Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Drugo vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 166 narodnih poslanika. Da bismo utvrdili tačan broj prisutnih u sali, molim da ubacite identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema u sali prisutno 117 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine i da postoje uslovi za rad. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Esad Džudžević. Saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pored predstavnika predlagača magistra Jasne Matić, ministra za telekomunikaciju i informaciono društvo, pozvala sam da sednici prisustvuje prof. dr Irina Reljin, pomoćnik ministra za telekomunikacije i informaciono društvo, Slobodan Marković, posebni savetnik ministra za telekomunikacije i informaciono društvo, Stefan Lazarević, savetnik u Ministarstvu za telekomunikacije i informaciono društvo, koje pozdravljam. Saglasno članu 84. stav 2. i članu 85. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam da sam ovu sednicu sazvala, izuzetno, za ponedeljak, kao i u roku kraćem od utvrđenog u članu 84. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potrebe da Narodna skupština, uvažavajući razloge za hitan postupak, što pre razmotri predloge akata iz dnevnog reda koji je određen u Zahtevu Vlade za održavanje Vanrednog zasedanja. Uz saziv Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini, koje je sazvano na Zahtev Vlade, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije i članu 169. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, dostavljen je Zahtev za održavanje Drugog vanrednog zasedanja, sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za Drugo vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini, određen je sledeći D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o elektronskim komunikacijama, koji je podnela Vlada; 2. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o osnivanju Regionalne škole za državnu upravu (RESPA), koji je podnela Vlada; 3. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o visokom obrazovanju, koji je podnela Vlada; 4. Predlog zakona o sudskim veštacima, koji je podnela Vlada; 5. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Narodnoj banci Srbije, koji je podnela Narodna banka Srbije; 6. Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o saglasnosti između Republike Srbije i Evropske zajednice o učešću Republike Srbije u programu Zajednice "Program podrške razvoju politike informaciono-komunikacionih tehnologija (ICT PSP) Okvirnog programa za konkurentnost i inovativnost (CIP) (od 2007. do 2013. godine)", koji je podnela Vlada; 7. Predlog odluke o usvajanju Godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2010. godini, koji je podnela Vlada i 8. Predlog odluke o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2010. godini, koji je podnela Vlada. Narodni poslanik Vlatko Ratković, na osnovu člana 90. stav 3, člana 142. stav 2. i člana 152. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi 1. zajednički načelni i jedinstveni pretres o: - Predlogu zakona o elektronskim komunikacijama i - Predlogu zakona o potvrđivanju Memoranduma o saglasnosti između Republike Srbije i Evropske zajednice o učešću Republike Srbije u programu Zajednice "Program podrške razvoju politike informaciono-komunikacionih tehnologija (ICT PSP) Okvirnog programa za konkurentnost i inovativnost (CIP) (od 2007. do 2013. godine)", (tačke 1. i 6. dnevnog reda); 2. zajednički jedinstveni pretres o: - Predlogu odluke o usvajanju Godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2010. godini i - Predlogu odluke o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2010. godini, (tačke 7. i 8. dnevnog reda). Da li narodni poslanik Vlatko Ratković želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Ko je za ovaj predlog, molim vas? Molim vas, sistem nije bio resetovan. Određujem pauzu od tri minuta. [[Posle pauze – 11.30]] Gospodo poslanici, molim da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog. Konstatujem da je od 126 poslanika, koliko se izjasnilo, 126 – za. Prelazimo na 1. i 6. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O ELEKTRONSKIM KOMUNIKACIJAMA (zajednički načelni i jedinstveni pretres) Saglasno odluci Narodne skupština da se obavi zajednički načelni jedinstven pretres o Predlogu zakona pod tačkama 1. i 6. dnevnog reda, pre otvaranja zajedničkog dnevnog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupština, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničkih grupa i to: Poslanička grupa Za evropsku Srbiju – jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS – jedan sat, sedam minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa G17 plus – 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa DSS-Vojislav Koštunica – 24 minuta; Poslanička grupa Napred Srbijo – 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa SPS-JS – 13 minuta; Poslanička grupa LDP – 14 minuta i 24 sekundi; Poslanička grupa Nova Srbija – 10 minuta i 48 sekundi;Poslanička grupa manjina –osam minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS – šest minuta. Shodno članu 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih predstavljaju: poslanik Milan Lapčević – Poslaničku grupu DSS-Vojislav Koštunica. Saglasno članu 142. stav 2. i članu 152. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni i jedinstven pretres o Predlogu zakona o elektronskim komunikacijama i Predlogu zakona o potvrđivanju Memoranduma o saglasnosti između Republike Srbije i Evropske zajednice o učešću Republike Srbije u programu Zajednice "Program podrške razvoju politike informaciono-komunikacionih tehnologija (ICT PSP) okvirnog programa za konkurentnost inovativnost (CIP) (od 2007. do 2013. godine)." Da li predstavnik predlagača, magistar Jasna Matić, ministar za telekomunikacije i informaciono društvo, želi reč? (Da) Dajem reč ministru, gospođi Jasni Matić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred vama je danas Predlog zakona o elektronskim komunikacijama. Važeći zakon o telekomunikacijama, usvojen 2003. godine, bio je baziran na prvom regulatornom okviru EU za telekomunikacije iz 1998. godine. Taj okvir je osmišljen kao instrument upravljanja tranzicijom od monopola ka konkurenciji, s toga je bio usmeren na stvaranju konkurentnog tržišta i zaštitu prava novih učesnika na tom tržištu. Ministarstvo za telekomunikacije i informaciono društvo postavilo je kao jedan od najvažnijih prioriteta otvaranjem tržišta telekomunikacija kako bi se podstakao dinamičan razvoj tržišta, uvođenjem novih usluga, njihova dostupnost u svim delovima naše zemlje i unapređenje kvaliteta usluga koje se nude građanima i preduzećima. To istovremeno znači priliv novih investicija, otvaranje novih radnih mesta, povećanje konkurentnosti srpske privrede i ravnomeran regionalni razvoj. Izazovi koje pred nas postavlja otvaranje tržišta za nove operatore, potreba prelaska sa analognog na digitalno emitovanje televizijskog programa, ubrzavanje procesa približavanja Srbije EU, kao i planirana prodaje dela državnog vlasništva "Telekoma Srbije", nameću obavezu daljeg unapređivanja pravnog okvira i usaglašavanja propisa u ovoj oblasti. Suočena sa sličnim izazovima i potrebama, EU je 2002. godine ustanovila novi jedinstveni pravni okvir za elektronske komunikacije, koji je 2009. godine doživeo određene izmene i dopune. Novi okvir EU usmeren je novim, dinamičnim i u mnogome nepredvidivim tržištima elektronskih komunikacija, sa daleko više učesnika nego ranije, mnogo razvijenijim i kompleksnijim odnosima između operatora, korisnika i regulatora. Konvergencija tehnologija mreže i usluga koja se odigrava u sektoru, reflektuje se i u promeni naziva zakona koji se više ne zove zakon o telekomunikacijama, već zakon o elektronskim komunikacijama. Taj trend doveo nas je do novog okvira, koji, za razliku od starog, usmerenog na telefonske usluge, sada pokriva celokupnu infrastrukturu za elektronske komunikacije i usluge koje su sa njima povezane. Novi zakon o elektronskim komunikacijama baziran je na aktuelnom evropskom okviru za elektronske komunikacije i sačinjen tokom poslednjih godinu dana u izuzetno otvorenom procesu, tokom koga je ostvaren visok stepen saglasnosti o predloženim rešenjima među svim ključnim učesnicima na tržištu, operatorima, korisnicima, akademskoj i stručnoj javnosti, regulatoru, državnim organima i predstavnicima EU. Tekst koji se danas nalazi pred vama, kao svoje glavne odlike, između ostalog, donosi: nastavak institucionalnog jačanja i postizanja pune operativnosti nezavisnog regulatornog tela, liberalizaciju u obavljanju delatnosti elektronskih komunikacionih mreža i pružanje usluga, koje se temelje na slobodnom obavljanju delatnosti po principu opšteg ovlašćenja, povećanje transparentnosti, unapređenje predvidivosti regulatornog okvira i vladavina zakona u oblasti elektronskih komunikacija, kao osnovu preduslova za povećanje investicija u sektoru, i to, propisivanjem obaveze javnih rasprava i objavljivanje podzakonskih akata na internet prezentacijama regulatornog tela i Ministarstva; donosi i jasna pravila u pogledu određivanja tržišta podložnih prethodnoj regulaciji, određivanje operatora sa značajnom tržišnom snagom i nametanju tzv. regulatornih obaveza takvom operatoru; donosi nediskriminatoran i transparentan postupak dodeljivanja radio-frekvencija, kao i adrese brojeva kao ograničenih resursa svake države. Predlog zakona donosi promovisanje principa tehnološke neutralnosti u cilju daljeg razvoja sektora i izgradnju efikasnog mehanizma zaštite korisnika elektronskih komunikacionih mreža i usluga, pre svega, propisivanjem obaveznih elemenata korisničkog ugovora i onemogućavanjem jednostrane promene takvog ugovora. Donošenje novog zakona o elektronskim komunikacijama treba da omogući da Srbija isprati vrtoglavu brzinu kojom se elektronske komunikacije razvijaju i dramatično menjaju svet u kome živimo, način na koji učimo, poslujemo i zabavljamo se. Usvajanje ovog zakona biće ključni korak ka stvaranju uslova za delotvornu konkurenciju na domaćem tržištu elektronskih komunikacija, brže uvođenje novih mreža i usluga, pružanje izbora kvalitetnih usluga korisnicima i zaštitu njihovih interesa, povećanje konkurentnosti privrede, ravnomeran regionalni razvoj, te uvećanje velike vrednosti tržišta elektronskih komunikacija u Srbiji. Pred nama je, takođe, danas i Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o saglasnosti između Republike Srbije i Evropske zajednice o učešću Republike Srbije u programu Zajednice, Program podrške razvoju politike informacione komunikacione tehnologije Okvirnog programa za konkurentnost i inovativnost od 2007. do 2013. godine. Ministarstvoza telekomunikacije, odnosno ministar potpisao je 23. oktobra 2009. godine sa Komesarom za telekomunikacije EU, odnosno Evropske komisije, Memorandum o saglasnosti koji se odnosi na učešće Republike Srbije u programu podrške razvoju politike informacionih komunikacionih tehnologija. Taj program je jedan od tri posebna programa Okvirnog programa za podizanje konkurentnosti i inovativnosti, kome je Republika Srbija pristupila 2008. godine. Učestvovanje u programu predstavlja priliku za preduzeća iz Srbije da uspostave saradnju sa evropskim firmama za realizaciju svojih projekata da dobiju bespovratna sredstva u iznosu do nekoliko miliona evra po projektu. Program podrške razvoju politike informacionih i komunikacionih tehnologija omogućava domaćim preduzećima da u konzorcijumima sa drugim evropskim firmama konkurišu za sredstva iz budžeta programa koja ukupno iznose 530 miliona evra za period od 2010. do 2013. godine. Finansijski doprinos Republike Srbije za ovu godinu iznosiće 189.459 evra. Indikativni iznosi za naredne godine lagano će rasti, kako bi dostigli 323 hiljade evra za 2013. godinu. U Republici Srbiji postoji veliko interesovanje za učestvovanje u ovom programu koje omogućava stvaranje otvorenog i konkurentnog poslovnog okruženja, značajno podstičući investicije i uvođenje novih u ovoj oblasti, dovesti do boljeg pozicioniranja domaćih firmi na evropskom tržištu. Prvi poziv na kome su pravna lica iz Republike Srbije mogla da podnesu predloge projekta, trajao je od 21 januara do 1. juna ove godine. U narednih pet meseci, nakon ocenjivanja projekata od strane eksperata Evropske komisije, trebalo bi da budu poznati oni predloženi projekti koji će biti finansirani u programu. Za sada nam je poznato da su bar tri naša preduzeća podnela svoje programe za ovaj projekat. Program podrške razvoju politike informaciono-komunikacionih tehnologija podržava realizaciju projekata koji podupiru inovacije, implementacije servisa i sistema zasnovanih na informacionim i komunikacionim tehnologijama, kroz bolje razumevanje i efikasnije korišćenje IKT i kroz bolju eksploataciju digitalizovanog sadržaja od strane građana, javnog sektora, držane administracije i privrednih subjekata. Program koji uključuje široko korišćenje informaciono-komunikacionih tehnologija pomoći će u razvijanju informacionog društva, ekoinovacija, kao i bolji pristup kapitalu i uslugama za podršku poslovanja. Primena programa treba da podstakne povećanje potrošnje obnovljive energije, kao i energetsku efikasnost. Implementacija informacionih i komunikacionih tehnologija u oblastima koje su od javnog interesa, kao što je zdravstvo, kulturno nasleđe, obrazovanje, državna administracija, zahtevaju kreiranje dinamičnijih propisa, na čemu Ministarstvo telekomunikacije insistira i stavlja jak fokus, kako bi se stvorilo što stabilnije ali fleksibilnije radno i poslovno okruženje. Za Republiku Srbiju značajno je što je ovaj program finansijski instrument, koji za cilj ima široku upotrebu i primenu informacionih i komunikacionih tehnologija, ne samo među poslovnim korisnicima, nego i u javnoj upravi i među građanima. S toga, program treba značajno da doprinese razvoju servisa elektronske uprave, čime će obezbediti efikasniji i kvalitetniji rad državne administracije. Program je posebno usmeren na interoperabilnost i uspostavljanje standarda koji će omogućiti brzu i efikasnu razmenu informacija i dokumenata i obavljanja usluga među organima državne, regionalne i lokalne uprave, čime će rad naše administracije postati efikasniji i transparentniji, značajno doprinoseći bržem dostizanju evropskih standarda u ovoj oblasti, jačanju integracija Republike Srbije u EU, kao i u ukupnom prosperitetu zemlje. Nadam se da će poslanici biti zainteresovani za ovu temu, da će diskutovati i da će do kraja u raspravi izglasati ova dva zakona. Hvala lepo.
Zahvaljujem gospođi ministar. U skladu sa članom 37. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da će Poslaničku grupu SRS u načelnoj raspravi po tačkama 1. i 6. dnevnog reda Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u 2010. godini, predstavljati narodni poslanik Vladan Jeremić, kao i da je ovlašćen predstavnik Poslaničke grupe SPS-JS po istim tačkama dnevnog reda Dejan Radenković. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne) Da li narodni poslanik Petar Jojić, koji je na sednici Zakonodavnog odbora izdvojio mišljenje o Predlogu zakona o elektronskim komunikacijama, želi da obrazloži izdvojeno mišljenje? (Da) Gospodine Jojiću, izvolite.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, kada je u pitanju Predlog zakona o elektronskim komunikacijama, moram reći da imam utisak da se ovim zakonom ponovo omogućava inflacija birokratije koja će biti u funkciji nadležnog ministarstva, a pre svega formiranje njenih organa. Dakle, imamo priliku da opet konstatujemo da ministarstva i Vlada ne odustaju od formiranja agencija. Formira se agencija u ovoj oblasti, a tamo se kaže, da nisu potrebna finansijska sredstva za sprovođenje ovog zakona. Postavljam pitanje, od čega će se plaćati zaposleni koji budu radili? A drugo, u upravni odbor se predviđa pet članova, ali nema u Predlogu zakona nijedne reči o broju izvršilaca i zaposlene birokratije koju vi predviđate. Dame i gospodo narodni poslanici, kada je u pitanju član 4. Predloga zakona, moram reći u tački 8) elektronska komunikaciona mreža za posebne namene je elektronska komunikaciona mreža organa odbrane, unutrašnjih poslova, Bezbednosne informativne agencije, u daljem tekstu organi odbrane i bezbednosti i organa državne uprave. Dame i gospodo, ovde postoji realna mogućnost zloupotrebe sredstva komunikacija. Ako uzmete četiri knjige dr Vojislava Šešelja, kada je objavljen ovih dana "Tajni policijski dosije", u njemu ćete videti kako, na koji način su se zloupotrebljavala sredstva javnih komunikacija, i elektronska, prema dr Vojislavu Šešelju od 1982. godine i sve do odlaska u Hag. Tajne službe su koristile brojna sredstva praćenja, prisluškivanja, tajnog snimanja, kontrole njegove pošte i da ne nabrajam, a sve je to bilo u funkciji nadležnih državnih organa. U to vreme, za vreme Josipa Broza, postojao je i Ustav i Zakon o krivičnom postupku, postojao je i Pravilnik o radu službi javne i državne bezbednosti i drugih tajnih obaveštajnih službi Vojske, međutim, prema dr Vojislavu Šešelju su primenjivane zloupotrebom ovakvih sredstva komunikacija u bezbroj slučajeva, preko 700 puta. U četvrtom tomu knjige "Tajni policijski dosije" dr Vojislava Šešelja, specijalni dodatak govori o tome da je 777 dokumenata Karla del Ponte izdvojila da bi koristila za Haški tribunal.Računam da tajne službe neće nešto zloupotrebiti ovom prilikom. Nad tajnim službama, njihovim radom, mora biti uspostavljena parlamentarna kontrola i nikakva posebna ovlašćenja ne može imati Agencija, a da nadležni državni organi i parlament nemaju kontrolu nad ovim sredstvima komuniciranja. Sumnjam da će ponovo doći, dakle, za vreme Broza bilo je tako, nastavili su sledbenici Broza, pa su nastavili i za vreme Slobodana Miloševića, samo što je kod Slobodana Miloševića bio drugi režim. Rešenje o kontroli i određivanju primene mere određivao je predsednik Vrhovnog suda, ali se ni danas ne poštuju ni zakon, ni Ustav, još uvek ne znamo ko koga sve kontroliše. Doktor Vojislav Šešelj je bio izložen progonu, zloupotrebama ovakvih sredstava informisanja. Prema tome, dame i gospodo, gospođo predsedniče, treba doneti takav zakon da mora biti uspostavljena kontrola nad radom i upotrebom ovih sredstava. Ovako, Agencija će sama da vrši kontrolu i može da vrši i prisluškivanje, i snimanje, i praćenje, i otvaranje pošte, i tako dalje. Dakle, u ovoj državi mora biti reda. Jedini čovek koji je u istoriji srpskog naroda, čak, od Rimljana i do današnjeg dana, objavio svoj tajni dosije na 4.500 stranica…
Vreme. Zahvaljujem. Gospođa ministar. Izvolite, gospođo Matić.
Hvala lepo, gospodine Jojiću. Možda na samom početku da razjasnimo jedan mali nesporazum koji je ovde nastao. Zakonom se ne definiše uvođenje nove agencije i stvaranje nove agencije, već samo promena imena i donekle restrukturiranje postojeće Agencije za telekomunikacije, tako da nisu potrebna dopunska sredstva, budući da se Republička agencija za telekomunikacije finansira od naknada za frekvence i tehničke preglede. Što se tiče vaše druge primedbe i zabrinutosti za nadzor nad informacijama i komunikacijama naših građana, mogu da vam kažem da je u Predlogu zakona ta oblast unapređena, budući da će se sada voditi evidencija o tome kako se u skladu sa Ustavom vrši ovlašćeni nadzor nad komunikacijama određenih osoba i ta oblast je sada bitno unapređena u odnosu na prethodni zakon. Hvala lepo. (Narodni poslanik Petar Jojić, sa mesta: Replika. Pogrešno sam protumačen.)
Zahvaljujem, gospođo ministar, na pojašnjenju. Samo da vas obavestim, poštovani narodni poslanici, da će Odbor za odbranu i bezbednost imati sednicu u sali dva, u 12.00 časova. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Poslanička grupa PUPS? (Ne) Poslanička grupa manjina? (Ne) Poslanička grupa Nova Srbija? (Ne) (Narodni poslanik Momir Marković, sa mesta: Ima izdvojenih mišljenja.) Nema više izdvojenih mišljenja. Molim vas, nemojte dobacivati, nema izdvojenih mišljenja. Molim vas, nismo dobili nikakav izveštaj, te vam ne mogu dati reč. Poslanička grupa SPS-JS? (Da) Gospodin Dejan Radenković ima reč. Izvolite.
Hvala, predsednice. (Što kažu, prvi mačiće se u vodi bacaju, ali dobro, šalim se, malo.) Uvažena ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o elektronskim komunikacijama. Nakon sedam godina, otprilike, pred Narodnom skupštinom Srbije se predlaže novi zakon o elektronskim komunikacijama, do sada je bio na snazi Zakon o telekomunikacijama. Što se tiče poslaničke grupe SPS-JS, moram da kažem da podržavamo donošenje zakona o elektronskim komunikacijama, naravno, iz razloga što se tim zakonom podstiče dalje unapređenje ovog sektora, kroz dodatnu liberalizaciju i uvođenje konkurencije koja će omogućiti veći kvalitet usluga za krajnje korisnike. Moramo da kažemo da se glavne prednosti ovog zakona ogledaju, pre svega, u tri domena, tako sam ih bar ja podelio: 1) smanjenje barijere za ulazak novim operatorima, kroz ukidanje licenci za obavljanje delatnosti koje ne zahtevaju upotrebu frekvencija, tj. režim opšteg ovlašćenja i jasnije tehničke procedure za dobijanje odgovarajućih dozvola; 2) analiza tržišta kojom se omogućava sprečavanje monopolskog ponašanja operatora koji su dominantni na tržištu, kroz definisane procedure koje su u skladu sa trenutnim preporukama i Dobrom praksom u EU; 3) zaštita korisnika kojom se omogućava da krajnji korisnik usluga elektronskih komunikacija kroz jasne procedure bude upoznat sa svim svojim pravima i obavezama, kao i mogućnostima da ta svoja prava i obaveze, ukoliko su uskraćena, zadovolji kod regulatornog tela. Takođe, svi naši građani koji pripadaju socijalno ugroženoj kategoriji mogu dobiti osnovne usluge kroz Fond za univerzalni servis. Dodatno, ovim predlogom zakona se omogućava da se uvedu nove tehnologije na tržište Srbije. Pre svega, to se odnosi na digitalnu televiziju koja treba da se uvede tokom 2012. godine i koja će našim građanima omogućiti da gledaju veliki broj nacionalnih, regionalnih i lokalnih televizija, sa neuporedivo boljim kvalitetom slike i zvuka. Ovim zakonom, dame i gospodo narodni poslanici, regulisaće se pitanje pakete usluga, što će omogućiti da operatori kroz jedan jedinstveni račun pružaju usluge fiksnog telefona, interneta, kablovske televizije i drugihusluga, po ceni koja će, svakako, biti niža nego kada se plaćaju pojedinačni računi. Moram da kažem da uvođenje inspekcije, takođe, dodatno osigurava da se registruju, onemoguće u daljem radu i kazne svi operatori i emiteri koji nemaju odgovarajuću dozvolu za rad. Moram da kažem i da sve prethodno navedene stavke predstavljaju novine u odnosu na postojeći Zakon o telekomunikacijama i s obzirom na njihov obim, ovo se svakako moralo rešiti kroz izglasavanje novog zakona o elektronskim komunikacijama, a ne kroz izmene i dopune Zakona o telekomunikacijama. Međutim, Predlog zakona koji je pred nama, bar što se tiče naše poslaničke grupe, ne znam kako će druge kolege i druge poslaničke grupe sagledati taj segmente predloženog zakona, ostavlja određeni broj nedoumica i propusta na koje treba skrenuti pažnju. Pre svega, to se odnosi na način funkcionisanja regulatornog tela. Pošto smo imali prethodnih dana neke pompezne članke, ostavlja dilemu i kod nas, a i kod korisnika, a i kod građana, da li je to istina ili nije, pa bih zamolio ministarku, da nam u nekim narednim izlaganjima, kaže šta se sa tim dešava i koliko je to istina. Sa mog aspekta kontinuitet postoji po novom predloženom zakonu, mislim da nije tako alarmantno. Ali, moramo da kažemo da radi uspešnog obavljanja poverenih zadataka koje ima Agencija, a u skladu sa preporukama i najboljom praksom EU, smatramo da ona treba da ostane nezavisna, kao što je u donošenju svojih odluka, od drugih državnih organa i svih ostalih na tržištu elektronskih komunikacija. To ne znači da Agencija ne treba nikome da odgovara za svoj rad i da ne treba da postoji kontrolni mehanizam koji će obezbediti da odluke koje donosi Agencija budu u skladu za zakonom, transparentne, nediskriminatorne i u duhu daljeg unapređenja ovog vrlo važnog sektora u privredi Srbije. S tim u vezi, Poslanička grupa SPS-JS izražava sumnju da li ovaj zakon u potpunosti poštuje ovaj princip, jer mi zadržavamo bojazan da određene odredbe Predloga zakona mogu da utiču na rad nezavisnog regulatornog tela i s tim u vezi iznosimo i podnosimo jedan amandman u kome jasno gledamo da definišemo to šta je agencija, šta je javna agencija, a šta je nezavisno regulatorno telo. Znači, samo tu da ne bude dilema, jer smo u obrazloženju amandmana, a o tome kada bude u pojedinostima, uključiću se u diskusiju pa ćemo razgovarati o tome i možda dođemo do nekog rešenja koje je za dobrobit svih nas. Ono što me posebno interesuje jeste da se u ovom predlogu zakona ne vidi kako će biti Regulisan rad registra nacionalnih internet domena Republike Srbije. To je onaj domen "rs". Postavlja se pitanje – koji to zakon reguliše njihov rad? Trenutno ovaj posao, to svi znamo, nadam se da to svi znaju, obavlja jedna nevladina organizacija koja po osnovu toga i prikuplja neka značajna sredstva za sopstvene potrebe, a ne za račun nečega što predstavlja nacionalno dobro svake zemlje, a to je taj internet domen koji imamo. Ima tu nekih indikacija, ne bih o tome, provlače se neke priče ko su osnivači i suosnivači te nevladine organizacije. Molio bih da tu nemamo neki sukob interesa kada je u pitanju donošenje ovog zakona i propusti iz te oblasti, a onda da se pojavi da su to nečiji lični interesi. Samo toliko. Nadam se da, ako se razumemo, da ćemo i te eventualne nedostatke otkloniti. Takođe, u Prelaznim odredbama zakona piše da će Ministarstvo raspisati ovaj oglas. Tu se pojavljivala određena dilema i neke izjave, čak i čelnika Republičke agencije za telekomunikacije, da će doći do prestanka rada, do nefunkcionisanja. Po mom mišljenju, mislim da neće doći do nekog velikog zastoja. Postojaće određeni luft, ali nadam se ne na štetu države i budžetskih korisnika, pošto su tu možda sukobi i u toj oblasti određenih ljudi. Kada su u pitanju članovi Upravnog odbora Republičke agencije, a to su sve ljudi koji su izabrani 23. maja 2005, koje je Narodna skupština, na predlog Vlade Republike Srbije, imenovala, izabrala, kako da kažem, i oni su imali, što je možda i dobro kada je jedno nezavisno regulatorno telo u pitanju, različito trajanje mandata. Imali su mandat od tri godine - dva člana, četiri godine - dva člana i jedan na pet, i da su se menjali na vreme, posle 2008, pa 2009, pa 2010. kada je i poslednjem istekao mandat, imali bismo jedan mešoviti, jednostavno, ne bi moglo da dođe do zbližavanja članova Upravnog odbora, ako mogu tako da se izrazim, i otklanjanje bilo kakve sumnje da se može doći do uticaja sa bilo koje strane, pa čak i političkih stranaka. Pored toga što je, mogu slobodno da kažem jer sam upoznat na osnovu dopisa kojeg je slao RATEL Narodnoj skupštini Republike Srbije, apelovano je da se izvrši promena tih članova, naravno, po zakonu njima se mandat produžava automatski ako ne dođe do promene. Mislim da ne bi bilo loše da imamo i tu odredbu u zakonu u kojoj se kaže da bi trebalo ući u proceduru 60 dana pre isteka mandata članovima Upravnog odbora. Postojaće, bar za mene, dilema i nejasnoća zbog čega to sve nije odrađivano blagovremeno; zamena, procedura, komunikacija između Vlade i Skupštine oko izbora članova Upravnog odbora. Mogu da kažem da izražavam i bojazan kada je u pitanju nov upravni odbor, i na konkurs, oni se imenuje na pet godina. Nadam se da će konkurs koji će biti raspisan dati dobre rezultate, da ćemo tu izabrati stvarno stručne ljude, jer period koji je pred nema jeste period elektronskih komunikacija, telekomunikacija i on je u ekspanziji. Mislim da mi kao zemlja moramo to da pratimo. Dalje, postoje neke moje dileme i kada su u pitanju direktive. Kada sam bio ovlašćen po pitanju poštanskog saobraćaja, uvek kada su zakoni u proceduri imamo neko obrazloženje. U ovom obrazloženju stoji da se prilagođavamo pravilima iz važećeg regulatornog tela okvira EU iz 2002. godine. Poznato je da je, Predlog zakona u proceduri bio prošle godine, kao i javna rasprava. Svi komentari i javna rasprava koja je trajala do 30. oktobra, kada je zatvorena, koliko sam mogao da se potrudim da vidim, dosta je toga prihvaćeno i ono što su predložili operateri kao neke komentare, MUP, BIA. Samo, kao neku rezervu, ako možete da mi prokomentarišete, šta se desilo, pošto imamo i direktive koje su donete 2009. godine i Pravilnik Evropskog parlamenta od 25. novembra, koje implementiraju nešto novo i nas obavezuju kao zemlju, u narednom, imamo više direktiva od 25. 09. 2002, gde se vrše izmene tih postojećih direktiva iz 2002. godine… Ono što je bitna sadržina tih direktiva jeste da su u velikoj meri vrlo važne za našu zemlju. Zašto to kažem? Zato što je povoljna okolnost što je u tim direktivama propisano da pravila koja one uvode moraju biti uneta u nacionalne propise država članica Evropske unije. Pošto u obrazloženju stoji da hitno donosimo ovaj zakon kako bismo ga uskladili i konačno prelazak sa analognog na digitalno koje se precizira za 2012. godinu, tako tumačim hitnost zakona zato što je tako obrazloženo, samo me interesuje – da li su implementirane, jer ćemo u narednom periodu imati neke izmene i dopune postojećeg zakona. Da li su uključene ove direktive iz novembra 2009. godine, a zakon je sada pred nama po hitnom postupku, to je moje pitanje, pa bih molio neko obrazloženje, pošto je možda obrazloženje ostalo staro. Možda smo implementirali te direktive u Predlog zakona. Pa, ako nismo, možda kroz Odbor ili nešto da vidimo da i to implementiramo, da ne bismo posle nekoliko meseci, jer je stvarno postala praksa da se pišu zakoni a da posle nekoliko meseci imamo neke izmene i dopune. Dakle, ovo je u funkciji dostizanja nekog, da kažem, konsenzusa i dogovora oko donošenja vrlo važnog zakona. Moram da kažem da je vrlo važan zakon. Imao bih još mnogo toga. Ono što je bitno, treba da vidimo kada izglasamo ovaj zakon da poštujemo rokove: da on u roku od osam dana stupi na snagu, pa 30 dana konkurs, pa rok kada se utvrđuju predlozi, pa upućuju se Narodnoj skupštini, da tu nemamo propuste, jer šta me brine? I ono što ostaje dilema za mene, kao ekonomistu a ne informatičara, nisam, baš, nešto vispren iz te oblasti, interesuju me pravilnici i sve ono što treba Republička agencija da poštuje, a ima toga puno, da to ne čitam, trebaće mi vremena da pročitam, šta se dešava sa tim? Da li se oni ponovo donose ili su na snazi ili se usklađuju, i to je čista procedura koja će verovatno trajati. Samo da pazimo da ne napravimo neke raskorake, jer smo već duboko zagazili u jezgro telekomunikacija i imamo dosta pratećih zakona. Drugo, šta ostaje dilema za mene? Kažem opet – elektronske komunikacije, telekomunikacije, pokušao sam da nađem neku razliku neku, možda ćete vi, pošto ste stručniji od mene što se tiče ove oblasti Čak se menja i naziv Agencije, da li će to povući određene troškove? Nisu to sad neki troškovi, ali promena imena Agencije, pečata, memoranduma, svih tih usklađivanja, da li je bilo potrebe…
Gospodine Radenkoviću, izviniću vam se samo na trenutak, imamo goste, pa bih htela da ih pozdravimo i da vas o tome obavestim. Pre nego što nastavimo sa radom, dozvolite da vas obavestim da je deo naše sednice sa galerije Velike sale Doma Narodne skupštine prati grupa studenata Pravnog fakulteta i Fakulteta političkih nauka Univerziteta "Singidunum" u Beogradu i to: Jovan Najdenov, Gala Gajić, Igor Nušić i Bojan Balaž. Pozdravimo ih. [[Aplauz]] Izvinite i nastavite sa izlaganjem.
Hvala predsednice. Neću više da dužim na ovu temu, uključiću se kada bude rasprava u pojedinostima. Da zaključim kada je ovo regulatorno telo u pitanju, kada je Agencija u pitanju, smatram da treba da bude operativnije nego što je bilo, ali, molim vas, da obratimo pažnju da ostane nezavisno. Mislim da nas na to upućuju i Direktive EU, da tu ne dođemo u neku koliziju, u taj neki nadzor koji je možda bespotreban. Ako mislite da je vreme za neki nadzor i postoji nešto što vi znate, a mi ne znamo, onda nam recite. Onda bih ja i pojačao nadzor, pa po cenu da možda u nekom narednom periodu ne treba da ispoštujemo…Naravno da ćemo mu kroz izmene i dopune možda pružiti mogućnost da bude stvarno nezavisno, onako kako je to u drugim zemljama EU. Kao što sam rekao, Poslanička grupa SPS-JS podržaće zakon u načelu, ako eventualno kroz raspravu dođe do nekih predloga i da se zakon poboljša. Vodićemo raspravu u pojedinostima, tako da vam zahvaljujem na pažnji, toliko. Hvala. [[Aplauz]]
Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević. Oprostite, po Poslovniku narodni poslanik Momir Marković. Izvolite.
Gospođo predsedniče, prekršen je član 27. Poslovnika alineja 1, 2. i 3, gde se kaže da se starate o primeni Poslovnika Narodne skupštine. Naime, Poslovnikom je regulisano kada narodni poslanici koji izdvoje mišljenje na odborima imaju pravo da obrazlože svoje izdvajanje mišljenja. Pošto mi niste dali reč onda kada ste davali reč poslanicima koji su izdvojili mišljenje, išao sam u službu i tražio sam da se ovo dostavi. Oni su rekli da su poslali još pre nekoliko minuta i mislim da je vreme da mi date reč da objasnim zašto sam izdvojio mišljenje.
Gospodine poslaniče, onog momenta kada mi stigne taj izveštaj daću vam reč, rekla sam, već. Još uvek nemam izveštaj o tome ko je izdvojio mišljenje. Reč ima gospodin Lapčević.
Poštovano predsedništvo, poštovana gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, nastavlja se stara praksa, koja se pokazala više puta u ovom sazivu parlamenta, da se veoma važni zakoni usvajaju po pravilu na Vladi četvrtkom, a dostavljaju parlamentu petkom, a već ponedeljak ili utorak kreće njihova rasprava u parlamentu. Zaista mi nije jasno čemu tolika žurba da se zakon o elektronskim komunikacijama, koji je jedan veoma važan zakon, usvoji prošlog četvrta na Vladi, u petak dostavi narodnim poslanicima, da bi danas, u ponedeljak, za dva dana trebalo kompletan materijal ovog važnog zakona da pročitamo, pripremimo amandmane, pripremimo se za raspravu i da danas validno tu raspravu i sprovedemo u parlamentu. Dakle, ukupno dva dana za 100 strana materijala i preko 150 članova ovog zakona. Šta je bio problem da se ovaj zakon usvoji ranije na Vladi ili šta je problem da bude stavljen na raspravu u parlament na nekoj narednoj sednici? Kome se toliko žuri da ovo prođe ekspresno brzo, sa što manje rasprave i što manje priče u parlamentu? Očigledno da se žuri Vladi, Ministarstvu, pre svega vladajućoj koaliciji, kako bi se na jedan netransparentan način pripremila podloga za privatizaciju najznačajnije ili jedne od najznačajnijih preostalih državnih kompanija koje pune budžet Republike Srbije, a to je "Telekom Srbija". Druga okolnost koja prati najavljenu privatizaciju "Telekoma Srbije", jeste nelegitimnost Upravnog odbora Agencije za telekomunikacije sadašnjeg RATELA, a buduće agencije za elektronske komunikacije. Ova agencija ima nadležnost regulatornog tela da kontroliše subjekte koji se bave poslovima na komunikacionom tržištu i da sprovodi zakone i propise u ovoj oblasti, da vrši nadzor, da prosto bude posrednik između korisnika usluga i onih koji daju te usluge. Kao što je prethodnik pomenuo, od pet članova Upravnog odbora Agencije za telekomunikacije, dvojici članova je istekao mandat 2008. godine, dvojici 2009. godine, a 1. juna 2010. godine, odnosno pre sedam dana istekao je i predsedniku Upravnog odbora Agencije. Dakle, mi danas nemamo nijednog legitimnog člana Upravnog odbora Agencije, ali ćemo bez obzira na to, verovatno već u septembru dobiti javni poziv za prodaju "Telekoma Srbija", pošto očigledno i vama i vladajućoj koaliciji ne odgovara da nezavisno regulatorno telo ima mišljenje o prodaji tako važne kompanije za našu zemlju. "Telekom Srbija" nije samo kompanija koja posluje u Republici Srbiji. Pre četiri godine Vlada Republike Srbije donela je odluku da "Telekom Srbija" privatizuje "Telekom" Republike Srpske, a potom i mobilnog operatera u Crnoj Gori, tako da je "Telekom Srbija" danas jedan od najznačajnijih operatera u fiksnoj i mobilnoj telefoniji u ovom delu Evrope, odnosno barem na Balkanu. Jači i od operatera iz Slovenije i Hrvatske. Za tako važnu kompaniju država Srbija će doneti odluku, pre svega ova vladajuća koalicija, da je privatizuje, a prethodnica toj privatizaciji jeste vaša čuvena izjava od pre godinu i po da je neophodno povećanje cena impulsa u fiksnoj telefoniji, ali i cena pretplate, da bi se otvorilo tržište i da bi se otvaranjem tržišta dobile manje cene. Dakle, prvo ćemo da povećamo cene impulsa i povećamo cene pretplate, a onda će da se otvori tržište pa će te iste cene koje su povećane sada da se smanje. Naravno da od toga nema ništa i da smo povećanjem cene impulsa od 100% u oktobru 2008. godine i tri puta isto oktobra 2008. godine, a zatim još dva puta u februaru ove godine dobili da je cena impulsa 60 para u onom najjeftinijem saobraćaju, a cena pretplate je 450 dinara, a bila je 75 dinara. Više od pet puta je povećana pretplata i danas može da se jednom jednostavnom računicom preračuna da će za oko 4,5 miliona pretplatnika fiksne telefonije po četiri i po evra pretplate godišnje danas "Telekom Srbija", a sutra verovatno "Dojče Telekom" ili neko ko bude po volji vladajućem režimu, inkasirati oko 250 miliona evra samo od pretplate. Pominje se cifra da će se dobiti od prodaje "Telekoma" oko milijardu i po evra. Kada to, opet, prostom računicom prevedete na običan jezik, ispada da će za šest godina samo od pretplate biti otplaćeno 51% prodatih akcija "Telekoma Srbija". Baš bi me interesovalo da nam vi kao ministar nadležan za poslove telekomunikacija, doduše, ne i stručno lice u toj oblasti, s obzirom na to da nemate dodirnih tačaka sa telekomunikacijama, objasnite koji je rezon za jednu državu da prodaje tako značajnu kompaniju koja ogromna sredstva uplaćuje u državni budžet, a iz tog državnog budžeta finansiraju se mnoge aktivnosti države, pa i one socijalne i razne druge kategorije, penzioneri, školstvo, zdravstvo i sve drugo što je neophodno za funkcionisanje jedne države. Prošle godine "Telekom Srbija" je iskazao dobit veću nego ranijih godina na jedan fiktivan, da kažem, prosto, lažan način, tako što nije ulagao u infrastrukturu skoro ništa, odnosno investicije u "Telekomu Srbija" su bile pet ili šest puta manje nego ranijih godina, pa se onda dobio profit koji je prikazan kao najveći do sada, kako bi se u domaćoj javnosti, ali verovatno i u stranoj i onih koji su zainteresovani za privatizaciju, došlo do zaključka da se radi o vrlo profitabilnoj kompaniji, kako ta kompanija dobro radi i kako bi bila poželjna kao kompanija koju treba kupiti. Još jedna interesantna činjenica je vezana za funkcionisanje vašeg ministarstva. S obzirom na to da dolazite iz stranke eksperata, koja je u dva prethodna izborna ciklusa promovisala svoj slogan "Stručnost ispred politike", pokazali ste i vi kao pripadnik te stranke, ali i vaš predsednik, to na delu kao jedan antipod i jedna smejurija kojom se izrugava uopšte pojam stručnosti. Naime, u vašem ministarstvu je, posle objave da mora da se smanji broj državnih činovnika, otpušteno 14 ljudi sa visokom stručnom spremom, od toga 11 diplomiranih inženjera iz oblasti telekomunikacija, od kojih su trojica bivši pomoćnici ministara, dva magistra nauka, jedan doktor nauka, sa obrazloženjem da ti ljudi više nisu potrebni vašem ministarstvu i da je dovoljno sedam ljudi koji sada obavljaju taj isti posao, a pri tom to sedmoro mladih ljudi imaju ukupno radnog staža i iskustva koliko verovatno jedan ili dvojica od ovih koji su dobili otkaze. Zaista me interesuje kako ste sproveli tu vašu zamisao i tu vašu propagiranu parolu "Stručnost ispred politike" ako ste ljude koji su doktori nauka, magistri ili pomoćnici ministara, sa više od 20 ili 30 godina radnog iskustva, otpustili bez ikakvog obrazloženja i ostavili ih na ulici, odnosno na tržištu rada sa 50 ili 55 godina života? Gde će ti ljudi danas moći da se udome, gde će da nađu nova angažovanja? Pri tom, znali ste da će u sektoru telekomunikacija, odnosno u izglasavanju ovog zakona biti ponovo vraćena nadležnost inspekcijskog nadzora, ali ste za svaki slučaj taj deo u prethodnom periodu potpuno eliminisali i ljude koji su radili taj posao otpustili. Sve u svemu, ovde se radi o jednoj, na onako ne baš vešt način, prikrivenoj želji da se donošenje ovakvog zakona na brzinu, s jedne strane, i nelegitimnošću Upravnog odbora Agencije za telekomunikacije, na mala vrata privatizuje najznačajnija kompanija u oblasti telekomunikacija i da se pripreme novi izbori. Da će se to desiti rekao je i vice premijer, predsednik vaše stranke i ministar za ekonomiju, najavljujući da će svi zaposleni u državnim institucijama već od narednog meseca dobiti jednokratne pomoći, pošto nije prošla priča od pre nekoliko meseci, da će od septembra biti odmrznute plate i penzije, da će se povećati plate u državnom sektoru, pa kada je došao MMF i zavrnuo uši i rekao da od toga nema ništa, e, onda se primenjuje drugi princip, pa ćemo deliti jednokratnu pomoć ljudima koji su zaposleni u državnoj upravi, verovatno i penzionerima, socijalno ugroženim grupama, a sve kao uvertira i priprema za nove izbore. Na jesen će se verovatno raspisati tender za prodaju "Telekoma". Od toga će ova vladajuća koalicija u državni budžet inkasirati oko milijardu, milijardu i po evra, što po njihovoj računici predstavlja dovoljno para da se tokom jeseni i zime, do sledećeg proleća na razne načine pripreme izbori, puštanjem jednokratne pomoći, povećanjem penzija, raznim marketinškim trikovima u vezi izgradnje investicija u Srbiji, kako bi se povećao standard. Tu će biti i agencije i televizije i sve će se to pripremiti do narednih izbora, kako bi vladajuća koalicija dobila dovoljan broj glasova da nastavi da i dalje rasparčava Srbiju i da uništava njenu ekonomiju. Ostaje samo pitanje šta će biti posle toga. Pare će se potrošiti, izbore ćete možda na prevaru i dobiti, ali će čitava zemlja i svi građani biti siromašniji za tako značajnu kompaniju i ostaće nam, verovatno, samo još EPS kao mogući predizborni adut za neke nove izbore, a onda ćemo biti, verovatno posle silnih zaduženja koja ste ostavili za ove dve godine, a verovatno i u narednih godinu-dve planirate nova zaduženja, ostaće samo dugovi i ostaće samo dužničko ropstvo koje će verovatno morati neka nova vlada da rešava. Ovo zaista ne služi na čast ni vama, ni vladajućoj koaliciji i mi, naravno, nećemo podržati ovakav zakon, jer je perfidna najava nečega što je dalje urušavanje ekonomije Srbije. [[Aplauz]]
Zahvaljujem. S obzirom na to da je Odbor razmatrao, kao što smo rekli, Predlog zakona o elektronskim komunikacijama i odlučio većinom glasova da predloži Narodnoj skupštini da ga prihvati u načelu, a da je mišljenje izdvojio narodni poslanik Momir Marković, pitam, da li sada želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 150. stav 2. Predloga zakona kaže: "Danom stupanja na snagu ovog zakona prestaje da važi Zakon o sistemima veza ("Službeni list SFRJ"…)'' itd. Poslednji Zakon o sistemima veza je izglasan 1996. godine i u stavu 1. piše da prestaje da važi Zakon o telekomunikacijama, ali ovaj podatak nedostaje, tako da smo mi upućeni na internet, da bismo se podsetili kada je Zakon o telekomunikacijama donet. U svakom slučaju, pre šest godina doneta je Preporuka EU da se usaglase stavovi naših zakona sa evropskim zakonodavstvom i do današnjeg dana ništa nije urađeno. S obzirom na to da imamo odluke, stavove sa nedavno održanog samita u Sarajevu, gde su vodeće zemlje EU nedvosmisleno rekle šta su imale da kažu po pitanju našeg ulaska u EU, preporučujem i vama iz ministarstava i Narodnoj skupštini da razmislite da li je vreme da počnemo naše zakonodavstvo da usaglašavamo sa nekim drugim zemljama, jer su oni nedvosmisleno rekli da nas tamo neće, bar neće u dogledno vreme, a dok se steknu uslovi i EU će se raspasti. Prema tome, pokušajte da naše zakonodavstvo usaglasite, recimo, sa ruskim zakonodavstvom. Možda će vam biti pametnije. Što se tiče ovog zakona o telekomunikacijama i u ovom zakonu, kao i u prethodnim zakonima, podaci su apsolutno nezaštićeni i postoji velika mogućnost zloupotrebe. Da vas podsetim samo na nedavna suđenja i ovde u Specijalnom sudu i suđenja u Haškom Tribunalu, gde su presretnuti razgovori bili osnovni dokazi za nekakve stavove, nekakva mišljenja, nekakve odluke itd. Pri tom, neselektivno se prisluškuje i dan-danas, pa i vas, prisluškivana gospodo iz vlasti, da podsetim, u jednom tomu knjige prof. dr Vojislava Šešelja piše koliko je prisluškivano onih za koje sud nije doneo odluku, koliko je prisluškivano onih koji su bili potrebni službi, čak i iz vrha vlasti. Da vas podsetim samo na sitnicu da je prisluškivan i praćen prvi pratilac ubijenog premijera Zorana Đinđića. Ovaj zakon ne donosi klauzule kojima će to biti moguće zabraniti. Reče gospođa ministar da se ne formira nova agencija, nego da se restrukturiše ova prethodna, stara Agencija za telekomunikacije, pa da priupitam usput – koliko će u tom restrukturiranju te agencije biti novih radnih mesta za poslušnike, za one koji lepe plakate ili dele žute paketiće u predizbornim kampanjama? Mi iz SRS smo apsolutno protiv agencija kao paradržavnih organa. Sledeće što je ostalo nedorečeno i nejasno u ovom zakonu to je da se ova agencija delom, i to popriličnim delom, meša u poslove dosadašnje RRA. Nejasna je nadležnost agencije i mesta u sistemu. Smatram da Agencija, zakonom je to tako propisano, odnosno nije definisano jasno i ispada da će Agencija za sve odgovarati samoj sebi. To ne može. SRS je podnela određen broj amandmana i ti amandmani će služiti samo da isprave nedorečenosti i nejasnoće u ovom zakonu koji ste vi danas stavili pred Narodnu skupštinu. Morao sam da izdvojim mišljenje, s obzirom na to da je ovo došlo pred Odbor za evropske integracije upravo ovako. Još jednom da vas podsetim, gospodo iz vladajuće koalicije, svi ste prisluškivani. Pitanje je samo čije će razgovore, presretnute razgovore, kako kažu, staviti na dnevni red. Čitajte knjige prof. dr Vojislava Šešelja, naći ćete tamo puno štošta što je interesantno. Hvala. [[Aplauz]]
Narodni poslanik Vladan Jeremić ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, razmatranjem Predloga zakona o elektronskim komunikacijama jedino u čemu mogu da pronađem opravdanje i svrhu to je svakako taj doprinos, kako stoji u obrazloženju, zakonskih rešenja koji bi omogućili dolazak sa analognog na digitalno emitovanje televizijskih signala. Međutim, sve ono drugo što se dovodi u kontekst cele današnje priče oko Predloga zakona o elektronskim komunikacijamau neku ruku nema opravdanja. Ako se ima u vidu činjenica da je opšta konstatacija da je situacija, odnosno stanjetelekomunikacija u toj sferi još uvek prilično nesređeno i neregulisano, kao i podatak da, između ostalog, jedan od razloga zbog kojih je danas pred nama ovakav predlog zakona jeste usklađivanje sa evropskim regulatornim okvirom zaista ne stoji. Podsetiću samo na nekoliko činjenica koje se tiču ovog drugog dela mog obrazloženja. Direktiva EU 1999/93/EC o elektronskim potpisima usvojena 13. decembra 1999. godine, formalno stupila na snagu 19. januara 2000. godine, predstavljala je pravno utemeljenje elektronskog potpisa i na osnovu nje su doneti Zakon o elektronskom potpisu, u svim zemljama EU, kao i u većini ostalih zemalja Evrope. Smatralo se da je primena elektronskog potpisa jedan od prvih preduslova da naša zemlja mora da učini kako bi ušla u taj proces pridruživanja EU. Ono što je činjenica jeste da celokupan IKT sektor stagnira zbog nepostojanja pravovremene i pravilne implementacije Zakona o elektronskom potpisu. Nije potrebno vršiti velike analize i studije da se zaključi da bi nakon realnog početka primene kvalifikovanog elektronskog potpisa u Srbiji, da će to biti preduslov za pozitivan uticaj razvoja celokupnog informatičkog i telekomunikacionog sektora. Ono što nakon toga sledi, a to je razvoj privrede u zemlji. Evidentno je da bi elektronski potpis izazvao dinamičan razvoj IKT tržišta u Srbiji i ubrzano na posredan način izazvao razvoj ostatka ekonomije. Međutim, jasno je da ne postoji institucionalna i proceduralna zaokruženost za potpunu primenu ovog zakona, koji je osnova ili baza za sve ono o čemu dalje možemo da razgovaramo, pogotovo je nedopustivo da smo kao država još u decembru 2006. godine usvojili Strategiju razvoja informacionog društva, ali da se po tom pitanju veoma malo ili gotovo ništa značajnije nije uradilo. Ovo samo kao uvod, jer u Razlozima za donošenje zakona o elektronskim komunikacijama, koji je redefinicija postojećeg Zakona o telekomunikacijama, stoji da će omogućiti povećanje transparentnosti u oblasti elektronskih komunikacija, kao osnovnog preduslova za povećanje investicija u sektoru, zatim, nastavak institucionalnog jačanja nacionalnog regulatornog tela, izgradnju efikasnog mehanizama zaštite korisnika elektronskih komunikacionih mreža i usluga, promovisanje principa tehnološke neutralnosti u cilju daljeg razvoja sektora i, što je posebno interesantno, nediskriminatorski postupak dodeljivanja adrese i brojeva, kao i radio frekvencija kao ograničenih resursa. Koliko će ovo biti realno izvodljivo ili neizvodljivo, pokušaću da na osnovu sledećih argumenata pokažem i dokažem. Opšte je poznato da nije dovoljno jasno definisana povezanost obaveza iz svih relevantnih zakona iz ove oblasti, propisa i pravilnika koji se odnose u konkretnom slučaju na bazne stanice, a posebno sa tog aspekta što bazne stanice predstavljaju opremu koja koristi resurs frekvencijskog spektra i jedna neophodnost brze izgradnje, kao i zahteva korisnika za kvalitetnim funkcionisanjem servisa telekomunikacionih mreža. Takođe, ono što može lako da se uoči a to je da nema jasno definisane povezanosti i odnosa između postojećeg zakona, Zakona o prostornom planiranju, uloge RATELA u svemu tome, njegovih relevantnih pravilnika, kada je u pitanju, u ovom slučaju, izgradnja i upotreba objekata baznih radiostanica. Samim tim, pokušao sam da pronađem neku logičnu vezu sa nadležnošću pojedinih institucija koje posluju na osnovu ovih propisa i njihovih aktivnosti u praksi. Međutim, nije ih bilo. Iz ovih, a i još nekih razloga o kojima ću govoriti dolazimo do situacije da operateri tih javnih mobilnih mreža, imaoci baznih radio-stanica, da su prinuđeni da proizvode jednu složenu ogromnu dokumentaciju u cilju dobijanja dozvola, sertifikata, odobrenja, mišljenja i drugih dokumenata. Na ovaj način operateri nisu u mogućnosti da ostvare ono što je planirano kroz posao dinamike izgradnje mreže i time omoguće kvalitetnije servise korisnicima na tržištu ukoliko se u celosti poštuju sve obaveze koje prate postojeću zakonsku regulativu i koja, istini za volju, u ovakvom predlogu zakona o elektronskim komunikacija, koje je danas pred nama u parlamentu, nije u značajnijoj meri to omogućila. Sa druge strane, postojeća regulativa koja se odnosi generalno na radio-uređaje određuje jednu složenu proceduru za dobijanje dozvola za njeno puštanje u rad i zahteva prethodnu kontrolu većeg broja detalja, pre svega, te tehničko-tehnološke prirode, pa čak i nešto što je apsurdno, to je situacija da je, recimo, za tipove opreme koji su već sertifikovani u zemljama, odnosno u toj pravnoj regulativi zemalja EU, na šta se poziva predlagač prilikom obrazlaganja razloga za donošenje ovog zakona, jeste potrebno ponovno pokazivanje i dokazivanje njene ispravnosti, odnosno provere tih karakteristika i usklađenosti sa standardima koji su propisani. Kada je o propisima za izradu te projektne dokumentacije reč, one zapravo zahtevaju jedno ponovno dokazivanje, dakle, do karakteristika opreme, da li se ispunjavaju vrednosti koje su definisane određenim standardima "etsi" i drugih relevantnih međunarodnih institucija. Zahteva se čak i analitičko dokazivanje ispravnosti primene proračuna, detaljno dokazivanje procesa montaže opreme itd. Govorim o situaciji koja realno jeste na terenu i koja, ukoliko ne bude propraćena i adekvatnom zakonskom regulativom, dovodi do činjenice o kojoj sam govorio na samom početku, a to je, pre svega, neprimenjivost zakona koji se usvajaju ovde u Republičkoj skupštini. Interesantno je, da se neki od ovih navedenih elemenata, prema našim važećim propisima moraju ponavljati za svaki pojedinačni slučaj primene istog tog tipa opreme, pri čemu se za dobijanje bilo čega, odnosno bilo kakvog sertifikata, zahteva podnošenje dokumentacije itd. Dame i gospodo narodni poslanici, pozivajući se na još uvek aktuelni Zakon o telekomunikacijama, kao i na isticanje predlagača i Vlade da je opšti cilj da stepen razvijenosti tržišta telekomunikacija u našoj zemlji dostigne nivo zemalja EU, onda se nameće i jedno obično pitanje – a, zašto onda nisu primenjivani ti principi i postupci koji važe u tim zemljama? Podsećam samo na početak priče i na Direktivu koja je na snazi punih deset godina, a jedan od relevantnih dokumenata je svakako i prihvatanje, recimo, Deklaracije proizvođača opreme, da njihova oprema ispunjava uslove relevantnih direktiva zemalja EU. Iznoseći ove primere, mi u SRS ne želimo da dovedemo u pitanje postojanje institucije kontrole, inspekcije od strane nadležnih organa. Međutim, ono što je neminovnost i što je na dovoljno dobar način propisano Predlogom zakona o kojem raspravljamo jeste činjenica da se, pre svega, u tom sektoru kontrola mora usmeriti, s jedne strane, ka zaštiti svih krajnjih korisnika, a sa druge strane, svakako ka ubrzavanju razvoja, odnosno pospešivanju razvoja telekomunikacija, odnosno, jednom vidu relaksacije zakonskih propisa i procedura koje imamo. Konkretno, novonastala Republička agencija za elektronske komunikacije, odnosno sledbenik Republičke agencije za telekomunikacije treba da donosi standarde i tehničke propise koji se odnose samo na korišćenje telekomunikacionih mreža, sistema i sredstava, a ne i ono što se odnosi na projektovanje, postavljanje, održavanje itd. Agencija vrši kontrolu usklađenosti sa propisanim standardima i normativima i izdaje sertifikat za stavljanje u promet posle tehničkog pregleda i odobravanja njihovog korišćenja. Smatramo da je ovde neophodno izuzeti licencu i dodeljenje frekvencijske opsege koji ne treba da podležu tehničkim pregledima, naročito za svaki uređaj pojedinačno. A, kontrola i nadzor mreže i opreme su predmet te redovne inspekcijske kontrole, što je svakako pozitivno u ovakvom predlogu zakona. Međutim, pozivam se opet na ono što je činjenično stanje na terenu koje prati problematiku u ovoj oblasti, i koja, ni do sada, po svojoj prilici, a ni u buduće, neće biti na adekvatan način regulisana u ovoj zakonskoj sferi. To su neki problemi sa kojima se suočavamo, a pre svega, želeo bih da istaknem nešto što se tiče izdavanja ovih tehničkih dozvola, odnosno sertifikata i aktuelnih pravilnika koji, po mišljenju nas u SRS, treba da se menjaju, u tom smislu, da se predmeti odnose samo na kontrolu usklađenosti korišćenja i održavanja, koje se vrši nakon obavljenog tehničkog predloga. Imate podatak da je sertifikacija u EU praktično svedena na radio i terminalnu opremu, i to, samo u smislu saglasnosti sa radio standardima "EMC – health and safety" i da se, na taj način definišu sve te harmonizovane norme i njihova primena, što zapravo i predstavlja jasnu pretpostavku da radio i telekomunikaciona oprema koja je u skladu sa odgovarajućim harmonizovanim normama i treba da zadovoljava jedine zahteve neophodne za stavljanje radio i telekomunikacione terminalne opreme na tržište. Takođe, jedan od problema je i broj projekata za pojedinačne bazne radio stanice, koje su u velikoj meri prilično identične po sadržini i strukturi ostalim projektima. Smatramo da bi trebalo da se ta procedura pojednostavi, umesto što se dodatno komplikuje i značajno se uvećano administrira pri postupku provere usklađenosti, odnosno sertifikacije, s obzirom na to da samo nepotrebno otežava rad svih koji su uključeni u taj proces. Ceo taj lanac, kada sam se već ovoga dotakao, provere usklađenosti u praksi izgleda tako, da se za svaki pojedinačni radio uređaj podnosi tehnička dokumentacija za dobijanje dozvole za radio stanicu, da se podnosi glavni projekat za dobijanje sertifikata usklađenosti projektne dokumentacije sa standardima i normativima, da se podnose dozvole za frekvenciju za radio stanice i uz sve to, naravno, idu i oni zahtevi i odgovarajuće potvrde o uplati odgovarajućih taksi, o visini taksi itd. Nešto više o tome govorićemo kasnije, s obzirom na to da, čini mi se, ne prate i aktuelnu ekonomsku situaciju u kojoj se nalazimo kao država. Svakako da nam je u cilju i smanjenje administrativnih troškova, odnosno manje zavisnosti od propisa i standarda koje imaju za posledicu ove gore navedene probleme. Potrebno je smanjenje taksi, odnosno, pre svega, naknade za sertifikaciju opreme i za sertifikaciju ovih glavnih projekata, odnosno dokumentacije i izgradnje. Ono što bismo želeli ovim prilikom da istaknemo, to je deo koji se odnosi za korišćenje radio frekvencija za radio stanicu u mobilnoj i fiksnoj mreži, odnosno sama visina naknade. Formula za izračunavanje visine naknade očigledno nije bila bazirana samo na kriterijumima za racionalno i ekonomično korišćenje frekvencijskog spektra, kao i načelu regulisanja odnosa u oblasti telekomunikacija. Smatramo da bi trebalo da se stimuliše jedno racionalno korišćenje spektra, dakle, ponavljanje kanala, većih indeksa modulacije, upotrebe druge polarizacije na istom kanalu itd. Neophodno je pojednostaviti i izgradnju operaterima, dodelom spektra, a ne pojedinačnih kanala u pojedinim frekvencijskim opsezima, što će, takođe, kao efekat i to kao pozitivan imajući u vidu i takse koje su propisane, dovesti do smanjenja visina naknada za korišćenjem radio-frekvencije i imaće značajan uticaj na dalji razvoj radio-veza operatera koji imaju višegodišnju licencu za rad. To su neke od načelnih sugestija ili skeniranja stanja u ovoj oblasti. Želeo bih na samom kraju samo da istaknem da je svakako neophodno uređenje ove oblasti, jer je izuzetno značajna za vek u kojem živimo i za ono što nas kao državu i građane očekuje. Mislim da se prilično stagnira u implementaciji svih zakonskih rešenja koje su do sada donete iz ove oblasti, a da bi ovim zakonom, ali i njegovom pravilnom primenom bio načinjen jedan korak. Međutim, ono što smo mogli do sada da zaključimo na osnovu činjeničnog stanja, kako se stvari odvijaju na terenu, jasno je da nema mnogo razloga za optimizam kada je primena zakona u pitanju. Hvala. [[Aplauz]]
Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo sa radom, dozvolite da vas obavestim da deo današnje sednice sa galerije Velike sale Doma Narodne skupštine prati grupa studenata Beogradskog univerziteta i to: Predrag Pantić, Marina Vulović, Filip Janković, Nenad Josipović, Milena Laketić, Nikola Ristić, Aleksandar Jovančić, Aleksandra Ćato, Saša Paunović, Marko Todosić, Jovan Stanojčić, Nikola Milanović, Predrag Đurović, Miljan Pavlović, Dušan Matković, Snežana Radić i Jelena Smiljanić. Pozdravimo ih. [[Aplauz]] Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog načelnog jedinstvenog pretresa, prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele poslaničke grupe: SPS-JS, Nova Srbija, ZES, SNS i SRS. Dajem reč narodnom poslaniku Đorđu Milićeviću.
Uvažena gospođa predsedavajuća, poštovani potpresedniče, poštovana ministarko, poštovani predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, pored brojnih sugestija i predloga, pitanja koje je postavio kolega Radenković, koji je ovlašćeni predstavnik Poslaničkog kluba SPS-JS povodom ove dve tačke koje imaju izuzetnu važnost, još jednom želim na samom početku da kažem da će Poslanička grupa SPS-JS u načelu podržati Predlog zakona o elektronskoj komunikaciji, kao i Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o saglasnosti između Republike Srbije i Evropske zajednice o učešću Republike Srbije u programu zajednice "Program podrške razvoju politike informaciono-komunikacionih tehnologija Okvirnog programa za konkurentnost i inovativnost od 2007. do 2013. godine". Kao što sam rekao, podržavamo u načelu Predlog zakona o elektronskim komunikacijama jer smatramo da je najpre neophodno unapređivati pravni okvir i pratiti propise EU, kada je reč o ovoj oblasti, ukoliko govorimo o otvaranju tržišta, ukoliko govorimo o vrednosti tržišta elektronskih komunikacija. Sa druge strane, usvajanjem ovog zakonskog predloga želimo da stvorimo jedan celovit, efikasan pravni okvir koji će svakako omogućiti i unaprediti razvoj elektronskih komunikacija. Naravno da se time, kako je, između ostalog, rečeno u uvodnom izlaganju predstavnika Ministarstva, odnosno ministarke, doprinosi povećanju konkurentnosti i naravno da se i građanima i preduzećima tako stvara mogućnost da dođu do što boljeg izbora, odnosno do što kvalitetnijih usluga. Ovaj zakonski predlog u načelu podržavamo, jer želimo da verujemo da će usvajanjem ovog zakonskog predloga biti omogućeno i realizovano sve ono što je navedeno u sedam ključnih tačaka, što je navedeno u obrazloženju ovog zakonskog predloga. Najpre da će doći do povećanja investicione privlačnosti srpskog tržišta telekomunikacija kroz povećanje transparentnosti, a transparentnost treba da se omogući usvajanjem ovog zakonskog predloga. Ovaj zakonski predlog ima za cilj jačanje uloge nezavisnog regulatornog tela Republičke agencije za telekomunikacije, koja shodno ovom zakonskom predlogu može da nametne obavezu, kako je rečeno, objavljivanje standardne ponude za pristup lokalnoj petlji, da uvede obavezu nediskriminatornog ponašanja i zajedničkog korišćenja infrastrukture, kao i da, između ostalog, propiše nivo cena. Ovaj zakonski predlog treba da omogući, kako je navedeno u obrazloženju, liberalizaciju tržišta elektronskih komunikacija uvođenjem režima opšteg ovlašćenja, što znači da usluge može da pruža svako ko zadovolji uslove bez izdavanja dozvole i licence. Naravno, postoji izuzetak koji je predviđen prelaznim odredbama zakona. Predlog zakona o elektronskoj komunikaciji ima za cilj i da poboljša zaštitu korisnika, što je od izuzetne važnosti i sa tim u vezi propisani su obavezni elementi ugovora, kao i to da ugovor nije moguće jednostrano promeniti. Ono što se, takođe, očekuje od predloženog zakona je jedan jednostavniji, transparentniji, kako je navedeno, postupak dodeljivanja i adresa i brojeva i radio-frekvencijskog sektora, ali i promovisanje principa tehnološke neutralnosti, i to je veoma važno kada je reč o telekomunikacijama i posebno se odnosi i tiče se usluga univerzalnog servisa koji država mora da garantuje. Kada je reč o digitalizaciji, još jednom treba istaći da ovaj zakon predstavlja osnov prelaska sa analognog na digitalno emitovanje TV programa, s tim što, koliko sam mogao da primetim, zakon ovlašćuje Ministarstvo da donese Pravilnik, a javno preduzeće ima obavezu da izgradi mrežu za ovakav vid emitovanja. Na samom kraju, kad je reč o ovom zakonskom predlogu, želim da istaknem još jednu novinu koju uvodi ovaj zakon, a koja je izuzetno važna, reč je o uvođenju inspekcije u cilju sprečavanja nelegalnog delovanja. Inspektori će u sektoru elektronskih komunikacija regulisati pojavu piratskog emitovanja. Moći će da oduzmu deo ili celokupnu opremu kojom se neovlašćeno vrši elektronska usluga ili emitovanje programa. Poslanički klub SPS-JS u načelu će podržati ovaj zakonski predlog. Što se tiče programa podrške razvoju politike informaciono-komunikacione tehnologije, reč je zapravo, još jednom treba istaći, o drugom posebnom programu za konkurentnost i inovativnost koji će konkretno, koliko sam mogao da primetim, doprineti napretku informacionog društva u Srbiji, odnosno jačanju ključnih segmenata informacionog društva. Ovaj program ima poseban značaj za mala i srednja preduzeća, jer će kroz upotrebu informaciono-komunikacionih tehnologija preduzeća imati priliku da poboljšaju, da unaprede svoje poslovanje. Nije okrenut samo ka biznis korisnicima, to treba naglasiti, već će doprineti razvoju elektronske uprave u cilju što efikasnijeg rada državne administracije. I ono što je možda najvažnije, omogućiće brzu razmenu informacija među organima državne, regionalne i lokalne uprave zemalja EU. Uključivanjem u program Srbija uspostavlja trajne kanale komunikacija zasnovane na informaciono-komunikacionoj tehnologiji sa zemljama članicama EU. Naravno, ono što je, takođe, važno, implementira dogovorene standarde. Dakle, na samom kraju, još jednom, u načelu Poslanički klub SPS-JS podržava i ovaj zakonski predlog. Zahvaljujem. [[Aplauz]]
Zahvaljujem. Narodni poslanik Aleksandra Janković ima reč. Izvolite.
Poštovani građani Srbije, danas ću vam otkriti kako funkcioniše najviše zakonodavno telo u Srbiji. Ne samo zato što je meni baš dosta, posebno ovog intenzivnog procesa obesmišljavanja svega što je izraz vaše volje, odluka koju ste na izborima doneli, kritika koju imate na postojeće stanje stvari, a koju ste izrazili kvantitativno kroz više od milion potpisa za raspisivanje vanrednih parlamentarnih izbora, već i zato što je reč da kao u pravom rijaliti šouu, što Skupština, nažalost, pledira da bude, postoji institucija ispovedaonica. Prvo je napravljena kampanja iz koje ste zaključili da su poslanici lenji, bahati i bezobrazni, pa će ići na letnji odmor do oktobra, posebno zato što ne mogu da podnesu konkurenciju od strane fudbalera na Svetskom fudbalskom prvenstvu. Onda se ispostavilo da predsednica Skupštine kao pravi pedagog, da ne pominjemo i činjenicu kako je psihijatar, opominje poslanike da će ipak morati nešto da rade. Da bi sve išlo po principu "selo gori a baba se češlja", opet je primenjen blickrig u samom sazivanju vanredne sednice, tako što su poslanici bilo preko mobilne, bilo preko fiksne telefonije, interneta i ostalih elektronskih komunikacija obavešteni 3. juna, popodne, da će imati sednicu 7. juna i to sa osam tačaka, od kojih se ne zna koja je značajnija. Klasika. Poslanici ''semafor'' koalicije se ulepšavaju, drže dijete uz crvene, žute i zelene kafe i pripremaju se za neko od što daljih mora kako ih ne bi "smarali" nezadovoljni birači, a poslanici opozicije se brzinski hvataju u koštac sa zakonima čije će usvajanje i primena i te kako promeniti kvalitet života u Srbiji, osim ako ovo kvalitet života u Srbiji nije već samo po sebi oksimoron. A da stvar bude paradoksalnija, prva tačka ovog, udri-beži, dnevnog reda jeste upravo novi predlog zakona o elektronskim telekomunikacijama, u prevodu – zakona koji je alfa i omega savremenog društva. Od kako se iz faze tzv. kapitalizma ''cigle i maltera'' prešlo u fazu informacionih tehnologija kao vladara sveta, potpuno je jasno, čak i onom ko nikad nije imao uvid u 151 član ovog zakona, da je reč o nečem mnogo moćnom i finansijski bitnom, jer smo mi, kao nacija, izbili na prvo mesto svetske rang-liste po gledanosti TV, a o čemu svedoče prošlonedeljna istraživanja. Srbi su ispred Amerikanaca u konzumiranju elektronskih sadržaja, zvanih ''pilule za lilule'', a između milion i po i dva miliona građana Srbije nalaze se na "Fejsbuku". Pravilo, dajte narodu ''hleba i igara'', prevedeno je u – dajte narodnu ''elektronske komunikacije'', prave iovako nemaju. Ispaljeni za besplatne akcije, višak na poslu, višak u kući, sa očajnom ženom i zahtevnom decom, koja nisu tražila da dođu na ovaj i ovakav svet, rešenja ima. Uvek postoji mogućnost da posmatrate tuđi život, podsmevate se gluposti onih koji misle da su face, a zapravo samo biste vi mogli da im očitate kako treba. To je ceo jedan virtuelni svet u kome su davno ukinute vize, diskriminacija na osnovu izgleda, društvene moći, finansijskog stanja, seksualnog opredeljenja, u prevodu, to je značenje onoga što piše u obrazloženju za donošenje ovog predloga zakon. Zakon o telekomunikacijama, kojim je regulisana oblast telekomunikacija, u velikoj meri bio je usklađen sa starim regulatornim okvirom EU iz 1998. godine. Dinamičan razvoj sektora i velika vrednost tržišta elektronskih komunikacija nameću obavezu stalnog usklađivanja i praćenja propisa EU iz ove oblasti. Evropski okvir za elektronske komunikacije iz 2002. godine u obaveznoj je primeni u zemljama članicama EU od sredine 2003. godine u procesu ispunjavanja uslova za punopravnom članstvo u EU, Republika Srbija je dužna da svoje zakonodavstvo uskladi sa merodavnom pravnom tekovinom EU u oblasti elektronskih komunikacija itd., itd. Ono što je, ako ja dobro shvatam, naša obaveza, kao kandidata za članstvo u EU jeste da se disciplinujemo i urazumimo, a kada to na dugačkom štapu i uradimo, očekivane šargarepe, što je opet prevod za poslednji pasus obrazloženja Razloga za donošenje zakona. Donošenjem zakona o elektronskim komunikacijama obezbediće se savremen, efikasan i jedinstven pravni okvir, koji će omogućiti dalji razvoj elektronskih komunikacija, čime se direktno doprinosi povećanju konkurentnosti, a građanima Srbije omogućava veća mogućnost izbora kvalitetnijih servisa, što samim tim povećava i kvalitet svakodnevnog života. Postoji samo jedan mali problem, još 2003. godine kada je napravljena Strategija daljeg razvoja informacionih sistema u Srbiji, moćnici sa Zapada su nam rekli da je to dobra polazna tačka za razgovore sa Evropom i da će Srbija na osnovu takve ingeniozne strategije biti lider u regionu. No, ''malo morgen!'' Umesto da po obećanju postanemo "bos" na Balkanu, oduzeli su nam deo teritorije i nastavili da podržavaju čuveni digitalni jaz. Naime, postoji jedan termin koji je u opštoj upotrebi kada se govori o svetu informacionih tehnologija, a to je digitalni jaz. Podela na razvijene i nerazvijene, bogate i siromašne, privilegovane i ugnjetavane, ima i svoja korelat na digitalnom planu, tako da, ipak, postoji jaz između zemalja koje su razvijene i one koje to nisu. Teoretski gledano, širokopojasne mreže, kao što je Internet, jesu dostupne i nekom na Maliju i nekom u Kaliforniji. Ipak, postoji jaz, koji se, pre svega, ogleda u kvalitetu i dostupnosti usluge. Interesantno je da princip prelaska kvantiteta u kvalitet funkcioniše baš na planu informacionih tehnologija, te se iz kvantiteta najčešće rađa kvalitet, uz propratnu dostupnost novih tehnologija, pre svega, u finansijskom smislu. Ako nije za poređenje kvalitet i cena Internet usluga u Srbiji i, recimo, u Austriji, onda bi svakako trebalo da bude nekakvo merilo odnos kvaliteta usluge u Srbiji i Sloveniji, kao bivšoj SFRJ Republici, na primer. Slovenci imaju brži Internet po istim cenama – zato što su Slovenci. Ne! Nego zato što se država postarala o tome da se smanji zaostatak sa Evropom, odnosno da se umanji spomenuti digitalni jaz. Uz svo poštovanje gospođi ministru telekomunikacija Jasni Matić, koja slovi za izvanrednog stručnjaka, očigledno da zakon nije ona koncipirala, a ni pisala, već da je to jedan od onih zakona po diktatu. Kako god, svakako da gospođa Matić zna kako je još 2003. godine propuštena prilika da se, ako ne preskoči, onda bar smanji taj digitalni jaz, ali još tužnije je da se to ne uradi sada, kada se donosi tako opsežan zakon koji teoretski lepo zvuči, pri čemu je, ipak, malčice drugačiji u praksi. Ne bih volela da se aktuelna gospođa ministar telekomunikacija obrati tek po isteku mandata i u svojevrsnoj ispovedaonici kaže: ''Prodaja ''Telekoma'' je neshvatljiv potez. Kao ministar sam bila protiv prodaje ''Telekoma'' i nisam promenila mišljenje po tom pitanju. Ne vidim razloga da se ''Telekom'' proda. Jedini razlog koji se može čuti u medijima jeste da vlast posluje sa njim nestručno i nedomaćinski. Ono što je naročito apsurdno, jeste da i sami političari na vlasti to javno govore, tvrdeći na taj način za sebe da su nesposobni". Tako je 25. marta ove godine u "Balkan" magazinu govorila Aleksandra Smiljanić, bivši ministar za telekomunikacije u Vladi Srbije. Naravno, nije ona usamljena, bilo je i pismo upućeno predsedniku Tadiću. Samo kažem, ne bih volela da se aktuelna gospođa ministar nađe u sličnoj situaciji kao i Aleksandra Smiljanić, mada, istorija ima tendenciju da se ponavlja. Ponavlja se i priča sa osnivanjem agencije, jer se stiče utisak da je ovaj predlog zakona upakovan tako da bi se proturilo osnivanje nove agencije. Gde će svi ovi momci i gde će svi ovi rođaci, prijatelji, partijski kadrovi, odavno više nije pitanje, od kada se pojavila nova čarobna formula zvana – AGENCIJA. Kada bi me neko pitao, da li je Amerika još uvek obećana zemlja, rekla bih mu – da, ali bih uložila amandman, osim ako je reč o agenciji koju Vlada osniva u Srbiji. Kada god ne znate u čemu je problem, reč je o novcu, a kada god ne znate gde zaposliti sve partijske kadrove, rešenje je u agenciji. Najveći broj komentara i primedbi na ovaj predlog zakona o elektronskim komunikacijama, koji sam lično dobila posredstvom elektronskih komunikacija, odnosio se upravo na osnivanje Agencije za elektronske komunikacije. Od šatro, nije državna uprava, pa mogu da se zaposle podobni kadrovi, do po Zakonu o državnoj upravi poslovi inspekcijskog nadzora, pa čak i stručni poslovi inspekcijskog nadzora, proveravanje, ispitivanje, merenje i slično, ne mogu biti povereni agenciji, zato nije dobro niti racionalno, efikasno i ekonomično rešenje po kome u okviru inspekcijskog nadzora Ministarstvo preduzima samo izvršne, prinudne mere, dok agencija obavlja sve prethodne tehničke i upravne poslove kontrole, tzv. stručnog nadzora, uključujući i preduzimanje preventivnih mera. Da ne pominjem one primedbe koje se odnose na to da se odredbama postojećeg zakona, pre svega, stvara mogućnost liberalizacije u oblasti telefonije, efikasnije korišćenje mrežne infrastrukture, odnosno međupovezivanja operatora, a da je oblast distribucije radio i TV programa u ovom segmentu zapostavljena. Možda tako i treba. Možda su prevaziđeni nesrećni "Veliki brat" i verbalno-koloritna "Farma", pa ostaje da svaki građanin Srbije postane "srvajver". Vreme je za ekstreme.
Narodni poslanik Aleksandra Jerkov ima reč. Izvolite.
Hvala, gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici i narodne poslanice, LSV je uložila izvestan broj amandmana na ovaj zakon i u zavisnosti od toga kako se ministarka i Vlada opredele prema našim amandmanima i mi ćemo se u danu za glasanje opredeliti prema ovom zakonu. Iako zakon ima određene dobre strane, koje smo čuli od ministarke i od poslanika koji su o njima govorili, naravno da poslanici Lige socijaldemokrata Vojvodine imaju zamerke na ovaj zakon, posebno zbog toga što se zakon tretira loše i neadekvatno AP Vojvodinu, a to se, pre svega, odnosi na način donošenja najvažnijih strateških i planskih akata, način izbora članova Upravnog odbora Agencije i način raspodele razlike prihoda i rashoda Agencije, koji je namenjen za finansiranje razvoja elektronskih komunikacija i informacionog društva. Naime u važećem Zakonu o telekomunikacijama, iz 2006. godine, AP Vojvodina ima čitav niz nadležnosti koji ovaj zakon ne samo da nije unapredio, nego ih je, naprotiv, preskočio i u ovom predlogu zakona poništio. Naime, AP Vojvodina je imala preko organa nadležnog za poslove telekomunikacija ovlašćenja koja se odnose na učestvovanje i utvrđivanje politike u oblasti telekomunikacija i donošenje strategije razvoja telekomunikacija u Republici Srbiji. Takođe, plan namene radio-frekvencijskih opsega i plan raspodele radio-frekvencija, deo razlike sredstava, srazmerno prihodima ostvarenim od javnih telekomunikacionih operatera čije je sedište na teritoriji AP Vojvodine, bio uplaćivan u budžet AP Vojvodine, što u ovom zakonu nije slučaj. Izvršno veće AP Vojvodine, sadašnja Vlada AP Vojvodine, po važećem Zakonu o telekomunikacijama bilo je ovlašćeno da podnese kandidaturu za izbor članova Upravnog odbora Republičke agencije za telekomunikacije. Ovako stečena prava u tom zakonu nisu uvažena i stoga smo mi predložili amandmane o kojima će biti reči u raspravi u pojedinostima. U zavisnosti od toga kako se Vlada bude odnosila prema našim amandmanima, mi ćemo se odnositi prema ovom zakonu. Ono što ovde jeste problem, to je, da oni koji ovih dana najviše govore o decentralizaciji, ne samo da nisu spremni da preuzmu korake ka toj decentralizaciji vlasti, nego sve više centralizuju državu, tako da imamo jednu deklarativnu decentralizaciju koja, zapravo, vodi samo daljoj centralizaciji. Jer, ovde se ne radi ne o povećanju nadležnosti koju postojeće autonomne pokrajine već imaju i nespremnosti da se određene nadležnosti prenesu na neke eventualno nove regione, nego se radi, čak, i o ukidanju nekih nadležnosti koje su već stečene prethodnim zakonima, a to onaj ko se zalaže za decentralizaciju, onaj ko se zalaže za regionalizaciju ne može da radi i za to neće imati podršku od Lige socijaldemokrata Vojvodine. Hvala.
Zahvaljujem. Narodni poslanik mr Jorgovanka Tabaković ima reč. Izvolite.
Dobri planeri uvek znaju da tempiraju vreme kada će bitna tema da pleni pažnjom ili kada bitna tema treba da prođe ovako neupadljivo, kako danas prolazi jedan izuzetno važan zakon, važan po materiji koju reguliše, još važniji po praksi koju nastavlja, da menjamo nazive agencijama i fondovima bez podvlačenja crte šta je prethodni organizacioni oblik uradio, koliko je državi para doneo, koliko je građanima život učinio komfornijim, informisanijim ili slično, a po onom sistemu koji je na "Titaniku" davno utvrđen. Kada je na "Titaniku" počela da prodire voda, ljudi su premeštali stolice, računajući da brod neće biti potopljen. Mislim da je ovo jedan od uzaludnih pokušaja premeštanja stolica, jer brod zasnovan na ovakvom načinu državne uprave – u kojem nekom poveravate javno ovlašćenje, uskraćujući državi javne prihode, nije dobar način funkcionisanja. Kada kažem – nije dobar, ne iznosim vrednosni sud u smislu emocija, govorim da nije dobar u smislu štete koju država trpi, zato što dajete pravo nečemu što po pravnom statusu, po organizacionom obliku, po načinu otvaranja žiro-računa, nije jasno definisano telo, naplaćuje u ime države samo za sebe neke prihode, stvarajući pod maskom nezavisnosti regulatornog tela divlje izrasline na državnom organizmu, koje niti doprinose zakonitosti, niti doprinose boljem životu i standardu građana. Za ovo imam i suviše mnogo tvrdnji. Zato što vi ne možete da odgovorite na pitanja, na primer: 1) Da li je ova agencija za elektronske komunikacije, koja će zameniti RATEL, organizacija koja je po svojoj prirodi, samostalno regulatorno telo organa države uprave? I jeste i nije. 2) Da li samostalna regulatorna tela, tj. javne agencije, jesu javne agencije i da li se odredbe Zakona o javnim agencijama primenjuju na ovakva i na ovo telo? Ni tu ne možete imati precizan odgovor. Nije vaša lična odgovornost, to je sistemska greška koja se, nažalost, podržava. 3) Da li su zaposleni u regulatornim telima državni službenici, što bi povlačilo primenu Zakona o državnim službenicima ili se na njihova prava i obaveze iz radnog odnosa primenjuje Zakon o radu? To je kako kad i kako gde i kako u kom slučaju, ne postoji pravilo. 4) Da li su samostalna regulatorna tela finansijski nezavisne institucije, to je ključno pitanje o kojem ja govorim, iz domena kojim se bavim kao ekonomista, ili imaju status direktnog ili indirektnog budžetskog korisnika? Koliko god da ste se spremali za ovaj zakon, koliko god da ste želeli da se pripremite dobro, koristeći timove pravnika, stručnjaka, anglosaksonsko zakonodavstvo, francusko iskustvo, ova četiri pitanja bi ostala bez odgovora. Da, ali, možda, ali nije tako. I sve se svodi na odgovor koji nemate na ovo četvrto pitanje – da li su samostalna regulatorna tela finansijski nezavisna, tj. da li troše pare iz budžeta i kako se, u stvari, na grbači građana, kada im direktno naplaćuju neke usluge, dozvole ili papire ili kada to čine preko budžeta, što za građane u suštini i nema mnogo smisla? Zašto posebno govorim o Zakonu o telekomunikacijama iz kojeg je proizišao RATEL, a danas menja ime u Agencija, javnu agenciju, koja će se baviti elektronskim komunikacijama? Jedan sudski spor koji je vođen u junu mesecu 2008. godine, ne verujem da će se građani iznenaditi, jer nas više, zaista, ništa ne može da iznenadi, kada je RATEL tužio Ministarstvo telekomunikacija. RATEL, sada će to biti Agencija za elektronske komunikacije koja propisuje pravila, donosi podzakonska akta ovim zakonom o kojem govorimo, što je već samo po sebi nelogično, a inspekciju nad tim radom vrši Ministarstvo, a tvrdimo da je RATEL nezavisno regulatorno telo. Imali smo slučaj da je 2008. godine potpuno poništeno pravničko znanje autora Zakona o javnim agencijama, potpuno poništena dobra namera Vlade da građanima pruži pravnu sigurnost i kvalitetne i konkurentne usluge jer je Ministarstvo za telekomunikacije 13. juna saopštilo da preuzima poslove Ratela zbog toga što nije poništio Odluku o davanju pozivnog broja 069 "Telenoru" bez javnog nadmetanja. Ponovo je javnost uzburkana pričom da "Telenor" neće moći da se bavi poslovima fiksne telefonije, zato što zbog ovog zakona RATEL neće biti u prilici u zakonitom položaju da im to omogući i već to navodi na sumnju. Neću pominjati onu prvu sumnju kada je "Telenor" stvaran, da ne kažem kupljen, kada to uopšte nije bio "Telenor", kada to uopšte nije bila firma iz Austrije. Prilikom razmatranja amandmana, pokazaću izvod iz Agencije za privredne registre, gde se vidi da je reč o potpuno drugoj firmi iz Danske, registrovane na drugoj adresi, itd. Pozivam predsednika Tadića da se malo pozabavi i istorijom formiranja i kupovine nekih vrlo zanimljivih preduzeća, koja su danas na našem dnevnom redu. Tada je načelnik Odeljenja Ministarstva za regulativu i nadzor, a evo, mi se danas bavimo izmenom regulative, u pisanoj izjavi, dakle, ne prepričavamo nešto što se može demantovati, Agenciji BETA rekao da je Ministarstvo preuzelo nadležnosti Ratela, što znači da Upravni odbor više ne donosi odluke u sektoru telekomunikacija, već to čini Ministarstvo. Ima li tog genijalnog uma u Vladi ili u Ministarstvu koji može da mi objasni kako je moguće da jedno nezavisno regulatorno telo koje bira Skupština, kojoj ono odgovara za rad, bude suspendovano od strane Ministarstva i to na rok od 120 dana? Na jedno tako smisleno pitanje novinara dobijen je odgovor da su posle višestrukih upozorenja povereni poslovi vršeni neblagovremeno, da nisu obavljani pravilno i da je oduzeto pravo da se uopšte ti poslovi obavljaju. Ponavljam, kako je moguće ako u Zakonu o telekomunikacijama stoji da se predsednik i članovi Upravnog odbora mogu razrešiti samo Odlukom Skupštine Srbije na predlog Upravnog odbora ili Vlade? Nemojte mi dati formalni odgovor – nisu bili razrešeni. Oni faktički nisu obavljali svoj posao. To je činilo Ministarstvo u njihovo ime, što znači da jesu faktički bili razrešeni. U Ratelu su tada rekli da odluke koje su oni donosili nisu nezakonite, i sada je ključ problematičnog zakona u sledećoj rečenici – jer je toj agenciji poverena većina nadležnosti u sektoru telekomunikacija, dok se Ministarstvo bavi najopštijim strateškim pitanjima. Gospodo moja, zašto imamo višestranački sistem, parlamentarne izbore, zbog čega biramo Vladu, ministre, ako se oni bave donošenjem samo strateških planova i strateškim pitanjima, a povere javno ovlašćenje Agenciji kojoj treba obezbediti uslove za rad, koja stvara troškove, koja angažuje, kažemo, stručnjake za koje nemamo kriterijume a kakvi treba da budu stručnjaci npr. u ovom novom upravnom odboru? Od njih troje moraju da budu stručnjaci iz oblasti elektro-struke, ostali mogu da budu pravnici ili ekonomisti. Koji su to kriterijumi kojima merimo ugled ako ovakve prekršaje zakona kada suspendujemo osnovna ovlašćenja neke organizacije nismo izmerili postojećim kriterijumom koji se zove sud, kazna, presuda ili snošenje odgovornosti za ono što nije primenjen zakon? U takvoj atmosferi sa ovakvim iskustvom, sa mnogobrojnim teoretskim radovima koji zaista doprinose raščišćavanju situacije oko toga šta su javne agencije, šta su organi uprave u sastavu, ko to vrši poverena javna ovlašćenja i ko iznad svega treba da deo poslova državne uprave radi kvalitetnije i jeftinije, a mi imamo nebrojeno dokaza o preskupim dažbinama, namerno kažem dažbinama a ne naknadama, što smo kroz amandmane naveli, jer su po prirodi stvari ti troškovi koje naplaćuje RATEL, sutra će to raditi ova agencija, u stvari dažbine koje zavise od ekonomske snage obveznika, onako kako je to Ustav definisao, bez polaganja računa ikome od vas ili nas – zašto neke usluge baš toliko koštaju. I umesto da praksu preuzetu iz anglosaksonskog pravnog sistema, nevešto nakalemljenu na naše iskustvo, koja daje loše rezultate, umerimo, suzimo, vratimo u delokrug rada Ministarstva, ministarstava, ne, mi premeštamo stolice na ''Titaniku'' na kome već voda zahvata brod koji tone. Zaista ne razumem da se oglušujete o sud, sud kao sud, o sud javnosti. Nedavno je Centar za istraživačko novinarstvo, pretpostavljam, vođen tragom diskusija koje su ovde u parlamentu otvarane, pokušao da sazna šta to razlikuje među sobom organe državne uprave u sastavu, u pravnom statusu, u naplaćivanju prihoda, u nadležnostima ministarstava nad njima, po ustavnim ovlašćenjima koje imaju i, bez obzira na njihovu upornost, nisu uspeli da dođu čak ni do tačnog broja koliko agencija, direktorata, raznih drugih organizacionih oblika ima u sastavu ministarstava. I, to, u trenutku kada pričamo o štednji, kada pričamo o tome da se tope devizne rezerve, kada pozivamo na solidarnost na svakom mestu, mi otvaramo nove agencije zatvarajući stare, vrlo drsko govoreći da to ne proizvodi nove troškove. Ali, dajte, podnesite nam ovde račun, ne RATEL sam sa onom jednom stranicom Državnog revizora, koliko je plaćao zakupninu, koliko je naplaćivao, šta je sve radio sa novcem, jer će se to pre ili kasnije obelodaniti. Šta to rukovodi Vladu, zaista me zanima kao svakog građanina, da svoja ovlašćenja i nadležnosti prepusti nekome drugom koga priteže svilenim gajtanom, verovatno samo kada ne učini nešto što, baš, njoj kao državi, odnosno njenim funkcionerima smeta. Ko se to odriče nadležnosti koje ima? Ko se to odriče vlasti i obaveze koju je preuzeo na izborima i formiranjem koalicione vlade da reguliše neke oblasti života, regulišući ih tako nevešto da u nekim članovima tražite čak besmislene odredbe da se i smrt kao činjenica za gubljenje mogućnosti da se vrši neka funkcija utvrđuje u postupku do karikaturalnosti? Da li je baš toliko nevažno sa kakvim zakonima dolazite ovde kod nas? Da li mislite da vreme predaje ovog zakona od 3. juna kada je trebalo do 11.00 časova predati amandmane, a nemamo vremena da to ljudski pročitamo, nas zanima, zato što će ovo što ovde piše proizvoditi posledice i na zaposlene u ovoj oblasti i na one koji žele da uđu u ovu oblast, i sve sudske sporove koji su već u toku i sudske sporove koji će iz ovog proizaći. Ne pominjem slučajno sudske sporove, jer je nedavno objavljena informacija – koliko je ova država izgubila miliona na međunarodnim arbitražama, što po izgubljenim sporovima, što po nagodbama, ali toliko mnogo novaca koliko jedna država koja mora da vodi računa o svakom dinaru nije smela sebi da dozvoli, država koja kaže da ima kapacitete, pre svega, u ljudskim resursima u smislu kvalitetnih pravnika, administracije koja će realizovati pristupanje EU, odnosno ispunjavanje zahteva, a sa druge strane, sačinjavamo takve ugovore i dajemo prilikom privatizacije takva obećanja za koja smo svesni da u trenutku davanja neće moći da budu ispunjena. Zakon sa kojim ste ušli u vreme vanrednog zasedanja zaista ne zaslužuje raspravu u smislu njegovog prihvatanja. Ono što je do sada bilo primenjivano, proisteklo iz Zakona o telekomunikacijama kao rad Ratela zaslužuje najstrože kritike, o čemu govori samo sudski spor između vas kao Ministarstava i Ratela. O drugim stvarima da ne govorim u ovom trenutku. Govorićemo o tome kada budu amandmani na dnevnom redu. Znači, za ovaj zakon ni u kom slučaju ne možemo glasati, a o dodatnim detaljima biće još prilike. Hvala. [[Aplauz]]
Hvala vama. Reč ima gospođa Matić.
Htela bih da zahvalim svim narodnim poslanicima koji su razmatrali zakon, iako priznajem da su za to imali izuzetno kratko vreme i zbog toga mi je žao. Želela bih samo da kažem da ni na koji način ne mogu da budem odgovorna niti ovde da raspravljam o bilo čemu što se desilo pre 7. jula 2008. godine kada sam ja postala ministarka i od kog trenutka snosim tu odgovornost za sve što se dešavalo u sektoru telekomunikacija i u Ministarstvu za telekomunikacije. Sve što se dešavalo pre toga odgovornost je nekih drugih ljudi i ta pitanja se mogu sa njima pokrenuti. Hvala.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Pavel Marčok nije tu. Narodni poslanik Goran Mihajlović nije tu. Reč ima narodni poslanik Milan Avramović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ono što bih ispred Poslaničke grupe SRS u startu zamerio jeste obrazloženje razloga za donošenje ovog zakona po hitnom postupku. Dakle, mi smo pre nekih mesec, dva, tri, čini mi se, imali jedan zakon u kome smo raspravljali na koji i kakav način ćemo prelaziti sa analognog na digitalni sistem emitera i prilikom toga smo donosili neke zaključke kojima smo osporavali brzinu kako će se taj proces odvijati, kolika su finansijska sredstva za to potrebna i šta je sve preduslov da se ispuni da bi se taj zakon mogao primeniti. Ono na šta smo tada skrenuli pažnju jeste da je i plan Vlade napravljen da se ta, neka, Strategija razvoja telekomunikacija i uopšte prelaska sa digitalnog na analogni može sprovesti na način kako to treba da se sprovede jeste i ova činjenica da danas dobijamo ovaj zakon. Imenovanje ili preimenovanje Agencije sa dodatnim nadležnostima, načinom da li je ona samostalna ili nije, da li donosi finansijski plan u saglasnosti sa Vladom, da li se članovi Upravnog odbora biraju kao članovi Agencije za radio-difuziju preko skupštinskog odbora ili javnim konkursom, da li Upravni odbor treba da bira direktora ili će on biti imenovan samostalno precizirano je ovim zakonom, ali ono što nije precizirano jesu stare mane i stare, da tako kažem, problematične tačke koje je imao i sam RATEL, a i sama Agencija i prilikom samih izbora članova istih. Sada, usvajanjem ovog zakona, mi ćemo doći u poziciji da jedne iste ljude na kontu drugog zakona zadržavamo, na osnovu toga što su oni stručni, mnogo godina radnog staža imaju u ovoj oblasti itd, itd. U Obrazloženju Razloga za donošenje ovog zakona kaže se: ''Razmatranje Predloga zakona o elektronskim telekomunikacijama po hitnom postupku predlaže se imajući u vidu doprinos zakonskih rešenja koji će omogućiti da se prelazak sa analognog na digitalno emitovanje televizijskih signala ostvari do 4. aprila 2012. godine, kako je predviđeno Strategijom za prelazak sa analognog na digitalno emitovanje…'' Onda smo mi navodili primere kako je to u zemljama Evrope i koliko je puta i Amerika probijala taj rok i koliki je to proces. Manje-više, oko toga, svi zajedno smo se složili. Ono u čemu ne možemo da se složimo jeste, prvo, do 2012. godine ima i te kako vremena, drugo, ovde nisu obezbeđena finansijska sredstva, a za prelazak sa jednog na drugi sistem je potrebno oko 50 do 70 miliona, što ste naveli u onom prethodnom zakonu. Ono što nije definisano, pa čak ni ovim, jesu zakonodavne aktivnosti u cilju stvaranja pravnog okvira, pa za razvoj i ove agencije i same digitalne radio-difuzije. Tada smo spominjali vid specifičnosti pravnog sistema Republike Srbije, kao i postojeća prava i tržišni položaj emitera, koji svakako nije zanemarljiv ni onda ni sad. Imaoce dozvola za emitovanje programa, koje važe i nakon predviđenog datuma za isključivanje analognog sistema, nismo ostavili u pravnom okviru kojim će moći da zaštite svoja prava. Onda smo rekli da je Strategija razvoja telekomunikacija u Srbiji od 2006. do 2010. godine zasnovana na tri zakona: Zakonu o radio-difuziji, Zakonu o javnom informisanju i Zakonu o telekomunikacijama. Nijedan nije definisao ono što je bilo potrebno, pa, čak, ni ovaj zakon. Stavili smo svima do znanja i onda, kao i sada, da je jasno da zemlja Srbija zaostaje za ostalim evropskim zemljama. Posledica je činjenica da televizijske stanice ne nude odgovarajuće digitalne platforme i ne pokazuju veliko interesovanje za pružanje TV usluga domaćem gledalištu. Ako se sećate, ja sam napomenuo primer RTS, koji je prešao jedno vreme na digitalno, bez saglasnosti Agencije, pa mu je posle izdata naknadno saglasnost itd. Pored toga, razvijenost kablovske mreže značajno utiče na brzinu prelaska sa jednog na drugi signal. Dakle, kablovski sistem u Srbiji nije dovoljno razvijen, pa samo tako i isključivanje analognog programa svakako će se morati odvijati postepeno. Do 2012. godine ne znamo kako će se razviti ovaj kablovski sistem, zato što imamo situaciju da danas niko ne kontroliše kablovski sistem, da imamo Tompsonov koncert usred Srbije, da zahvaljujući gledanosti kablovskog sistema i operatera koji sprovede kablovski sistem imamo kršenje predizborne tišine, imamo kršenje dana žalosti, imamo pornografiju u toku dana i imamo sve ono što ne treba da imamo, zato što nema ko da kontroliše kablovski sistem. Da bi se kablovski sistem kontrolisao mi moramo prvo uvesti red u ovaj analogni, pa onda prelazak u digitalni. Da bi se ubrzao proces prelaska na digitalnu televiziju, Vlada je, još onda, na svom sajtu objavila da će do kraja godine doneti odluku o izdvajanju emisione tehnike iz RTS i da će nakon toga biti formirano posebno javno preduzeće koje će se baviti isključivo emitovanjem televizijskog programa, ne samo za RTS, nego za sve stanice koje imaju dozvolu za emitovanje TV programa na teritoriji Republike Srbije. Znate da smo mi i tada kritikovali taj stav, jer to, praktično, predstavlja monopolizaciju prenosa i emitovanja digitalnog signala od strane budućeg javnog preduzeća, koje će možda biti u boljoj poziciji, nego što je ova agencija, da određuje ko će biti emiter i da postavlja uslove šta sve mora da se ispuni od strane emitera da bi on mogao da se nalazi na digitalnom signalu. Postavlja se i pitanje zloupotrebe, koja će stranka u tom periodu biti na vlasti i koliko će zloupotrebiti ovo javno preduzeće? Ali, nije to suština celog ovog problema, suština se nalazi u samom zakonu. Mi iz SRS uopšte nismo protiv toga da se pređe sa jednog sistema na drugi, sa analognog na digitalni, štaviše i zalažemo se za to, ali na način koji bi bio jednostavan, bolji i korisniji za sve građane Srbije, a ne za političke partije. Ono što je nerazrešiva dilema, koja će biti u svim zakonima, jeste zloupotreba u političke svrhe. Kako se može zloupotrebiti jedan sistem i jedno udruženje, pa i RTS, kao javni medijski servis, u političke svrhe, imamo priliku da vidimo svakog dana gledajući, recimo, ''Dnevnik''. Znate da je već postalo normalno da je opozicija kriva, da su svetske ekonomske situacije krive za loše stanje u zemlji i da su ''crne devedesete'' posledica zbog čega živimo loše itd. Bilo kako bilo, na osnovu celog tog zaključka ne možete naći krivca u postojećoj Vladi i u postojećoj većini u parlamentu ili u nekom postojećem ministarstvu ili bilo kom drugom sistemu državne uprave, zato što je zloupotreba jedne javne kuće toliko transparentna da ne znam šta da očekujemo od drugih javnih kuća koje nisu pod kontrolom države. Ono što bih iz samog ovog zakona kao primedbu izveo, jeste nekoliko načela koja se nalaze u ovim članovima. U članu 3. se kaže – ''Ciljevi i načela regulisanja odnosa u oblasti elektronskih komunikacija zasnivaju se na…'', pa sada preambula G17 plus – ravnomeran razvoj. Preambula koja se koristi za svaki zakon, pa i za ovaj, nemamo ništa protiv, to je deo političke borbe, ali jedan dobar telekomunikacioni sistem može da pokrije celu Srbiju, pa i pola Evrope, tako da ''ravnomeran razvoj'' nije nešto na šta se treba pozvati. Onda se kaže u tački 2) obezbeđivanje predvidivosti poslovanja i ravnopravnih uslova za poslovanje operatera. Vi ovim priznajete da ne postoje ravnopravni uslovi do sad ili do stupanja na snagu ovog zakona, prema tome, da do sada oni nisu bili ravnopravni ni po kojim uslovima. Dalje, tačka 3) usklađivanje obavljanja delatnosti u obavljanju elektronskih telekomunikacija sa domaćim i međunarodnim standardima. Za šta su potrebna finansijska sredstva. Ovde kažete da za sprovođenje ovog zakona nisu potrebna finansijska sredstva, a ja vam kažem da jesu i vi to vrlo dobro znate. Zatim, tačka 6) podsticanje konkurencije. Dakle, da li je ovo podsticanje konkurencije zbog liberalizacije tržišta, koje je često pomenuta reč ili termin u ovom zakonu¬? To znači da ćemo imati više stranih a domaćih javnih operatera ili stranih - domaćih i javnih servisa. Ako budemo podsticali konkurenciju, to znači da ćemo se otvoriti za tržište nekih drugih stranih zemalja, koje će možda moći da zloupotrebljavaju naš medijski prostor bolje nego što to radi današnja vlast. U članu 7, koji se odnosi na pravni položaj, kaže se da je Republička agencija samostalna organizacija sa svojstvom pravnog lica. Pitam vas – kako nešto može da bude samostalno ako Vlada daje saglasnost na finansijski plan, ako Vlada sprovodi konkurs za članove Upravnog odbora, ako članovi Upravnog odbora daju predloge podzakonskih akata, daju saglasnost Vladi, ako je Vlada obavezna da odgovor da kako se neke odredbe mogu primenjivati, s obzirom na to da su u skladu sa ustavnošću i zakonitošću države Srbije? Dakle, samostalna organizacija je možda želja, na osnovu Zakona o agencijama, da ona bude samostalna, ali ako ih Vlada uslovljava za sve ove stavke, pa i za finansijske, ovde ima preambula, ako se ne usvoji finansijski plan kako se mogu trošiti sredstva, pa, kako onda ova agencija može biti samostalna? Ako je Vlada ta koja bira članove Agencije, koja ima široki spektar mogućnosti da kreira medijsku sliku, kako onda ona može da bude samostalna, ostaje pitanje? Onda, ovde kaže – nadzor nad zakonitošću i svrsihodnošću rada agencije u vršenju poverenih poslova vrši Ministarstvo. Ministarstvo je deo Vlade. Dakle, ne radi sud ili pravosudni organi, nego radi Vlada, to je opet dokaz da ona nije nezavisna. Način rada uređenja Agencija uređuje se statutom, koji donosi upravni odbor. Rekao sam kako se biraju članovi upravnog odbora. Na statut Agencije saglasnost daje Vlada. Sada ne da Vlada saglasnost na statut, mogla bi, recimo, da i Skupština da, da to bude rasprava u Skupštini, pa da bude veći legitimitet od statuta, ali vi to niste predvideli. Agencija donosi podzakonske akte, odlučuje o pravima i obavezama operatera, korisnika itd, itd. U članu 10, već sam rekao – upravni odbor ima predsednika, zamenika i članove upravnog odbora, bira i razrešava Narodna skupština na predlog Vlade. Sada mi recite – kada je Narodna skupština nešto usvojila ili nije, razrešila nekog, a da to nije bio predlog Vlada? Kada je to moglo da se desi? Kada je Narodna skupština usvojila predlog opozicije? Prema tome, na predlog Vlade deluje Narodna skupština, čak je i ona kompromitovana u ovom slučaju. Ne može skupštinski odbor da neki predlog da, nego mora da Vlada da. Opet ću vas podsetiti kako se biraju članovi RRA: dva preko skupštinskog odbora, u kojem DS ima većinu, tako da je Skupština marginalizovana u svakom slučaju. Direktor Agencije ima mandat na pet godina i može biti ponovo izabran. Ne piše koliko puta, to važi pravilo samo za članove upravnog odbora. Dakle, direktor agencije može biti doživotni direktor, kao Tijanić u RTS. Mogu da se menjaju članovi upravnog odbora, a može neko da bude u dva mandata član upravnog odbora pa da onda postane direktor. Te neprecizirane stvari u ovom zakonu mogu da dovedu do poprilične zloupotrebe. Ima tu još nekih zamerki, recimo, kaže se da je položaj Republičke agencije za rad elektronske komunikacije specijalizovan sa zadatkom određivanja operatera sa značajnom tržišnom snagom. Ko meri značajnu tržišnu snagu operatera? Ko je kreirao sada mogućnost operatera, finansije? Dakle, onaj ko bude imao para on će moći da učestvuje u ovoj utakmici, a ko ne bude imao para neće imati mogućnost jer će se njegov položaj definisati kroz agenciju. Kaže, dalje – Agencija iz svoje nadležnosti obavlja kao poverene poslove i dužna je da ih obavlja nepristrasno i javno i funkcionalni i finansijski nezavisno. Dužna, znači da ne mora. Imati dužnost ne znači da se sprovede. Ako se na kršenje ovog zakona oglašava Ministarstvo, koje se složi sa tim da nešto ne mora – koja je onda kaznena politika ovog zakona? U članu 137. ( 138. 139. 140.) date su kaznene odredbe. Kaže se da Agencija, u skladu sa zakonom, donosi podzakonske akte. Podzakonski akti još nisu doneseni, tek treba da budu doneseni od strane Agencije. I sada će Agencija da donosi podzakonski akt po kome treba ona da deluje. Pa, naravno da će da donese nešto što joj odgovara – da li će se nešto okačiti na sajt, da li će nešto biti dostupno javnosti ili ne. Ono što mi je privuklo pažnju jeste član 41. tačka 8) koja kaže – ''obezbeđivanje zaštite podataka o ličnosti i privatnosti korisnika, kao i procenjivanje bezbednosti i integriteta elektronskih komunikacionih mreža i usluga, uključujući politike bezbednosti''. Šta to znači "politika bezbednosti"? Evo, mi smo političari, mogli biste to malo bolje da objasnite. Sada jedan operater napadne jednu političku stranku – zbog političke bezbednosti on ima neke privilegije koje nemaju ostali operateri? Ili, političke bezbednosti mogu da se ne odnose na one političke stranke, ili njihovu političku bezbednost, koje su opozicije, a one političke stranke koje su vlast da se zbog političke bezbednosti njima daju privilegije. Mislim da je termin politička bezbednost nešto što se može poprilično zloupotrebiti. Govorili smo o prethodnom zakonu koji je imao neke probleme. Ti problemi nisu definisani ovim zakonom. Tada smo govorili, ako već hoćete da pratite proces pridruživanja EU, da onda to usklađujete sa njihovim propisima. Njihove propise ne poštujete, pa, čak ni Evropske zajednice, ni legislativu, koja je proistekla iz potrebe efikasne podrške ubrzanog razvoja tehnologije elektronskih komunikacija. Zakon o telekomunikacijama, ako pratite pridruživanje EU, mora biti usklađen tako da podzakonski akti budu usklađeni sa odgovarajućim propisima EU, a vi usklađujete ono što vama odgovara, a ono što vam ne odgovara, kada morate da ga uskladite, pozivate se na propise EU. Praksa EU jeste da zemlje članice ne donose nacionalne standarde i tehničke propise, već se primenjuju dogovoreni harmonizovani standardi, sem u slučaju radio-opreme koja nije standardizovana na području EU, pa onda ima standardni tehnički pregled dozvola. To se i ovde pominje. A ti se propisi koje donose Agencije odnose samo na korišćenje telekomunikacionih mreža sistema i sredstava, a ne i na projektovanje, postavljanje i održavanje. U ovom predlogu zakona imate čak i restituciju, maltene, eksproprijaciju, oduzimanje zemljišta radi potrebe postavljanja mreže, pa se pozivate na Zakon o planiranju i izgradnji, na Zakon o zaštiti životne sredine, radi izgradnje infrastrukture telekomunikacione mreže. Kaže – može se napraviti objekat. Kakav je taj objekat, ko će da pravi taj objekat, ako nema u zakonu mogućnost finansijskih sredstava? Od čega, kako napraviti jednu zgradu, od prihoda agencije? Ako je to izvodljivo, složićemo se sa tim, ako uzmemo u obzir naknade članova upravnih odbora, direktora i svega ostalog, ti prihodi ne mogu to da pokriju. Agencija kao regulatorno telo utiče na detalje tehnološkog procesa instaliranja opreme i opredeljenja operatera kog izbornog principa projektovanjai izbora opreme. E, tu su pare. Telekomunikacione mreže sistema, sredstva, mogu se graditi bez prethodnih dozvola Agencije, na osnovu dozvola izdatih prema Zakonu o planiranju i izgradnji, i to, u slučajevima kada se oprema gradi na terenu, koji neće zahtevati ponovo ako se oprema dodaje radi proširenja kapaciteta i unapređenja tehnologije, a ne izrade nove. Pokušao sam kroz neke primere ne da obesmislim ovaj zakon, uz vašu volju i želju da pratimo tekovine EU ili čak ovaj sporazum koji imamo na dnevnom redu, potrebna su finansijska sredstva, poverenje u institucije, praksa koja pokazuje da nema zloupotrebe prilikom dodele dozvole emiterima itd, a i favorizacija pojedinih medijskih kuća koje su finansijski dobrostojeće u odnosu na ove druge. To se posebno odnosi na radio-emitere. Nisu svi u finansijskim mogućnostima da žive od reklama, jer nemaju gledanost, pa su neke regionalno, neke RATEL gasio, neke su favorizovane, neke je trebalo da ugasi, pa nije i došlo je do politizacije celog tog slučaja. Zato Agencija ne može imati opravdanost postojanja da će biti samostalna. Može biti samostalna ukoliko ne donosi niko drugi odluke, sem ona sama, i ukoliko za kršenje sopstvenog zakona koji je donesen u Skupštinu odgovara sudu, a ne Ministarstvu, kao i ukoliko se članovi upravnih odbora budu birali na neki drugi način, a ne bude ih konkursom određivala Vlada, a direktora birala Vlada, koji može da bude doživotno direktor, a članovi na pet godina, dva mandata celu deceniju. Za deset godina, ovo je predviđeno do 2012. godine, faktički za dve godine mi ćemo imati ljude iz Radiodifuzne agencije u ovoj agenciji zato što je ona preimenovana. To je suština nepoverenja. Ako se nepoverenje stekne na praksi, pre stupanja na snagu zakona, onda će tako ostati i posle njegovog stupanja na snagu. Hvala. [[Aplauz]]
Hvala vama. Gospodin Dragan Stevanović nije tu. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa, pitam, da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? (Da) Reč ima predsednik Poslaničke grupe Nova Srbija, gospodin Velimir Ilić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, želeo sam da reklamiram Poslovnik koji je grubo prekršen. Jako je ružno da se više, po ko zna koji put, u ovom parlamentu ne zna ni kada se zakazuju sednice, ni šta rade radna tela, ni kako rade, ni kad ko šta odlučuje, apsolutno. Sada zaključujete načelnu raspravu šefova poslaničkih grupa po tački dnevnog reda koja je na sednici Odbora zakazana danas za 14 časova. Danas ćemo u 14 časova održati Odbor u sali 3, gde treba da se o ovome raspravlja i da izdvojimo neke preporuke, mišljenja itd, a do tada će biti završena rasprava u načelu. Prema tome, da li može već jednom da se uvede neki red u radu parlamenta? Da li može nekada da nešto ide onako kako to Poslovnik i zahteva? Ovo je grubo kršenje. Evo ga dnevni red, ne znam sada o čemu mi da raspravljamo u 14 časova na Odboru, gospođo ministarka, ako ste vi sve obavili unapred? Kao što je bilo i pre neki dan, sednica Skupštine se zakazuje u Smederevu. Raspravlja se o ''rafineriji'', a predsednik Opštine je pre šest meseci potpisao Odluku da se gradi ''rafinerija''. Sada ne može da skupi kvorum, retroaktivno se to izglasa. Kupuju se odbornici, trguje se, šta se sve tamo ne radi, dolazi predsednik, držite glavni odbor itd, da bi se ubedili ljude da se završi nešto što je unapred potpisano, bez ikakve saglasnosti. Meni je ovo neshvatljivo i ovo nije prvi put da matični odbor raspravlja o nečemu posle završene skupštinske rasprave. Stvarno bih zamolio nadležne službe ovog parlamenta da o tome povedu računa, ako mogu. Ako ne mogu, onda da mi, ova pomoćna radna tela, jednostavno, isključimo iz rada. Nema svrhe. Zašto ćemo se sastajati, o čemu da raspravljamo? Tamo će neko izdvojiti mišljenje, a imaće pravo da govori, imaće pravo da pojašnjenja da, a sve je završeno. Prema tome, ne mogu da razumem da neko godinama ponižava i omalovažava instituciju Srpskog parlamenta. To se više puta dogodilo. Ne mogu da shvatim da jedna koncesija koja je prošla u ovom parlamentu – napravi se neki odbor za infrastrukturu čiji je šef predsednik Srbije, i da onda ukine odluku Skupštine koja je donesena. Kako je to moguće? Prema tome, stvarno vas molim, povedite računa, jer ovo stvarno nema smisla i izgubili smo smisao za bilo kakvo sastajanje. Da li mi šefovi nekih odbora ovde treba da podnesemo ostavke? Da li vi ozbiljno računate na te odbore? Doći će sada članovi Odbora, već su se i okupljali, o čemu ćemo sada da razgovaramo, kada ste vi sve unapred završili? Toliko i hvala. Smatram da je sve ovo besmisleno. Zamolio bih i predsednicu, gospođu Đukić-Dejanović, da je upozorite, da se sednica zakaže na vreme, da moraju da rade radna tela, da se sve to uradi onako kako zakon nalaže i Poslovnik za rad ovog parlamenta. Ovako, jednostavno, prekršen je član 104, prekršen je član 27. tok sednice, prekršen je, naravno, i član koji govori o radu radnih tela koja treba da se uključuje u rad parlamenta.
Hvala vama. Zaključujem zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o elektronskim komunikacijama i Predlogu zakona o potvrđivanju Memoranduma o saglasnosti između Republike Srbije i Evropske zajednice o učešću Republike Srbije o programu Zajednice "Program podrške razvoju politike informaciono-komunikacionih tehnologije (ICT PSP) Okvirnog programa za konkurentnost i inovativnost (CIP) (od 2007. do 2013. godine)". Ovim smo završili današnji rad u plenumu. Zakazujem nastavak za utorak, 8. jun 2010. godine, sa početkom u 10.00 časova, na dnevnom redu prava predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, primenom člana 235. i nastavak po tački 2) dnevnog reda. Na dnevnom redu je Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o osnivanju regionalne škole za državnu upravu (RESPA).