji je to pravni propis prekršen u postupku predlaganja, odnosno u postupku izbora javnih tužilaca bez obzira da li su u pitanju kandidati za tužioce za organizovani kriminal, za ratne zločine, za osnovne javne tužioce ili za više javne tužioce. Prvi put čujem da kao kritiku upućenu na račun Vlade i na račun skupštinske većine, da je mana i da je greška kada radite po Ustavu i kada radite po zakonu. Ja tu vrstu kritike zaista ne razumem. Dakle, ovde su Ustav i zakon sprovedeni do kraja. Predstavnici bivšeg režima uvek pate od tog problema naknadne pameti. Oni su se gospodine ministre, setili da postoji Venecijanska komisija 2015. godine, u decembru 2015. godine i sada kada slušate ljude iz bivšeg režima kako pričaju o izboru javnih tužilaca shvatite da je po njima osnovni argument to šta Venecijanska komisija misli ili ne misli o tome kako bi trebalo birati javne tužioce u Srbiji. Ja sam, pripremajući se za ovu raspravu malo informisao o istorijatu Venecijanske komisije. Venecijanska komisija je, dame i gospodo narodni poslanici, i poštovani građani koji pratite ovaj prenos u stvari kolokvijalni naziv za Evropsku komisiju za demokratiju putem prava. Pazite, Evropska komisija za demokratiju putem prava. Venecijanska komisija je formirana kao savetodavno telo odlukom Odbora Saveta ministara EU još od 10. maja 1990. godine. Dakle, Venecijanska komisija postojala je i 2006. godine kada je usvajan važeći Ustav Republike Srbije, a usvojen je tako što su se tri tada najjače političke stranke u Narodnoj skupštini dogovorili o njegovoj sadržini i to ne može niko da demantuje i tako što je taj Ustav potvrđen na referendumu krajem oktobra 2006. godine. To je prva stvar. Druga stvar, Venecijanska komisija je postojala i 2008. i 2009. godine kada je u Srbiji usvajan set zakona iz oblasti pravosuđa za vreme bivšeg režima, tada jedinstvene DS i ta Venecijanska komisija je takođe postojala u vreme kada su vršeni izbori za sudije i za javne tužioce 2009. godine. Ja nisam čuo ni 2006. godine, ni 2008. ni 2009. godine da postoji bilo kakav problem kada je u pitanju Venecijanska komisija i njihova mišljenja o sadržini našeg Ustava i o sadržini našeg zakona koji regulišu oblast pravosuđa uključujući tu naravno i sudove i javna tužilaštva. Sada kada je ministar pravde Nikola Selaković, potpredsednik SNS sad je odjedanput ključni kriterijum mišljenje Venecijanske komisije. To nije politički korektno i to nije politički dosledno. Na kraju krajeva, to nema i ne predstavlja bilo kakvu pravnu argumentaciju, to je jedan jedini politički argument koji u principu neće doneti bilo kakve rezultate. Kada sam slušao predstavnike bivšeg režima, ja sam se zapitao da li to znači da mi treba da sačekamo sa izborom i tužioca za organizovani kriminal i tužioca za ratne zločine i viših javnih tužioca i osnovnih javnih tužilaca dok ne promenimo Ustav i dok ne promenimo zakone iz oblasti pravosuđa. Da li to znači da mi treba da čekamo naredne dve ili tri godine da se taj posao završi, pa da tek tada izaberemo javne tužioce. Čekajte, šta će biti sa pravnim sistemom u Republici Srbiji, kako će funkcionisati javno-tužilačka organizacija, kako će funkcionisati sudovi, šta će biti sa ljudskim pravima i slobodama ako mi budemo čekali da promenimo Ustav i dok promenimo zakone koji se odnose na izbor javnih tužioca? To bi izazvalo bukvalno kolaps našeg pravnog, a posebno sistema pravosuđa. U tom smislu, ja ovde ne vidim da je bilo šta sporno sa stanovišta važećih propisa. Dakle, ovde je Vlada poštovala Ustav i Vlada je poštovala Zakon o javnom tužilaštvu. Ustav je donet 2006. godine, Zakon o javnom tužilaštvu je donet 2008. godine u vreme bivšeg režima. Nije mi jasno da je tada 2008. godine sve bilo odlično, sve je bilo u skladu sa preporukama Venecijanske komisije, ovde su se predstavnici bivšeg režima hvalili kako je to najdemokratskije, najevropskije, najbolje moguće rešenje u oblasti sudske vlasti, javno-tužilačke organizacije, zaštite ljudskih prava i sloboda. Sada kada Vlada Republike Srbije u liku ministra pravde predstavlja kandidate za nosioce odgovornih funkcija u javno-tužilačkoj organizaciji, sad je odjedanput problem i Ustav, sad su odjedanput problem i naši zakoni, sad je odjedanput problem i otvaranje poglavlja 23 i 24 u pregovorima sa EU. Dakle, u 2015. godini je problem, a u 2008. i 2009. godini to nije bio problem. Ja tu vrstu političke logike, gospodine ministre, ne razumem, ali to su politički argumenti. Bivši režim i to je ono što je možda najvažnije, nema nikakve pravne argumente vezano za izbor kandidata koji su predloženi u okviru javno-tužilačke organizacije, opet kažem bez obzira da li je u pitanju tužilaštvo za organizovani kriminal, za ratne zločine, osnovna javna tužilaštva, viša javna tužilaštva. Tu ne postoji bilo kakav pravni argument, tu postoje samo politički argumenti. Ovde sam čuo jednu neverovatnu stvar, da ovde faktički treba ukinuti izbornu funkciju Narodnoj skupštini i da Narodna skupština ne treba da ima bilo kakve veze sa izborom između ostalog i javnih tužilaca. Hajde, da pogledamo šta piše u našem Ustavu. U našem Ustavu u članu 4. stavu 3. kaže se – da odnos tri grane vlasti zasniva se na ravnoteži i međusobnoj kontroli. Te tri vlasti, kao što je lepo rekao i ministar Selaković su zakonodavna, izvršna i sudska vlast. Dakle, u Republici Srbiji sa jedne strane važi načelo podele vlasti, ali to načelo nije apsolutno načelo, ono je dopunjeno jednim drugim principom, da se tri grane vlasti međusobno kontrolišu i da tu postoji ravnoteža. Na kraju krajeva, ako ćemo da idemo u političku teoriju i ako ćemo da idemo u političku istoriju, pa britanski politički sistem koji je kolevka parlamentarne demokratije, politički sistem od koga su učili mnogi evropski i vanevropski narodi počiva na sistemu tzv. kočnice i ravnoteže. Dakle, ni jedna vlast ni zakonodavna, ni izvršna, ni sudska nije apsolutno nezavisna jedna od druge, tu postoji neki balans. U tom smislu ja ne razumem primedbu da treba prekinuti svaku vezu između Narodne skupštine koju su izabrali građani na neposrednim i tajnim izborima, što je važno da se naglasi i javnih tužilaca. Stvar možemo da postavimo i na drugačiji način. Po važećim zakonima, po Zakoniku o krivičnom postupku, po Zakonu o parničnom postupku u čije ime sud donosi presudu? U ime naroda. Da li će neko da mi kaže da zato što sud donosi presudu u ime naroda, ne u ime Visokog saveta sudstva, ne u ime Državnog veća tužilaca nego u ime naroda, narod je politička kategorija, narod je politički pojam, ne pravni pojam, pravni pojam su građani. Kada kažete narod to je politička kategorija. Ako sudovi mogu da donose krivične i parnične presude u ime naroda, onda ja zaista ne razumem logiku kolega iz bivšeg režima koje kažu, pa šta ima Narodna skupština da se pita oko izbora javnih tužilaca. Treba da se pita zato što su narodne poslanike izabrali građani, odnosno političkim rečnikom izabrao nas je narod. Zašto narod ne bi trebalo da se pita ko će biti glavni tužioci u Republici Srbiji? Dakle, tu vrstu političke argumentacije ne razumem. Ono što bih želeo da kažem u ime poslaničke grupe SNS to je da ćemo mi u danu za glasanje naravno da se opredelimo, svaki narodni poslanik će da se opredeli u skladu sa svojim slobodnim uverenjem nema nikakvih političkih pritisaka na bilo koga. Želeo bih samo u ime poslaničke grupe da, svi oni koji budu izabrani u danu za glasanje, na javno tužilačke funkcije svoj posao rade u skladu sa Ustavom, u skladu sa zakonom, u skladu sa važećim propisima u Republici Srbiji, da rečeno biblijskim jezikom, ne gledaju ko je ko, nego da vode računa isključivo o poštovanju važećeg pravnog poretka u Republici Srbiji. Posebno bih želeo da istaknem ulogu budućeg tužioca za borbu protiv organizovanog kriminala. Mislim da je to jedna od najvažnijih tužilaštava u Republici Srbiji, vas tu tek očekuje veliki posao. Vlada Republike Srbije koju predvodi Aleksandar Vučić, je prva Vlada u modernoj srpskoj istoriji koja je krenula sa bespoštednom borbom protiv kriminala i korupcije, protiv organizovanog kriminala i, u toj borbi nije bila ni u jednom slučaju selektivna i mi smo pokazali čak i na primeru nekih bivših poslanika SNS, da ne gledamo da li je neko član ove ili one političke stranke i da li je neko blizak ovom ili onom političaru. Dakle, borba protiv kriminala i korupcije mora da bude u potpunosti u skladu sa zakonom, mora da bude bespoštedna i u toj borbi mora da se ide do kraja. I u tom smislu, Tužilaštvo za organizovani kriminal i tužilac za organizovani kriminal imaće u budućem periodu u narednih šest godina, ogroman posao pred sobom, veliki posao da u Srbiji konačno odgovaraju svi oni koji su državu opljačkali, svi oni koji su građane doveli u stanje ekonomskog siromaštva, socijalne bede i svi oni koji su na bilo koji način bili organizovani da bi sistematski urušili ekonomsku moć Republike Srbije, nažalost taj proces je trajao suviše dugo. I nema tog čarobnjaka na ovom svetu, nema tog političara, nema tog predsednika Vlade, nema tog ministra koji može iz tako teške ekonomske situacije da jednu državu izvuče iz krize preko noći, ali mi smo na dobrom putu i mislim da će posebno značajna uloga biti novog tužioca za borbu protiv organizovanog kriminala. Što se tiče funkcionisanja Tužilaštva za ratne zločine, mi iz SNS se iskreno nadamo da će i tu posao da se nastavi, ali da će se voditi računa i da se procesuiraju svi oni koji su odgovorni za zločine nad srpskim narodom, koji su počinjeni od 1991. pa do 1999. godine i u Hrvatskoj i BiH i na KiM, zato što je to važno ne samo zbog poštovanja ljudskih prava i slobode, ne samo zbog pijeteta prema nevino postradalim pripadnicima srpskog naroda, nego i zbog toga što mora da se ispravi jedna iskrivljena slika koja nažalost postoji u jednom delu Međunarodne zajednice, a nadam se da ćete se gospodine ministre složiti samnom i da će se samnom složiti većina građana Srbije.Jedna iskrivljena slika o tome da su za propast bivše Jugoslavije i za građanski rat koji je zahvatio bivšu Jugoslaviju prevashodno krivi i Srbi, to jednostavno nije tačno. I u tom smislu Tužilaštvo za ratne zločine ma ko da bude bio izabran za tužioca imaće obavezu da povede računa naravno i o žrtvama ljudi koji su pali od srpske ruke, ali isto tako da povede dovoljno računa i o onima koji su stradali u Hrvatskoj, BiH, na KiM, a bili su pripadnici srpskog naroda. Poslanička grupa SNS, i time završavam, dakle smatra da je važeća procedura koja je propisana Ustavom i zakonom sprovedena do kraja. Državno veće tužilaca, Vlada Republike Srbije, Resorni odbor u Skupštini Srbije uradili su svoj deo posla i na Narodnoj skupštini u danu za glasanje da odgovorne javno tužilačke funkcije izabere najbolje moguće kandidate, a ko god da bude izabran, mi iz poslaničke grupe SNS mu želimo svu sreću, želimo mu puno uspeha u radu, želimo mu da svoj posao radi zakonito, objektivno i nepristrasno.
Zahvaljujem gospodine Martinoviću. Reč ima narodni poslanik Meho Omerović, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe.
Zahvaljujem se, uvaženi ministre. Poštovane dame i gospodo poslanici, uspostavljanje pravne države, jačanje institucija jeste prioritet i Republike Srbije na putu ka EU i to je ono što moramo svi često da ponavljamo i čega svi treba da se setimo i da se držimo. Bez jakih institucija, bez jake pravne države, nema ni razvoja demokratije, nema ni vladavine prava i nema, što bi rekao naš narod, sreće za običnog čoveka. U tom smislu je i izbor nosilaca, najvažnijih funkcija, odnosno institucija o kojima govorim, nešto što je za nas u Srbiji od prvorazrednog značaja. Ono što danas imamo na dnevnom redu, nosioci, odnosno predlozi kandidata za ove visoke funkcije u Javnom tužilaštvu, od organizovanog kriminala preko tužilaca za ratne zločine, pa do viših i osnovnih tužilaca, i te kako je značajna tema i važna za sve nas i za građane Republike Srbije. Daću jednu paralelu u državama, razvijenim državama moderne demokratije. Građani u tim državama čak i ne znaju kada se biraju tužioci, znate. To je neki proces koji traje, koji se odvija daleko od očiju javnosti, zato što u tim državama vlada i parlament imaju ulogu u izboru tužilaca pa taman toliku da ona čak možda moglo bi se reći nije stvarna već predstavlja neku vrstu samo jasniju potvrdu, u odnosu na verifikacije, legitimizacije, funkcije ili nominacije samo tužilaca i javno-tužilačkih funkcija. Drugim rečima, u tim državama izbor ne vrše članovi Vlade niti parlamenata, već u suštinskom smislu izbor obavlja u postupku koji se sprovodi u specijalizovanim telima, a koji su sastavljeni od javnih tužilaca i uglednih pravnika. Hoću da kažem na primer u Švajcarskoj, u kojoj se u pojedinim kantonima, sudije i tužioci biraju u parlamentu, bi se smatralo politički nepristojnim, da se u parlamentu vodi rasprava o osposobljenosti, stručnosti i dostojnosti sudija ili tužilaca. Sada dolazimo na našu realnost. To što mi nismo Švajcarska, to je veći problem. Ono što je za nas bitno, imamo zakone, Ustav Republike Srbije, jasno propisanu proceduru u skladu sa najvišim pravnim aktima koje ova država ima. To su i moji uvaženi prethodni govornici rekli, iako su predstavnici opozicionih političkih stranaka. Dakle, ta procedura je ispoštovana od početka do kraja i to je ono što je za sve nas važno ovde u ovom visokom domu koji jeste političko telo, Narodna skupština RS, jeste političko telo. U procesu koji se zbio od trenutka kada su krenule izborne radnje i kandidovanje, pa sve do predloga koji nam je Vlada uputila, Odbor razmatrao, a danas mi ovde u plenumu, dešavalo se svašta. Bilo je tu i manjkavosti. Mislim da te greške i proceduralne stvari ne spori ni sam ministar koji je predlagač u ime Vlade Republike Srbije. Međutim, mi imamo dosta šanse i prilike i prostora do promene Ustava koji je najavljen za 2017. godinu, dosta onoga što je uočeno kao neki nedostatak, kao manjkavost i popravimo, kroz promenu Zakona o DVT i Zakona o Javnom tužilaštvu i mislim da bi valjalo i trebalo razmisliti o proširivanju ovlašćenja, veća u postupku utvrđivanja liste kandidata, tako da taj postupak u suštinskom smislu predstavlja izbor, a da Vlada i Narodna skupština vrše samo nominaciju kandidata, koji su prethodni dobili i podršku, pre svega, mislim na strukui na one koji su pozvaniji od nekoga ko nije diplomirani pravnik, kao što je to slučaj sa mnom. Dakle, imam i nekoliko pitanja. Mi u SDPS hoćemo jasno da postavimo pitanje, dakle, kojim su se kriterijumima rukovodili i Državno veće tužilaca, a danas to pitam i predstavnika Vlade, kada su predlagali ove nosioce javno-tužilačkih funkcija, jer iz onoga što se može videti kroz dokumentaciju u pojedinim slučajevima su predlagani kandidati koji su bili na vrhu liste Državnog veća, dok u drugim slučajevima su predloženi kandidati koji su bili na dnu liste, i koji su dobili manje bodova od kandidata koji nisu predloženi? Mislim da bi bilo dobro da čujemo i od gospodina ministra Selakovića, na neki način odgovor i objašnjenje zašto se to dešavalo u nekoliko slučajeva. Ja ću navesti samo dva primera, u Valjevu za višeg javnog tužioca nisu predloženi kandidati koji su dobili maksimalan broj bodova i koji su bili dugogodišnji javni tužioci i zamenici tužilaca u tom tužilaštvu, već je predložena kandidatkinja koja je zamenik u Opštinskom javnom tužilaštvu i koja je dobila manje bodova i nalazi se na dnu te čuvene rang liste. U Novom Pazaru nisu predloženi kandidati koji su dobili najviše bodova, dugogodišnji tužioci, već je predložena kandidatkinja iz Osnovnog suda, a koja je sudija u parničnoj materiji. Ja bih podsetio, i mislim da je važno, to govorim sada, ne samo u svojstvu ovlašćenog predstavnika SDS, nego hoću i kao predsednik Odbora za ljudska i manjinska prva i ravnopravnost polova Skupštine Republike Srbije, da ukažem na odredbe člana 82. Zakona o javnom tužilaštvu prilikom izbora predloženih kandidata je zabranjena diskriminacija po bilo kom osnovu. Shodno ovoj odredbi i pri izboru i predlaganju kandidata za izbor javnih tužilaca vodi se računa o nacionalnom sastavu stanovništva i odgovarajućoj zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina. Od ovih pedesetak predloga koje imamo za osnovno i više tužilaštvo, pa preko pet predloga za Tužilaštvo za ratne zločine, do četiri predloga za Tužilaštvo za organizovani kriminal, mi imamo samo jednog kandidata koji nije srpske nacionalnosti, dakle, koji nije predstavnik većinskog srpskog naroda. Ja verujem i dobio sam i uveravanja i od ministra i na samom Odboru, a i u razgovorima koje smo imali prethodnih dana, da će u ovih preostalih 25, odnosno plus pet, kako se to kaže, misli se na više, kada bude procedura trajala, da će se na neki način popraviti situacija koja se odnosi na ovo što sam citirao, član 82. Zakona o javnom tužilaštvu, dakle, da će se voditi računa da i kroz tu nacionalnu zastupljenost, taj nacionalni sastav stanovništva bude odgovarajući. Onda kad zaokružimo tu priču o nosiocima tužilačkih funkcija, pošto o njima govorimo, da onda imamo približno sličnu sliku onoj koja odgovara demografskoj strukturi, odnosno stanovništvu u opštinama i u gradovima u kojima se biraju nosioci javno tužilačkih funkcija. Sve ovo što smo imali oko izbora tužilaca i što smo čuli od prethodnih govornika stiče se utisak, biću slobodan da kažem i ukazuje na to, da zakonski okvir koji imamo, mislim sve je po zakonu, ali da taj zakonski okvir nije odgovarajući da bi trebalo pristupiti izmenama Zakona o Državnom veću tužilaca i ojačati ulogu tog tela. Osim toga i postupak koji je prethodio predlaganju od strane Vlade pokazao je da i normativni okvir, upravo ovog Državnog veća tužilaca nije odgovarajući. Konkretno, pravilnik Veća po kome je izvršeno rangiranje kandidata nije dobra osnova, odnosno kod tog opšteg akta se pretežu subjektivni, rekao bih, nad objektivnim kriterijumima, imajući u vidu pre svega da je odlučujuće tzv. predstavljanje programa i unapređenje organizacije određenog javnog tužilaštva za koje se određeni kandidat kandiduje. Programi su, to vi jako dobro znate i mnogo bolje od mene, bili na neki način u većini slučajeva i programi lepih želja kandidata kako oni vide to tužilaštvo u nekoj budućnosti ukoliko bi oni došli na čelnu funkciju, odnosno bili tužilac tog tužilaštva. Mislim da je i komisija Veća to ocenjivala, čini mi se po nekom svom nahođenju. Trebalo bi reći na samom kraju i nama je i zabrinjavajuće što su se za javne tužioce čak predlagali ljudi koji su dugo godina rukovodili određenim tužilaštvima, a u tom tužilaštvu koje su vodili prethodnih godina nisu imali Bog zna kakve rezultate. Dakle, moramo naći neku meru i kroz izmene i dopune zakona u nekom narednom periodu doći do takvog rešenja, doći do takvog modela koji ne samo da će odgovarati onome što smo pričali, pozivajući se na akcioni plan 23 i onome što ta famozna, tzv. Venecijanska komisija ponekad ima primedbe ili zamerke, nego doći do onoga modela, do takvih zakonskih rešenja gde će sve ovo što sada trpimo kroz prizmu politizacije biti izbegnuto i gde će ovaj problem i ova pitanja se staviti na ono mesto koje im pripada, dakle mesto da o tome razgovaraju oni koji su i stručni i koji su i za to osposobljeni i koji se u to mnogo bolje razumeju. Mislim da ćemo tada izbeći ovu vrstu, rekao bih, i polemike i politizacije - zašto Skupština, zašto Vlada? Zato što je takav zakon, zato što je takav Ustav, pa kada pristupimo promenama zakona za koje se zalaže SDPS i kada pristupimo promenama Ustava, mislim da ćemo doći do jednog rešenja koje će oslikavati stvarno stanje u našem društvu kroz ugao onoga što se naziva javno-tužilačka funkcija i uopšte da ćemo doći u priliku da o tim stvarima ne razgovaramo na ovakav način. Meni je žao što se malo govori i o jednim značajnim nosiocima javo-tužilačkih funkcija koji su organizovani kriminal i ratni zločini, kolega Martinović se sa pravom dotakao ovih, takođe, veoma značajnih i važnih funkcija, mislim da je taj neki, rekao bih, neću palanački, možda će se neko uvrediti, ali patriotski odnos prema opštini iz koje dolaze pojedini poslanici, nekako potro ove značajne institucije kao što su organizovani kriminal i ratnih zločina, a mislim da je to što nas kao društvo i zbog programa koji je na kraju krajeva obaveza svih nas u ovoj Skupštini, pogotovo koji pripadamo vladajućoj koaliciji, nešto što moramo raditi u budućnosti i jačati tu instituciju zločina, naravno da je bilo na svim stranama. Mi imamo naš institut koji se zove Tužilaštvo za ratne zločine i država Srbija preko te institucije mora da učini sve da pojedinci, dakle pojedinci naglašavam, oni imaju imena i prezimena, oni su činili zločine, navodno u ime ovoga ili ime onoga, ja ne želim da niko ni u moje ni u bilo čije ime čini ratni zločin. Dakle, ta institucija mora jasno odvojiti interes države, interes naroda od interesa pojedinaca i onih koji se sakrivaju iza tobožnjih nacionalnih i državnih interesa, a činili su ratne zločine. Dakle, Tužilaštvo za ratne zločine, moramo dati punu podršku, Tužilaštvo za ratne zločine mora raditi u interesu ovog naroda, ovih građana, ove države i ono mora raditi pre svega u interesu utvrđivanja činjenica i izvođenjem pred lice pravde onih koji su obrukali i svoj narod i svoju državu, ma kako se oni zvali. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Omeroviću. Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite gospodine Selakoviću.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, sa velikom pažnjom pratim izlaganje uvaženog kolege. Ne bih se sa njim složio možda u jednoj stvari, kaže – U modernim i dobro organizovanim državama čak se ni ne zna kada se biraju javni tužioci. Bogami se zna, i te kako. Da to nije toliko beznačajna funkcija, ne bi Džon Kenedi svog rođenog brata doveo na to mesto. Prema tome, to je i te kako važna funkcija iz jednog jednostavnog razloga, što politiku krivičnog progona u svakoj modernoj i dobro organizovanoj državi diktiraju zakonodavna i izvršna vlast, a sprovodi je policija i javno tužilaštvo. Zato je za svaku dobro organizovanu državu od izuzetne važnosti i koji će biti profesionalni kvaliteti onih ljudi koji su izabrani i koji će obavljati javno-tužilačku funkciju. Mislim da smo u jednoj stvari zaista dosta napredovali i to ste vrlo lepo primetili, dotakli ste se toga, a to je da mi ne raspravljamo o stručnosti i osposobljenosti kandidata i to je ono što je glavna uloga Državnog veća tužilaca, da utvrdi da li su kandidati stručni, osposobljeni i dostojni za obavljanje ove važne funkcije. Postavili ste pitanje – kojim su se kriterijumima predlagači rukovodili? Mislim da je vrlo važno da to kažemo, ali ću se dotaći toga kroz nešto drugo što ste rekli. Mogli ste da primetite da među kandidatima postoji značajan broj ljudi koji su još uvek u preostalih nekoliko dana ove godine ili u nekom prethodnom periodu se nalazili na mestu javnog tužioca u tužilaštvu za koje konkurišu ili nekom drugom. Tu apsolutno potpisujem ono što je kolega Omerović rekao. Najčešće program unapređenja i organizacije rada javnog tužilaštva jeste spisak lepih želja.Dakle, u potpunosti tu delim mišljenje kolege Omerovića i dodajem još nešto, neki kandidati su u prethodnom periodu imali, kako se to kolokvijalnim jezikom kaže, svojih pet minuta da pokažu šta znaju. Neki su to pokazali u manjoj ili većoj meri, neki možda nisu. Ja ću vam dati, recimo, samo jedan podatak, koji konkretno znam zato što sam od strane predsednika Vrhovnog kasacionog suda bio pozvan tokom prethodne nedelje, mislim da je bila baš sreda u pitanju, da prisustvujem sastanku Radne grupe za sprovođenje jedinstvenog programa rešavanja starih predmeta u sudovima u Srbiji. I tada sam, recimo, saznao podatak koji je zaista respektabilan, a to je da je u periodu od januara do kraja oktobra meseca, dakle, zaključno sa 31.10. 2015. godine u Višem sudu u Beogradu, kao najvećem višem sudu u Srbiji, rešeno preko 50% starih krivičnih predmeta starijih od 10 godina. Znači, na početku izveštajnog perioda 1. januara 2015. godine, krivičnih predmeta starijih od 10 godina bilo je 82, a 31.10.2015. godine tih predmeta je bilo 47, odnosno, izvinjavam se, rešeno je ukupno 47 od 82. Kao jedan od glavnih razloga za to iznet je podatak o dobroj saradnji predsednika Višeg suda i vršioca funkcije Višeg javnog tužioca u Beogradu. Koristeći prednosti koje pruža naš Zakonik o krivičnom postupku, kao što je sporazum o priznanju krivice, u jednoj dobroj kolegijalnoj saradnji, oni su uspeli da reše više od 50% predmeta koje neko pokušava da reši ili ga niko ne rešava duže od 10 godina. Po meni, je ovo jedan od odličnih primera i verovatno jedna od stvari koja je kvalifikovala i kandidatkinju koja je predložena za Više javno tužilaštvo u Beogradu, a verujte mi, u procesu koji nazivamo racionalizacijom i gde tražimo najbolji mogući način da rad tužilaštava i sudova organizujemo sa što je moguće više štednje resursa, a većim efektima, verujte mi da je Više javno tužilaštvo u Beogradu najzapuštenije javno tužilaštvo u Srbiji. Tamo nije unet nijedan računar od 2001. godine do nedavno, tamo ne postoje umreženi računari zamenika tužilaca. Hvala Bogu, pripremamo veliku rekonstrukciju Palate pravde i uveren sam da ćemo već polovinom leta ući u nju, ali sam objekat Palate pravde i uslovi u kojima rade naši zaposleni u sudovima i u javnim tužilaštvima u tom objektu, u toj zgradi su katastrofalni. Preko 40 godina u tu zgradu nije bilo ozbiljnih ulaganja. Zašto sam ovo naveo kao primer? Neka od tužilaštava koje ste pomenuli konkretno su imala prilike da se kao kandidati za tužioce u njima pojave ljudi koji su u prethodnih 15-ak godina manje-više svi bili na čelu tog tužilaštva. I tu se opredelilo za kandidata koji nije obavljao tu funkciju. Naročitu pažnju želim da posvetim nečemu što mislim da je od velike važnosti, i to je kolega Omerović pomenuo, to su višenacionalne sredine, to je između ostalog i područje Višeg javnog tužilaštva u Novom Pazaru. Kada je reč o tom višem javnom tužilaštvu, vi ste primetili da je tu prijavljena, odnosno da je predložena kao kandidat osoba koje je sada sudija u Osnovnom sudu u Novom Pazaru. Ne postoji predstavnik bošnjačke nacionalne manjine u Srbiji sa kojim nisam razgovarao a da mi svakom prilikom, ako potiče iz Pazara ili živi u Pazaru, Tutinu, Sjenici nije skretao pažnju na katastrofalan rad pravosudnih organa u tom delu naše zemlje. Nerado, ali moram da se složim sa tim. Nisam pozvan da ocenjujem nečiji rad, ali po broju pritužbi, po odlukama koje dolaze, a koje sprovodimo, što kolega Omerović dobro zna, u okviru Uprave za izvršenje krivičnih sankcija, znate, daću sebi za pravo nešto da kažem, iako to nije zabranjeno pozitivnim propisima komentarisati neku pravosnažnu sudsku odluku, zamislite situaciju u kojoj se za ubistvo u pokušaju, gde je u jedno lice ispaljeno tri hica iz vatrenog oružja sa razdaljine od 10-ak, 15 centimetara, dobije kazna zatvora od dve godine. To je protivno zdravom razumu, a ne samo prinudnim propisima. To ne može da se dogodi ukoliko nemate uigran mehanizam suda, tužilaštva, nekada čak i advokature, to se, nažalost, dešava u Srbiji, takve stvari se dešavaju i u Novom Pazaru. Dešavalo se i da se predstavnik tužilaštva ne pojavi na pretresu, a da sudija konstatuje da je pristupio, pa da konstatuje čak i da se odrekao prava žalbe, a da čovek uopšte nije došao na pretres. Naročito kada sam rekao od značaja za ovu našu raspravu i za ono što je kolega Omerović rekao jeste da se prilikom izbora preostale nepopunjene javnotužilačke funkcije u Novom Pazaru mora voditi izričito računa i o nacionalnom sastavu stanovništva na području tog javnog tužilaštva. Ja svojom rečju, svojom funkcijom, i kao neko ko se trudi da je obavlja maksimalno savesno, odgovorno i u skladu sa zakonom, ću se izričito založiti za to. Pre neki dan, u jednoj drugoj raspravi, naveo sam nekoliko primera kojima smo mi itekako povukli jasnu liniju i razliku između nekog prethodnog ponašanja izvršne vlasti i ove danas, i ako hoćete i sudske. Dakle, kada su bili poslednji konkursi za izbor sudija za Osnovni sud u Novom Pazaru, izabrano je ovde u Narodnoj skupštini šest sudija, šestoro iz reda bošnjačke nacionalne manjine, dvoje iz reda srpskog naroda, u Sjenici od dvoje izabrano je dvoje predstavnika srpskog naroda. Odmah da znate, i tu postoji sad jedna disproporcija. Recimo, imamo sud u Sjenici u kome nemate nijednog predstavnika srpskog naroda koji je sudija. Tu su sudije isključivo Bošnjaci. S druge strane, imamo sada konkurs za izbor sudija u Prijepolju. Koliko znam, dva su mesta, a dogodilo se onom nesrećnom tzv. reformom da jedini sudija Bošnjak koji je bio u Prijepolju, on se opredelio da ode u Priboj. Ali smo zato prilikom izbora zamenika u Osnovnom javnom tužilaštvu u Prijepolju, jedan zamenik se birao na to jedno mesto, izabrana je pripadnica bošnjačke nacionalne manjine. Mislim da smo tu napravili neke pomake. Znam da ćemo tako, normalno, po propisima koji su važeći, vi ste pomenuli član 82. Zakona o javnom tužilaštvu, odgovarajuće odredbe koje se takođe tiču i sudstva, da ćemo ispoštovati te odredbe, predložiti za javnog tužioca nekoga iz reda bošnjačkog naroda. Mislim da to tako treba da bude. Nema šta da se tu izbegava ili da se pravi neka negativna konotacija. Ja sam vašu primedbu shvatio kao jednu najdobronamerniju primedbu i ona će za nas apsolutno biti obavezujuća u ovom periodu koji je pred nama, kada očekujem… Neka je od koleginica rekla – zašto za ovih preostalih 30 tužilaštava nisu predloženi kandidati za tužioce? Ako mislimo da se ovaj posao uradi potpuno kvalitetno, nije problem da se on uradi iz dva dela. Neka je napredak za jedan posto, u odnosu na ono što je bilo pre, mislim da smo na dobrom putu. Takođe, podržavam vašu inicijativu za jačanjem institucija, posebnih ili specijalnih tzv. tužilaštava. Mi ovde treba da izaberemo, odnosno vi treba da izaberete ljude koji će se nalaziti na javnotužilačkoj funkciji narednih šest godina. To je jedan izuzetno značajan period, dug period. Ova Vlada je kao svoj prioritet u politici imenovala, odnosno kvalifikovala borbu protiv organizovanog kriminala i korupcije. Pripremljen je i čitav niz zakonskih izmena, koji se u ovom trenutku nalaze na proveri kod određenih subjekata koji su pozvani da daju svoja mišljenja, kao što Evropska komisija i uveren sam da će uz jedno kadrovsko pojačanje, kvalitativno, i ovaj deo našeg državnog sistema, u vremenu pred nama, uznapredovati. Vama hvala na zaista dobronamernim sugestijama. Naročito želim da istaknem ovo što ste rekli za javnotužilačku organizaciju u Novom Pazaru. To je nešto što će i Državno veće tužilaca i Vlada Srbije u predlaganju kandidata za ona mesta koja nisu popunjena svakako imati u vidu, ne da imamo u vidu, što nas obavezuje. Na to nas obavezuje naš Ustav. Na to nas obavezuje dostignuti nivo zaštite ljudskih i manjinskih prava. Na to nas obavezuje naše važeće zakonodavstvo u oblasti javnotužilačkog ustrojstva. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Reč ima ovlašćeni predstavnik SPS, narodni poslanik, Neđo Jovanović. Izvolite, gospodine Jovanoviću.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Uvaženi ministre, poštovane kolege narodni poslanici, nesumnjivo je da se oko jedne činjenice danas moramo složiti, jer je u tom pravcu usmereno i javno mnjenje, a to je da danas raspravljamo o jednoj od izuzetno značajnih tema koje se vezuju za pravosuđe, prevashodno za javnotužilačke funkcije. Nije sporno da, kada već govorimo o toj temi koja je jako značajna, istaknem ono što je u ovoj proceduri izbora kandidata za nosioca javnotužilačkih funkcija veoma značajno, a to je da se ovaj put taj izbor vrši potpuno transparentno, da je ovaj put Državno veće tužilaca, u jednom dugom vremenskom periodu, istrajavalo da utvrdi sve ono što podrazumeva, ne samo poštovanje obaveznih kriterijuma, već iznalaženje svega drugog što može da kandiduje one koji su se pojavili pred Državnim većem tužilaca, kao potencijalni nosioci javnotužilačkih funkcija i gde je ocenjeno na našu veliku sreću da svi oni predlozi koji su otišli ka Vladi predstavljaju predloge koji su u potpunosti ispunili kriterijume. To je nešto što treba podržati. Međutim, danas se vrlo malo čulo o nečemu što je jako značajno, kada su u pitanju dve najodgovornije institucije u okviru ustrojstva javnog tužilaštva u Republici Srbiji, a to je činjenica, naravno da vi znate o čemu se radi, uvaženi ministre, da je upravo Hag, kao tribunal, prvi predmet, od svih predmeta koji su procesuirani pred Hagom, ustupio našem Tužilaštvu za borbu protiv ratnih zločina, a to su ratni zločini počinjeni na teritoriji opštine Zvornik. Zašto o ovome govorim? Zbog toga što je upravo ovo tužilaštvo, Tužilaštvo za ratne zločine krenulo profesionalno, hrabro i odgovorno u rasvetljavanje svih krivičnih dela, ratnih zločina, bez obzira gde su počinjeni, da li na teritoriji BiH, Kosova, Krajine, na kraju krajeva, i Srbije. Ja moram da podsetim da je upravo doskorašnji sastav tužilaca u Tužilaštvu za ratne zločine uspeo da se izbori i da danas imamo za posledicu da je preko deset lica, koji su počinili teške razne zločine na teritoriji opštine Zvornik u Republici Srpskoj, ne samo procesuirano, nego i pravnosnažno osuđeno. Mi imamo jednog, bez namere da favorizujem ostale kandidate, od kandidata kojeg je Vlada Republike Srbije navela u predlogu o kome ćemo mi, ne samo raspravljati, već raspravljamo, već i glasati, a to je trenutni zamenik tužioca za ratne zločine Milan Petrović. Ono što, takođe, treba pohvaliti jeste da je i ovo tužilaštvo procesuiralo ratne zločine koji se vezuju za dva neviđena zločina nad pripadnicima bivše JNA, a to je Dobrovoljačka ulica i, nažalost, tragičan pokušaj evakuacije vojnika iz Tuzle. Tragičan u meri u kojoj će ostati u istoriji upisan kao jedan od najtragičnijih zločina. Samim ovim značajem svega ovoga što je Tužilaštvo za ratne zločine činilo ukazuje se na to da u tom tužilaštvu moraju raditi oni koji su najrespektabilniji, najstručniji u svakom pogledu, oni koji ovaj posao mogu da nose i profesionalno i na bilo koji drugi način. Isto ovo, u pogledu značaja, u pogledu važnosti, se odnosi i na Tužilaštvo za organizovani kriminal. Mi imamo u zadnje vreme procesuirane predmete u kojima se posle niza godina, decenijski, otvaraju postupci, podižu optužnice, prethodno sprovodi kvalitetna javna tužilačka istraga, kao što je predmet Šarića, kao što je predmet Ćuruvije, sada Stambolića. Zbog svega ovoga što sam sada istakao, nesporno je da se u daljem razvoju tužilaštva mora voditi računa o onome što mi danas imamo kao obavezu, a to je da budemo taj katalizator, da budemo cenzor kandidata za nosioce javnotužilačkih funkcija i da ocenimo koji su to kandidati najbolji od onih koji su predloženi. Nesumnjivo je da će poslanička grupa SPS podržati ovaj predlog koji se odnosi na kandidate koji su pojedinačno predloženi za nosioce javnotužilačkih funkcija na nivou osnovnih tužilaštava i viših tužilaštava. Što se tiče ova dva veoma odgovorna mesta, kada su u pitanju javnotužilačke funkcije, a to su mesta u Tužilaštvu za ratne zločine i Tužilaštvu za organizovani kriminal, mislim da svi kandidati nesumnjivo svojim radom zaslužuju da budu na tom mestu. Ono što, bez obzira što je ministar izašao, mi treba ovde da znamo jeste činjenica da su tužiocima omogućene procesne pretpostavke da svoj posao obavljaju na najkvalitetniji i najefikasniji način. Mi smo izmenama Zakonika o krivičnom postupku, pa i Krivičnog zakona doprineli da se javnotužilačke istrage sprovode efikasno, da se uvođenjem novih instituta postiže brže rešavanje predmeta, a ti procesno-pravni instituti su rešenje o odlaganju krivičnog gonjenja, odnosno oportunitet i Sporazum o priznanju krivice. Međutim ono na šta moram da skrenem pažnju jeste nešto što se u praksi dešava, a bojim se da ne sme da postane pravilo, a to je prekomerno zaključenje sporazuma o priznanju krivice, a možda čak i u situacijama u kojima sporazum o zaključenju, odnosno zaključenje sporazuma o priznanju krivice, dovodi u sumnju da li će uopšte krivični postupak u svojoj posledici ostvariti onu svoju svrhu, jer, sporazum o priznanju krivice podrazumeva krivičnu odgovornost, izricanja adekvatne krivične sankcije u okviru sporazuma. Ako se ta sankcija ublažava, da li se na taj način postiže svrha kažnjavanja, kako sa stanovišta generalne, tako i sa stanovišta specijalne prevencije, ai da ne govorim o onom tzv. represivnom delu koji se vezuje za krivičnu sankciju i njenu posledicu. Prema tome, šta se očekuje od javnih tužilaca koje ćemo mi danas da izaberemo? Očekuje se efikasan rad, očekuje se da oni ne vode političke progone, očekuje se njihova apsolutna nezavisnost, jedino ne mogu biti nezavisni od zakona, očekuje se da ne dolazi do zastarevanja krivičnih predmeta gde se njihovim ne činjenjem doprinosi zastarelosti i zbog toga obustavljanju krivičnog postupka, jer kod zastarelosti imamo odbijajuće a ne oslobađajuće presude, što nije dobro i što ruši ugleda pravosudnom sistemu. Očekuje se od javnih tužilaca da, kroz javno tužilačku istragu i dalje procesuiraju sve i one koji su počinili krivična dela sa visokim stepenom društvene opasnosti, tako i one gde je taj stepen društvene opasnosti znatno manji.Očekuje se da primene procesno pravnih instituta oportuniteta i sporazuma o priznanju krivice budu adekvatne. Ali istovremeno i pravične. Da niko ne bude privilegovan, da se ne otvaraju vrata, blago rečeno, anarhiji u smislu da će i učinioci krivičnih dela koji su nesumnjivo počinili krivična dela, biti podvedeni pod ove procesno pravne institute neosnovano i na kraju krajeva, ono što je najvažnije, očekuje se da i oni u svom moralnom liku, predstave javno tužilačku funkciju kao respektabilnu. Mi stalno govorimo o dve kategorije vrednovanja rada nosilaca javno tužilačke funkcije. Jedna kategorija je stručnost i osposobljenost, druga kategorija je dostojnost. O ovoj drugoj kategoriji, osim onoga do čega se može doći, a to je izvod iz kaznene evidencije, uvid u činjenice da li je kandidat krivično gonjen, procesuiran, da li je disciplinski kažnjavan ili ne, nemam uvid u neke druge parametre, zbog čega smo mi ovde danas, zbog čega građani koji su nas ovde izabrali imaju pravo da nam predoče da li bilo ko od kandidata, u pravcu dostojnosti, ima bilo kakvu mrlju, ima bilo kakvu manjkavost, bilo šta što ga diskredituje da bude nosilac javnotužilačke funkcije. Na sreću, ja danas vidim da apsolutno niko u tom pravcu nije imao primedbe niti ima razloga da ima bilo kakvu primedbu na bilo kog od kandidata koji se nalazi na spisku kandidata o kojima mi raspravljamo. Zbog svega toga, ja ću ponoviti,da ćemo u Danu ili u terminu za glasanje, podržati Predlog Vlade za izbor nosilaca javnotužilačke funkcije, jer je on u svakom slučaju iznedrio nešto što je kvalitetno i ono što mora da se primeti, da je politička hipokrizija, pozivanje na navodne moguće kritike Venecijanske komisije prema pravosuđu, kad znamo da je upravo ta ista Venecijanska komisija iznela ne male, nego jako ozbiljne kritike 2009. i 2010. godine, prilikom izbora nosilaca pravosudnih funkcija. Ja vam se zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodine Jovanoviću. Reč ima narodni poslanik Petar Petrović, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grepe. Izvolite gospodine Petroviću.
Gospodine potpredsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću sada govoriti u ime Poslaničke grupe Jedinstvene Srbije i odmah na početku da kažem da ćemo u Danu za glasanje podržati predloge koje je Vlada RS poslala kada su u pitanju izbor nosilaca javnotužilačkih funkcija u višim tužilaštvima u Srbiji i u osnovnim tužilaštvima u Srbiji, a kada su u pitanju izbor tužioca za organizovani kriminal i izbor tužilaca za ratne zločine, o tome ćemo se opredeliti i odlučiti pred glasanje. Ono što želim na početku da kažem, dame i gospodo poslanici, gospodine ministre, a to je da moja diskusija će ići u dva pravca. Prvo, moramo da razlučimo da li je prilikom predlaganja ovih kandidata za nosioce javnotužilačkih funkcija poštovani pozitivni propisi u Republici Srbiji koji regulišu ovu materiju. Na prvom mestu Ustav RS, na drugom mestu je Zakon o javnom tužilaštvu. Mogu odgovorno da kažem da i u jednom i u drugom slučaju su poštovani važeći pravni akti koji regulišu ovu oblast. Jasno je u Ustavu rečeno ko je ovlašćeni predlagač za izbor tužilaca u Srbiji, to ponavlja i Zakon o javnom tužilaštvu, i tu mislim da diskusije i dilema nema. Sve dok se ne promene ovi akti, ovi propisi, mi moramo da ih poštujemo, inače bismo kršili te propise i onda bismo došli pod udar ocene ustavnosti naših odluka i izboru pred nadležnim Ustavnim sudom. Dakle, svi oni koji kažu da ovi izbori imaju određene manjkavosti, mislim da greše. Vrlo često se u poslednje vreme, a čuo sam danas i na ovoj raspravi od strane nekih uvaženih kolega, pominju neke rang liste itd. S obzirom na to da sam učestovao u radu Državnog veća tužilaca, tačno je da je komisija koja je obavljala razgovore pravila neku svoju rang listu, ali istovremeno odgovorno tvrdim da od strane DVT-aili Državnog veća tužilaca, rang lista sa bodovima nije otišla u Vladu neto je otišao spisak kandidata koji ispunjavaju uslove da budu predloženi za neku od javno tužilačkih funkcija u Republici Srbiji, i to treba da bude znano i to treba da bude svima jasno. Vrlo često se ovde čula jedna reč i iza nje se želelo da se sakrije nešto što se radilo ranije, a to je nezavisnost tužilaštva, nezavisnost sudstva. Hajde da posmatramo to s druge strane. U čemu je to tužilaštvo zavisno od drugih organa vlasti, pa ako hoćete, u čemu je to i Državno veće tužilaca zavisno od predstavnika koji učestvuju u radu Državnog veća tužilaca, a nisu tužioci? Ministar, predsednik Odbora nadležnog u Narodnoj skupštini Republike Srbije, profesor Pravnog fakulteta itd. da ne nabrajam većinu u tom organu, kao i većinu u VSS, imaju tužioci, odnosno sudije i oni su jednostavno nezavisni ako hoće da donesu odluku. Uvek mogu da donesu odluku bez obzira kako glasao i ministar ili predstavnik Narodne skupštine, predstavnik profesura sa pravnih fakulteta itd. To što priča i što piše, to ne sporim, Venecijanska komisija, samo bih voleo da isto to pišu kada su u pitanju neke članice, osnivači EU u kojima se tužioci biraju od strane il predsednika Republike, ili ministra ili na neki drugi način a ne bira ih direktno profesija, odnosno tužioci u tim zemljama. To je isti slučaj i kada je u pitanju sudija. Nemojte da mi u Srbiji budemo sada neki pokusni kunići i da sve ono što vi u vašim zemljama ne radite, hajde da se prvo proba u Srbiji, pa ako ne valja, nije važno, to je Srbija pogrešila, ako je dobro mi ćemo to da prihvatimo. Dosta je Srbija bila poligon za probe, sada je po Ustavu Republike Srbije ovako. Dok se Ustav ne promeni mi ćemo poštovati Ustav i ono što proizilazi iz Ustava. Kada su u pitanju kandidati koji su predloženi za nosioce javnih tužilačkih funkcija i Državno veće tužilaca i naročito Vlada kao ovlašćeni predlagač je cenilo dosadašnji rad kandidata koji su se kandidovali i na taj način ispoljili i svoju želju da budu izabrani za javne tužioce u osnovnim tužilaštvima i u višim tužilaštvima, kao i u Tužilaštvu za ratne zločine i u Tužilaštvu za organizovani kriminal. Ceneći njihov dosadašnji rad, njihovu stručnost, njihovu opredeljenost na zaštitu ustavnog poretka, zakonitosti imovine i svega onoga što treba da rade javni tužioci, došli smo i dobili smo određene predloge o kojima će Narodna skupština u Danu za glasanje da se izjasni. Ono što mene posebno raduje, moram tako da kažem, jeste da je iz dosadašnjih diskusije niko od učesnika nije osporio ili bar ja nisam čuo da je osporen bilo koji kandidat koji je predložen za nosioca javnotužilačkih funkcija. Ako neko ima saznanja da neko od kandidata iz ovih ili onih razloga ne ispunjava određene uslove da bude izabran, treba javno reći. Ovde su kandidati koji po oceni poslaničkog kluba JS u potpunosti zadovoljavaju sve kriterijume, ne samo one formalne, nego i moralne i stručne, da budu izabrani od strane ove Narodne skupštine na mesta za koja ih je predložila Vlada. Iz tog razloga, da ne bih ponavljao ono što je već rečeno, poslanička grupa, odnosno poslanički klub JS će u Danu za glasanje glasati za predloge koje je Vlada Republike Srbije usmerila, odnosno uputila Narodnoj skupštini Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Petroviću. Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi potpredsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, vrlo kratko. Želim jednu stvar da razjasnim, jer kolega Petrović se na jedan izuzetno dobar način izražavao o tome, ali za građane je dobro da to znaju, naročito oni koji prate ovu sednicu Narodne skupštine. Ključni činilac za uspostavljanje pune vladavine prava jeste nezavisno sudstvo. I ova Vlada će u svojoj politici predlaganja propisa Narodnoj skupštini činiti sve što je moguće da se nezavisnost sudstva jača. Kada je u pitanju javnotužilačka organizacija, zašto je ona samostalna, a ne nezavisna? Zato što javno tužilaštvo u svemu onome što radi ne može čoveku da ugrozi prava i slobode bez odluke suda. I tužilaštvo kada predloži pritvor, ono ne odlučuje o pritvoru. O tome odlučuje sud. I iz tog razloga, javno tužilaštvo na onaj način na koji je nezavisan sud, ne sme da bude nezavisno, jer može vrlo lako da postane otuđeno. Suština uloge Narodne skupštine ovde i Vlade kao predlagača jeste upravo uspostavljanje onog kontrolnog mehanizma o kojem je kolega Martinović govorio. Dakle, sve što tužilaštvo radi, pre ili kasnije, dolazi na ocenu suda. Kao što sam rekao, zna se ko donosi i ko sprovodi politiku krivičnog gonjenja. Ja sam uveren da ćemo i kada budemo došli pred Narodnu skupštinu sa Predlogom zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika u delu krivičnih dela protiv privrede, naročito koruptivnih krivičnih dela, novim zakonom o nadležnosti organizaciji državnih organa u borbi protiv organizovanog kriminala i korupcije, zakonom o poreklu imovine na kojem radimo, da ćemo tada biti u prilici da pred narodne poslanike iznesemo jedan predlog deklaracije koji će potvrditi političku rešenost da se Srbija izbori sa organizovanim kriminalom i korupcijom. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akta iz dnevnog reda ove sednice. Prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik Novica Tončev. Nije u sali. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Izbor tužilaca je politička odluka i tu nema nikakve sumnje. Ja mislim da je dobro da bude jasno da se u parlamentu donose političke odluke, da je tužilaštvo deo, ja bih slobodno rekao, vrlo blizak ili možda čak i sastavni deo izvršne vlasti, da tužilaštvo ima važnu ulogu u utemeljenju vladavine prava, borbi protiv kriminala. Ne bi mi smetalo da u našem Ustavu ministar postavlja tužioce ili predsednik Vlade ili Vlada, ali to treba da predstavlja i preuzimanje odgovornosti za stanje u toj oblasti, za pojedinačan rad svakog tužioca, zamenika na svim nivoima i na opštu sliku i opšte rezultate koji su posledica njihovog rada. Ono što se često provlači ovde kao opravdanje aktuelne vlasti to je da je bila jedna loša reforma pravosuđa 2009. godine i to je nesumnjivo i o tome nema priče, tako da stalno pozivanje na neku lošu prošlost neće doprineti da nam budućnosti bude bolja. Ono što je problem sa ovim izborom koji imamo danas je nedoslednost. Imamo za nekoliko desetina tužioca u osnovnim tužilaštvima i višim konkretne pojedinačne predloge za svako mesto i ja mislim da je to jako dobro i dobro je da Vlada time što predlaže po jednog kandidata preuzima odgovornost. Naravno da će skupštinska većina glasati onako kako dobije političku poruku, savet, pritisak ili kako god hoćete to da merite ili da zovete iz Vlade i tu nema nikakve sumnje i to je potpuno ok. Naravno, ne treba da prođe bilo ko ko je u sukobu sa zakonom, ko je nedostojan, to je sve jasno. A sad o 10 kandidata, koga je Vlada izabrala za mesto tužioca u ovom ili onom mestu, to je potpuno nevažno, ministar, Vlada, vlast aktuelna preuzima odgovornost za njihov rad i meni je to potpuno u redu. Ono što je nedoslednost to je za dva najvažnija tužilaštva nemamo odluku Vlade, niti Veća tužilaca ko su kandidati, ko je kandidat, nego imamo četiri kandidata za Tužioca za organizovani kriminal i pet kandidata za Tužioca za ratne zločine. Meni ni tehnički nije jasno kako ćemo glasati, ali to je manje važno. Važno je to da je tu Vlada pobegla od odgovornosti. Trebala je da vrati Državnom veću tužilaca, ako je od tog veća dobila pet kandidata i četiri kandidata, da vrati da traži jednog, eventualno dva pa da se mi opredeljujemo, pre svega Vlada, ali i mi ovde zato što je to ustavno rešenje i tu nema nikakve sumnje, nema sumnje da mi radimo po zakonu, ali to nije neki poseban kvalitet, sve što radimo treba da bude po zakonu, to nije ništa posebno. Mislim da je tu Vlada pobegla od odgovornosti bez obzira što recimo na listi kandidata za Tužioca za ratne zločine mogu da prepoznam bar tri dobra kandidata, tri odlična kandidata, što na listi kandidata za Tužioca za borbu protiv organizovanog kriminala takođe ima dobrih kandidata, ali pitanje je iza koga stoji izvršna vlast i na koji način preuzima odgovornost za njihov rad. Imamo naravno i neke druge slučajeve, odnosno neke sumnje. Samo ću da pročitam, bez da donosim ja kvalifikaciju da sudim ili komentarišem. Ali, od kandidata Aleksandra Petrovića, koji je bio kandidat za tužioca Višeg javnog tužilaštva u Kragujevcu, na 30 strana sam dobio sa potpisom njegovim, nije to nikakva tajna dostava, njegove primedbe na rad komisije, kragujevačke, gde piše da je u komisiji, recimo, rođak kandidata, brat od strica kandidata koji je izabran, koji je predložen, da je to neki poslodavac kandidata, da je neki dužnik kandidata. Mislim, da bi bilo dobro da zbog javnosti i zbog same važnosti te funkcije koju će neko da obavlja u Kragujevcu dobijemo do kraja rasprave i izjašnjenje ministra šta on misli o ovim primedbama, a ako ih nema, ja mogu da vam ih dostavim sad ministre.
Zahvaljujem gospodine Živkoviću. Reč ima ministar Nikola Selaković.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pažljivo sam pratio svog prethodnika, a mislim i da znam o čemu se radi kada govori o jednom od kandidata za mesto višeg javnog tužioca u Kragujevcu i sam imam tekst prigovora pred sobom koji je on podneo. Pažljivo sam pročitao svaki prigovor koji je Državno veće inače iz proceduralnih razloga odbilo, odbilo sve prigovore, ne postoji ni jedan usvojen. Ono što moram da primetim zaista, to je, prvo način na koji se obraća potpisnik tog prigovora, on je ispod svakog nivoa dostojnosti čoveka koji je prethodnih šest godina bio tužilac u Kragujevcu. Ko s kim zajedno živi, ko šta radi, ko se sa kim viđa i ko je u nekom šestom, osmom ili devetom stepenu srodstva, znate, ovde je otprilike pisano na takav način, ja to mogu da dam svakome da pogleda… (Zoran Živković, s mesta: Samo želim vaše izjašnjenje.) Ja sam svoje izjašnjenje rekao, služiti se isključivo argumentom „ad personom“, znači, nekoga lično diskvalifikovati zato što mi se ne dopada nije profesionalno. Ja se neću lično izjašnjavati o načinu na koji je pomenuti gospodin obavljao svoj posao. Znam da u radu Višeg javnog tužilaštva u Kragujevcu postoje veliki problemi, da ti problemi traju godinama i mogu reći da sam uveren da ćemo u tom tužilaštvu eventualnim usvajanjem predloga za novog višeg javnog tužioca u Kragujevcu kvalitativno unaprediti funkcionisanje javnotužilačke organizacije. Imam kraj sebe sve prigovore koji su podneti i ako vas bilo šta interesuje mogu zaista to da stavim na uvid i vama i javnosti. O nekim stvarima zaista ne znam kako se izjasniti. Ovo što ste tražili neko moje izjašnjenje, jer ne želim da trošim vaše vreme da čitam šta je ovde sve napisano, ali otprilike znate to izgleda kao kada neko traži uzrok za neki svoj problem u svima drugima samo ne u sebi. Mislim da je kandidat koji je predložen za to više javno tužilaštvo izuzetno kvalitetan kandidat, čak i za tog kandidata moram da vam kažem da su kolale raznorazne političke priče koje su ga vezivale za prethodne stranke na vlasti. Iskreno da vam kažem, to me nije interesovalo, on važi za profesionalca u svom poslu i to nedvosmisleno kažu i ljudi koji su sličnih političkih pogleda meni i potpuno različitih političkih pogleda od toga. Znači, nama su ovde potrebni profesionalci koji će raditi u skladu sa Ustavom i zakonima Republike Srbije. Uveren sam da ćemo ovde napraviti napredak u odnosu na stanje koje postoji još uvek ili koje je bilo nekada. I sa jednom stvari se slažem koju ste rekli potpuno, slažem se sa tim da treba preuzeti odgovornost kada je reč o onoj paraleli, veštoj govorničkoj koju ste vi napravili pa rekavši da je ovde Vlada pobegla od odgovornosti. Na odboru smo razgovarali o tome i sećate se da sam vam tada replicirao rekavši – ne, mislim da ovde Vlada želi da podeli odgovornost. Znate, kao što može nekoga da izabere od predloženih kandidata Narodna skupština može i da ne izabere, ali ono što ste ovde u pravu, postoji niz dobrih ili odličnih kandidata za određene organe i ne bih zaista više imao ništa da dodam ili oduzmem. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, replika.
Hvala vam. Za slučaj iz Kragujevca, rekao sam samo da sam dobio, to je moja obaveza kao poslanika, dobio sam dopis, nisam ni stručan niti imam nameru da se time bavim zato sam od vas tražio izjašnjenje o onome što je Aleksandar Petrović poslao meni i čuli smo to izjašnjenje, ono ostaje upisano. Niste i dali dobar odgovor na pitanje – zašto Vlada nije izabrala jednog kandidata za tužioca za ratne zločine i jednog kandidata za tužioca za organizovani kriminal. Podela odgovornosti je jedna vrsta bežanja od odgovornosti, tako da se tu potpuno slažemo. Ali, vi ste ovde potpuno pobegli, vi ste samo kao, neko bi rekao kao protočni bojler, kao transmisija, ono što je tužilaštvo poslalo vama poslali ste nama. Mi odlučujemo na osnovu biografija kandidata, što je posebno za ta dva najvažnija tužilaštva malo činjenica da može jedno laičko telo kao što je parlament, a svaki parlament na svetu je laičko telo, da donese adekvatnu odluku. Bez sugestije Vlade, ne moramo mi da glasamo za predlog Vlade, ali treba da vidimo šta Vlada predlaže, koga predlaže i zašto. Ovde mi nemamo ni ocenu rada, nemamo nikakvu drugu činjenicu osim toga ko je gde rođen, kad je rođen, kad je upisao fakultet, završio, položio pravosudni i šta radi u zadnjih pet, šest, deset godina, zavisi koliko je ko star. Mi biramo ljude koji treba da se bave organizovanim kriminalom ili ratni zločinima. Tako da slažem se da ima dobrih kandidata na obe liste, ali ono što fali to je preuzimanje odgovornosti od strane Vlade, a to je da predloži jednog kandidata.
Zahvaljujem gospodine Živkoviću. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, moj kolega poljoprivrednik je miljenik tužilaštva, a to ću u nastavku diskusije i obrazložiti. Na početku, u uvodu, s obzirom da sam prošao pored cara Dušana u obavezi sam da vampročitam šta je on govorio o pravdi u tom dalekom 14. veku. Naredba carska – Ako car napiše pismo ili iz srdžbe ili iz ljubavi ili iz milosti za nekoga, a to pismo narušava Zakonik i nije po pravdi i po zakonu, kako piše zakon sudije tom pismu da ne veruju, samo da sude i vrše po pravdi. Drugi stav – Sve sudije da sude po zakonu pravo kako piše u Zakoniku, a da ne sude po strahu od cara. Car Dušan, 14. vek, naši čestiti preci. Da li smo mi danas dostojni svojih predaka? Da li imamo ono što je car Dušan imao u 14. veku? Mislim, da još uvek nemamo. U samom uvodu ću reći i zašto nemamo. Državu koju smo 2012. godine zatekli bila je potpuno teritorijalno razvaljena, politički obezglavljena, nacionalno ponižena, vojno polu nemoćna, ekonomski devastirana, socijalno nemoguća, neodrživa, moralno, što je najgore, moralno razorena što u ovom Zakoniku nije stajalo. Država bez šansi da bude zapuštena, napuštena država, država bogata prirodnim bogatstvima, država sa najplodnijom zemljom u kojoj su živeli siromašni radni ljudi, često gladni ljudi, bez ikakvih prava na pravdu, mi to pravo njima postepeno vraćamo. Ali, da bi se držao strogo tema, imam mnogo zamerki na tužilaštva, posebno imajući u vidu predmete koje smo dobili. Kada sam rekao da moj kolega, poljoprivrednik miljenik pravde, nisam mislio na one stare slučajeve koje sam izneo po prilično upečatljivo i na koje tužioci, verujem da će posle promena reagovati. Postoji firma u Nišu koja se zvala „Impresa“ čiji je direktor bio moj kolega, u kojoj je, po izveštaju i zapisnicima iz same firme, evo, ovde sa bar kodovima, posle njegovog odlaska ustanovljeno da je nestalo 138 hiljada 714 boca flaširanog vina, bez ikakve dokumentacije, otpremnice itd, u vrednosti od 89 miliona dinara, zbog čega su organi te firme, posle njegovog odlaska sa mesta direktora, podneli odgovarajuće prijave o kojima se najverovatnije do sada ne postupa. Ne radi se o onom domaćem vinu proizvedenom na Fruškoj Gori, nego se radi o uvoznom vinu, jel ono na Fruškoj Gori, nije proizvedena ni jedna boca. Kolega Babić je govorio o tome, ne mogu oni mene gospodine predsedavajući zbuniti, ja sam već rekao da pametnog i mudrog čoveka ne može niko zbuniti…
U pravu ste gospodine Rističeviću, ali morate samo da povežete to sa temom.
…Molim? Ja sam u temi. Ja govorim o tužilaštvu i govorim da ovaj tužilac nije sankcionisao ovaj slučaj, bez obzira što je dobio krivičnu prijavu, vrednu 89 miliona dinara, što je protivvrednost za 138 hiljada 714 boca vina, jel ono na Fruškoj Gori, nije to vino, jer tamo nije proizvedeno ni nekoliko kapi za pričest, a kamo li nekoliko boca ili nekoliko stotina hiljada. Dakle, to su razlozi zašto neki tužioci gube poverenje, a neki novi to pravo dobijaju. Takođe sam u obavezi štedeći vaše vreme da iznesem slučaj jednog od kandidata koji se zove Mladen Nenadić sa kojim sam sarađivao, dostavljao materijale od 2001-2004. godine, koliko se sećam. Radi se o šećernoj aferi, o finansijskom direktoru stranke bivšeg režima koji je kupio tri šećerane za po tri evra, da je samo u Kovačici, bilo 181 hektar zemlje, što znači 20 evra centi po hektaru plus šećerana pride sa šećerom od 13 hiljada i nešto tona koje vrede osam miliona evra. Znači, da vam pokažem koja je dimenzija tog kriminala, da je neko za nešto što je platio tri evra Udruženju malih akcionara, to procenio na 20 miliona evra. Da je to vredelo više od tri evra, dokazuje prva godina rada gde se novi vlasnik zadužio kod banaka osam miliona evra, na imovinu od tri evra. Šta su ti tužioci radili? Ne znam, ali znam ovo ko je radio. Zvao se Mladen Nenadić sad piše da je advokat. Da li je još uvek u tužilaštvu? Koliko sam ja video iz njegove biografije on više nije tužilac. On je otvorio sasvim ozbiljno u Čačku, pričam o šećernoj aferi. Kad je došao do finansijskog direktora DS, stranke bivšeg režima, Milorada Kostića, gle čuda, njemu je slučaj oduzet. Znate ko mu je oduzeo slučaj? Tužilac, on je bio zamenik, a njegov pretpostavljeni je bio Zoran Pešić, gospodine ministre pravde, to zapišite negde. Čovek koji je gonio kriminal zvao se Mladen Nenadić, a čovek koji je zaštitio kriminal, želeći valjda da zaštiti bogate i prebogate, zvao se Zoran Pešić koji je na mesto tužioca okružnog, došao sa mesta sekretara odbora DS. To je bilo vrlo reprezentativno. To je tužilac koji je preuzeo predmet po ovlašćenjima od gospodina Mladena Nenadića, imamo valjda pravo da govorimo o kandidatima, kome je taj slučaj oduzet i najverovatnije da je radila fioka, uglavnom iz tog slučaja Mladen Nenadić je, izgleda izašao u advokate, nisam siguran, njemu je slučaj oduzet, a ovaj bogati, koji je bio predmet istrage postao je još bogatiji. Da kažem samo da je Vlada Mirka Cvetkovića na jednoj sednici donela odluku da kupi 15 hiljada tona šećera, baš od tog bivšeg finansijskog direktora stranke bivšeg režima za 13 miliona evra, jel bože moj mogu nekad nastati neke velike nestašice, čisto da se nađe, a pri tome je i novac i šećer ostao kod bivšeg finansijskog direktora stranke bivšeg režima. Zadržao je jedno i drugo. Znači, date mi novac 13 miliona za 15 hiljada tona ili 15 miliona kilograma šećera. Znate li koliko to danas vredi? Još im plaćate i skladišninu. Date mu i novac i šećer i platite mu skladišninu.Znate li koliko to sada vredi? To sad vredi maksimalno sedam i po do osam miliona evra. Znači, da ga je država častila čistim profitom pet miliona evra. Lako je državnim parama kupovati firme po Srbiji. E, tako je to radila stranka bivšeg režima. Znači, opštinski sekretar opštinskog odbora stranke bivšeg režima povlači predmet svog finansijskog direktora, cele stranke. To je tad moglo, ali sada najverovatnije više neće moći. Što se tiče tužioca za ratne zločine, falim te bože, kad smo se rešili Vladimira Vukčevića, trebao je da ide u penziju, a rekao je ima nešto kapitalno, pa smo navrat na nos produžavali njegov staž, i ja sam bio protiv, jer je rekao da će nam otkriti „žutu kuću“. Ja mislim da je još ranije otkrio šarenu kuću žute boje, iz te „žute kuće“ je imenovan. Vama je to smešno, ali nije za smeh, zato što je vrlo brzo po isteku mandata ministarke pravde koja je bila član i funkcioner stranke bivšeg režima omogućio da se privremeno zaposli baš u tom tužilaštvu ili se ja varam gospodine ministre. Vi ćete odgovoriti. Radi se o Snežani Malović. Da li jeste ili nije bila? Odmah posle razrešenja sa mesta ministra pravde, da li jeste ili nije bila zaposlena u Tužilaštvu za ratne zločine? Imamo tu i suprugu bivšeg premijera. Bojim se da je to bilo političko krilo jedne stranke, i sa tim se mora prestati ma koja stranka da je u pitanju. Tužilaštvo za ratne zločine nikako, jer to je jedan malo osetljiv organ, nikako ne može da bude stranački obojeno jer naše stranke imaju različite pristupe po pitanju ratnih zločina. Neki bi da sve pošalju u Hag, celu Srbiju i tako dobiju izbore, a neki opet ne bi ni psa isporučili Haškom tribunalu. Ja sam bliži ovim drugima. Dakle, taj isti tužilac nam je rekao da njegovo najveće dostignuće, pazite, niko nije tražio da podnese ostavku, ovo je gore nego ono „ala volim kad kleknu“. On je rekao otprilike ovako – da je on naterao Karlu Del Ponte da puši pored wc-a. Ja se te njegove izjave jako dobro sećam. To je rekao tužilac za ratne zločine, koji srećom po godinama starosti više neće biti tužilac, a kakve smo mi gromade imali za tužioce, to pokazuje ta izjava. Takođe, protiv tog tužioca sam podneo krivičnu prijavu i ostalih osoba zbog sastanka 10. 11. 2010. godine sa Kendel Dejom, pravnim savetnikom ambasade SAD u Beogradu, sa njim je bio i pravni savetnik ambasade SAD, Vladimir Vukčević o kome sam već govorio, Dragoljub Stanković, Bruno Vekarić, supruga bivšeg premijera i Bojan Lapčević sekretar Tužilaštva za ratne zločine. Na tom sastanku se razgovaralo o slučajevima Beli Manastir, Ćuška itd. Ovaj zapisnik koji su oni sačinili, ja sam predao Višem tužilaštvu. Ono što sam ja načuo da je ta prijava završila u fioci. Ja još nisam obavešten da je odbijena, da bi mogao privatno da gonim gospodina Vukčevića, s obzirom da je za mene ovo klasičan primer špijunaže sopstvene države u korist predstavnika druge države. Dakle, predstavnika SAD, ambasada SAD, u tom slučaju za mene su SAD. Svako ko je, pa su se između ostalog bavili i Natašom Kandić, o njenom doprinosu u određenim slučajevima, svako ko je ovo radio je morao da bude predmet ozbiljne istrage, jer ova država je povratila svoj suverenitet, ili deo svog suvereniteta, više niko nema pravo da gazi, ispituje na ovaj način na koji je to radio Kendel Dej. Kada dobijem, ili ne dobijem, ili šta će se desiti, od nadležnog tužilaštva koji se bavi ovim, odgovor, da li će da gone po privatnoj liniji ili ne, da li će da gone po službenoj liniji, da bi ja mogao privatno da ga gonim, u tom slučaju ću preduzeti ovaj drugi korak i privatno ću goniti ne samo ja, već i još neke kolege poslanici. Što se tiče drugih tužilaca, ja sam zadovoljan višim tužiocem Sremske Mitrovice, Osnovnim sudom u Pazovi i ovom po Sremu, očekujem, kolege poslanici svakako najbolje poznaju slučajeve u svojoj sredini i sa punim pravom ja dozvoljavam bilo kom narodnom poslaniku da podržava, ili opovrgava predloge za tužioce onako kako oni procenjuju na svojoj teritoriji. Na kraju će broj glasova odlučiti o tome ko će biti izabran, a ja bi mojim kolegama predložio na iskustvo sa gospodinom Nenadićem da ozbiljno razmisle o tome da mu ukažu poverenje prilikom glasanja, jer se radi o čoveku koji je, pazite, tih ranih 2000. godina imao petlju da se upusti u ozbiljan obračun sa kriminalom i korupcijom i to treba ceniti, s obzirom da najverovatnije mora otplatiti neku cenu zbog profesionalnog bavljenja svojim poslom. Mi moramo da se sećamo svih profesionalnih žrtava tužilaca i da pokušavamo da ih vratimo da ponovo na časan način vrše svoju službu i progone kriminal. Po meni, a i želim time da završim, mi moramo taj kriminal progoniti iz razloga slobode i pravde. Pravda se ne da simulirati. U koliko ne budemo progonili kriminal imaćemo simuliranu pravdu i simuliranu državu, imaćemo iluziju pravde i iluziju države, to nam nije nastojanje. Tužioci treba da proganjaju. Poruka za sudije je da kažnjavaju krive, da štite nevine, posebno ove milione, da ne štite milionere, kao što je bio slučaj u Čačku, već milione, ove siromašne, otpuštene, slabo plaćene, to je moja poruka njima. Sudovi moraju to da rade, ne zato što je neko loše postupao, već da bi sprečio da u buduće neko loše postupa. Mi moramo mnogo toga da menjamo. Ja verujem da ovo nisu idealna rešenja, da postoje možda i neke greške, sistem nije savršen, ali ja ne odustajem od namere da promenim taj sistem. Ja pozivam kolege da glasamo za rešenja. Verujem da će ona druga strana radije glasati za probleme, nego za rešenja, a sa tim u vezi da završim, opet sa Carom Dušanom od koga sam pošao, kao i svi vi, i da kažem, da nažalost među našim kolegama ima onih koji da se danas primenjuje Dušanov zakonik ne bi za ovo glasali rukama, već nogama. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Rističeviću. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite, gospodine Đurišiću, a neka se pripremi narodni poslanik Milovan Drecun.
Hvala predsedavajući. Gospodine ministre, mislim da je prethodna diskusija i aplauz koji je dobila, šalje najbolju poruku onim tužiocima koji će danas ili sutra ili kad god već biti izabrani i onima koji neće biti izabrani, odnosno onima koji će tek biti izabrani šta i kako treba da rade i kojim poslom treba da se bave. To jeste uplitanje politike u izbor tužioca, a ne samo formalna diskusija o tome da li su odluke koje donosi Skupština političke ili ne. Naravno gospodine ministre da su sve odluke koje donosi Skupština političke jer smo mi ovde, jer se bavimo politikom, kao i u uostalom članovi Vlade. Znači, nismo mi osporavali legitimitet ni u jednom trenutku jer je zakon ispoštovan, ali smo govorili o političkim uticajima kako su predlozi koji su danas pred nama došli u ovom obliku u kome su došli. O čemu ja želim da govorim? Vama je nekoliko puta ovde bilo postavljeno pitanje na koji način, odnosno kojim kriterijumima se vodila Vlada kada je Skupštini dostavila predlog za 51 osnovno i više tužilaštvo, kako je odlučila da sa predložene liste kandidata koje je dostavilo Visoko veće državnih tužilaca, izabere jednog kojeg nam je predložila danas? Koji su to kriterijumi? Mogli smo da čujemo ovako, da to nije bio kriterijum, predlog programa organizacije, to ste vi rekli, znači da su ova razlika u bodovanju, nastala je zato što su određeni kandidati u skladu sa tim kriterijumom dobili više poena u odnosu na neke druge, a da kada se gledao kao stručnosti, dostojnosti i slično, da 95% kandidata imaju isti broj bodova, to ste rekli. Mene zanima, ako se vi niste vodili ovim kriterijumom, program organizacije, kojim ste se vodili? Šta je to opredelilo da vi dajete nekom kandidatu, recimo za izbor Višeg javnog tužilaštva u Beogradu od pet predloženih, da ne date onom ko je imao najviše poena, bodova, kako god se to zove, nego date nekom drugom? Druga stvar, rekli ste ovde komentarišući ovaj kriterijum, da oni koji su već bili, imali su eto prilike u prethodnih šest godina da nešto urade i hajde sada da damo priliku novim i onda bi bilo u redu da ste u tome dosledni bili od prvog do poslednjeg slučaja. Međutim to nije slučaj. Osam tužioca koji su do sada bili su predlog da se izaberu opet tužilac u Smederevu Višeg tužilaštva, u Jagodini i osnovni i viši, u Požegi osnovni i u Šapcu viši, kao i u slučajevima tužilaštva u Kikindi, gde je predlog da dođe tužilac iz Zrenjanina, u Senti dosadašnji tužilac iz Kikinde i u višem u Kragujevcu da dolazi predlog tužioca iz Čačka, kao i u Subotici gde u Više tužilaštvo treba da dođe kandidat koji je do sada bio na funkciji tužioca u Somboru. Znači, nije ni taj kriterijum. Ono što mene najviše interesuje i molim vas da probate da odgovorite, zašto ste u slučaju izbora za Tužilaštvo za organizovani kriminal i Tužilaštvo za ratne zločine, niste odlučili da nam predložite kandidata, nego ste nam predložili listu kandidata? Imate pravo po zakonu, sve je po zakonu, zakonitost ne osporavam. Zakon kaže – Može Vlada da predloži jednog kandidata, može listu kandidata. Meni taj odgovor da delimo odgovornost ne zadovoljava. Ne zadovoljava me ni to što ja danas ne mogu da čujem od predstavnika vladajuće koalicije za koga će oni za glasaju. Bio bi red, ovo je objedinjena rasprava o svim predlozima, da čujemo ko su kandidati koje će za Tužilaštvo za organizovani kriminal i Ttužioca za ratne zločine predložiti vladajuća težina, odnosno podržati vladajuća većina. To nije vaš posao ministre, to je posao sada političkih poslanika u Narodnoj skupštini. Rekli ste kako 25 plus pet, znači tužilaštvo ako sam dobro zapamtio i 31, dva podatka su bila pa nisam do kraja siguran, danas nema predloga. Mene zanima i rekli ste u najskorijem vremenu treba da Visoko veće tužilaca da dostavi predlog. Koji je to sada rok? Mi ovaj predlog danas usvajamo po hitnom postupku, sa obrazloženjem kako je važnost obavljanja, značaj izbora nosioca javno-tužilačke funkcije za funkcionisanje pravosudnog sistema u Republici Srbiji je značajna. Zato ovaj izbor mora po hitnom postupku. Ja se slažem da je značajna, ali šta je onda u ovih 30 tužilaštava? Zašto tamo nije toliko značajno, da nećemo ni po redovnom, nego da ćemo u nekom roku koji vi niste rekli koliki je taj rok? U kom roku će u Narodnu skupštinu doći predlozi za ta ostala tužilaštva? Naravno, siguran sam da će posle ove diskusije i podrške koju su dobili određeni kandidati mnogi kandidati biti destimulisani da se prijave. Rekli ste, takođe, da je izbor sada i 2009. godine, naravno, po istom Ustavu se radi i po istoj zakonskoj proceduri, i rekli ste kako su sada predloženi najveći broj kandidata koji se sada predlaže na izbor su kandidati koji su 2009. godine izabrani za tužioce ili zamenike tužioca. Mene to raduje kada čujem od nekog predstavnika vladajućih stranaka da kaže nešto pohvalno što je tada rađeno vezano za pravosuđe. Stalno postoje neke kritike. Vi ste sada rekli da je taj izbor bio dobar, jer kandidati koji danas dolaze pred nas su tada izabrani. To je dobro. Očekujem pre glasanja da ćemo čuti ko su kandidati vladajuće većine za Tužilaštvo za organizovani kriminal i za Tužilaštvo za ratne zločine, jer jedino što smo uspeli da čujemo, to je da će biti novi specijalni tužilac, kako je rekao ovlašćeni predstavnik SNS. On je rekao – imaćemo novog specijalnog tužioca za organizovani kriminal. To je jedino što smo čuli vezano za opredeljenje najveće parlamentarne stranke i poslaničke grupe čiji, sasvim sigurno, izbor će biti odlučujući pri izboru, o kome se radi. Znači, novi, to verovatno znači da nije onaj stari. To je neka elementarna logika. Ja vas molim, ministre, ja mislim da nisam bio preopširan, imao sam nekoliko vrlo konkretnih pitanja, da probate kratko i koncizno da mi odgovorite, ako ste u mogućnosti, na ta pitanja koja su, da ponovim, kriterijum koji je primenjen kada je Vlada odlučivala koga će izabrani sa liste koju je DVT poslalo Vladi, pošto ste rekli šta nisu bili kriterijumi, mene zanima šta je bio kriterijum da se Vlada opredeli i zanima me zašto taj kriterijum niste upotrebili kada ste nam poslali listu kandidata za Tužilaštvo za organizovani kriminal i za ratne zločine? Zvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, na prvom mestu, želim da istaknem zadovoljstvo što je uvaženi prethodni govornik rekao, citiram – nismo osporavali legitimitet, jer je zakon ispoštovan do kraja. Kraj citata. Ja mislim da je to izuzetno važno. Drugo je postavljeno pitanje – koji su to kriterijumi ispoštovani? Vrlo pažljivo sam, što može i uvaženi kolega da vidi, pratio izlaganje i trudim se da dam odgovore na postavljena pitanja, koji je to kriterijum ispoštovan ako je već rečeno, kaže, da ocenjivanje programa organizacije rada javnog tužilaštva nije bio odlučujući kriterijum? Pa, svakako, kriterijume je propisao zakon, a zakon kaže – kriterijumi su: stručnost, osposobljenost, dostojnost. Kao primer uvaženi prethodnik je rekao – šta nas je opredelilo da za Više javno tužilaštvo u Beogradu ne predložimo osobu sa najvećim brojem bodova? Verujem da se potkrala greška, ali ovo je potpuno neistinito. Reč je o kandidatu koji je imao najviši broj bodova. To je nešto što je nesumnjivo. Takođe, kada su navođena mesta gde su predloženi za obavljanje funkcije isti oni nosioci javno-tužilačke funkcije sada, verovatno omaškom, ali po značaju veoma važno, nije naveden čitav Beograd. Osoba koja je bila vršilac funkcije prvog osnovnog tužioca jepredložena za to mesto, drugog osnovnog tužioca je predložena za to mesto, trećeg osnovnog tužioca je predložena za to mesto, osnovnog javnog tužioca u Obrenovcu je predložena za to mesto, osnovnog javnog tužioca u Lazarevcu predložena za to mesto. Mislim da ovo nisu nebitne stvari. Šta je opredelilo ovde za Beograd? Krivo mi je što uvaženi prethodnik nije bio u sali prisutan kada sam govorio o nečemu što je svega 10 meseci rada u Višem javnom tužilaštvu u Beogradu kvalifikovalo i osobu koju smo predložili za tu funkciju da na to mesto i dođe, odnosno da bude predložena Narodnoj skupštini. Zašto je za Tužilaštvo za organizovani kriminal i Tužilaštvo za ratne zločine prosleđena lista kandidata, a ne jedan predlog? Zvuči malo čudnovato. Narodnoj skupštini se daje za pravo da ona sama opredeli ko će biti na toj funkciji. Meni nije jasno zašto bi se neko u Narodnoj skupštini bunio što je dobio priliku da o tome odlučuje. Mislim da je to dobro, izuzetno dobro, imajući u vidu da osoba koja dođe na to mesto obavljaće funkciju u narednih šest godina, znači punu 2016, 2017, 2018, 2019, 2020. i celu 2021. godinu. To je izuzetno važno, izuzetno značajno mesto. Reč je o tužilaštvima posebne nadležnosti. Kada govorimo o Tužilaštvu za organizovani kriminal, nadležnost pokriva čitavu teritoriju Republike Srbije. Kada govorimo o Tužilaštvu za ratne zločine, tu je promovisan princip univerzalne nadležnosti, koji se od strane određenih država i njihovih organa Republici Srbiji osporava. Za to postoje argumenti za, postoji i argumenti protiv. Ja mislim da je taj princip nadležnosti dobar. Da li nekoga zadovoljava ili ne zadovoljava odgovor o podeli odgovornosti, to je stvar ličnog utiska. Mnoge nas stvari zadovoljavaju ili ne zadovoljavaju, ali ja mislim da je ova stvar, kada je ovo u pitanju, kada je u pitanju izbor na ove važne funkcije, veoma principijelna. U kom roku će biti prosleđeni predlozi kandidata za izbor na javno-tužilačku funkciju za tužilaštva za koja ovog puta nije prosleđeno Narodnoj skupštini, zavisi na prvom mestu od DVT, jer je DVT to koje tako definisane predloge treba da pošalje Vladi. Jedna stvar u kojoj imam pravo, ako nekome nije jasno, a ono detaljno protumačim svoje reči, ja mislim da sam bio potpuno jasan, kada sam rekao da je ubedljiva većina predloženih kandidata izabrana na javno-tužilačku funkciju da li 2009. ili 2010. godine, u svakom slučaju pre dolaska SNS na vlast. Ovde se govori u suštini o nečemu drugom. Daleko od toga da ja izražavam radost načinom izbora 2009. godine. Niko pravno pismen sa time ne bi izrazio radovanje, niti bi se složio da je to urađeno odlično. Ovde se govori o nečemu drugom i krivo mi je što niste naveli taj drugi deo mog obraćanja, gde sam rekao – da li je moguće ukloniti sada u ovom trenutku za ubuduće neke buduće političke uticaje na izbor sudija ili zamenika javnih tužilaca? Od sada pa ubuduće da. A, šta ćemo sa svima onima koji su po političkom kriterijumu birani? Da li mislite da će oni tokom noći biti lišeni svih onih političkih uticaja koji su postojali kada su ti ljudi birani na određene funkcije? Nisam toliki altruista i znam da je to nemoguće. Da li predlažem neko drugo rešenje? Ne predlažem ga. Neko je pokušao da izrodi takvo rešenje, pa se to pokazalo kao politička čistka ili isključivo politički izbor nosilaca pravosudnih funkcija. Da se potpuno liši svake vrste političkog uticaja srpsko sudstvo i srpsko tužilaštvo potrebne su decenije. Mi danas pravimo jedan korak, korak unapred posle mnogo skokova unazad, da to uradimo. Znate, recimo, ne znam, da je ijedan od predloženih kandidata u krvnom srodničkom odnosu sa bilo kim ko je u ovoj grupi ljudi koja obavlja zakonodavnu ili izvršnu vlast u Srbiji. Godine 2009. su izabrani mnogi rukovođeni samo tim kriterijumom, i to je tad bilo u redu. Neću da idem u pojedinačne slučajeve, ali toga je bilo mnogo. Ovde niko ne može da vam izvadi spisak ili papir mišljenja opštinskog ili gradskog odbora bilo koje od vladajućih stranaka i lične karakteristike kandidata da bi se gledao odnos tog kandidata prema vladajućoj stranci, pa eto kao zbog je on predložen. Ne može to niko da vam izvadi zato što toga nema, zato što takva vrsta mišljenja nije tražena. Dakle, ovde su primarni kriterijumi bili stručnost i osposobljenost, naravno, dostojnost. Ja nisam ni čuo da je ikome dostojnost osporena ovde. Prema tome, daleko od toga da sam ja rekao da je taj izbor, citiram, bio –top, kraj citata. To nisam ni rekao, ni pomislio. Mislim da će nam decenija biti potrebne da ispravimo sve manjkavosti i teškoće koje su nastale tim izborom. Znate, Broz kad je došao na vlast zadržao je preko 80% sudija koje je imenovao pre toga kralj, ceneći na prvom mestu njihovu profesionalnost. Nažalost, početkom 21. veka u Srbiji se postupalo na mnogo nazadniji način i ta zla krv, koja tada uneta u naše sudstvo i naše tužilaštvo, još mnogo, mnogo vremena će nažalost zagađivati međuljudske odnose i stvarati ozbiljne probleme u procesuiranju. Još bih jednu stvar dodao. Kada je reč dakle o kriterijumima, stručnost i osposobljenost su apsolutno na prvom mestu. Šta više, postoje kandidati kod kojih ona nije cenjena po automatizmu, proverom rezultata rada na mestu zamenika tužioca ili javnog tužioca koji su polagali ispit, i to je veliki pomak. Još jednu stvar želim da zaista još malo razjasnim. Pomenuli ste ocenjivanje Programa organizacije rada javnog tužilaštva. To je jedna od stvari za koju, prilikom promene zakona u budućnosti, smatram da treba da bude uneta u zakon, pošto je u zakonu nema. Ona postoji u pravilniku. Kao što dobro znate određena strukovna udruženja su osporavala taj tekst pravilnika. Pravilnik je dobio pozitivno mišljenje Brisela, ali u određenim delovima, iako je reč o tekstu koji je išao u Brisel, vratio se iz Brisela, on nema utemeljenje u zakonu. Jedna, ne jedna od stvari, nego glavna stvar koja nema utemeljenje u zakonu jeste Program organizacije i unapređenje rada javnog tužilaštva. Zbog toga to nije obavezujući zakonski kriterijum, već je reč o kriterijumu, ne kriterijumu, nego već je reč o jednom merilu koje se imalo u vidu kada su ovde kandidati predlagani ili nisu. Mene, kao što sam uveren, i svakog od narodnih poslanika u ovoj Narodnoj skupštini najviše zanima kako će ovi kandidati koji su predloženi, ako budu izabrani, obavljati svoj posao. Ja mislim da nam je to svima najvažnije i da nam je to svima najveći interes. Ne budu li ga radili u skladu sa Ustavom i zakonima, ne budu li ga radili čestito i dostojno, postoji zakonom predviđena procedura da budu razrešeni. Ministar pravde, kao i predsednik skupštinskog Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu mogu da iniciraju takve postupke. Ti postupci su propisani zakonom, mogu da se sprovedu i opet je Narodna skupština ta koja će dati svoj konačni sud da li je za nečije razrešenje ili nije. Mislim da smo pokazali jednu stvar u ovom prethodnom periodu, od kad obavljamo izvršnu vlast, a to je da zakone onakvi kakvi su, donosila ih je neka druga skupštinska većina… Nije suštinski tu važno ni koja, ako imamo korektan odnos i jedni drugima zaista korektno govorimo – ej vi radite ovo, a mi radimo ono. Mi smo počeli da primenjujemo zakone u njihovom punom obimu. Mi smo počeli da primenjujemo Ustav. Koliko god neko pričao da je Ustav loš, da ima manjkava rešenja, da je neprecizan, pa dajte samo jednom da počnemo da ga primenjujemo. Podsetiću vas, u ovoj Skupštini je na neustavan način izabran predsednik Vrhovnog kasacionog suda, i to je utvrdio Ustavni sud. Znači, počeli smo te pravne akte, najviše pravne akte, ključne za ovu oblast, da primenjujemo i mislim da je to dobro. Ako sam propustio neko pitanje koje ste mi postavili, nemojte uzeti za zlo, spreman sam da odgovorim i na to. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika. Izvolite, gospodine Babiću.
Gospodine ministre, nekim ljudima je jako teško udovoljiti, nekim ljudima je nemoguće udovoljiti. Jedino bih na taj način mogao da prokomentarišem reči uvaženog kolege iz stranke bivšeg režima, jer ukoliko je rekao – da, uradili ste sve po zakonu, ali zašto se radili po zakonu, kako drugačije prokomentarisati reči – uradili ste sve po zakonu i dali ste nam listu kandidata i za tužioca za ratne zločine i za tužioca za organizovani kriminal, ali zašto nam niste dali samo kandidata, a sve ste uradili po zakonu? Verovatno da bi ista kritika i isto obrazloženje te kritike bilo i da je Vlada Republike Srbije predložila samo kandidata. Verovatno da bi tada rekli – a zašto nam niste dali listu kandidata? Pobogu, Skupština može da bira između više ljudi, zašto ste vi najpametniji, pa Skupština je najpametnija. Ovde su nas građani birali. Ovde su neki ljudi samo zbog kritike. Ja ne znam zašto je nekome zasmetalo aplauz. Aplauz nije dobio gospodin Marijan Rističević. Aplauz je dobila hrabrost gospodina Mladena Nenadića, u tom trenutku zamenika tužioca u Čačku, koji je pokrenuo postupak, imao hrabrosti u tom trenutku da pokrene postupak protiv direktora stranke, režimske stranke, Demokratske stranke tada i umesto nagrade, umesto aplauza, on je smenjen. On je smenjen od onoga ko je bio visoko pozicionirani član DS, a posle toga tom nepolitičkom reformom pravosuđa na volšeban način postao tužilac. Da se tako nešto nikada ne desi, pominjemo taj slučaj i takav slučaj uvek će dobijati aplauz od SNS. Ne znam zašto nekoga zanima pre samog glasanja o kome će se glasati. Valjda je to sloboda svakog pojedinca.
Vreme, gospodine Babiću.
Valjda je to sloboda svakog narodnog poslanika, ali ono što je želja SNS, ne da hvali pojedinca, već da jača institucije tužilaštva.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Reč ima narodni poslanik Milovan Drecun [[Marko Đurišić, s mesta: Ja nemam pravo na repliku?]] Nemate pravo. Ja sam očekivao da će možda biti nešto u govoru gospodina Babića, ali vešto je izbegao mogućnost da vas prozove i da vam da priliku za repliku. Izvolite, gospodine Drecun.
Hvala. Poštovane koleginice i kolege, predsedavajući, ministre, pažnju ću usmeriti na izbor tužioca za ratne zločine, pri tome se neću izjašnjavati o svakom predloženom kandidatu, već ću nešto reći šta očekujem da novi tužilac za ratne zločine uradi da bi unapredio rad Tužilaštva. To, šta očekujem da uradi proizići će iz jedne analize, dakle, mog poslaničkog viđenja šta je Tužilaštvo za ratne zločine do sada uradilo. Kada god uđem u Dom Narodne skupštine, pogledam fotografije ubijenih srpskih civila, pripadnika naših snaga bezbednosti, kidnapovanih, nestalih, i osetim težinu bola porodica koje su ostale bez najdražih. Ali, kada pogledam onaj deo natpisa na kome stoji pitanje – zašto nema pravde za srpske žrtve, moram da priznam da sam užasno postiđen. Gospodine ministre, ja pitam zašto nema pravde za srpske žrtve? Možda zbog toga što je, recimo, Tužilaštvo za ratne zločine u Beogradu uspelo da pravosnažno okonča samo dva postupka za zločine koji su počinjeni nad Srbima na KiM, to je prvi Gnjilanska grupa, ali 17 pripadnika te grupe je oslobođeno. Drugi slučaj, jedna čovek osuđen za zločine nad Srbima na KiM, dakle, jedan jedini, pravosnažni slučaj za zločine nad Srbima. Možda je odgovor zašto nema pravde za srpske žrtve je u dopisu, i mi dobijamo dopise, a ne samo neki opozicioni poslanici, dopis od advokata Ivana Maksimovića iz Prokuplja, koji mi se obratio kao predsedniku Odbora za KiM. Obraćam vam se ovim podneskomne samo kao advokat i opunomoćenik oštećenih, već kao i oštećeni u predmetu Tužilaštva za ratne zločine u Beogradu, Kt.rn.br. 662/07 i to kao unuk pokojnog Živojina Milića iz Obilića, koga su pripadnici tzv. oslobodilačke vojske Kosova, zverski ubili u selu Trnavce, opština Srbica, na mestu zvanom Vojteš u neposrednoj blizini regionalnog puta Kosovska Mitrovica – Peć, i to udarcima tupinom mehaničkog oruđa, ispaljenje više hitaca iz vatrenog oružja.U dopisu dalje piše – ovaj predmet pred Tužilaštvom za ratne zločine u Beogradu vodi još od 2007. godine, kada je u vezi istog slučaja krivičnu prijavu podnelo udruženje Kidnapovanih sa KiM, po kojoj prijavi nije ništa preduzimano sve do dana 19. decembra 2012. godine. Dakle, nakon pet godina, kada sam ja istom tužilaštvu dostavio krivičnu prijavu sa mnoštvom dokaza od kojih je tek posle godinu dana posle moje urgencije Tužilaštvo izvelo samo jednu radnju, ispitavši samo jednog od oštećenih, i na tome stalo, iako su više puta kontaktirani usmeno, telefonom, i dostavljeni su im dodatni pisani dokazi do kojih sam došao, koji bi zasigurno identifikovali izvršioce krivičnog dela i njihove nalogodavce i taj se ratni zločin rasvetlio. Ali, očito je da ne postoji volja od strane postupajućih. Možda nema pravde za srpske žrtve i zbog toga što takođe, u jednom drugom dopisu, između ostalog stoji, kako je moguće da tužilac, inače predmetni tužilac je jedan od kandidata sada za tužioca za ratne zločine. Dakle, kako je moguće da tužilac5. maja 2012. godine, da opisane radnje krivičnog dela u jednom predmetu predstavljaju ratni zločin protiv civilnog stanovništva, a već 1. juna iste godine, samo nekoliko dana kasnije, dakle, da one nisu ratni zločin već udruživanje u vezi terorizma i da potpadaju pod Zakon o amnestiji. Ili, možda zbog toga što je u toku 2011. godine, Služba za otkrivanje ratnih zločina došla do saznanja da se u magacinskom prostoru Tužilaštva za ratne zločine nalaze desetine hiljada neobrađenih izjava lica koja su u Srbiju došla iz Hrvatske i Bosne, za vreme, i nakon ratnih dešavanja, a koje su prikupili predstavnici Komiteta za prikupljanje podataka o zločinima protiv čovečnosti Međunarodnog prava, kao i predstavnici boračkih udruženja žrtava rata iz Republike Srpske i dostavili Tužilaštvu na dalji rad i postupanje. Neblagovremenom obradom i držanjem ovako dragocenog materijala, a mogu da posumnjam da je neko namerno sklonio taj materijal u magacinskom prostoru Tužilaštva do kraja 2011. godine, u mnogome je otežano istraživanje, procesuiranje ratnih zločina koji su izvršeni nad Srbima u Hrvatskoj i Bosni. Ili, da li možda nema pravde za srpske žrtve zato što je u vreme bivšeg režima Tužilaštvo za ratne zločine postalo primer političkog zapošljavanja koji možemo videti iz predmeta i spominjanja dve osobe koje recimo rade u Tužilaštvu. Gospodine ministre, vas pitam, šta bi se desilo da ste npr. sekretara Ministarstva pravde zaposlili kao zamenika Tužioca za ratne zločine kao što je recimo slučaj sa sadašnjim zamenikom, gospodinom Bruno Vekarićem? Da li je recimo, bivša ministarka Snežana Malović takođe predmet političkog zapoljšavanja ili supruga bivšeg premijera sadašnjeg opozicionog poslanika sa platom verovatno negde oko 200.000. Da bih vam dokazao zašto govorim gospodine ministre o politizaciji, zapoljšavanju u Tužilaštvu za ratne zločine i zbog čega je to bitno da se preseče? Upravo ću vam obrazložiti ocenu da su možda gospodin Vekarić i gospođa Malović primer tog političkog partijskog zapošljavanja. Bruno Vekarić zamenik Javnog tužioca za ratne zločine protivustavno se nalazi na stalnojfunkciji, pretpostavljam da vam je to gospodine ministre poznato iz dokumentacije koju sam vam svojevremeno dostavio, iako nikada nije prošao izbor kroz Narodnu skupštinu Srbije. Pogledajte ko je vršio u stvari partijska i politička zapošljavanja. Vlada Republike Srbije 2003. godine usvojila je zakon o izmenama Zakona o javnom tužilaštvu. Između ostalih,izmene su se ogledale u tome što je Vlada na predlog ministra pravde imenovala zamenike javnih tužilaca. Tim izmenama zakona smanjenje su godine iskustva potrebne za izbor na funkciju zamenika opštinskog i okružnog javnog tužioca. Važno je to što je Ustavni sud Srbije izmene tog zakona oglasio neustavnim i objavio svoju odluku u „Službenom glasniku“. Nakon toga Vlada je imenovala određeni broj zamenika javnih tužilaca. Konkretno 2003. godine rešenjem Vlade Srbije o imenovanju zamenika i javnog tužioca, broj 127. od 23. decembra, Bruno Vekarić imenovan je za zamenika Okružnog javnog tužioca. Imenovanje je izvršeno protivno tada važećim odredbama Zakona o javnom tužilaštvu, odnosno protivno odredbama zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom tužilaštvu. Dakle, stav 1. član 62. Zakona o javnom tužilaštvu je jasan. Vekarić nije mogao biti imenovan od strane Vlade, već biran od strane Narodne skupštine, pa je njegovo imenovanje na mesto zamenika Okružnog javnog tužioca nezakonito i predstavlja primer političkog zapošljavanja. Na tom spisku imenovanih na takav način između ostalih, imenovana je i Snežana Malović za zamenika Opštinskog javnog tužioca u Četvrtom opštinskom javnom tužilaštvu. Do imenovanja ona je obavljala funkciju šefa ministra tadašnjeg Batića u njegovom kabinetu, a Vekarić je bio sekretar. Snežana Malović nije primila dužnost u Četvrtom okružnom javnom tužilaštvu kako stoji u rešenju o imenovanju, već je navodno funkciju zamenika obavljala u tadašnjem Drugom opštinskom javnom tužilaštvu. Bruno Vekarić nikada nije ni obavljao posao zamenika Okružnoj javnog tužioca, jer je dobio naknadno rešenje da obavlja poslove portparola u Tužilaštvu za ratne zločine. Dakle, odmah stupa na posao u Tužilaštvu za ratne zločine i tu ostaje nakon aprila i maja 2004. godine, kada Ustavni sud objavljuje odluku da su izmene prethodno navedenog zakona neustavne. Od 2004. godine do danas, Vekarić ostaje u Tužilaštvu za ratne zločine, dok Snežana Malović ostaje do 2007. godine kada postaje sekretar u kabinetu ministra pravde Dušana Petrovića, nakon toga i ministarka pravde. Sada radi u Tužilaštvu za ratne zločine. Smatram da je to primer političkog zapošljavanja. U još jednom dopisu koji sam dobio između ostalog se kaže – osnovu nezakonitosti u radu tužilaštva čini i predstavlja Bruno Vekarić, nezakonito izabrani zamenik. Po njegovom nalogu je u Tužilaštvu zaposleno više nepotrebnih lica sa platama koje su kao zamenik tužioca. Na prvom mestu je sekretar sa preko 200.000 dinara, pretpostavljam da su podaci tačni. U Tužilaštvu je na platnom spisku i osoba koja tu uopšte ne radi, da je ne spominjem. Zbog toga gospodine ministre, mislim da u narednom periodu, tužilac koji će biti izabran treba da uradi sledeće, odnosno od Tužilaštva za ratne zločine očekujem da ovaj veoma važan organ gonjenja vrati u izvršno pravosudni sistem države Srbije, jer je u proteklom periodu radom dosadašnjeg tužioca ovaj organ izmešten iz sistema državne vlasti Republike Srbije i stavljen pod uticaj pojedinih stranih ambasada i nevladinih organizacija. Tužilaštvo za ratne zločine mora biti u službi zvanične državne politike, krivičnog progona Republike Srbije i obavljati svoju delatnost u okviru Ustava i zakona, a ne naloga pojedinih stranih ambasada i nevladinih organizacija. Glavni zadatak Tužioca za ratne zločine koji će biti izabran je svakako depolitizacija Tužilaštva za ratne zločine. Od novog Tužioca se posebno očekuje da preispita zakonitosti i ustavnog odluka o imenovanju nezakonito postavljenih pojedinih zamenika u Tužilaštvu, kao i preispitivanje delatnosti nevladinih organizacija koje su osnovane i funkcionisale su u okviru Tužilaštva za ratne zločine. Takođe od novog tužioca se očekuje da obezbedi transparentnost finansiranja i trošenje sredstava pribavljenih iz raznih donacija raznih ambasada i nevladinih organizacija. Na kojim činjenicama ja zasnivamizneta očekivanja? Te činjenice se nalaze u disciplinskoj prijavi koju sam svojevremeno prosledio disciplinskom tužiocu Državnog veća tužioca, a protiv Vladimira Vukčevića, Tužioca za ratne zločine i Bruna Vekarića, zamenika Tužioca za ratne zločine. U periodu od 2004. godine do danas Vladimir Vukčević, kao Tužilac za ratne zločine, a Bruno Vekarić, kao zamenik Tužioca za ratne zločine, svoju javnotužilačku funkciju vršili su nezakonitu i nepravilnu, pri čemu nisu štitili čast i ugled javnotužilačke profesije i nisu štitili javni interes Republike Srbije, nisu štitili privatnost učesnika postupka, nisu obezbedili poštovanje i zaštita o ljudskih prava osumnjičenih i svedoka, a funkciju javnog tužioca su vršili pristrasno u korist lica koje je kao oštećena je zastupala Nataša Kandić, osnivačice i ranije izvršna direktorka nevladine organizacije - Fond za humanitarno pravo koja nije advokat ni pravnik, već sociolog, a sve na štetu osumnjičenih te su očigledno kršili obavezu pravilnog postupanja prema strankama i svedocima. Upuštali su se neprimerene odnose sa strankama i njihovim pravnim zastupnicima, kršili načelo nepristrasnost i ugrozili poverenje građana u javno tužilaštvo zbog čega je došlo do ozbiljnog poremećaja o vršenju javnotužilačke funkcije i obavljanja radnih zadataka o javnom tužilaštvu i do teškog narušavanja ugleda i poverenja javnost u javno tužilaštvo. Novi tužilac za ratne zločine moraće da se suoče sa ovim činjenicama i da ih u najskorije vreme ispravi, tako što su bez znanja i odobrenja Republičkog javnog tužilaštva, Vlade RS, Ministarstva pravde i Ministarstva spoljnih poslova RS održavali neposrednu ličnu komunikaciju sa pravnim predstavnicima jedne ambasade u Beogradu, kao i drugim službenim licima ambasade i najmanje jednom mesečno se sastajali sa njima na kojim sastancima su podnosili detaljne i precizne izveštaje o toku svakog predmeta u kome postupa Tužilaštvo za ratne zločine koji izveštaji su s obzirom na vrstu krivičnih postupaka sadržavali i ono što se po zakonu ne može objaviti ili odlukom suda ili drugog nadležnog organa proglašenog kao tajna, čije saopštavanje ugrožava suverenitet ili interese bezbednosti RS, ometa tok krivičnog gonjenja i ugrožava sigurnost učesnika i postupka. U budućem radu novi Tužilac za ratne zločine apsolutno ne sme ni da dođe u iskušenje da ponovi ove nezakonite radnje dosadašnjeg tužioca, pri čemu su omogućili predstavnicima jedne ambasade u Beogradu i Nataši Kandić da određuju poslove Tužilaštvu za ratne zločine, da utiču na način postupanja i odlučivanje tog tužilaštva u svim krivičnim predmetima i da odrede obim i značaj uloge Fonda za humanitarno pravo o suđenjima za ratne zločine shodno obimu novca koji mu se doznači iz inostranstva, što je prema rečima samih prijavljenih, dakle, Vukčevića i Vekarića, Nataša Kandić shvatila kao njeno pravo da, citiram, „preuzme ulogu tužioca i sudije“ pri čemu održavanje takvih sastanaka i davanja takvih izveštaja predstavnicima strane ambasade u Beogradu od strane Tužioca za ratne zločine i njegovih zamenika, bez znanja i ovlašćenja nadležnih državnih organa RS povređuju javni poredak, suverenitet i bezbednost RS u kojoj Tužilaštvo za ratne zločine je samostalni organ koji mora da poštuje Ustav RS, a ne da ga krši, zakone RS i propise donete na osnovu zakona, pa su Vladimir Vukčević i Bruno Vekarić opisanim postupanjem prekršili pravne propise RS. Konačno, dana 14.6.2013. godine Vladimir Vučkević kao Tužilac za ratne zločine i Bruno Vekarić kao zamenik Tužioca za ratne zločine svoju javnotužilačku funkciju vršili su nezakonito i nepravilno pri čemu nisu štitili čast i ugled javnotužilačke profesije i nisu štitili javni interes RS, njenu suverenosti i javni poredak, nisu štitili privatnost učesnika postupka i nisu obezbedili poštovanje i zaštitu ljudskih prava osumnjičenih čime su ugrozili poverenje građana u javno tužilaštvo, zbog čega je došlo do ozbiljnog poremećaja u vršenju javnotužilačke funkcije i obavljanja radnih zadataka u javnom tužilaštvu i do teškog narušavanja ugleda poverenja javnosti u javno tužilaštvo tako što su osmislili protivustavno i protivzakonito obraćanje dvojici stranih ambasadora u Beogradu pismom od 14..6.2013. godine koje je potpisao Tužilac za ratne zločine Vladimir Vučkević koje je u Tužilaštvu za ratne zločine zavedeno istog dana pod brojem A 169/13, pismo nema naslov, ali po svom sadržaju predstavljapritužbu na rad i postupanje Milovana Drecuna narodnog poslanika i predsednika odbora Narodne skupštine RS koji je u skladu sa svojim zakonskim ovlašćenjima postavio svoje poslaničko pitanje o zakonitosti izbora Bruna Vekarića na funkciju zamenika javnog tužioca u Tužilaštvu za ratne zločine i zakonitosti njegovih honorara u vezi sa izdavanjem publikacija, kao i pitanje postupanja Tužilaštva za ratne zločine sa dokazima protiv Ramuša Haradinaja, odnosno da li su ti dokazi dostavljeni Haškom tribunalu, jer ako nisu to bi moglo da predstavlja krivično delo – pomoć učiniocu posle izvršenog krivičnog dela iz člana 333. Kaznenog zakona ili krivičnog dela – sprečavanje i ometanje dokazivanja iz člana 336. iznoseći podatke iz predistražnog postupka kojiu toj fazi postupanja nisu dostupni javnosti, navodeći da je Milovan Drecun između ostalih predmet predistražnog postupka, lažno predstavljajući da je Tužilaštvo za ratne zločine nezavisno i da postavljanje poslaničkih pitanja o zakonitosti izbora Brune Vekarića na javnotužilačku funkciju i zakonitosti rada tužilaštva predstavlja napad na Tužilaštvo za ratne zločine, što je protivno odredbama člana 4. Ustava koji propisuje da je pravni pored jedinstven, da uređenje vlasti počiva na podeli vlasti. Ovo govorim zbog toga da bismo potpuno isterali na čistac sve nezakonitosti i sve ono što je dosadašnji vrh Tužilaštva za ratne zločine radilo da bi protivzakonito i protivustavno ometalo narodne poslanike u svom radu i da se takve greške novom tužiocu ne ponove. Pravilnik o upravi javnim tužilaštvima propisano je da je javni tužilac dužan da o svakom uticaju na rad javnog tužilaštva od strane izvršne ili zakonodavne vlasti obavesti Republičkog javnog tužioca preko neposredno višeg javnog tužioca, te da u zavisnosti od vrste uticaja na rad javnog tužilaštva, javni tužilac može obavestiti Narodnu skupštinu, Državno veće tužilaca, Poverenika, agenciju i ostale što ni Vladimir Vučkević, ni Bruno Vekarić nisu bili učinili već su se obratili predstavniku strane države, pokazujući da ne poštuju pravni poredak RS, njene nadležne organe i obavezu da postupaju po Ustavu, zakonu i propisima donetim na osnovu zakona, upućivanje predmetnog pisma stranom ambasadoru u Beogradu i sadržaj pisma predstavljaju napad na ustavni poredak RS i ugrožavanje njene nezavisnosti. Zbog svega toga što sam naveo, smatram da je izbor tužioca za ratne zločine izuzetno važan i tu mora biti izabran odvažan čovek, vrhunski profesionalac, koji neće praviti kompromise sa istinom. Samo tada možemo dobiti odgovor na pitanje – zašto nema pravde za srpske žrtve? Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Pretpostavljam da mi je promaklo da su kandidati u ovom procesu Vladimir Vukčević, Bruno Vekarić, Snežana Malović i Biserka Živković ili mi je promaklo da može svako da priča o čemu god hoće, a ja sam tu jako maštovita, tako da ako ćemo o ličnim utiscima i mimo dnevnog reda nije nikakav problem, pošto možemo o raznim krivičnim prijavama, raznim biografijama i raznim stvarima, ali uz unapred izvinjenje ako mi je promaklo da su Vladimir Vukčević, Snežana Malović i Bruno Vekarić kandidati. Ministar će me ispraviti. Ko zna, možda ja ne čitam pažljivo, pa je bilo potrebno dokazati svima nama da su postupali nezakonito, da su zloupotrebljavali službeni položaj i da su postupali mimo ovlašćenja. Onda, pošto sam malo neprijatno iznenađena bila kada nas je ministar učio o tome šta je uloga Skupštine u ovo procesu, pošto nisam očekivala to od ministra Selaković, od raznih drugih jesam, ali dobro, onda nema vladavine prava ako ministar koliko sutra ne počne da postupa po ovome što je čuo u sali Narodne skupštine i ne pokrene postupke protiv lica koja su ovde teško optužena ili ćemo se igrati vladavine prava ili ćemo joj se rugati ili će je biti. Pošto smo na rečima svi za vladavinu prava, i za govor o temi dnevnog reda, onda je jasno da u ovoj sali nema vladavine prava jer neki mogu da pričaju o čemu god hoće, da kleveću, optužuju ljude, da izriču stavove o nezakonitom, kršenju prava, zloupotrebama a da ministar koji je zadužen da spreči da se tako šta dešava u Tužilaštvu za ratne zločine da ostane bez reakcije danas ili sutra, onda ćemo svi zajedno bojim se da imamo mnogo veći problem nego što nam se na prvi pogled čini i to je zajednička šteta. Dakle, ja ću o kandidatima za izbor tužilaca u osnovnim sudovima, Tužilaštvu za ratne zločine i za organizovani kriminal. Današnja rasprava je pokazala, bojim se takođe, izražavam svoju zabrinutost i sumnju jednu dosta očitu stvar. U odgovorima ministra i u onome što je do nas došlo kao informacija, postavilo se pitanje kriterijumi, da se predloži jedno ime, što Vlada sme da radi, sme da predloži listu kandidata. Pa, se onda u okviru kriterijuma kazalo – nisu svi koji su po tim kriterijumima sa najvećim brojem bodova ili prvo rangirani i predloženi i naravno da je zanimljivo čuti i znati zašto? Zašto uopšte radite kriterijume ako nećete predložiti one koji po stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti ima najviše bodova, da upotrebim kolokvijalni izraz, jer očigledno imamo predložene kandidate koji imaju manje bodova od rangiranih, to smo izmenili kao argumente ovde u sali. Onda je postalo jasno. Postoji kandidat koji je dobio najveći broj, najveću ocenu za stručnost, osposobljenost i dostojnost, ali je on na listi. Pa, postoji očigledna želja da se glasa, ne za kandidata koji ima najviše po stručnosti i osposobljenosti i dostojnost, odnosno za Miljka Radosavljevića, nego da se glasa za gospodina Nenadića. To je legitimno. Čemu celo ruganje vladavini prava, ako skupštinska većina odlučuje da glasa za gospodina Nenadića? U čemu je problem? Zašto mislite da možemo da budemo svi objekti prevara sve vreme, takve vrste. Po onoj staroj, možete neke ljude da varate sve vreme. Možete i sve ljude neko vreme, ali ne možete sve ljude sve vreme da držite u statusu da im nanosite obavezu da vam veruju na reč. Vladavina prava, i to ste odlično kazali u prethodnoj načelnoj raspravi, je upravo da se ne veruje na reč, nego postoje neutralni mehanizmi kojima se obezbeđuje da bude istine u društvu. Dakle, pitanja koja su ovde postavljana je šta su bili kriterijumi? Kriterijumi su po zakonu, ali se gledao i predlog programa organizacije, programa rada. On je u Pravilniku, nije u zakonu, pa ne može da se rangira. Nekad je to spisak lepih želje, nekad nije, pri čemu, ponavljam, potpuno je legitimno skupštinska većina, odluči za koga će glasati. Šta više, na obe liste, koje su ponuđene, ima jako dobrih kandidata i to je dobra vest za Srbiju, ne za Vladu, ne za skupštinsku većinu, vladajuću koaliciju ili opoziciju, nego za Srbiju da imate dobre kandidate na listi za Tužilaštvo za organizovani kriminal i za ratne zločine. Šta je onda problem? Problem je što se veštački stvara kontrapunkt između jednog procesa koji je trajao u Srbiji i u Skupštini 2009. godine, i rezultirao zakonima koji su doveli do izbora tužilaca. Sada, zašto je kontrapunkt? Zato što kažemo u raspravi da je to unazadilo, da je to upropastilo, da je to uništilo, da je to nikad strašnije, čak i od druga Tita strašnije, što teško mogu da zamislim ali dobro, a pri tome, u ponovni izbor, šest godina kasnije, idu skoro svi isti ti ljudi, sem izuzetkom dva imena koja ja ne znam ili još četiri za koja nisam sigurna. U čemu je onda problem? Ako su ti ljudi kvalifikovani vašom ocenom da je ceo taj proces unakazio tužilaštvo i sudstvo, a sada ih biramo ponovo, onda ili oni jako valjaju i nisu bili birani nikad zato što su bili poslušni, ili sistem kojim biramo tužioce i sudije i nije tako loše kako izgleda na prvi pogled. Ja sam prva koja sam ga kritikovala i zato imamo sada šum na diskusiji da se ovde govori o Vladimiru Vukčeviću, Brunu Vekariću, Snežani Malović i Biserki Živković, javno se kleveću ljudi, jer je to sloboda govora. To nije tačka dnevnog reda. Oni su dokaz da ništa nije valjalo. Za to tužilaštvo imamo više kandidata i njihova zla dela se ovde vama, ministre, podastiru kao dokaz da treba da birati ne prvog, ili ne drugog na listi, nego trećeg ili četvrtog. To je, po meni, nedovoljno dostojno rasprave između narodnih poslanika, ali to sam samo ja. To sa vama nema veze zaista. Dakle, u danu za glasanje odlučivaće, naravno, većina. U procesu predlaganja, kako je već rečeno ministru, nema kršenja zakona ali ima u pokušaju da sakrijemo za koga ćemo, u stvari, glasati. To može da bude poricanje od strane ministra i većine, sa rečenicom – ništa mi ne sakrivamo, Skupština će sama da odluči. Ako je to odgovor, unapred se slažem da je to vaše pravo da procenite da kada ponudimo liste da će to tako da bude. Malo nam je problem što imamo problem sa glasanjem u Skupštini i to nije vaš posao, ali samo digresija, imamo čitav slučaj o glasanju za kandidate za REM. Biće autentičnog tumačenja, člana zakona koji to tretira. Nakon što je zapisnik potpisan, nakon što je ceo proces obavljen, nakon što su izabrana imena koja tek naknadno proizvode efekte. To nije dobro ni po koga i ne bi bilo dobro ni po koga da pri glasanju za tužioce u osnovnim ili za tužilaštvo organizovanog kriminala ili ratnog zločina da imamo sličan slučaj. Dobra vest je što sam ja potpuno sigurna da delimo privrženost vladavini prava u oblasti koju vi vodite, za koju odgovarate. Meni ne smeta argumentacija da delimo odgovornost, to je uobičajno u nekim situacijama. Ja nemam argumente da kažem zašto ja mislim da mi delimo potpuno privrženost vladavini prava, ali prosto nije bilo još postupka koji bi me u tome razuverio. Rad na primeni akcionih planova za poglavlje 23 i 24 nadam se da me neće demantovati. Skoro sam sigurna da neće jer nema manevarski prostor da tih primena akcionih planova bude i suviše mali da bi mogli da pravimo bilo kakve koloritne iskoke, tumačenjem šta je vladavina prava, a štanije. Još jedan dokaz, finalni za stav koji se ima o tome da je 2009. godine izabrana i da su oni jezike da su pušteni da odsluže mandat. Jezik je čudo. Ženo imaju osetljivo uvo na to da se… ja na to ne zameram, to je više humor. Dakle, da su odslužili mandat u potpunosti, ja sam razumela šta je kontekst. Kontekst je, nikome nije palo na pamet da razrešava ili da ometa tužioce izabrane 2009. godine osim Vladimira Vukčevića. Ovde je raznima padalo na pamet da ga ometaju, kleveću, remete i tako dalje. Dakle, postoji ipak jedan izuzetak kada je u pitanju da li može neko da odsluži mandat do kraja ili ne, ali sam razumela nije ovo spor, spor sa vama. Dakle, spominjali ste odličan primer saradnje između tužilaštva i sudova gde je za ostalih, ako sam dobro zapamtila 82 predmeta sa deset i više godina rešeno, što sporazumno što kako god, ali pravom saradnjom tužilaštva i suda u Beogradu. To je dobra vest. Ja sam vrlo sklona podršci takvom načinu rada sudova iz prostog razloga što on ne šteti ništa vladavini prava, a na nekakva paradoksalan način možda čak više doprinosi osećanju pravde kod onih koji su oštećeni nego dugotrajni procesi kojima se ne vidi kraj koji samo proizvodi samo nesreću kod žrtve koja traži pravdu za učinjeno krivično delo. Dakle, i ti ljudi koje hvalite za ovu godinu i ti ljudi su izabrani 2009. godine. Sva moja želja, razmatrajući kako ćemo glasati za tužioce u danu za glasanje, je da ako iako možemo da razdvojimo legitimno, potpuno legitimno sa pozicije vlasti kritiku neke druge vlasti, šta god ta druga vlast radila, donela zakon, nije donela zakon, primenila, trebalo, šta god. Ali da razdvojimo to od ljudi, koje je taj zakon postavio na javne funkcije, jer oni to čuju, kao omalovažavanje svog rada. Nije to ideja, to sam sigurna, vi hoćete opaskom o propustima o reformi pravosuđa da uspostavite dijalog onoga što je radio neko drugi u odnosu što je lošije, u odnosu na ovo što je sada, a što vi radite mnogo bolje. Za to treba dokaz. Dakle, ja zato ponavljam pitanje, ako su kriterijumi stručnost, osposobljenost i dostojnost, da li ima i jedan kandidat koji je predanim radom komisije, ocenjen po ovim kriterijumima i programu, koji ima više ocene, a nije predložen za izbor. Jedan, dal ima? I da li je glasanje za gospodina Nenadića i gospodina Radosavljevića, ako bude u korist gospodina Nenadića,da li će biti taj prvi slučaj? S obzirom da smo mi dobili listu kandidata. Ja znam da se vi ne mešate u glasanje. Ko je bolje ocenjen Mirko Radosavljević ili Nenadović? Isto su ocenjeni. Znači, svi kandidati koje imamo na listi su isto ocenjeni. Dobro. Znači, svi kandidati koje imamo na listama, a od kojih je nama poslat samo jedan, su isto ocenjeni. (Nikola Selaković, s mesta: Isto su ocenjeni, javiću se da vam odgovorim.) To mi kažete ministre?
Gospođo Čomić, molim vas, ministar će posle vašeg izlaganja, da govori i dobićete odgovore. Nemojte na ovakav način da pokušavate da komunicirate.
Gospodine Bečiću, meni se ministar obratio. Dok sam govorila, meni se ministar obratio i ja vas molim da pratite sednicu.
Ja veoma pratim sednicu, gospođo Čomić, za razliku od vas.
Pa da pratite, onda biste čuli da se meni ministar obratio.
….U nekim vremenima gde vi kritikujete ono što ste vi isto radili kada ste bili predsedavajući. Ja nemam takav, ali da ne repliciramo gospođo Čomić, ja vas molim samo da ne pokušavate na takav način da komunicirate sa ministrom, sačekajte da, kad završite izlaganje, ministar će imati pravo i mogućnost da vam se obrati.
E, to je vladavina prava. Dakle, ima nas ovde stotinak, samo sam ja čula da se meni ministar obratio. Dok sam govorila. Zahvaljujem.
Ministar je samo vama rekao da će odgovoriti, ništa više, ali vi ste nastavili da pokušavate s njime da vodite polemiku. To sam rekao i rekao sam da sačekate da završite izlaganje, ministar će imati mogućnost da vam se obrati. Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, gospodine Bečiću, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena prethodnica je jedna od narodnih poslanica u čijim diskusijama ne retko imam priliku i da uživam. Narodna poslanica sa dugim poslaničkim stažom i svakako osoba koja izuzetno dobro poznaje parlamentarnu praksu. Ne znam zašto bi bila neprijatno iznenađena, moje obrazlaganje o izbornoj funkciji Narodne skupštine, je usledilo na jedno izlaganje od kolega poslanika koji u svom izlaganju…
Molim vas gospodine Nikoliću, dopustite ministar da završi izlaganje.
Zahvaljujem. Dakle, moj odgovor je, odnosno moje izlaganje je usledilo nakon iznošenja govora jednog od kolega narodnih poslanika, kojim je provejavalo nepoznavanje izborne funkcije Narodne skupštine u ovom slučaju. Tako da mi nećete, nadam se, to uzeti za zlo. Naša izlaganja ovde prate i građani Srbije i nekada je dobro nešto razjasniti. Ne brzamo nigde, a od toga glava sigurno neće boleti. Moram da se osvrnem na nešto što ste malopre, što je uvažena prethodnica meni nešto indirektno rekla, pretpostavljam kao osvrt na izlaganje gospodina Drecuna, koji je izneo jedan prilično sadržajan i dug govor. Parafraziraću vaše pitanje meni, odnosno jednu konstataciju, gde ste rekli, ako ministar pravde ne odreaguje na navode iz govora prethodnika, onda nema vladavine prava. Imaćemo veći problem nego što se to čini. Gospodin Drecun je govorio dve stvari. Jedna stvar se ticala iznetih osnova sumnje da je određeni nosilac javnotužilačke funkcije određene poverljive podatke ili službene podatke iznosio na sastancima sa predstavnicima stranih ambasada. Tad je takođe gospodin Drecun rekao, da je upravo iz tih razloga, on podneo jednu krivičnu prijavu, ali i da je podneo neke disciplinske prijave i da očekuje odgovor, jer se po tome postupa. Ne vidim kako bi to ministar mogao da reaguje na taj deo govora prethodnika, a da sene ugrozi postojanje vladavine prava ili da se poljulja vladavina prava. Drugi deo koji je gospodin Drecun izneo, ticao se, citiram ga: „političkog zapošljavanja u pravosuđu“, kraj citata. I postavio meni pitanje, ako sam dobro zapisao, šta bi se desilo da, osoba koja je sada sekretar Ministarstva pravde, sutra bude izabrana za zamenika tužioca u nekom javnom tužilaštvu. Nemojte mi uzeti za zlo, ali zaista, kada govorimo jezikom činjenica, ako se ja dobro sećam, a sećam se, gospodin Vekarić je bio sekretar Ministarstva pravde.A onda je sa jednog, u to vreme političkog nameštenja, otišao za zamenika tužioca. To jeste istina. Moja prethodnica, gospođa Malović, je bila šef kabineta ministra pravde, pa je otišla za zamenika tužioca, odnosno u javno tužilaštvo. I to je činjenica. E sad, da li je kolega Drecun pogrešio ili bio u pravu, o tome kada je rekao da su to primeri političkog uticaja odnosno političkog zapošljavanja, ne znam da li negde postoji potpuna definicija šta je to političko zapošljavanje ili ne, ali je činjenica da su to ljudi koji su bili u mandatu jednog ministra, pri njegovom kabinetu. Ja zaista mogu da postavim jedno retorsko pitanje, dakle, ne postavljam uvaženoj prethodnici koja je govorila. Ne znam kako li bi sutra izgledalo kada, to može da se desi za mesec dana, može da se desi za tri meseca, možda za godinu dana, nije važno kada, ministarska funkcija je prolazna. Šta bi se zaista dogodilo kada bi lica koja su sada, moj šef kabineta, sekretar Ministarstva u mom mandatu, državni sekretar ili neko drugi bio izabran za takvu jednu odgovornu funkciju u okviru javno tužilačke organizacije? Šta je to bilo pre desetak godina, ja neću da kvalifikujem, niti je to tema moga govora, ali pošto ste me javno prozvali, rekavši da imamo isti odnos prema vladavini prava, kao jednoj od ključnih vrednosti koju treba jačati u demokratskim porecima, dakle, kako se to zvalo pre 10 godina, ne ulazim u to. Ali, ako bi se sutra dogodilo da, osoba koja je danas moj šef kabineta, postane zaposlena u javnom tužilaštvu, ili ako bi se prekosutra dogodilo da osoba koja je danas državni službenik i sekretar Ministarstva, postane zamenik tužioca negde, ja sigurno znam da bismo i vi i ja, kada kažem i vi, mislim na sve narodne poslanike, a i ja, to nazvao političkim zapošljavanjem. Znate, ja sam član Vlade kojoj nekada zlonamerni znaju da prebace, kao i svakoj prethodnoj vladi, to je negde deo našeg političkog folklora, političko zapošljavanje, samo ja za ovu vrstu političkog zapošljavanja u sudstvu i u tužilaštvu još uvek nisam čuo kada je u pitanju resor, na čijem sam ja čelu. Da li ima tih primera iz prošlosti? Ima ih. Pomenuta je među ljudima koje ste i vi poimence navodili, naravno u drugom kontekstu, u odnosu na kolegu Drecuna, pomenuta je i gospođa Živković koja je sekretar tužilaštva za ratne zločine. Sticajem okolnosti, dakle supruga nekadašnjeg predsednika Vlade. Ja sam za nju čuo da je ona vrstan profesionalac, ne poznajem osobu. Pitam se šta li bi bilo sutra kada bu supruga predsednika Vlade, Aleksandra Vučića, bila zaposlena na takvo neko mesto? Da li bi neko i to nazvao političkim zapošljavanjem? Imajte u vidu da bilo namešteničke, bilo službeničke, bilo javno tužilačke funkcije u ovim organima su veoma unosan posao. Plate nosilaca funkcija se kreću do nekoliko stotina hiljada dinara. I naravno, to su odgovorni poslovi, oni treba da budu dobro plaćeni. Ali, kako ovde razvijati sumnju i šta se to očekuje kada kažete – ako ja ne odreagujem na govor prethodnika, onda nema ništa od vladavine prava. A u čemu? Jel ja možda treba da napadnem te ljude? Ne pada mi napamet. Ako neko nema problem sa tim kako je došao na neko mesto i ako misli da je to bilo zakonito, čestito, pošteno, to je u redu. Sa druge strane, kada su iznete neke, neka osnovana sumnja da je neko davao službene podatke službenicima stranih ambasada. Postoji način da se to utvrdi. Ja nisam ni tužilaštvo, ni sud, postoje organi koji to treba da utvrđuju. Kada je reč o onome o čemu smo pričali po pitanju kriterijuma. Zakon o javnom tužilaštvu u članu 82. vrlo jasno kaže – stručnost podrazumeva posedovanje teorijskog i praktičnog znanja potrebnog za obavljanje javno-tužilačke funkcije. Osposobljenost podrazumeva veštine koje omogućavaju efikasnu primenu specifičnih pravničkih znanja u rešavanju javno-tužilačkih predmeta. Dostojnost podrazumeva moralne osobine koje javni tužilac, odnosno zamenik tužioca treba da poseduje i ponašanje u skladu sa tim osobinama. Moralne osobne su poštenje, savesnost, pravičnost, dostojanstvenost, istrajnosti i uzornost, a ponašanje u skladu sa tim osobinama podrazumeva čuvanje ugleda javnog tužilaštva u službi i izvan nje, svest o društvenoj odgovornosti, odražavanje samostalnosti, nepristrasnosti, pouzdanosti i dostojanstva u službi i izvan nje i preuzimanje odgovornosti za unutrašnju organizaciju i pozitivnu sliku o javnom tužilaštvu u javnosti. Pravilnik u ocenjivanju o merilima i kriterijumima za ocenu zamenika javnih tužilaca i javnih tužilaca cene se zakonom propisani kriterijumi, a to su stručnost i osposobljenost. Kada je u pitanju stručnost i osposobljenost, sa izuzetkom, nemojte me držati za reč, ali jednocifrenog broja kandidata, dva ili tri kandidata. Svi su dobili 50 bodova na oceni stručnosti i osposobljenosti. Dostojnost se nije merila bodovima. Nije bilo prigovora na dostojnost kandidata. Postoji nešto što je Državno veće imalo u vidu, tako se i kaže u obrazloženju, a to je iznošenje, odnosno predstavljanje programa, unapređenje i organizacija rada javnog tužilaštva. Tog kriterijuma nema u zakonu. Taj kriterijum, odnosno to merilo ili taj kriterijum, nazovite ga kako hoćete, jer nema ni kriterijumima, pa kad nema kriterijuma onda ne može da postoji merilo za nešto. Mada je i to vrlo sporno. Znate, u srpskom jeziku merilo je naša originalna reč, a kriterijum je pozajmljenica, mada očigledno imaju različito značenje u našoj pravnoj terminologiji, ali imalo se u vidu i kako je predstavljen program organizacije i rada. Iako je neko od uvaženih kolega narodnih poslanika, vrlo lepo primetio, najčešće se programi svedu na spisak lepih želja. Ne bih rekao kako je uvažena prethodnica rekla da se spisak razlikuje od dva do tri imena. Razlikuje se u mnogo više imena u odnosu na ljude koji su ranije obavljali te funkcije. Da li ima onih koji su bili? Ima. Da li ima onih koji nisu bila na toj funkciji, na funkciji javnog tužioca, ne mislim zamenika, takođe i toga ima. Citiraću vas, odnosno citiraću moju uvaženu prethodnicu koja kaže- U predlaganju nema kršenja zakona, ali ima kršenja zakona u pokušaju za koga će se u stvari glasati. Mislim da je bila mala lapsus lingve. Kako može da bude, kako može da postoji kršenje zakona u pokušaju za koga će se u stvari glasati? Ako neko i može da krši zakon u pokušaju za koga će se u stvari glasati, mada ja tu ne vidim ni jedan element kršenja zakona, onda to može da učini onaj ko glasa jer samo on može da prekrši zakon. Znači, onaj ko pokušava da glasa, taj, znate, pada mi na pamet ko bi recimo mogao da izvrši kršenje zakona u pokušaju za koga će se u stvari glasati ako bi se ovde pojavilo neko lice koje nije narodni poslanik i pokušalo da glasa. Bilo je i takvih slučajeva u našoj praksi kada smo imali više narodnih poslanika nego što je to bilo Ustavom propisano, ali poštovaću ono što je uvažena prethodnica rekla da se ne vraćamo na 2009. godinu. Nećemo se vraćati, ona se suštinski razlikuje. Tada je vršen opšti izbor svih zamenika javnih tužilaca. Šta je bila manjkavost tog izbora, onih koji tadanisu prošli izbor za zamenika tužioca nisu mogli da konkurišu ni za mesto tužioca. Kada ih je Ustavni sud vratio na funkcije, oni su ušli u organe na čijem čelu su bili ljudi, na funkciji koja njima nije bila dostupna, a trebalo je da im bude dostupna. Nije sporno, ova Narodna skupština je birala i takve ljude na visoke funkcije. Daću vam, recimo, primer javnog tužioca u Apelacionom javnom tužilaštvu u Nišu, gospodin Edvard Jerin, vrhunski javni tužilac, ja mislim da je to možda jedini javni tužilac u Republici Srbiji koji je bio student generacije u svoje vreme. To je čovek koji je bio razrešen 2009. na 2010. godinu da mu u obrazloženju nije pisalo ništa i da mu nikada niko nije rekao koji je bio razlog što je razrešen, a on danas u skladu sa Ustavom i zakonima obavlja svoju javno-tužilačku funkciju. Koliko znam dobro sarađuje i sa vrhom javno-tužilačke organizacije i sa svojim kolegama u istom zvanju u kojem je i on. Zaista predstavlja jedan stručni autoritet u javno-tužilačkoj organizaciji, mislim da ga nažalost deli nekih godinu, godinu i po dana do penzije, zato kažem nažalost, jer kamo sreće da je takvih ljudi više u javno-tužilačkoj organizaciji. Ja se izvinjavam ako je bila reč pušteni da odsluže mandat, svakako da nije odgovarajuća reč, ali da je dopušteno i da nije ometan ni jedan nosilac javno-tužilačke funkcije, da do kraja svoga mandata bude na funkciji javnog tužioca, mislim da je to potpuna istina. Pomenut je, napravljena je jedna ograda, kaže – Osim Vladimira Vukčevića. Tu bih se složio sa vama, njemu je produžen mandat. Podsetiću vas, pre oko 11 meseci,promenjen je zakon da bi tužilac, Vladimir Vukčević ostao na funkciji do ispunjenja, do navršenja mandata na koji je izabran, bez obzira što je po opštim propisima o radu sa navršenih 65 godina, ako se ne varam, mislim da je to nastupalo negde 20-og, 21. ili 24. januara Dakle, on je jedini javni tužilac u ovom trenutku u Republici Srbiji koji ima više od 65 godina života, a koji se nalazi na javno-tužilačkoj funkciji. Znači, ne da je njemu osporavano da ostane, on je ostao duže, odnosno do kraja svog mandata. Dakle, ovo je potvrda upravo onog o čemu sam govorio u uvodnoj reči. Ovo je potvrda toga da je dopušteno i da je postojala politička volja, možda je to najbolja odrednica, postojala je politička volja da zarad jačanja institucija načela vladavine prava i davanja jednog pozitivnog primera kako svaka buduća vlast treba da se ponaša, nijedan javni tužilac u Srbiji nije, političkim jezikom rečeno, sklonjen ili smenjen pre isteka svog zakonom propisanog mandata. To je napredak u odnosu na svaku prethodnu vlast. Što se tiče akcionog plana za pregovaračko poglavlje 23. i 24, na više mesta sam govorio o tome, mislim da je dobro da to pomenem i pred narodnim poslanicima u Domu Narodne skupštine, ne postavlja se tu pitanje možemo li mi nešto da ispunjavamo ili ne. Onoga trenutka kada se usvoji akcioni plan, to je naša obaveza i sve mere propisane akcionim planom su nešto na šta smo se sami obavezali da ćemo u rokovima datim u tom akcionom planu da ispunjavamo. Prema tome, to je posao koji će za državne organe Republike Srbije, od Narodne skupštine, do svakog organa, organizacije, uključujući i ministarstva, nezavisna regulatorna tela, postati obaveza, kao što je svaki zakon koji usvoji Narodna skupština obaveza za svakog u Srbiji da se po njemu vlada, ako se ne vlada po tom zakonu, zato se poziva na odgovornost. Tako će biti i akcioni plan, propisana mera, ta mera mora da se ispuni u datom roku. Ja mislim da je to dobro, da imamo što manje neizvesnosti i što manje nepoznanica, koje su, nažalost, različite vlade pre nas, uključujući i ovu Vladu, suočavale sa isključivo političkim kriterijumima za koje niko nikada nije mogao sa sigurnošću da nam kaže kada se smatraju ispunjenim, kada se ne smatraju. Uvek su se rađali novi i novi zahtevi. Akcioni plan uvodi to u red, da se izrazim tako, kanališe u suštini taj put. Ostaju li i dalje politički kriterijumi, naročito kada su u pitanju teški razgovori Beograda i Prištine? Ostaju, to je možda najteže, najkomplikovanije i najbolnije pitanje. Ali, kada je u pitanju poglavlje, naročito Poglavlje 23, za koje najviši stepen odgovornosti snosi Ministarstvo na čijem sam čelu, tu se pitanje ne postavlja hoćemo ili nećemo nešto. Onog trenutka kad smo ušli u taj postupak, kada se usvoji akcioni plan, moramo da ga se držimo. Ako ga se ne držimo, pregovori se prekidaju. Dakle, mnogo, mnogo veći stepen pravne sigurnosti i izvesnosti, nego što je to bilo ranije. Kada su u pitanju, još jednom ću to pomenuti, kriterijum stručnosti i osposobljenosti, maksimum bodova je 50 i ubedljiva većina svih kandidata dobila je identičan broj bodova. Možemo da razgovaramo o tome nekom drugom prilikom, da li nam to onda ukazuje da postoji neka manjkavost u načinu merenja tih kriterijuma? Mogu da se u potpunosti složim sa vama, ako je to, recimo, jedno od razmišljanja. Takav je pravilnik. Taj pravilnik je prošao i ekspertizu Evropske komisije. Oni su rekli da je to u redu. Štaviše, usko su postavljena ta merila. Kandidat može da dobije ili nula bodova ili 30 bodova ili 50 bodova. Znači, nema nijansiranja nekog, a nekada su nijanse veoma bitne. Za mene je, i to sam rekao kada je gospodin Đurišić govorio, odgovarajući njemu na njegovu diskusiju, za mene je najvažnije kako će oni javni tužioci koje Narodna skupština izabere obavljati svoj posao. To je nešto što je najbitnije, a oni treba da ga obavljaju strogo profesionalno, nepristrasno. Tu hoću da kažem nešto, dakle, apsolutno stojim iza svake reči koju sam do sada izgovorio i ovoga što ću izgovoriti, desi li se da takvi javni tužioci, dakle ovi koji su ovde predloženi da se izaberu, u toku sprovođenja predistražnih i istražnih radnji, dođu do dokaza koji ukazuju na osnov sumnje da je neko ko pripada ovoj Vladi ili ovoj stranci u kojoj sam ja ili bilo kojoj drugoj koalicionoj stranci, prekršio zakon, ogrešio se o njega, zaplovio u vode korupcije i organizovanog kriminala, takve prve za primer treba sankcionisati, bez imalo dvoumljenja. Mislim da je to načelo nekoga ko se u Srbiji ozbiljno bavi i odgovorno bavi politikom. Dosta su se građani naslušali i nagledali koječega. Ovde je bilo i u pojedinim diskusijama kolega poslanika reči o tome. Po meni su to ključni koraci u uspostavljanju jednog jasnog sistema vladavine prava. Sutra kad se javi neko za koga postoje dokazi da politički pristrasno deluje, treba preispitati da li je to tako. Znači, bez imalo imuniteta u odnosu na takve slučajeve. Ovi tužioci moraju da budu bolji, oni koji su predloženi, a nisu ranije bili na mestu javnog tužioca, moraju da budu bolji od prethodnih, ko god da bude izabran. Oni koji su bili ranije, a predloženi su oni koji su radili dobro, dobijaju još ne jednu priliku, nego šansu da budu još bolji nego što su bili ranije. Imamo novi Zakonik o krivičnom postupku, tužilačku istragu koja kao i u svakoj od drugih zemalja koje su ušle u nju pokazuje neke simptome koji su željeni, neke koji su neželjeni. Važno je da to tretiramo na pravi način i to nam akcioni planovi daju kao mogućnost, ne kao mogućnost, nego postavljaju kao obavezu da radimo, da se urade ozbiljne analize efekata nekih propisa koji su u primeni godinu, dve, tri godine i da se vidi šta tu treba činiti da bi efekti bili još bolji. Ali, ono što zaista mislim da je bolje u odnosu na bilo koji prethodni proces izbora jeste da je ovaj proces izbora izvršen na način koji je kvalitativno znatno iznad prethodnih. Kome pripada zasluga za to? Meni lično ne. Pripada političkoj volji koju je demonstrirala ova Vlada, ali i još nečemu. Znate, koliko god se nekada bavili čisto političkim kvalifikacijama, ja ocenjujem, ja ne volim da se poredim, odmah da vam kažem, ne volim da se poredim sa kolegama koji su ovaj posao obavljali pre mene i želim da verujem da svako ko ga je obavljao je imao na prvom mestu dobre namere. Kako su se te namere završavale, to je drugo pitanje. Ovo je odgovoran i težak posao i da li je reč o koleginici Malović, da li je reč o kolegi Petroviću, kolegi Stojkoviću, o pokojnom kolegi Batiću, svejedno. Sve su to ljudi koji su u određenom vremenskom periodu bili suočavani sa određenim problemima i izazovima. Kako su znali, umeli i mogli, taj posao su obavljali. Građani su na izborima cenili uspešnost ili neuspešnost obavljanja tog posla. Jednom će ceniti i to kako sam ga ja obavljao. Ali, zarad pravne stabilnosti, odnosno u cilju postizanja veće pravne stabilnosti, višeg stepena vladavine prava, odgovorno tvrdim i smatram da je ovaj proces izbora bio mnogo bolji nego što je bio ranije. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče naše Narodne skupštine, gospodine Arsenoviću, uvaženi ministre Selakoviću, danas raspravljamo o tome ko treba da bude tužilac za organizovani kriminal, ko treba da bude tužilac za ratne zločine i koje 52 osobe će da budu tužioci u osnovnim i višim javnim tužilaštvima u našoj zemlji. Red je bio, mislim, da se malo ipak podsetimo, nakon ove temeljne rasprave danas, još jednom ovoga o čemu raspravljamo, gospodine Arsenoviću. Ministar Selaković, s pravom, mislim, ukazuje danas ovde na važnost teme i na važnost rasprave o ovoj temi. O važnosti ove teme najbolje, mislim, i od narodnih poslanika i od jednog ministra u Vladi, svedoči Ustav naše Republike i mislim, poštovana gospodo, budući da je ministar Selaković više puta danas ovde rekao da je najvažnije kako će ovi ljudi da rade svoj posao, da je možda zgodno još jednom da ih podsetimo, verujem da i oni prate ovu raspravu, ja da sam kandidat ja bih sigurno pratio celu raspravu od početka do kraja, na važnost toga čime će oni da se bave, a da ih usmerimo jednim delom pozivanjem na Ustav i na odgovornost koja se vezuje za njihov posao. Član 156. stav 1. – javno tužilaštvo je samostalni državni organ koji goni učinioce krivičnih i drugih kažnjivih dela i preduzima mere za zaštitu ustavnosti i zakonitosti. Naravno, veoma važno. Pitanje odgovornosti je možda najvažnije tokom današnje rasprave za one osobe koji su kandidati za ove pozicije, a evo šta u članu 160. našeg Ustav piše u stavu 2, a što se tiče odgovornosti, da čuju ovi kandidati – javni tužioci odgovaraju za rad javnog tužilaštva i za svoj rad Republičkom javnom tužiocu i Narodnoj skupštini, a niži javni tužioci i neposredno višem javnom tužiocu. Ministar Selaković kaže danas – besprekorno je i u proceduralnom smislu, procedura nas uvek vraća ka vladavini prava, urađen ovaj posao i ja tu onda imam jedno pitanje, ministre Selakoviću, oko ove besprekornosti procedure, i forme, i uvažavanja – kako to da ipak nemamo jednu posebnu sednicu Skupštine samo o ovoj temi da raspravljamo? Ako smo svi ovde danas svedočili da je tema toliko važna i za građane i za ove kandidate i za našu Republiku, kako to da nemamo jednu posebnu sednicu Skupštine samo o tome da raspravljamo? Gospodine Selakoviću, ja sam juče pitao i gospodina Babića, gospodin Babić može da kaže da li je bilo tako, da li će on danas da glasa za to da ovo ne bude jedina tema, nego da o ovoj temi pridružimo još dvadesetak i nešto tema, ministre Selakoviću? Gospodin Babić je meni sledeće odgovorio, a ovo vama kažem gospodine Selakoviću zato što ste vi članovi iste političke stranke, delanje gospodina Babića je delanje u ime SNS, gospodin Pavićević ne pravi razliku između odluka i zakona, a ja sam sabrao tačke dnevnog reda, poštovana gospodo, i pitao se i pitam danas ovde – zar nije bilo primereno da ove 54 osobe, koji se tiču njihovo delanje, kada se tiče javnih tužilaštava, da smestimo u jednu posebnu sednicu Narodne skupštine, a ne da razvodnimo sada i našu raspravu time što ćemo ovu temu smestiti kao jednu, ministre Selakoviću, od tačaka? Ja mislim da je ovaj pristup na neki način okrnjio ovo što ste vi nazvali besprekornošću u pridržavanju procedure. Kako to da ovaj finiš nije izveden, da kažemo, do kraja, da nismo išli onako kako treba? Plus, ja mislim i tu sam saglasan da nema nikakve dileme za bilo koga ko poznaje naš ustavni sistem, da je naša Narodna skupština politička institucija, da je ona centralna politička institucija, da ovde donosimo političke odluke, ali kakve? Ovde, dakle, poštovana gospodo, se susrećemo mi koji imamo različite sisteme ideja, verovanja, vrednosti, mišljenja, kandidujemo te sisteme i pokušavamo da ubedimo jedni druge u naše sisteme. Šta je to drugo, nego političko odlučivanje u političkoj instituciji. Tu sam saglasan sa svima koji su na taj način argumentovali o našoj raspravi u Skupštini.
Vreme.
Hvala, gospodine Arsenoviću, i izvinite što sam prekoračio ovih 14 sekundi.
Nije problem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući. Vidim da se rasprava iz jednog virtuelnog sveta, kao što su društvene mreže, prenosi u plenumsku salu. Ujedno bih kolegi prethodnom govorniku preneo poruku profesora kod koga je učio retoriku da smanji vokal, da nije potrebno da viče. To nisu moje reči. To su reči onoga kod koga je prethodni govornik učio retoriku. Međutim, prethodnom govorniku, kada nam je spočitao zašto na današnjoj sednici raspravljamo o 53 odluke o izboru osnovnih, viših tužilaca i tužilaca za organizovani kriminal i tužioca za ratne zločine… Ono što bih želeo da upoznam javnost jeste da je vreme, koje bi bilo predviđeno za poslaničke grupe i za nezavisne narodne poslanike i da je posebna sednica i ovako kada je jedna od spojenih tačaka dnevnog reda, apsolutno isto i ni u čemu ni jedan narodni poslanik ovakvom sednicom nije u nekom manjem bitnom položaju, nego što bi bio da je posebna sednica. Međutim, ono što mene buni, kako to da prethodnom govorniku, gospodinu Pavićeviću, nije smetalo kada je poslanička grupa i stranka na čijoj je listi bio, to je DS, spajala odluku o izboru sudija na trogodišnji mandat zajedno sa odlukom o izboru zamenika javnog tužioca sa Zakonom o vanrednim situacijama. Kakve veze imaju vanredne situacije sa izborom zamenika tužioca? Tada nisu birana 53 zamenika tužioca. Tada je, za informaciju, gospodine Pavićeviću, birano ravno 877. Zamislite mene, kao narodnog poslanika, 2009. godine, koliko sam vremena morao da provedem da bih pročitao biografije svih 877 zamenika tužioca, a gospodinu Pavićeviću je problem da pročita 53. To znači da sam barem 18 puta bolji od gospodina Pavićevića. (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika.)
Gospodine Pavićeviću, priča koja je bila van ove Skupštine nije predmet rasprave na sednici. Ja sada ne bih hteo da pretvorimo raspravu o jednoj ovako važnoj temi šta ste vi razgovarali i govorili. Ja sam morao gospodinu Babiću da dam repliku, jer ste ga prozvali. Smatram da nema svrhe dalje to otvarati. (Vladimir Pavićević, s mesta: Mogu li da obrazložim?) Molim vas da me razumete i da sednete, jer vam neću dati repliku. Gospodine Stojmiroviću, po kom osnovu?
Vezano za ovu diskusiju.
Niste prijavljeni.
Prijavljen jesam, ali nisam prozvan.
Nema vas. Reč ima narodni poslanik Dragan Nikolić.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, danas je veoma bitno ono što ćemo odlučiti. Glasanje o predlozima koje je Vlada Republike Srbije dostavila ovom parlamentu biće večeras posle 18.00 časova. Ono što mene kao profesionalca raduje jeste što je čitava procedura sprovedena na zakonit način u jednoj potpuno relaksiranoj atmosferi, bez ikakvih pritisaka, ucena, raznih afera koje su pratile izbor i reizbor tužilaca 2009. na 2010. godinu. Mene posebno raduje što od izbora ministra pravde, gospodina Nikole Selakovića 2012. godine, SNS koju on predstavlja, Ministarstvo pravde nije izvršilo političku čistku tužilaca. Posebno ističem da nijedan tužilac koji je izabran 2009. na 2010. godinu nije smenjen, nije promenjen i nismo pokazali političku zlu volju, u odnosu na ono što je na jedan potpuno nezakonit način urađeno od 2009. godine.I danas oni koji su učestvovali u hajkama, u čistkama, u staljinističkom brisanju možda najboljih kadrova u tužilaštvima u Srbiji, imaju obraz, imaju želju da nam spočitavaju da mi, odnosno ovo Ministarstvo, odnosno DVT nije uradilo posao na valjani način. Nije tačno. Ovo je finale jednog zakonitog procesa koji je počeo 9. septembra 2015. godine oglasom u „Politici“. Na taj konkurs, sa jasnim naznakama, kome se predaje, koja je potrebna dokumentacija su mogli da se kandiduju i da se prijave svi koji su to želeli. Formirana je komisija koja je utvrđivala da li su blagovremene prijave, da li su potpune, a nakon toga je u DVT napravljena komisija od petoro članova, sačinjena od troje iz tužilaštva i dvoje stručnih ljudi koji nisu iz tužilaštva i oni su na najneposredniji mogući način kroz intervjue, razgovore sa kandidatima utvrđivali i njihovu stručnost i njihovu osposobljenost i u krajnjoj liniji i njihovu dostojnost. Niko u ovoj Skupštini, niti je bilo ko za ova tri meseca ovoga procesa, ukazao na bilo kog kandidata da nije dostojan da obavlja ovu funkciju, ni na koga se nije okrenula javnost i rekla da nije stručan, sada pokazuje ovaj dom da će večeras, a ja sam siguran da će i poslanička grupa SNS u danu za glasanje se izjasniti o svim kandidatima. Imamo svoje mišljenje vezano za kandidate za Tužioca za organizovani kriminal i Tužioca za ratne zločine. Zahvalan sam tu Ministarstvu pravde, odnosno Vladi Republike Srbije, što je dala nama narodnim poslanicima, kao predstavnicima svih građana Republike Srbije, da se o ovim kandidatima izjasnimo tako što ćemo dati svoje mišljenje, a nije nam nametnuto ni na koji način ko to treba da bude izabran. Ja sam ubeđen da svi poslanici u ovoj skupštini imaju svoj izgrađeni stav, vezano za kandidate, ubeđen sam da ćemo taj stav za nekih sat vremena izraziti i zahvalan sam što sve ovo radimo u jednoj potpuno politički mirnoj atmosferi, u jednom korektnom odnosu i prema ovim kandidatima, nismo čuli ni jednu lošu reč o bilo kome. Ono što želim da sugerišem vama, naravno i DVT, to je, da se za petoro koje treba da izaberemo visokih, odnosno viših javnih tužilaca i 25 u osnovnim tužilaštvima, da se taj postupak izvede što pre, da bi smo imali jedan puni kapacitet tužilaštva u Republici Srbiji. Zapravo, da tom mrežom pokrijemo čitavu Republiku Srbiju i da očekujemo od svih tužilaca, koje ćemo sada izabrati, da postupaju po zakonu, da samo Ustav i zakon mogu da budu međa njihovog postupanja, a mi smo tu da, pošto smo ih izabrali, kontrolišemo njihov rad i na svaki vaš mig, na svaki vaš predlog, a koji će biti zasnovan na tome da neko nije uradio svoj posao kako valja, da ga je uradio na način kako to ne dolikuje jednom tužiocu, bio to osnovni, bio to viši tužilac ili tužilac za ratne zločine, ili tužilac za organizovani kriminal, bude smenjen u ovom parlamentu. Ja koristim priliku da pre nego što izaberemo ove kolege, svima njima čestitam. Siguran sam da ćemo sve predloge koje ste dali, a tiču se osnovnih tužilaca i viših tužilaca, usvojiti, a pošto ste nam dali priliku izjasnićemo se i o tome koje ćemo od ovih kandidata izabrati za Tužioca za organizovani kriminal i Tužioca za ratne zločine. Sve ovo dovodi da postajemo zaista jedna ozbiljna država, da naše pravosuđe je zasnovano isključivo na Ustavu i na zakonu i ovo će biti veliki doprinos tome da u prvoj polovini naredne godine budu otvorena poglavlja 23. i 24. Siguran sam da ćemo danas doneti jednu odluku koja će pomoći Srbiji da u prvoj polovini 2016. godine dobije otvaranje poglavlja 23. i 24. a nadam se da će biti otvorena i još neka poglavlja, jer mi to zaista zaslužujemo. Hvala ministre na predlozima.
Hvala. Nataša Vučković nije tu. Reč ima narodni poslanik Zoran Bojanić.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Gospodine ministre, koleginice i kolege, stvarno se ne bih ponavljao posle dobrih i lepih diskusija, kao i odgovora gospodina ministra. Ono što je najvažnije i šta bih pomenuo je da kroz današnje naše diskusije i kroz izlaganja i poslanika opozicije i pozicije vidi se da je u Srbiji na delu vladavina prava. Ono što su svi istakli i napomenuli, pa i kolege iz opozicije, da je zakonska procedura i da su svi zakoni ispoštovani u ovom poslu, počev od procedure formiranja Komisije državnog veća tužilaca, pa do donošenja odluke do donošenja odluke Vlade i odluke koju je Vlada prosledila nama da danas iza 16 sati izaberemo, ja tvrdim dobre i najbolje kandidate, s obzirom da ni za jednog od 61 kandidata za 54 funkcije nisam danas čuo ni jednu jedinu ružnu reč. Svi ti ljudi su ljudi koji su dugi niz godina u pravosuđu, koju iza sebe imaju dela, kako svoja lična tako i radna. Ono što bih posebno istakao, to je i kolega Dragan Nikolić istakao, to je zadovoljstvo da od 2009. godine do sada iako smo imali dva ciklusa izbora, izbore 2012. i 2014. godine, svi javni tužioci su svoj mandat do kraja odradili puni šest godina. Ono šta bih poručio ljudima koje danas budemo izabrali na te odgovorne državne funkcije, samo četiri reči, da poštuju Ustav, da poštuju zakon, da budu dostojni i da budu čestiti. Nadam se da će naše ukazano poverenje u svakom slučaju opravdati. Hvala
Hvala. Aleksandar Marković nije tu. Pošto na listima poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još nekoko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima Nataša Vučković.
Hvala predsedavajući. Htela bih samo još jednom da naglasim one tačke iz naših diskusija dosadašnjih i moje koleginice Gordane Čomić i kolege Homen. To je glavo pitanje kriterijuma. Na osnovu kojih kriterijuma je Vlada nama dostavila ove predloge? Mi imamo osnovanih razloga da sumnjamo da ti kriterijumi nisu samo kriterijumi stručnosti. Zbog toga smo mi govorili o tome da ćemo mi sada na osnovu tog predloga Vlade ovde morati doneti političku odluku. Naravno, parlament donosi političke odluke, ali je vrlo loše kada su te političke odluke, odluke o političkoj podobnosti, jer postoji sumnja da će onda ako nema dovoljno transparentnosti i dovoljno argumentacije kada se predlažu kandidati od strane Vladi, Skupštini, da se onda može sumnjati u to da se onda radi o kandidatima koji su pomereni sa rang liste na drugačiji način od onoga što je predložilo Državno veće tužilaca. Dakle, da se radi o kandidatima koji su politički podobni po mišljenju Vlade i vladajuće većine u ovom parlamentu. To nije dobro, to nije dobro za vladavinu prava i nije dobro za neko poverenje u pravnu državu. Mi ćemo naravno pratiti šta će raditi tužilaštva, pratićemo na koji način će oni postupati. Ja ću podsetiti ponovo na ono što je jedna od glavnih kritika koja je iznesena više godina unazad u godišnjem izmeštaju o napretku Srbije od strane Evropske komisije da je jedna od čestih pojava koja zahteva veliku osudu i na kraju krajeva zahteva da se iskoreni iz naše prakse curenje informacija koje ide iz policije, tužilaštva u tabloide i u kojima se ljudi blate. To curenje informacija dovodi do toga da su razni ljudi optuživani. Iako nikakvi sudski postupci nisu pokrenuti, dolazi do kršenja pretpostavke nevinosti i do ugrožavanja ljudskih prava pojedinaca i brojnih sudbina porodica i njihovog okruženja. To je nešto na šta moramo da obratimopažnju i ukoliko ne bude bila prekinuta taveza između policije i tužilaštva i tabloida na državi je naravno da tu vezu razotkrije i da na neki način efikasno spreči njeno postojanje, mi onda nećemo imati pravnu državu i nećemo imati vladavinu prava i onda će se potvrditi ono što mnogi sumnjaju i što nas stalno kritikuju, da mi donosimo dobre zakone, da donosimo čak i dobre odluke, da možda imamo čak i dobre namere, ali da u primeni toga ne valja praksa i da u primeni zapravo ne sprovodimo reforme, a reforme nisu ništa drugo nego da sprovedete ono što ste obećali da ćete sprovesti. U tom smislu je naravno pomenut i Akcioni plan za Poglavlje 23 i u tom smislu smo govorili o obavezi koju smo spremni da prihvatimo, a to je da isključimo Narodnu skupštinu, odnosno da smanjimo, ako hoćete da tako budem preciznija, politički uticaj na izbor nosilaca pravosudnih funkcija, a tu spadaju i sudije i javni tužioci, barem prema onome što je usvojena finalna verzija Akcionog plana za Poglavlje 23. U tom smislu sam naravno i razumela ovu Vladu da ona namerava da se kreće i na kraju krajeva o tome je govorio i ministar i zbog toga smo mi u našoj raspravi istakli da bi bilo dobro da se i u ovom izboru javnih tužilaca negde išlo ka tome da se Državnom veću tužilaca zaista da dominantna uloga u predlaganju kandidata, a da Vlada ne izvitoperuje njihovu odluku time što će neke kandidate, koji nisu bili rangirani onako kako ih je rangiralo Državno veće tužilaca, rangirati na drugačiji način bez transparentnih kriterijuma. To je bila naša primedba i mislimo da zbog toga nismo možda dovoljno, odnosno Vlada možda nije dovoljno mudro u tome postupala, u pogledu izbora javnih tužilaca. Bilo je prilike da se ovde pokaže upravo drugačija namera i da se prikaže želja da se politički uticaj iz pravosuđa minimizira, smanji, redukuje i ukine na kraju krajeva jer to je ono što onemogućava vladavinu prava i pravnu državu.
Hvala. Reč ima ministar Selaković.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, možda je dobra praksa i dobar primer da kada nekome i argumentovano odgovorite on nastavi da iznosi identične tvrdnje. Naravno, to je svačije pravo i ja to pravo ne sporim. Kada neko jednom istakne nešto što je već argumentovano opovrgnuto, ja ću to opet argumentovano opovrgavati. Rečeno je u toku rasprave – može se sumnjati u kandidate, možda je reč o politički podobnim kandidatima, pomenuto je izvesno pomeranje rang liste, da Vlada izvitoperuje odluku Državnog veća tužilaca. Ko ima bilo kakvu sumnju može samo da uzme i da pročita član 74. Zakona o javnom tužilaštvu, inače donetog 2008. godine, u kome jasno stoji – javnog tužioca na predlog Vlade bira Narodna skupština na period od šest godina i može biti ponovo biran. O predloženim kandidatima za Republičkog javnog tužioca pribavlja se mišljenje nadležnog odbora Narodne skupštine. Vlada predlaže Narodnoj skupštini jednog ili više kandidata za izbor na funkciju javnog tužioca. Ponoviću još jednom, Vlada predlaže Narodnoj skupštini jednog ili više kandidata za izbor na funkciju javnog tužioca. Kandidate iz stava 2. ovog člana Vlada predlaže sa liste kandidata koju utvrđuje Državno veće tužilaca. Da bismo jednu stvar razjasnili, ovo će razumeti oni koji su pravno pismeni, koji su učeni za diplomirane pravnike pa im je lako da shvate. U članu 74. Zakona o javnom tužilaštvu, zakonodavac govori o listi kandidata, a u članu 82. govori o rang listi. Ovde su u pitanju dve različite liste. Za svoje potrebe Državno veće tužilaca pravi rang listu, a Vladi šalje listu kandidata za koje smatra da ispunjavaju uslove da budu kandidati i da budu predloženi Narodnoj skupštini za izbor na funkciju javnog tužioca. Meni je drago što su i poslanici vlasti i poslanici opozicije danas u nekoliko navrata izneli jednu tvrdnju, a to je da je ovaj postupak sproveden u skladu sa važećim propisima. Naravno, pojedine koleginice i kolege narodni poslanici su izneli i svoju želju ili neispunjeno očekivanje gde se očekivalo od Vlade da ide malo i preko onoga što je potpisano zakonom, pa u susret nečemu što će se dešavati u budućnosti. Što god dođe, mi smo mu naredni, kako to kaže veliki Njegoš u „Gorskom vijencu“, kada dođe vreme da se menja Ustav, kada dođe vreme da se menjaju propisi koji regulišu ovu oblast, mi ćemo to činiti. Na to smo se i obavezali Akcionim planom za pregovaračko Poglavlje 23. Bilo je reči, zaista i različitih tvrdnji i argumenata, samo mi niko nije rekao – kako ćemo ukloniti politički uticaj iz sudstva ili tužilaštva do koga je došlo prilikom opšteg izbora sudija i tužilaca? Nesporno je, promenom Ustava taj uticaj će se za ubuduće od budućih nosilaca funkcija u izvršnoj ili zakonodavnoj vlasti osujetiti, a šta ćemo sa onima koji su izabrani isključivo po političkom kriterijumu i isključivo po političkom uticaju i koji naravno zbog stalnosti pravosudnih funkcija ostaju na svojim mestima? Na to nam niko neće dati odgovor, ja sam odgovor i odmah ću vam reći, pravno valjanog rešenja za anuliranje tog političkog uticaja nema, što znači da će politički uticaj nekih prethodnih vlasti u Srbiji na određene nosioce pravosudnih funkcija i te kako opstati. Hvala. (Nataša Vučković, s mesta: Replika.)
Ne vidim osnova za repliku. Ne čujem vas.
Samo jedno pitanje. Na osnovu kojih kriterijuma je Vlada predložila Skupštini kandidate koje je predložila, a koji su drugačije rangirani u odnosu na predlog Državnog veća tužilaca? Za nas je bitna transparentnost tih kriterijuma, da znamo da to nije politička odluka, odnosno da nije politička podobnost. To je za nas glavno pitanje.
Izvolite ministre.
Vrlo rado, mada već nekoliko puta odgovaram na ova pitanja. Dakle, krivo mi je što uvažena koleginica ima običaj da izađe iz sale Narodne skupštine kada ja govorim o tome. Ako pričamo o političkoj nepodobnosti, vrlo jasno sam odgovorio, više od 90% ovih kandidata koji su predloženi su izabrani na javno tužilačku funkciju u vreme kada je stranka uvažene prethodnice bila na vlasti. Prema tome, ako je reč, da je reč o političkoj podobnosti ne verujem da sam toliki mazohista ni ja, ni onaj ko je na vlasti da bi predlagao nekoga ko mu politički nije podoban da je to kriterijum, ali na žalost mnogih to nije bio kriterijum. Ovde je kriterijum isključivo stručnost i već sam rekao da 97% ili 98% kandidata koji su na listama DVT ocenjeno po svojoj stručnosti i osposobljenosti sa 50 bodova. To su jedini kriterijumi koji se pominju u zakonu i koji su u skladu sa zakonom. Imalo se u vidu i na koji način su predstavljali svoje programe, ali o tome smo već dosta čuli u Narodnoj skupštini tokom rasprave tako da ne vidim što bi to predstavljalo problem. Iz mnogih diskusija i po svemu onome što je rečeno stiče se utisak da će ubedljiva većina narodnih poslanika bez obzira na stranku iz koje dolazi podržati ove predloge. Neko možda ne sve, ali kome nije jasno kako se vrši predlog od strane Vlade, on može da pročita član 74. Zakona o javnom tužilaštvu i sve će mu biti jasno. Zahvaljujem.
Zahvaljujem ministre. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala poštovani predsedavajući. Gospodine ministre, nećemo još dugo, ovo je moj poslednji pokušaj u skladu sa Poslovnikom, poslednji, da dobijemo odgovor od vas, koji je kriterijum bio Vlade da izabere određene kandidate sa liste koje je ponudilo Državno veće tužilaca, između kandidata koje kažete vi, 97% njih da su imali maksimalan broj poena na osnovu stručnosti i osposobljenosti, što znači da u svakom izboru je postojalo dva, tri ili više kandidata koji su imali maksimalan broj poena na osnovu stručnosti i osposobljenosti. Šta je to opredelilo Vladu da da prednost određenim kandidatima, odnosno onim kandidatima koji su danas ovde dostavljeni kao predlog jednog kandidata da biramo, ne kao listu? Znači, šta je to Vladu opredelilo ako nije politička podobnost, što mi sumnjamo da jeste. Vi, sve vreme govorite da je po zakonu i ja sam vam rekao, pa vi stavljate meni, izvrćete moje reči da sam ja rekao da je sve po zakonu. Bilo je sve po zakonu i što je radilo Državno veće tužilaca i jeste po zakonu što je radila Vlada, ali tu je manjkavost zakona, jer zakon ne kaže koji je to kriterijum koji Vladu opredeljuje. Znači, kaže sastavlja listu Državno veće tužilaca uzimajući u obzir stručnost, osposobljenost, dostojanstvo, ne uzimajući u obzir plan rada na organizacija rada tužilaštva u budućnosti ili spisak lepih želja kako je ovde bilo diskusije. Sve se tu slažem, ali onda Vlada na sednici 17. ili ne znam kog decembra je sela i nije uvažavala rang listu, odnosno listu po broju bodova kako je to dostavilo Državno veće tužilaca jer je to ne obavezuje zakon. Tu se isto slažem, na osnovu kog kriterijuma je onda Vlada donela odluku? To mene zanima. Onda me isto tako zanima, zašto taj kriterijum nije korišćen kod donošenja predloga za izbor Tužilaštva za ratne zločine i Tužilaštva za organizovani kriminal? Zašto se tu odustalo od toga da Vlada dođe ovde sapredlogom kandidata za to tužilaštvo nego se pribeglo da se dostavi lista kandidata? Znači, zašto postoje različiti aršini? To je ono što vi ovde satima odgovarajući na naša pitanja pokušavate da izbegnete da odgovorite. Koji je bio kriterijum na Vladi da se sa liste kandidata izaberu određena imena? Ja to od vas nisam čuo, bio u sali tokom dana ili ne, verujte, slušao sam vas svaki put kada ste govorili. Da odgovorim još na jednu tezu kako ovde nije bilo osporavanja i ružnih reči o kandidatima koji su danas pred Narodnom skupštinom. Znate, tu je ta velika razlika između nas i poslanika određenih vladajuće većine koji misle da je dozvoljeno ovde napadati ljude, govoriti o stvarima, suditi im, presuđivati ovde u Skupštini. Mi smo imali dva, tri dana vremena da se upoznamo sa imenima, prezimenima, biografijama kandidata ovih 57, 58 koliko je predloženo kao i svih onih koji su se našli na listama Državnog veća tužilaca. Ja, za ta tri dana nisam uspeo da dobijem dovoljno podataka da bi ovde izneo optužbe na bilo čiji račun, što ne znači da ih nemam nego samo znači da sam dovoljno odgovoran da neću da izađem i da mašem ovde i optužujem neke ljude kao što smo danas slušali ovde od strane drugih poslanika koji su uzimali za sebe pravo da optužuju, presuđuju, osuđuju druge ljude koji nisu tu i ne mogu da se brane. To je neprimereno i mi se tako ovde ne ponašamo. Ja ne mogu da garantujem da nema niko sa ove liste ko bi možda bio sporan, ali da bih to uradio ja moram da budem sto posto siguran u ono što govorim, ja nisam imao dovoljno vremena za to i to između ostalog zameram Vladi. To ne doprinosi evropskim integracijama o kojima govorite. Citirao sam jutros ovde komesara Hana koji je govorio o hitnosti postupka i šta on treba da znači i kako treba da se koristi, a mi danas celo zasedanje imamo u hitnom postupku sa željom da se nešto sakrije. Ja nisam uspeo da nađem u ovom predlogu šta želite da sakrijete, iskreno da vam kažem, ali ne znači da nema toga. Kao što i u ovom Predlogu zakona o kojem ćemo raspravljati kasnije večeras ima puno stvari koje Vlada hoće da sakrije i zato ih je spojila sve u jednu raspravu da nam onemogući da govorimo o svemu onome štetnom što ova Vlada radi protiv građana Republike Srbije. Molim vas, da probate u nekoliko minuta da date odgovor na to pitanje, koji je bio kriterijum Vlade, na Vladi, da vi sa liste kandidata koje vam je dostavilo Državno veće tužilaca odaberete one koje ste nam ovde predložili? Ako je 97% njih dobilo maksimalan broj poena na osnovu stručnosti i osposobljenosti koji je to bio vaš kriterijum? Hvala vam.
Reč ima ministar Selaković.
Kako nekada žar skupštinske rasprave zna da stvori privid da je zaista došlo do nečeg strašnog mada jedna rečenica uvaženog prethodnika je zaista lajt motiv čitave diskusije gde se kaže, citiram – ja nisam uspeo da pronađem šta ste vi hteli da sakrijete, ali to ne znači da niste hteli nešto da sakrijete. Zaista sam fasciniran ovim. Znate, postoji jedna stvar koja se u psihologiji naziva autoprojekcija, to je kada postupke drugih merite na osnovu onoga kako biste vi postupali u identičnoj situaciji. Pa, kada kažete šta je to Vladu opredelilo ako nije politička podobnost, otprilike bi moralo da znači, da Vladu može da opredeli samo politička podobnost i ništa drugo. Ako imate, recimo za jedno više javno tužilaštvo četiri kandidata i među ta četiri kandidata imate tri kandidata koji su u različitim vremenskim periodima u vreme različitih vlada obavljali funkciju javnog tužioca i imate jednog kandidata koji nije, a ne možete da kažete da su prethodna tri kandidata bila fantastična u svojim rezultatima rada, onda je po meni sasvim racionalno da se Vlada opredeli za onoga ko nije bio tužilac, jer ono što se u svakom izveštaju Evropske komisije Srbiji spočitava jeste da mora mnogo više napora da uloži u borbu protiv organizovanog kriminala i korupcije i protiv opšteg kriminaliteta. Takođe, je izrečena jedna opet fantastična rečenica koja glasi – sve je po zakonu, ali zakon ne kaže koji je to kriterijum. Dakle, zakon je ostavio diskreciono pravo Vladi da izađe sa predlogom. Meni je drago što ne može ni jednom kandidatu da se spočita gotovo ništa. Znate, ono što je negde normalno u političkom životu Srbije. Pre dva dana nazvao me je jedan kolega, stranački aktivista i pomenuo kako je na listi predloženih kandidata jedna osoba, čiji je rođeni brat funkcioner Demokratske stranke. Ja sam ga pitao, rekao – u redu, da li možeš da mi kažeš da je ta osoba neprofesionalna, da li možeš da mi kažeš da je nestručna, da li možeš da mi kažeš da ne radi dobro svoj posao? Kaže – ne, ali njen brat je funkcioner Demokratske stranke, ja kažem – da, ali mi ne biramo njenog brata, nego biramo tu osobu. Opet, još jednom da kažem, dakle, zakon vrlo jasno kaže Vlada može da predloži jednog ili više kandidata, zakon ne kaže po kom kriterijumu Vlada predlaže jednog ili više kandidata, osim što se drži kriterijuma Državnog veća tužilaca. Državno veće tužilaca je Vladi dostavilo listu kandidata na kojoj ne piše ni jedan jedini bod i, Državno veće tužilaca je u obrazloženju te liste reklo da svi kandidati podjednako ispunjavaju uslove za obavljanje javno-tužilačke funkcije. Državno veće je dakle imalo zakonsku obavezu da izvrši, da se izrazim na takav način, trijažu, profesionalnu selekciju kandidata. I to je i učinilo. Zašto ovaj kriterijum, nije ovo kriterijum, nego zašto je Vlada, evo korigovaću možda i malo pitanje, zašto je Vlada odlučila kada su u pitanju kandidati za više i osnovne tužioce, predloži po jednog, a kandidati za Tužilaštvo za organizovani kriminal i Tužilaštvo za ratne zločine, predloži listu. Zato što tim javnim tužilaštvima Vlada pridaje poseban značaj i zato što tu Vlada želi da kaže Narodnoj skupštini – izvolite, naš predlog je neko sa ove liste, a vi kao isključivi donosilac odluke, ko će biti novi tužilac za organizovani kriminal ili tužilac za ratne zločine, donosite tu odluku. Mislim da je kolega Babić govorio o tome, otprilike kada date jednog kandidata, što ste dali jednog kandidata, a kada date više kandidata, a što ste dali više kandidata, otprilike da nam neko poručuje, šta god da ste uradili, treba da se kajete. Ne treba da se kajemo, mi treba da se ponosimo na način kako vodimo ovu zemlju, mi treba da se ponosimo što prvi put nemamo politički motivisan izbor javnih tužilaca i što smo stvari pomerili u pozitivnom smeru u odnosu na prethodne izbore javnih tužilaca. Zahvaljujem.
Gospodine Đurišiću, molim vas, ja želim nešto da vam kažem. Da sam ja na vašem mestu, ja znam koji bih odgovor očekivao, a da sam na mestu ministra i da je tačno to što vi očekujete, ja vam nikada ne bih rekao. Prema tome, nema potrebe za replikom.
Hvala poštovani predsedavajući.
Recite mi po kom osnovu želite repliku?
Ministar me je pogrešno protumačio.
Molim vas, ja sam pažljivo pratio i mislim da vam je baš odgovorio u meri postojećeg zakona i propisa i stvarno mislim da nema svrhe sada oko toga da vodimo raspravu, jer to nećemo nikada isterati do kraja.
Hvala, neću da vičem, ali molim vas da mi date pravo na repliku.
Hvala vama. Zaključujem zajednički jedinstveni pretres. Poštovani narodni poslanici, pošto smo završili pretres o predlozima za izbor javnih tužilaca iz tačaka dnevnog reda od 1. do 53, podsećam vas na odredbu člana 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, prema kojoj predsednik Narodne skupštine može da odredi da Dan za glasanje o Predlogu pojedinog zakona, bude odmah po završetku pretresa tog Predloga zakona. U skladu sa ovom odredbom, određujem 21. decembar 2015. godine, sa početkom u 18,30 časova, kao Dan za glasanje o predlozima za izbor javnih tužilaca iz tačaka od 1. do 53. dnevnog reda ove sednice. Hvala vam lepo.
Poštovani narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje potrebno je da utvrdimo kvorum. Podsećam vas da je na sednici potrebna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Zaključujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 138 narodnih poslanika i da imamo uslove za rad. Tačka 1. – Lista kandidata za izbor tužioca za organizovani kriminal i lista kandidata za izbor tužioca za ratne zločine. Prelazimo na odlučivanje. Najpre, pristupamo glasanju o kandidatima sa liste za izbor tužioca za organizovani kriminal. Stavljam na glasanje predlog da se za tužioca za organizovani kriminal izabere Miljko Radisavljević, Tužilac za organizovani kriminal. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – jedan, uzdržan – jedan, nije glasalo 137 od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Stavljam na glasanje predlog da se za Tužioca za organizovani kriminal izabere Mladen Nenadić, advokat, Advokatska komora Čačak. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 139, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 15 od ukupno prisutnih 154 narodna poslanika. Stavljam na glasanje predlog da se za Tužioca za organizovani kriminal izabere Tomislav Kilibarda, javni tužilac u Apelacionom javnom tužilaštvu u Beogradu. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 152 od ukupno prisutnih 159 narodnih poslanika. Stavljam na glasanje predlog da se za Tužioca za organizovani kriminal izabere Sonja Milićević, zamenik javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Zaječaru. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 155 od ukupno prisutnog 161 narodnog poslanika. Na osnovu rezultata glasanja, konstatujem da je Narodna skupština za Tužioca za organizovani kriminal izabrala Mladena Nenadića, advokata, Advokatska komora Čačak. Dozvolite mi da u svoje i u vaše ime čestitam na izboru i poželim kolegi puno uspeha u radu. Sada pristupamo glasanju o kandidatima sa liste za izbor Tužioca za ratne zločine. Stavljam na glasanje predlog da se za Tužioca za ratne zločine izabere Snežana Stanojković, zamenik javnog tužioca u Prvom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 75, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 88 od ukupno prisutnih 163 narodna poslanika. Stavljam na glasanje predlog da se za Tužioca za ratne zločine izabere Dejan Terzić, sudija u Apelacionom sudu u Novom Sadu. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 109, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 52 od ukupno prisutnih 162 narodna poslanika. Stavljam na glasanje predlog da se za Tužioca za ratne zločine izabere Đorđe Ostojić, zamenik Republičkog javnog tužioca. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 156 od ukupno prisutnih 162 narodna poslanika. Stavljam na glasanje predlog da se za Tužioca za ratne zločine izabere Milan Petrović, zamenik Tužioca za ratne zločine. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 157 od ukupno prisutnih 162 narodna poslanika. Stavljam na glasanje predlog da se za Tužioca za ratne zločine izabere Mioljub Vitorović, zamenik Tužioca za ratne zločine. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 155 od ukupno prisutnih 162 narodna poslanika. Na osnovu rezultata glasanja mogu da konstatujem da nismo izabrali Tužioca za ratne zločine. Kandidat Dejan Terzić ima 109 glasova, Snežana Stanojković 75, drugi mnogo manje, Đorđe Ostojić šest, Mioljub Vitorović sedam. Videću kakva je dalja procedura. Nismo izabrali ovog puta nikoga. Prelazimo dalje na glasanje. Stavljam na glasanje Predlog Odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Beogradu, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 151, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 od ukupno prisutnih 162 narodna poslanika. Konstatujem da je Skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog Odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Leskovcu, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 151, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 od ukupno prisutnih 162 narodna poslanika. Konstatujem da je Skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Novom Pazaru, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 147, protiv – dvoje, uzdržanih – nema, nije glasalo 13 od ukupno prisutno 162 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Negotinu, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 150, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 13 od ukupno prisutnih 163 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Čačku, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 153, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo devet od ukupno prisutno 162 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Prokuplju, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 153, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo devet od ukupno prisutno 162 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Vranju, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 150, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 12 od ukupno prisutno 162 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Nišu, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 151, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 od ukupno prisutno 162 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Valjevu, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 152, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 10 od ukupno prisutno 162 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Smederevu, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 153, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo devet od ukupno prisutno 162 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Sremskoj Mitrovici, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 152, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo devet od ukupno prisutnog 161 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Subotici, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 152, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo devet od ukupno prisutnog 161 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Somboru, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 152, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo devet od ukupno prisutnog 161 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Zrenjaninu, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 153, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo devet od ukupno prisutno 162 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Šapcu, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 151, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 od ukupno prisutno 162 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Kragujevcu, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 154, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo osam od ukupno prisutno 162 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Kruševcu, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 153, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo devet od ukupno prisutno 162 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Kraljevu, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 154, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo osam od ukupno prisutno 162 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Jagodini, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 154, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo osam od ukupno prisutno 162 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Prvom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 154, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo osam od ukupno prisutno 162 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Drugom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 154, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo osam od ukupno prisutno 162 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Trećem osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 154, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo osam od ukupno prisutno 162 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Kragujevcu, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 152, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 10 od ukupno prisutno 162 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Požegi, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 153, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo devet od ukupno prisutno 162 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Leskovcu, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 153, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 10 od ukupno prisutno 163 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Lebanu, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 153, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 10 od ukupno prisutno 163 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Raški, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 153, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 10 od ukupno prisutna 163 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Obrenovcu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 152, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 od ukupno prisutna 163 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Lazarevcu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 155, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo osam od ukupno prisutna 163 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Vladičinom Hanu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 155, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasalo osam od ukupno prisutna 164 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Velikom Gradištu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 153, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 od ukupno prisutna 164 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Požarevcu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 153, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 od ukupno prisutna 164 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Užicu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 155, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo devet od ukupno prisutna 164 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Ubu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 153, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 od ukupno prisutna 164 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Gornjem Milanovcu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 154, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 10 od ukupno prisutna 164 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Smederevu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 154, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Sremskoj Mitrovici, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 155, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 10 od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Vršcu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 152, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 13 od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Novom Sadu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 154, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Subotici, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 155, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 10 od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Bačkoj Palanci, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 153, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 12 od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Senti, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 152, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 13 od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Bečeju, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 154, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Zrenjaninu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 154, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Kikindi, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 154, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Aranđelovcu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 154, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Jagodini, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 154, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Trsteniku, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 155, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 od ukupno prisutnih 166 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Kraljevu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 152, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 14 od ukupno prisutnih 166 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Čačku, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 156, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 10 od ukupno prisutnih 166 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Kruševcu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 154, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 12 od ukupno prisutnih 166 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Paraćinu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 152, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 14 od ukupno prisutnih 166 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Time smo glasanje za danas završili. Prelazimo na sledeću tačku dnevnog reda. Molim ministre da uđu u salu, ako me slušaju, ako ne, molim Protokol da ih uvede. Obaveštavam vas da sam danas pozvala da sednici prisustvuje prof. dr Zorana Mihajlović, potpredsednik Vlade, dr Dušan Vujović, ministar finansija, Željko Sertić, ministar privrede, Aleksandar Antić, ministar rudarstva i energetike, Ivan Tasovac, ministar kulture i informisanja i dr Srđan Verbić, ministar prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, kao i njihovi saradnici. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. i članu 170. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o tržištu kapitala, Predlogu zakona o izmenama i dopunama zakona o porezu na dohodak građana, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama, Predlog zakona o preuzimanju obaveza Javnog Preduzeća ''Srbijagas'' Novi Sad prema privrednom društvu ''Naftna industrija Srbije a.d.“ Novi Sad i pretvaranju tih obaveza u javni dug Republike Srbije, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat za unapređenje konkurentnosti i zapošljavanja) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, Predlogu zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Societe Generale Banka Srbija a.d. Beograd, za izmirivanje obaveza Javnog preduzeća ''Srbijagas'' Novi Sad po osnovu ugovora o dugoročnom kreditu za izgradnju razvodnog gasovoda Aleksandrovac – Brus – Kopaonik – Raška – Novi Pazar - Tutin, Predlogu zakona o zadrugama, Predlogu zakona o privrednim komorama, Predlogu zakona o centralnoj evidenciji privremenih ograničenja prava lica registrovanih u Agenciji za privredne registre, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravu na besplatne akcije i novčanu naknadu koju građani ostvaruju u postupku privatizacije, Predlogu zakona o obnovi nakon elementarne i druge nepogode, Predlogu zakona o privremenom uređivanju načina naplate takse za javni medijski servis i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o naučnoistraživačkoj delatnosti. Da li predstavnici predlagača žele reč? Reč ima prvo ministar Sertić.
Poštovani poslanici, trudiću se da u ovom uvodnom izlaganju budem maksimalno kratak, a da opet u veoma jasnim rečima obrazložim zakone sa kojima se danas obraćamo vama na usvajanje. Ministarstvo privrede, odnosno Vlada Srbije, danas predlaže pet novih zakona kojim ćemo urediti različite oblasti u ekonomskom životu Srbije. Dakle, Zakon o zadrugama, Zakon o komorama, Zakon o jedinstvenoj evidenciji i dva zakona koji tretiraju oblast privatizacije. Dozvolite mi da vam se prvo obratim sa obrazloženjem za donošenje Zakona o zadrugama. Jedanaest godina poslednjih, nekoliko puta je zakon o zadrugama pokretana procedura njegovog donošenja i nekoliko puta je prekidana, jer nije mogla da se nađe zajednička saglasnost svih aktera i svih učesnika u tim procesima, niti zajednički jezik koji bi mogao da bude definisan kasnije kroz određene pravne akte, kako bi se pojavio pred vama. Dakle, punih 11 godina imamo dvovlašće, dva zakona koja u svojim osnovnim odredbama jedan potire drugog i ni na koji način nam nije pomogao da revitalizujemo princip zadrugarstva u Srbiji. Ovo je opšti zakon koji se odnosi na sve zadruge u Srbiji. Dakle, na samo zemljoradničke zadruge iako je najveći deo zadruga u Srbiji koji funkcioniše gotovo 65% upravo zemljoradničke zadruge, ali tretiraju se i omladinske, stambene i ostale zadruge. Daću vam više informacija u tom delu. Ono što je važno za nas je da zadrugarstvo inače u razvijenom svetu je jedan od motora razvoja svih ekonomskih odnosa. Kod nas je, s obzirom da je na izuzetno loš u prethodnom periodu, a taj prethodni period je unazad 30-40-50 godina, praktično zadrugarstvo nikada nije zaživelo na tržišnim osnovama i nikada nije dalo prave efekte onoga što zadrugarstvo u razvijenom svetu znači. To pre svega znači ako govorimo o poljoprivredi kao, ponovo ponavljam najdominantnijem obliku zadruga upravo znači njihovu pomoć malim poljoprivrednim proizvođačima, zastupanje zajedničkih interesa, olakšavanje proboja na tržište i domaće, ali i inostrano, regulisanje svih onih drugih obaveza koje smo imali. Ovim zakonom ćemo posle 11 godina uspeti da rešimo jednu od ključnih stvari a to je pitanje imovinsko pravnih odnosa. Danas imamo oko 50.000 hektara u zadružnoj svojini i ta zadružna svojina je u jedom velikom delu gotovo 80% definisana kao društveno vlasništvo. Kakva je istorija svega ovoga i kako je to došlo? Praktično zadruge koje su postojale u periodu nakon Drugog svetskog rada su ukrupnjavane u različite privrednih organizacija OUR, SOUR kombinate i praktično na taj način je zemlja nacionalizovana od seljaka. Neke zadruge su pokušale u nekim naknadnim vremenima da vrate deo svoje imovine i da je definišu. Određeni zakoni kojima smo se mi bavili pokušavajući da rešimo ovaj problem imovine su uspeli u prethodnom periodu da definišu šta je to društvena imovina, a šta je državna imovina. Osnovno pitanje je bilo da li će biti ponovo revizija svih tih pravnih akata ili neće. Mi smo se odlučili da vam predložimo model u kome će se prihvatiti sve ono što je Republički katastar uradio, da se zadrugama omogući da sve ono što su teretno pravnim poslom stekle u prethodnih iks godina, da bude definisano kao zadružna imovina. Ako damo zadrugama zadružnu imovinu na koje mogu da budu upisane zvanično u Katastru, one će moći da podignu i kredite, moći će zadrugarstvo da bude tretirano u budućnosti na potpuno drugačiji način i moći će mnogo dobrih tržišnih potencijala koje zadrugarstvo svuda u svetu nosi sa sobom, da bude i kod nas rešeno. Sa druge strane , ovim zakonom ćemo uspeti da rešimo i mnogo jednostavniji način organizovanja zadruga. Danas je predviđeno da samo pet lica je potrebno za osnivanje nove zadruge, da ti udeli ne moraju da budu jednaki, da se definiše kapital zadruge u najmanjem mogućem iznosu i druga rešenja koja će omogućiti daleko lakše i glasanje, ali i upravljanje zadrugama. Tako da bih mogao na samom zaključku da kažem da je ovo tek prvi korak u revitalizaciji zadrugarstva u Srbiji i da ovim zakonom otvaramo široke mogućnosti da svi oni koji žele da se slobodno udruže u svoje novoosnovane zadruge, ali i oni koji su već udruženi, da mnogo bolje i kvalitetnije obavljaju svoje poslove. Želeo bih da kažem da je vođena široka i dugačka rasprava na ovu temu i da su ovakva rešenja podržali i Zadružni savez Srbije i Zadružni savez Vojvodine. Drugi zakon koji ćemo danas tretirati i za koji tražimo od vas da podržite je Zakon o privrednim komorama, o jedinstvenom komorskom sistemu koji treba da omogući da posle mnogo godina rastakanja komorskog sistema u Srbiji koji ima izuzetno dugu tradiciju, od 1856. godine kada su beogradski trgovci osnovali svoje prvo udruženje i praktično od tada kada su podneli svoj zahtev pred Kneza Aleksandra Karađorđevića da se osnuje udruženje koje će definisati njihove interese i zastupati ih pred tadašnjom državom, na taj način je komora u svojim začecima bila osnovana. Kasnije, kroz niz godina različite transformacije doživela. Najteži udar na komorski sistem Srbije koji treba da bude originalni zastupnik interesa privrede je doživela 2009. godine kada je tadašnji jedinstveni komorski sistem potpuno razbijen na 16 regionalnih komora, dve pokrajinske i jednu gradsku komoru, odnosno komoru grada Beograda. Nakon toga su komore postale gotovo „feudi“ u svojim interesima bez jasnih ciljeva, bez organizovanog učešća u ekonomskom životu i zastupanju interesa privrednika i sa sobom je donelo niz problema sa kojima smo se suočili u prethodnom periodu. Imaćemo prilike sigurno da kroz raspravu mnogo više govorimo o svim elementima i prednostima ovakvog organizovanja, ali mi dozvolite da samo nekoliko veoma važnih stvari iskažem kako će ovaj zakon da promeni trenutnu situaciju, trenutni način i da dam možda unapred par odgovora na pitanja vaša koja će biti usleđena u ovom narednom periodu. Današnja situacija kada govorimo o naplati članarine koja je veoma često pitanje i sporenja unutar komorskog sistema, ona izgleda ovako – komora npr. u Novom Sadu, odnosno privrednik koji funkcioniše u Novom Sadu plaća tri članarine i tri doprinosa komorama. Plaća posebno članarinu Privrednoj komori Novog Sada, plaća posebnu članarinu Privrednoj komori Vojvodine i na kraju plaća posebnu članarinu Privrednoj komori Srbije. Ovim zakonom se takav način funkcionisanja potpuno briše. Privrednici će plaćati samo jednu članarinu u skladu sa svojim ekonomskim interesima i odluku o visini članarine će donositi privreda. Dakle, niti Vlada niti bilo ko drugi nego sami privrednici i u tom smislu će biti jedan ceo niz različitih podsticaja, odnosno elemenata koji će uticati na to kakav će taj odnos da bude, ali je jako važna stvar da će prvo biti daleko manji iznos za sve kompanije koje plaćaju danas članarinu, a drugo, na vrlo jednostavan i transparentan način će to biti raspoređeno među članicama komorskog sistema. Nama je važno da ovim zakonom podstaknemo sve one krucijalne ekonomske elemente koje Vlada Srbije želi da postigne i na međunarodnom planu, ali i u ekonomskom životu Srbije. Pričali smo puno puta o dualnom sistemu obrazovanja ili kako ga god na drugačiji način zovu stručnjaci, ali taj sistem je nemoguć bez jedinstvenog komorskog sistema u kome će sve privrede i članice učestvovati u njemu. Taj sistem je nemoguć bez dobro organizovanog modela u kome će se znati ko čini vezu između privrednika i između škola. U svim razvijenim zemljama sveta, od Nemačke, Austrije, pričam o evropskim zemljama pre svega, Italije, Francuske, svuda postoji ovakav sistem organizovanja i svuda je ključni motor razvoja u tim državama upravo dobro organizovan komorski sistem. Mi smo već najavili i mogli ste to da pročitate u medijima da ćemo u narednoj godini potpuno promeniti ekonomsku diplomatiju. Rezultati koje smo do sada imali su katastrofalni. O tome bi mogao da pričam dugo vremena, ali vas neću zamarati niti podacima, niti rezultatima svega toga jer rezultate smo imali prilike da vidimo koliko je koštalo to sve građane Srbije, a kakvi rezultati su bili u smislu dovođenja investitora ili izvoznih potencijala naše privrede. Privredna komora Srbije i njene članice u budućnosti će moći na potpuno drugačiji način da definišu sistem javnih ovlašćenja koji je danas za sve ono što je država dala Privrednoj komori Srbije da radi. Privredna komora Srbije ne može da prenese u nadležnost drugih pravnih lica. Dakle, jedinstvenim komorskim sistemom u kome svako nešto dobija u drugoj organizacionoj formi će se omogućiti da privrednik iz Niša, Leskovca, Subotice, ne mora više da dokumenta koja su mu potrebna za obavljanje njegovog posla šalje, donosi, predaje lično u Beograd, nego će to moći da uradi u najbližoj komori koja se u njegovom gradu nalazi. Većina vas koji su bili članovi i ranije ovog parlamenta znaju da su se i u prethodnim zakonima arbitraža i međunarodna arbitraža i sud časti i praktično tri suda do sada koja su postojala nalazila u Privrednoj komori Srbije. Međunarodna arbitraža nam je veoma važna, pogotovo sa ovog stanovišta kada gledamo na svaki način da privučemo i međunarodne investitore. Međunarodna arbitraža sa sedištem u Parizu ima dugu tradiciju i poštuju je međunarodni instituti i međunarodno pravo, ali i kompanije i vole da vide da takav jedan sistem organizovanja postoji i kod nas. Da li treba da kažem koliko je važno da Privredna komora Srbije kroz svoj servis privrede učini dostupnost informacija i rezultata analitike i svih uzansi dobre prakse svih normi koje će u samom regulatornom okviru privreda sama donositi kao kvalitet života. U jednom od narednih zakona u kome ću vam obrazlagati i tako ćemo pokušati da sprečimo zloupotrebu u privredi. Jedan od najboljih načina je kada to privreda sama radi, kada privrednici sami među sobom pokušavaju da reše takvu vrstu zloupotreba i načina ponašanja i ovo će svakako biti jedna od veoma važnih stvari. Takođe utvrđujemo i jedan od novih instituta, jedno od veoma važnih novih prava, a to je da na sve zakone koje donosi Vlada Srbije, odnosno pre nego što dođu kod vas ovde, na sve te zakone koji se tiču privrednog života, ekonomskog života u Srbiji Privredna komora Srbije treba da da svoje mišljenje, pozitivno ili negativno, dobro obrazloženo, ali da znamo da imamo dobrog partnera, da znamo da će na pravi način da bude analizirana svaka stavka predloga i da znamo da ono što dobijemo će biti prava mera najvećeg dela privrednika. Sa druge strane, uvođenjem parlamenta privrednika u svaku komoru koja će biti po okruzima inače raspoređena, omogućavamo da zaista na pravi način ne samo transparentnost i javnost procesa, nego ono što danas nismo imali, danas ste imali u komorama negde čak po tri, četiri ili pet samo članica koje su bile članice neke privredne komore, pre svega na regionalnom nivou. Da li zaista mislite da takva regionalna komora ima snagu i autoritet da pomera stvari unutar svog teritorijalnog organizovanja, da može da da pravi način i pravu funkciju u smislu ekonomskog organizovanja na određenoj teritoriji? Treći zakon koji ću ukratko obrazložiti tiče se Predloga zakona o centralnoj evidenciji privremenih ograničenja pravnih lica registrovanih u Agenciji za privredne registre. Mnogo zloupotreba u prethodnom periodu je bilo u našem sistemu zbog nepostojanja centralne evidencije i centralnog spiska kazni koje dobijaju određena privredna društva ili ljudi koji rade u njima bez obzira da li se radi o licima koja imaju izvršne funkcije ili o osnivačima kompanija. Ako vam neko donese upravnu meru ili sud donese kaznu u kojoj je upisano da određeno lice ne može u nekom periodu da sprovodi više poslove u okviru privrednih društava, vi do sada to niste mogli da kroz sistem u Agenciji za privredne registre sprovedete i to lice je sutradan već moglo da osnuje novu kompaniju i da nastavi sa svojim prekršajnim postupcima i da nastavi sa zloupotrebama. Na ovaj način postojanjem centralne jedinice upravo sve ono što su sudovi kod nas u prethodnom periodu uradili i ono što budu uradili biće definisano na jednom mestu i moći će da se koristi. Od toga ćemo imati korist ne samo u poboljšanju ekonomskog ambijenta, u transparentnosti postupaka i ne samo u smislu rešavanja nagomilanih problema iz prošlosti nego će biti dobar alat i za državne odluke jer ćemo moći kroz analitiku da mnogo bolje donosimo odluke, pre svega, kaznene politike, ali će se na mnogo bolji način videti rezultati rada koje sprovode sudovi na terenu. Svakako bih želeo da spomenem da u realizaciji ovog zakonskog rešenja, ali i u finansiranju troškova koje ovaj zakon sa sobom nosi, stvaranje centralnog registra vezano za prekršaje nam je pomogla Kraljevina Norveška potpisivanjem sporazuma između Republike Srbije i Kraljevine Norveške 2013. godine. Poslednja dva zakona koja ću objedinjeno da obrazložim, dakle, Zakon o izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravu na besplatne akcije i novčanu naknadu, koji građani ostvaruju u postupku privatizacije, odnosi se na postupak gašenja Agencije za privatizaciju. Dakle, mi smo predvideli u našem predlogu nakon puno razmišljanja, nakon mnogo vremena provedenog sa stručnjacima, u kom pravcu bi trebali da dalji postupak privatizacije vodimo za ona preduzeća koja imaju potencijal za privatizaciju, šta ćemo da radimo sa Agencijom i sa velikim brojem zaposlenih, šta nakon 31. decembra, dakle, gotovo za nedelju dana, kada društveni kapital i formalno ne bude postojao u Srbiji, šta da radimo sa svim ostalim obavezama koje je Agencija za privatizaciju nosila u sebi i predložili smo da Ministarstvo privrede preuzme nadležnosti i poslove Agencije za privatizaciju. Jedan član Odbora je komentarisao kada smo imali na Odboru za privredu razgovor o ovome da time, praktično Ministarstvo na sebe preuzima jedan ozbiljan posao i odgovornost. Ja želim to da potvrdim, da, upravo u cilju realizacije, efikasnog posla završetka privatizacije, u smislu sprečavanja zloupotreba, u smislu boljeg i transparentnijeg ponašanja, mi smo svesni šta preuzimamo i ja danas kao ministar, svestan sam šta preuzimam na sebe, ali je to jedini način da procese dovedemo do kraja, da ispunimo ono što smo dogovarali i sa Međunarodnim monetarnim fondom i sa Svetskom bankom, ali i da realizujemo nove poslove koji nam mogu omogućiti u narednom periodu mnogo bolji rad. Što se tiče zakona koji definiše besplatne akcije, on je samo upodobljavanje sa Zakonom, odnosno izmenama Zakona o privatizacija, jer je i u njemu spomenuta Agencija za privatizaciju, nadležnosti i sve ostale potrebne aktivnosti koje je neophodno sprovesti u procesu realizacije ovih poslova. Nadam se poštovani poslanici da ćete uz naše obrazložene predloge i u raspravi koju ćemo voditi danas, a verovatno i sutra, da ćemo imati priliku da razgovaramo na ove predloge, da ćemo moći da vam obrazložimo svaki član naših zakona i da ćemo vam dati takve odgovore da u danu za glasanje dobijemo vašu podršku. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodine ministre Sertiću. Reč ima dr Srđan Verbić. Izvolite gospodine Verbiću.
Uvaženi predsedavajući, poštovani poslanici, ja ću vam obrazložiti Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o naučno-istraživačkoj delatnosti. Ovaj zakon se razvijao, odnosno na ovom zakonu se radilo istovremeno sa radom na novoj strategiji naučnog i tehnološkog razvoja Republike Srbije. Cilj i jednog i drugog dokumenta jeste raspisivanje novog projektnog ciklusa za narednih pet godina. Međutim, motivacija i za jedan i za drugi je mnogo dublja od raspisivanja konkursa za istraživačke projekte. Motivacija je pre svega, očuvanje ljudskog kapaciteta za koji smatramo da je vrlo koncentrisan u istraživačkoj zajednici, bez obzira što je naša istraživačka zajednica relativno mala, nešto manja od 13.000 ljudi učestvuje u naučnoistraživačkim projektima. Ipak, naša istraživačka zajednica postiže vrlo zapažene rezultate i ako i čim možemo da se pohvalimo u prethodnom projektnom ciklusu, to je da je broj radova koji je objavljen u prestižnim međunarodnim časopisima drastično porastao i da sada možemo da se pohvalim da je jedan od ciljeva prethodne strategije naučnog i tehnološkog razvoja, za prethodnih pet godina, ostvaren, odnosno da je izvrsnost na onom nivou koji smo očekivali. Ono čime ne možemo da budemo zadovoljni jeste opremljenost naših laboratorija, opremljenost naučno-istraživačkih organizacija, za koji smo očekivali da će iz sredstava koja su obezbeđena iz kredita Evropske investicione banke, biti mnogo bolje iskorišćena i da će već u toku ovog projektnog ciklusa koji se sada završava, biti neuporedivo bolje opremljene laboratorije i da će biti na toj opremi, da ćemo imati mnogo važnih naučnih radova i na nacionalnom i na regionalnom nivou. Međutim, javne nabavke nisu realizovane onim tempom kojim smo očekivali, tako da je i ceo projektni ciklus produžen i ovim Predlogom zakona, zapravo, predlažemo produžavanje ovog projektnog ciklusa do 30. juna 2016. godine, kako bi se tenderi koji su raspisani, kako bi bili raspisani i kako bi svi istraživači koji su naručili opremu iz sredstava obezbeđenih kreditom Evropske investicione banke, stigli u naše laboratorije i kako bi svi sa podjednakim uslovima krenuli u novi istraživački projektni ciklus. Ovaj zakon bi trebalo da reši na bitno bolji način i korišćenje materijalnih sredstava koja su nam na raspolaganju. Mi ne možemo da se pohvalimo količinom sredstava koja imamo za direktne materijalne troškove, kako u prethodnom ciklusu, tako i onom pre toga. Naš je cilj da što efikasnije u narednih pet godina koristimo direktne materijalne troškove koji su nam na raspolaganju. U tom cilju ovaj Predlog zakona predlaže nekoliko novih programa koji će nam omogućiti efikasnije korišćenje sredstava koja su nam na raspolaganju. Omogućava uvođenje dugoročnih istraživačkih projekata koji su od nacionalnog i strateškog interesa za Republiku Srbiju, da bismo u dogledno vreme, nadamo se u naredne dve godine bili u stanju da raspišemo i konkurse za institucionalno finansiranje naših naučnoistraživačkih organizacija i time rešili radno-pravni status naših istraživača, drugim rečima, da bismo obezbedili njihove plate za koje bi naši istraživači radili projekte koji su od nacionalnog interesa u svojim naučno-istraživačkim organizacijama. Ono što je cilj ovog zakona možemo sažeti u nekoliko kratkih teza, pre svega, unapređenje kvaliteta naučnoistraživačkog rada, bolju primenu rezultata, efikasniji i delotvorniji rad tela koja upravljaju ili donose odluke u vezi sa naučno-istraživačkim radom, kao što su Nacionalni savet za nauku, matični odbori, da imamo efikasniju lokaciju resursa kojima raspolažemo i da obezbedimo potrebne elemente za izgradnju inovacionog društva. Ono što je posebno važno za ovaj Predlog zakona jeste uvođenje Odbora za etiku u nauci. Dakle, to je institut koji ranije nismo imali u Zakonu o naučno-istraživačkoj delatnosti i koji bi trebalo da funkcioniše na osnovu kodeksa naučno-istraživačkog rada koji donosi prema ovom predlogu Nacionalni savet za nauku. Taj odbor za etiku ima širok spektar delatnosti i široku skalu ovlašćenja i metoda rada, pa ih odbor za etiku u nauci, je ovlašćen da izriče javne opomene kao najblažu meru, pa sve do predlaganja da neko izgubi naučno zvanje ili da se isključi iz finansiranja na pet godina. Uvođenjem odbora za etiku u nauci se jasno definiše šta su čije nadležnosti kada je u pitanju neetično ponašanje u nauci. Dakle, sada tačno znamo šta bi trebalo da bude posao Nacionalnog saveta za nauku, šta je posao odbora za etiku koji bi trebalo da broji 13 eminentnih članova, a šta je posao Ministarstva koje na kraju ima obavezu da reaguje na osnovu predloga koje donosi odbor za nauku. Još jedna izuzetno važna stvar za ovaj predlog zakona je promena člana 98. Zakona u kome se utvrđuje minimalni iznos kojim se finansiraju direktni materijalni troškovi za naučno istraživačke projekte. Ono što je trenutna praksa i trenutno stanje gde se najveći resursi namenjeni naučno-istraživačkim projektima koriste samo za platu i da nema novca za direktne materijalne troškove, pre svega nema novca za rad mladih istraživača. Ovim izmenama i dopunama zakona, bi trebalo da omogućimo lakše uključivanje mladih istraživača, jednostavnije i transparentnije trošenje novca iz republičkog budžeta, i nadamo se brže i lakše uključivanje naših istraživača iz dijaspore. Nadam se da će Narodna skupština u danu za glasanje podržati ovaj predlog zakona.
Zahvaljujem se gospodine ministre. Reč ima ministar dr Dušan Vujović. Izvolite.
Hvala lepo. Već ste čuli komentare na zakone. Ja ću kratko, prvo ću pročitati 10 zakona koji do sada nisu pomenuti i koje dodajemo ovom impresionom spisku. Prvo je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara, drugo je, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, treće je, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o tržištu kapitala, četvrto je, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica, peto je, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porez na dohodak građana, šesto je, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, sedmo je, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičko-administrativnim taksama, osmo je, Predlog zakona o preuzimanju obaveze javnog preduzeća „Srbijagas“ Novi Sad prema Privrednom društvu Naftna industrija Srbije A.D. Novi Sad i pretvaranje tih obaveza u javni dug Republike Srbije, deveto je, Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu, projekat za unapređenje konkurentnosti zapošljavanje između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj i, poslednje deseto je, Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Societe generale bank Srbije A.D. Beograd za izmirivanje obaveza Javnog preduzeća „Srbijagas“ Novi Sad po osnovu ugovora o dugoročnom kreditu za izgradnju razvodnog gasovoda Aleksandrovac, Brus, Kopaonik, Raška, Novi Pazar, Tutin. Kao i obično ovde je reč o velikom broju zakona o relativno malom broju promena u svim tim zakonima. Dozvolite da krenem redom. Znači, Nacrt zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara. Tu je cilj, osnovni razlozi i cilj izmene ovih dopuna ovih zakona se usaglašavanje ovih odredbi zakona u odnosu na Zakon o oružju i municiji koji su u primeni od 5. marta 2016. godine i drugo to je izmena i preciziranje oslobođenja poreza za upotrebu motornih vozila, kao i preciziranje nekih drugih odredaba ovog zakona. O čemu se radi? Prvo, dozvolite mi da govorim nešto o porezu za upotrebu motornih vozila. Predlaže se da se, sem roditelja, da usvojioci višestruko ometene dece koja su u otvorenoj zaštiti, odnosno koja neposredno brinu i imaju pravo na oslobođenje za jedno putničko vozilo pod uslovima, kao i roditelji. Znači, samo se proširuje isto pravo koje je već definisano zakonom na one koji su zakonski usvojioci, odnosno brinu o toj deci. Drugo, to je poresko oslobođenje za ambulanta vozila koja se smatraju putničkim, znači, oslobođenje za ambulanta vozila koja nisu putnička, koja su čisto ambulantna vozila koje već postoji. Poresko oslobođenje za ambulanta vozila koja se smatraju putničkim i na koja su obveznici zdravstvene ustanove ograničava se na slučajeve kad je osnivač ili većinski vlasnik tih ustanova Republika Srbija, AP ili jedinica lokalne samouprave, drugim rečima, ako neko od ovih osnivača kupi vozilo koje se korist za ambulantne potrebe, a nije inače striktno ambulantno vozilo može da se oslobodi poreza i poslednji izmene u ovom domenu jeste prestanak važenja, odnosno prestanak oslobođenja zbog promene statusa. Znači, kad obveznik u toku važenja registracije vozila kojim upravlja npr. auto taksi prevoz ili obuku vozača. Ako je ostvario pravo za umanjenje poreza u toku tog perioda, ako prestane taj status, drugim rečima ako prestane obavlja delatnost koja ga oslobađa onda mora da se vrati u prethodno stanje, odnosno mora da se plati porez u srazmernom delu sa ostatkom godine u kojoj je oslobođenje bilo dato. Porez na upotrebu plovila, odnosno vazduhoplova, preciziraju se odredbe zakona da će plaćeni porez na upotrebu plovila, odnosno vazduhoplova koji u nadležnom organu nisu pruženi dokazi o ispunjenju uslova za poresko oslobođenje ne smatra se više ili pogrešno plaćenim porezom. Znači, kad je obveznik ostvario pravo na poresko oslobođenje u toku godine za koju je plovilo ili vazduhoplov upisano, a upisnik prestane osnov za oslobođenje onda se plaća porez srazmerno iznosu počev od dana prestanka osnova za poresko oslobođenje u toj godini, i slično kao i u prethodnom članu. I konačno, možda najvažniji deo ovog zakona, to je usaglašavanje, predmet oporezivanja sa Zakonom o oružju i municiji. Precizira se da su gasni sprejevi, uređaji za izazivanje elektrošokova kao vrsta oružja za ličnu bezbednost izuzimaju iz predmeta oporezivanja i drugo predmet oporezivanja uvodi se, odnosno potvrđuje se da je oružje za ličnu bezbednost za koju je izdata ili kolekcionarska dozvola, a ne samo oružani list i dozvola za nošenje, da se na to plaća porez po svakom komadu registrovanog oružja pribavljenog na osnovu te dozvole. Kad poreska obaveza nastane ili prestane u toku kalendarske godine porez se ponovo plaća srazmerno periodu na koji se obaveza odnosila. Drugi zakon o izmenama i dopunama Zakona odnosi se na poreski postupak i poresku administraciju. U ovom zakonu preciziraju se odredbe zakona koje imaju za cilj stvaranje uslova za adekvatnu primenu propisa i utvrđivanje navedenih rokova za podnošenje elektronskih prijava, odnosno podnošenja poreskih prijava elektronskim putem, čime se bitno smanjuju troškovi administriranja, povećava poreska disciplina i povećava poreska osnovica. Cilj nam je svima da to pređemo što pre. Vi ste videli ove godine da su Duing biznis izveštaju prelazak na deo poreza na elektronsko prijavljivanje dela poreza je jedan od važnih doprinosa poboljšanju rejtinga Srbije. U ovoj izmeni i dopuni zakona, izmene u postupku poreske kontrole i povećanje kontrole, pre svega, povećanje efikasnosti kontrole evidentiranja prometa preko fiskalnih kasa i drugih kontrola koje se vrše u skladu sa odredbama člana 118. stav 3. i člana 124. stav 3. Zakona o poreskom postupku. Drugo, menja se i čini mi se unapređuje značajno rešenje koje se odnosi na neregistrovanu delatnost. Znači, kada poreski organi u postupku provere konstatuju neregistrovanu aktivnost, onda oni dostavljaju nalog da se u roku od 15 dana plati utvrđena poreska obaveza, koja očigledno zbog neregistracije nije bila plaćena i u dodatnom roku od 30 dana obavezuju neregistrovanog nosioca delatnosti da izvrši pravilnu registraciju toga. Prema tome, ovim se pruža jedan, da kažemo, jasno definisan put legalizacije, odnosno registracije neregistrovanog korisnika i nadamo se da će to imati pozitivne efekte, zato što svim šalje signal da ne može da se obavlja neregistrovana aktivnost i izbegava poreska obaveza. Isto tako, ovim zakonom sa izmenama i dopunama se preciziraju nadležnost poreskog inspektora. Jako je važno da to definišemo zakonom da bi se u predstojećim dokumentima, odnosno izmenama koje su predviđene strategijom reforme poreske administracije i akcionim planom transformacije poreske administracije, koji je Vlada donela u leto ove godine, da ne ulazim tačno u datum, čini mi se 1. avgusta, da se jasno definišu i postupci i obaveze poreskih inspektora, jer očekujemo od njih da efikasno operišu u novom, bolje uređenom okruženju. Pored toga, predlaže se da se pod obračunskim periodom za obračun kamate podrazumeva period od prvog dana docnje, odnosno promene iznosa duga, ili promene stope, ili isteka svake kalendarske godine. Ove bi se odredbe primenjivale od 1. januara sledeće godine, znači 2016. godine. Takođe, predlaže se preciziranje zastarelosti, odnosno predlaže se da se od Zakona o zastarelosti prava na utvrđivanje naplatu i povraćaj, ne primenjuju na doprinose za obavezno socijalno osiguranje, znači i na doprinose za PIO, za penzijsko i invalidsko osiguranje, za zdravstveno osiguranje i za Nacionalnu službu za zapošljavanje. Prema tome, ovde neće biti izuzetka. I konačno, precizira se šta praktično znači zastoj zastarelosti u procesu, kroz koji često prolaze privredni subjekti, to su stečajni postupci koji traju više godina i to su različiti upravni postupci koji mogu u okviru tih postupaka da se dešavaju. Predlaže se izmenama Zakona, da se trajanje zastoja zastarelosti prava poreske uprave na utvrđivanje i naplatu poreza iz sporednih poreskih pitanja ne računa u apsolutni rok zastarelosti. Prema tome, da one zadrške u tom procesu koje nisu prouzrokovane akcijama, odnosno delovanje poreske uprave, ne ulaze u apsolutni rok zastarelosti. Inače, dolazimo u situaciju da poreska uprava zbog drugih procesa čeka jako dugo i onda im ostane ili neprimereno kratak rok da obave ono što se od njih očekuje ili taj rok potpuno istekne. Znači, to se, čini mi se da se ovim bitno koriguje jedna situacija koja se u praksi pokazala i koja ima netrivijalne efekte na poreske prihode. Precizira se nova dinamika prelaska podnošenja na elektronsko podnošenje poreskih prijava. Ona je definisana u Zakonu, ja ću vam samo kratko reći da se očekuje da do kraja 2017. godine, praktično do 1. januara 2018. godine svi porezi budu u formi elektronskog prijavljivanja. Bitno je da će po o odbitku pomeranje biti samo do 1. marta 2016. godine, ostali porezi će svi biti u toku, ili 2016. kao što su akcize, ili tokom 2017. godine kao što su paušal, apsolutna prava, porez na nasleđe itd. Razlog za uvođenje inoviranih rokova je, pre svega, tehničke ograničene mogućnosti poreske uprave, potrebe da se bitno proširi i hardverski kapacitet i da se obezbedi kvalitetnije, efikasnije onlajn poreske kontrole, tim pre što će poreska uprava verovatno uzeti u programu fiskalizacije čitav niz drugih informacija u direktnoj komunikaciji sa centralnim informacionim sistemom. Takođe, predviđa se da za one naše građane koji neće moći direktno, ili smatraju da neće moći direktno da koriste blagodeti elektronskog prijavljivanja da se ostave mogućnosti da mogu prijavu da podnesu ili ne samo u elektronskom obliku, nego i neposredno, znači fizički dolazeći u kancelarije poreske uprave, ili putem pošte, kao što je i do sada bio slučaj. Većina zemalja to ima. Moj predlog koji u prethodnoj analizi nije ušao u razmatranje, to je da se razmotri mogućnost da oni te usluge „kupuju“ na tržištu i da se one odbijaju od osnovice za oporezivanje, ali o tom potom. Možda će neko od poslanika poželeti takav amandman. To se u svetu često koristi. Imamo jako mnogo studenata koji bi mogli da pružaju takve usluge i time dobiju zaposlenost, a da ljudi odbijaju troškove koji nisu značajni. Zakon bi stupio na snagu osam dana posle donošenja, tj. do kraja ove godine. Zakon o tržištu kapitala, ovo je jedan vrlo specifičan zakon. On de fakto samo prilagođava odredbe našeg zakona, standardnim zahtevima finansijskih institucija. Kod nas već na našem tržištu kapitala mogu delatnost da obavljaju i da dužničke hartije izdaju MMF, Evropska centralna banka i Evropska investiciona banka. Međutim, najveće finansijske organizacije po svom obimu i prisustvu na tržištima kapitala koje nose stabilnost, nose „trip ej“, „rej tripl a“ rejting, najviši rejting i mogli bi da pomognu i dinarizaciji i produbljivanju našeg tržišta, a to su Evropska banka za obnovu i razvoj, Međunarodna banka za obnovu i razvoj, AFC i drugi delovi sistema Svetske banke, nisu do sada mogli da sudeluju na našem tržištu zbog toga što su odredbe našeg zakona ograničavale primenu njihovih standarda u nastupu na tržištu. Ovim izmenama zakona samo se dozvoljava da de fakto oni mogu, poštujući svoje osnivačke akte da na tržištu, finansijskom tržištu Srbije izađu, na primer, dinarskim obveznicama, dugoročnim i drugim instrumentima i tako pomognu unapređenje našeg tržišta a da pri tome ne moraju da menjaju svoje, vrlo nerealno bi bilo da menjaju svoje. Prema tome, ovo je ono što finansijska tržišta svuda u svetu, pre svega London, Frankfurt, Njujork i ostali imaju, a to je da im dozvoljavaju da u skladu sa svojim aktima o osnivanju, mogu da izađu na ta tržišta i da praktično u nastupu koriste svoju standardnu dokumentaciju. Praktično, o čemu se radi? Radi se o tome da oni koriste svoje reference na način na koji su one ustanovljene i ne moraju to da prilagođavaju lokalnim uslovima, nego globalnim uslovima i da je prospekt za svaku hartiju definisan po njihovim pravilima i prema tome, mislim da činimo mali ustupak da bi smo dobili nadam se blagotvorno prisustvo njihovo na našem finansijskom tržištu. Sledeći zakon koji se delimično menja, je Zakon o porezu na dobit pravnih lica. Ovde je, cilj ovih izmena i dopuna je stvaranje uslova za adekvatniju primenu zakona, preciziraju se pojedine norme, usaglašavaju se norme sa korespondentnim rešenjima, sadržinom propisa koje uređuju računovodstvo, a koja su već u primeni, omogućava se razvoj tržišta problematičnih kredita. To je najvažniji povod da se ovo uradi. Znači, omogućava se da se standardna procedura razrešenja statusa problematičnih kredita sprovodi, kako sa strane banaka, tako i sa strane svih učesnika u tom procesu. Vrši se ujednačavanje poreskog tretmana pojedinih vrsta rashoda, na primer otpisa potraživanja poverilaca, kada je na dužniku pokrenut postupak stečaja. Znači, to pomaže i naš postupak stečaja i razrešenje problematičnih kredita. Ovde se de fakto, reč je o tome da se omogući bankama da svoja problematična potraživanja, ne samo evidentiraju u svojim knjigama, to i danas rade, znači vrši se rezervisanje. Ako vam je neko potraživanje ocenjeno kao rizično, onda banka vrši rezervisanje, angažovanje svog kapitala da bi to pokrila, nego se omogućava da se ta potraživanja potpuno eliminišu iz knjiga, da se nekom ustupe da se prodaju, eliminišu iz knjiga, da se izvrši de fakto otpis. Prema tome, ovaj zakon samo u skladu sa sugestijama radne grupe koja je imala domaće i međunarodne eksperte, predlaže se nivelisanje tih propisa da bi se omogućilo razrešavanje „empijelova“, koji kao što znate prevazilaze četiri milijarde u našem sistemu i blokiraju normalno funkcionisanje sistema, podižu troškove sistema, podižu kamatne marže i otežavaju finansiranje investicija, otvaranje novih radnih mesta i sve što je sa tim povezano, ali pre svega sprečavaju razrešenje problematičnih kredita. Naredni zakon je Zakon o porezu na dohodak građana. Cilj ovog zakona je da se otklone sive zone u oblasti zapošljavanja i prevođenje sive ekonomije, odnosno ilegalnih transakcija u legalne tokove kroz podsticanje legalnog zapošljavanja. Ovde je, kao što znate, mi smo kad je ova Vlada potvrđena u ovom parlamentu, mi smo imali set stimulativnih mera, da ne ponavljam sad u visini od 65, 70 i 75% smanjenja poreza i doprinosa na plate, zavisno od broja zaposlenih. Ovim zakonom se kratko rečeno važenje te stimulativne mere produžava do kraja 2017. godine sa jedne strane. S druge strane, ona se produžava, pošto su ovde ove stimulativne mere bile fokusirane na firme koje zapošljavaju veći broj ljudi, do 100 ljudi i više, ovde se ona proširuje na mala preduzeća, mikro preduzeća i već na nivou od dva zaposlena zaključno sa 31. decembrom 2017. godine mogu da računaju na 75% plaćanja poreza na osnovu zarade za novozaposleno lice do kraja 2017. godine. Znači, pružaju se stimulacije i malim i mikro preduzećima koji su značajni izvor novog zapošljavanja. Ovo će, takođe, smanjiti sive tokove u ekonomiji i povećati realno iskazivanje zaposlenosti i svih poreza i doprinosa. Slede još dva zakona, a posle toga idemo na projektne. Zakon za obavezno socijalno osiguranje, on praktično istu ovu problematiku rešava sa stanovišta, ovo je bilo sa stanovišta poreza, ovo je sa stanovišta doprinosa. Prema tome, važi isto objašnjenje, samo što se ono sad odnosi na doprinose za socijalno osiguranje, poresko, socijalno i za zapošljavanje. Isto tako se produžavaju rokovi. Zakon počinje da važi 1. januara 2016. godine. Znači, objašnjenje je potpuno isto. Zbog celine i uravnoteženosti poreskog pristupa, mi tu moramo to da menjamo na dva mesta u dva zakona. Konačno, od ove klasične grupe zakona koje smo večeras stavili pred vas i očekujemo i plodotvornu raspravu i njihovo usvajanje u Danu za glasanje, imamo Zakon o administrativnim taksama, odnosno Zakon o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama. Ovim zakonom vrši se usaglašavanje predmeta taksi sa spisima i radnjama koje su u nadležnosti organa u kojima … republičke administrativne takse itd. Pre svega, ovde se menjaju takse, tako što se od taksi oslobađa, odnosno ne plaća se taksa za prijavu prebivališta novorođenog deteta i napomene u tarifnom broju 11, odeljka A, tarifa, u tom smislu se taksa ne plaća na potvrdu koja se izdaje za prijavljivanje prebivališta novorođenog deteta. To su te izmene koje de fakto proširuju i usklađuju sve zakone da bi se projekat „Bebo, dobrodošla na svet“ realizovao u celosti i ne bi nailazilo na neravnomeran tretman u pojedinim zakonima. Poslednja tri zakona koji se pred vama nalaze, su, prvo, Predlog zakona o preuzimanju obaveza JP Srbijagas prema privrednom društvu NIS. Tu je reč o preuzimanju starih obaveza koje će biti reprogramirane, delimično plaćene u ovoj godini, a obaveze reprogramirane na pet jednakih rata, do maja 2018. godine, to će biti šestomesečne rate. Znači, ostatak će biti reprogramiran otprilike 16% ove obaveze. Ukupna obaveza je 196 miliona evra, 23 milijarde dinara. Tačan kurs i oduzimanje, odnosno plaćanje obaveza u ovoj godini biće definisano u momentu kada ovo prihvatite i stupi na snagu. Prema tome, kurs će biti tog dana ustanovljen, a ostatak duga će biti raspoređen na pet jednakih rata koje će šestomesečno dospevati do maja 2018. godine. Ovde je reč o starim obavezama. Tu su kamate potpuno oproštene, pod znakom navoda, a ostatak duga će na ovaj način biti rešen. To je, između ostalog, preduslov normalnog rada Srbijagasa i nastavka redovnog snabdevanja gasom koji se dobija od NIS-a, tj. od Gasproma. Pretposlednji zakon je zakon koji se odnosi na praktično ratifikaciju projekta za unapređenje konkurentnosti zapošljavanja u Srbiji. To je projekat kojim Svetska banka nastavlja svoju podršku inovacionim aktivnostima i unapređenju efikasnosti tržišta rada. Projekat će biti realizovan tako što će aktivno biti korišćena sredstva da bi se uz učešće Republike Srbije podržao razvoj inovativnih delatnosti i inovativnih firmi i podržalo bolje funkcionisanje tržišta rada. Grejs period je 10 godina, rok trajanja zajma je 25 godina, kamatna stopa je euribor plus 0,73%. Uzgred rečeno, ovaj prethodni zajam će biti bez dopunske kamate. To će biti na pet jednakih rata bez kamate. Konačno, poslednji kredit, to je davanje garancije Republike Srbije u korist „Sosijete ženeral banka Srbija“ ad Beograd, za izmirivanje obaveze JP Srbijagas. To je garancija na kredit koji je dat po izuzetno povoljnim uslovima. To je kamata od 2,09%, znači manje od 2,1%. To je izuzetno povoljna kamata. Time garancija države omogućava Srbijagasu da svoje obaveze isfinansira na najpovoljniji mogući način. Sami znate da ako su kamate na tržištu na nivou na kome jesu da je grant element u ovom kreditu ogroman, ali to je ono što je država obavezna da uradi, a to je da pruži mogućnost da se obaveze koje inače ne mogu da se izbegnu finansiraju na najbolji i najpovoljniji način, tako da obaveza servisiranja ovog kredita, koja je na Srbijagasu, Srbija garancija će biti moguće aktivirana, jedino ako Srbijagas bude u nemogućnosti ovo da servisira. To je ukratko o ovih 10 zakona koje stavljamo pred vas, iako je broj veliki, broj članova koji se menjaju i, da kažem, dimenzija intervencije je ograničena, usmerena je na nivelaciju pojedinih zakona, na čišćenje teksta pojedinih zakona, na omogućavanje onih stvari koje smo predviđali i nastavak politika koje su definisane još 2014. godine i nastavak procesa fiskalne konsolidacije i efikasnijeg funkcionisanja države. Hvala.
Zahvaljujem se. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne) Da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministri, prvo želim da tražim objašnjenje zašto ovde nisu preostala dva ministra koja su nam najavljena da će biti i da će obrazložiti još dva predloga zakona, osim ovih 16 koje smo mogli da čujemo, a to je tačka 69. dnevnog reda – Predlog zakona o obnovi nakon elementarne i druge nepogode, gde je za predstavnika Vlade određena potpredsednica Vlade prof. dr Zorana Mihajlović, kao i Predlog zakona o privremenom uređivanju načina naplate takse za Javni medijski servis, i za to su određeni ministar Antić, ali i ministri gospodin Dušan Vujović, Željko Sertić i Ivan Tasovac.
Gospodine Đurišiću, vrlo dobro znate da ministri nisu određeni za pojedini zakon, nego su ministri ispred Vlade određeni za ovaj set zakona. Uostalom, kao poslanik vrlo dobro to znate.
Ne govorite istinu. Po Poslovniku se za svaku tačku dnevnog reda odredi izvestilac Vlade. Ova Vlada je ranije imala običaj da pošalje da su svi ministri ovlašćeni za sve tačke dnevnog reda. To obaveštenje nismo dobili. Znači, za Zakon o obnovi nakon elementarne i druge nepogode nema ovlašćenog ministra ispred Vlade, pod broj jedan. Pod brojem dva, niko od ministara nije govorio o tom zakonu, kao i o ovom načinu privremenom za naplatu takse za Javni medijski servis. Ja sam slušao 52 minuta šta su govorila sva tri ministra, ali niko nije ni reč rekao o ova dva zakona. Mislim da treba da zastanemo dok ne dođu nadležni ministri, ili da nam neki drugi ministar nešto kaže...
Gospodine Đurišiću, vrlo dobro znate da to što govorite nije tačno. Tu su ministri. Oni u svakom trenutku mogu da obrazlažu pojedine zakone.
Ja sam pitao što nisu obrazložili?
Oni mogu da određuju u kom trenutku mogu da obrazlažu.
U redu, predsedavajući. Ja bih vas zamolio da više ne trošite ovih mojih dragocenih 20 minuta na to što niste odradili svoj deo posla. Znači, ja sam pažljivo slušao sva ova obrazloženja, osim ova dva i jedini zakon koji smo spremni kao poslanička grupa Boris Tadić-SDS-ZZS-ZS da podržimo je Zakon o izmenama i dopunama Zakona o republičkim i administrativnim taksama, gde se na predlog MUP uvodi oslobađanje od takse za prijavu prebivališta novorođenog deteta u iznosu od 300 dinara. Znači, to malo olakšanje za građane Srbije je jedino što možemo da prihvatimo. Zašto to kažem? Zato što svi ovi drugi zakoni stavljaju nove troškove na leđa građana. Znači, ministar onako prođe, priča o porezu na dohodak građana, ne spomene da sada prihod od nekretnina postaje deo poreza na lična primanja i da će se to oporezovati stopom od 20%. Znači, to je jedna novina o kojoj ministar nije rekao ni jednu jedinu reč. Kao što ministar finansija, u ovom slučaju mislim na njega, nije rekao ništa o razlozima zašto se pomeraju rokovi za elektronsku prijavu poreza. On je obrazložio da poreska uprava još nije spremna, da su potrebna dodatna hardverska ulaganja, osposobljavanje itd, itd, ali da podsetim ministra i građane koji ovo gledaju, ministar finansija, ovaj prisutni sada ovde, je, čini mi se, negde u oktobru mesecu prošle godine bio sa istim ovim zakonom u Skupštini i tada je tražio rokove koji iznose, recimo, da se za akcize od 1. januara 2016. godine vrši elektronska naplata prijave poreza, a sada traži da se to pomeri za godinu dana. Gde je obrazloženja zašto? Gde je odgovornost ministra za posao koji nije završen za godinu i nešto dana od kada ste bili ovde i tražili taj rok? Pre vas je bio jedan genije koji je negde u maju mesecu rekao da će do oktobra 2016. godine to da ide elektronski, pa ste onda vi došli ovde, nekoliko dana pred taj rok, da kažete da nije moglo za četiri, pet meseci, nego idemo još godinu dana. Sada niste uspeli za godinu dana, hajmo još godinu dana, pa ćemo verovatno sledeće godine još godinu dana, jer neko neće biti spreman, a ništa se neće desiti i niko neće biti odgovoran. Ta stvar odgovornosti je posebno važna kada gledamo ovo preuzimanje duga za „Srbijagas“. Znači, građani Srbije će plaćati dug za „Srbijagas“ koji je nastao, kako je napisano, od 1. decembra 2011. do 1. marta 2013. godine, u šest rata, dug koji iznosi 23 milijardi i nešto dinara, da za okružimo na 200 miliona evra, kako bismo se lakše razumeli. Znači, ceo onaj iznos za koji je u budžetu potrošeno manje na isplate penzija, Vlada sada sve to časti isto ono rukovodstvo koje je bilo kada je nastao taj dug, koje je bilo u prethodnim godinama kada je stvaran neki raniji dug, koji je i dan danas tu, koji se ponaša kao da dugova nema i kao da je sve u najboljem redu. Jedino što je za njih olakšavajuća okolnost jeste što je nafta danas na rekordno niskom nivou od 2009. godine na ovamo, pa po formuli kako se računa cena gasa, i cena gasa pada. To je njima jedina olakšavajuća okolnost što je ta cena gasa danas 50% manja nego pre godinu dana i onda će oni verovatno da kažu – sada imamo super rezultate poslovanja, jer niko nije smanjio cenu. Građanima koji koriste gas smanjena je 23%. Građanima koji koriste daljinsko grejanje, gde se u najvećem delu koristi gas, nije smanjeno ni dinara. Naprotiv, negde je povećano, i to je politika ove Vlade. Znači, samo novi nameti, novi troškovi, nikakvog olakšanja nema i zato je za nas sve ovo neprihvatljivo. Taksa za javni medijski servis. Znači, ja sam gledao razne izjave predsednika Vlade, sadašnjeg, koji je govorio kako će TV pretplata biti ukinuta, odnosno on je izjavio u maju 2013. godine da je ona ukinuta, iako je ona zakonom ukinuta tek godinu i nešto dana kasnije. Tada je rečeno – nema više pretplate, ali će biti od 1. januara 2016. godine taksa. Sada 1. januar kuca, tu je pred vratima, nema, na žalost, novogodišnjih poklona za decu zaposlenih u državnoj upravi, jer mora da se štedi, ali to nema veze, nego sada Vlada dolazi sa predlogom i kaže – privremeno uređenje načina naplate takse za javni medijski servis. Gle čuda, to privremeno uređenje predviđa da se taksa za javni servis sada plaća uz račun za električnu energiju. Ne znam da li vam to zvuči poznato? Kako se plaćala pretplata? Uz račun za električnu energiju. Koja je razlika? U imenu. Nije ni 250 dinara, nego 350 dinara, jer je Vlada predvidela 150 dinara za 2016. godinu, videćemo dalje, ali je problem što se ovim zakonom stavljaju neke ključne tačke zakona o javnom medijskom servisu van snage. Šta će onda upravni odbor da radi ako on ne donosi odluku o visini takse? To je zakonska obaveza upravnog odbora. Zar nemate toliko poverenja u upravni odbor da im kažete – ako ove i sledeće godine, četiri milijarde dobija javni servis iz budžeta, pretplatu koju ste predvideli za 2016. godinu sa 500 dinara smanjite na 150 i napravite onaj način naplate takse za javni medijski servis, kako ste predvideli, da se pošalje građanima u toku januara 12 uplatnica i da oni u nekom roku, svakog petnaestog u mesecu, plate to? Šta je bio problem? Nećete sada valjda da ne poslušamo premijera koji je rekao – samo preko mrtvog može pretplata da se vrati. Šta je ovo sada, ako nije vraćanje na isto ono što je bilo do kraja juna meseca 2014. godine, ali samo što se zvalo drugačije i što će za sledeću godinu da bude nešto manji iznos. To je najbolji primer na koji način se ova Vlada poigrava sa građanima. Kaže – povećaćemo penzije 1,25%, a onda taksa 150 dinara i onda ode celo to povećanje. Znači, nikakvog povećanja nema, a da ne govorim o tome kako je cela ova ideja u stvari došla od MMF, jer MMF izgleda više brine o socijalnoj i platežnoj moći građana, pa su oni rekli – ljudi, oni tu taksu od 500 dinara ne mogu da plate, dajte nađite neko drugo rešenje. I evo ga rešenje Vlade. Predlog zakona o obnovi nakon elementarnih i drugih nepogoda. Ništa nisam čuo o njemu, ali šta sam hteo da pitam. Hteo sam da pitam kada je bila rasprava o budžetu, ali na žalost nisam mogao da dođem do reči. U budžetu za 2016. godinu, koji smo usvojili pre nedelju dana, bio je određen neki iznos, čini mi se, 23 miliona za Kancelariju za pomoć i obnovu poplavljenih područja. Ta kancelarija, kao što ovaj zakon konstatuje, prestaje da postoji krajem ove godine i mi smo hteli da pitamo – zašto su ta sredstva planirana u budžetu za 2016. godinu? Ovaj član zakona, između ostalog, govori o tome da će kancelarija, ona se sada zove malo drugačije, za upravljanje javnim ulaganjima preuzeti zaposlene i sve obaveze i ne izvršene poslove Kancelarije za pomoć i obnovu poplavljenih područja. Znači, u ovom zakonu samo fali ime direktora Kancelarije Marka Blagojevića, da to stavite ovde u zakon i da sve bude u redu, jer je ovaj zakon pisan isključivo za jednog čoveka, da se njemu nađe zakonska forma kako će raditi posao u Vladi. Sada malo o zakonu o zadrugama. Zakon o zadrugama, ministar je govorio kako se jedanaest godina pokušava da se oživi zadrugarstvo, kako je bilo raznih predloga, nije se uspelo i onda je Vlada 17. decembra konačno došla sa predlogom zakona, poslala ga nama kasno uveče u parlament i danas, u ponedeljak, 21. mi o tome treba da raspravljamo. Znači, nešto što je bilo na raspravi godinu dana, što se sprema 11 godina, Vlada donosi u parlament po hitnom postupku sa sledećim obrazloženjem. Hitno donošenje se nalaže u potrebi jedinstvenog pravnog i institucionalnog regulisanja ove oblasti, čime bi se omogućilo što brže oživljavanje zadrugarstva i pružila pravna sigurnost i predvidivost poslovanja, a ujedno rešilo višedecenijski nerešen status društvene svojine u zadrugama. Znači, gde je tu ta hitnost? S kojim se mi rokom suočavamo, šta je to toliko važno ministre da ni javnost ni narodni poslanici nisu mogli da se upoznaju sa ovim Predlogom zakona makar onih 15 dana koliko propisuje naš Poslovnik i Ustav. Ne možemo sve gurati pod hitan postupak samo zato što neko u Vladi misli da to tako može i da ima većinu s kojom to može da izglasa. Ali, sve ovo meni govori jednu drugu stvar, mislim da je to poruka ovakve rasprave koju večeras treba da vodimo gde dođu tri ministra, pa čak ni oni ne mogu da kažu o svim zakonima koji su na dnevnom redu, nego preskoče dva, a mi sada imamo ne znam koliko kao poslanička grupa 13 minuta, ja kao ovlašćeni 20 minuta da nešto kažem o svim ovim zakonima, što je nemoguće. I ja se neću upuštati, ja bih bio neozbiljan da sada govorim ministru o Zakonu o naučno-istraživačkoj delatnosti za ovo malo vremena koliko mi je preostalo ili da govorim o privatizaciji Zakon o komorama i svim onim lepim željama koje je ministar tamo napisao, ali ja izražavam ozbiljnu sumnju da će se to što je vezano, recimo, za komore ostvariti i pogotovo mislim da je nekorektno da taj zakon bude poslat u Skupštinu 18. decembra. Znači, tri dana nismo imali da ga pogledamo i da se spremimo da diskutujemo o njemu. Ovako spojene tačke dnevnog reda, koje nemaju nikakve veze jedna sa drugom, govore samo jedno, pa ako ste samo to naučili loše ste naučili, lošu lekciju. Ali, s druge strane to je dobro. Jel to znači da ćete napraviti iste greške, odnosno pravite iste greške koje smo pravili mi. E, hoćete. I treba građani da znaju o čemu se ovde radi i zašto nije ovakvu raspravu danas imamo ovde. Vlada završava sve poslove, pre vanrednih izbora. Znači, Vlada se spremila da raspiše izbore u aprilu mesecu naredne godine, ne želi da parlament radi od Nove godine do tada i želja je da se sada do Nove godine ovih nekoliko dana koliko po Poslovniku možemo da radimo da završimo sve poslove, kako bi se Vlada posvetila predizbornoj kampanji. To je dobro, mene to raduje jer na tim izborima će Vlada da se neprijatno iznenadi. Kada stignu rezultati glasanja biće to neprijatno iznenađenje, jer građani sve ovo što se dešava vide, bez obzira na nameru da se to sakrije, bez obzira na gušenje slobodnih medija, bez obzira na to što se opozicionim strankama dozvoljava normalan rad, bez obzira na to što se dešavaju nezavisne institucije, sve to građani ipak vide. Čak i Vlada to zna i promenila je taktiku, do pre nekoliko meseci Vlada se trudila da proširi svoju bazu birača. Imala je jednu progresivnu politiku, politiku koja je trebala da pronađe nove birače, ali tome je kraj. Vlada je rešila da odbrani i onih milion i po glasova koliko smatra da je potrebno da bi osvojila još jedan amandman. I možda će uspeti, mada ja mislim da neće. Ali, to može da uspe samo jednom i to je put gde se vidi kraj. Znači, sa ovog mesta vidi se kraj ove Vlade i to je dobro, to građani treba da znaju i da svi ovi marifetluci i sve ovo danas, o čemu mi treba da raspravljamo na ovaj način bez mogućnosti da se poslanici upoznaju na pravi način, znači hitan postupak tamo gde nema nikakve potrebe sem potrebe da od 1. januara se Skupština ne sastaje, kako recimo ne bi možda konstatovala ostavku ministra Gašića, koji će to verovatno uraditi pred Novu godinu da bi poslušao premijera, neće se parlament sazivati, pa nećemo moći da konstatujemo tu ostavku. Znači sve je to jedna igranka, koja označava poslednji ples ove Vlade, odlazak u mračnu prošlost, nikad se ne ponovilo i građani to treba da znaju, zato treba da se raduju i Novoj godini i praznicima i izborima koji nas čekaju, jer ovakve stvari ja verujem da se više neće ponavljati. Hvala vam.
Hvala. Samo momenat. Dušan Vujović.
Ja neću komentarisati poslednji deo vaših političkih, ja ću samo govoriti o onih nekoliko stvari koje ste rekli. Prvo, dozvolite mi da se složim sa vašom dobrom željom …
Nemojte ministre, molim vas, da odgovarate ni na šta ako vas poslanik koji je postavljao pitanje ne slaže … (Marko Đurišić, s mesta: Zašto nema prenosa na RTS?) Nemojte da vičete, vaša nepristojnost je zaista prešla sve moguće granice. Dakle, prvo izvučete karticu, niste prisutni tu, držite karticu u rukama i kao nepostojeće lice vičete po sali. Pa to je vrhunac plesa o kome ste pričali. Ovo je vrhunac poslednjeg vašeg plesa, pošto niste prisutni mogu da pričam sa nepostojećim poslanikom. Ne znam, ne radim na RTS. Nemam vremena, radim. Nemojte da vičete. Izričem vam opomenu zbog ovog ponašanja. Dosta je bilo vašeg nepristojnog ponašanja. Evo, neka građani Srbije vide kako radi poslanik opozicije. (Marko Đurišić, s mesta: Ne mogu da vide jer nema TV prenosa.) Dvadeset minuta je pričao o svemu, samo ne o tačkama dnevnog reda, a sada viče na predsedavajuću. Pa ako želite samo sebe da vidite na TV prenosu onda ste promašili zanimanje pošto to nije zanimanje poslanika. Goran Ćirić, dakle, ministre ne možete da odgovarate poslaniku koji se tako nedolično ponaša ne poštuje parlament, ne poštuje ni vas kao ministra.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministri sa saradnicima, mislim da je trebalo da date ministru i jednom i drugom i trećem pravo da …
Ne želim da se ponižava. Želim da zaštitim parlament i ministre, jer je to poniženje da poslanik okreće leđa dok mu on daje odgovor. Ne želim da se ponižava, jer biti političar je vrlo lepa stvar u državama u kojima svi znaju kako treba da se ponaša. Želite vi da pričate ili ćete pričati o drugom poslaniku?
Naravno, želim da pričam.
Izvolite.
Gospodin Đurišić je pričao o tome i mislim da bi ste i nama pomogli u toj raspravi ukoliko biste dozvolili ministrima da odgovore na ova pitanja koja smo ovde čuli. Da ne bi smo ponavljali ista pitanja i da ne bi smo ostali bez odgovora na ta pitanja. Evo, kada govorimo o proceduri i načinu na koji raspravljamo ovde o sedamdesetak zakona, zaista svi ovde u sali jesu svesni da za dva dana nije moguće detaljno pogledati sve zakone i uključiti se i dati doprinos da donesemo dobra zakonska rešenja koja su dobra za građane Srbije, ali i čitavu našu državu. Imali smo, nažalost, prilike da gledamo to u poslednjih godinu dana, kada smo na ovakav sličan način i u ovakvoj atmosferi, recimo usvajali Zakon o Narodnoj banci Srbije, kada je većina ovde usvojila Zakon, ne kritički kada smo upozoravali na jedna od članova koji abolira vrh Narodne banke Srbije, koji je kasnije proglašen neustavnim. Dakle, nisu nam potrebne takve greške i zbog toga ukazujemo na način na koji radimo i večeras. Nisu nam potrebne greške da usvajamo neke zakone koje nam predsednik Republike Srbije kasnije vrati, a oni nikada ne dođu kasnije u proceduru, kao što nam nisu potrebni zakoni koje i predsednik potpiše posle naših odluka, a kasnije posle dva dana sumnja u ustavnost takvih rešenja. Dakle, to je primedba i to je predlog da jednostavno poštujemo i Poslovnik o radu i način na koji će ova skupština donositi zakone. Na Odboru za privredu smo sa ministrom privrede razgovarali o mnogim temama. Mislim da je zajedničkom u svemu ovome posebnim zakonima to da ova država ide ka procesu centralizacije. Dakle, posebno od 2000. godine pa na dalje, a ovde sede mnogi predstavnici opština i gradova, ljudi koji imaju iskustva u lokalnim samoupravama i koji se ne slažu sa svim predlozima, ali malo je glasova koji to kažu, a to je da recimo Zakon o privatizaciji, Zakon o privrednim komorama upravo potvrđuje jedan ovakav stav. Počeću od Zakona u privrednim komorama jer mislim da to jeste važna tema koja nije pomenuta u prethodnom govoru, u kojoj imamo predloge amandmanama jedne jedne od regionalnih privrednih komora, Regionalne privredne komore Niš koji su podržali i neki poslanici pozicije i opozicije i koji žele da svojim amandmanom utiču na to održanje regionalnih privrednih komora na statističkim regionima u Nišu i u Kragujevcu. Mislim da je to pravo svih ljudi koji žive u Srbiji da utiču na svoje privredne aktivnosti i da donose neke vrste odluka. Jer, ovde smo donosili zakone kojima ukidamo regionalne javne servise, a znamo da je za svaki privredni razvoj, svaki drugi razvoj potrebno imati i medijske elite, potrebno je imati i privredne elite, univerzitete, i samo se postavlja pitanje kada ćemo početi da ukidamo i te stvari. Dakle, to su neke od važnih tema. Ovde je i ministar prosvete sa kojim razgovaramo ovde među svima ostalim zakonima o podsticaju naučnih institucija, ali mislim da je vrlo važno, imali ste gospodine ministre priliku, da usvojite zajedno sa ministrom finansija jedan naš amandman kada smo usvajali budžet, da rešimo nešto što je početak, a to je činjenica da nam sve veći broj đaka u osnovnim i srednjim školama dolazi gladno u škole i da je potrebno obezbediti besplatne užine za sve te đake, jer nije moguće naučno napredovati, ukoliko u školu dolazite gladnog stomaka. Mislim da je važno reći i to, da Zakon o privatizaciji jeste simbol onoga što se dešavalo u protekle četiri godine ove vladajuće koalicije. Dakle, prošle godine smo usvojili Zakon o privatizaciji i tada smo slušali o najavi velikih uspeha u vođenju procesa privatizacije i konačnog završetka tog procesa gde je i dat rok, a to je kraj ove godine da se završi privatizacija i prodaja društvenog kapitala. Dakle, u ovom Zakonu o privatizaciji, Vlada Srbije praktično pokazuje da nema pravu ekonomsku politiku u poslednje tri godine. Ja ću vam reći, govorili smo o tom nedovoljnom vremenu koje smo imali za analizu svih ovih zakona da je poslanički klub DS vredno radio ovih dana, bez obzira na naše primedbe, vredno je radio i dao 1000 amandmana kojim pokušavamo da ispravimo ono što se može ispraviti u predlozima ovih zakona. Ali, ću vam skrenuti pažnju upravo, skrećući na to da smo pažljivo čitali predložene zakone, da recimo neke od nelogičnosti treba pomenuti i u ovoj raspravi. Recimo, kada se kaže da je postupak privatizacije čak ni društvenog kapitala neće biti gotov, što proističe iz člana 3. u kome se kaže – pogledajte ministre ovo, mislim da je važno da obratite pažnju – ministarstvo nadležno za poslove privrede sprovodi i kontroliše sve postupke privatizacije u Republici Srbiji i obavlja delatnost posredovanja u prodaju javnog i društvenog kapitala i imovine u postupku privatizacije. Dakle, ako se postupak privatizacije okončava 31. decembra 2015. godine u Republici Srbiji, čemu onda norma koja predviđa prodaju društvenog kapitala od 1. februara 2016. godine. Dakle, to jeste nelogičnost u ovom članu. Zatim, predlog zakona obiluje i drugim nejasnoćama, recimo nepreciznim terminima kakav je rasterećenje obaveza. Da li u obligacionim odnosima postoji takav termin rasterećenje obaveza? Možemo da govorimo o poravnanju ili nečem slično, i još puno toga. Ali, postoji i jedna suštinska primedba o kojoj smo razgovarali i javnost u Srbiji, posebno poljoprivrednici su vrlo zainteresovani, imali smo i proteste poljoprivrednika i o tome razgovarali na Odboru za poljoprivredu. U članu 4. ovog zakona se kaže da se član 12. Zakona menja gde se predviđa i koji kaže - Kupac u smislu odredaba ovog zakona može biti domaće ili strano pravno ili fizičko lice, samo domaće pravno ili fizičko lice može biti kupac poljoprivrednog zemljišta. Bilo je primedbi na to da li smo država koja sebi može da dozvoli prodaju poljoprivrednog zemljšta. Dakle, to je neobnovljiv resurs. Čitava površina Zemljine kugle je ograničena, sve je manje poljoprivrednog zemljišta, sve je manje i zbog urbanističkog razvoja, ali i zagađenja, a geometrijski raste broj stanovnika na planeti Zemlji, biće potrebno sve više hrane. Onda se ovde postavlja pitanje – da li strano pravno ili fizičko lice može biti vlasnik kapitala domaćeg pravnog lica. Dakle, svakako da. Domaća pravna lica će imati pravo na kupovinu zemljišta, ali stranci i pravno i fizičko lice ima prava da oformi domaće pravno lice, a time ima prava da kupi zemlju. Sve ovo radi istine koja je potrebna i nama, ali i javnosti u Srbiji. Ovde se postavlja i pitanje načina prenosa ovlašćenja sa Agencije za privatizaciju na Ministarstvo privrede, gde se ukida drugostepeni postupak žalbe i učesnici u postupku privatizacije upućuju na vođenje upravnog spora. Ovde skrećem pažnju upravo na taj proces centralizacije. Mislim da ovde znajući da Agencija za privatizaciju nije uradila efikasan posao u poslednjih godinu dana, iz razloga neefikasnosti prethodnog direktora ili aktuelnog rukovodstva, ili iz nekih objektivnih okolnosti za koje možemo sada da čujemo. Upravo zbog tog neuspeha čitavog procesa mi sada dolazimo do toga da gasimo jednu instituciju zato što je bila neuspešna i prebacujemo čitav posao na Ministarstvo privrede. Da li Ministarstvo privrede sada ima dovoljno kapaciteta da sprovede ovaj postupak ako 200 ili 300 ljudi u Agenciji za privatizaciju to nije mogla da uradi za ovaj period od godinu dana i sa kakvim kapacitetima će odgovarati na sve potencijalne primedbe i kakve posledice može da ima država u slučaju sporova i verovatno nedovoljnih kapaciteta i samog državnog prvobranilaštva, jer u članu 31. se kaže da u zastupanje u postupcima pred sudovima, arbitražama, organima uprave i drugim nadležnim organima u kojima Agencija za privatizaciju ima položaj stranke ili umešača, kao i za poslove raspoređene na poslovima zastupanja. Dakle, mogao bi da se izvede zaključak da i ovaj tekst zakona sigurno nije bolji od onog prethodnog koji je bio lošiji od prethodnog Zakona o privatizaciji, a to pokazuju efekti primene ovog zakona. Posledice ovog zakona, Zakona o privatizaciji je izmena i dopuna Zakona na besplatne akcije i novčanu naknadu i ovde će se postaviti pitanje takođe odgovornosti i posledica i kapaciteta u Ministarstvu da trguje akcijama. Na koji način će se te posledice odraziti po državu. Tu skrećem pažnju, naravno, da navijam za to da ne bude takvih posledica po naš budžet ali mislim da je to vrlo važno reći jer je to jedna od ozbiljnih izazova koji će ministarstvo na sebe da preuzima, a opet govorim o novom procesu i daljem procesu centralizacije u kojoj ne poštujemo institucije. Umesto da podstičemo i one neuspešne institucije da bi bile uspešnije, mi ih gasimo i preuzimamo na sama ministarstva ili samu Vladu najveći deo odgovornosti. Zakon o preuzimanju obaveza javnog preduzeća Srbijagas Novi Sad, prema privrednom društvu Naftna industrija Srbija ad Novi Sad, i kada smo razgovarali o budžetu, a evo čuli smo i ovde analizu tog dela, mislim da je važno voditi računa, ovde se radi o 200 miliona evra obaveza Srbijagas prema NIS-u. Mislim da se tu otvara pitanje i mogućih primedbi i drugih poverilaca, ne samo NIS-a. To je pitanje, ne selektivnog pristupa, sistemskog pristupa i pitanje kakve posledice možemo kao država da imamo i u tom smislu. To je jedno pitanje, vidim da odmahujete glavom, ali ću sačekati odgovor ukoliko nam predsedavajuća to dozvoli. Ali, mislim da je takođe važno pitanje, gde je tu pravednost za one građane Srbije, sve poreske obveznike u Srbiji koji ne koristi ni na koji način gas. Imamo veliki broj gradova i opština koji nemaju toplane, koje su uradile konverziju na gas, sa mazuta prešli na gas, pa imaju svoje troškove koje će plaćati na standardan način, a sa druge strane mi na ovaj način poreske obveznike iz čitave Srbije zadužujemo tako što subvencionišemo samo one koji koriste i imaju privilegiju da koriste gas po datoj ceni. Neki kažu da je cena ispod tržišne i da tu privilegiju koriste, a da svi građani Srbije tu cenu subvencionišu. Čini mi se da je to nepravedno. Dakle, tih 200 miliona je upravo to. Dvesta miliona je moglo da se iskoristi i te kako, mnogostruko, trostruko je manja cena potrebna da bi se u budžetu obezbedile besplatne, užine, zdrave užine za sve osnovnoškolce i srednjoškolce u Srbiji. To je upravo onaj iznos o kome smo malopre slušali, ukupni iznos umanjenja plata i penzija penzionera u Republici Srbiji i mislim da je važno da dobijemo odgovore na neka od ovih pitanja, jer zaista nema vremena za analizu svih zakona, a mislim da su ovo zakoni koji, pre svega, potvrđuju to. Nedovoljno poverenja u institucije, nedovoljno poverenja u ljude od lokalnog nivoa, privrednih komora, drugih institucija, agencija za privatizaciju da vode svoje institucije i vode poslove. Mislim da dolazimo u opasnost da dođemo do odgovornosti samo Vlade, pojedinih ministara ili samog predsednika Vlade.
Hvala. Ministar Željko Sertić.
Ne mogu nikako da se složim sa vašom temom koju ste pokušali kroz sve zakone da provučete, a to je centralizacija sistema i nepoverenje da li mi imamo problem sa institucijama, da imamo, ali nažalost institucije su narušene upravo u onom periodu, dok je vaša stranka i vaše kolege dok su vodili ovu državu u prethodnim godinama. Što se tiče same priče vezano za Agenciju za privatizaciju, samo par podataka koji će demantovati sve ono što ste rekli. Kao prvo pitanje, Agencija za privatizaciju bila je jedna, dakle, nije postojalo više Agencija za privatizaciju pa da pričamo sada o centralizaciji nekog sistema. Dakle, jedna Agencija za privatizaciju i ne završava se proces privatizacije 31. 12. 2015. godine, nego se gasi društveni kapital koji neće više postojati u tom obliku i u tom je delu bilo važno da uradimo sve, što je bilo moguće i taj posao ogroman koji je završen u ovoj godini je pitanje preduzeća u restrukturiranju koji smo imali nažalost preko 240, a osnovna ideja je bila je da bude samo tri do pet preduzeća. Što se tiče rada same Agencije, podsetiću vas da od 2007-2013. godine, ni jedna objava nije napravljena za privatizaciju, a da je samo u ovoj godini objavljeno 178 poziva za 100 preduzeća. To što nije uspešno, to što imamo svega nekoliko privatizacija sprovedenih do kraja, to je rezultat svih ovih decenija unazad, problema, a pogotovo stavljanja pod tepih svih problema u poslednjih 15 godina, jer smo imali mogućnosti od 2000. godine da mnogo više uradimo, mnogo lakše. Dugovi preduzeća su bili manji, međutim, zbog politike koja se tada vodila zbog dogovora na lokalnom nivou, već sam spomenuo da smo od tri ili pet preduzeća u restrukturiranju došli do sume od 240 preduzeća koja su napravila onda spiralu ponora i problema i sa drugim kompanijama i državnim i privatnim i došli do toga da za najveći deo njih gotovo da nema spasa. Kada pričamo o drugim zakonima koje ste spominjali, a spominjali su i neki poslanici pre vas, samo u dve, tri rečenice hoću nešto da kažem. Vi znate da je Strategijom za razvoj sistema javnog informisanja, dogovoreno, odnosno predviđeno da se radi položaj javnih-medijskih servisa reguliše posebnim zakonom, dakle, do 2016. godine, ovo je prelazno rešenje i dogovorima sa MMF, ali ceneći i mogućnosti dobre, efikasne naplate sredstava od građana Srbije, dogovoreno da jedan deo, obaveza prema javnim servisima plaća iz budžeta Srbije, a drugi kroz naplatu takse. Zašto je predloženo da samo u ovoj godini, odnosno u narednoj godini, dakle, 12 meseci važenja ovog propisa ide preko naplate kroz električnu energiju samo zbog toga što je taksa izuzetno mala od 150 dinara i da mi praktično da radimo na drugom modelu prikupljanja sredstava, većina tih para bi otišla upravo u način prikupljanja sredstava i obezbeđenja finansiranja, a na ovaj način regulišemo da sva sredstva koja budu skupljena na ovakav način idu direktno i posvećena su radu medija javnog servisa. Sa druge strane, nažalost posle katastrofalnih poplava prošle godine koje smo imali, Vlada Srbije je odmah formirala Kancelariju za obnovu koja je dobila za svoj rad od svih relevantnih i međunarodnih institucija, ali i nezavisnih tela unutar Republike Srbije, pohvale za svoj rad, upravo za transparentnost i postupke rada u svom ponašanju, trošenju sredstava, kako bismo obezbedili da u slučaju bilo kojih nepogoda u budućnosti, imamo takav sistem rada i tako dobro organizovane pomoći građanima Srbije. Predloženo je gašenje Kancelarije za obnovu koja je inače bila oročena samo do ovog perioda i formiranje kancelarije za upravljanje javnim ulaganjima počevši od 1. januara 2016. godine. Tako da na ovaj način Vlada se upravo najodgovornije moguće ponaša i prema svojim građanima, ali i prema svim donatorima koji su obezbedili sredstva za realizaciju pomoći našim građanima u onom nesrećnom delu, kada smo imali poplave i sve rezultate svih poplava u prošloj godini. Hvala vam.
Reč ima ministar Dušan Vujović. Izvolite.
Dozvolite mi nekoliko odgovora na komentare koje su do sada rečeni. Moram da se složim da je meni žao što se prelazak na elektronski sistem prijavljivanja poreza nije odvijao po dinamici koju smo predviđali, ali nemam drugog izbora, nego da prihvatim argumente poreske uprave. Mi smo Strategiju razvoja poreske uprave i Akcioni plan transformacije poreske uprave doneli tek ovog leta. Mislim da su očekivali da će to biti ranije, mislim da smo očekivali da će ograničenja u nalaženju rešenja za bolji i veći kapacitet ne samo centralnih kapaciteta računara, već i softvera da jednovremeno opsluži veliki broj korisnika, da omogući onlajn prijavljivanje svih transakcija, posebno onih koji se tiču fiskalnih kasa, da omogući prijavljivanje svih elemenata i posebno onih elemenata koji zahtevaju visoki nivo obezbeđenja, kao što su akcizne transakcije, ispostavilo se da je to jače, odnosno da su ograničenja viša od onoga što su oni planirali. Bilo bi mi drago da su to uradili na vreme. Mi smo planirali efekat tog uvođenja i u izveštaju, odnosno našem planu unapređenja Duing biznis izveštaja i izveštaju, odnosno našem planu unapređenja Duing biznis izveštaja i u svemu ostalom, ovo što se dešava je nešto što nije deo plana, to je deo gde trokiramo zbog nedostatka sredstava, i nesposobnosti da na teritoriji Srbije, na način na koji ona funkcioniše, sa 182 kancelarije, dođemo do rešenja koja su dobra. Mislim da ćemo rešenja naći, ali da je ovo drugo kašnjenje po redu, i ispravno to govorite. Nije poželjno, ali nije stvar nečije direktne greške, nego kapaciteta sistema da pređe na svetski standard u vođenju elektronskom prijavljivanju svih ovih instrumenata. Mi „mislimo da će ovo biti poslednje odlaganje“, da su ova tri poreza koja će biti urađena do kraja 2017. godine, su relativno mali porezi i relativno male efekte imaju na ukupne poreske prihode, mada su za neke naše građane, vrlo značajni. Druga važna stvar je da pokušamo paralelno sa razvojem ovog sistema, da razvijemo sistem službi koje svuda u razvijenom svetu imaju veliki uticaj na kvalitet prijavljivanja poreza, a to su uslužne delatnosti, u pružanju poreskih usluga, a kod nas postoji ogroman potencijal, da mladi obrazovani ljudi sa računarima, pomažu ljudima da prijavljuju svoje poreze, da oni uz naknade od 4,5 evra po korisniku mogu u toku dana da opsluže 20 ili 30 korisnika, da pomognu ljudima i da čak im priznamo taj trošak, da bez troškova za poreske obveznike, pružimo svima uslugu i povećamo obuhvat poreski, povećamo transparentnost sistema i imamo u poreskoj upravi podatke, o elektronskom vidu, a to je krajnji cilj. Prihvatam vašu kritiku za ovo, jer nije ovo ničija direktna greška, nego je ovo jednostavno ograničenje, sistema da pređe na novi svetski standard u ovoj oblasti. Što se tiče drugog komentara, da su povodom preuzimanja obaveza „Srbijagasa“, to nisu novi nameti, nipošto, to se dogodilo, to je prošlost, to je čišćenje, dugova na najbolji mogući način. Kamate su sve otpisane, novih kamata neće biti, 196 miliona evra će biti preuzeti u nominalnom iznosu i podeljeno na šest rata. Znači ovaj dug, prvo se prihvata da je dug u dinarima, pa će se na dan kada ovo usvojimo i kada se to bude radilo utvrditi koji je to dug u evrima, odnosno prvo ćemo platiti koliko smatramo da je jedna rata u dinarima, ostatak će biti konvertovano u evre. Biće u tom momentu provučeno kroz deficit, to je ono što smo sebi omogućili dobrim performansama do sada. Znači, mi „provlačimo“ kroz deficit 23,5 milijarde dinara. Obzirom na to da se danas nalazimo na 40, da nam je plafon koji je revidiran 120, mi to možemo da provučemo kroz deficit i da još uvek ostanemo ispod toga. To je jako bitno. Mislim da treba da povežemo diskusiju koju smo imali oko budžeta i ovo. Mi ćemo to vratiti u pet jednakih rata po šest meseci naredne dve i po godine. Znači, to je dug, slažem se sa vama, pitanje ravnopravnosti, odlično pitanje, ali tako je za sve stvari koje odlaze u javni dug. Tako će biti i za ovaj dug za vojne penzionere, tako će biti i za dug za poljoprivredu, gde se ispostavilo da imamo ogroman broj ljudi koji imaju pravo na subvencije, mada nisam siguran u ekonomsku celishodnost tog prava, ali imamo taj dug i uvek građani Srbije, nema ko drugi, nema ko drugi da plati nešto što je javni dug. Kad penzijski fond sistematski ostvaruje deficit od 6,5 do 7% društvenog proizvoda, nema ko drugi nego narod ove zemlje to da plati. Zato mi ovde o tome i raspravljamo, zato i pričamo da dovedemo našu fiskalnu kuću u red da bi se znalo, da svi znamo kad neko od nekoga traži neku subvenciju, neku pomoć, neko otpisivanje bilo čega, ili sada vraćanje starih dugova, mi to radimo javno sa vašom podrškom, da se zna da je to trošak onoga što smo radili u prošlosti, što je neodrživo. Bitno je da sada to više ne generišemo i bitno je da odavde izađemo. Prema tome, ja ne bih trošio vreme na to ko je kriv. Zna se, uvek se zna ko je kriv, uvek je neko bio na nekom mestu. Za mene je mnogo važnije da konstatujemo da smo sada ispod 40 milijardi deficita, a da ćemo preuzimanjem svih ovih dugova ostati značajno iznad 120 milijardi koje smo revidirano planirali i još značajnije ispod 191 milijarde koje smo imali na početku godine. Prema tome, ja prihvatam vašu kritiku, prihvatam vaše sugestije, ali molim vas, nemojte da stvarate utisak da mi možemo to da ne platimo. Mi možemo samo to dalje da guramo u stranu, ali taj dug neće nestati. Mi smo uzeli gas, mi smo gas potrošili, istorijska cena ne podleže reviziji, sve što smo mogli da uradimo, mi smo dogovorili najbolje moguće uslove otpisali smo sve kamate, a glavnicu tog duga moramo da platimo. Mogli bismo da odlažemo dalje, ali bi to pogoršavalo naše odnose, pogoršavalo bi uslove pod kojima ćemo obezbediti trajno dobijanje gasa, punjenje Banatskog Dvora i drugih izvora da bismo imali godišnju potrošnju u rezervi, u svetu u kome živimo, nije s gorega imati obezbeđenje za neprekinuto snabdevanje privrede i građana prirodnim gasom. Hvala lepo.
Hvala. Od ovlašćenih da li se neko javlja za reč? (Ne) Prelazimo na listu. Prvi poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Dobra vam je ocena – prvi poslanik. Hvala vam na tom komplimentu. Ja imam samo pet minuta, tako da nije vreme za kurtoaziju. Jako interesantna sednica, nema prenosa. Na Drugom programu RTS ide sad neki jako važan, neka emisija o lovu, ribolovu, pecanju ili teko nečemu. Verovatno je to važnije nego ovo što mi radimo ovde. Mi imamo sednicu sa 73-74 tačke dnevnog reda, koja ide u kasnim satima, u ponedeljak, sve je van procedure i van propisa. Verovatno da tu ima nešto važno i naravno da ima nešto važno. Ima puno važnih stvari. Recimo, ja mogu da pohvalim dve stvari. To što je ministar Verbić, koji je pobegao, prihvatio našu inicijativu o akademskoj čestitosti na neki drugi način, pod drugim imenom, ali je to ugradio u izmene zakona i mogu da pohvalim na neviđeno, pošto nije bilo vremena da se čita, ali dobro je da je donet bilo kakav zakon o zadrugama, koji nije jako dugo postojao i to je jako dobro. Tu su samo dve od 73 tačke. Šta pored toga imamo? To sa zadrugama je dobro, ali to sa državnim poljoprivrednim zemljištem ne valja ništa. To je stvaranje posebnih uslova da miljenici i tajkuni kupe državnu zemlju da bi kroz par godina mogli da je prodaju strancima po tri puta većoj ceni, to je svima jasno u Srbiji, šta je cilj toga, to je kao onaj pokušaj privilegovane prodaje Dedinjskih vila. To je isto to, samo što je ovo deset ili sto puta skuplje. Agencija za privatizaciju se ukida. To je verovatno snažan podsticaj procesa privatizacije. Pitam ministra Sertića, ako je prisutan u sali, kako misli da ukidanjem Agencije ostvari svoj cilj da će do kraja godine da reši 115 preduzeća, o čemu smo doneli zakon pre šest meseci? „Srbijagas“, novih 220 miliona evra u dva zakona, zaduženje za „Srbijagas“. Šta je dobra vest? Dobra vest je da je to samo 1% javnog duga Srbije. Povećavanje samo za 1%. Loša vest je isto to, da je Srbija sto puta zaduženija nego što je ovih 220 miliona za „Srbijagas“. To je briga ove Vlade i ove vlasti za buduće generacije. Svako ko se rodi u narednih 20 godina i ko neće plaćati taksu za prijavu rođenja, jer to će biti besplatno, nosiće 10.000 evra generičkog duga sa sobom čim se rodi. Porezi, sistemski poreski zakoni su svi takvi da se porezi dižu, da se takse dižu, ali se kaže to je usaglašavanje. Znači, sada kada se dižu cene državne, odnosno porezi i takse, to je sada usaglašavanje sa jadnom EU i ispade da sve radimo pod pritiskom EU, da tamo ništa ne valja, da vrše pritisak, da svako usaglašavanje sa njihovim standardima sve više i više guši građane Srbije, a oni žive deset puta bolje nego što živimo mi. Pretplata za RTS, da ne pričam o tome šta je pričao premijer, za šta se zaklinjao da nikad neće da bude to ponovo vraćeno. To ko njemu veruje, ja ne mogu da mu pomognem, ali pitanje je zašto se to donosi na ovako nakaradan način. Pretplata, TV pretplata je postojala svih devedesetih godina. Da li su tada mediji bili slobodni, gospodo bivši radikali, da li smo tada mogli da kažemo da je bilo slobodno informisanje? Naravno da nije. To znači da pretplata sama po sebi ne garantuje nikakvu slobodu. Sloboda se stvara, čuva, brani svaki dan i to se ne radi sa hokus-pokus, mambo-džambo varijantama da li će biti 150, da li će biti pola od pretplate, a pola ne znam odakle, nego tako što kad se o pretplati za RTS govori, RTS treba da prenosi tu sednicu, a ne da emituje… Kome treba Sablja, neka mi se javi kad god hoće, spreman sam da mu pričamo o tome, a i nešto više, mogu i da mu pokažem, ali za kraj, manite se ovih tajnih, hitnih, noćnih, polunoćnih, na brzinu sednica, tako se ne gradi budućnost države, tako se ne gradi ni lična budućnost ozbiljnih ljudi, a kamoli države.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, da ponovim, ne znam da li sam bio uključen, dame i gospodo narodni poslanici, ovo što ste čuli se dešava po onoj izreci kad karakterno sitni ljudi žele da ukrupne sebe. Ja sam mnogo toga čuo, ali kad neko priča o zadruzi, o zadrugama, znate ono za-druga, zadruga nosi naziv za-druga. Kod zadrugara se nije desilo da ne registruješ gazdinstvo, to je obaveza do 31. marta, da ne predaš strukturu proizvodnje, a da možeš da koristiš podsticaje od strane države. Umesto do 31. marta, ti to registruješ 2. jula, ali imaš problem. Nisi registrovao gazdinstvo, nemaš zadrugu kao poljoprivredno gazdinstvo, nemaš ni zemljište, registruješ 2. jula, zakupiš zemljište na nameštenoj licitaciji, gde međusobnu konkurenciju tebe i onog drugog zastupa isti čovek, pa se takmiči sam sa sobom i ti na takav način sklopiš ugovor 7.11.2007. godine i ostvariš pravo na podsticaje za prolećnu sadnju 2007. godine. Bivši premijeri imaju čudnu naviku da i novembar proglase za proleće, a da jul mesec bude ravan martu mesecu i da na takav način ostvare 525.000 evra nezaslužene dobiti, kupe stan na Vračaru i dok ja dolazim iz njiva iz sela Novi Karlovci, moj kolega poljoprivrednik dolazi iz stana vrednog 500.000 evra sa Vračara. Nisam dobio odgovor ni po prethodnom pitanju - koliko je u tom vinovom zasadu ta vinarija je napravila kapi vina, ne flaše, koliko je kapi vina napravila, da znamo za šta je država dala 525.000 evra za to? Nije bilo ni tri kapi za pričest, a kamoli tri boce. Hajdemo dalje, šta je sa zemljištem? Zemljište je zajedno sa firmom prodato i sada moramo da platimo još 500.000 evra zbog toga što ne može da se izvrši restitucija, već moramo novčano da obeštetimo prethodne vlasnike, pravne sledbenike i danas bivši premijeri pričaju o zadrugama i poljoprivrednom zemljištu, zaboravljajući da su imali ugovor, ugovor sa narodom 2000. godine. Ja sam svedok tome. U tom ugovoru je pisalo da ćemo izvršiti restituciju, a nama premijer, za koga sam i ja glasao, doduše kasnije, odbivši da glasam, ali je i pao vrlo brzo, je ušao u parcelu koja je namenjena za restituciju, ne da je želeo restituciju, nego je sprečavao restituciju ulaskom u posed na opisan način. To zemljište je izdato na 30 godina i danas o zadrugama i zemljištu priča neko ko je uzeo za 60 evra 52 hektara zemlje u opštini Inđija po pravu prvenstva na način na koji sam već opisao. Inače, pravo prvenstva imaju samo oni koji su već zasadili vinograd, a ne oni koji će ga saditi. Takav je bio Zakon o poljoprivrednom zemljištu koji ćemo menjati. Danas oni pričaju da ćemo mi tajkunima da prodamo zemlju. Netačno, zbog gledalaca. Zakonom o zemljištu, koji će biti na dnevnom redu ove Skupštine, zemljište će se prodavati malim poljoprivrednim gazdinstvima koji imaju manje od 30 hektara, koji tri godine moraju da budu registrovana poljoprivredna gazdinstava i koji moraju da imaju prebivalište o tri do pet godina u zavisnosti koji amandman bude usvojen. To je oni poljoprivrednicima, onim zadrugarima koja je imovina oteta, koji ništa nisu dobili od države, koji su devedesetih godina podnosili teret socijalnih ekonomskih vojnih pritisaka na našu zemlju, a nisu kupili ništa, ali zato su kupili oni koji su u tom periodu švercom cigareta, nafte itd, zgrnuli ogromne pare na njihovoj grbači, oni su se pojavili kada je moj kolega poljoprivrednik bio premijer, pa oni su kupovali 300.000 hektara zemlje državne, 200.000 hiljada hektara društvene, koja je momentom prodaje pretvorena u državnu, inače je država ne bi mogla je prodati i 100.000 hektara zadružne zemlje koja je bila svojina udruženih seljaka i danas neko priča kako ćemo mi prodati zadruženu imovinu, što je netačno. Ona je već od 2000. godine prodata. Neko govori o tome da ćemo mi zadružnu zemlju prodati strancima. Netačno, ni državno. Trista hiljada hektara je prodato do 2010. godine za 50 miliona evra. Da su ga dali sa pravom prvenstva zadrugama, o kojima pričam, zakupnina svake godine je bila 60 miliona, milijardu i 800 bi prihodovali samo zakupnine, da su ga dali sa pravom prvenstva zakupa na 30 godina, što će biti slučaj sa poljoprivrednim zemljištem kada usvojimo i Zakon o poljoprivrednom zemljištu. I još nešto, to za šta smo dobili 50 miliona evra bi danas vredelo tri milijarde evra, jer 300 hiljada hektara vojvođanske zemlje danas vredi tri milijarde evra. Da li je tako, gospodine Sertiću? Oni su to prodali za 50 miliona evra, za 60 puta manju cenu. Da su ga izdali u zakup na 30 godina, imali bi milijardu i 800 miliona evra zakupnine, a zemljište ne bi vredelo tri milijarde, već bi za 15, 20 godina vredelo šest milijardi. To je trećina našeg duga. To smo mogli vratiti tako što smo to mogli prodati domaćim zadrugama, domaćim poljoprivrednicima, da ih nismo osakatili, oduzeli zadružno zemljište. Tog zemljišta je bilo od 1962. do 1968. godine 198.000 hektara koje je kupljeno teretnim putem. Zadruge su to izgubile divljom, predatorskom privatizacijom za vreme dok je moj kolega poljoprivrednik bio premijer, Vlahović bio ministar poljoprivrede, gospodin Cvetković bio nadležan za privatizaciju, a oni će vam spomenuti poslednjeg činovnika Sinišu Malog. Zaboravili su ovu prvu trojicu koja su se najviše pitala. Oni koji su rasprodali sve su, da bi to legalizovali, usvojili SSP, napisali, sa preteranom preranom liberalizacijom, da bi uništili ostatak poljoprivrednika i ostatak poljoprivrednih zadruga. Preterana i prerana liberalizacija je počistila našu prehrambenu industriju i poljoprivredu, zato što su pale sve carine. Obično je liberalizacija takve vrste se poklapala sa godinom ulaska u EU. Samo se kod nas desilo da će to biti osam godina pre ulaska. Kome su to potpisali? Onim prijateljima svojim finansijskim direktorima DS kojima su prodavali u Kovačici 181 hektar zemlje za tri evra, 20 evrocenti, manje od 20 evrocenti hektar, šećerana pride i šećera za osam miliona evra. Kapital od 20 miliona evra su procenjen prodali za tri evra, a onaj ko je to kupio, odmah sledeće godine digao osam miliona evra. Kako je uspeo da digne osam miliona evra kredita na nešto što vredi tri evra? Odgovor je bio sasvim jasan. To je bilo ogromno čerupanje naroda, društvenog kapitala. Ono što je bilo sve naše, sad je bilo sve njihovo i postalo je sve njihovo. Kupili su i jahte, pevačice itd, kapitalom, oteli od siromašnih, otpuštenih i slabo plaćenih. Danas su oni pričali o tome. Ko je u SSP uneo odredbu da ćemo pet godina po stupanju na snagu SSP-a, pa nas je Litvanija spasila kasnije, odobrila taj SSP, ratifikovala u svom parlamentu, ona nas je spasila? Ko je potpisao da smo 2017. godine u obavezi da strancima prodajemo nekretnine, uključujući i zemlju? Ne mi, oni, oni koji se danas bune, oni koji kažu da je SSP loš, oni koji kažu da ćemo prodavati zemlju strancima. Zašto su usvojili tu odredbu? Da bi oni koji su kupili 300.000 hektara za 50 miliona evra, oni koji su oteli od osiromašenih, slabo plaćenih, onih koji tumaraju praznih džepova i praznih stomaka dok oni grickaju jastoge. Od njih su oteli. Da bi to oteto mogli da prodaju, oni su to uradili. Oni su SSP napisali kako odgovara onima koji su imali zemlju koji su 300.000 hektara kupili za 50 miliona evra, da bi mogli da preprodaju, da bi danas mogli da uzmu tri milijarde za ono što su platili 50 miliona, to im je bila namera, a u isto vreme su ti isti ljudi bili uvoznici svega i svačega, tzv. klaničnog otpada itd. Praznili su naše farme, punili onkologiju. Danas oni pričaju o poljoprivredi, danas oni pričaju o zemljištu. Ko šta sad više da im veruje? Oni koji su sve to potpisali nas optužuju za svoje greške. Hajde jednom da nam oproste makar ono što su oni zgrešili. Ne, oni to ne žele. Oni će i dalje pričati kako ćemo mi prodati strancima zemlju, iako je to bila njihova namera, da unovče ono što je oteto od sirotinje. Konja jaše ko ima. Ko će da dođe da kupi od mene pet hektara od stranaca? Doći će da kupe od onih koji su uzeli 300.000 hektara. Kod njih će zakucati na vrata i pitati da li to može. Zato ne dozvoljavam da moj kolega poljoprivrednik ovde unosi zabunu na čestite poljoprivrednike koji žive na selu, da unosi zabunu, da ih obmanjuje, da govori neistinu, da govori da umesto što ćemo njima prodati zemljište do 20 hektara, što je namera ove Vlade, da i oni nešto kupe u ovoj državi po punoj ceni, umesto onih koji su kupovali velike poslove po mizernoj ceni, dakle, jednom i mi da damo priliku našem poljoprivredniku da nešto stekne, da se udruži u zadrugu i da tako udruženi podignu svoju glavu, podignu našu zastavu i podignu našu državu. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Ninoslav Stojadinović.
Poštovana gospođo Gojković, uvaženi ministri sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, po ko zna koji put moraću da vas podsetim na glavne poruke iz ekspozea premijera prilikom konstituisanja ove Vlade, a koje se odnose na reforme, tačnije na obrazovanje i nauku, kao i na sam naziv tog poglavlja – reforme u obrazovanju i nauci. Ovom prilikom ću navesti samo one najvažnije, naravno, one koje se odnose na predmet zakona o kome ću ja ovde govoriti. S obzirom na veoma oskudno vreme kojim raspolaže naša poslanička grupa, dogovorili smo se da ja govorim samo o zakonu o izmenama Zakona o naučno istraživačkoj delatnosti. Prva poruka premijera, jedan od prioriteta ove Vlade biće nauka i tehnološki razvoj. Sledeća važna, pored planiranog povećanja ulaganja u nauku, Vlada će nizom mera, kao izmenama i dopunama Zakona o naučno istraživačkoj delatnosti, uspostaviti nov model finansiranja nauke po ugledu na praksu ostalih razvijenih zemalja u svetu. Samo da podsetim, ovaj model podrazumeva formiranje fonda koga imaju i Slovenija i Hrvatska, čak i sve zemlje u okruženju, a da ne govorim o zemljama u EU, a koji definiše projekte i raspisuje konkurs i pravi strategije. Znači, sasvim se razdvaja uloga ministarstva od uloge fonda. I poslednja važna poruka, pošto je reč o izuzetno važnom razvojnom resoru, regulisanje ovih zakona dobiće prioritet kako bi se obezbedio kontinuitet u finansiranju naučno istraživačkih projekata, čiji se tekući ciklus završava krajem 2015. godine. Ovo poslednje je u redu, s tim što godina nije tačna. Prethodnim strategijama i svim odlukama, ovaj projektni ciklus trebalo je da se završi 2014. godine, a da se konkurs za novi projektni ciklus raspiše tačno pre 18 meseci, imajući u vidu dan kada ćemo usvojiti ovaj zakon. Sada malo da vidimo šta je Vlada, tačnije Ministarstvo realizovalo od ovih poruka koje, iskreno govoreći, teško da bilo ko dobronameran ne može prihvatiti i pohvaliti. Nažalost, učinak Ministarstva, uopšte, na planu obrazovanja osnovnog, srednjeg, visokog, a i na planu nauke i tehnološkog razvoja, bio je, moram to da kažem, mada ne volim tu reč, katastrofalan. Hajdemo od prvog obećanja, od prve poruke premijera. Rečeno je da će biti povećanje. Planirano povećanje ulaganje u nauku nije ostvareno i ono je i dalje dramatično nisko, nešto iznad 0,3% BDP. Ovo nije sve, kako vole da kažu u nekim reklamnim emisijama. Ako se ima u vidu da 10% ovog budžeta ide na našu kotizaciju za program EU - Horizont 20-20, situacija je mnogo lošija nego u trenutku kada je ekspoze prezentovan i usvajan. Sledeća stvar. Sećamo se svi Zakona o smanjenju plata, merama štednje u javnim delatnostima. Bilo je tu podeljenih mišljenja. Mi smo uvek zagovarali stav da nije trebalo smanjivati plate, ali smo podržavali delimično vraćanje plata, zarada u odnosu na onaj nivo smanjenja i šta sada reći? Ako je nauka prioritet, ako je ovaj resor prioritet, zašto nisu delimično vraćene i plate, odnosno zarade zaposlenih u nauci, pre svega u institutima? U jednom momentu se govori da je onaj nedostatak sredstava, veliki broj istraživača, isti budžet, doveo do nemogućnosti realizacije projekata, pa je došlo do organizovanih protesta naučnih radnika. Mi smo to imali ponovo i zbog ovog smanjenja, i zbog činjenice da im nije korigovana plata. Raspisivanje konkursa za novi projektni ciklus, ponoviću, kasni 18 meseci. Ja sam rukovodilac jednog od projekata i zato znam kakav je ugovor na projektu, znam šta je obećavano. To je sve period Vlade čiji je stožer SNS. Nažalost, ni u jednoj od ove dve vlade ministar nije bio iz ove stranke, tako da ne mogu bilo šta reći u vezi SNS, po ovom pitanju, ali tek konkurs nije raspisan, a za raspisivanje je uslov da usvojimo ove izmene zakona, kao i da Vlada usvoji strategije. Ilustracija, koliki je prioritet Vlade nauka i tehnološki razvoj je činjenica da se ovaj zakon razmatra danas u okviru seta od 18 zakona, i to kao poslednji u nizu, što će dramatično i smanjiti mogućnost da diskutujemo o amandmanima koje smo veoma pažljivo i sa idejom da poprave zakon pripremili. Ako čujemo da ima preko 1.000 amandmana, imajući u vidu ograničenje vremena, definitivno, pošto je ovo poslednji zakon, naši amandmani neće moći da se prezentuju, zbog čega nam je veoma žao. Doduše, ovde istine radi, treba reći da nije Vlada kriva za ovo kašnjenje, jer je zakon tek u novembru mesecu ušao u proceduru. Ne vidim razlog za to. Zašto je šest meseci trebalo za to ili gotovo šest meseci kada je javna diskusija okončana u Srpskoj akademiji nauka i umetnosti 25. maja, krajem maja ove godine? Najzad, strategije naučnog i tehnološkog razvoja Republike za period 2016-2020. godina, koje su takođe uslov za raspisivanje konkursa za sledeći projektni ciklus, treba da budu na Vladi usvojene, a nacrt je pripremljen, nadam se pripremljen, i treba istaći da je javna diskusija završena tek 1. decembra, takođe, raspravom u SANU. Sada nešto o zakonu u ovo malo vremena što je ostalo. Poslednji zakon je donet 2005. godine, a 2010. godine su donete izmene i predlagač ovih izmena, najnovijih, iz ove godine, kaže da su se tokom primene javili problemi, što je sasvim razumljivo zbog nepreciznosti nekih odredbi i morale su biti rešene na drugi način. U kratkoj analizi ovog predloga treba priznati da se preciznije definišu neka rešenja, kao što su period donošenja Strategije naučnog i tehnološkog razvoja, a radi funkcionisanja tela i komisija, kao što su nacionalni saveti, matični odbori, ali ima tu i problema. Jeste da se preciznije definiše, ali oko broja mandata se omogućava da neki ljudi budu večiti, da tako kažem, članovi nacionalnog saveta i matičnog odbora, jer se resetuje sistem na 2010. godinu. Osnivanje instituta od nacionalnog značaja, što je takođe bolje rešenje, nego u prethodnom zakonu, je podrazumevao objedinjavanje više instituta, ukrupnjavanje da bi se formirao jedan. Ovog puta to nije uslov, ali je drugi uslov znatno ublažen. Umesto 100 istraživača u odgovarajućeg zvanju, sada se traži 50 istraživanja. Takođe, preciznije su rešeni izbor direktora i članova upravnih odbora instituta i izbori u naučna zvanja. Međutim, kada se radi o izborima u naučna zvanja za početna zvanja su neke stvari eliminisane, neki problemi, ali su neverovatno ublaženi uslovi za najviša naučna zvanja. To su viši naučni saveti i naučni savetnik. Neverovatno je da se pored rukovođenja, da se umesto rukovođenja magistarskih radova, doktorskih disertacija, sada nešto drugo stavlja. Znači, izbacuje se potpuno za jedno zvanje i da se takođe izbacuje umesto rukovođenja projektima sada dodaje i rukovođenje podprojektima što ima nekog smisla za drugo po redu najviše zvanje. Ali, projektnim zadacima, a to je smešno, ako se uvede pojam projektnih zadataka, pa ima li nekog učesnika na realizaciji projekata da ne radi na projektnom zadatku? Da nema svoj projektni zadatak? Znači, neverovatno su ublaženi uslovi za izbore. Da ne govorim o mogućnosti da se zadrže tzv. večiti direktori instituta. Šta znači, počev od 2010. godine, ama, kao što je urađeno, i to sam podržao i diskutovao na odboru i na Skupštini, kao što je za rektore i dekane urađeno, dva mandata u karijeri. Ja sam ovde u amandmanu dodao - u istom institutu, pošto imam u vidu mogućnost da se i promeni institut i da su ovde u pitanju konkursi. I na kraju, da pohvalim ovaj novi institut etički komitet. To je stvarno jedno evropsko civilizacijsko dostignuće, tu svaka pohvala predlagaču zakona. Na kraju, kažem da ćemo, mi smo oko 20, 19, nešto smo menjali u međuvremenu, 19 ili 20 amandman smo podneli i ukoliko se, stav je naše poslaničke grupe da ćemo glasati za zakon ukoliko se naši suštinski amandmani prihvate. Imajući u vidu da godinu i po dana kasni, tačnije 18 meseci, to taj period, ovaj projektni ciklus, možda ćemo na zahtev brojnih instituta, fakulteta i Srpske akademije nauka i umetnosti još jednom razmotriti naš stav. Danas smo brojne mejlove dobili da ipak podržimo ovaj predlog zakona, jer stvarno usvajanje ovog zakona i strategija na Vladi bi omogućilo da se razreši ovaj problem i da se krene u novi projektni ciklus. Hvala.
Hvala. Ministar Verbić. Izvolite.
Hvala predsedavajuća. Uvaženi poslanici, kao prvo želim da izrazim zadovoljstvo zbog toga što sam tokom kratkotrajnog odsustva iz ove sale čuo pohvale na račun uvođenja etičkog odbora u zakonu od lidera opozicije. Hvala, mislim da je to jedna od stvari koja je na zadovoljstvo svih nas. Postoje zajednički ciljevi koje svi uviđamo, profesore Stojadinoviću uvaženi poslaniče, koje se tiču većeg ulaganja u naučno istraživačku delatnost i koji se tiču stvaranje, odnosno osnivanje agencije koja bi se profesionalno bavila naučno istraživačkim projektima, njihovom evaluacijom i konkursima. Mi od tog cilja ne odustajemo. Ono što je vrlo važno je da se suočimo sa realnošću koja nije realnost od juče već od prekjuče, rekao bih tako. Godine 2012. načinjena je jedna stvar koju je vrlo teško, napravljena šteta koju je teško vratiti nazad. Te godine je zapravo doneta odluka da se direktni materijalni troškovi za istraživanja finansiraju iz kredita i da ne idu direktno iz republičkog budžeta. To je izgledalo kao dobro rešenje da se ne vidi u samom budžetu, a da se novac uzme iz kredita. Međutim, vratiti to nazad, ubediti ministra finansije, pre svega, da je mesto tome u budžetu, a ne u onom delu za kredit je prilično teško. Mi sada činimo sve što je u našoj moći da veći deo materijalnih troškova bude tamo gde mu je mesto, dakle, u budžetu namenjenom za naučno istraživačke projekte, a da se udeo iz kredita smanji. Ono što je objektivna okolnost koja se tiče takođe istog tog kredita koji smo uzeli 2010. godine jeste da mnoge javne nabavke koje smo preuzeli tada da bi se nabavila nova oprema i opremile naučno istraživačke laboratorije nisu realizovane do dan danas, odnosno da upravo ovih dana raspisujemo poslednje tendere. Posledica toga je da mi zapravo nismo imali mogućnost da objektivno uporedimo postignuća naučnika na različitim projektima. Imali smo situaciju koju su teoretičari među istraživačima ostvarivali neuporedivo bolje rezultate od onih kojima je bila potrebna laboratorijska oprema. U takvim uslovima nikakva reevaluacija projekata nije dolazila u obzir, nikakva rekategorizacija istraživača nije dolazila u obzir. Zbog toga je bilo nužno da se projektni ciklus produži. Nadam se da ćemo sada kada realizujemo i ove poslednje tendere, barem u 2016. godini istraživače dovesti u manje više istu fer poziciju pred novim projektni ciklus. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Grozdana Banac.
Poštovana predsednice Skupštine, poštovani ministri sa svojim saradnicima i kolege poslanici, posebno želim da pozdravim gospodina Verbića i smatram da je u ove izmene i dopune zakona uložio svoj lični stav i profesionalizam kao predlagač zakona. Ovaj set zakona će PUPS naravno podržati pa ću istaći sledeće. U članu 9. postojećeg zakona menja se odredba u stavu 3. kojom se predviđa na koje vreme se donosi strategija naučnog i tehnološkog razvoja. Umesto dosadašnje formulacije da se ona donosi za period od najmanje pet godina, izmenom se predlaže da se ona donosi za period od najmanje pet, a najviše deset godina. U članu 10. predviđaju se promene vezane za programe raznovrsnih naučnih istraživanja za koje će se izmenama zakona predvideti različite dužine trajanja, njihovo izvođenje i finansiranje. Do sada su ti programi donosivani isključivo na period od pet godina. U članu 13. predviđa se smanjivanje broja članova Nacionalnog saveta sa 17 na 14. U odnosu na sada važeća rešenja ukida se pravo predlaganja jednog člana od strane naučnih radnika iz dijaspore, a broj članova koji se biraju predlog Privredne komore Srbije smanjen je sa 5 na tri. Dodata je odredba po kojoj predlagači moraju dati najmanje trostruko veći broj predloga od broja koji se bira. Kao razlog za razrešenje dodato je neredovno prisustvovanje sednicama, što smatramo sasvim opravdano i sasvim realno. U članu 14. dodate su nove nadležnosti Nacionalnog saveta i to da priprema i dostavlja Ministarstvu izveštaj o ostvarenim rezultatima o ukupnoj realizaciji strategije, podnosi inicijative za njenu izmenu, da predlaže listu kandidata za matične naučne odbore i da daje prethodno mišljenje na akte o izboru vrednovanja i finansiranja programa istraživanja. To dovodi do bolje primene svih ovih predloženih izmena i dopuna zakona. U članu 27. predviđa se nova nadležnost Ministarstva prosvete i nauke da obrazuju komisiju za utvrđivanje predloga godišnje liste kategorisanih časopisa. Komisiju će imenovati ministar na predlog matičnih i naučnih odbora. U poglavlju koje tretira rad instituta od nacionalnog značaja predviđaju se precizniji i zahtevniji uslovi pod kojima će postojeći instituti steći takav status, kao i u postavci za akreditaciju instituta od nacionalnog značaja. U dodatnom članu 56a, preciziraju se koja ovlašćenja i dužnosti ima direktor instituta. U članu 62. dodavanjem novih nekoliko stavova, vrši se detaljno preciziranje koje svi podaci, na koji način se vode u registru u naučnoistraživačkim organizacijama. U članu 70. izvršene su promene koje se tiču statusa istraživača, pripravnika i istraživača saradnika. Za istraživače pripravnike će se kao uslov tražiti završene master studije. Do sada je zahtev bio da lice samo bude upisano na njih, a biće moguć samo jedan izbor u to zvanje na period od tri godine, bez prava na reizbor. Za istraživače saradnike zahtevaće se da imaju prijavljenu doktorsku tezu i da imaju bar jedan objavljeni naučni rad, a takođe će biti moguć samo jedan izbor u periodu od četiri godine. U članu 88, opširnije preciziran postupak oduzimanja naučnog ili istraživačkog zvanja. Posebno želim da istaknem, dodavanje člana 88a i 88b, kojima se predviđa formiranje odbora za etiku u nauci, koji bi se bavio praćenjem sprovođenja kodeksa ponašanja u naučnoistraživačkom radu. Smatram lično da je etika na čelu čestitosti, koju vi lično gospodine ministre, imate u svom profesionalnom radu. Ja vam želim svaku sreću da uspete u finansijskom pogledu, da imate podršku od Vlade i od ostalih resornih ministarstava kojima treba pomoć i vašem Ministarstvu. Hvala vam.
Zahvaljujem. Balša Božović, izvolite.
Zahvaljujem predsednice Skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, iako ova sednica traje, a ne postoji direktan prenos na Radio-televiziji Srbije, koju naravno plaćaju građani Srbije i to je negde predodređeno ovim zakonima, mislimo da nije dobro što se poslanici vladajuće većine vrlo lako odriču da pričaju o ovim zakonima i danas prazna sala Skupštine u ovih devet časova i 22 minuta, govori o tome koliko su zapravo i oni malo zainteresovani za sve ono što će snaži građane u 2016. godini. Mi smo se zaista trudili da u rekordnom roku slušajući ministra koji je desetak zakona obrazlagao za svaki po nekoliko rečenica, trudili smo se da čitajući tokom noći sve ono što vam je stiglo poslednjih nekoliko dana, ovih 16 zakona danas na najbolji ili najkvalitetniji način, predočimo građanima šta zapravo to znači. Iako ne znamo kada će biti ovaj prenos i kada će se snimak pojaviti na RTS, iako on, možda može da bude i u dva ujutru i u tri ujutru, mislim da je važno, da kao opozicioni poslanici uradimo sve, zbog čega su nas građani stavili na ova mesta i da do kraja dostojanstveno zaštitimo njihov interes, jer smatramo da od ovih zakona sutra zavisi njihov kvalitet života. Veoma nas čudi žurba sa 16 zakona o kojima je potrebno voditi podrobnu i vrlo detaljnu raspravu. Nije nam jasno zbog čega neki ministri nisu ovde, zbog često ministri ne odgovaraju na naše kritike kao opozicije i čini nam sve da se ovo planirano zataškavanje odradi još večeras u nekim kasnim satima, ne bi li se skrenula pažnja na ono šta je 2016. godina i šta je ono što će građani osetiti u 2016. godini. Pored toga i nervoza među nekim poslanicima vladajuće većine.
Poslaniče, dakle, sve ste nas amnemizirali, a sada malo da kažete o tačkama dnevnog reda, ja bih vas molila, kako ste rekli zbog birača.
Ovih 16 zakona govore o mnogo čemu, samo dva zakona određuju da građani Srbije plaćaju 200 miliona evra „Srbijagasu“. Drugi zakon koji se takođe tiče „Srbijegasa“ omogućava tom propalom javnom preduzeću da se dodatno zaduži što će opet plaćati građani Srbije. Uporno idete ka svim onim činjenicama koje smo izrekli pre nekoliko nedelja od 13 milijardi evra zaduženja što ćete dostići do kraja sledeće godine. Nikako nam ne ide da izračunamo kako je to moguće da taj javni dug koji će ovom prilikom porasti raste zajedno i sa glavnicom i sa kamatama. Kako je moguće da tih 13 milijardi nije iskorišćeno za ono što ste govorili, vraćanje nepovoljnih kredita, a i glavnica i kamata, ponavljam rastu, a to plaćaju građani Srbije. Prvog januara 2016. godine ste obećali bolji život. Vi, gospodo ministri, ste stali za ekspozea premijera Srbije gospodina Aleksandra Vučića. Ministar Vujović možda više nego svi vi ostali zajedno, a 1. januar 2016. godine je sada za nekoliko dana. Da li će 1. januara 2016. godine biti bolji život i da li će ga građani Srbije osetiti? Profesori koji su poniženi smanjivanjem plata, poniženi su još više kada su dobili 50 evra pomoć od Vlade Republike Srbije. E, sa tih 50 evra, pomoći će opet i oni plaćati „Srbijagas“, jer tih 200 miliona evra neko mora da plati i vi to vrlo dobro znate. Vrlo dobro znate kada profesori sa 50 evra pomoći pomažu onima koji u svom preduzeću daju 500 evra po zaposlenom za Novu godinu. Pa, srećna i vama Nova godina, poštovani ministri. Jer, građani očigledno nemaju čemu da se nadaju u ovoj novoj, za razliku od nekih koji se pripremaju za izbore, pa već sa različitim vidovima potkupljivanja računaju na neke glasove iz različitih javnih preduzeća. Tu treba da se štedi u propalim javnim preduzećima, a ne na profesorima, na nastavnicima, na ljudima u zdravstvu, ne na penzionerima. Dve stotine miliona evra za „Srbijagas“, toliko se uštedi na platama i penzijama koje ste smanjili ove godine. Tu imamo jedan problem i to smo vam govorili zato što ste vi kao Vlada Republike Srbije odrodili od naroda. Oni ne znaju da li ujutru da kupuju hleb ili lek. Oni ne znaju da li će škola biti bezbednija ili neće biti bezbednija. Oni ne znaju da li će moći da se izleče oni ili članovi njihovih porodica ukoliko se, ne daj bože, neko razboli. Tu je tih 200 miliona evra. Uradili ste sve da na njihovim leđima loše rezultate vaših direktora koji imaju često i po nekoliko desetina hiljada evra primanja zataškati, na njihovim leđima i to vrlo dobro znate, gospodine Vujoviću i nije ništa smešno. Verujte mi, da 2016. godina sa setom finansijskih, poreskih zakona, sa svim onim najavama i za 2017. godinu ne donose ništa dobro u Srbiji. Radio-televizija Srbije, odnosno Javni servis, koji ne prenosi ovu sednicu, iako i sami znate da su obavezni to da rade - uvodi se taksa za Javni servis koju ste i vi, kao ministar, jedan, pa drugi, i vi svi ostali, zajedno sa predsednikom Vlade Republike Srbije obećali građanima da se neće plaćati. To je još jedan dodatni namet. Kada pričamo samo o jednom od ovih 16 zakona, a to je Zakon o porezu na dobit pravnih lica, uvodi se porez o odbitku po stopi od 20% na sve usluge pružene u Srbiji. Da li je to istina ili nije? Jeste, istina je. Poskupljuju sve usluge u Srbiji koje se pružaju iz inostranstva. Jel to istina ili nije istina? Naravno da jeste istina. Ovim Srbija, kao što i vi sami znate, postaje nekonkurentna država za strane pružaoce usluga. I ni tu niste uspeli da uradite ništa od tzv. vaših reformi. Jer, vaše reforme sa ovih 16 zakona znače samo jedno – zavlačenje ruke u džep kada su u pitanju porodični budžeti i pokušavanje da svoje loše rezultate opravdamo tako što ćete taj novac izvući od građana i dati tamo gde je rupa ogromna. Samo jedan od primera je „Srbijagas“. Govorili smo o „Petrohemiji“, govorili smo i o nekim drugim preduzećima - 200 miliona ili šteta kada je u pitanju porez po odbitku po stopi od 20%, koja će nastati za srpsku privredu, za građane Srbije, za njihov budžet, jer će to oni morati da plate, ovih 20% više. To je dovoljno novca da se zaposli svaki mladi čovek u Srbiji koji je na birou, svaki mladi čovek, 56% nezaposlenih mladih ljudi je danas u Srbiji. Potrebno je manje od 100 miliona evra da bi se svako ko je završio višu, visoku, master i doktorske studije zaposlio u Srbiji, da ti mladi ljudi ne bi morali da beže iz Srbije, da ne bi morali da beže iz ovog grada, da bi te porodice ostale na okupu, da bi mogli da prežive i da bi mogli svoju budućnost da vežu za ovaj grad ili za neku od opština ili za neki od gradova u Srbiji, ali ne. Sa druge strane, Vlada Republike Srbije se obavezuje čvrsto da će tamo gde su zaposleni, partijska vojska, da će ta preduzeća morati da dobijaju sredstva iz subvencija, da će ta preduzeća nastavljati da žive, ali samo na uštrb onih ljudi koji su radili ceo svoj život, kao što su penzioneri, na uštrb onih koji obrazuju decu, koji leče naše građane i na uštrb onih mladih ljudi koji ne mogu da dođu do posla. Vi to vrlo dobro znate. Vi i sami znate da, kada je u pitanju ovaj porez koji sam pominjao malo pre, sa SAD Srbija nema zaključen ugovor o izbegavanju dvostrukog oporezivanja. Da li je tako? Jeste. Kako ćete posle ovog poreza i uvođenja ovog poreza, povećanja, stimulisati neke američke kompanije da dođu u Srbiju? Upravo tim porezom? To, za razliku od svih poreskih stručnjaka u Srbiji jedino tvrdite vi, gospodine Vujoviću. Srbija na ovaj način može da se oprosti, na primer od „Gugla“ i od nekih drugih kompanija, i to upravo ovako. Vlada Republike Srbije predlaže samo nova zaduživanja, zato što nema rešenje kako da izađe iz ove krize. Vlada Republike Srbije predviđa da ono što je neko mukotrpnim radom stekao proćerda i potroši tamo gde je najmanje važno. Vlada Republike Srbije nema odgovor na pitanje da li će građani Srbije ikada uz ovakvu postavku i političku podršku vas, živeti bolje, a i vi sami znate da ste obećavali 2013. godinu, da ste govorili o 2014. godini, pa smo vas sačekali 2015. godine da vidimo šta će se desiti, a onda 1. januar 2016. godine, evo, to je za nekoliko dana, i onda će građani ući tog 1. januara u jednu novu godinu sa boljim životom, osetiće da imaju mnogo više da potroše uz sva poskupljenja i grejanja i struje i osnovnih životnih namirnica i PDV-a i sa svim onim porezima na imovinu i sa svim onim drugim dažbinama i taksama koje vi sada u ovih 16 zakona stavljate i smatrate da ćete njima učiniti tako život kvalitetnijim? Nemojte molim vas. Građani mogu 2016. godine da očekuju samo jednu stvar, a to su izvršioci, privatni izvršioci na svojim stanovima, na pragovima svojih kuća i svojih stanova, da im se pleni imovina, za one koji nemaju da plate porez i to je jedino u 2016. godini što će mnoge ljude dočekati. Ti izvršioci, kao što znate, se nagrađuju od strane ove Vlade, oni imaju za sve i svaki posao koji odrade, a pod poslom se podrazumeva zaplena tuđe imovine, čak i nagrade, ti ljudi se nagrađuju, a ne oni koji pune budžet Republike Srbije. Samo jedna od situacija koja je i danas bila u glavnom gradu je katastrofalna, za 530 hiljada građana, pola miliona ljudi, ukinute su pogodnosti koje su im određene opštine u Beogradu omogućavale. Na svakom koraku se kažnjavaju oni, otpuštaju oni koji nisu članovi SNS. U Pančevu, advokatska kancelarija je danas kontaktirala mene lično, kao narodnog poslanika, sa informacijom da se ljudima daje pristupnica SNS da se potpiše, a ukoliko se ne potpiše, ne produžava se ugovor. Da li je to ta borba sa viškom zaposlenih u javnom sektoru? Da li su to ljudi zaslužili, gospodine Vujoviću, da im se na taj način lomi kičma i lomi dostojanstvo? Ova Vlada Republike Srbije ne može da opstane više nijedan jedini dan, izgubili ste kredibilitet sa svojih 250 autobusa po Srbiji punih stranačkih aktivista, ne možete da uradite apsolutno ništa i od vaših ekonomskih reformi koje još uvek na papiru podržavaju svi vaši strani partneri, doći ćete do toga da će u Srbiji zavladati glad, a da će neki koji su vrlo bliski ovoj Vladi završiti sa mnogo para u svojim džepovima. Zahvaljujem.
Po Poslovniku, gospodin Babić, pa će ministar.
Član 106. stav 1. gospođo predsednice. Može da se govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres, jer ovde smo za 17 minuta čuli o svačemu, samo ne o tačkama o kojima se vodi pretres. Zaista, kada slušam neke narodne poslanike kao prethodnog uvaženog kolegu, prosto mi dođe da deo vremena SNS predam njemu, jer što više on govori, to više raste rejting Vlade Republike Srbije i Aleksandra Vučića. Pazite, to se toliko kosi sa zdravim razumom, kada neko čija je stranka i on lično zadužio Beograd, dok ga je vodio, do deficita, istorijski velikog od 22%, sada govori za Vladu Republike Srbije koja se bori da smanji deficit i koja je smanjila deficit u ovoj godini, i koji kaže – ma, ovo je loša Vlada. Ne, vi ste, gospodo, loši. Da on koji je doprineo da u našoj državi 400 hiljada ljudi ostane bez posla, za četiri godine Vlade Balše Božovića je 13% ljudi ostalo bez posla, on se sada brine nad zlokudom sudbinom mladih ljudi, mladih ljudi kojima dajemo šansu u investicijama. Ja vas pitam, gospodo ministri, ko je napravio dug u „Srbijagasu“? Ja ću vam reći – napravio je Balša Božović i Demokratska stranka. A sada, ovaj budžet i ova Vlada Republike Srbije moraju da plaćaju dug koji je napravila DS i Balša Božović, dug mora da se vrati, bez obzira ko ga je napravio, a napravio ga je Balša Božović i DS. I sada kažu, to što moramo njihove dugove da vraćamo, kažu nam, sram vas bilo što vraćate te dugove. Da, vraćamo te dugove. Vaši su dugovi, ali i njih ćemo da vratimo. Bruka i sramota to što govorite. Uostalom, kako kažete, vaše reforme. Da, naše reforme, ali smo sa našim reformama 30 mesta napredovali na Duing biznis listi, ali tu se vi ne pitate, tu se pita Svetska banka, gospodo.
Vreme, hvala. (Balša Božović, s mesta: Poslovnik.) Samo momenat jedan poslaniče, samo momenat. Da li želite obrazloženje, glasanje? (Zoran Babić, s mesta: Ne.) Ne, hvala. Reč ima narodni poslanik Balša Božović, po Poslovniku. Koji član?
Zahvaljujem. Član 107. Ugroženo je dostojanstvo predsednice Narodne skupštine, iz prostog razloga što je prethodni govornik govorio o meni lično, kao nekome ko je, sa jedne strane imao Vladu i bio pretpostavljam lider te Vlade i sa druge strane radio razna zlodela koje je on pomenuo malo pre, a na koja vi niste reagovali. Pri tome, da ni jednog jedinog dana nisam bio na izvršnoj funkciji, kada je u pitanju vlast, sa jedne strane, za razliku od mog kolege od preko puta koji je u Vrnjačkoj Banji i te kako bio poznat… [[Isključen mikrofon]]
Hvala poslaniče, nećemo voditi takvu raspravu zaista. Da li želite da glasamo? (Balša Božović, s mesta: Da.) (Zoran Babić, s mesta: Poslovnik.) Smatrate da je time što se neko obraćao vama i govorio o vašoj političkoj stranci, povredio dostojanstvo parlamenta? (Balša Božović, s mesta: O meni lično.) Ne, to je vaše pitanje, samo smatrate da je time povređeno dostojanstvo parlamenta. Da mogu, da generalno onda da uvedem takva pravila. (Balša Božović, s mesta: Tako je.) Zahvaljujem. Zavisti od glasanja. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, povreda Poslovnika. Izvolite.
Gospođo predsednice, povređen je član 108. stav 1. Poslovnika, ni u jednom jedinom trenutku nisam govorio o privatnom životu. Da li hoćemo da pričamo o privatnom životu? O Strahinjića Bana, o kafićima, o stanovima, o zgradama? Ne želim. Ne želim…
Poslaniče molim vas, nemojte.
Ali, samo hoću da završim jednom rečenicom. Prvo, neistina je, a trebali ste da prekinete prethodnog govornika kada je govorio da Javni servis ne prenosi ovu sednicu, ovde vidimo radne i odgovorne ljude sa RTS-a, koji su i sada za kamerama, ili su sada u režiji, koji prenose ovu sednicu u odloženom terminu, ali i dan danas rade i ostaju mnogo duže nego kolege od preko puta. Vidim da su neki već i otišli.
Hvala.
I druga stvar, da je dodatni namet ne znam po kojoj matematici, je dodatni namet 150 dinara pretplate u odnosu na 500 dinara pretplate koja je bila za vreme bivšeg režima i gospodina Balše Božovića, koji pere ruke od svoje stranke.
Hvala, da ne širimo priču. Dakle, član 108. Ja nisam htela da se mešam u to, ali odloženih prenosa je bilo u zadnjih deset godina koliko hoćete. Tako da to ništa nije novo, ali opet razumem da neko misli da je to lajt motiv koji treba da posmatra, u ostalom građani Srbije kada budu gledali neće znati o čemu se radi, zašto neko govori da nema prenosa, kada ima prenosa. Pa, da, potpuno nejasno. Reč ima ministar Vujović. Izvolite.
Hvala lepo, da počnem od poslednje izrečene misli. Znači, prvo, ponovo sam iznenađen tim da uspevate da potpuno preokrenete suštinu. Suština poslednjeg instrumenta 20% poreza na dobit po odbitku, pročitaću vam šta piše u članu Zakona, samo uvodni paragraf i tačku koju ste vi citirali: „Ukoliko međunarodnim ugovorom o izbegavanju dvostrukog oporezivanja nije drugačije uređeno, porez na dobit po odbitku po stopi od 20% obračunava se i plaća na prihode koje ostvari nerezidentno pravno lice“, znači, ne srpsko, nego nerezidentno pravno lice, „od rezidentnog pravnog lica po osnovu“, pa sada tačka 5) o kojoj danas pričamo: „naknade od usluga koje se pružaju, ili koriste, odnosno koje će biti pružene ili korišćene na teritoriji republike“. Drugim rečima, ovo je porez u korist građana Srbije koje će platiti viza i drugi pružaoci tih usluga iz Evrope, ali tamo gde postoje sporazumi ovo se ne odnosi. Znači, u Americi, znači u nekim drugim zemljama. Zašto vi štitite tuđa, strana, nerezidentna lica koja će plaćati porez u korist građana Srbije po odbitku, znači to se zadržava, ako ima sporazum onda će moći nešto drugo, meni je potpuno nejasno. Znači ovo je prihod za Republiku Srbiju, ovo je prihod za budžet Srbije, ovo je prihod za građane Srbije, a ne trošak, kao što ga vi predstavljate. Znači, potpuno je suprotno, ovo je element prihoda koji ne plaćaju građani Srbije i rezidenti Srbije, nego stranci koji u Srbiji, recimo naplaćuju usluge kreditnih kartica. Mi kažemo od te zarade mi ćemo zadržati 20% ako postoji sporazum, zato sam vam rekao da je ovo prilog u korist sporazuma, jer će onda te firme biti zainteresovane da sa Srbijom imaju sporazum o izbegavanju dvostrukog oporezivanja, a ne ono što ste vi rekli. Znači, sve je potpuno suprotno. Druga stvar, želeo bih da me uputite kako se dolazi u taj vaš svet u kome možemo da izbegnemo budžet, da uđemo u privredno finansiranje, da izbegnemo finansijske obaveze. Ovde sada predlažete da 200 miliona koje smo dužni od pre, predlažete da ne platimo, molim vas objasnite mi kako je to moguće? Ja ću oberučke da prihvatim vaš savet, a da pri tome ne urušimo poziciju ove zemlje, sve što smo do sada radili, da urušimo snabdevanje Srbije prirodnim gasom, da urušimo sve svoje, ugled u svetu i svemu ostalom, samo mi to objasnite. Znači to je, što govorite, to je toliko naivno kao da kažem da sa nedelje idemo pravo na petak popodne u još jedan vikend za one koji ne vole da rade. To apsolutno nema nikakve veze sa realnim svetom. Hvala.
Reč ima Suzana Spasojević. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministri, koleginice i kolege narodni poslanici, ozbiljni zakoni su danas na dnevnom redu, svi su podjednako važni i za privredu i za ekonomski sistem zemlje i za finansijsko funkcionisanje Srbije. Ja ću danas diskutovati o dva predloga zakona, o Predlogu zakon o zadrugama i Predlogu zakona o privrednim komorama. U Srbiji komorski sistem ima tradiciju dužu od 150 godina i za sve to vreme kroz brojna iskušenja komorski sistem u Srbiji se i menjao i prilagođavao tržišnom privrednom sistemu. Ono što i znamo i što je neophodno da imamo u vidu, jeste da u srpskoj privredi ima zaista mnogo problema, a privredne komore su upravo te koje su najsposobnije da brzo identifikuju problem i da brzo predlože rešenje tog problema. Pored toga, privredne komore imaju i kapacitet da sprovedu strategiju pružanja određenih oblika podrške poslovanju privrednih subjekata. Država je dužna da stvori najpovoljniji privredni ambijent za poslovanje, da osluškuje zahteve privrede i da privredi bude na usluzi, a to najbolje može preko privrednih komora koje su svuda u svetu veza između države i između privrednika. Privrednici preko komore daju smernice Vladi u kom pravcu treba praviti rezove i reforme da bi se unapredio poslovni ambijent, a verujem da ni jedan ozbiljan privrednik u Srbiji od države ne očekuje ništa drugo do stvaranja dobrog poslovnog ambijenta. Predlog zakona o privrednim komorama o kojem danas i raspravljamo je sasvim novi i moderan Predlog zakona, koji će sigurno otkloniti sve one probleme koji su uočeni u primeni važećeg zakona, a koji će definitivno uticati na dalju transformaciju i reformisanje komorskog sistema u Srbiji. Najbitnije da i ta transformacija i reformisanje komorskog sistema budu u korist privrede jer privredne komore postoje i zbog privrede. Svakako jedna od najvažnijih novina koja se uvodi ovim zakonom, konstituisanje novog načina organizovanja komora sa obaveznim članstvom, što jeste novina sada što se tiče ovog zakona. Inače, ovakav sistem obaveznog članstva je već postojao i time se uloga komora i u zemlji i prema inostranstvu biće mnogo i ozbiljnija i izraženija u smislu moći, u smislu kvaliteta, uticaja, itd. Ono što se ovim zakonom afirmiše, a što jeste glavni i najobuhvatniji zadatak komore je da zastupa i da štiti interese privrede i privrednika, što podrazumeva sve one aktivnosti koje su usmerene na kreiranje ambijenta povoljnog za poslovanje, promociju privrede u zemlji i van nje, edukativne aktivnosti i slično, a što opet podrazumeva i aktivnu uključenost svih članova privredne komore u smislu iznošenja stavova, primedbi, sugestija i na taj način tako objedinjeni zahtevi privrede dođu do onih koji kreiraju politiku i onih koji donose odluke. Na taj način privredna komora postaje ozbiljan partner Vladi, što u stvari i jeste cilj. S obzirom da Privredna komora Srbije jeste institucija sa dugom tradicijom, da u Srbiji ima dovoljno stručnih i dovoljno profesionalnih ljudi i zaista dovoljno stečenog poverenja poslovnih ljudi. Smatram da će ova institucija i ojačati i zauzeti mesto u privrednom životu koje joj pripada odmah nakon početka primene ovog novog zakona. Kada je zakon o zadrugama u pitanju, želim da kažem ono što ste i vi, gospodine Sertiću, rekli, da važeći Zakon o zadrugama nikada nije dao prave efekte i da su nam i zadruge i zadrugarstvo u Srbiji izložene problemima različite vrste koji opterećuju poslovanje zadruga, a koji se mogu otkloniti jednim novim savremenim zakonskim okvirom i sprovođenjem reformi u zadružnom sektoru u skladu sa jednom modernom, tržišnom, ekonomskom i finansijskim kretanjima u Evropi i svetu kada je oblast zadrugarstva u pitanju. Problemi poput nerešenih imovinsko-pravnih odnosa, pravni status imovine zadrugara, zatim, postojanje potrebe harmonizacije domaćeg zakonodavstva sa regulativom EU u oblasti zadruge i zadrugarstva, nepostojanje sistema ili mehanizma za privlačenje kapitala u zadrugu, jedno nedomaćinsko poslovanje do sada, ekonomska kriza, sve su to problemi iz kojih je proizišla potreba da se pristupi reformi zadrugarstva u celosti po uzoru na razvijene zemlje, što bi oživelo značaj zadruga i stvorilo uslove da zadrugarstvo ponovo ostane važan faktor razvoja domaće privrede, kao što je to nekada bilo. Istorijski gledano, poljoprivredne zadruge su bile prve koje su se proširile u regionu, a i danas su one najvažniji i najbrojniji oblik organizovanja, kada su zadruge u pitanju, od negde oko 4.000 zadruga koliko postoji registrovanih u Srbiji, najveći broj je zemljoradničkih zadruga. Problem imovinsko-pravnih odnosa, što sam već istakla da je zaista bio problem, biće ovim zakonom rešen i to je ono što je dobro. Međutim, zemljoradničke zadruge ne treba posmatrati samo sa aspekta čime one raspolažu u smislu kapaciteta kada je u pitanju zemljište, mehanizam, nekretnine, već ih treba posmatrati sa stanovišta koliko su te zadruge u mogućnosti da organizuju proizvodnju, da obezbede plasman, jer je to u ovom momentu i ovakvoj situaciji u kakvoj je naša poljoprivreda, za naše poljoprivrednike i najbitnije. Država, počev od zakona, pa nadalje, mora da preduzme sve da zemljoradničke zadruge ponovo ožive i da budu uključene u sve segmente agrarnog razvoja. Što se tiče stambenih zadruga, takođe imaju tradiciju u srpskom zadrugarstvu. Imale su u jednom vremenu izrazito prepoznatljivu ulogu u podmirivanju stambenih potreba. Zato i želim da iskomentarišem par odredbi koje se tiču baš stambenih zadruga. Predlogom zakona predviđeno je da se zadruge osnivaju ulogom zadrugara ili bez uloga, izdržavaju se članarinom i s obzirom na to da stambene zadruge i omladinske zadruge i potošačke zadruge, a posebno socijalne zadruge, ne osnivaju radi sticanja i raspodele dobiti, već radi zadovoljavanja određenih potreba zadrugara, smatram da bi ove zadruge trebalo uvrstiti u one koje se mogu osnovati bez uloga, jer njihovo poslovanje odlikuje prvenstveno pravila uzajamnosti, solidarnosti, podmirivanje stvarnih troškova, a svaki višak prihoda u odnosu na rashode usmerava se u namene radi kojih je zadruga i osnovana. Takođe, kada su u pitanju organi upravljanja, s obzirom na to da uslovi rada kada su zadruge u pitanju su poslednjih godina bitno promenjene i nepotrebno je, pre svega iz tehničkih i praktičnih razloga, predvideti zakonom glomazne organe upravljanja, već to svesti na neki primereniji i prihvatljiviji broj članova, zbog npr. kvoruma ili zbog obezbeđivanja prostora za održavanje sastanaka i slično, 100 članova je zaista preveliki broj. Za SPS naročito je važno i to želim i da istaknem i da pohvalim, što je Predlogom zakona predviđeno osnivanje socijalnih zadruga, koje su bitne u smislu podrške i pomoći socijalno ugroženim kategorijama građana. Bitno je da se u ovakav vid podrške uključe i lokalne samouprave i pruže pomoć i kod osnivanja ovih zadruga, ako postoji mogućnost da se olakša i da se skrati postupak za registraciju i slično. Sve ove zakone koji su danas na dnevnom redu u danu za glasanje poslanička grupa SPS će podržati. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, uvaženi ministri u Vladi Republike Srbije, poštovane gošće i gosti iz Vlade, mi narodni poslanici Nove stranke podneli smo, vidim da ministar Sertić najpažljivije sluša, okruglo 100 amandmana na predloge zakona koje večeras u našoj Narodnoj skupštini brane ministri Sertić, Vujović i Verbić, a trebalo i ministar Tasovac, koji nije tu. Meni je to odmah jedno pitanje za ministre koji su tu – zašto ministar Tasovac, čiji je jedan predlog zakona ovde, nije večeras ovde da brani svoj predlog zakona, poštovana gospodo? Ministre Sertiću, na vaše predloge zakona podneli smo 51 amandman, kao što vidite, najviše, i to je i red. Ja mislim da je to i naša praksa ovde. Uvek imamo velike primedbe i kritike na vaše zakonodavne projekte, ministre Sertiću, ovog puta posebne na Zakon o privrednim komorama. Ali, predlažem da u amandmanskoj raspravi razgovaramo član po član, amandman po amandman, ministre Sertiću. Ministre Vujoviću, na vaše zakonodavne projekte večeras 27 amandmana i slična je stvar kao sa gospodinom Sertićem, predlažem da se čuvamo za prekosutra, kada će, ja mislim, biti amandmanska rasprava i isto ovako da idemo, član po član, ministre Vujoviću, amandman po amandman. Na Predlog zakona koji je podneo ministar Tasovac i koji je trebalo da brani svoj zakon podneli smo 12 amandmana. To je zakon kojim se privremeno uređuje način naplate takse za Javni medijski servis od 1. januara 2016. do 31. decembra 2016. godine, a visina takse predložena je 150 dinara. Ministar nije tu. Meni je to još jedno svedočanstvo, poštovana gospodo narodni poslanici, i gošće i gosti iz Vlade, o jednoj vrsti lutanja ministra Tasovca, nepromišljenosti, odsustva ozbiljnog planiranja. Ovo ozbiljno kažem, naročito kada imamo u vidu da je ministar Tasovac ovde i predsednik Vlade, da su govorili ovde da neće ni biti pretplate. To je značilo da neće biti takse, pa se pojavila taksa u iznosu od 500 dinara, pa je sada 150 dinara. Mi smo, poštovana gospodo, početkom avgusta 2014. godine, kada smo razgovarali o tzv. reformskim medijskim zakonima nudili ministru Tasovcu najozbiljniji predlog, da se javni servisi finansiraju iz budžeta. To je najsnažniji garant nezavisnosti javnih servisa. Kada mi stavimo u zakon, poštovana gospodo, da tačno određeni procenat ide za javne servise, šta će onda taj glavni odgovorni urednik da brine o uticajima kad zna da tačno određeni novac iz budžeta njemu sleduje godišnje, poštovana gospodo? Ministar Tasovac je to odbio, nije prihvatio i nema ga večeras da objasni ovo svoje lutanje, poštovana gospodo. Ministre Verbiću, podneli smo 10 amandmana na predlog zakona koji ste vi uputili u proceduru u Narodnu skupštinu i moram ovde da kažem, pre svega svojim kolegama narodnim poslanicima da je ministar Verbić nakon 15 meseci uporne posvećene borbe nas narodnih poslanika opozicije, borbe za akademsku čestitost, konačno prihvatio našu ideju da se zakonski instalira jedan plagijatograf, a ja ću ovde da pokažem preko člana 35. kako je to gospodin Verbić uradio, kada je zapisao u svoj predlog zakona sledeće – naučno, odnosno istraživačko zvanje može se oduzeti, poštovana gospodo, u kojoj situaciji? Ako se utvrdi da naučni radovi na osnovu kojih je kandidat izabran u zvanje predstavljaju plagijat. Od 24. septembra 2014. godine, ovde, na početku svake sednice naše Narodne skupštine, zagovaram da se u Zakonu o visokom obrazovanju utemelji princip akademske čestitosti. Najteži prekršaj akademske čestitosti je plagijat. Najteži prekršaj akademske čestitosti je plagijat. Petnaest meseci traje ta borba, poštovana gospodo, i konačno mogu večeras, 22.00 sata, gospođo Gojković, tačno, da kažem da smo pobedili u ovoj borbi. Prvi korak vaš, ministre Verbiću, ja mislim treba da se tiče doslednosti, da kažete večeras ovde sada - prihvatili smo vašu ideju, nećemo da budemo plagijatori. To je vaša ideja, stavili smo je u zakon, a onda, ministre Verbiću, drugi korak, da se osvrnete oko sebe, pa da vidimo da li će gradonačelnik ili jedan ministar prvi da idu na taj plagijatograf, gospodine Verbiću.
Zahvaljujem. Samo da vas informišem Vlada je predlagač. To smo naučili posle godinu i po dana, a ovo su ovlašćeni predstavnici koji mogu u pojedinim segmentima da obrazlažu i da učestvuju u raspravi po svim tačkama dnevnog reda. To je za šesticu slabo, je li tako profesore? Molim za slabu šesticu, još malo i razumećemo se. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po Poslovniku. Izvolite.
Gospođo predsednice, povređen je Poslovnik, član 106. stav 1. Neću tražiti da se Skupština izjašnjava o povredi Poslovnika, ali smo sada u pet minuta govora prethodnog govornika, uvaženog kolege, čuli koliko puta su predložili određene zakone, od kojeg datuma, do kojeg datuma su predlagali, te čuvene pobede, ne znam čega, a ja kažem parlamentarizma i dijaloga, a za dijalog su potrebne dve strane, onda je to pobeda dve strane, ne samo jedna. Čuli smo koliko je amandmana predloženo. Čuli smo i neke pretnje – videćete vi samo, da mi dođemo do tih amandmana. Ne mislim tu na pretnje u izvornom smislu, ali ako neko pet minuta nije rekao ama baš ništa o predloženim zakonima, a materijala ima i previše možda, onda je to više problem za onoga ko se služi takvom argumentacijom. Sa druge strane, ja bih voleo da gospodin Tasovac, molim vas prenesite mu, uradi jednu sliku u prirodnoj veličini, da poklonimo prethodnom govorniku, jer vidim da mu gospodin Tasovac toliko nedostaje. ….
Poslaniče, ne znam kako Tasovca da stavimo u Poslovnik.
Teško u Poslovnik, ali vas molim, i ovim završavam, da zaista govornike opomenete da govore o tačkama dnevnog reda. Imamo puno zakona na dnevnom redu, bitnih. Građani očekuju da debatujemo o zakonima. Očekuju da debatujemo o suštinskim stvarima, a ne o nedostajanju gospodina Tasovca, ne o koliko je puta neko predložio zakon ili koliko će ili koliko je amandmana predložio. Znate, sve to imamo u otvorenom parlamentu, sve to možemo da vidimo na otvorenom parlamentu. Jedan klik i informisaćemo se o celom govoru prethodnog govornika, a sada bih zamolio da ipak vodimo računa o Poslovniku.
Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Hvala, gospođo predsednice. Dame i gospodo, ja ću gro izlaganja posvetiti Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o naučno-istraživačkoj delatnosti koji smatram posebno interesantnim, a verujem da će i kolege značajan deo svojih izlaganja posvetiti drugim zakonima koji su na dnevnom redu. Dakle, iskoristio bih priliku da pozdravim ministra i da čestitam na više nego na vrlo dobrom predlogu zakona, koji sa svoje strane podržavam iz više razloga. Pokušaću da u efikasno iskorišćenom vremenu napomenem samo neke aspekte koje lično pozdravljam i smatram za jako dobre. Prva stvar, zbog toga što je predviđeno da se usvoji strategija razvoja u naučno i tehničkom domenu koja će biti zasnovana upravo na rešenjima koja su predložena ovim zakonom, i to u periodu, kako smo bili u prilici da čujemo danas, a i da vidimo iz obrazloženja, koji podrazumeva 10 godina od današnjeg dana, što je jako važno i predstavlja dobar osnov za dugoročno planiranje u ovoj sferi. Drugo, rešava jedan značajan problem iz prakse, a to je problem formiranja nacionalnog saveta za naučni i tehnološki razvoj. Sve ono što je bio problem u funkcionisanju tog izuzetno važnog tela, verujem, biće na adekvatan način rešeno upravo kroz ove metode koje su predviđene Predlogom zakona. Treća stvar, formiranje instituta od nacionalnih značaja za Republiku. Dakle, takođe, izvanredno važno pitanje i činjenica nešto što nije moglo da zaživi u praksi na osnovu onih rešenja koja su bila predviđena onim zakonom koji još uvek na snazi, a za koji opet, podvlačim sa svoje strane, izražavam uverenje biće adekvatno rešen kada ovaj zakon o izmenama i dopunama i usvojimo. Dalje, pitanje broja članova, sastava matičnih odbora, takođe, veoma važno pitanje. Mnogo bolje rešenje za izbor u naučno-istraživačka znanja, kao i po prvi put predviđeno usvajanje podzakonskih akata koja se bave vrlo bitnim stvarima, između ostalog, evaluacijom ostvarenog istraživačkog rada, čak i odgovarajućom kvantifikacijom. Na kraju, ne najmanje važno, omogućava neometano finansiranje svih onih projekata koji su još uvek na snazi, i to će biti obezbeđeno do trenutka kada se očekuje novi konkurs, odnosno obezbeđivanje novih projekata za sve učesnike u ovoj sferi. Iskoristio bih priliku, gospodine ministre, da skrenem vašu pažnju na par amandmana koji su došli od poslanika iz SNS i koji su usmereni ka dodatnom pojačavanju onih intencija da se obezbedi odgovarajuća zaštita podataka o ličnosti, ali da se takođe, kroz neki naš doprinos, obezbedi pojačana transparentnost, kako u smislu podataka o naučno-istraživačkim delatnicima, kako u smislu njihovih sopstvenih referenci, tako i u smislu finansiranja i ukupnih sredstava koja su obezbeđena za ovu oblast. Smatramo to veoma važnim. U skladu sa jednim i drugim aspektom, koji sam pomenuo, predložili smo i uvođenje identifikacionih brojeva istraživača i predložili smo nove metode za dalje unapređenje one čuvene modernizacije kojom se bavimo jako dugo i sa kojom, verujem, jako dobro napredujemo, a podrazumeva upotrebu internet sajta ministarstva, a za transparentan prikaz svih ovih podataka o kojima sam govorio sada, kao i prikazivanje tih podataka u mašinski obradivom obliku koji će omogućiti da se sutra možda formiraju odgovarajuće aplikacije, a u skladu ovog trenutka, ovog doba koje će služiti za adekvatnu obradu ovih posebno važnih podataka. U nekoliko minuta osvrnuću se i na komentare koje smo čuli danas, a vezani su za ovaj predlog zakona. Dakle, svakako se slažem sa ocenom na one zamerke koje se tiču predviđenog nivoa sredstava za nauku, kao i plata ljudi koji su angažovani u ovoj sferi. Zapravo nije mesto ova sala danas i po pitanju ove tačke dnevnog reda. Zakon o naučno-istraživačkoj delatnosti se tim stvarima ne bavi, tako da smo u nekoliko definitivno promašili temu sa tim pitanjima, ali svakako pozdravljam brigu svakoga i verujem da je u velikoj meri ona potpuno iskrena da se ova oblast uredi na pravi način. Ono što moram da napomenem, sa svoje strane, ne stoji zamerka da se na nedovoljno profesionalan način koriguju uslovi za izbor u naučna zvanja. Konkretno, tamo gde se, citiram, izbacuje rukovođenje magistarskim tezama i doktorskim disertacijama, kao jedan od uslova. Ako se pažljivo pročita Predlog zakona, to se pominje samo na jednom mestu. Dakle, reč je konkretno o izboru zvanju višeg naučnog saradnika. Svako ko se u praksi sretao sa tim problemom može da razume i može da samo pozdravi ovako predloženo rešenje, i to iz vrlo logičnog razloga. Ovo se odnosi na one naučno-istraživačke radnike koji su svoj radni vek proveli u institutima. Ljudi koji nisu proveli svoj radni vek u nastavi, logično je, nisu, bar ne po pravilu, bili u prilici da se bave rukovođenjem izrada magistarskih ili doktorskih radova, i to je , po mom skromnom mišljenju, bio jedan od manjkavih detalja u onim zakonima koji su se bavili ovom problematikom a koji su važili do danas. Pozdravljam ovu korekciju, kao što sa druge strane pozdravljam činjenicu da je za ono najznačajnije zvanje, zvanje naučnog savetnika, taj uslov i dalje prisutan. Podsećam, mi smo kroz izmene Zakona o visokom obrazovanju otvorili vrata da ljudi koji se bave naučnim istraživanjima u institutima učestvuju u ovim poslovima i na našim visoko školskim ustanovama. Što se tiče drugih komentara vezanih za konkretno ovaj zakon, ne znam, podeliću sa vama jedan utisak koji vučem još od rasprave o budžetu, koju smo imali ovde, a koji sam nažalost dodatno potvrdio danas, a odnosi se na neki narodne poslanike koji su govorili o ovome, a i još nekim zakonima. Podsetila me je ta atmosfera na reči čuvenog profesora Rajmonda Arona koji je predavao na Sorboni i reči kojima je opisao svoje viđenje situacije tokom tzv. studentskih protesta 1968. godine. Sada neću citirati, za sada, te reči, jer ne želim da ni teoretski uđem u to da ugrozim bilo čija osećanja, osim ukoliko uvažene kolege ne budu baš insistirale da te reči čuju. Ali, vrlo su živopisne i vrlo slikovito prikazuju atmosferu koju imamo u ovoj sali, evo već nekoliko dana, i dana, a čini mi se, imaćemo ih i u nastavku ove nedelje. Ono što moram da napomenem jeste da se, kad god smo pričali o tome, ja sa izvesnim žaljenjem sećam činjenice da neko ko je predavač na fakultetu izgleda hronično, konstantno i uporno nije upoznat sa sadržajem Zakona o visokom obrazovanju kojim se toliko bavi. Ja sam mnogo puta ovde pominjao član 55. tog zakona, i nažalost, mogu samo da konstatujem da to još uvek nismo savladali, a danas dodatno ja dobijam i uverenje da isti ljudi izgleda nisu upoznati ni sa sadržajem Zakona o naučno istraživačkoj delatnosti. Da su pročitali njegov član 88. ne bismo danas razgovarali o ovim plagijatogramima, ili kako već. Lutanja jednog ministra citiram, pretplate i takse koje se tiču jednog drugog zakona, kao i pitanje takse za medijski servis vrlo je jednostavno, ja ću mu posvetiti svega jednu rečenicu, jer toliko je ozbiljna zamerka, toliko je teško na nju odgovoriti. Onaj ko ne razume razliku između pretplate i takse, mehanizma kojima se uvode iznosa i načina na koji se limitiraju, zaista teško opravdava zvanje narodnog poslanika, dame i gospodo. Ja to mogu da razumem kod nekoga ko je građanin, zato što nije dovoljno informisan o razlici čak iako je to rezultat nedovoljnog angažmana s moje strane da to objasnim, ali neko ko je narodni poslanik o tome glasa i izjašnjava se da to ne razume, elementarna stvar je u pitanju, to je zaista teško objasniti. Što se tiče onih 200 miliona za „Srbijagas“, vrlo interesantno, moja prva asocijacija da se ta cifra gotovo u zapetu pogađa sa štetom koju smo imali samo po jednom pitanju, samo po jednom jedinom pitanju, a koje se tiče onog čuvenog pitanja vojnih penzija. Ukoliko bi se neko našao dovoljno vredan da izračuna, ne treba više od pet minuta dame i gospodo za to, kolika je direktna šteta, doslovno spaljenog novca građana ove države, u samo toj važnoj grešci, doći će do ovog iznosa od 200 miliona. Sve ono što slušamo šta je moglo drugačije da se uradi sa tim, mogao bi da primeni i na taj konkretan primer, a to je bukvalno spaljen novac, bačen i od kog nikakve koristi nema. Dok ovde, sa druge strane, podsećam, pričam o sistemu koji je od posebnog društvenog interesa i koji sačuvati vredi zbog toga što obezbeđuje važne resurse za naše građane. Da se vratim na zakon od kog sam i počeo, smatram ga vrlo dobrim nastavkom onih zajedničkih napora koje ulažemo svi mi ovde, zajedno sa Vladom, ali ocenio bih i svim drugim akterima društva, da uspostavimo sistem u kom će obrazovanje biti cenjeno i biti, ruku pod ruku sa naukom, istraživanje, i razvojem, motor, pokretač ovog društva i ove zemlje koji će obezbediti da stvari doživljavamo drugačije, da se kao ljudi postavljamo drugačije i umesto od hroničnog tapkanja u mestu i razmišljanja o tome da neko drugi, konkretno država, treba da obezbedi sreću svakom pojedincu, da se osetimo, kao agilni, sposobni, motivisani da se bavimo kreativnim stvarima, da privređujemo, stvaramo nešto novo, i verujem, napredujemo, što je nešto što bi trebalo da nam bude glavni cilj svima nama ma odakle dolazili. Još jednom podrška za zakone. Hvala lepo.
Zahvaljujem doktore Orliću. (Ninoslav Stojadinović, s mesta: Replika.) Po kom osnovu? (Ninoslav Stojadinović, s mesta: Pomenuo je deo moje diskusije.) Nemojte molim vas potpredsedniče, vrlo dobro znate da nema mogućnosti, jer svako onda od poslanika bi mogao da kaže od svih 250 poslanika mogao bi neko da kaže pa moja diskusija u jednoj reči, ili rečenici, pomenuta, ili… (Ninoslav Stojadinović, s mesta: Ovo je dobronamerno.) Profesore, moram da budem kao i sa ostalim, vrlo dobro znate, potpredsednik ste, kao i sa ostalim narodnim poslanicima, znači morate biti pomenuti u negativnom kontekstu da biste imali mogućnost za repliku. Znači, Poslovnik mi ne dozvoljava bilo kakvu mogućnost da vi možete da dobijete repliku. (Ninoslav Stojadinović, s mesta: Imam još vremena.) Vaše vreme, ako imate vi ćete iskoristiti. Reč ima dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministri, kolege poslanici, danas smo jako puno slušali o svemu, samo ne o zakonima koji su danas dati u ovom setu koji se odnosi i na finansije i na privredu, ali i na sektor visokog obrazovanja, što očito pokazuje suštinu funkcionisanja ove Vlade, jer smatra da jedino povezivanjem nauke i privrede i finansija suštinski Srbija može da pravi jednu novu vrednost u budućnost, da mladi zaista imaju perspektivu, da u Srbiji otvaraju nova radna mesta, i na kraju kao rezultat svega toga jednostavno Srbija nema problem sa budžetom. Ono što nam je ostalo u amanet do 2012. godine, jednostavno ovih poslednjih tri godine smo morali da rešavamo kako smo morali, prvo konsolidacijom javnih finansija, a zatim funkcionisanje na taj način da donosimo zakone koji treba da reformišu kompletan sistem funkcionisanja, kako u tehničkom smislu, tako i u društveno ekonomskom smislu. Kada danas imamo na Odboru za privredu jedan set zakona koji govori, potpuno novih zakona, Zakon o zadrugarstvu, Zakon o privrednim komorama, ali i onaj deo koji se odnosi na završetak procesa privatizacije i još dva zakona koja su vezana za to, onda to pokazuje suštinski da se ekonomske reforme zaista brzo rešavaju, da ova Vlada na čelu sa Aleksandrom Vučićem i njegovom Vladom sada jednostavno ide velikim koracima koje određeni sektori čak i određeni politički subjekti u društvu. Ne mogu da prate i to pokazuje upravo ova rasprava da u nemogućnosti da prate svaki zakon i da pričaju o određenim zakonima koji su danas na dnevnom redu, onda pribegavaju takvim svojim izlaganjima gde jednostavno pokušavaju jeftinim političkim panfletima uplaše narod time da će se to odražavati na određeni kućni budžet, pitanje „Srbijagasa“ ili određenih pitanja administrativnih taksi. Da se vratimo na Zakon o zadrugarstvu, sistem zadrugarstva je definisan zakonom prvo iz 1989, zatim 1996. godine, savezni zakon i 1998. godine republički zakon. Znači od 1998. godine ni jedna Vlada do ove Vlade gospodina Aleksandra Vučića nije bila sposobna da donese nov Zakon o zadrugarstvu. Ekonomija se menjala od 1998. godine do danas nekoliko puta, menjala je svoju strategiju i došla je toga da Vlada Aleksandra Vučića donese jedan takav zakon, u kome ako se malo bavite statistikom videćete da postoji registrovanih 4117 zadruga, od kojih 2238 je aktivno kao pravna lica. Ako pričamo o zemljoradničkim zadrugama, ukupno ih ima 2691, a aktivno je 1466 i to je pod znakom pitanja. Zatim, kada pričamo o studentskim, omladinskim zadrugama ima ih 686, a registrovanih saveza, znači zadružnih saveza 40, dok je aktivno svega 33. Znači, to suštinski pokazuje sa čime se ova Vlada i ovo Ministarstvo privrede suočilo u trenutku kada je zaista htelo da donese jedan nov moderan Zakon o zadrugama, gde je praktično trebalo mnogo toga otkloniti, sve ono što je pokazivalo da ceo sistem zadrugarstva u Srbiji je bio potpuno urušen. Mogu reći slobodno da nije ni postojao. Kada dođete na to da morate da pišete nov zakon, onda polazite od određenih osnova koje treba da se usklade sa postojećim funkcionisanjem drugih zakona, pogotovo kada pričamo o zakonima koji su do tada doneseni, kada pričamo o reformski zakonima koje je već Ministarstvo privrede donelo. Onda trebate da donesete jedan nov model i nov koncept zadrugarstva koji treba da bude u funkciji onoga, a pre svega kada su pitanja poljoprivreda, građevinarstvo, omladinsko preduzetništvo, socijalno preduzetništvo. Znači da treba da donesete jedan krovni zakon i upravo je sada ovo krovni zakon koji će se kasnije, kako smo čuli i na odboru gospodina ministra, razređivati po svim segmentima. Ono što je bitno reći jeste da su sada mogućnosti za osnivanje zadruga mnogo lakše nego što su bile nekada, sada je dovoljno da pet fizičkih lica osnuje jednu zadrugu. Bitno je reći i da, kada pričamo o zadružnim savezima, tu je minimum 100 preduzeća, privrednih subjekata koji treba da učestvuju u tome. Oblast koju reguliše uopšte ovaj zakon je pored definisanja pojma zadruge, funkcionisanje osnivanja, sistem upravljanja samim zadrugama podrazumeva i registraciju, ali takozvanu zadružnu reviziju, kao i određene kaznene odredbe. Mi smo u prošlosti imali zaista određenih iskustava i sa propalim građevinskim zadrugama i sa propalim poljoprivrednim zadrugama, zato kroz ovaj krovni zakon je trebalo da se na određeni način svi segmenti sva ograničenja u tom delu donesu, da danas sutra kada se krene u razradu po temama jednostavno ne postoje bilo kakve prepreke da one zažive. Ono što je važno reći, kao glavno pitanje zbog čega mislim da sve prethodne Vlade nisu imale dovoljno hrabrosti da donesu ovaj zakon je u stvari pitanje imovine samih tih zadruga. I, ono što stoji kao jedna od činjenica da postoji 50.000 hektara praktično koje su u nadležnosti određenih zadruga o kojima sam pričala, koje postoje na papiru, a mnoge od njih i ne funkcionišu. Kada govorimo uopšte o pitanju zadrugarstva u Srbiji, na kraju treba u ove načine raspravi reći da je zaključak da se ovim praktično podstiče zadrugarstvo, da se otvara jedan nov poslovni ambijent, da zajedno sa Zakonom o poljoprivrednom zemljištu o kome ćemo pričati već sutra. Jednostavno dolazimo u situaciju da Srbija zaista treba da na jednom mestu pokuša da centralizuje uopšte poljoprivrednu proizvodnju i otkup kojim će danas sutra moći da izađe na određena tržišta gde će zaista naći sigurno svoj plasman. Kada govorimo o Zakonu o privrednim komorama, mislim da je danas na odboru bilo onoliko koliko je članova odbora još toliko poslanika koji nisu članovi odbora, jer su hteli da čuju praktično uopšte koncept koje Ministarstvo privrede dalo kada pričamo o Zakonu o komorama. Nov komorski sistem je suštinski dat kroz ovaj zakonski predlog na osnovu modela austrijskih komora zbog toga što oni imaju velike rezultate. Zašto? Austrija je zemlja koja je približno po broju stanovnika i načinu privrede kao Srbija, ali ono što je ona uspela to je da na ovakav način uređenja komorskog sistema uopšte mreže poslovnih privrednih društava, na određeni način postigne određenu veću konkurentnost, poveća izvoz i to drastično i samim tim postane vrlo interesantna zemlja za sve strane direktne investicije i zbog toga kao takav model je primenjen u ovom zakonu. Ono što je vrlo važno da centralizacija, odnosno po tom sistemu u komorskom koji se ovde predlaže podrazumeva mogućnost i kao trajno rešenje, osvrtanje ka toj takozvana ekonomskoj diplomatiji. Znači, postojanje suštinski i naših komora u inostranstvu koje je na određeni način više ukidamo kroz Ministarstvo spoljnih poslova gde imamo ekonomske takozvane savetnike ili atašee koje jednostavno ništa nisu uradili, nisu imali rezultata, nego jednostavno kroz privrednu komoru koja će imati ovde jednu važnu instituciju u Republici Srbiji, imate svoje podružnice koje će biti u okviru velikih gradova Srbija, ali će biti i u zemljama sa kojima imamo izuzetno dobru ekonomsku saradnju što je važan uslov za povećanje izvoza. Sa povećanjem izvoza, naravno, imate veći priliv u budžetu, smanjenjem troškova s druge strane, vi potpuno konsolidujete javne finansije. Naravno, sve to ne možemo bez Ministarstva obrazovanja i nauke, zbog toga što ukoliko stalno ne učimo jednostavno ne možemo da pratimo velike tehnološke promene, pri tome ekonomske nauke spadaju u društvene nauke koje jednostavno moraju da prate tehničke nauke i tehnološke inovacije i time u stvari privredna komora u saradnji sa univerzitetima suštinski jedino daje mogućnost da taj ekonomski zamajac zaista i zaživi. Ono što je važno reći da Privredna komora postaje praktično veliki stožer u društvu sa kojim država treba da uspostavi jedan potpuni dijalog. Parlament Srbije ovde kroz određeni Ekonomski kokus, saradnju sa NALED-om i ostalim privrednim subjektima međunarodnim organizacijama pokušala na neodređeni način da inicira tu saradnju sa privredom. Međutim, Privredna komora je ipak Privredna komora, jedna mreža svih poslovnih privrednih subjekata u društvu i ona treba da bude ta koja će da daje svoja mišljenja na zakone koje će da inicira određena zakonska rešenja da bi rešavale probleme u privrednim aktivnostima, da jednostavno daje mišljenja na efekte određenih zakona koji ovaj parlament usvaja i samim tim ovakva institucija treba zaista da zaživi u punom svom kapacitetu. Danas smo imali prilike još da čujemo određeni Predlog zakona o centralnoj evidenciji i privremenih ograničenja prava lica registrovanih u APR, to je jedna zakon koji mislim da odavno su svi čekali, pogotovo kada pričamo o stečaju. To je jedna centralizovana baza podataka u kojoj treba da se nađu svi oni koji jednostavno imaju određene krivične postupke ili postupke koji se odnose na prekršajna dela ili na upravni postupak kojim su vlasnici određenih malih i srednjih preduzeća koji su u prošlosti ulazili u određena kriminalne radnje sa drugim privrednim subjektima i na taj način pokušavali da izvrdaju zakon i vršili određene prevare. Do sada nije postojao takva jedna centralizovana baza podataka niti je postojao uopšte kroz sudove način da se na jednom mestu nađe popis svih tih lica. Zbog toga je ovakav predlog zakona pogotovo koji ide, i ti povereni poslovi su APR dobar način da suštinski vršite kontrolu nad svim onim što predstavljaju velike probleme i ko se sve sa zakonima u oblasti privrede. Efekti ovog zakona su čak i merljivi. Oni su pokazali da 30. oktobra 2014. godine postoje 48.482 privredna subjekta koji su imali blokade čak duže od 60 dana, pa čak i 120 dana i pokazali su da je mnogo lakše, recimo, raditi pod blokadom kroz neka treća lica i jednostavno su dolazili u situaciju da su povlačili u probleme i svoje kupce i dobavljače i time zaista pravili određene probleme u samom finansiranju i funkcionisanju privrednog sistema. Za to su potreban određena finansijska sredstva i Vlada i Ministarstvo privrede obezbedilo je to kroz sporazum sa Kraljevinom Norveške, sa kojim će jednostavno primenu ovakvog zakona obezbediti od 1. juna 2016. godine. Što se tiče Zakona o izmenama i dopunama o privatizaciji. Zakon o izmenama i dopunama koji se odnose na besplatne akcije i novčana sredstva građana Srbije od privatizacije, to je praktično završetak postupka privatizacije, od 1. januara neće postojati više društvena imovina. Čuli ste od ministra Sertića da je ono što je preuzimanje nadležnosti prilikom gašenja Agencije za privatizacije, praktično u nadležnosti Ministarstva i samog ministra, predstavlja još jedan veliki terete ne samo ministra i ove Vlade, ali s obzirom da se Vlada obavezala sporazumom i sa EU, da će završiti proces privatizacije, sigurno da svoje obećanje i svoju datu reč drži. Ovim suštinski Vlada pokazuje svoj evropski i strateški cilj i put i ovim kroz sva ova zakonska rešenja mi u budućnosti imaćemo rešavanje pitanja privatizacije. Naravno, da će tu biti zaista puno problema, rešavaće se pitanja 17 strateški važnih preduzeća za Republiku Srbiju, ali očito da Ministarstvo privrede može da se nosi sa tako velikim izazovima. Naravno da ćemo u danu za glasanje i kao poslanici SNS, ali mislim koalicija, a možda i neki poslanici opozicije, razmisliti da određene zakonske predloge prihvate. Ja vam se zahvaljujem.
Poštovani potpredsedniče, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani ministri i ostali članovi Vlade. Ja ću se u svom izlaganju osvrnuti na jedan od zakonskih predloga za koji smatram da je od najvećeg značaja u ovoj objedinjenoj raspravi, a to je Predlog zakona o zadrugama. Zadrugarstvo u Srbiji ima veliku tradiciju o čemu svedoči činjenica da je naš prvi zakon o zadrugama bio donet pre više od jednog veka. Na žalost, u našoj zemlji, protokom vremena i pod dejstvom različitih nepovoljnih, socijalnih i ekonomskih, faktora, ustanova zadruge, bila je potisnuta na same margine privrednog i društvenog života o čemu svedoči detalj da u ovoj oblasti važe zakonska rešenja koja su doneta pre više od dve decenije iako je reč o instituciji koja je ranije bila od velikog značaja, pogotovu u našoj poljoprivrednoj proizvodnji. Stoga, novi Predlog zakona o zadrugama, o kome raspravljamo, predstavlja pokušaj da se stvori jedan kvalitetan, savremeni okvir za osnivanje i rad zadruga i mislim da se u tome i uspelo. Najpre, na samom početku ovog zakona, načinjena je jedna veoma važna novina, a to je da pored do sada postojećih oblika zadruga za pojedine privredne i društvene delatnosti, zemljoradničke, zanatske, studentske i druge zadruge, sada predviđena pravna mogućnost osnivanja jednog novog tipa zadruge, a to su socijalne zadruge. One bi obavljale raznovrsne oblike delatnosti, a glavni cilj bi im bio da rade na ostvarivanju društvene uključenosti pripadnika raznih socijalno udruženih grupa. Prepoznavanjem socijalnih zadruga, kao novog tipa zadruga na jednoj strani, biće stvorena mogućnost da se pripadnici različitih socijalno ugroženih društvenih grupa, na jednoj strani, podstaknu da budu aktivni, da se uključe u društvo da u okviru svojih mogućnosti privređuju, a time bi na drugoj strani oni uspeli da dođu i do određenih sopstvenih prihoda i time olakšaju i sopstveni materijalni položaj. U delu koji se odnosi na osnivanje zadruga, predviđeno je smanjenje minimalnog broja fizičkih lica potrebnih za osnivanje zadruge, sa ranijih 10 na pet lica, što mislim da je dobro rešenje koje treba da da jedan dodatni impuls za zadružno udruživanje, pogotovu na našim selima u kojima ima sve manje radno sposobnog stanovništva. Pravila koja određuje osnivačku skupštinu i sadržaj osnivačkog akta i zadružnih pravila sticajni prestanak statusa zadrugara, a posebno ona koja se odnose na osnivačke uloge i kapital, sada su znatno detaljnije obrađena u novom zakonskom tekstu, što će doprineti tome da se što je moguće više izbegnu svi sporovi u vezi unutrašnje organizacije same zadruge. Novi zakon sadržava ranije organe uprava zadrugom. Skupštinu, upravni odbor, nadzorni odbor i direktora, ali su i ovde izvršene određene popravke ranijeg zakonskog teksta. Tako su sada zakonom postavljene potrebne većine glasova za donošenje najvažnijih odluka iz domena rada zadrugarske skupštine, za statusne promene, promene imovine, izmene osnivačkog akta i zadužnih pravila i pokretanje postupka likvidacije. Predviđa se da sve zadruge moraju imati tročlani upravni odbor, što do sada nije bila obaveza u manjim zadrugama do 20 članova, a mislim da su dobre odredbe u predloženim članovima 42, 46. i 50. kojima se pooštrava odgovornost članova upravnog odbora, nadzornog odbora i direktora, za eventualnu štetu koju bi naneli zadruzi svojim radom u skladu sa zakonom o obligacionim odnosima, kao i odredbama člana 56. kojom se uvodi odgovornost zadrugara u slučajevima ako bi zloupotrebili zadrugu za prevare ili ako bi koristili zadružnu imovinu kao sopstvenu. Novi zakon uvodi neke potpuno nove institute kao što je mogućnost da se pokrene i prinudna likvidacija na osnovu odluke suda ili drugog državnog i u drugim okolnostima koje su taksativno nabrojane u članu 63. Predloga zakona. Značajna novina je i uvođenje mogućnosti da se formira složena zadruga kao vid integracija dve ili više zadruga, što bi se uredilo zasebnim pravilima i što svakako treba pozdraviti kao mogućnost da se u privatnom životu nastupi zajedno što poboljšava šansu za bolje rezultate prema tržištu i opstanak zadruga. Na posletku i odredbe koje se odnose na proces revizije, sada su znatno detaljnije razrađene i predviđena su rigoroznija pravila za ove kontrolne postupke. Poštovani narodni poslanici, Poslanička grupa PUPS-a, smatra da Predlog zakona o zadrugama predstavlja jedno vrlo dobro zakonsko rešenje koje ima za cilj da se u ovu oblast uvede red posle decenijske zapuštenosti i stagnacije. Predložena su kvalitetna rešenja i nadamo se da će novi zakon postaviti stabilnu osnovu za razvoj zadrugarstva, što bi se u krajnjoj liniji pozitivno odrazilo i na naš ekonomski život. Povratak zadruga, prvenstveno zemljoradničkih zadruga je brend za Srbiju, jer će se suzbiti uticaj prekupaca i nakupaca koji su proizvode od poljoprivrednika uzimali bud zašto i dovodili ih u vrlo tešku ekonomsku situaciju, jer su naši poljoprivrednici i proizvođači, zbog svog lošeg položaja, bili primorani da ih prodaju po zadnje nepovoljnim cenama. Stoga će Poslanička grupa PUPS u Danu za glasanje, dati svoju podršku za ovaj zakonski predlog, kao i za ostale predloge zakona koji se nalaze na dnevnom redu ove sednice. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Paunović. Reč ima narodni poslanik Vesna Marjanović. Izvolite.
Ja ne pripadam onom tipu ljudi koji obmanjuju građane i bave se marketinškim trikovima, i TV pretplata će biti ukinuta, rekao je potpredsednik Vlade, Vučić u maju 2013. godine. Danas, ponovo raspravljamo o uvođenju pretplate koja se sada više ne zove tako, već je to taksa, sa istim sistemom naplate kakav smo imali ranije, bez obrazloženja zašto je bila prekinuta naplata pretplate, dame i gospodo narodni poslanici, ukoliko se prihvati Predlog zakona o privremenom uređivanju naplate takse za javne medijske servise, od 1. januara 2016. godine, naš pravni sistem će imati dva važeća i međusobno suprotstavljena zakona koji uređuju istu materiju, a na sasvim suprotan način. Osim toga i sam zakon koji nam danas predlažete je kontradiktoran, jer on navodi da se visina takse za javni medijski servis, njihov ukupan iznos i srazmera utvrđuju u skladu sa zakonom kojim se uređuje javni medijski servis, znači Zakon o javnom medijskom servisu, da bi kasnije utvrdio, da će visina takse biti 150 dinara, i time odredio da zapravo Zakon o javnim servisima neće biti poštovan. U trenutku kada govorimo i slavimo pristupanje napredak u pristupanju Srbije EU, vrlo je važno podsetiti se da je u poslednjem izveštaju o napretku, konstatovano da progresa nema i da se traži od Srbije da na pravilan način implementira zakone, nove usvojene zakone o medijima, koji su doneti prošle godine. Moje pitanje za vas je dakle, koji će se zakon primenjivati od 1. januara 2016. godine, pošto ćemo u pravnom sistemu imati dva zakona koja su potpuno suprotstavljena i potpuno drugačije regulišu jednu istu materiju, zbog čega ste odlučili da razvlastite upravni odbor, osim što pretpostavljamo da je zbog izjave jednog čoveka koji je vlasnik života i smrti izgleda ovde u Srbiji, pa o svemu odlučuje, pa i o taksama za javni servis? Dakle, koji zakon će važiti u Republici Srbiji i zbog čega niste uskladili zakone koje nam predlažete u Skupštini danas? Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, narodni poslanik Zoran Babić, šef poslaničke grupe.
Član 107. gospodine predsedavajući. Ovo jesu sitni sati i jeste da smo ušli sad u 13 sat rasprave, ali vi ste morali da reagujete na reči koleginice Marjanović, da je jedan čovek u Srbiji vlasnik života i smrti. To su krupne reči, gospodine Bečiću. To su reči koje mogu da normalnog čoveka u Srbiji, da uplaše, da zabrinu. Da li je to bila želja gospođe Marjanović ili puka politička mržnja? U svakom slučaju, šta god bilo, mi nismo čuli rešenje, mi nismo čuli predlog, osim što je neko žonglirao da li se nešto ranije zvalo pretplata, a sada se zove taksa. Hajde malo da žongliramo, a koliko je ta pretplata iznosila u vaše vreme, a kolika taksa u ovo vreme? Pa kako može 150 dinara da bude gore nego 500 dinara? Pa kako može 150 dinara da bude više nego 500 dinara? O čemu se ovde radi gospodine Bečiću? O kojim to gospodarima? Da li je to neka autoprojekcija iz vremena kada je jedan čovek bio sve, i predsednik Vlade, i predsednik države, i ministar, i poslanik, i predsednik Skupštine, sve, i maneken, i pregovarač, sve, strah i trepet, ali nikada nam nije palo na pamet da kažemo da je nekom gospodar života i smrti. Znate li na kakvo vreme takva izjava podseća? Ja mislim da takve reči bi mi svi trebali da izbegavamo u Narodnoj skupštini, a ako neko baš želi da ih upotrebljava u nedostatku argumenata, u nedostatku predloga, mislim da je u najmanju ruku potrebno da intervenišete i da ga opomenete.
Zahvaljujem se, gospodine Babiću. Ja se izvinjavam, ali ja tu reč nisam čuo, rečenicu. Obično ne slušam kada neko govori o sebi, tako da nisam čuo tu rečenicu. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Zoran Babić, s mesta: Ne.) Ne, zahvaljujem. (Marko Đurišić, s mesta: Poslovnik.) Po Poslovniku, narodni poslanik Marko Đurišić.
Predsedavajući, smatram da ste povredili član 103, zato što prethodna diskusija je bila sve samo ne pravo na usmeno ukazivanje povrede Poslovnika od strane predsednika Narodne skupštine, nego je bila replika na izlaganje koleginice za koju prethodni govornik nije mogao da traži reč, jer vi tumačite Poslovnik tako kako tumačite, da se replika može dobiti isključivo ako se spomene ime i prezime, a ne ako se pogrešno neko protumači što Poslovnik nažalost priznaje. I onda celu ovu diskusiju današnju umesto prava na repliku koristi se pravo na ukazivanje povrede Poslovnika, tako da se još i unapred kaže da se neće tražiti izjašnjavanje, što sama po sebi govori o tome da se zloupotrebljava Poslovnik, a Poslovnik u članu 103. koji je dosta dugačak, ako ne znate sve stavove ja mogu da vam pročitam. On govori i o tome šta se dešava ako narodni poslanik zloupotrebi svoje pravo na ukazivanje povrede Poslovnika i koje mere predsedavajući u tom slučaju preuzima. Vi odbijate da poštujete Poslovnik i imate različite aršine u postupanju prema poslanicima koji su iz vaše stranke i prema poslanicima opozicije. Naravno, ovo vam nije prvi put, ne verujem da ćete prestati, ali je moja obaveza da vam, kada god sam u prilici, skrenem pažnju na to vaše ponašanje, da tražim da se postupi po Poslovniku, da se poslanik koji je zloupotrebio javljanje o povredi Poslovnika, odnosno njegova poslanička grupa kazni tako što će dva minuta od vremena za diskusiju biti oduzeto toj poslaničkoj grupi kako bi ovu raspravu vodili onako kako to Poslovnik nalaže, koji treba da važi za sve, i za mene, i za druge poslanike isto. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Đurišiću. Ja bih sigurno reagovao kada bi neko od narodnih poslanika to isto izgovorio što ste vi to izgovorili i zabrinuo bih se i pomislio bih da grešim, ali kada to vi uradite koji mnogo puta i u današnjoj raspravi i u raspravi ovih dana ste isto to učinili i zloupotrebili Poslovnik, zloupotrebljavate ga non-stop, dobacujete, pretite, vređate narodne poslanike, sve to izgovarate i onda se javite i kažete da je neko zloupotrebio Poslovnik. To, znate kako se to u našem narodu kaže, ali ne želim na takav način sa vama da repliciram. Dopustio sam da ukažete na moju povredu. Smatram da nisam povredio Poslovnik. U svakom slučaju, kada neko na najgrublji način povredi Poslovnik, ja mu oduzmem dva minuta i to sam činio do sad, ali ovo što je izgovorio gospodin Babić i situacija da ja nisam čuo da je gospođa Marjanović to izgovorila, morao sam da saslušam do kraja i da čujem to što je izgovoreno, a sigurno da je ružno što se na takav način koristi rečnik u Narodnoj skupštini, u velikoj sali Narodne skupštine, kao što kaže neko od narodnih poslanika ovde. Tako da, da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Marko Đurišić, s mesta: Da.) Da. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Mirjana Dragaš. (Vesna Marjanović, s mesta: Ja sam se javila po replici.) Gospođo Marjanović, da poznajete Poslovnik kao što i kolega Đurišić to voli da kaže da veoma dobro poznaje Poslovnik, znali biste da ne možete, malopre ste meni to ukazali pa sada komentarišem, znali biste da nema replike na povredu Poslovnika. (Vesna Marjanović, s mesta: Spomenuo me je dva puta.) Gospođo Marjanović, gospodin Babić se javio po povredi Poslovnika i po Poslovniku nema replike na povredu Poslovnika. Da li i to nešto nije jasno gospođo Marjanović? Ja ponavljam još jednom, da poznajete Poslovnik znali biste da nemate repliku na povredu Poslovnika. Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Mirjana Dragaš. (Marko Đurišić, s mesta: Replika.) Replika? Nemate pravo na repliku. (Marko Đurišić, s mesta: Zašto?) Kako imate pravo na repliku? (Marko Đurišić, s mesta: Direktno ste me spomenuli.) Izvolite gospođo Dragaš.
Poštovani predsedavajući, gospodo ministri, gospodo poslanici, u setu zakona iz ekonomske sfere koji se u današnjoj raspravi nalaze pred nama, tu se nalaze zakoni o privatizaciji, o tržištu kapitala, poreskom postupku, poreskoj administraciji, porezu na dobit pravnih lica ili na dohodak građana, o privrednim komorama, zadrugama, donose se i zakoni koji utiču na unapređenje konkurentnosti i zapošljavanje u vidu sporazuma o zajmu za realizaciju važnog cilja, a to pre svega zapošljavanje nezaposlenih lica. Isto tako, pred nama je i Predlog zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Setom ovih zakona reguliše se niz pitanja, uređuju se na nov način ili se izmenama i dopunama popravljaju, a svi imaju za cilj promenu klime i uslova za razvoj ekonomije, povezivanje privrednih subjekata preko novog uređenja privredne komore, organizovanje zadruga itd, koje sve neposredno doprinose stvaranju novih radnih mesta, zapošljavanju ljudi i primeni raznih podsticajnih mera koje u svakom slučaju treba da ojačaju privredni milje u kojem se Srbija nalazi, povezivanje svih subjekata, razvoj malih i srednjih preduzeća, dovođenje stranih investitora, a sve to kao rezultat da ima povećanje broja zaposlenih. Danas u Srbiji ima veliki broj nezaposlenih lica. Ističem grupe obrazovanih, mladih žena. U toku prethodnog perioda, perioda koji smo zvali tranzicijom ili zovemo tranzicijom, svi smo se nadali da će taj proces unaprediti privredu i preduzeća i da će se bolje živeti. Prodaja preduzeća po svaku cenu, orijentacija na usluge i druge sporedne delatnosti doveli su do toga da se preduzeća, ali bogami i domaće banke zatvaraju, radnici otpuštaju, imovina preduzeća razvuče i uništi, a radnici ostave bez posla. Poznate su i mnoge tragične posledice toga. To je nažalost bila nužna, sasvim neophodna i prirodna posledica svih prethodnih mera koje su dovele do tako tragičnog stanja. Došlo se do toga da skoro jedna trećina radno sposobnog stanovništva u Srbiji bude bez posla. Stariji bez mogućnosti da se zaposle, mlađi koji završavaju škole i fakultete bez mogućnosti da dođu do prvog posla ili bilo kog drugog validnog radnog iskustva. Nužna posledica toga je gubljenje nade i perspektive, dugo siromašenje pojedinaca i porodica i najzad veliki odlazak mladih i stručnih ljudi na rad u inostranstvo. Na taj način Srbija je svake godine gubila jedan grad, a jedan grad i po osnovi nedovoljnog obnavljanja stanovništva koja sa svim ovim ekonomskim uslovima ima naravno neposrednu i nužnu posledicu. U svim tim procesima žene su bile posebno ugrožene. Unazad godinu-dve dana, čini se da su ovi procesi zaustavljeni mada ne dovoljno. Problem je što Srbija još uvek nema dovoljan broj radnih mesta u skladu sa onim što se traži na tržištu, a to znači da nema dovoljno preduzeća, dovoljno investitora, ni malih ni srednjih preduzetnika koji bi pružali nove šanse u potrebnoj meri. Zato su mere koje su ovom prilikom predložene od velikog značaja upravo u ovoj oblasti. Naime, posebno ću istaći ovaj projekat za unapređenje konkurentnosti zapošljavanja. Njegov je cilj unapređenje, kako kaže, delotvornosti i koordinacije odabranih javnih programa, radi ublažavanja prepreka koje postoje pri zapošljavanju. Cilj je promovisanje investicija, rada i zaposlenosti, izvoza, inovacija i u celini obnavljanje tržište rada i bolje obezbeđivanje korisnika socijalne pomoći, pre svega, prelaskom na formalne poslove i time izlaženje iz same zavisne socijalne sfere. Podršku ovom projektu daje Međunarodna banka za obnovu i razvoj u vidu kredita, pod vrlo povoljnim uslovima. O tome se donosi, povodom toga, jedan poseban zakon. Šta je ovde važno i šta je specifično? Sporazum o zajmu potpisan je 7. oktobra 2015. godine i odobren je Zakonom o budžetu Republike Srbije za 2015. godinu. Iznos kredita je stotina miliona američkih dolara, odnosno 89 miliona i 500 hiljada evra. Cilj je jasno definisan, kao i dinamika i pravila za povlačenje sredstava. Period trajanja zajma je 25 godina, sa grejs periodom od 10 godina. Kamatna stopa je šestomesečni euribor plus varijabilna marža, koja je trenutno 0,73%. Ovaj dug Srbija će vratiti u 30 uzastopnih polugodišnjih rata 1. marta i 1. septembra meseca u godini. Iz ovoga se može videti da su uslovi kredita vrlo dobro i jasno definisani, ciljevi i rokovi precizirani, jasne su mere, a iza toga je prirodno da se očekuje i vrlo jasan rezultat. Projekat je fokusiran na određeni set reformi, posebno o osposobljavanju i širenju i novoj dinamici tržišta rada. Novo zapošljavanje je veliki prioritet Vlade i ono interesuje sve građane. Ceo projekat se fokusira na delotvornije traženje postojećih sredstava, a ne na povećanje rashoda države. Ovaj projekat treba da se realizuje u periodu od naredne tri godine, a direktan efekat je, naravno, veće zapošljavanje i bolji život, odnosno da se socijalno ugroženom stanovništvu omogući aktivna uloga na tržištu rada, a ne samo pasivna, korišćenjem socijalnih programa i obezbeđivanja, nažalost, života u siromaštvu. Bolje je razvijati zapošljavanje, a time i psihičku sigurnost i stabilnost, nego armiju siromašnih, zavisnih od socijalne pomoći. Isto tako, u cilju obezbeđivanja uslova za sprovođenje sveobuhvatne reforme poslovnog okruženja i stvaranja uslova za priliv investicija, zapošljavanje i privredni rast, predviđene su mere za dalje rasterećenje privrednih subjekata. Zato se i predlaže poseban zakon o promeni doprinosa za socijalno osiguranje, a to znači, predlažu se nove olakšice prilikom zapošljavanja radnika. Ovom merom i dalje će se podsticati legalno zapošljavanje, smanjivanje rada na crno, smanjivanje ukupnog broja nezaposlenih, a time i povećanje socijalne sigurnosti građana. Predloženo zakonsko rešenje, pored postojeće olakšice za zapošljavanje novih radnika, predstavlja još jednu meru vezano za dalje zapošljavanje novih lica i kod malih privrednika, ne samo onih kojima i stoji više zaposlenih, nego sada vidimo i kod onih koji imaju jedno, odnosno dvoje i više zaposlenih. U svakom slučaju, poslanička grupa Socijalističke partije Srbije i u skladu sa svojim programom, podržava sve mere i predloge zakona koje idu u smislu razvijanja tržišta rada, razvijanja novog zapošljavanja i time obezbeđivanja socijalne sigurnosti građenja i njihovo izlaženje iz pasivne u aktivnu sferu rada. Isto tako, poslanička grupa Socijalističke partije podržava predložene zakone iz ovog seta i glasaće za njih. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, gospodin Babić.
Član 108, gospodine predsedavajući, stav 1. A gde su narodni poslanici? A, gde su narodni poslanici bivšeg režima? Prazne klupe gospodine, predsedavajući. Pa, više je ministara nego poslanika u sali.
Nemojte tako, Babiću, tu je gospodin Ćirić.
Dvojica kolega, ja im zaista odajem priznanje što su ovde, ali gde su ostali narodni poslanici? Danas smo slušali – evo, razbićemo vas, evo, samo da vam mi nešto kažemo. Pogledajte, za sve narodne poslanike bitna je tema Zakon o privatizaciji, Zakon o zadrugarstvu, Zakon o privrednim komorama i drugi set zakona ili su možda neke druge aktivnosti bitnije sad u deset sati. Evo, gde su narodni poslanici DS? Izvolite, prođite gospodine Đurišiću, dobro veče. Drago mi je što je ova povreda Poslovnika inicirala da se jedan kolega narodni poslanik, gospodin Đurišić, vrati. To je dobro, to je uspeh. Ja ću se javljati svaki put po Poslovniku i svaki put neka se vrati jedan narodni poslanik DS, ja ću biti veoma zadovoljan i ova Narodna skupština će biti mnogo uspešnija. Evo ga još jedan, odlično. Idemo, napredujemo, gospodine Bečiću. Vidite da je vredelo što sam se javio po Poslovniku.
Zaboravljate gospodine Babiću, gospodin Đurišić više nije poslanik DS. Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Naravno, bilo bi dobro da kamera pokaže koliko ima i drugih poslanika u sali i koliko oni žele da učestvuju u ovoj farsi od rasprave, gde je želja Vlade da se sakrije puno toga lošeg što čeka građane u 2016. godini, sve one izmene zakona… [[isključen mikrofon]] Recimo o porezu na prihode građana, sve sa namerom da se uvedu novi nameti… O čemu se radi, gospodine predsedavajući?
Radi se o tome, gospodine Đurišiću, da ste me malopre upozorili da ne mogu da dozvolim poslanicima da koriste povredu Poslovnika za repliku, a vi to upravo radite [[Marko Đurišić, s mesta: Ne, ja sam se javio za repliku.]] Ne, kao gospodin Babić koji je ukazao na činjenicu da nema poslanika opozicije u sali i ništa više van toga, a vi pričate o zakonima, o Vladi, itd. Ne možete da pričate po povredi Poslovnika (Marko Đurišić, s mesta: Nisam se javio po povredi.) Gospodine Đurišiću, nemojte, moraću da vam dam opomenu. (Marko Đurišić, s mesta: Nisam se javio po povredi Poslovnika. Ja sam se javio po replici.) Kako možete na povredu Poslovnika repliku? Gospodine Đurišiću, nemojte da pravite od Narodne skupštine cirkus. Vi to pokušavate ceo dan. Zbog toga ste danas dobili opomenu. Ne želim sa vama da se ubeđujem. (Marko Đurišić, s mesta: Pokažite mi, pročitajte gde stoji to da ne može replika na povredu Poslovnika.) Lepo piše u Poslovniku. (Marko Đurišić, s mesta: Pokažite mi, pročitajte mi taj član.) Gospodine Đurišiću, sledeće što moram da uradim je da vam dam opomenu. Gospodine Ćiriću, želite da koristite vaše vreme? (Goran Ćirić, s mesta: Ne vreme, pomenuta je poslanička grupa DS.) Izvolite, imate pravo na repliku dva minuta. (Marko Đurišić, s mesta: Kako on ima pravo? Hajde se malo skoncentrišite.) Ne, izvinjavam se, gospodine Ćiriću. Nisam očekivao od vas da ne poznajete Poslovnik. Gospodin Đurišić dobacuje čitavo vreme i ne mogu da se skoncentrišem. Znači, nemate pravo na repliku na povredu Poslovnika. To sam upravo rekao i gospodinu Đurišiću i nisam očekivao od vas… (Goran Ćirić, s mesta: Pa, uvredljivo je govorio…) Gospodine Ćiriću, Poslovnik ne dozvoljava repliku na povredu Poslovnika i to vrlo dobro znate kao poslanik i to ponavljamo mesecima, godinama u ovoj sali Narodne skupštine. Takav ste Poslovnik doneli. Nažalost, doneli ste ga kada ste bili sila i snaga. Taj Poslovnik sada mora da se poštuje. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Novaković.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministri sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, ova Vlada nema šta da krije, ona dolazi sa kvalitetnim predlozima zakona i radi punim kapacitetom od dana kada je formirana, na čelu sa Aleksandrom Vučićem i sve ono što predstavnici bivšeg režima nisu uspeli, sada im je valjda krivo kad vide da ova Vlada to vrlo uspešno i energično sprovodi. Danas ću se zadržati najviše od svih ovih predloženih zakona u zajedničkom načelnom jedinstvenom pretresu na Zakonu o zadrugama, s obzirom da smatram da je to jedan od zbilja veoma važnih zakona, pogotovo u delu poljoprivrede, s obzirom da će ovaj Zakon o zadrugama i te kako uticati i na samu organizaciju, na povećanje zapošljavanja i na povećanje bruto-domaćeg proizvoda. Ovaj zakon po sebi uređuje mnoge stvari i donosi novine, po ugledu na zakone u EU, gde je zadrugarstvo i te kako razvijeno i gde zadrugarstvo ima značajnu ulogu u privredi većine zemalja EU, kojoj mi težimo, i gde smo na dobrom putu, s obzirom da smo svedoci da smo otvorili prva poglavlja upravo 14. decembra 2015. godine, a otvorena su radom Aleksandra Vučića, Vlade koju on predvodi i ne puno obećanja. Za kratko vreme, koliko je Aleksandar Vučić na čelu te Vlade, puno je uradio, a valjda nekome to smeta, što je upravo on taj koji snažno ovu zemlju vodi ka EU. Isto tako, ovaj Zakon o zadrugama je doneo mnogo novina u pozitivnom smislu, tako da samo počevši od toga da će sada moći da osnuju zadruge pet članova, ali oni koji nisu članovi iz istog domaćinstva. Tu se posebno vodilo računa na naše centralne delove južne i istočne Srbije, takođe i pogranična sela u Vojvodini, a oni zapravo i jesu ciljna grupa gde treba da se osnivaju zadruge kako bi se poboljšao privredni ambijent i kako bi naši ljudi dolazili do posla i kako bi bolje živeli. Postojeće zadruge sa višedecenijskim pravnim kontinuitetom su takođe imale problem sa rešavanjem društvene svojine i ovaj zakon upravo rešava i taj veoma bitan segment, gde će negde oko 50 hiljada hektara zemljišta koje se vodilo kao društvena svojina biti vraćeno zadrugama, tj. vratiće se u zadružnu svojinu, a samim tim će doći do određenih površina gde će zadrugari moći da se bave onim što je njima osnovna namena. Da spomenem i ostale zadruge, gde se ovim zakonom, koji je krovni zakon za zadruge, vodilo računa i o omladinskim zadrugama, stambenim, zanatskim, a takođe, novina su i socijalne zadruge, što će i te kako doneti jednu dobru, humanu i, rekao bih, jednu vrlo značajnu organizacionu strukturu u rešavanju socijalnih problema. Da se razmišljalo strateški i ne samo da je ovaj zakon izolovan za sebe, ovaj zakon strateški je osnov i za uređenje i razvoj zadruge i zadrugarstva u Republici Srbiji, sadržan je u Strategiji za podršku razvoja malih i srednjih preduzeća, preduzetništva i konkurentnosti za period od 2015. do 2020. godine, sa Akcionim planom za sprovođenje navedene Strategije 2015-2016. godine. Takođe, bitna stvar, da prvi put zadrugari znaju, a to je da posebna zaštita u članu 12. Zakona kaže: „Zadruga uživa posebnu zaštitu Republike Srbije, AP, jedinica lokalne samouprave u obavljanju njene pretežne delatnosti“. Posebna zaštita iz stava 1. ovog člana ogleda se u podsticanju zadrugarstva merama ekonomske, agrarne i stambene politike, kao i drugih razvojnih politika, uključujući i davanje odgovarajućih olakšica i pogodnosti, koje se utvrđuju posebnim propisima, kao i mogućnost osnivanja posebnih fondova za razvoj zadruga od strane jedinica lokalne samouprave ili AP Vojvodine ili obezbeđivanje sredstava u budžetu jedinica lokalne samouprave, AP i Republike. Znači, ovim se jasno daje do znanja da ovaj zakon nije izolovan sam za sebe. Ovaj zakon je samo deo sistema zakona koji su neki doneti, neki će biti doneti ovih dana, upravo zbog toga da bi poslao snažnu podršku za sve one koji su već članovi zadruga i za novoosnovane zadruge. Takođe, veza ovog zakona je i sa Zakonom o ulaganjima. Zašto? Zato što kod Zakona o ulaganjima smo izjednačili domaće i strane investitore i u tom zakonu isto vidimo ovaj Zakon o zadrugama, gde će buduće zadruge, kao pravno lice, imati isti tretman kao što su i strane kompanije koje su osnivale ovde firme u državi Srbiji. Ne mogu da se otmem utisku a da se ne vratim unazad, koliko je zadrugarstvo u državi Srbiji na selu značilo ne samo kao privredni subjekat, nego je zadruga bila i kulturni i socijalni i sportski centar dešavanja svega onoga što se dešavalo u selima, gde u stvari i jeste uloga i najveća dominacija zadruga, što želimo na jedan savremen i moderan način kroz ovaj zakon da vratimo. Isto tako, uloga zadružnih saveza je i te kako bitna u organizaciji, spajanju i rukovođenju, uvođenju novih tehnologija i svega onoga što bi unapredilo poslovanje zadruga. Posebno bih tu istakao ulogu zadružnih saveza, najvećih zadružnih saveza, Zadružnog saveza Srbije i Zadružnog saveza Vojvodine, koji su zbilja dominantni, pored 24 aktivna zadružna saveza u Republici Srbiji. Sve u svemu, očekujem od ovog zakona, kao što sam i rekao da je ovo samo jedan segment u svemu onome što ova Vlada radi, što Ministarstvo privrede, kao resorno ministarstvo radi, i te kako značajne pomake i efekte ovog zakona kroz povećanje zaposlenih lica, kroz povećanje broja zadruga i da nam godišnji bruto promet zadruga ne bude oko 59 milijardi dinara, nego da bude u neko vreme i 10 puta veći, što su sigurno potencijali i mnogi veći države Republike Srbije. Mislim da je Ministarstvo privrede uradilo jedan značajan korak sa ovim zakonom i svim onim predstojećim zakonima u spletu i nizu onih zakona koji će i te kako poboljšati privredni ambijent. Osvrnuo bih se još na ovaj Zakon o privrednim komorama, s obzirom da ministar Sertić ima veliko iskustvo u komorskom sistemu i zbilja je za pohvalu da se doneo jedan izuzetno kvalitetan zakon, da privredni subjekti više ne plaćaju tri članarine, da nemaju više tri adrese, itd, nego da se ovim zakonom na jedan kvalitetan način uređuje i komorski sistem. Komorski sistem, koji je izuzetno efikasan, može da bude… Nažalost, kod nas se decenijama nije niko u tom delu bavio time, ali opet kažem, Aleksandar Vučić na čelu sa Vladom, vama ministrima i te kako je pokazao da samo kad se hoće da se može sve menjati na bolje, kao što i jeste. Svakako da u Danu za glasanje ću podržati sve ove zakone koji su na današnjem jedinstvenom pretresu. Ništa mi tajno ne radimo. Sve se ovo snima, sve javno radimo. Sve će ovo građani Srbije da vide, da čuju. Sve će ovo građani Srbije na narednim izborima, lokalnim i pokrajinskim, da ocene, da procene, pa da mi možemo da imamo ovu komociju da svako od nas priča po jednom ili dva zakona. Šta da radimo kad su nam građani dali toliko poverenje da možemo da se podelimo i da adekvatno obrazlažemo iz domena svoje struke. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Novakoviću. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po Poslovniku. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, povređen je član 27. Neću tražiti da se glasa, naravno. Mislim da je obaveza svakog narodnog poslanika kada izostaje sa sednica Narodne skupštine da se javi predsedniku Narodne skupštine. Da li vam se neko od narodnih poslanika DS javio da neće prisustvovati? Da li vam se neko u međuvremenu javio, gospodine predsedavajući, od narodnih poslanika DS da neće prisustvovati? Ja zaista ne vidim, osim gospodina Ćirića, zaista ovde vidim jedno krajnje omalovažavanje Narodne skupštine i Vlade Republike Srbije od strane DS, jer ako su umorni od pisanja amandmana, red je da kažu narodni poslanici su umorni od pisanja amandmana, ali mislim da nas građani ne plaćaju za umor i za odmaranje, već za rad i za angažovanje. Prema tome, gospodine predsedavajući ja vas molim da sa predsednicom vidite, da li su vam se narodni poslanici DS javili da danas neće učestvovati u radu i da neće debatovati sa nama i sa predstavnicima Vlade Republike Srbije o veoma važnim predlozima zakona koji se danas nalaze na dnevnom redu?
Gospodine Babiću, smatram da nisam prekršio Poslovnik, a i kako očekujete da mi se jave poslanici koji su tražili moju smenu? Zahvaljujem, da li želite da se skupština izjasni u danu za glasanje? Ne. Hvala. Gospodin Ćirić, povreda Poslovnika. Izvolite gospodine Ćiriću..
Reklamiram povredu člana 107. Poslovnika. Dakle, govornik na sednici Narodne skupštine dužan je da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Na sednici Narodne skupštine nije dozvoljeno neposredno obraćanje narodnog poslanika drugom narodnom poslaniku, korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenice itd. Dakle, imali ste i pogrešili ste, prekršili Poslovnik zbog toga što niste upozorili gospodina Babića kada se meni lično obraćao sa ovom reklamacijom Poslovnika. Inače, to pitanje može da se uputi grupi SNS i vi ste u pravu, dali ste odličan odgovor gospodinu Babiću. Poslanici DS su pokazali svoj stav prema načinu na koji vodite Skupštinu, gospodine Bečiću, jer imate dvostruke aršine za predstavnike opozicije i predstavnike vladajuće koalicije. Mislim da je vrlo važno da opomenete gospodina Babića, jer vidimo koliko je poslanika i SNS u sali, jer taj spisak onih koji nedostaju u ovoj skupštinskoj sali bi bio mnogo duži da su se oni javili i da su prijavili svoj izostanak sa ove sednice.
Zahvaljujem gospodine Ćiriću. Ako sam razumeo, vi hoćete da kažete da poslanici DS nisu ovde u raspravi, zato što, kako sam razumeo, bojkotuju mene, kao predsedavajućeg? A, zašto ste vi onda tu? Ali, malo pre je predsedavala predsednica Skupštine, zašto nisu bili u tom trenutku, gospodine Ćiriću? Tako da to vaše objašnjenje, mislim da nije tačno. Ali, dobro, vaše pravo. Da li želite da se skupština izjasni u danu za glasanje? Da. Zahvaljujem. Po Poslovniku narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, 108. stav 1. ni u jednom jedinom trenutku se nisam obratio ni jednom drugom narodnom poslaniku osim vama, jer jedino vama mogu i imam pravo da se obratim, ili predsednici Narodne skupštine, ili predsedavajućem. Tako da je potpuna neistina da sam se bilo kome, čak ni pogledom, a kamoli rečima obratio bilo kome drugom u ovoj sali. Sa prethodnim govornikom bi se složio samo u jednoj stvari, a to je da je ponižavanje i gaženje po dostojanstvu Narodne skupštine kada narodni poslanici koji su plaćeni da rade posao narodnog poslanika, da debatuju o zakonima, da podnose amandmane, da glasaju na kraju krajeva, ako ne za zakonske predloge, onda makar za svoje amandmane koje su predložili. E, sve to ne rade narodni poslanici DS i malopređašnja kritika, i malopređašnje pozivanje na Poslovnik, na član 107. je više okrenut prema svojoj poslaničkoj grupi, odnosno prema poslaničkoj grupi gospodina Ćirića, a to je DS. Ja i dalje pitam, a gde su narodni poslanici DS? Šta je to preče? Možda, miran san, možda sve čari beogradskih noći? Ali, u svakom slučaju građani Srbije nas ne plaćaju za to, već da radimo posao u plenumskoj, u odborskim salama i sve ono što radi poslanička grupa SNS.
Zahvaljujem se gospodine Babiću. Smatram da nisam prekršio Poslovnik. Svaki narodni poslanik u ovoj sali ima i dužnost i obavezu i ako smatra da su zakoni važni za građane Republike Srbije da prisustvuju toj raspravi, tako da to je dovoljan odgovor. Da li želite da se skupština izjasni? Ne. Hvala. Reč ima narodni poslanik Milan Petrić. Izvolite gospodine Petriću.
Poštovani predsedavajući, poštovani predstavnici Vlade, ministri, poštovane kolege i koleginice, Zakon o privremenom uređivanju načina naplate takse za javni medijski servis je podelio javnost. Jedan strana traži da se dve medijske kuće skinu sa budžeta Republike Srbije zbog uticaja političkih struktura na uređivačku politiku, dok druga strana, brani građane od novih troškova i protivi se taksi. Bilo je tu i političkih obećanja za rešavanje ove situacije. Ono što je zanimljivo napomenuti je da su tokom plaćanja TV pretplate postojale dve grupe korisnika, oni koji su izmirivali ovu obavezu i oni koji nisu. Oni koji su izmirivali ovu obavezu nakon ukidanja TV pretplate uvideli su da se ponovo stimulišu oni koji to nisu radili. Iz toga proizilazi sumnja u realizaciju ovakvog zakona. Takođe, ovakav predlog zakona dovodi u nezavidan položaj i EPS, jer ukoliko se zna da je naplata bila 25%, uzimam uzorak iz 2013. godine, da li je u tom slučaju EPS u obavezi da iz svojih sredstava namenjenih u ostalih 75% i na koji način će to biti namireno ukoliko on to ne odradi? Matematičkim prikazima dolazimo do enormno velike sume na godišnjem nivou, čak 18 miliona evra. Zato smo uložili amandman na član 5. da se reč fakturisan zameni rečju naplaćeni. U Srbiji postoji veliki broj ljudi koji ima potpisane ugovore sa kablovskim operaterima i svi operateri u svojim standardnim paketima nude programe dva medijska servisa pa građani sa pravom postave pitanje – da li dva puta plaćaju iste TV kanale? Javni servis je dužan da ima nezavisnost uređivačke politike i SNP smatra da ne sme biti političkog uticaja i kontrole uređivačke politike i nadamo se da neće biti povećanja visine taksi, barem dok je na snazi Zakon o smanjenju plata i penzija. Povodom predloga Zakona o privrednim komorama, moram napomenuti da u eri opšte decentralizacije svih oblika organizovanja upravo se centralizuje sistem organizovanja komora. Efikasnost postojećeg sistema se ogleda u lošoj organizaciji unutar samih komora, lošoj kadrovskoj politici, nepostojanju prave saradnje između komora, velikom uticaju politike na rad i odlučivanje o samim komorama. Po važećem Zakonu PKS treba da bude već dokazani privrednik, regionalne privredne komore i Privredna komora Beograd gube samostalnost pripajanjem PKS i mogu da se organizuju samostalno ukoliko za to imaju uslova, a to je velika retkost ili da prestanu da postoje. Uvodi se i obavezno članstvo koje je do sada bilo dobrovoljno i naravno obavezno plaćanje članarine. Mi to vidimo kao novu mesečnu materijalnu obavezu eventualnih preduzeća i to u uslovima otežanog poslovanja i SNP je mišljenja da o ovako ozbiljnom predlogu zakona je trebala da se izjasni srpska privreda kroz javne rasprave. Danas je na dnevnom redu i dug „Srbijagasa“ NIS-u, u visini od 23,4 milijardi dinara. Taj dug bi bio isplaćen iz budžeta republike novcem poreskih obveznika. Takvim načinom će se anulirati sve ovogodišnje uštede ostvarene smanjenjem plata i penzija. Da li takav scenario možemo očekivati i za druga javna preduzeća? Potrebnu je napraviti realnu reviziju poslovanja javnih preduzeća da bi se izbegle ovakve situacije da građani, odnosno radnici plaćaju loše poslovanje ili kadrovsku nesposobnost vođenja preduzeća? I koja je garancija da se sledeće godine neće desiti ista ovakva situacija, jer već smo na granici neke prezaduženosti? S obzirom na kratku minutažu, ne mogu izneti analizu svih predloženih zakona, a ima ih 17 danas, pa ću pokušati amandmanski da ih popravim. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Petriću. Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović.
Zahvaljujem. Trudiću se da budem što kraći i što precizniji, s obzirom da smo već dobrano zagazili u zadnji sat u ovom danu. Želeo bih najpre da kažem nekoliko stvari vezanih za dva najbitnija po meni zakona koja su danas na dnevnom redu. To je prvo Zakon o zadrugama. Imajući u vidu da je zaista dosta toga što se povezivalo sa postojanjem zadruga, vezivano za period socijalizma, za period nekakvog realsocijalizma, bilo u negativnom kontekstu pominjano i u prethodnom periodu kada je na vlasti bila praktično garnitura vođena od strane DS, zadruge su imale status koji je mogao da se karakteriše vrlo negativno, pa i sudbina svih tih zadruga koje su svojevremeno bile nosioci razvoja sredina u kojima su postojale, naročito onih ruralnih, seoskih sredina, praktično devastirane. Njihova imovina je rastakana, razvlačena, prodavana, otimana, a niko o tome adekvatno nije vodio računa niti brinuo, niti hteo da se uhvati u koštac sa problemima sa kojima su se ljudi koji su bili angažovani u oblasti zadrugarstva nalazili. Moram da istaknem da s obzirom da dolazim iz kraja koji je tradicionalno posvećen tom zadrugarskom obliku poslovanja, iz Pirota, kraju koji je poznat po velikim pašnjacima, kraju koji je možda po površini koju obuhvata opština Pirot je jedna od najvećih opština u našoj zemlji, danas je moguće na prste jedne ruge nabrojati zadruge koje su u funkcionalnom stanju. Ovaj Predlog zakona koji je danas na dnevnom redu pokušaj je naše vlasti da se stanje u toj oblasti poboljša i da se praktično dovede u funkcionalno stanje nešto što je nekada predstavljalo moto razvoja, sela pre svega. Danas, 12 ili 15 godina posle dolaska na vlast DS situacija sa efektima onih mera koje su preduzimane u oblasti privrede, poljoprivrede, a naročito u oblasti poljoprivrede vezuje se i za pokušaje i za utemeljenje onoga što se nekada želelo učiniti sa zadrugarstvom. Zadruge su, napomenuću nekoliko najaktivnijih na teritoriji Pirotske opštine, „8. septembar“, Topolovska zadruga predstavljale ne samo oblike u kojima su mogli da se organizuju poljoprivrednici radi plasmana svojih proizvoda već su te zadruge praktično predstavljale i oblike koji su brinuli o snabdevanju osnovnih životnih namirnica meštana tih udaljenih planinskih sela koji u zadnjih desetak godina su praktično ostavljeni na milost i nemilost surovim uslovima prirode u kojoj žive. Uspavana lepotica Stara Planina, veliki potencijal razvoja Pirotskog kraja, danas je, odgovorno mogu da tvrdim zapuštena. Pre nedelju dana sam lično obišao preko 100 km puta prolazeći kroz pusta sela Stare Planine u kojima nije moguće naći ni čoveka, a kamo li neku domaću životinju. Nekadašnja zadružna imovina u kojoj su se proizvodili najbolji proizvodi poput pirotskog kačkavalja oronula je, raskrčmljena, propala i niko ne vodi računa o tome. Lokalna samouprava u kojoj se na vlasti nalazi na vlasti koja je nekada pripadala DS, nekada URS-u, a sada, ko zna kome planira da pripada nekom trećem, na čijem se čelu već 12 godina nalazi jedan čovek koji se zove Vladan Vasić, uprkos upornim pokušajima opozicije SNS, Pokreta socijalista i ostalih da se skrene pažnja na zaista katastrofalno stanje u tim ruralnim oblastima nije želela da posveti ni malo pažnje problemima sa kojima su se sretali meštani udaljenih sela koji su nekada bili životno vezani i organizovani kroz zemljoradničke zadruge. Ovom prilikom najviše pričam o zemljoradničkim zadrugama koje su ponavljam, nekada predstavljale moto razvoja poljoprivrede u tim udaljenim selima. Žalosno je, ja sam to napomenuo pre nedelju dana u jednoj emisiji na televiziji, da u Beogradu pored Hrama Svetog Save postoji pekara za pse, a da u udaljenim mestima, selima Stare Planine ne postoji hleb niti prodavnica za ljude. Jedan od problema koji može da bude rešen ovim Predlogom zakona, ovim Predlogom zakona koji želi praktično da promeni i unapredi ovakvo katastrofalno stanje koje je tipičan odraz politike DS koja je vođena u zadnjih 15 godina, tačnije desetak godina dok su bili na vlasti, jeste ovaj pokušaj koji može da dovede do bolje situacije, do organizovanja seljaka i do povratka mladih ljudi na sela što jedino može da bude osnov za borbu razvoja tih ruralnih krajeva, borbe protiv bele kuge i oživljavanja srpske poljoprivrede. Seljak koji je bio oduvek oslonac srpske države može to da bude ponovo samo mu treba pružiti realne osnove, zakonske osnove za dobro udruživanje, za funkcionisanje oblika udruživanja poput zemljoradničkih zadruga što se ovim konkretnim Predlogom zakona ostvaruje i videćemo efekte vrlo brzo. Nadam se da ćemo nakon narednih lokalnih izbora imati priliku da podršku dobijemo i u lokalnim samoupravama i da na ovakav stabilan osnov krenemo u obnovu onoga što je predstavljalo i što predstavlja mogućnost za razvoj i obnovu naše zemlje. Pored toga želeo bih da kažem i nekoliko reči o drugom, možda najbitnijem zakonu iz ovog seta zakona, Zakonu o privatizaciji koji s obzirom da dolazim iz Pokreta socijalista, Zakon o privatizaciji jeste jedan od odraza politike DS, a efekte tog zakona možemo da proverimo svi u mestima iz kojih dolazimo. Uspešnost privatizacije ne bih želeo da merim u procentima, ali efekte u kraju ili u gradu iz koga ja dolazim, mogu da kažem da je nekada postojalo preko 20 privrednih subjekata u Pirotu, danas postoji dva ili tri, između ostalih propali su nekada najveći proizvođač muških odela „1. maj“ Pirot i kamo sreće da se ovakva izmena i dopuna Zakona o privatizaciji desila mnogo pre, da smo mogli da se pohvalimo da ćemo praktično Zakon o privatizaciji prestati da primenjujemo mnogo ranije. S obzirom da sam ja levičar reći ću nešto što će možda nekome da se čini kao jeres, Zakon o privatizaciji je jedan proces, a u drugom pravcu postoje mnogi drugi zakoni, postoje mnogi drugi procesi koji su u prethodnom periodu socijalizma pokazali da mogu da razviju privredu i da mogu da obnove privredne potencijale. Ono što je jedna od negativnih pojava u prethodnom periodu bila je činjenica da se u ovom zanosu liberalnog kapitalizma dozvoljavalo da se ljudi koji su se bavili privredom štite ili gase svoje prethodne firme i bez ikakvog problema otvaraju nove privredne subjekte, nastavljaju sa poslovanjem u istom obliku, dodaju imenu firme plus ili kontakt ili tako dalje ili neku novu reč i nastavljaju sa radom. U tom smislu Predlog zakona o centralnoj evidenciji privremenih ograničenja prava lica registrovanih u APR je apsolutno dobar i apsolutno ga treba podržati s obzirom da se tako stvaraju uslovi da se predupredi funkcionisanje negativnog ili loše funkcionisanje onih koji se bave kriminalom ili onih koji nisu bili pošteni u svom radu, naročito, podržavam osnove privremenog ograničenja koji sadrže mere zabrane ograničenja ili mere bezbednosti obavljanja registrovane privredne delatnosti ili poslova, zabranu raspolaganja opštim sredstvima i zabranu vršenja dužnosti ili poziva odgovornom licu. To su dakle stvari koje su se kroz praksu u prethodnom periodu javljale kao vrlo negativne i koje su praktično svima nama u svim sredinama predstavljale veliki problem, naročito onim ljudima koji su želeli da se bave pošteno privredom, radom u onim oblastima u kojima funkcionišu. Takođe, dobar je i ovaj Predlog zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara koji pokazuje intenciju ove Vlade na čelu sa Aleksandrom Vučićem da se praktično izađe u susret željama i potrebama naših stanovnika i naših građana. Zakon o republičkim administrativnim taksama takođe i ono što nisam rekao, a trebalo je možda već na početku Zakon o privrednim komorama, s obzirom da sam pomenuo stanje u privredi, pomenuo nekada najvećih proizvođača muških odela iz „1. maja“ koji je danas vrlo u nezavidnoj situaciji, a o kome možda i privredne komore nisu dovoljno vodile računa, s obzirom da su privredne komore bile u jednom zaista haotičnom stanju i da se mnogo više u tim komorskim krugovima vodilo računa o zbrinjavanju onih kojih su možda na kraju svoje privredne karijere. Ovo je pokušaj da se jednom centralizacijom zavede red i u oblast privrednih komora i apsolutno je ovakav predlog zakona potreban i mi kao poslanici Pokreta socijalista u okviru poslaničkog kluba SNS glasaćemo za ovaj predlog zakona.
Zahvaljujem se, gospodine Todoroviću. U pravu ste, pomenuta je Demokratska stranka i vaš ovlašćeni predstavnik ili šef poslaničke grupe ili zamenik šefa poslaničke grupe ima pravo na repliku. (Goran Ćirić, s mesta: Ja sam ovlašćeni, pogledajte slobodno.) U pravu ste, imate pravo.
Jednom se desi da vi kao predsedavajući budete u pravu.
Ja kad pogrešim ja to kažem, gospodine Ćiriću, izvolite.
Prethodnik je desetak puta pomenuo Demokratsku stranku a ne vidim razloga zašto je pominjao, zaista. Tačno je, DS je bila u koaliciji sa gospodinom Vasićem gradonačelnikom Pirota, koji je desetak godina gradonačelnik i jedan od najuspešnijih gradonačelnika u Srbiji. Ta priprema i taj način da se preporučite svojim glasačima na predstojećim lokalnim izborima u raspravi o svim ovim zakonima je možda zanimljiv, možda produktivan sada u pola 12, u nekom odloženom prenosu, a i ne vidim razloga zbog čega niste pomenuli pored tih kritika da se neka sela na Staroj planini gase, niste pomenuli da je nešto prethodna Vlada uradila da bi se promenio taj proces na Staroj planini koji ne traje poslednjih pet godina, poslednjih deset godina, nego traje posebno izraženo od 90-ih godina i izražena propadala privreda Pirota upravo 90-ih godina pa nadalje. Niste pomenuli, to me čudi, niste pohvalili investiciju prethodnih vlada na Babinom zubu, na Staroj planini i načinu da možete kroz takav klaster projekat, da podstičete razvoj i Pirota i Knjaževca i Svrljiga i okolnih opština i mislim da bi bilo korektnije to vaše izlaganje da ste upravo na takav način govorili. A ovde pored ministra sede ljudi koji su bili i u prethodnim vladama i u kabinetima prethodnih ministara koje sada podržavate, a mislim da bi bilo korektno da podržite i tadašnji njihov rad, upravo u podsticaju tog dela Srbije, koji je i meni lično vrlo važan, zbog toga što su moji roditelji iz tog kraja i vrlo dobro poznajem kako je izgledao Pirot pre 10 godina, pre 15 godina, a kako izgleda danas.
Zahvaljujem gospodine Ćiriću. Reč ima narodna poslanica Irena Aleksić.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, ja ću se u svom izlaganju kao i većina kolega do sada osvrnuti na Predlog zakona o zadrugama, možda najviše zbog toga je reči bilo o ovom zakonu, zato što u razgovoru sa nama narodnim poslanicima, ono što građane često interesuje, jeste kada će se oblast zadrugarstva urediti. To naročito interesuje ljude sa sela, što je sasvim normalno, zato što, kada su zadruge funkcionisale onako kako bi trebalo da funkcionišu, oni su imali nešto što se zvalo izvesnost, nešto na šta su mogli da računaju, što nažalost sada nije slučaj. Inače, kada se pomenu zadruge i ono što jeste svakome od nas asocijacija, jeste da se radi o poljoprivrednim zadrugama. Naravno, svi smo svesni da postoje brojne druge zadruge i možemo samo da se prisetimo kako su nekada dobro funkcionisale zadruge, kao što su bile omladinske zadruge, studentske zadruge, koje su tada nekim mladim ljudima omogućavale da se samostalno školuju. Naravno da te zadruge i danas postoje, ali daleko od toga, nažalost da funkcionišu onako kako bi zadruge trebalo da funkcionišu. Zadrugarstvo u Srbiji danas je u veoma teškom stanju i duboko verujem i smatram da je možda srpsko selo najviše osetilo posledice, a o tome će biti definitivno u mom izlaganju najviše reči, da je srpsko selo možda najviše osetilo negativne posledice loše uređenosti ove oblasti. Da, zadrugarstvo postepeno propada, već godinama i danas je u takvom stanju kakvom jeste, možda je najviše dovelo do toga što ovu oblast trenutno uređuju dva zakona i to nažalost dva zakona koja su međusobno u potpunoj suprotnosti i kao takva, naravno da praksi izazivaju jednu konfuziju, jedno nerazumevanje šta da se u kojoj situaciji radi i naravno da dolazi do opšte atmosfere pravne nesigurnosti, što je dovelo do toga da zadrugarstvo danas izgleda tako kako izgleda. Upravo ovaj zakon o kojem danas diskutujemo, opet će uticati na selo, najviše na selo, to što bih posebno ja podvukla, ali ovog puta ja duboko verujem u to, na jedan dobar i jedan pozitivan način. Ono što je osnovni cilj jeste zadruga da se na kratko prisetimo, jeste da se na taj način poljoprivredni proizvođači udružuju, udruživanjem u zadruge, oni prestaju da budu sitni i oni naravno, na taj način bivaju sve snažniji. To je, da se samo na kratko podsetimo šta je osnovni cilj zadruga. To jeste poenta svega i verujem da će se upravo pravilnom primenom ovog zakona to i povratiti. Do čega sve to može da dovede? To može da dovede do toga da zaista poljoprivreda koja je jedan najveći, nažalost, do sada, daleko od toga da je dovoljno iskorišćen potencijal, da će poljoprivreda zaista moći da se razvija onako kako bi trebalo da se razvija. Ono što je bitno da prekinemo sa jednom praksom koju imamo do sada, ali to više nije ni praksa, to je u sadašnjim uslovima više jedno moranje, a to je da Srbija plasira najkvalitetniju, najbolju, najzdraviju sirovinu na svetsko tržište. Zašto ne bismo tu tako dobru kvalitetnu sirovinu, pretvorili u jedan dobar kvalitetan proizvod i za promenu plasirali jedan proizvod koji je mnogo skuplji, nego sirovina na svetskom tržištu. Naravno da do sada to nismo mogli, zato što tako nešto iziskuje mnogo novca, a samim tim i sitni poljoprivredni proizvođači nemaju takav novac koji je za to potreban, ali upravo tu stupaju na snagu zadruge i zato te zadruge upravo otvaraju neka nova vrata, nove mogućnosti, kao što sam već rekla, čim su ljudi udruženi, više nisu tako sitni, već se otvaraju neke nove mogućnosti, što će stvarno, verujem, dovesti do punog razvoja i procvatu naše poljoprivrede. Nešto vrlo kratko samo o zakonu, pošto je dovoljan broj mojih kolega zaista pričao detaljno o tome, ovaj zakon će konačno rešiti jedan višedecenijski problem, a to su imovinsko pravni odnosi, a to je više nego pozitivno i isto tako, svaki dobar zakon je jednostavan zakon i to je osnovna osobina svega što je kvalitetno, tako da ovim zakonom, osnivanjem rada zadruga biće maksimalno pojednostavljen. Sada da bi se osnovala zadruga, potrebno je pet fizičkih lica i ukoliko se ne varam minimalna suma novca koja je potrebna jeste 100 dinara, koja dodatno pojednostavlja stvari. Detaljno, veoma precizno, sve je definisano ovim predlogom zakona, kako funkcioniše zadruga šta je sve potrebno da bi se osnovala zadruga, koji su to organi zadruge, da, skupština, nadzorni odbor, upravni odbor, kako oni funkcionišu, kako se biraju koji članovi, fondovi zadruga, prestanak zadruga, koji su to međunarodni principi zadrugarstva, sve je vrlo detaljno i precizno definisano, nema mesta nikakvim zloupotrebama i zato je uvek potrebno da zakon bude takav, jednostavan, ali jasan i definisan i precizan, da se ne ostavi mesta za eventualne zloupotrebe koje bi dovele do pravne nesigurnosti, a sve ovo što sam do sada nabrojala i navela, veoma kratko, rekla bih da dovoljno govori o tome da se radi o jednom zakonu koji je kvalitetan i zakonu koji je moderan i koji će definitivno regulisati, ukoliko se bude pravilno i adekvatno primenjivao, definisati zadrugarstvo u Srbiji i koji će pre svega, iskreno se nadam, uticati na život ljudi u selu. Ali ne samo u onom ekonomskom smislu o kojem je bilo govora, nego, znači, ekonomija je baza, bez toga nema govora ni o čemu, ali da će uticati na onaj socijalni kulturološki aspekt koji je i te kako bitan i koji je, rekla bih, presudan da prestanu migracije sa sela, jer ne možemo očekivati od ljudi, naročito od mladih ljudi, da ostanu na selu ukoliko im ne nudimo ništa. Verujem da će zakon o zadrugama uspešno zaživeti, da će promeniti neke stvari, naročito kada je selo u pitanju, da će sprečiti migracije i da će to zaista značiti pravi jedan dobar početak i preporod za Srbiju. Zato sam ubeđena da ovaj zakon treba podržati, kao naravno i ostale zakone o kojima je danas bilo reči. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospođo Aleksić. Reč ima narodni poslanik Boban Birmančević, a neka se pripremi narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite doktore Birmančeviću.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovani ministri, poštovane kolege poštovani građani, evo sada je 20 do 12, hteo bih za građane koji to možda ne znaju, hteo bih da pohvalim u ovom trenutku imamo tri ministra koji pomažu da ovaj set zakona možemo da prezentujemo na pravi način, da odgovorimo na pitanja koja budu postavljena. To samo pokazuje koliko je ova Vlada ozbiljno posvećena reformama i promenama koje su potrebne kako bi konačno imali to okruženje, okruženje koje je potrebno da prvo strani investitori, ali ne samo strani investitori, nego i naši građani da shvate da žive u jednoj uređenoj državi. Jako dugo već traje rasprava, ali ono što sam hteo da napomenem to je da posle 120 godina tačnije 1894. godine u selu Vranovo kod Smedereva osnovana je prva zadruga, kreditna zemljoradnička zadruga pre 121 godinu, a već 1898. godine donet je prvi zakon o zanatskim, zemljoradničkim zadrugama. Ponavljam, znači 1988. godine imali smo prvi zakon o zemljoradničkim zadrugama i evo sada posle skoro 120 godina imaćemo ponovo jedan zakon koji će uvesti red u materiju, odnosno u zadrugarstvo koje je jednostavno izgubilo svoj cilj i svrhu postojanja. Svi ovi zakoni zajedno, pa i Zakon o privrednim komorama koji takođe vraća veru da privredni subjekti koji posluju na području Republike Srbije ponovo mogu imati svoju kuću, a to je Privredna komora Republike Srbije. Takođe, jako, jako dug istorijat postojanja privredne komore, odnosno udruživanja preduzeća i daleke 1857. godine osnovana je prva asocijacija, tzv. Trgovački odbor. Već 1870. formirani su trgovački odbori u Šapcu, Valjevu i Smederevu, a 1910. to je već bila organizacija slična privrednim komorama. Osnovana je komora, odnosno Privredna komora industrijskih trgovačkih i radničkih komora. Znači, posle 100 godina 2009. godine zakon koji je totalno uništio Privrednu komoru Srbije, koji je podelio privrednu komoru na nekih 19 različitih komora i jednostavno totalno razbio sve što je moglo doneti dobro poslovanje privrednim preduzećima, sve ono što je moglo zaštiti preduzeća i dovesti do boljitka. Izuzetno je važno reći da ovi zakoni upravo dovode do stvaranja te pozitivne klime, a svi oni koji su prethodili ovima upravo su objedinili sve ono što je Vlada uspela za ovo vreme da uradi, a to je da konačno stabilizuje i privredu i ekonomiju i da vrati veru u budućnost ove Republike Srbije. Da Vlada misli o svemu upravo pokazuje jedan zakon koji je možda neopravdano zanemaren, a to je Predlog zakona o obnovi nakon elementarne i druge nepogode. Zaista, kada je bila 2014. godina, svima je bilo jasno koliki su to problemi i kakve smo velike štete od toga pretrpeli, ali naravno da ova Vlada misli o tome šta bi bilo kad bi bilo. Pročitaću samo dva člana ovog predloga zakona koji jasno govore šta Vlada želi da postigne donošenjem ovakvog pravnog akta. Član 1. citiram – ovim zakonom se uređuje postupak obnove i pružanja pomoći građanima i privrednim subjektima koji su pretrpeli materijalnu štetu usled elementarnih i drugih nepogoda, u daljem tekstu pomoć; kraj citata. Citiram i član 3. – državnim programom pomoći i obnove utvrđuju se mere i kriterijumi za pružanje pomoći odnosno mere kriterijumi i postupak za obnovu i saniranje posledica elementarne i druge nepogode; kraj citata. Vlada je u 37 članova jasno predvidela šta se i na koji način reguliše ukoliko dođe do elementarne i druge nepogode i samim tim građani mogu biti mirni u delu toga da ukoliko dođe do elementarne nepogode da će se znati šta i ko i na koji način preduzima i kao na najbolji mogući način, najpošteniji način i po građane i državu da se pomogne onima kojima je pomoć potrebna. U danu za glasanje svakako SNS i svi oni koji žele dobro ovoj državi moraju podržati ove predloge zakona. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Birmančeviću. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić, a neka se pripremi narodna poslanica Nevenka Milošević, kao poslednji prijavljeni. Izvolite dr Atlagiću.
Uvaženi gospodine potpredsedniče Narodne skupštine, gospodine Bečiću, uvaženi gospodine ministre Verbiću, uvaženi gospodine ministre Sertiću, poštovani gospodine ministre Vujoviću, uvažena gospođo Vera Dondur i ostali saradnici, moja malenkost će reći samo nekoliko rečenica o Zakonu o privatizaciji i možda dve rečenice o Zakonu o naučno-istraživačkoj delatnosti. Gospodo narodni poslanici, proces privatizacije započet je kao svetski proces pre više od dvadesetak godina i zahvatio je sve bivše socijalističke zemlje istočne Evrope i zemlje u razvoju, a čak neke i nerazvijene zemlje. Dame i gospodo narodni poslanici, sve Vlade bivših socijalističkih zemalja žurile su da što brže izvrše proces privatizacije, a to znači pretvaranje društvenog i državnog u privatno vlasništvo. Real socijalističke zemlje taj proces su završile na vreme, jedino Republika Srbija do danas taj proces privatizacije nije završila. Verujem da se svi slažete i vi iz pozicije i vi iz opozicije sa ovim konstatacijama, ali zašto? Treba dati odgovor, upravo zato što su prethodne Vlade bivšeg režima oklevale da to urade, ne bi li što više koristile te firme za sopstveno bogaćenje. Dakle, punih 15 godina je prošlo, a proces privatizacije nije završen, a trebao je jer su bivše Vlade DS, bivšeg režima, crple finansijska sredstva za svoje sopstveno bogaćenje. Dame i gospodo narodni poslanici i ovaj Predlog zakona o privatizaciji i o izmenama i dopunama Zakona o pravu na besplatne akcije ima svoja uporišta u ekspozeu predsednika Vlade Republike Srbije, gospodina Aleksandra Vučića, kojeg je on podneo narodnim poslanicima Republike Srbije 27. aprila Gospodnje 2014. godine. I, da ne zaboravimo, na znanje svima kojih se to tiče, ekspoze predsednika Vlade Republike Srbije gospodina Aleksandra Vučića je najsveobuhvatniji, najprecizniji, najveći, 52 gusto kucane strane, najkonkretniji i najbolji od svih 72 prethodna ekspozea predsednika Vlada Srbije, od vremena prvog predsednika Vlade moderne Srbije, gospodina Prote Matije Nenadovića 1805. godine do danas. Gospodo narodni poslanici, na stranici 10. ekspozea predsednika Vlade gospodina Aleksandra Vučića, stoji, citiram: „Vlada će voditi brigu i o našim državnim preduzećima koji krvare, neka od tih preduzeća imaju održiv poslovni modem, ali sa njima se loše rukovodi, neka od njih su korišćena da se pojedini moćnici obogate kroz odlivanje sredstava. Tokom 20 godina niko se nije ni usudio da pipne ta preduzeća, svi su gurali stvar po tepih, lagali ljude, a neretko i oni sami sebe, čekajući da država o trošku svih građana isplaćuje nešto što realno nisu zaradili. Svaka Vlada prebacivala je loptu na sledeću“. Završen, gospodo narodni poslanici, citat. Sve što nije završeno u procesu privatizacije prethodnih 15 godina Vlada Republike Srbije premijera Vučića mora da završi u vrlo kratkom vremenu i valjda ne sumnjate da neće to završiti. Bivši režim je privatizacijom bankarskog sektora i predajom banaka strancima suštinski prepustio važne ekonomske poluge naše države strancima. Bivši režim DS prodao je sva preduzeća koja su svoju profitabilnost crpela iz tržišta Srbije, jer su imali od ranije plasman na strana tržišta, kao što su duvanska industrija, cementare, industrija piva i banke. Na ovim zadnjim ću nekoliko rečenice da kažem. Bivši režim privatizacijom uništio je bankarski sistem zemlje. Vojvoda od „Meridijan banke“ od 11 miliona evra, bivši potpredsednik Vlade Božidar Đelić, jedan je od perjanica DS, uveo je u stečaj četiri najveće banke i tako i privatizovao „Beobanku“, „Investbanku“, „Jugobanku“ i „Beogradsku banku“, gospodo narodni poslanici. Te četiri banke bile su razvojne, kreditirale su sopstvenim sredstvima, po povoljnim uslovima, upravo ove banke trebale su biti moto razvoja domaće privrede, a nisu trebale biti zatvorene. Đelić Vojvoda od „Meridijan banke“ sa 11 miliona evra ih je zatvorio. Tako, gospodo iz DS, ste vi privatizovali preduzeća. Moja malenkost nema nameru da vam navodi još masu, da ne kažem stotine preduzeća koje ste privatizovali na pljačkaški način. Moram da kažem radi javnosti, istine i pravde, tada ovim bankama Đelić nije govorio istinu, da ne kažem lagao je zapravo, da je dug te četiri banke bio 8,5 milijardi, a bio je svega milijardu i 700 miliona evra. Ukupna potraživanja banaka bile su 6,7 milijardi evra, dakle, četiri puta više nego njihov dug i to je uništilo ekonomsku podlogu ove zemlje. Tako, gospodo iz DS, ste vi provodili privatizaciju. Ubeđen sam, poštovani narodni poslanici, i građani Srbije ako gledate ovaj prenos, da će gospodina Đelića, pored ostalog, zbog pljačkaške privatizacije banaka, sustići ruka pravde i da će odgovarati za svoju nečasnu rabotu. On je jedan od onih koji su pljačkaškom privatizacijom podrivali ekonomsku moć zemlje Srbije. Ja lično mislim da organi gonjenja trebaju biti na potezu. Poštovane dame i gospodo, Predlogom zakona o privatizaciji zakona ukida se Agencija za privatizaciju, a poslove preuzima Ministarstvo privrede, što ide u prilog racionalizacije državne uprave i konsolidacije finansijskog sistema zemlje za koju se ova Vlada ne samo opredelila, nego i vrlo uspešno provodi. Pljačkaškom privatizacijom stranka bivšeg režima, ne samo ovim primerom, nego mnogim drugim, mogu vam nabrajati uništili su našu prošlost, uništili su našu sadašnjost, uništili su budućnost dece naše, a da su još ostali na vlasti na republičkom nivou samo još godinu dana, uništili bi naše korene. Eto, poštovani građani niste im vi dozvolili, oterali ste ih u političku prošlost iz koje se, nadam, više nikada neće vratiti. Dve rečenice na kraju o Zakonu o naučno-istraživačkoj delatnosti. Gospodine ministre Verbiću, odličan zakon, savremen zakon, moderan zakon, evropski zakon, na bazi njega već je napravljena strategija koja će biti prvi put u istoriji Srbije za deset godina, prvi put pitanje istraživača rešen će biti na valjan način. Radi istine i pravde, nema onih, gospodine Verbiću, što su vas danas kritikovali a nisu bili u pravu, jer su izrekli rečenicu da je katastrofalno zdravstvo i nauka u zadnjih godinu i po dana. Samo jednu rečenicu. Naravno da je ta ocena paušalna, pa makar dolazila i od akademika. Moram da kažem radi istine, Zakon o udžbenicima, prvi put u zadnjih 15 godina najkonzistentniji i najbolji po oceni gospode iz opozicije, a ne samo iz pozicije. Još dve rečenice. Pitanje isturenih odeljenja ste vi, gospodine Verbiću, rešili, na fakultetima. Petnaest godina ranije niko to nije rešio. Pitanje trećeg mandata dekana, bilo ih je po pet, deset mandata. Vi ste, gospodine Verbiću, to uspeli da rešite. Studentske rokove od mojih dana niko nije uspeo rešiti. Vi ste, gospodine Verbiću, prepustili to fakultetima na zadovoljstvo naših studenata. Mogu da nabrajam dalje. Voleo bih da je gospodin akademik prisutan ovde da ukrstimo činjenice, ali ne vredi. Dozvolite na kraju, dame i gospodo narodni poslanici, da vas pozovem da date svoj glas u danu za glasanje. Posebno pozivam vas iz opozicionih klupa, pa makar vas bilo večeras i dvojica, da date i vi svoj glas, pa makar i na taj način, pa ćete bar malo dati svoj doprinos modernizaciji Srbije, za koju se tako silno zalaže, ne samo zalaže, nego i sprovodi naš premijer Aleksandar Vučić, čitava Vlada Republike Srbije, većina narodnih poslanika u ovoj Narodnoj skupštini, a i većina građana Republike Srbije, skoro da ne kažem plebiscitarno. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić, replika, pominjanje DS.
Poštovani kolega je propustio da doprinos istini večeras, pošto je govorio o procesu privatizacije i pominjao jedno ime. Pominjao je Božidara Đelića. Zaboravili ste da pomenete svog dojučerašnjeg partnera Mlađana Dinkića, koji je učestvovao u tom procesu. Ali, pominjući Đelića, zaboravili ste da je vaš premijer imao mnogo više poverenja u njega i angažovao ga u ključnom procesu privatizacije Telekoma, jer radi u kompaniji koja se upravo bavi tim procesom, najzahtevnijim. Dakle, to poverenje je očigledno premijer uputio ka njemu, a ne ka vama koji na ovakav način kritikujete čitav taj proces. Da bismo govorili o istini, o privatizaciji, mislim da biste bili mnogo ubedljiviji da niste govorili o stranci bivšeg režima. U jednom trenutku vam se otelo – stranke bivšeg režima. Da, tu biste bili u pravu, jer su stranke bivšeg režima i one stranke iz devedesete godine pa nadalje, pa je jedan od ministara za privatizaciju bio i Beko, pa je jedna od ministarki za privatizaciju bila Jorgovanka Tabaković, to ste zaboravili, pa su neki od ministara bili i Mlađan Dinkić i imali proces privatizacije u kojem su, pošto se pozivate na EU, jedne od ključnih privatizacija, pljačkaških, kako ih zovete, ili sumnjivih privatizacija, jer ja neću nikoga unapred optuživati, onih pomenutih 24 privatizacija u vreme Vlade Vojislava Koštunice. Nigde tu nije bilo DS kao bivšeg režima, jer među te 24 privatizacije pominje se samo „Sartid“ u vreme 2003. godine. Sve ostalo je bilo u Vladi Vojislava Koštunice u koaliciji sa G17, manjinski podržanom od SPS.
Vreme. Zahvaljujem. Gospodine Atlagiću, nemate pravo na repliku, niste pomenuti. Gospodine Babiću, vi imate pravo na repliku [[Goran Ćirić, s mesta: Zašto ima pravo na repliku? Nije pomenut.]] Nije on, ali on je takođe šef poslaničke grupe. (Goran Ćirić, s mesta: A koga sam pomenuo? Nisam pomenuo SNS, nisam pomenuo nikoga.) Ako mislite da niste, isto kao što ste vi dobili pravo na repliku, isto pravo ima i šef poslaničke grupe SNS. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući. Sada smo čuli jednu zanimljivu konstataciju da je Božidar Đelić vlasnik Lazard-a. Vlada RS nije angažovala Lazard, već je angažovala, po rečima prethodnog govornika, Božidara Đelića. To samo potvrđuje u potpunosti ono što je izrekao gospodin Marko Atlagić o silnim milionima u tetkinom kauču, o silnim stvarima iznetim i zarađenim tokom ministrovanja i tokom vremena kada je za Vladu RS radio za skromnu platu od stotinak hiljada dinara. Ukoliko je po rečima prethodnog govornika, on angažovan, gospodin Đelić angažovan za privatizacionog savetnika prilikom prodaje Telekom-a, onda je to u redu. Evo sada smo čuli da je gospodin Đelić vlasnik Lazard-a. Međutim, ono drugo što može da zabrine, ne mene, što bi trebalo da zabrine prethodnog govornika jeste jedna tendencija - zašto niko neće sa njima? Zašto niko neće sa njima? Zato što kada sa nekim dele vlast, onda je to u redu, onda su najbolji prijatelji, onda izjednačavaju žrtve, onda se mire, onda igraju basket, onda su najbolji prijatelji i sa kolegama ovde u sali i sa onima koji više nisu u parlamentu. Od onog trenutka kada im više ne trebaju, oni postaju najgori neprijatelji, pa ne možete se stideti vremena saradnje sa G17, sa URS-om, vreme pomirenja sa SPS-om i onda kada su vam trebali da formirate Vladu i onda kada su vam pomogli da formirate Vladu, izjednačili ste žrtve, a sada ne propuštate priliku da ih posetite na devedesete godine. Zašto ih 2008. niste podsetili na devedesete? Zašto ranije, kada su vam davali manjinsku podršku u nekim vladama, niste spominjali te devedesete? Ne, niste zato što su vam bili potrebni.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Reč ima narodni poslanik Nevenka Milošević, kao poslednji prijavljeni diskutant. Izvolite, gospođo Milošević.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovani ministri sa saradnicima, drage kolege, dame i gospodo narodni poslanici, čast mi je da u ove ponoćne sate mogu da vam se obratim. Set zakona iz, rekla bih, tri važne oblasti za razvoj Republike Srbije, a to su privreda, finansije i nauka. Krenuću, veoma kratko, od Predloga zakona o zadrugama, jer je to jedan novi zakon i zaista to jeste nova vest, dobra vest za naše građane, pre svega za poljoprivredne proizvođače. Dolazim iz opštine Ivanjica, gde je duga tradicija zadrugarstva. U poslednjem periodu zadrugarstvo je izuzetno urušeno. Imali smo dobru zadrugu, ivanjičku zadrugu. Danas ona, iako ima hektare i šuma i zemljišta, prosto ne radi onako kakve su želje poljoprivrednih proizvođača bile. Oni ulažu svu nadu da će ovaj zakon doneti rešenja i mi verujemo u to. Da pohvalim i grupu entuzijasta iz moje opštine, iz dva sela, recimo, Međurečje i Prilike, koji su osnovali zadrugu i u ovim dosadašnjim uslovima, kada smo imali važeća dva zakona za koje smo čuli da su stvarali određenu i veliku konfuziju u funkcionisanju zadrugarstva, gde smo imali u stvari jedan pravni dualizam… Sve te negativne posledice lošeg funkcionisanja zadrugarstva imale su odraz, pre svega, na razvoj poljoprivrede, pre svega malih i srednjih poljoprivrednih gazdinstava, a i na sveobuhvatan razvoj sela gde je dolazilo do velikih iseljavanja, migracija stanovništva. Ovim zakonom, naravno, mnogo toga će se rešiti. Ovaj zakon je rezultat temeljne javne rasprave i mnoge sugestije i predlozi su upravo i usvojeni i deo su ovog zakona. On ima, naravno, prioritetan i privredni aspekt, ali i socijalni aspekt. Na ovaj način ćemo imati pojednostavljene procedure, jedan jednostavan zakon koji je svima razumljiv. Ono što je plod rasprave i na šta su građani prosto ukazivali i što je sastavni deo ovog zakona jeste da se uvodi, recimo, i zadružna revizija, jer bilo je mnogo zloupotreba koje jesu evidentirane, a sada imamo i sankcije koje će uslediti za nesavesno poslovanje. Sigurno je da je ovaj predlog zakona u najboljem interesu naših građana, pre svega poljoprivrednih proizvođača i sigurno ćemo ga u Danu za glasanje i podržati. Sutra već imamo dalju raspravu o poljoprivrednim zakonima, a to su Zakon o poljoprivrednom zemljištu i zaštiti zemljišta, pa ja ne bih dalje pričala, jer već smo čuli dosta o ovom zakonu. Samo kratko želim svoju pažnju da usmerim na izmenu i dopunu Zakona o naučno istraživačkoj delatnosti. Još jednom se pohvale, gospodine ministre. Mi smo i na Odboru za obrazovanje, nauku, govorili o ovom zakonu, ali ja bih želela da izrazim svoj stav da, bez obzira na ove dopune, izmene zakona, nama treba jedan nov zakon koji bi trebao da ima za zadatak da promeni finansiranje naših naučno istraživačkih radnika, da se oni ne finansiraju samo po projektu, već da to bude na neki način institucionalno rešeno. Mislim da je to osnovni problem koji ćemo rešiti novim zakonom. Međutim, ove izmene i dopune Zakona o naučno istraživačkoj delatnosti, naravno, otklanjaju mnoge nedostatke, i ono na šta su naučnici iskazivali, a kojih je samo 13.000 u Srbiji, jeste to da njima nedostaju ta osnovna materijalna sredstva. Novina ovog zakona jeste i u tom pogledu. Kod projekata najmanje 20% sredstava će se upravo izdvajati za materijalna sredstva, čime će se svakako ovaj problem prevazići. Čuli smo i druge novine. Ja se neću ponavljati. Imaćemo priliku da pričamo o amandmanima u raspravi u pojedinostima. Na kraju, da zaključim, smatram da su svi ovi predlozi zakona u najboljem interesu naših građana, u najboljem interesu Republike Srbije i ja ću ih svakako zajedno sa poslanicima SNS i podržati.
Zahvaljujem, gospođo Milošević. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić. Izvolite.
Iz ove večerašnje maratonske rasprave, mislim da su se nametnule neke teme, puno je zakona i mogli smo da budemo efikasniji da je bilo više spremnosti da slušamo jedni druge i da damo priliku argumentima. Mislim da se nametnulo jedno važno pitanje. To je pitanje odgovornosti za izgovorenu reč, za obećanje, za političko obećanje. Jedna od tema koja se pominjala i koja nije ostala očigledno dovoljno razjašnjena, pošto osećam nervozu i napad na koleginicu Vesnu Marjanović, kada je govorila o tome, ništa strašno nije rekla i ja ću pročitati nešto što će razjasniti verovatno ovaj zakon koji večeras usvajamo. Izjava Aleksandra Vučića od 24. maja 2013. godine – „TV pretplata, kao što sam obećao građanima Srbije biće ukinuta, jer ne pripadam onom tipu ljudi koji je 12 godina obmanjivao građane Srbije i bavio se samo marketinškim trikovima. To je naša obaveza od koje nećemo odustati“. Napisao je juče Vučić na Fejsbuku. To je vest koja može da se proveri i mogu je proveriti svi građani Srbije. Danas smo svedoci kako se drži ta reč. Danas ćemo verovatno usvojiti zakon koji će pokazati kako se drži do ove reči. Druga stvar, puno je prisutno u javnosti razgovor o tome da li poljoprivredno zemljište može da se proda strancima ili ne. Ja sam primetio kod vas, gospodine predsedavajući, da ste odobravali kada sam govorio u prilog tog argumenta, da član koji kaže u Predlogu zakona o privatizaciji na član 4. predloga koji se odnosi na član 12. zakona kaže – kupac u smislu odredaba ovog zakona može biti domaće ili strano pravno lice ili fizičko lice. Samo domaće pravno ili fizičko lice može biti kupac poljoprivrednog zemljišta. Dakle, sa ovom poslednjom rečenicom – samo domaće pravno ili fizičko lice može biti kupac poljoprivrednog zemljišta, kao da šaljemo poruku svim domaćim poljoprivrednicima da će samo oni imati prava na kupovinu zemljišta, međutim očigledno je da i strano fizičko i strano pravno lice može biti vlasnik domaćeg pravnog lica, a samim tim i vlasnik tog zemljišta. Mislim da je važno reći tu istinu i mislim da je važno razobličiti način i biti mnogo jasniji u tim porukama i držati se tih poruka. Nešto što je i sam ministar Vujoviću prihvatio kao dobru primedbu, ja poštujem njegovu iskrenost i jasan stav, dakle da nema idealnog zakona i nema potpune pravednosti, a posebno kada se radi ovde o Zakonu o preuzimanju obaveza javnog preduzeća „Srbijagas“ Novi Sad prema privrednom društvu NIS i pretvaranju tih obaveza u javni dug Republike Srbije. Gospodin ministar je postavio pitanje – pa dobro, evo, imamo taj dug, ostvaren je u periodu do 2013. godine, a opet ćemo se podsetiti mi imamo aktuelno rukovodstvo i iz tog perioda i danas. Očigledno da ste poštovali rad tog rukovodstva i da treba da stanete iza i tih odluka i tih poteza i danas. Dakle, teško je sada spočitavati nekom bivšem režimu jer su to ljudi koji danas sede u poslaničkim klupama i nose odgovornost za taj sistem. Ali, ono što je trebalo uraditi i ono na čemu ja insistiram i voleo bih da dobijem odgovor, ne sumnjam da ću ga dobiti, a to je da je u ovom trenutku zaista važno sagledati ukupne obaveze „Srbijagasa“ i pregled investicionih ulaganja u tom periodu, posebno pregled dužnika i poverilaca, jer ako pratite, a verujem da pratite, informacije pre samo nekih četiri do pet meseci generalni direktor „Srbijagasa“ je izjavio da su potraživanja „Srbijagasa“ veća od dugovanja i da su veća za nekih 300 do 400 miliona. To je izjavio tamo negde sredinom godine. Trista do četristo miliona veća od dugovanja. Najveća dugovanja se pominju upravo prema NIS-u. Još tada 220 miliona, čuli smo da su otpisane neke kamate, pa verovatno došli do 200 miliona.
Vreme.
Mislim da je tu upravo traženje odgovora. Treba efikasnije naplatiti potraživanja da ne bismo doveli u nepravedan položaj i ostale poverioce i kao država i iz toga vukli ozbiljne posledice, a posebno finansijske.
Zahvaljujem, gospodine Ćiriću. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Replika?
Da, naravno. Ma koliko puta izgovorena neistina neće postati istina, zato što narodni poslanici SNS će na takve stvari uvek reagovati. Pretplata za javni servis za RTS ukinuta. Pretplata koja je u vreme bivšeg režima naplaćivana 500 dinara i niko se nije ni setio da građanima omogući manji iznos, ukidanje pretplate, bilo šta. E, sada ti i takvi, gospodine predsedavajući, koji su od građana naplaćivali pretplatu 500 dinara, sada nas kritikuju zašto je taksa za javni servis 150 dinara. Sad mi objasnite, koja je to logika po kojoj 150 dinara veće i teže po budžet građana Republike Srbije nego što je to 500 dinara? Uz to nam nisu ponudili ni u jednoj jedinoj rečenici, a koja je alternativa, a koje je rešenje? Za javni servis, koje je rešenje? Šta nude kao rešenje? Jel mi ovde debatujemo? O čemu debatujemo? O pukim kritikama? Bez ikakvog predloga, jedan jedini predlog. Nisam izašao iz ove sale danas celog dana. Nijedan jedini predlog nisam čuo. Dalje, pa izvinite molim vas, gospodine predsedavajući, ko je potpisao Sporazum o stabilizaciji pridruživanja? Sećate se onog naliv pera koji je, pa bar hiljadu puta skuplje nego što je ova plastična olovka, zato što je bilo brendirano i koštala je otprilike koliko prosečna plata u Srbiji, ali je bila u rukama Božidara Đelića kada je potpisao Sporazum o stabilizaciji pridruživanju.
Vreme.
Taj Sporazum o stabilizaciji pridruživanju je na način na koji je prihvaćen, je podrazumevao da se zemlja u Srbiji može prodavati strancima. Pa ko nama sada spočitava one stvari, ono što su oni uradili sada spočitavaju ovoj Vladi Republike Srbije. Molim vas, to je neozbiljno gospodine Bečiću.
Zahvaljujem. (Goran Ćirić: Replika.) Po kom osnovu gospodine Ćiriću? Nijednog trenutka se nije obratio vama. (Goran Ćirić, s mesta: Tražio je odgovor.) Meni kao predsedavajućem. Tražio je od mene odgovor a ne od vas. Čitavo vreme se obratio meni kao predsedavajućem, nijednog trenutka nije vama niti je pomenuta DS, niti vi lično. Tako da nemate pravo na repliku. (Goran Ćirić, s mesta: Tražio je odgovor.) Od mene je tražio. Zahvaljujem. Da li još neko od ovlašćenih predstavnika želi reč? Reč ima narodna poslanica Nevena Stojanović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe.
Hvala uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, dobro jutro. Pokušaću da budem što konciznija i pragmatična u ovom izlaganju s obzirom da smo dosta vremena izgubili na diskusiju koja nije bila po tački dnevnog reda, ali dobro. Vraćamo se u tok. Želim da kažem da će poslanička grupa JS uvek podržati one predloge zakona koji predstavljaju jedan kontinuiran proces ka donošenju, odnosno ka izvršavanju reformi koje imaju za cilj ne samo privlačenje stranih i domaćih investicija, već stvaranje povoljnih uslova za poslovanje domaćih privrednika i preduzetnika. Jedan od takvih zakona je upravo Zakon o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Možemo da kažemo da je ovaj zakon nastavak pozitivne prakse stimulisanja pravnih lica, odnosno preduzetnika na legalno zapošljavanje. Ovim zakonom omogućavamo svim privrednim, pravnim subjektima odnosno preduzetnicima koji zaposle dva nova lica, odnosno povećaju broj zaposlenih lica u odnosu na 31. oktobar 2015. godine ima pravo da ostvari povraćaj od 75% plaćenih doprinosa za obavezno socijalno osiguranje na teret zaposlenog i na teret poslodavca po osnovu zarade novozaposlenog lica. Svakako da ćemo ovaj zakon podržati u danu za glasanje, upravo zbog toga što on predstavlja pozitivnu praksu u stvaranju povoljnih uslova poslovanja. Sledeći zakon koji želim da istaknem je prvo Zakon o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama. S obzirom da je JS posebno poznata po svom socijalno odgovornom programu koji se bori protiv bele kuge, tako da se mi zalažemo za jedno sistemsko rešavanje problema opadanja nataliteta. S toga podržavamo posebno ovaj zakon o pohvaljujemo MUP koje je i dostavilo inicijativu za izmenu i dopunu Zakona o republičkim administrativnim taksama. Ono je uključeno u realizaciju projekta „Bebo, dobro došla na svet“ koji ima za cilj da olakša administrativnu proceduru budućim roditeljima prilikom prijavljivanja novorođenog deteta u zvaničnu evidenciju i predlaže se da se propiše oslobođenje za plaćanje takse za poslove i radnje i u vezi prijave prebivališta novorođene dece u smislu da se taksa ne plaća za potvrdu koja se izdaje za prijavu prebivališta novorođenog deteta. Ne želim da se fokusiram na usaglašavanje odredaba zakona koji se odnose na oporezivanje oružja, već upravo u onom delu koji ostavlja mogućnost usvojiocima koji vrše roditeljsko pravo nad usvojenom decom, koja su višestruko ometena u razvoju i koja njima ostavlja mogućnost oslobađanja poreza na upotrebu motornih vozila. S obzirom da svi znamo kako je teška situacija kada neka porodica ima decu sa smetnjama u razvoju, smatram da svaka olakšica i svaka pomoć države je i te kako dobro došla. Kada govorim o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, mi govorimo o jednom cilju ka bržem sprovođenju poreskog postupka i efikasnijem radu poreske administracije, kao i većoj doslednosti u primeni zakona. Svi dobro znamo da je najveći problem u našoj državi, nisu zakoni, već upravo implementacija zakona i jedna duga administrativna procedura u brojnim poljima, tako da Jedinstvena Srbija posebno podržava prelazak na elektronsku upravu u poreskoj upravi. Smatramo da živimo u novoj eri, u eri informacija, u eri tehnologije i da Srbija za sada kaska ka svim tim inovacijama, ali eto, nadamo se da ćemo uskoro napravi prave pomake. Isto ono što želim da istaknem, što je pozitivno kod ovog zakona, što on podržava i taj neki tranzicioni period, u trenutku kada moramo da imamo u vidu i tu jednu nejednakost i jaz u obrazovanju našeg stanovništva, koje većinom u nekim ruralnim predelima nema dostupnost internetu, tako da im ostavlja mogućnost da poreske prijave dostavljaju i u papirnom obliku. Kada već govorimo o novoj eri, informaciji i tehnologijama i nauci, moramo da kažemo da je nauka današnjice upravo tehnologija budućnosti i mi nauku treba da posmatramo kao instrument razvoja, a ne kao rashodnu stranu u budžeta, koja nažalost nije ni velika. Zato želim u ime poslaničke grupe Jedinstvene Srbije da podržim donošenje Zakona o izmenama i dopunama Zakona o naučnoistraživačkoj delatnosti i da pohvalim sve napore Ministarstva, posebno ministra Verbića, koji znam da je svojim iskustvom upravo doprineo pisanju ovakvog jednog zakona, koji upravo dolazi iz ove oblasti naučnoistraživačkog rada. Želim da istaknem to da ovakav zakon i slični zakoni upravo sprečavaju odliv mladih talentovanih mozgova i naše zemlje, ne samo što razvijaju nauku, a Jedinstvena Srbija će kao i do sada se uvek zalagati da svi talenti ostanu u zemlji. Ono što meni nije jasno što se tiče ovog zakona, upravo proces javne nabavke, zbog kog mi moramo da produžimo ovaj projektni ciklus do 30. juna 2016. godine. Mene samo interesuje ako bi možda ministar mogao da odgovori – na koji način ćemo mi sprečiti da se slični kiksevi ne dese i u sledećem projektnom ciklusu. Što se tiče Zakona o zadrugama, o njemu je bilo dosta već reči, ja želim samo da kažem, da osoba koja dolazi iz neke generacije koja se ne seća tog lepog sjajnog vremena udruživanja, iz iskustva svojih starijih kolega i onoga što sam čula iz svog okruženja, od svojih roditelja, mogu da kažem da je izuzetno dobro što se ostavlja našim građanima, našim poljoprivrednim proizvođačima, sada mogućnost ponovnog udruživanja, posebno u trenucima jednog novog liberalnog kapitalizma koji teži tome da uništi sve manje poljoprivredne proizvođače. Želim da kažem da će poslanička grupa Jedinstvene Srbije u danu za glasanje se izjasniti pozitivno o svim predlozima zakona, iz večerašnje objedinjene rasprave. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Stojanović. Reč ima ministar, dr Srđan Verbić.
Hvala predsedavajući. Uvažena poslanice, evo da pojasnim o kojim se javnim nabavkama radi. Naravno, da sve što naučnici nabavljaju za svoje potrebe obavlja preko nekakvih javnih nabavki, oni uvek traže tri ponude za ono što im je potrebno i tako su oduvek i radili, međutim, kada se uzme novac iz kredita da bi se nabavljao repromaterijal počevši od papira i epruveta do najvećih kapitalnih komada opreme, onda se taj proces nepotrebno usložnjava. Danas imamo situaciju u kojoj novac koji bi inače trebalo da bude opredeljen za materijalne troškove iz budžeta dobijamo iz kredita koji podleže drugačijim javnim nabavkama, drugačijim procedurama i što rezultuje time da imamo objedinjenu javnu nabavku. Javnu nabavku u kojoj ima nekoliko stotina ili par hiljada stvari koje se nabavljaju na jednom te istom tenderu i u tom istom tenderu imamo sve od igle do lokomotive. Vrlo se često dešava da takav tender ne prođe, jer prosto oprema se ne nabavlja na takav način. Nadam se da ćemo mi ovu grešku iz 2012. godine ispraviti u dogledno vreme i da će ono što je repromaterijal biti nabavljeno isto onako kako je nabavljano i ranije, a da će krediti biti korišćeni samo za krupnu kapitalnu opremu za laboratorije.
Zahvaljujem se gospodine Verbiću. Gospodine Đurišiću? (Marko Đurišić, s mesta: Imam vreme ovlašćenog predstavnika.) Da, ali pre toga ima gospodin Marinković, pa onda vi. Izvolite gospodine Marinkoviću.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Poštovani ministri, dame i gospodo narodni poslanici, ovu svoju diskusiju kada su u pitanju ovi veoma značajni zakoni za privredu Republike Srbije i za njene finansije započeću sa nekim fundamentalnim aspektima koje ovi zakoni promovišu u okviru ove naše rasprave. Prvenstveno bih pomenuo to da od 1. januara 2016. godine Srbija konačno postaje zemlja prave tržišne ekonomije, dakle, tržišne ekonomije u punom kapacitetu zato što se 1. januara 2016. godine ukida u potpunosti društvena svojina. Mislim, da će ministar Sertić biti zapisan i to po dobru u istoriji naše ekonomije kao neko ko je raskrstio sa relektima, dakle, ostacima onog samoupravnog socijalizma i socijalističkog sistema kada smo došli u situaciju da i posle Ustava koji smo izglasali na referendumu 2006. godine ukidanja društvene svojine i posle devet godina smo to imali. To je odlična vest za Srbiju, to je odlična vest za građane, za privredu i naravno za poslovni ambijent. Ono što bi posle toga istakao jeste da konačno u ovoj zemlji oni koji su nosioci političke vlasti preuzimaju odgovornost, donose odluke. Vrlo je važna odluka da Ministarstvo privrede preuzima poslove Agencije za privatizaciju i da će od 1. januara 2016. godine kompletna odgovornost za završetak privatizacije preći na Ministarstvo privrede ali i na samog ministra privrede, što jeste jedan ozbiljan napredak kada je u pitanju rukovođenje države, kada je u pitanju liderstvo i upravljanje ekonomijom i stvaranje poslovnog ambijenta u našoj zemlji. Malopre je kolega Babić pomenuo da nije bilo dovoljno rasprave, nije bilo dovoljno predloga i nije bilo dovoljno argumenata kada su u pitanju pogotovo zakoni o privrednim komorama, zakoni o zadrugama i slažem se sa njim. Smatram da nismo dovoljno debatovali o tome da li je ovaj sistem, komorski sistem koji je predložen u ovom zakonu, da li je on dobar, da li je usaglašen sa nemačkim sistemom, austrijskim sistemom, američkim, japanskim, da li je model zadružnog sistema koji je predložen u okviru ovog Zakona o zadrugama kompatibilan i u skladu sa iskustvom iz Italije i drugih uspešnih zemalja u kojima zadružni sistemi funkcionišu jako dobro, kreiraju radna mesta, kreiraju jedan dobar deo bruto domaćeg proizvoda. Ono što je jako važno kada je u pitanju Zakon o privrednim komorama da napomenemo, to je taj aspekt preuzimanja poslova ekonomske diplomatije od strane Privredne komore Srbije i implementiranje procesa i sistema dualnog obrazovanja. Već pre nekoliko decenija ozbiljne države, razvijene države, su usvojile doktrinu same diplomatije, novu doktrinu, stavljajući u glavni fokus javnu i ekonomsku diplomatiju, pa ste još pre 10 ili 15 godina u Brazilu, u visokorastućim ekonomijama na svetu, kao glavni rezultat i parametar rezultata ministarstava, ne samo privrede nego i ministarstava spoljnih poslova, imali rezultat ekonomske diplomatije i imali kao glavni aspekt njihovog uspeha izvoz jedne zemlje. Dakle, glavni osnovac, glavni prioritet diplomatskog delovanja je upravo kakav će nastup domaćih preduzeća biti na drugim tržištima, na stranim tržištima i koliki će izvoz domaćih preduzeća biti. I naravno da je za to potreban novac, i naravno da su za to potrebni resursi, i naravno da Privredna komora Srbije treba da se bavi ekonomskom diplomatijom, treba da bude prisutnija na svim delovima sveta gde ima novca, gde ima kapitala, a to su trenutno SAD, Daleki Istok, Bliski Istok, Afrika. To su delovi sveta gde možemo da delujemo, gde možemo da nastupimo sa svojim kapacitetima, sa potencijalnim robama i uslugama koje možemo da prodamo tim tržištima, ali, naravno, suprotno tome da privučemo investicije iz tih zemalja. Ali, kakve investicije? To je politika ove Vlade – investicije koje imaju prelivajući efekat, nove tehnologije, nova znanja, novi menadžment. Pre neki dan sam imao tu čast i zadovoljstvo da sa gospodinom Sertićem prisustvujem otvaranju predstavništva Korejske trgovinske komore. Nije to slučajno. I nije slučajno da Koreja otvara svoje trgovinsko predstavništvo samo dva dana posle otvaranja Poglavlja sa EU. Jer, to je signal investitorima koji nisu blizu našoj zemlji da smo jedna politički stabilna zemlja, da smo zemlja u kojoj je dobar poslovni ambijent i koja može da primi ovde investicije kao što je „Jura“, kao što je sutra „Hjundai“, kao što je to „Kia“, kao što je „Samsung“. Dakle, najbolje i najkvalitetnije svetske kompanije. Isto tako, o ovim zakonima diskutujemo u ambijentu u kojem MMF odobrava, dakle daje pozitivnu ocenu treće revizije aranžmana sa Srbijom i to je jedan odličan signal kreditorima i investitorima da mogu i dalje na jedan kvalitetan i dobar način da investiraju u našu zemlju. Što se tiče same postavke i finansiranja Privredne komore Srbije, nije do sada napomenuto da preduzetnici neće plaćati članarinu Privrednoj komori. A podsetiću vas, i to je gospodin Sertić na samoj sednici Odbora rekao, da u našoj zemlji funkcioniše i radi preko 200 hiljada preduzetnika. I oni neće biti opterećeni članarinom i plaćanjem članarine. Dakle, to će biti samo društva sa ograničenom odgovornošću, akcionarska društva, veće kompanije, mala i srednja preduzeća, ali ćemo zato imati komoru koja će implementirati našu ekonomsku politiku, baviti se ekonomskom diplomatijom, uvesti u naš sistem, zajedno sa kolegama iz ministarstva prosvete i nauke sistem dualnog obrazovanja u srednje obrazovanje i konačno ćemo školovati kadrove, kada je u pitanju srednje stručno obrazovanje, u skladu sa potrebama naše privrede. Konačno ćemo imati jednu jasnu strategiju koji su nam to profili, koje će nam to kvalifikacije mladih ljudi biti potrebne u narednom dugoročnom periodu kako bi mogli da razvijamo svoju privredu u ukupnom smislu. Kada je u pitanju set ovih finansijskih zakona, ono što je jako važno jeste da smo nastavili sa procesom podsticaja investitorima i ljudima koji žele da zapošljavaju nove ljude i spustili smo taj prag čak na preduzeća koja zapošljavaju dvoje ili više ljudi, što je jako važno. To su mikro-preduzeća, to su preduzeća koja imaju potencijal nekog dodatnog zapošljavanja, a naravno i sva druga – mala, srednja i velika preduzeća i to je jedan ogroman i dobar podsticaj onome što i jeste glavni cilj Vlade Republike Srbije, ali i nas ovde u parlamentu, a to je novo zapošljavanje i rešavanje problema nezaposlenosti u našoj zemlji. Na ovaj način, kroz ovakve podsticaje, podsticaćemo investicije, podsticaćemo strane investitore da zapošljavaju, ali, ono što je isto tako bitno, podsticaćemo domaće investitore i domaće privrednike da imaju proširenu reprodukciju, da zapošljavaju ljude, da proširuju svoj biznis i, naravno, na taj način budu konkurentniji, budu bolji na tržištu, ali i mi u državi da rešavamo najveći problem koji ovde postoji. Kada je u pitanju Zakon o zadrugama, sama činjenica da već 11 godina smo bez ovog zakona govori o tome koliko je on u stvari bio potreban. I on pokriva poljoprivredne zadruge, nešto što je nekada funkcionisalo, funkcioniše u razvijenim zapadnim zemljama i nadam se da će ovaj zakon biti jedan kvalitetan okvir koji će podstaći udruživanje poljoprivrednika, ali udruživanje svih onih koji mogu da rade kao udruženi i da na taj način budu konkurentni na tržištu, da imaju nižu cenu svojih proizvoda, da više izvoze i naravno, da više prodaju. U svakom slučaju, ovo će biti još jedan dobar i kvalitetan dodatni podsticaj privredi. Završiću na taj način što ću samo pomenuti da je zasigurno bilo razmatrano više modela kada je u pitanju komorski sistem i da bih se ja lično uvek zalagao za usvajanje američkog komorskog sistema koji je dobrovoljan. Ali, ono što je suština naše priče je da nama komora radi i da mi moramo da se ponašamo u skladu sa specifičnostima našeg tržišta, a naše tržište je takvo da ono mora biti kompatibilno sa tržištima u regionu, sa tržištima kao što je Austrija, sa industrijom kao što je Nemačka i taj model će biti primenjen. Čak, ti modeli podrazumevaju i subvencionisanje od strane države kada je u pitanju konsultantska uloga privrednih komora, kada su u pitanju mikro, mala i srednja preduzeća. Svesni smo toga i poslanička grupa kojoj ja pripadam, Poslanička grupa SDPS će snažno podržati ovaj set zakona, naravno, njihovu implementaciju i jaku Privrednu komoru, Privrednu komoru koja će pomoći našim preduzećima da budu konkurentniji i da mogu da pronađu na najbolji i najkvalitetniji način put do novih tržišta, put do novih kupaca, put do novih potrošača, što će, naravno, imati pozitivne efekte na život građana Srbije, na novo zapošljavanje, na celu Srbiju, na njenu modernizaciju, na njeno uređenje, na njene brže i dinamičnije evropske integracije i na sve ono što je potrebno kako bi naša zemlja mogla da bude ono što i zaslužuje – razvijena zemlja, ekonomski lider ovog regiona, to smo već postali, neko ko je posvećen regionalnoj saradnji. Premijer Vučić je veoma doprineo tome da budemo jedan faktor stabilnosti u regionu, političke stabilnosti, jer smo mi svesni toga da stabilnost u regionu pozitivno utiče na Republiku Srbiju i na naš ekonomski razvoj. Ali, bićemo i zemlja u kojoj se nauka brzo razvija, u kojoj se razvijaju inovativne tehnologije i, naravno, u kojoj će mladi ljudi imati ambijent da rade, da razvijaju svoje biznis ideje. Zato, gospodine Sertiću želim sve najbolje u 2016. godini, godini preduzetništva. Ministarstvo privrede i Vlada Republike Srbije su proglasile 2016. godinu godinom preduzetništva i želim da konačno postanemo od službeničkog društva, preduzetničko društvo, to Srbija zaslužuje, to njeni mladi ljudi zaslužuju da budemo konkurentni i da budemo i da ostvarujemo najbolje rezultate u regionu, ali i šire, dakle u celoj EU. Hvala.
Zahvaljujem, dr Marinkoviću. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe narodni poslanik Marko Đurišić. (Marko Đurišić, s mesta: Odustajem.) Odustali ste? Zahvaljujem gospodine Đurišiću. Ovlašćeni predstavnik SPS mr Dejan Radenković. Izvolite gospodine Radenkoviću.
Hvala. Poštovani ministre Sertiću, poštovani ministre Verbiću i poštovani ministre Vujoviću, sa saradnicima i uvažene koleginice i kolege najizdržljiviji i najuporniji, dugačak je dan, ne znam kada će ovaj odloženi prenos biti i kada ćemo biti pred građanima Srbije, ali …
U pola sedam ovog trenutka…
Nemojte me prekidati molim vas.
Pitali ste gospodine Radenkoviću, ja vam prenosim da u pola sedam.
Nisam vas pitao ništa, nemojte da me prekidate. Izgleda da je ova godina reformska, ne samo po dobrim ocenama međunarodnih institucija i organizacija, već i po oporavku privrede i rastu optimizma građana Srbije, nego i po tome što zakonodavna vlast više nego ikada daje svoj puni doprinos u donošenju ključnih privredno-sistemskih zakona i vrlo ažurnom doterivanju postojećih zakona. S toga, nije ni čudo što kraj godine, za razliku od nekih ranijih vremena ne dočekujemo sa dva rebalansa i usvajanjem budžeta u poslednji čas, već sa uređenim finansija za narednu godinu i sa jasnom idejom u kom pravcu smo krenuli. Rešenost naravno nije sporna. Danas imamo set zakona i izmena i dopuna zakona i neki od njih su nam potrebni za realizaciju budžeta, a neki se tiču drugih privrednih oblasti. Ako bih nastavio sa pozitivnim tonom, a i nema razloga da ne bude tako, lepo je dodati činjenicu da se trudimo da razrešimo „Gordijev čvor“ prakse donošenja zakona bez odgovarajućih izmena u drugim zakonima, a da Vlada sa svoje strane čini maksimalne napore da ne ostajemo bez odgovarajućih podzakonskih akata. Ipak, pre nego što pređem na ove tehničke izmene mislim da treba da krenemo, pre svega sa promenama koje imaju suštinsko dejstvo. Agencija za privatizaciju odlazi u istoriju. Da li je istorija slavna ili ne, teško je dati jednoznačan odgovor. Da li smo uspeli u privatizaciji, posebno u socijalno odgovornoj i efikasnoj? Odgovor je naravno da nismo baš u potpunosti. Da li je moglo bolje? Pa, naravno da je moglo, najviše u periodu od 2000. do 2008. godine kada smo imali odlično okruženje, ali veliki nedostatak hrabrosti, odlučnosti, a vrlo često i čestitosti koja se ovde spominje. Možda bi neki od kolega poslanika koji, nažalost nisu tu, mogli bolje da nam elaboriraju šta je sprečavalo Srbiju u vreme nezabeleženog prosperiteta i optimizma u svetu da urede svoj posao. Kako bilo, rezultat tog neodgovornog odnosa je prebacivanje vrućeg krompira na ovu većinu, koja je uradila koliko je mogla sa firmama koje su svesno žrtvovane na oltaru demagogije i neodlučnosti. U 2015. godini većina tih firmi ispostavilo se da su kandidati za stečaj, a na ovoj većini je da stečaj upotrebi kao instrument ozdravljenja. Verovatno će se raditi na unapređenju okvira za ovaj bitan proces, budući da je vrhunski interes firme u stečaju da se nađe način za oživljavanje u zdravoj formi, a ne za likvidaciju i prodaju, kao neke imovine. Nama to jeste, bolje rečeno, Ministarstvu privrede ostaju vrlo teški zadaci u 2016. godini. Ne samo teški kada je reč o ekonomskoj dimenziji već i teški kada je reč socijalnoj dimenziji. Kada je reč o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i administraciji, možemo da kažemo da su te izmene i dopune u duhu dva strateška opredeljenja, kako iz SPS, tako i skupštinske većine. Prvo, ne krpimo podzakonskim aktima eventualne nedorečenosti ili potrebe za osavremenjavanjem procedura, nego to radimo kroz zakonske izmene kako god to ima smisla, nikada nije bilo više negativnog odijuma opozicije na zakone i akte izvršne vlasti, od onih koji su mnogo voleli uredbe. Tako smo i došli u situaciju da su pre nekoliko godina u poreskoj upravi bili primenjivani podzakonski akti za koje niko nije znao izvore prava. Drugo, ove izmene i dopune idu u pravcu bržeg poreskog postupka, lakše obrade podataka, logičnosti u procesu naplate, zaštite onih koji poštuju zakone ove zemlje i dobre poslovne politike. Takođe, nastavljamo u pravcu e uprave i istinske mogućnosti da se poreska uprava umesto celodnevnog i gotovo isključivog bavljenja poreskim knjigovodstvom posveti i mehanizmima boljeg servisiranja redovnih i poštenih platiša i efektivnim destimulisanjem onih koji vide poreske utaje kao legitiman način bavljenja biznisom, a ponekada i srednjima i čak i krupnim biznisom. Vrlo komplementaran zakon je i Zakon o centralnoj evidenciji privremenih ograničenja prava lica, registrovanih u Agenciji za privredne registre. Ovde je reč o zakonu koji nam omogućava da uspostavimo veći stepen poverenja na tržištu i informisanosti svih poslovnih subjekata i građana, o tome da li postoje ograničenja koja su posledica odgovarajućih činjenja fizičkih lica koja ih diskvalifikuju da zauzimaju određene menadžerske pozicije. Ovaj zakon je u skladu sa pravnom regulativom EU i predstavlja način da se situacija na tržištu kako u privatnim tako i u javnim preduzećima učini mnogo sigurnijom i transparentnijom, a opšti kvalitet upravljanja odgovornosti menadžera unapredi. Kada je reč o Zakonu o zadrugama, to je jedan od najduže očekivanih zakona u ovoj novijoj istoriji Srbije. Ovim zakonom otklanja se pravna dualnost i uspostavlja se jasnija i jednostavnija pravila primene na tržišnoj privredi 21. veka snižavanjem broja osnivača i smanjenjem broja obaveznih organa. Uklanjaju se prepreke za lakše osnivanje, kapitalizaciju i jednostavnije uspostavljanje imovinsko-pravnih odnosa sa spoljašnjim finansijerima. Napokon imamo rešen mehanizam kako se jedan relik društvene svojine, privredu zadružnu u ovom segmentu privrede i mehanizam koji će sprečiti da fiktivno zadrugarstvo bude priznato kao instrument sticanja imovine. Takođe, ovaj zakon je vrlo zanimljiv i vrlo razumljivo usaglašen sa drugim zakonima, budući da je postojeći zakon odavno prestao da bude adekvatan na ovoj realnosti u kojoj se nalazi naša zemlja. Konačno, možda zakon koji ovako izaziva dosta bure u javnosti je Zakon o privrednim komorama. Zakon o privrednim komorama konačno ispravlja veliku nelogičnost koja se desila kada smo napustili sistem koji je uspešno funkcionisao decenijama u Srbiji, nezavisno od društvenog uređenja. Ovaj Predlog zakona ispravlja nelogičnosti koje je prethodni zakon o komorama uspostavio. Komorski sistem sa Privrednom komorom Srbije, kao nacionalnom komorom, bio je uspostavljen u skladu sa potrebama privrede Srbije, a kada je reč o komorama na regionalnom i pokrajinskom nivou, postojala je velika sličnost u organizacijama i način u rada tih komora sa komorama istog nivoa, organizovanog u velikom broju zemalja u svetu. To je bio pravni režim komorskog sistema u Srbiji koji je ima veoma dugu tradiciju i ponoviću ono što su i mnoge kolege iznele, da postoji to pravno nasleđe koje datira još iz 1857. godine, kada je Knez Aleksandar Karađorđević ustrojio taj Trgovački odbor i čija se nadležnost odnosila na celu Kneževinu Srbiju. Malo je institucija u Srbiji koje mogu da se pohvale tako dugom i bogatom tradicijom. Članstvo u tom odboru je i tada bilo obavezno i nije se menjalo, sve do momenta kada je nekome palo na pamet da implementira anglo saksonsko rešenje u kontinentalno pravnom sistemu. Iskustva su svakome ko hoće da realno sagleda šta je to uspešna komora, vrlo su jasne. O tome sam upozoravao u ono vreme 2009. godine, kada je dugogodišnji sistem zamenjen, nažalost, postojećim sistemom i koji nije ni na koji način učinio komorski sistem boljim. Ne sam kod nas, slične slučajeve imamo u Rumuniji i imamo u još nekim zemljama koje su krenule putem „nametnute modernizacije“. Novi zakon treba da ojača ulogu komore tako da ona bude inicijator i predlagač privrednih zakona, kritičar Vlade u ekonomskoj i socijalnoj politici, servis privrede i poslodavca, organizovani edukator, predstavnik privrede pred državom i reprezent privrede u inostranstvu. Pozicija komore u smislu uticaja snage i kvaliteta daleko je izraženija u okruženju obaveznog članstva i zakonskog osnivanja nego u okruženju dobrovoljnog članstva i ugovornog osnivanja. Ako hoćete da nešto naučite od nas iz poslaničke grupe, malo sam i umoran, pošto je ovde naporno provesti ceo dan. Da li je tako, gospodine Babiću? Vidim da ste i vi umorni. Ako hoćete nešto od poslaničke grupe SPS, odavno se niste javili po Poslovniku, mi smo govorili ovo i u periodu 2009. godine, kada je usvojen ovaj model koji se pokazao neefikasnim. Sada bih ja citirao sebe šta sam pričao 2009. godine. To bi možda potrajalo malo duže, ali vidim da smo svi već umorni pa ću preskočiti taj deo baš tog citata gde se govori zašto smo tada bili principijelno protiv uvođenja ovakvog sistema kada je u pitanju privredna komora. To je bilo opšte poznato u tom trenutku. Citat traje malo duže, a kolega Neđo je upoznat sa tim citatom, pa ću ga preskočiti, pošto ima i citat i nastavak citata i kraj citata. Ovog puta ću to preskočiti. Mislim da je dobro što sada imamo većinu koja je odbacila taj loš koncept komorskog sistema. Naši stavovi su nedvosmisleno jasni i čvrsti za razliku od nekih koji menjaju stavove i mišljenja u zavisnosti od toga da li su na vlasti ili u opoziciji. Nije nam drago što vreme obično pokaže da smo u pravu, iz samo jednog razloga što u tom periodu svi trpimo posledice. Nadamo se da ćemo uvek imati prilike da što manje ovo pokazujemo kao poslanička grupa, a da ćemo gotovo uvek usvajati valjane zakone zasnovane na realnim potreba našeg društva. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika na izlaganje gospodina Radenkovića.
Zahvaljujem. Ja zaista neću citirati sebe. To je malo čudno kada se pozivaš na svoje citate, ali u redu je. Da bih pokazao da nisam umoran i da SNS i narodni poslanici SNS nisu umorni, uostalom, neće nam biti prvi put da osvanemo ovde u ovoj sali, tako smo osvanuli i kada je bila rasprava o amandmanima na Zakon o budžetu i za 2015. i za 2016. godinu. Evo, ja pozivam da mi nastavimo, gospodine Bečiću, sa radom. Mislim da imamo još jedan set zakona. Predlažem da nastavimo da raspravljamo o Zakonu o poljoprivredi.
Kao što neki misle da nisu važni ako ne pomenu SNS.
Nemam nikakav problem, evo, pokazujući da smo mi zaista neumorni kada su reforme i kada je promena na bolje naše države, možemo da nastavimo dalje. Verujem da će gospodin Radenković izvući i taj poslednji atom snage iz sebe da nam se pridruži u toj raspravi o Zakonu o poljoprivrednom zemljištu.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dejan Radenković, replika na izlaganje gospodina Babića.
Naravno da smo i mi iz SPS zajedno sa vama iz SNS pokazali da možemo da ostanemo i do ujutru i kada su se vodile rasprave i koje neki put nisu imale smisla i kada su bile smislene, tu smo, narodni poslanici smo, da razmenjujemo argumente, mišljenja, stavove. Mislim da nemam ništa protiv, evo, u ime poslaničke grupe SPS da nastavimo sa radom i da trećim setom zakona, objedinjenih, jer je ovaj sada drugi na koji smo prešli oko sedam, pola osam, imao 18 tačaka koje smo objedinili. Nemamo ništa protiv da nastavimo sa radom. Hvala.
Zahvaljujem, mada mislim da su sve rasprave u Narodnoj skupštini smislene. Nastavićemo pre nego što očekujete. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Ja bih zamolio, jeste pet do jedan i jeste da smo u trinaestom satu rasprave, ali bih zamolio kolegu da bude malo precizniji, jer kada kaže – mi iz SPS smo navikli da ostanemo do ujutru, može da se pomisli da su navikli da ostanu i u kafani do ujutru ili na nekom drugom mestu, ali mislim da je ipak ovo bio poziv da svi ostanemo u Narodnoj skupštini u plenumskoj sali i da radimo u interesu građana Republike Srbije. Verujem da je to gospodin Radenković na taj način mislio, ali da ga je sustigao malo umor, tako da zarad preciznosti verujem na reč da su spremni da nastavimo i po sledećem setu zakona.
Da li vi gospodine Jovanoviću, kao drugi poslanik SPS u sali želite da replicirate? Nemate pravo kao zamenik šefa poslaničke grupe, ali imate pravo da vam neko čije je prezime pomenuto. Izvolite.
Već kada ste me prozvali, inače ne bih.
Ne bih vas prozvao da se niste javili.
Zahvaljujem. U svakom slučaju, imajući u vidu da dugo radimo, ne bih želeo ni uvaženim ministrima da trošimo vreme i energiju na nepotrebne razgovore i polemike, nije sporno da su poslanici poslaničke grupe SPS spremni za rad. Ne poznaju kafane, ni birtije, ni bilo šta drugo. Kada su ovde, onda rade revnosno, zajedno sa svojim partnerima iz koalicionog sastava, što su više puta dokazali i što će dokazivati i dalje. Ukoliko postoji želja i volja da se nastavi sa radom, naravno da smo spremni da to prihvatimo i naravno da ćemo se odazvati, kao što se uvek odazivamo na svaki poziv da se doprinese onome što treba Srbiji, što treba građanima Srbije, čemu Vlada teži, što su ciljevi Vlade. Mi smo to pokazali i pokazivaćemo, tako da nema apsolutno nikakvih razloga da SPS i njeni poslanici u ovom radu ne učestvuju i dalje na najpragmatičniji i najkvalitetniji način, što inače uvek čine. Hvala.
Nadam se ne predugo. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Gospodine predsedavajući, koliko imam vremena.
Gospodine Arsiću imate punih 20 minuta. (Marko Đurišić, s mesta: po kom osnovu, kada je gospodin Babić govorio?) Molim vas, gospodine Arsiću, vi zaslužujete i mnogo više nego 20 minuta. Odgovor gospodinu Đurišuću, gospodin Babić je replika na izlaganje gospodina Radenkovića. Nekoliko puta mu je omogućio pravo na repliku. Gospodin Babić nije koristio vreme šefa poslaničke grupe. Izvolite, gospodine Arsiću, imate vaših 20 minuta.
Gospodine predsedavajući, neka zatraže po Poslovniku da saznaju zašto. Ne moramo svaki put da odgovaramo na njihova pitanja. Svaki put kad nešto progovore, mi moramo da odgovorimo.
To je dužnost većine.
Evo, gospodine predsedavajući, slušali smo ovde mnogo diskusija. Spominjale su se mnoge stvari, mnoge Vlade, mnogi političari, mnogi predsednici političkih stranaka. Vi se sigurno sećate da je Vojislav Koštunica potekao iz DS. Jeste bilo davno, ali to je detalj DS, pa tako dok su se oni razmnožavali, što sad rade i ovde, ali ne uvećavaju broj glasova, napraviše neku veliku štetu po Srbiju. Ni dan danas neće da mi budu jasne dve stvari – da li je Vojislav Koštunica doveo DS na vlast ili je DS dovela na vlast Vojislava Koštunicu? To je prva stvar koja za života neće da mi bude jasna. Druga stvar koja za života neće da mi bude jasna jeste ko je više upropastio Srbiju, da li jedni ili drugi? Ja mislim da su zajedno i to jedno slovo apsolutno ništa ne igra, gospodine predsedavajući, zato što je prvi Zakon o privatizaciji napisao Vlahović iz DS, bio je poslanik, a sprovodio Bubalo iz DSS. Dok su ljudi u privatizaciji gubili posao, gospoda iz DS su ih ubeđivali da nisu ni imali posao, gospodine predsedavajući, ubeđivali su ih da njihove fabrike ne postoje, da njihova radna mesta ne postoje, da njihove porodice ne postoje, da bi mogli da završe to što su započeli, a to je da se dočepaju te imovine koja za sve druge nije postojala, osim za njih, i koja je za sve druge bila bezvredna, osim za njih. Sad govorimo, recimo, o jednom malom zakonu koji se tiče mikro preduzeća i kaže neko od poslanika ovde – evo, donosite poreske olakšice za tajkune. Oni su imali mikro preduzeća 2000. godine ti tajkuni, a sad imaju velike kompanije. Ne znaju koliko novca imaju i ne znaju koliko su ljudi unesrećili, ali dok su DS ili njena deca drmali, vladali Srbijom. Spominju, recimo, sadašnjeg guvernera Jorgovanku Tabaković, pa kaže i ona je bila ministar privatizacije. Po njenom zakonu, govorim o primerima koje znam, ne nešto apstraktno, privatizovano je samo jedno preduzeće u Požarevcu. Da li treba da vam kažem da samo to jedno preduzeće danas radi? To je „Bambi“. Sve ostalo što je privatizovano po Vlahovićevom i po Koštuničinom modelu privatizacije više ne postoji. Onda neko ustane i kaže – hajde da vidimo šta je sa tom čuvenom, recimo, evo, televizijskom pretplatom? Onda kaže – kako vas bre nije sramota naplaćujete od građana 150 dinara televizijske pretplate, znate li vi koliko je to? A kad povećate penzije 500 dinara, ništa im niste povećali. Odlučite se bre jedanput. O čemu se radi? Potpuno pomešan sistem vrednosti ili valjda kad dajete po onom principu tada je mnogo, a kad uzimate od ljudi tad vam je malo, pa se predstavljate ovde kao uspešni. Nemam ništa, recimo, protiv gospodina Krkobabića. Čestitam mu što je uspešan direktor, ali ja bih prestao da se bavim politikom da on bude bolji direktor, kao penzioner, od mene koji imam 46 godina, a od nekih je ispao bolji. Sada oni pričaju šta mi treba da radimo, oni koji su imali svoju priliku. Pričamo o „Srbijagasu“, pa jedan od kolega poslanika kaže – evo, taj dug je nastao 2013. godine. Nije. Dug je nastao 2008. godine do 2013. godine. . Tačno je kada je rekao jedan kolega - mnogo više potražuje „Srbijagas“, nego što duguje. Recimo, jedan od najžešćih dužnika „Srbijagasa“ – Azotara u Pančevu. Što neki bivši ministar provede malo u zatvoru vremena zbog Azotare, što su pljačkali veštačko đubrivo? Ko drugi najviše duguje „Srbijagasu“? Mislite građani koji korite gas? Ne. S njima je bilo najlakše, njih su odmah isključivali, a naši građani su redovne platiše. Najviše im duguju toplane. Kao što su građani plaćali gas, tako su plaćali toplanama, dok su njihovi predsednici opštine i gradonačelnici vedrili po lokalnim samoupravama. Kad su građani platili, gde su bre pare? Gde je taj novac kojim su građani plaćali usluge daljinskog grejanja? Nema. Nestalo. Kao što je nestao novac iz Razvojne banke Vojvodine, kao što je nestao novac iz Agrobanke, kao što je nestao novac iz Galenike i svih drugih sistema. Gde god ste bili i sad se vi brinete za građane. Brinuli ste se toliko da ste ostali još koju godinu na vlasti nastavili bi onaj put od 2000. godine, kad smo bili Savezna Republika Jugoslavija, pa smo bili Državna zajednica 2003. godine, pa smo postali samostalna Srbija sa KiM, pa smo došli dotle da budemo samostalna Srbija i da se borimo za KiM. Šta je bilo sledeće? Da raselimo ljude iz Srbije i da kažemo – izvolite? Brige oko privredne komore. Sistem, koji je taj isti bivši režim uspostavio kada su privredne komore bile u pitanju, jeste bio samo taj da se ona dobra i zdrava preduzeća nateraju da plaćaju njihovim funkcionerima sa kojima nisu znali šta će, članarinu. Zato taj zakon menjamo. Zakon o zadrugama mora da se promeni. Jeste jedna koleginica rekla da se na prvi pojam misli na zemljoradničke zadruge i da ima drugih zadruga, ali zemljoradničke jesu najvažnije. One su najvažnije. Srbija je poljoprivredno-agrarna zemlja koja je ostala bez prerađivačke industrije, kao što je vaš bivši direktor Republičke uprave za veterinu Mićović i sada probao da zatvori jednu klanicu. Tako ste uništavali, kroz klanicu, kompletno i zadrugarstvo i stočarstvo i primarnu poljoprivrednu proizvodnju, da bi tajkuni, koji su vas finansirali, za mali novac otkupljivali žitarice, jer Srbija je jedan od najvećih proizvođača žitarica, i prodavali na berzama po svetu. Zato moramo da imamo nov Zakon o zadrugama da olakšamo tom sitnom, malom poljoprivrednom proizvođaču da se udružuje i da bude konkuretan na tržištu. Pošto ove zadruge koje ste nam ostavili, ovakve kakve jesu, ne služe više za nabavku repromaterijala u poljoprivredi i za otkup poljoprivrednih proizvodi, već su postale najobičnije samostalne trgovinske radnje u 99% slučajeva. Znači, potrebno je nešto novo. Kad god su ovakve rasprave, neko se dotakne i teme izbora. Ne bojimo se izbora, ni ove Skupštine. Nemamo ništa protiv da cela izborna kampanja bude ovde u Skupštini. Što god budete više pričali i sprovodili svoju kampanju, naše diskusije će ići samo u tom pravcu da vas podsetimo kakvu smo državu zatekli i koliko smo je promenili. Kada su u pitanju samo pristupni pregovori EU, za dve godine smo više postigli, nego vi za 12. Tako i u privredi. Samo ste privredu toliko upropastili da će biti potrebno malo više vremena da se konačno vide opipljivi rezultati. Ovi poreski zakoni, koji se donose sada pred kraj 2015. godini, nisu u svrhu toga da nećemo smeti da držimo sednice Skupštine u 2016. godini. U pitanju je jedan čist tehnički razlog, a to je da poreski obveznici počnu da koriste i pogodnosti zakona koje dajemo, jer nije tačno da se porezi povećavaju, nego se smanjuju, pogotovo kada je u pitanju zapošljavanje. Daje se prilika malim, odnosno mikro preduzećima da zaposle dva nova radnika i da 75% poreza imaju pravo na vraćanje. To nije povećanje. To je smanjenje. Kada je u pitanju taj čuveni porez na upotrebu, držanje i nošenje dobara, koji je takođe vaša izmišljotina, i koji bi, kada se konačno stabilizuju javne finansije, trebalo ukinuti, jer je to jedini zakon gde plaćate više puta za jednu te istu stvar, što smo pričali da radite. Takođe, taj porez korisnik dobara, koja se oporezuju, plaćaće srazmerno onoliko vremena koliko to koristi, a ne kao sada – plati sada, pa celu godinu, bez obzira da li koristi ili ne. Tako da sam siguran da ovim setom zakona ulazimo konačno i u određene poreske olakšice prema građanima Srbije. Nema nikakvih problema da nastavimo sa radom i u 2016. godini, a u 2015. godini ovaj posao oko zaokruživanja poreskih propisa mora da se završi i glasaćemo u danu za glasanje, kao i za ove poreske zakone, tako i za ove koji regulišu i privredne komore i zadruge.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Dobićete pravo gospodine Ćiriću. Zahvaljujem, gospodine Arsiću i odgovor na vaše pitanje – da u pravu ste, mnogo toga se ja sećam za ovih 20 godina u Narodnoj skupštini kao i vi. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić, replika na izlaganje gospodina Arsića. Izvolite dva minuta.
Da, tražio sam repliku, jer su pominjana deca DS, dakle sve stranke iz koje su proizašle iz DS i to je bio razlog za repliku. Onako kako ja danas ovde u Skupštini gledam decu SRS. Kada pitate – a šta su ta deca DS ostavila ovoj našoj državi, evo reći ću vam. Zoran Đinđić i Koštunica, ako o njima mislite, pre svega, i pamtite tih 20-ak godina, ili nešto više, su izveli zemlju iz 90-ih godina i otvorili taj put koji vi sada podržavate, srećom, prihvatili ste ga kao svoj. I, od premijera smo ovde čuli, evo proteklih dana mnoge citate koje voli da pominje pozivajući se na Srbiju na dobrom putu, a 2001. godine je pokojni premijer Đinđić vodio tu kampanju Srbija na dobrom putu. Kada čujemo svi zajedno ovde 10 puta od premijera Aleksandra Vučića – Srbija na dobrom putu, Srbija na dobrom putu, očigledno da je i dete SRS prihvatilo nešto od dece koju ste sada pominjali kao ljudi koji su uništili ovu državu. A, 2000. godine su nasledili državu sa 300 miliona evra deviznih rezervi, vi ste posle ovih godina nasledili državu sa 11 milijardi evra državnih rezervi. Sa prosečnom platom od 30 evra, nasledili na 240 miliona evra. E, to je ono o čemu vi govorite. A, kada govorite o prvim zakonima koje je tadašnji ministar, rekli ste Vlahović, predložio, pa prvo su ga valjda doneli i ministar Beko i Jorgovanka Tabaković, vi ste to i sami pomenuli. Ne znam otkud toliko puteva, ali nastavili ste put onih koje ste najviše kritikovali u ovom napadu.
Kad ste to pomenuli zaboravili ste da kažete i uništena Srbija i građani Srbije kroz privatizaciju. Izvolite, gospodine Arsiću.
Prvo, ja se uopšte ne stidim što sam bio u SRS, ali vama očigledno. Imate jedan problem, a to je da mislite i smatrate da vi imate tapiju da Srbiju uvedete u EU. Nije tačno. To nije tačno. Kada kaže, citirate premijera koji kaže da je Srbija na dobrom putu. Jeste, ali ne vašem, nego onim putem kojim Aleksandar Vučić vodi Srbiju, a onaj put kojim ste vi vodili Srbiju je bio put da Srbija postane vlasništvo dva ili tri čoveka. Bili su na odličnom putu da to postignu dok nije bilo Vlade Aleksandra Vučića. Kada to budete shvatili onda možemo da pričamo o nekim drugim rezultatima i da spominjemo neka druga imena.
Zahvaljujem. Po poslovniku izvolite gospodin Ćirić.
Član 107. Na sednici Narodne skupštine nije dozvoljeno neposredno obraćanje narodnog poslanika drugom narodnom poslaniku. Trebali ste da reagujete i da upozorite narodnog poslanika, pošto se sve vreme meni obraćao i to sam vam odmah skrenuo pažnju. Dakle, ja se radujem zbog toga što ste prihvatili taj put. Ja se radujem zbog toga što ste promenili svoje mišljenje svih tih godina od 1990 do 2000. godine, i radujem se i zbog vas, gospodine predsedavajući, jer ste i sami rekli …
Ja sam samo odgovorio na vaše pitanje, ne možete da koristite povredu Poslovnika, pogotovo ako ste se ukazali na povredu Poslovnika. Upravo to što vi sada radite, žao mi je, gospodine Ćiriću. Saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika zaključujem zajednički, načelni, jedinstveni pretres o Predlozima zakona iz tačaka od 54 do 71 dnevnog reda. Nastavak sutra u 09,00 časova. Izvinjavam se, danas, u utorak u 09,00 časova.