Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 89 narodnih poslanika. Molim vas da radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 116 narodnih poslanika i da imamo uslove za rad Narodne skupštine. Poštovani poslanici pozivam vas da minutom ćutanja odamo poštu nevinim žrtvama stradalim u terorističkim napadima izvedenim u Parizu, u petak 13. novembra 2015. godine. Neka im je večna slava i hvala. Slava im. Želim da vas obavestim da je saglasno članu 86. Poslovnika Narodne skupštine početak Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Skupštine pomeren za današnji dan u 16,00 časova. Neformalno, da vas obavestim da ćemo utvrđivati samo dnevni red u popodnevnom delu. Izvolite. (Nataša Vučković, s mesta: Poslovnik.) Pre nego što pređemo na Poslovnik, samo da znate da ćemo imati kratku pauzu od deset minuta da Odbor za finansije uloži jedan amandman. Izvolite. Reč ima Nataša Vučković.
Povredili ste Poslovnik time što ste odložili, odnosno pomerili početak sednice za danas u 16,00 časova. Po članu 86, vrlo je jasno, stav 3.kaže da predsednik Skupštine može da odloži početak sednice. „Odložiti“ u srpskom jeziku znači predvideti kasniji početak održavanja sednice. Zamislite kada bismo u postupku krivičnom, parničnom, izvršnom zahtev za odlaganje tumačili kao mogućnost da unapred pomerite održavanje sednice. Dakle, srpski jezik je vrlo jasan. Ovo je jedno potpuno provizorno i volonturističko tumačenje reči „odložiti“ u srpskom jeziku. Znači, jedino je moguće odložiti za buduće vreme, a ne predvideti mogućnost sednice unapred. Ovim je zaista loše tumačen Poslovnik i mislim da unosimo na ovaj način jedan presedan, ukoliko bismo usvojili mogućnost da na ovaj način odlažemo sednice unapred, koji bi zaista omogućili jedan neregularan rad Skupštine. Na kraju krajeva, ovo je po hitnom postupku sazvana sednica i poslanici imaju pravo i da se pripreme za rad po ovim zakonima, a na kraju krajeva i da predlože svoje predloge za dopunu dnevnog reda u skladu sa Poslovnikom.
Da, omogućićemo dopunu dnevnog reda u skladu sa Poslovnikom. Nećemo preći na rad po zakonu. Radićemo ga redovno sutra, kako je i planirano. Počećemo nakon postavljanja pitanja. Stavićemo na glasanje. Izvolite. Marko Đurišić.
Naravno, predsednice, ja ću se pozvati na član 27. stav 2. koji govori – predsednik Narodne skupštine stara se o primeni ovog Poslovnika. Naravno, radi se o tome što ste početak sednice koju ste sazvali u petak, znači u kraćem roku od propisanih Poslovnikom sedam dana, zakazali za utorak, a sada odlažete za ponedeljak u četiri sata popodne. Znači glagol „odlagati“ u srpskom jeziku je pomeriti za kasnije, što je definicija glagola „odložiti“. Utorak 17. novembar nije kasnije, odnosno, to je kasnije u odnosu na ovaj ponedeljak 16,00 časova, za kada vi odlažete. Znači, nemoguće je da odložite za ranije. Pozivam vas da ne kršite Poslovnik. Na dnevnom redu te sednice treba da se nađu zakoni koji imaju po 700 članova. Mi smo imali vikend da još jednom pogledamo te zakone, stoje neko vreme u proceduri. Imamo dva zakona po hitnom postupku koji su došli u petak popodne i vi nam sada uzimate još pola dana, koliko smo imali kada se završi ova sednica da možemo da se pripremo za sednicu. Znači, apsolutno je neprihvatljivo na ovaj način raditi. Šta znači, mogli ste danas da nas obavestite da ste odložili početak za petak 13. i da smo mi, u stvari, već počeli novu sednicu. Da li je to sledeći korak? Hvala.
Zahvaljujem. Znači, imate moje uveravanje da ćete imati vremena da se pripremite za početak sutrašnje sednice i raspravu o predloženim zakonima. Ova Skupština zaista mnogo radi i nije opravdanje, ali svaki put kada bih poželela da sazovem sednicu sa onih sedam dana, mi po sedam dana ne bi radili ništa, a nismo u mogućnosti, naša država nije u mogućnosti da sedam dana ima pauze da bi bilo nešto zakazano za 14 dana kasnije, jer je država vođena na takav način da sada mora izuzetno mnogo da se radi. Svi bi mi voleli da živimo u nekim dobro uređenim državama i društvima, pa da po sedam dana parlament ne radi ništa, ali nismo u takvoj mogućnosti. Imate moje uveravanje, a ja znam da ste pripremljeni za utvrđivanje dnevnog reda, da je ovo jedan presedan koji je bio nužan, ali glasaćemo, naravno. Ja ne bežim od glasanja da i ja neki put protumačim možda Poslovnik pogrešno i poslanici će se o tome izjasniti. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Član 107. Povređeno je dostojanstvo parlamenta, time što se predsednica po svojoj volji ili po nečijem naređenju igra sa 250 poslanika. Apsolutno ne postoji u praksi srpskog parlamentarizma, u bilo koje vreme od kad postoji ovde parlament, a ni u okruženju, ni nigde u normalnom svetu, da parlament glasa o promeni značenja reči u jeziku kojim se govori u toj državi. Odložiti je moguće, ali odložiti napred, to ni najveći geniji ne bi mogli da dokažu da je to pravilno tumačenje. Skraćeni su rokovi za našu pripremu. Inače, dobili smo materijal za tu sednicu mahom u petak ili u subotu. To su sistemski zakoni, kojih čak ima i dobrih, ali na ovaj način se izaziva sumnja, ne samo kod poslanika, nego i kod građana Srbije, šta se to dešava. Koja je ta preka potreba da se samo utvrđivanje dnevnog reda pomeri na dan ranije? Što, jel sutradan nećete imati poslanike većine ili se sprema nešto strašno za sutra? Pa, hajde da kažemo narodu. Obrazloženje da se u parlamentu puno radi, to je apsolutno netačno. Ne postoji parlament na svetu gde se puno radi. Postoje parlamenti gde se radi koliko treba i postoje parlamenti gde se ne radi ništa ili se radi loše. Mi nismo u onoj prvoj grupi. Za sedam dana, možete da zakažete za naredne tri godine na sedam dana sednice tako što ćete sad da ih zakažete i da nema nikakve praznine. Celo leto, ceo septembar, pola oktobra su se razne delegacije, kako bi rekao narod, šiljkale po svetu, a sada nas terate da radimo…
Poslaniče, bez uvrede o radu parlamenta. Sve mogu da dozvolim, ali nemojte da vređate poslanike.
Znate vi dobro šta sam rekao i to nije uvreda.
Ne, ne znam šta ste rekli.
Onda otkud znate da je uvreda… [[isključen mikrofon.]]
Vrlo je ružno što se pridružujete hajci na parlament Srbije. Najbolje bi bilo da ukinemo parlament Srbije, pa da budu zadovoljni određeni krugovi u ovoj državi, koji prave vrlo ružnu medijsku sliku o svima nama. (Zoran Živković, s mesta: Tražim da se glasa.) Apsolutno ćemo glasati. Naravno da ćemo glasati, te vas pozivam da svoj glas verifikujete i pritiskanjem dugmeta i boravkom u sali. Tako ćete značajno doprineti radu parlamenta i iskazivanju vašeg mišljenja i u glasanju, pa ispadne da onda bude nula glasova za vaše predloge, što mi je izuzetno žao, jer mislim da su često i kvalitetni. (Narodni poslanik Zoran Živković dobacuje s mesta.) Ne, to je moje tumačenje Poslovnika. Čitajte Poslovnik od prvog do poslednjeg. Ja sam završila pravni fakultet, nikad se pravna norma ne čita jednim delom rečenice, ako želite da dobijete tumačenje. Zahvaljujem, svakako ćemo glasati. (Zoran Živković, s mesta: Šta je razlog za…) Ne bih se dovikivala, nije danas dan za dovikivanje. Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović. Izvolite.
Članovi 87, 92. i 27. Poštovana predsednice Narodne skupštine, vi upravo danas pokušavate da ukinite srpski parlament. Ovo što ste danas uradili, način na koji ste sazvali sednicu, pomerili rok unazad, onemogućili poslanike da pripreme amandmane, da se pripreme za raspravu, onemogućili poslanike da učestvuju u raspravi o jednoj tako važnoj temi koja se zove ozakonjenje bespravnih objekata i još sedam tačaka dnevnog reda koje planirate da objedinite, pravite cirkus od ove Skupštine… [[isključen mikrofon.]]
Poslaniče, ne dozvoljavam da vređate parlament. Reč cirkus neću dozvoliti. (Janko Veselinović, s mesta: Tražim sastanak šefova poslaničkih grupa.) Vaše je pravo da tražite, ali vi niste šef poslaničke grupe, niti imate grupu. (Janko Veselinović, s mesta: Kakve veze ima, imam pravo da tražim sastanak.) Nemate grupu, poslaniče. Inače, pustila sam vas… (Narodni poslanik Janko Veselinović dobacuje s mesta.) Nemojte se svađati, nemamo isti način komunikacije očigledno. Znači, na sve tačke Poslovnika i odredbe na koje ste se pozvali, već su se pozvale vaše kolege, te ne možemo ni na glasanje da stavimo. (Narodni poslanik Janko Veselinović dobacuje s mesta.) Nije tačno. Ako budete predsednik parlamenta, vi ćete sigurno to suštinski drugačije raditi od mene. Možete odmah početi da se pripremate za jutarnju raspravu o zakonima, ali nećemo lagati građane da nećemo imati raspravu o zakonima. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Vujoviću, poštovani gosti iz ministarstva, poštovana predsednice Narodne skupštine, pozivam se na član 1. i član 85. Poslovnika Narodne skupštine, na koje se niko od narodnih poslanika koji su prethodno govorili nije pozvao. Ja smatram, poštovana gospodo i poštovana predsednice Narodne skupštine, da nije razumno da se jedna sednica, koja je zakazana za sutra u 10,00 sati, odloži za danas u 16,00 sati. Poštovana predsednice Narodne skupštine, to nije razumno, jer jezik nam sugeriše da u tome nema nikakve logike, poštovana gospođo Gojković. Ja ovde imam rečnik srpskog jezika i izdanju Matice srpske iz Novog Sada, poštovana gospođo Gojković, gde piše – značenje reči odložiti, poštovana gospodo, jeste pomeriti, odgoditi za kasnije. Poštovana gospođo Gojković, ja mislim da nije primereno, uvažavajući sve što su rekla gospoda narodni poslanici iz opozicionih stranaka prethodno, da se termin „odložiti“, što znači pomeriti za kasnije, ovde samo u ovom slučaju tumači kao pomeranje za ranije, jer nam jezik, poštovana gospođo Gojković, to ne dozvoljava. Zato, ja predlažem da naša Šesta sednica ovog redovnog zasedanja, koja je planirana da počne sutra u 10,00 sati, i počne sutra u 10,00 sati, poštovana gospodo, kao što je najavljeno, kao što je već planirano još u petak, i da se ne igramo ovakvim igrama u instituciji koja je najvažnija u našem ustavnom sistemu, poštovana gospodo i poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković. Dakle, sutra u 10,00 časova, umesto danas u 16,00. Ja mislim da bi to bilo primereno, poštovana gospodo poslanici. Hvala.
Zahvaljujem. Niste izneli neke drugačije razloge za povredu Poslovnika od vaših kolega, te mogu da vas pitam samo da li želite i da glasamo? (Vladimir Pavićević, s mesta: Da.) Svakako, najmerodavnije je mišljenje čitavog parlamenta, koje ćemo dobiti prilikom glasanja. Ali, da vam na kažem da postoje još tri reči koje imaju jednako značenje, pa ćete ih naći u rečniku koji želite da koristite često. Pošto ostalih 240 i nešto poslanika ne smatra da je povređen Poslovnik, u ovom momentu ja ću dati pauzu koju sam najavila na početku sednice, da bi Odbor za finansije završio svoj posao. Znači, pauza od 10, maksimum 15 minuta. Molim da pauzu iskoristite da se pripremite za izlaganje dopune tačaka dnevnog reda, pošto ćemo samo to raditi u popodnevnom delu. Samo ćemo utvrditi dnevni red danas popodne, a nećemo raspravljati o zakonu koji je određen da se raspravlja sutra od 10,00 časova, posle pitanja.
Poštovani narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje sledeći narodni poslanik: Miletić Mihajlović. Prelazimo na pretres u pojedinostima o prvoj tački dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O DOPUNI ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2015. GODINU. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvao da današnjoj sednici prisustvuju dr Dušan Vujović, ministar finansija, Aleksandar Antić, ministar rudarstva i energetike, Nenad Mijailović, državni sekretar u Ministarstvu finansija, Mirjana Ćojbašić, pomoćnik ministra finansija i Slavica Manojlović, viši savetnik u Ministarstvu finansija. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelan pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Primićete sada, ako već nije distribuirano, i amandman Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Pre nego što pređemo na član 1, po Poslovniku, narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, član 27 – predsednik Skupštine se stara o primeni ovog Poslovnika. Kao što ste rekli – treba da dobijemo amandman. S obzirom da je pauza od 10 minuta trajala pola sata, ja vas pozivam da sačekamo još nekoliko minuta, da bi videli taj amandman. S obzirom da ovaj zakon ima dva člana, usvajanjem tog amandmana verovatno se menja potpuno suština zakona i ja ne mogu da diskutujem ukoliko ne znam o čemu se u Predlogu zakona radi. Ako smo mogli 10 minuta da pretvorimo u pola sata, ako možemo da odložimo sa utorka na ponedeljak, onda možemo i pet minuta da sačekamo, ili koliko je vremena potrebno, da svi poslanici dobiju taj amandman Odbora za finansije i budžet, kako bi znali šta je na kraju Predlog zakona koji, evo, doživljava promene iz dana u dan. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Đurišiću. Ali, kao što ste i sami rekli, mi nismo otvorili raspravu o tom amandmanu. Pre nego što otvorimo raspravu, vi ćete dobiti taj amandman. Ovog momenta je na kopiranju izveštaj Odbora, tako da ćete svakog trenutka to dobiti. A dok ne dobijemo predlog tog amandmana Odbora, mi ćemo da raspravljamo o nekim drugim amandmanima. Na član 1. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Koristiću pet plus dva minuta. U Srbiji se svašta dešava, pa i to da otmete ljudima 50, 60, 70 hiljada dinara kroz navodne mere štednje, a onda im posle godinu dana vratite jedan deseti deo toga i kažete da treba da budu srećni, veseli, da poštuju i da vole onoga kome je to palo na pamet. To imamo sa ovim zakonom, gde se kroz rebalans budžeta za 2015. godinu, kako god neko želi da sakrije, svaka izmena Zakona o budžetu je rebalans i tu nema nikakve sumnje. Rebalansi inače nisu ništa opasno, da to bude jasno građanima. Rebalansi mogu da budu i takvi da ima viška sredstava, pa treba da se to preraspodeli. U ovom slučaju to nije tako. Imamo potpuno jedan nejasan zakon koji je obavijen velom tajne. Dobili smo ga, ima dva člana, a od tada je bilo bar pet izmena. Prvo je bilo 6.000 dinara, sada se predlaže 7.000 dinara. Prvo je bilo da to važi samo za osnovne i srednje škole i za ustanove učeničkog standarda, a sada to važi i za više, visoke, a čujem da treba da važi i za predškolske ustanove. Nemamo nikakav jasan podatak koliko je to ukupno para. Pominje se milijarda i 700 miliona, pominje se milijarda, itd. I jedan i drugi podatak su netačni. Ako je milijarda i 700, sa porezima i doprinosima, to je samo jedno vraćanje para u budžet i nadležne fondove, pa prema tome nije relevantno za odlučivanje. Ako je milijarda, ja pitam – kako ste došli do te cifre? Koliko ima prosvetnih radnika u Srbiji? Ja imam podatke iz 2003. godine, da je bilo 52.935 nastavnika u osnovnim školama, 30.120 u srednjim školama. Teško da na fakultetima ima još onih 40-ak hiljada, koliko ste vi rekli kada ste dali podatak da je 120, 130 hiljada ljudi obuhvaćeno ovim povećanjem. Ukupno povećanje, hajde da kažemo da je to milijarda dinara, to je jako velika brojka. Kad to prevedete u nešto što će biti lakše razumljivo za građane Srbije, to je bednih 8,33 miliona evra. Kad to podelite sa 120 i nešto hiljada ljudi, odnosno kad vidite da je tih sedam hiljada nešto manje od 60 evra, onda vidite da je ta pomoć prosvetnim radnicima koja po obrazloženju ima cilj „unapređenje kvaliteta procesa rada srednjih i osnovnih škola i ustanova učeničkog standarda“, znači da vi mislite da možete da unapredite kvalitet procesa rada u srednjim i osnovnim školama tako što ćete dati ljudima po pet evra mesečno. Voleo bih da čujem tog genija koji je to smislio i po kom zakonu, fizičkom, nepostojećem? Da li je to perpetum mobile ili nešto drugo? Da li mislite da bilo šta možete da unapredite tako što ćete nekome mesečno da date kao milostinju 500-600 dinara? To je sramna odluka, a da ne pričam o atmosferi u kojoj je ona doneta i atmosferi u kojoj se ona promoviše. Kaže ministar obrazovanja – ko neće, neka vrati. Znači - baš me briga za vas, 120 hiljada. Imamo premijera koji je praktično isto to rekao. To su nedopustive stvari u civilizaciji 20. veka, u Severnoj Koreji, a kamoli u jednoj državi koja je u procesu tranzicije prema nečem boljem, prema vladavini prava, prema zaštiti sloboda, prema nečemu što su standardi EU u koje se svi kunu, ali neki to kao da psuju, a ne da kunu te iste standarde. Obrazloženje kojim je odbijen amandman koji smo u istovetnom tekstu dali kolega Pavićević i ja, kaže – Amandman se ne prihvata iz razloga što je ocenjeno da je u ovom trenutku predloženo rešenje celishodnije, dok se ne donese zakon koji će na sistemski način urediti plate i druga primanja zaposlenih u javnom sektoru, čija je izrada u toku. Izrada tog zakona je u toku već više od dve godine, bar je tako obećano. Kako vi mislite da milostinjom od pet evra mesečno prosvetnim radnicima rešite pitanje plata i drugih primanja u javnom sektoru? Kakvom to milostinjom rešavate pitanje plata u zdravstvu? Kakvom to milostinjom rešavate pitanje plata u policiji, Vojsci u svim drugim delovima javnog sektora? Hajde, da vidim tog genija koji će da mi objasni kako se, ponavljam, malim sredstvima koja su inače takva da nije vredno govoriti o njima, možete da rešite velike sistemske probleme. Tačno je da ljudi u Srbiji nemaju para. Tačno je da je za mnoge ljude 5, 6, 7.000 dinara ogromna cifra, ali ne možete prosvetne radnike da svrstate u tu grupu. Jadna je država, jadna je vlast u državi gde su prosvetni radnici višak, gde njihove plate su velike i gde njima dajete socijalnu pomoć. Konačno, imamo i veliki problem definicije šta je tih 7.000. Bilo je priče da je to nagrada, bilo je pričano da je to socijalna pomoć i priča da je to podrška. Nagrada, ne mogu nagrade da dobiju svi, nagradu dobijaju oni koji su bolji. Socijalnu pomoć treba da dobiju oni koji su socijalno ugroženi, a podrška, podrška nije reč koja može da bude upotrebljena u Zakonu o budžetu. Prema tome, ja vas pozivam da povučete ovaj zakon i da date dobro, normalno i pravilno rešenje.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, za razliku od mog kolege poljoprivrednika, ja nisam završio tu višu oko ekonomske, pa nisam dovoljno razumeo njegov govor, uglavnom oni su predložili amandman po kome se briše ovaj član i po tome oni hoće da kažu da ovih 7.000 dinara ne treba podeliti prosvetnim radnicima, da je to milostinja itd. Slažem se da bi to moglo biti više da se pare nisu trošile, recimo, na subvencije za vinograde, 525.000 eura, da nije otuđena parcela od 52ha kada je firma zajedno sa poljoprivrednim zemljištem koje je uzeto u zakup otuđena, pa se zbog restitucije predmet poljoprivrednog zemljišta morao obeštetiti sa 500.000 eura. Da nije tih milion i nešto evra otišlo za pokušaj mog kolege poljoprivrednika da se bavi poljoprivredom i vinogradarstvom, možda smo mi u ovakvoj situaciji mogli da uvećavamo više, a ne 7.000 dinara. Dakle, mogli smo da to bude uvećano i da iznosi 10.000 dinara po prosvetnom radniku, samo da se nije 2007. godine desilo da moj kolega poljoprivrednik mimo propisa iskoristi pravo na podsticaje, bude tri godine poljoprivrednik, izađe iz poljoprivrede, proda državno zemljište koje je uzeo u zakup i na takav način ošteti budžet Republike Srbije za 525.000 eura. Kada uračunamo da je to zemljište imalo pravne sledbenike koji zahtevaju restituciju, još 500.000 eura treba naplatiti u restituciji, dakle ukupno milion i 25.000 evra i tri miliona koje je dobio 2010. godine, mi bi danas da nije bilo takvih upada u budžet mogli da povećamo to i da u ovom trenutku ta jednokratna isplata prosvetnim radnicima bude 10.000 dinara. Međutim, to se nije desilo. Ja razumem bes mog kolege poljoprivrednika, jer još stara poslovica kaže da onaj koji je vladao nad drugima njemu je nesnosna vlast drugoga nad samim njim. Prema tome, mislim da neko ko je vodio veoma lošu Vladu nekoliko meseci, a od te Vlade je bila gora samo njegova Vlada, mislim da ima određene namere prema nekome koji ima neki rezultat uprkos tome što je nasleđena veoma loša situacija. Njemu kao ekonomisti u pokušaju, kao poljoprivredniku u pokušaju moram da objasnim da rashodi zavise od prihoda i da država za razliku od njihovog vremena kada se finansirala zaduživanjem mora da živi od svojih prihoda, mora to da zaradi. Prošlo je vreme kada se živelo od zaduženog, a ne od zarađenog. Šta je još gore? Sada bi lakše živeli zarađenog i naš narod i prosvetni radnici bi to lakše podneli, imali veća primanja, da nije došlo vreme da živimo od zaduženog i da vraćamo kamate na ono vreme kada se živelo umesto od zarađenog, živelo se od zaduženog. Em moramo da zaradimo svaki dinar i uštedimo koji se isplaćuje u javne rashode, em moramo da vraćamo 130 milijardi ove godine smo vratili kamata na ono što su oni zadužili u prethodnih 12 godina. Dakle, u potpunosti razumem njegovu nameru da rezultate nesumnjive koje je Vlada postigla, a svaka ušteda pa i mala je velika zarada, to takođe kaže narodna poslovica, međutim s obzirom da neznanje nema granice, ja mu na tome opraštam. Sve što je ušteda je i te kako velika zarada i svaka isplata prosvetnim radnicima je veoma značajna jer je stečena u izuzetno teškim uslovima za našu zemlju, međutim, on to ne želi da razume. Da bi mu bolje objasnio, mi možemo u ovom trenutku svakom našem građaninu da podelimo po 5.000 eura. To je bio način na koji se ponašala prethodna vlast. Zadužimo zemlju, ubedimo nekoga da nam da 35 milijardi kredita i svima podelimo po 5.000 eura. Ništa nećemo postići jer će samo za godinu dana ti 5.000 eura naši stanovnici koji su siromašni i željni svega, zbog posledica koje je ostavio bivši režim, tih 5.000 eura ćemo potrošiti za nabavku strane robe kao što se trošilo u njihovo vreme kada su se kreditima, tuđim novcem kupovala tuđa roba preko stranih trgovinskih lanaca, kada je izvršena preterana liberalizacija, kada je SSP koji je potpisan garantovao takvu vrstu liberalizacije i olaku zaradu uvozničkom lobiju zato što im se dopalo da što pre padnu carine, što ni jedna zemlja nije uradila, uvek se ta liberalizacija poklapala sa datumom ulaska u EU te zemlje. Oni su to potpisali želeći pre svega da uvozni lobi, izvozni lobi što više zarađuju i na takav način je počišćena prehrambena industrija. Za tuđi novac smo kupovali tuđu robu i oni bi želeli da se to nastavi. Mi kada bi podelili po 5.000 eura stanovništvo bi to potrošilo kao i ranije za nabavku strane robe. Mi ne bi oživeli svoju proizvodnju nego bi porasla proizvodnja u zemljama odakle tu robu uvozimo. Mi moramo da štedimo, mi moramo da se trudimo, mi moramo da dižemo svoj BDP da bi konačno od zarađenog mogli da imamo što više javnih prihoda i naravno da ova država treba da se finansira od onoga što ubere, a ne od onoga što povuče iz inostranstva i na takav način iz realnih izvora isplatimo i plate i penzije i da na takav način porastom BDP rastu javni prihodi i da rastu plate u javnom sektoru i da rastu penzije. Sve drugo može da nas odvede u sasvim suprotno, umesto u rast proizvodnje može da se odvede u pad proizvodnje i na kakav način bi učinili medveđu uslugu i svom narodu kao što su oni činili tako što su uvećavali penzije i plate za 5%, a onda puste inflaciju od 10% i uvozni lobi na razlikama u ceni preko stranih trgovinskih lanaca zarade enormne sume. Mi to nećemo da radimo. Ja kao poljoprivrednik ne mogu ekonomisti koji je završio višu ekonomsku, odnosno višu oko ekonomske, višu uzaludnu, ja jednostavno ne mogu, a da opširno mu ne objasnim koja je razlika između njih i nas. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Rističeviću. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjoj sednici gospodine Bečiću, uvaženi ministre Vujoviću i poštovani gosti iz ministarstva, narodni poslanik Zoran Živković i ja podneli smo amandman na član 1. ovog Predloga zakona kojim predlažemo, ministre Vujoviću zapravo da povučete ovaj Predlog zakona zato što bi isplaćivanje ovog iznosa od 7.000 dinara bilo krajnje poniženje za prosvetne radnike. Ministre Vujoviću, mi vam nudimo jedan čestiti izlaz iz situacije u kojoj ste se možda sticajem okolnosti našli. Ministre Vujoviću, ja vas podsećam da smo i u načelnoj raspravi ovde povodom sadržine člana 1. ovog Predloga zakona čuli od vas da smatrate da je mera koju predlažete pravedna, a onda smo čuli da su profesori beogradskih gimnazija, na primer, u ime Foruma beogradskih gimnazija poručili da je to za njih poniženje. Ljudi kojima hoćete to da isplatite i kažete - to je pravda; ministre Vujoviću, kažu - to je za nas poniženje. Gospodin Babić je takođe u načelnoj raspravi rekao da je isplata ovog iznosa stvar dostojanstva, a nastavnici profesori poručuju barem koliko sam ja mogao da čitam i da čujem njihove nastupe i u javnosti i u medijima da to nije nikakvo dostojanstvo, nego da je to milostinja poštovana gospodo. Čuli smo u načelnoj raspravi gospodina Vučića koji je rekao da će nastavnici, profesori biti radosni zbog toga što će dobiju ovaj iznos, a onda smo čuli nastavnike i profesore koji kažu neće ničiju milostinju. Nemojmo gospodo da usvajamo predloge zakona koji su nepravedni, koji se tiču poniženja i koji se tiču milostinje. Mi ovde treba da usvajamo pravedne zakone, poštovana gospodo, što ovaj nije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Hvala predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, pa naravno da predlažem da se odbije ovaj amandman, dakle, amandman na član 1. ovog zakona, svojstven predlagaču ovog amandmana koji glasi – briše se. Mislim da svako ko radno i odgovorno pristupa današnjem zakonu i današnjoj temi, ne može da podrži brisanje člana 1. i isplatu sedam hiljada dinara koja je predviđena ovim zakonom. Ali, nažalost, ponovo smo u obrazlaganju ovog amandmana od strane predlagača i mislim na gospodina Živkovića, dakle, ne na gospodina Pavićevića čuli opet one iste prazne fraze i floskule i čitav niz neistina koje smo imali prilike da slušamo i u načelnoj raspravi rebalans, itd. Ali, ne mogu da pređem preko toga, dakle, prvo im smeta kada ne obuhvatimo sve kategorije zaposlenih u prosveti ovim zakonom, pa im je onda to glavna zamerka. Onda uvažimo taj argument, otklonimo taj nedostatak, uvažimo svoje, odnosno pokrijemo sve kategorije, pa im onda i to smeta, pa onda i to ne valja. Ako nisu prosvetni, odnosno ljudi koji su zaposleni u predškolskim ustanovama obuhvaćeni ovim zakonom, to je problem. A onda napišemo amandman, amandman bude usvojen, otklonimo, kažem, taj nedostatak, a onda je problem zašto jeste sada? Dakle, dokle više ta kritika radi kritike? Dokle više kritizerstvo bez jednog realnog argumenta? Neću se osvrtati na to što su opet po ko zna koji put ovde zaista korišćeni neprimereni izrazi „sramno, bedno, mizerno“ itd. Možda je za vas gospodine Živkoviću ovo mizerija, možda vama sedam hiljada dinara ništa ne znači. Mi bi voleli da smo u mogućnosti da vam isplatimo možda 500, 25 hiljada evra, ili da svakom prosvetnom radniku isplatimo kao vama 525 hiljada evra. Možda je to za vas prihvatljiva cifra, ali nemamo. I žalosno je što smo u situaciji da se minuti i minuti troše od strane poslanika koji uživaju, čija se podrška meri u promilima, bukvalno u promilima. Dakle, i da to je istina govori u prilog i tribina koju je predlagač ovog amandmana držao pre neki dan, ja mislim u petak u Novom Pazaru pred 11 ljudi. Evo, pogledajte, gospodine predsedavajući, celih 11 ljudi na tribini u Novom Pazaru kod gospodina Živkovića. Promili.
Molim vas, gospodine Markoviću, morate se vratiti na temu i na amandman.
Evo, vraćam se. Iz svih ovih razloga predlažem da odbijemo naravno ovaj amandman i verujem da ćemo ga odbiti u Danu za glasanje. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. (Zoran Živković, s mesta: Replika.)
Dame i gospodo narodni poslanici, smatram … (Zoran Živković, s mesta: Replika. Pomenuo me je.)
Molim vas, gospodine Živkoviću nemojte da dobacujete i da se ponašate kao da ste u kafani. (Zoran Živković, s mesta: Ali nemojte vi da se ponašate...) Gospodine Živkoviću, nemojte da dobacujete. (Zoran Živković, s mesta: Zašto mi ne date reč?) Gospodine Živkoviću, izričem vam opomenu. (Zoran Živković, s mesta: Što onda…) Gospodine Živkoviću, izričem vam drugu opomenu. (Zoran Živković, s mesta: Dalje?) Znate, šta sledeće ide, isključenje sa sednice, ako ne dozvolite da se nastavi rad na sednici [[Zoran Živković, s mesta: Zašto mi ne date repliku?]] Zato što nemate pravo na repliku [[Zoran Živković, s mesta: Nemam pravo na repliku?]] Nemate pravo. (Zoran Živković, s mesta: Pet puta pomenut.) Niste pomenuti, imenom i prezimenom, gospodine. (Zoran Živković, s mesta: Pet puta sam pomenut.) Gospodine Živkoviću, ja vas molim. Nemojte da me terate da vas isključim sa sednice. (Zoran Živković, s mesta: Pet puta sam pomenut.) Gospodine Arsiću, dobili ste reč, nastavite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovim amandmanom se traži da ništa ne isplatimo zaposlenima u prosveti, ni jedan jedini dinar i neko kaže da je to malo novca. Malo ili mnogo to je subjektivna stvar, apsolutno subjektivna. Evo, pozivam one koji misle da je to malo novca, tu je ministar finansija, tu je njegov kabinet, neka izvade po sedam hiljada dinara iz džepa da uplate kao dotaciju za zaposlene u prosveti, da vide konačno naši građani, da vide kome je to malo, ko ima više nego što mu treba ili ćemo da pričamo po tuđem novčaniku da to nije ništa. Pričamo o tome da sedam hiljada dinara nije ništa, a nećemo da kažemo građanima da je za to potrebno budžetu 15 miliona evra. Nećemo da kažemo građanima da smo jednu najobičniju šupu platili onoliko koliko AP Vojvodina i Bojan Pajtić platio je jednu šupu onoliko koliko će budžet Republike Srbije da plaća za zaposlene u prosveti. Znači, jednu šupu ste platili za celo povećanje budžeta. Vama izgleda mi je malo. Samo postavljam onda pitanje, za mene su sedam hiljada dinara veliki novac, samo postavljam jedno pitanje – Po kom to kriterijumu i koliko zarađujete kad vam je to malo a imamo iste plate? Tako da se manete tih demagogija. Plaćamo onoliko koliko imamo, ono što je naše, ono što je država zaradila. Da ste vi plaćali ono što je država zaradila, ne bi smo sada bili u situaciji da uopšte bilo kome pomažemo. Pričamo o elementarnoj nepogodi koja je bila 2014. godine. Ovde se često spominju. Šteta negde oko milijardu i po evra. Hoćemo da se kladimo kolika je šteta nastala za državu dok ste vršili vlast. U materijalnom smislu ljudske živote niko ne može da vrati i to nema cenu, to je nešto što ne možemo da vratimo, to je nešto što je najskuplje, to je nešto što je nemerljivo, ali pitam, hajde da vidimo koju cenu plaćaju građani vaše vlasti, da li je vaša vlast bila gora nego elementarna nepogoda. Odmah, jedan na jedan, kolika je šteta za elementarnu nepogodu, toliko u 2015. godini plaćamo kamatu za vaše kredite. (Marko Đurišić, s mesta: Vaše, vaše.) Vaše kredite. Za vašu „Agro banku“, za vašu Razvojnu banku Vojvodine i prestanite više da se krijete iza demagogije i laži. Vaša, vaši krediti. Vaši nezaposleni koje ste, ljude ostavljali bez posla, bez porodica, a onda pričate kako vam je nešto malo. Pa koliko je to onda u nečijem džepu dok je bila ta pljačka završilo kad je sedam hiljada dinara malo?
Zahvaljujem gospodine Arsiću. Reč ima gospodin Pavićević, povreda Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući i današnjoj sednici, gospodine Bečiću, uvaženi ministre Vujoviću i poštovani gosti iz ministarstva, malo pre ste gospodine Bečiću vi povredili članove 1. i 104. Poslovnika naše Narodne skupštine kada narodnom poslaniku, jednom od nas 250 ovde, gospodinu Živkoviću, niste na osnovu sadržine stava 1. člana 104. Poslovnika dali pravo na repliku budući da je, gospodine Bečiću, gospodin Marković više puta pomenuo po prezimenu gospodina Živkovića, da je referisao u svom govoru na delove govora gospodina Živkovića, da je pogrešno tumačio, odnosno interpretirao delove govora gospodina Živkovića. Umesto da vi date gospodinu Živkoviću pravo na repliku, vi ste gospodinu Živkoviću nepravedno izrekli dve mere opomene, gospodine Bečiću. Ja vas, gospodine Bečiću, sada pozivam da proverite stenogram, gospodine Bečiću. Pa, ja vam kažem da je gospodin Marković, pominjao, ne morate njega da pitate, da proverite stenogram. Ako u stenogramu postoji u govoru gospodina Markovića prezime gospodina Živkovića, da to kažete kasnije ovde javno, da se izvinite gospodinu Živkoviću i da povučete obe opomene koje ste nepravedno izrekli malopre narodnom poslaniku gospodinu Živkoviću.
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću.
Samo da završim. I, da gospodinu Živkoviću date pravo na repliku naknadno na izlaganje gospodina Aleksandra Markovića, koje je on imao neposredno nakon što je govorio narodni poslanik gospodin Zoran Živković, poštovani gospodine Bečiću. Hvala.
Kao što ste pročitali član 104. Poslovnika, kaže se - o korišćenju ovog prava iz stava 1. i 2. ovog člana odlučuje predsednik ili predsedavajući Narodne skupštine. Ja sam procenio da na osnovu izlaganja gospodina Markovića gospodin Živković nema pravo na repliku. Gospodin Živković to nije prihvatio, ometao je rad sednice Narodne skupštine, nije dozvolio da se sednica nastavi i ja sam po ovom istom Poslovniku izrekao opomenu. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Vladimir Pavićević, s mesta: Da.) Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Koristim vreme poslaničke grupe DS. (Marijan Rističević, s mesta: Poslovnik.)
Izvinjavam se, gospođo Čomić. Momenat samo, molim vas. (Narodni poslanik Goran Bogdanović dobacuje s mesta.) Dopustite molim vas, gospodine Bogdanoviću. Da li morate da dobacujete? Gospodine Rističeviću, jeste da ima Poslovnik prednost, ali već sam dao reč gospođi Čomić, pa vas molim da gospođa Čomić završi. Izvolite.
Zahvaljujem. Eto, zajedno vodimo sednicu. Samo što neki umeju, neki ne umeju. Dobro, nije važno. Dakle, koristim vreme poslaničke grupe DS, u podršci amandmanu koji su podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Tekst zakona ukupnog rebalansa budžeta glasi, jednom rečenicom – zaposlenima u ustanovama osnovnog i srednjeg obrazovanja i ustanovama učeničkog standarda može se na osnovu odluke Vlade jednokratno isplatiti neto iznos od šest hiljada dinara, sa pripadajućim porezom i doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Kolege su podnele amandman da se ovaj član briše i vi ste taj amandman prihvatili, dame i gospodo narodni poslanici. Ovaj član ne postoji, niti ima šest hiljada, niti se odnosi na ono što ste hteli pre sedam dana, niti ste izuzeli ono što ste po zakonu morali da izuzmete, a to su zaposleni u predškolskim ustanovama. Toliko nemati poštovanja, uneti u skupštinsku proceduru 5. novembra ovaj predlog, odbiti ovaj amandman da je ovo celishodnije, potpuno ga izmeniti, potpuno odustati od prvobitne namere i ovde pričati da je to celishodnije. Znate, ima nas koji čitamo zakone i čujemo dobacivanja, ako ima da se spomene prezime, pa da onda predsedavajući ne da repliku, ja bih isto to. (Ninoslav Girić, s mesta: Gde je Borko?) Kad ima za sve, onda bih i ja, pošto ima prezimena raznih. Ja ću sačekati da predsedavajući počne da vodi sednicu i da upozori narodne poslanike da nema dobacivanja, jer me ometaju u govoru. Ako ne možete da uspostavite red…
Gospođo Čomić, ja ne primećujem da vas bilo ko ometa.
Ne čujete dobacivanja? (Vladimir Pavićević, s mesta: Girić, evo ja sam ga čuo.)
Evo, upravo Pavićević dobacuje.
Upozorite ga da me ometa. Zahvaljujem.
Gospodine Pavićeviću, molim vas, nemojte da ometate gospođu Čomić.
Ili vi vodite sednicu, ili mi da vodimo sednicu. Eto, vidite kako ste razveselili narodne poslanike koalicije. Njihovo dobacivanje se ne čuje, a dobacivanje narodnog poslanika Pavićevića se čuje. Izvanredne uši u ovoj sali, ali izvanredne oči u onih koji gledaju u ovu salu. Pa, da nastavim. Dakle, danas ste predložili amandmanom Odbora da se posle reči „obrazovanja“, u rečenici koju sam pročitala, dodaje tekst – predškolskim ustanovama. Dakle, glasiće, za sada, član koji ste odbili da brišete jer je ovako najcelishodniji i najbolji mogući – zaposlenima u ustanovama osnovnog, srednjeg obrazovanja, predškolskim ustanovama i ustanovama učeničkog standarda može se na osnovu odluke Vlade, pa dodajete još jedan deo rečenice – odnosno, nadležnog izvršnog organa jedinice lokalne samouprave, što je nedopustivo. Ovo je moja opaska ministru. Pre šest dana smatrate s pravom da Vlada ne može da odlučuje o novčanim naknadama zaposlenima u predškolskim ustanovama zbog toga što je za to nadležna lokalna samouprava. Sada upućujete ovim zakonom posrednu, indirektnu obavezu jedinicama lokalnih samouprava da isplaćuju i radnicima zaposlenim u predškolsim ustanovama. Najcelishodnije vam je pre šest dana bilo šest hiljada, pa je dva dana kasnije najcelishodnije bilo sedam hiljada. (Ninoslav Girić, s mesta: Gde je Borko?) Ko god ima oči da čita, ima uši za političke kukavice koje dobacuju, jer znaju da imaju zaštitu predsedavajućeg, taj može da vidi jednu jednostavnu stvar…
Molim vas, gospođo Čomić…
Političke kukavice, legalan termin, to ste vi kazali.
U redu je, ali molim vas, nemojte to da radite.
Ja nikada ne bih i uvek bih vas podržala u primeni Poslovnika kada ga primenjujete, tako da kad bude dobacivanja, jako bih vas, lepo, čovečanski zamolila…
Evo, ja vam obećavam, gospođo Čomić, prvi put kada bude dobacivanje na vaše izlaganje, ja ću sigurno reagovati.
Ja se vama iskreno zahvaljujem. (Dragan Nikolić, s mesta: Ona najviše dobacuje iz njihove grupe.)
Molim vas, gospodine Nikoliću, dobićete opomenu. Nemojte da dobacujete. (Dragan Nikolić, s mesta: Pa, ona najviše dobacuje iz njihove grupe.) Gospodine Nikoliću, nemojte, molim vas.
Lepo prezime. Dakle, ukoliko jedinice lokalne samouprave, i ovo je sada zaista pitanje za ministra, ja bih vas molila, ne mene radi, ne vas radi, nego radi ljudi koji su zaposleni u predškolskim ustanovama u raznim lokalnim samoupravama, ovim rebalansom budžeta Vlada obavezuje, odnosno Skupština će na predlog Vlade, ako izglasa ovakav zakon, jedinice lokalne samouprave da urade istu isplatu. Da li, pod jedan, Vlada obezbeđuje dodatni novac lokalnim samoupravama za to, pod dva, Vlada daje uputstvo lokalnim samoupravama iz kojih sredstava svojih budžeta da izvrše isplatu od sedam hiljada, ako tako ostane do kraja usvajanja ovog zakona, ili, pod tri, Vlada ima neko drugo rešenje? Mi smo jasno rekli naš stav o tome i šta mislimo o načinu da se ovako radi rebalans i šta mislimo o izmenama ovog člana koji više ne postoji, ali to sve zajedno je mnogo manje važno od naše zajedničke obaveze da radnicima u predškolskim ustanovama, u lokalnim samoupravama u Srbiji date jasan odgovor – po kakvom zaključku, po kojim mehanizmima i na koji način će, ukoliko bude prihvaćen amandman Odbora danas, oni takođe imati pravo na isplatu od sedam hiljada, a ne od šest, ako bude prihvaćen neki drugi amandman? To je naša zajednička obaveza, jer smo ovde zbog onih i o čijem standardu i o čijim pravima i slobodama treba zajedno da brinemo. Hvala.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, dozvolite mi da u vaše i u svoje ime pozdravim učenike Pete beogradske gimnazije, koji trenutno prate deo današnje sednice sa galerije velike sale. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po Poslovniku.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, iako i ja čujem žamor, žamor nije dobacivanje. Reklamiram član 103. i 104, član 106. Poslovnika. Da krenem redom. Narodni poslanik ima pravo usmeno da ukaže na povredu Poslovnika. Član 104. kaže – ako se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine, uvredljivo izrazio narodnom poslaniku koji nije član i iste poslaničke grupe navodeći njegovo ime i prezime, ime i prezime, dakle, ne samo prezime, tako da gospodine predsedavajući, to su osnovi na osnovu kojih vi možete, a ne morate da date pravo na repliku. U ovoj situaciji niste imali pravo ni da primenite vaše diskreciono pravo, jer nisu ispunjeni neophodni uslovi iz stava 1. nije spomenuto ime i prezime niti je bilo uvredljivo, a jedan doktor nauka i jedan docent za početak bi mogao makar da pročita celu odredbu stava 1. člana 104. Poslovnika o radu, a ne da to tumači na način na koji to, eto, doktori, docenti, akademski čestiti umeju da urade ne čitajući Poslovnik nego na svoj način tumačeći član 104. stav 1. Što se tiče člana 106. nekoliko puta pre nego što je i ko dobacio, gospođa Čomić je zbog žamora u sali, reklamirala je dobacivanje iako tog dobacivanja nije bilo, pa s toga nisu bili ispunjeni uslovi člana 106. Dakle, poslanik je hteo samo da stavi publici do znanja da se njemu dobacuje iako se u tom trenutku samo čuo žamor u sali. Ne tražim da se glasa. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Rističeviću. U pravu ste, tumačeći Poslovnik procenjujući zbog kvaliteta rasprave i današnje veoma važne teme koja je od interesa za građane Srbije, procenio sam da nisu se ispunili uslovi za repliku. Reč ima ministar Dušan Vujović. Izvolite, doktore Vujoviću.
Dozvolite samo nekoliko kratkih neposrednih odgovora na pitanja koja su eksplicitno ali implicitno postavljena. Znači o kom broju ljudi se radi, zavisno od toga koja evidencija se gleda, radi se od oko 135 do 140 hiljada ljudi u osnovnom, srednjem, višem i visokom obrazovanju i oko 25 hiljada ljudi u predškolskim ustanovama. O kojim iznosima se radi, po ovom predlogu i sa amandmanima koji su u toku o kojima pričamo pretpostavljajući da će biti usvojeni, to je normalno, ja očekujem, jer to je normalna procedura ako se nešto podnese u parlament da i odbor i poslanici imaju prava da predlažu amandmane i da mi u odgovorima razmatramo i baznu varijantu i varijantu sa amandmanima. Znači, ako se usvoje amandmani koje imamo ovde na spisku i iznos bude 7.000, ako se proširi dejstvo zakona u dva koraka sa osnovnog, srednjeg obrazovanja na više i visoko obrazovanje i na predškolske ustanove, što smo upravo danas pokušali ovim amandmanom na sednici odbora da omogućimo, jer nismo imali, imali smo predlog gospođe Karavidić, ali nismo imali konkretan amandman, to smo se potrudili da stavimo u amandman, ako se to usvoji onda ćemo imati oko 160 hiljada, najmanje 160 hiljada potencijalnih korisnika koji će proizvesti efekat od bruto oko 1,92 milijarde dinara, znači, grubo dve milijarde dinara, odnosno 1,1 milijardu neto, što je otprilike između devet i 10 miliona evra neto, odnosno 17 miliona evra bruto. To možda jeste skromno, ali ja ne mogu o tome da diskutujem. Ja mogu samo da kažem da mislim da je neskromno reći da to nije ništa. Mislim da je to ljudima dobra naknada, svako ima individualno pravo da to proceni, prihvatili ili ne prihvati, ali ovo je pokušaj da se pomogne ljudima u jednom sektoru koji se nalazi u teškoj situaciji. To je naša namera. Hvala lepo.
Zahvaljujem, gospodine ministar. (Dušan Vujović, s mesta: Samo da dodam još jednu rečenicu.) Izvolite.
I dalje smatram da ne treba Vlada Srbije da odlučuje i nameće bilo šta onim organima vlasti koji odlučuju o drugim, prema tome zato i piše, da parafraziram, da osnivači na nivou lokalnom nivou odlučuju o predškolskim ustanovama pošto oni i osnivaju te ustanove, oni finansiraju te ustanove. Ali sve se ovo nalazi iza reči - mogu da, mi samo otvaramo zakonsku mogućnost da se to uradi. Od odluke Vlade i odluke osnivača će zavisiti da li će i u kojoj meri oni to uraditi.
Zahvaljujem se, gospodine ministre. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Na osnovu čega replika gospodine Živkoviću? (Vladimir Pavićević, s mesta: Dva puta je ministar govorio, a narodni poslanici ne mogu ni jednom.) Gospodine Pavićeviću, dobacujete, tražite pravo koje po Poslovniku na pripada, ne razumem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. (Vladimir Pavićević, s mesta: Poslovnik.) Kasno, gospodine Pavićeviću, već sam dao reč. (Zoran Babić, s mesta: Izvolite, nije problem.) Izvolite po Poslovniku, gospodin Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče i predsedavajući i današnjoj sednici gospodine Bečiću, uvaženi ministre Vujoviću i poštovani gosti iz Ministarstva, sada je, ja mislim očigledno prekršen član 108. Poslovnika Narodne skupštine koji se tiče reda na sednici Narodne skupštine. Gospodine Bečiću, ministar kada je gost u raspravi u pojedinostima ima pravo da jednom u dva minuta odgovori na ono što je bila argumentacija narodnog poslanika ili narodnih poslanika koji su podneli amandman. Vi ste gospodine Bečiću, uprkos takvom jasnom pravilu, omogućili ministru Vujoviću da najpre u prvom govoru govori dva minuta i 11 sekundi, potom ste mu ponovo dali reč nakon što je upravo završio svoj govor da govori još jedno 40 sekundi, a narodnim poslanicima na čija izlaganja referiše gospodin Vujović, gospodine Bečiću, ne dozvoljavate pravo na repliku.
Zahvaljujem se, gospodine Pavićeviću. Nikada vas neću razumeti. Prvo, tražite od članova Vlade da odgovaraju na pitanja narodnih poslanika. Kada dajemo mogućnost članovima Vlade u ovom slučaju, ovlašćenom predstavniku Vlade, ministru finansija da obrazloži zakon koji je veoma važan za jedan broj građana Srbije, vi sada kažete zašto sam dao na ljubazno pitanje ministra da li može da kaže još jednu rečenicu, ja sam kao predsedavajući bez obzira što u tom trenutku nije imao pravo, dozvolio da sa još jednom rečenicom dopuni objašnjenje koje kao član Vlade treba da da narodnim poslanicima. Ja ću sledeći put, kada bude govorio tih 20, 30 sekundi odbiti od njegova dva minuta, prava koje ima po amandmanu da bi vi bili zadovoljni, ali kažem, u jednom trenutku tražite da ovde budu prisutni članovi Vlade, da odgovore na sva vaša pitanja, a u drugom trenutku kada im to pravo damo, vi se bunite zbog toga. Gospodine Pavićeviću, molim vas sedite. Ne morate možete i da stojite ako želite. Ali, ne smete da dobacujte, jer ću morati da vam dam opomenu. Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Zanimljivo je da se neko tako dobro zabavlja na jednoj veoma ozbiljnoj temi, kao što je izmena Zakona o budžetu Republike Srbije. ali, dobro, to ostavljam na sud građanima Republike Srbije, to ostavljam na sud ovim divnim mladim ljudima koji nas posmatraju i sada sa galerije Narodne skupštine, nadam se da će i siguran sam da će neko od njih u jednoj bliskoj budućnosti nas naslediti u ovim klupama i raditi ovaj posao verovatno mnogo bolje nego što to radimo mi. Biti protiv nekoga ili protiv nečega je legitimno i demokratsko pravo svakog pojedinca, naročito nekoga ko se bavi politikom. Ali, formirati svoju politiku samo na osnovu toga što će sačekati nekoga ko vredno i odgovorno radi svoj posao, a onda biti protiv njega i svega onoga što on radi je opterećujuće i loše za jedan demokratski dijalog. Kada je ova Narodna skupština u jednom teškom danu jednu nametnutu stvar radila, a to je smanjenje plata u javnom sektoru i smanjenje dela penzionera sa najvišim primanjima, isti ljudi su bili protiv tog smanjenja, legitimno. E, sada kada je na osnovu mera koje ova Vlada Republike Srbije je sprovela, na osnovu politike koju je sprovodio Aleksandar Vučić i Vlada Republike Srbije došli smo u situaciju da država može iz onoga što je ušteđeno, iz onoga što je zarađeno, a ne iz kredita, kao što je to bio slučaj mnogo puta do sada, da uputi pomoć prosvetnim radnicima, da poveća plate prosvetnim radnicima, da poveća plate ljudima koji su zaposleni u zdravstvu, da poveća penzije čak i onim penzionerima čije penzije nisu smanjivane, opet su ti isti ljudi protiv. Na osnovu čega? Zašto da ne govorimo amandmanu? Amandman koji kaže u Predlogu zakona o dopuni Zakona o budžetu Republike Srbije za 2015. godinu, član 1. - briše se. Poštovani građani Republike Srbije koji radite u prosveti, od predškolskog, školskog, osnovne škole, srednje škole, učenički standard, visoke škole i studentski standard, na ovaj način predlagači amandmana, ali i oni koji su ustali ovde i rekli – podržavamo to, su želeli da se ne dodeli ni ova pomoć od 7.000 dinara, jer su podržali amandman – briše se, prihvatanjem ovog amandmana – briše se, pomoć prosvetnim radnicima od 7.000 dinara. I gde je tu dostojanstvo? Gde je tu dostojanstvo? Sa druge strane, opet na osnovu onoga biti suprotan onome što kaže ili radi Aleksandar Vučić i ništa drugo ne raditi u životu, osim biti protiv toga, je i rečenica da je ovo rebalans budžeta. Rebalans budžeta, za one koji imaju malo više od onoga što uvaženi kolega Marijan Rističević kaže – oko ekonomske škole, znaju da se rebalans budžeta radi onda kada se menja prihodna strana ili kada se menja rashodna strana, ili kada se menja struktura troškova više od 10%. Ni jedan, ni drugi, ni treći slučaj ovo nije, ali jeste u glavama onih ljudi koji će reći – da, zaradićemo neki poen zato što ćemo biti protiv Aleksandara Vučića i samo je to politika i ništa se ne radi i drže se ruke u džepovima i čeka se sledeća konferencija za novinare ili sledeći potez Vlade Republike Srbije, pa ćemo mi biti protiv i time ćemo nešto uraditi. Ne, nećete, gospodo, uraditi ništa, jer onda se suprotstavljate jednoj marljivoj i čestitoj, poštenoj politici, i vi budite protiv, a mi ćemo i dalje nastaviti da uređujemo našu državu, i našu i vašu. Vi budite protiv a mi ćemo se i dalje boriti da napredujemo kao i ove godine za 32 mesta na „Duing biznis listi“. Vi i dalje budite protiv, a mi ćemo nastaviti i dalje radimo i gradimo i Koridor 10 i Koridor 11 i sve ostale puteve. Vi i dalje budite protiv, ali ćemo se mi truditi i boriti da i naredne godine povećamo plate i penzije, ali ne na osnovu toga što ćemo kao bivši režim da povećamo nešto 10%, a da sakrijemo da je inflacija 25%, pa od realnog povećanja dolazimo do minuta. Nećemo nikada zamajavati tako građane Srbije, niti ćemo bilo kakva povećanja raditi iz toga što ćemo otići i uzeti kredit, pa ćemo razmišljati da će ova deca koja su sada na galeriji Narodne skupštine, neka oni će to da vrate. Ne, neće vraćati ni oni, ni naša, ni vaša deca. Mi to moramo da radimo, kao što vraćamo vaše kredite, kao što plaćamo vaše kamate, kao što ćemo i naredne 2016. godine kada je vrh tog talasa najvećih kamata koje ćemo morati da platimo u iznosu milijardu i 300 miliona evra, kamata, a vi budite protiv. Mi ćemo nastaviti da radimo na ovaj način. Ovaj zakon iako se menja u amandmanima i ne vidim razlog zbog čega se neko buni što se zakon menja amandmanima i zbog čega samo neko od narodnih poslanika ima pravo da podnese amandman, a nemam pravo da podnesem ja koji sam podneo amandman da se ta pomoć proširi i na profesore i na one ljude u studenskom standardu, ali i da se poveća ta pomoć 600, sedam hiljada dinara. Zbog čega je samo nekome opredeljeno i moguće da preda amandman a ne i ostali? Pa, valjda smo ovde baš da bi menjali zakone, baš da bi ih poboljšavali. To smo radili ovim amandmanima, i mojim amandmanom, ali i amandmanom Odbora od pre nekoliko trenutaka. Zbog čega je to problem? Ovaj zakon je plod dogovora. Zašto nekome i u ovoj sali, ali i u našem društvu smeta kada postoji dogovor, kada postoje ljudi koji su spremni da sednu za isti sto, kao što su seli ljudi iz sindikata u prosveti, kao što su seli ljudi ih Vlade Republike Srbije, kao što su napravili dogovor. Da li je bilo lako doći do dogovora? Pa, nije. Naravno da nije, ali je napravljen dogovor. Poštujem sve ljude u Srbiji, poštujem ljude iz Foruma gimnazija Beograda, čini mi se. Da li je to cela prosveta? Forum beogradskih gimnazija. Poštujem, još jednom, i još jednom ću reći da poštujem Forum beogradskih gimnazija, ali da li je to cela prosveta? Nije. Postoje gimnazije i u mojoj Vrnjačkoj banji, Kraljevu, Čačku, Subotici, Leskovcu i u Valjevu. Postoje škole, 1.300 i koliko osnovnih škola, koliko postoji u RS. Šta je sa njima? Dakle, 1.257 osnovnih škola, 441 srednja škola i sada je izašao Forum beogradskih gimnazija i kažemo – to je to, to je stav prosvete. Ne, nije, gospodo, to stav prosvete. Stav prosvete je pokazan u dogovorima sa Vladom RS, a onima kojima smeta dogovor, verovatno da im je u glavi još uvek onaj najavljeni Ukrajinski scenario ili su im još uvek u rukama jaja ispred RTS ili tako nešto. Dostojanstvo, mnogo puta pomenuto. Zar mislite da se dostojanstvo samo stvara količinom novca na računu ili onim što imaju prosvetni radnici? Učitelji, profesori, nastavnici, to je onaj naravno veoma važan deo prosvete. Ne manje važan deo prosvete su učenici i đaci. Ne manje važan deo prosvete su i škole i zgrade i table i mokri čvorovi i školske klupe i fiskulturne sale. Zar mislite da bi se dostojanstvo poboljšalo, a da ostane u Osnovnoj školi „Vuk Karadžić“ u Sipu kod Kladova ovakav mokri čvor u koji odlaze i deca i zaposleni? Mislite li da ćete time i da će se ovako usvojenim i ovim amandmanom usvojenim, da će oni mnogo dostojanstvenije otići u ovaj mokri čvor, koji ne verujem da je neki turski kazamat? U Alkatrazu je bolje bilo. Pogledajte, takođe, mokri čvor u školi „Drinka Pavlović“ u Kuršumliji. Zar mislite da ovo nije nedostojastveno? (Dragan Šutanovac, s mesta: Da li su mokri čvorovi u zakonu?)
Molim vas, gospodine Šutanovac, zašto dobacujete?
Ja verujem, gospodine Bečiću, da ovakav …
Zašto dobacujete gospodine Šutanovac? (Dragan Šutanovac, s mesta: Da li su mokri čvorovi u zakonu….?) Kao što znate, gospodine Šutavac, da mokri čvorovi imaju i u školama, da je ovo tema ovog zakona. Prosvetni radnici, škole, uslovi. Ako vi to ne razumete, a pošto niste davno bili u velikoj sali Narodne skupštine, danas ste po prvi put posle dugo vremena, mislim da ne znate ni šta je na dnevnom redu. (Dragan Šutanovac dobacuje sa mesta.) Da znate, ne biste dobacivali gospodine Šutanovac sa mesta u sred govora gospodina …
Gospodine Bečuću, trošite vreme SNS na ovo ćaskanje i ja vas molim i verujem da ovakvih mokrih čvorova nema …
Gospodine Babiću, ja moram da vam omogućim da vi nastavite rad. Gospodin Šutanovac u sred vašeg govora je dobacivao. Ako vama to ne smeta, izvinite, neću…
Gospodine Bečiću, ovo je mokri čvor u Osnovnoj školi „Drinka Pavlović“ u Kuršumliji i verujem da neko ne prepoznaje takve, jer na pašnjaku vračarskom nema ovakvih mokrih čvorova. Nisu takvi. Siguran sam da su sa pozlaćenim slavinama, da su sa nekom španskom keramikom, da su veoma luksuzni i verujem da se neko ježi kada vidi ovo. Verujem da je nekom neprijatno kada vidi pozivajući se na dostojanstvo prosvetnih radnika, da se ježi kada vidi gde i ti prosvetni radnici, ali što je još važnije, gde naša deca koja idu u Osnovnu školu „Drinka Pavlović“ u Kuršumliji odlaze u mokri čvor. Ovde je serija fotografija i ja neću, da se ne bi neko našao uzbuđenim, jer znate, kada naviknete na pozlaćene česme i kada naviknete na špansku keramiku, kada vidite ovu otpalu keramiku sa zidova škola u Srbiji, neprijatno se osećate. Ja zbog toga razumem one koji dobacuju. Saglasan sam da bi ova pomoć, ali i povećanje plata i penzija, bila daleko veća, da novac svih građana Republike Srbije nije potrošen na jedan kriminalan, loš, da ne upotrebim neki i gori izraz na kakav način. Znate, ja mislim da bi sigurno mogli ovde da razgovaramo o amandmanu, ne da pomoć prosvetnim radnicima bude sedam, već 10, 12 ili 15 hiljada dinara, da Bojan Pajtić za ovu građevinu, za ovu veleletnu građevinu, koja se zove „Heterlend“, za decu sa smetnjama u razvoju, nije potrošio više od milion evra. Pogledajte, milion evra. Pa, zamislite da smo sada tih milion evra podelili za prosvetne radnike. Koliko bi toga bilo više? Ali, evo, Bojan Pajtić je za ovu građevinu, na kojoj se vide samo grede i ništa više, i otpali malter, baš kao u školama u Kuršumliji, dao milion evra. Više bi bilo za prosvetne radnike, da Bojan Pajtić nije ovde za ovu građevinu, za ovu tablu, koja je dva puta dva metra lima, za četiri kvadrata je platio milion evra, naravno, preduzeću „Gardi“ iz Novog Sada. Niti zgrade, niti sredstava, niti para. Poštovani prosvetni radnici, poštovani građani Republike Srbije, ovo što smo sada uradili, ovaj novac koji je sada opredeljen za vas je opredeljen iz onoga što je realno, što je ostvarivo, što smo uštedeli i zaradili, a ne iz kredita. Ovaj današnji zakon i današnji amandmani su plod dogovora između sindikata u prosveti i Vlade Republike Srbije. Oni koji su protiv Vlade Republike Srbije, protiv Aleksandra Vučića, neka nastave to da rade, to je legitimno, demokratsko pravo, naravno, a mi ćemo nastaviti i dalje da uređujemo ovu zemlju. Mi ćemo i dalje nastaviti da raspravljamo, i u narednoj godini, o zakonima kojima ćemo povećavati i penzije i plate u javnom sektoru, a oni koji su protiv toga, neka im je na čast i neka je na čast pred ovom decom na galeriji Narodne skupštine.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, nekako se u ovoj diskusiji izbeglo ili zanemarilo nešto što je suštinsko. Suštinsko zbog čega ne treba prihvatiti predloženi amandman od strane predlagača koji su evidentirani u ovom predlogu. Postoje, po nama u poslaničkoj grupi SPS, najmanje dva bitna razloga da se amandman ne prihvati. Prvi je isključivo pravne prirode. Zbog toga apelujem na sve kolege narodne poslanike, pre svega nas u koaliciji, da konačno intervenišemo u Poslovniku kako bi se sprečile zloupotrebe Poslovnika, a naročito zloupotrebe sa institutom i to kvazi institutom „briše se“. Iz jednostavnog razloga što bi primenom ovakvog amandmana cela Skupština bila dovedena u blokadu. Podsećanja radi, traži se brisanje člana 1, koji je esencijali deo, suštinski deo predloženih izmena i dopuna zakona. Šta bi se desilo kao pravna posledica brisanjem tog člana? O čemu bi to narodni poslanici trebali da glasaju u Danu za glasanje? O drugom članu? O članu koji govori kada zakon stupa na snagu? Apsolutno kao pravni nonsens postoji razlog da se ovaj amandman ne prihvati. Apsolutni pravni nonsens. Ono što želim posebno da istaknem kao drugi razlog, pravno sam rekao - zbog toga što u pravu postoji i nedopuštena pobuda i nedopušten motiv. Ovde se oba ta pravna kriterijuma mogu primeniti kada su u pitanju predlozi ovih amandmana, ali postoji i drugi razlog. Oni koji znaju određenu terminologiju akademskog nivoa, znaju šta su antipodi. U odnosu na političku dobronamernost i političku iskrenost, antipod je politička demagogija. Politička demagogija postoji onda kada se ne sagleda neko prošlo vreme, kada je vreme u kome se mnogo toga neracionalno trošilo stvorilo mogućnost i izazvalo posledicu da se danas mora štedeti, da se mora štedeti na svim nivoima i da jednostavno ta štednja produkuje sve ono što se vezuje i za fiskalnu politiku u državi Srbiji i za omogućavanje socijalnih prava i za zadovoljenje socijalne pravde. Mi kao partija koja u svom programu ono što je suštinsko nosimo, to je upravo ta ideja socijalne pravde. Da li je socijalna pravda zadovoljena na način kako je to predloženo u izmenama i dopunama zakona o kome danas raspravljamo? Nesumnjivo je da jeste. Neka bude i u najmanjoj meri, ali jeste. To ne treba ni u kom slučaju da bude alibi za one koji govore o nekakvim poniženjima ili sramoti što se isplaćuje manje ili više. Isplaćuje se onoliko koliko je moguće, a o tome kako će se to prihvatiti sa stanovišta emocija građana na koje se ovaj zakon odnosi, to ćemo ostaviti građanima da ocenjuju. Želim posebno, u ime poslaničke grupe SPS, da istaknem činjenicu, za one koji se ne sećaju, da je ovakvih davanja bilo i ranije. I 2013. godina je bila godina u kojoj je ministarstvo na čijem je čelu bio ministar iz SPS-a, naš drug, prof. dr Žarko Obradović, upravo na isti način, po istom pravnom osnovu činilo novčano davanje prema korisnicima na koje se upravo ove izmene i dopune zakona odnose. Drage kolege iz opozicije, to je upravo ono ministarstvo koje ste najviše kritikovali, koje ste stavljali na stub srama, koje ste dovodili u poziciju neargumentovanih osuda, profesionalnog linča preko medija. To je ono ministarstvo koje je činilo isto ono što mi činimo danas. Ja ne želim ni u kom slučaju da uzimam reč našem drugu, profesoru dr Žarku Obradoviću, zato što će on daleko, daleko kompetentnije i argumentovanije, ako bude želeo, nešto reći o ovome, ali sam u jednu činjenicu apsolutno siguran. Ne treba ni u kom slučaju bežati od istine. Istina je da, bez obzira o kom novčanom iznosu se radi, taj novčani iznos koji je danas opredeljen predstavlja podršku i pomoć, u socijalnom smislu reči, upravo onoj kategoriji kojoj je ona najviše potrebna. Sve ostalo je u domenu političke demagogije, a ja sam rekao da je upravo politička demagogija antipod političkoj iskrenosti i političkoj dobronamernosti. Zbog toga, mi u poslaničkoj grupi SPS sigurno nećemo prihvatiti ovaj amandman. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Jovanoviću. Molim poslanike da budu strpljivi, imamo veliki broj prijavljenih. Gospodine Pavićeviću, ja razumem da ste vi danas raspoloženi da tumačite svaki govor u Narodnoj skupštini, ali niste pomenuti u negativnom kontekstu, niti je vaše ime i prezime pomenuto, tako da ne razumem zašto tražite pravo na repliku. (Vladimir Pavićević, s mesta: Ja sam predlagač amandmana.) Niste samo vi predlagač amandmana, imamo i neke druge poslanike koji su predlagači amandmana, tako da ja ne mogu da tumačim na koga je mislio gospodin Jovanović. Ali, pošto je prednost u svom izlaganju dao gospodinu Žarku Obradoviću, reč ima prof. dr Žarko Obradović. (Marko Đurišić, s mesta: Ko vodi ovu sednicu?) Gospodine Đurišiću, ja kažem da je u svom izlaganju prednost dao, tako da je meni dao mogućnost da dam gospodinu Obradoviću reč pre gospodina Šutanovca, zato što je gospodin Obradović nekoliko puta pomenut. Izvolite, gospodine Obradoviću.
Hvala, gospodine predsedavajući. Javio sam se sa namerom da učestvujem u ovoj raspravi, odnosno da kažem nekoliko reči po ovom amandmanu, nezavisno od toga što sam pomenut u raspravi.
Gospodine Obradoviću, samo da obrazložim moj komentar. Znači, pre vas je na redosledu bio gospodin Šutanovac. Ja računam na to da ste se vi javili po amandmanu, ali sama činjenica da ste pomenuti mislim da je bilo u redu da odmah dam vama reč, pa posle vas će dobiti gospodin Šutanovac. Izvolite. Niste dobili pravo na repliku, računam na to da pričate po amandmanu. Gospodine Đurišiću, molim vas, nemojte da dobacujete.
Hvala. Ako dozvolite, rekao bih nekoliko reči po ovom amandmanu, odnosno pre svega po ovoj temi. Pošto sam bio čovek koji je od 2008. do 2013. godine za pet, praktično, školskih godina vodio resor prosvete, smatram se dovoljno kompetentnim da kažem nekoliko reči o ovoj veoma važnoj temi. Moram reći, lično sam iznenađen načinom na koji se govori o izmenama i dopunama ovog zakona, odnosno o temi koja je na dnevnom redu, a to je jednokratna pomoć prosvetarima. Očekivao sam da će opozicija podržati predlog vladajuće većine i bez ikakve rezerve glasati za ovaj predlog, a pogotovo nisam očekivao da će biti ovakvih reči koje su, po meni, vrlo negativne i ne služe, nisu dobre, daju neke kvalifikacije o prosvetnim radnicima koje oni ne zaslužuju, govore o prosveti na način na koji prosveta ne zaslužuje i mislim da je jako loše što je uopšte rasprava otišla u tom pravcu. Naime, ovaj potez Vlade apsolutno treba pozdraviti jer je to ono što Vlada u ovom trenutku može. Evo, kolega Neđo Jovanović je pomenuo 2013. godinu. Tada smo mi, kao resorno ministarstvo, opredelili jednu pomoć prosvetarima povodom obeležavanja dana Svetog Save i moram se prisetiti da smo takođe 2008. na 2009. godinu, čini mi se baš krajem kalendarske godine, takođe prosvetarima dali pomoć. Naime, prosvetari zaslužuju da dobiju novac, prosvetari rade za državu jedan jako, jako važan posao, najvažniji u zemlji, oni obrazuju naše stanovništvo i logično je da ta pomoć može biti onoliko velika kolike su ekonomske mogućnosti zemlje. Naime, siguran sam da to gospodin Vujović i te kako zna, mi se ovde nalazimo u jednom sistemskom, ako mogu reći, problemu. Problem je što ekonomija zemlje još uvek ne stvara onaj dohodak i onaj prihod koji bi dao mogućnost Vladi da izdvoji više novca za prosvetu, kao resor koji je jako važan za budućnost zemlje. Moram podsetiti da je 2009. godine resor prosvete postao deo, ako mogu reći, strukture budžeta Republike Srbije, a od 2009. godine počela je ekonomska kriza. Od tog trenutka su praktično i plate prosvetara morale biti usklađene sa opštim kretanjima u ekonomiji zemlje, odnosno nije moglo biti veće povećanje nego što se to moglo dozvoliti. Samim tim, prosvetari su počeli da dele sudbinu ekonomske situacije u zemlji, a do tada, nažalost, godinama pre, kada se o tome nije vodilo računa, oni nisu dobili adekvatno povećanje koje su zasluživali, tako da je njihova polazna pozicija u odnosu na neke druge javne sektore bila niža. Drago mi je što Vlada najavljuje da će u budućnosti voditi računa pre svega o prosvetarima pa onda o drugim, da bi se izjednačio i njihov položaj sa položajima zaposlenih u javnom sektoru. Postoji još jedan sistemski problem, a to je struktura budžeta Ministarstva prosvete, naravno, ekonomija je osnov, a ovaj drugi je takođe važan. Pomenuto je puno toga zašta se novac troši. Nažalost, sa kraja devedesetih godina, kada je struktura budžeta Ministarstva prosvete bila 88% za plate zaposlenih, a 12% za sve ostalo, to kad kažem „sve ostalo“, to je i te kako mnogo - i krediti, i stipendije, i investicije, i projekti, i mnogo toga finansiraju na svim nivoima obrazovanja. Onda se može shvatiti šta znači to „sve ostalo“. Ako uzmemo da je struktura budžeta Ministarstva prosvete sada 95%, u odnosu na 5%, 95% sredstava odlazi na plate, a svega 5% na ovo ostalo, onda, nažalost, ne možemo se čuditi što i ponekad nismo zadovoljni uslovima u kojima se odvija proces obrazovanja. Ali, u svakom slučaju, ono što je suštinsko, pomenuo sam to povećanje 2008, 2009. i 2013. godine. Tada su novčani iznosi koje su primili zaposleni u prosveti bili niži od ovog iznosa koji je sada Vlada odredila i moram reći da, naravno, znamo da prosveta treba da dobije više, ali ovo apsolutno prosveta zaslužuje i treba da dobije. Vraćam se još jedanput na početak svoje priče. Mislim da kolege iz opozicije, s obzirom da nije bila takva praksa ranije, bar kada je bila reč o raspravama o setu prosvetnih zakona, nije bilo političkih kvalifikacija, nije bilo uvredljivih reči, nije bilo politizacije svega. Dobro je što je Vlada razgovarala sa sindikatima jer je taj socijalni dijalog sa sindikatima nešto što je apsolutno neophodno. Shvatićete, i sindikati imaju svoje posebne zahteve i unutar sebe imaju posebne, ako mogu reći, pozicije i dobro je da se Vlada sa sindikatima dogovori oko svega, kao što je činjeno i u prošlosti. Ako postoji razumevanje sindikata za ekonomsku situaciju zemlje, onda je rešenje obostrano prihvatljivo i onda će svi biti zadovoljni. Onda će se tačno pokazati ko politizuje pojedino pitanje i zbog čega politizuje pojedino pitanje. Moram podsetiti moje kolege s kojima sam nekad bio zajedno u Vladi a koji su sada pozicija da smo 2011. godine imali štrajk trećine škola koji je trajao dva i po meseca, trećine škola, od 1.860 škola, tada je oko 604-605 škola bilo u štrajku zato što sindikati nisu verovali Vladi da tada nema para za povećanje. Nažalost, učenici su tada izgubili preko dva i nešto meseca vremena sa skraćenim časovima, izgubili su i gradivo, morali smo u Ministarstvu primenjivati posebne mere i davati posebna uputstva kako da se nadoknadi ono što je izgubljeno, da đaci ne bi bili na šteti. Znači, bilo je i ranije situacija da smo morali pribegavati jednokratnim rešenjima, ali kažem, još uvek problem je sistemskog karaktera zato što, jednostavno, prosvetari nisu imali tako dobru startnu poziciju kao i drugi u odnosu na zaposlene u drugim sektorima i to je proizvelo posledice koje je proizvelo. Ova pomoć je dragocena, ova pomoć je dobra. Ova pomoć je nešto što treba pozdraviti. Apelujem na sve kolege narodne poslanike da, ne moraju da me poslušaju, ali bih voleo da promene sadržaj reči kada govore o prosveti jer i ljudi u prosveti, na svim nivoima, su pokazali u proteklim godinama takođe visok stepen ne samo tolerancije i razumevanja, nego i pomoći kolegama. Evo, ja ću podsetiti poštovane kolege da, primera radi, kada smo imali probleme sa studentima na pet fakulteta, čini mi se Fakultet političkih nauka, Fakultet bezbednosti, Pravni fakultet, Fakultet organizacionih nauka, da su rukovodstva tih fakulteta prihvatala da deo troškova koji su njihovi, da kažem, autonomni troškovi podele, da bi što veći broj studenata mogao dobiti mogućnost da finansira, da se školuje o trošku države. Drago mi je takođe što će i zaposleni u predškolskim ustanovama, a podsećam, za ono vreme pre kada sam bio ministar prosvete, tada je prvi put u ovoj našoj novijoj istoriji donet poseban zakon o predškolskom vaspitanju i obrazovanju, što će i oni dobiti ovu pomoć. Oni to i te kako zaslužuju jer njihov rad je jako, jako dragocen jer tu se stvara, da kažem, ona baza za sve kasnije što se uči, od prvog razreda osnovne škole pa nadalje. Ministarstvo će, bez sumnje, naći mehanizam da ta sredstva prebaci lokalnim samoupravama, ali gospodine ministre, obratite pažnju na kontrolni mehanizam trošenja tih sredstava zato što smo u prošlosti imali neke situacije da pojedine opštine, kada se prebacuju sredstva za jubilarne nagrade, sredstva ne koriste za one svrhe za koje su namenjene, nego se, nažalost, izgubi trag tom novcu, pa onda Ministarstvo mora naknadno da reaguje da bi se obezbedilo i tim zaposlenima. Znači, svi zaposleni zaslužuju da dobiju ovu jednokratnu pomoć i to treba izvršiti što pre. Još jedanput kažem, žao mi je što se uopšte razgovara o ovoj temi. Ova tačka je trebalo da traje pet minuta, da je svi izglasamo, da pozdravimo odluku Vlade i da se, naravno, kao država potrudimo da ekonomija bude bolja da bi više novca bilo za prosvetu, jer prosveta to zaslužuje. Hvala vam.
Zahvaljujem dr Obradoviću. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac. Izvolite gospodine Šutanovac.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, pokušaću da vratim temu na amandman koji su podnele kolege Živković i Pavićević, a koji kaže – briše se u smislu da se ovakav predlog pomoći koju vi sagledavate kao enormno visoku, naprosto po nama nije primeren i ne treba da se radi. Da budem jasan i da polemišem malo i sa kolegama poslanicima koji su bili u sali, a trenutno su izašli, znači, radi se o 7.000 dinara. Neko će reći velike pomoći, složićemo se da je to nekome velika pomoć, a to je otprilike 19 dinara dnevno. Dakle, prosvetni radnici će u narednih 365 dana dobiti oko 19 dinara dnevno velike pomoći Vlade Republike Srbije i njenog premijera Vučića. Gospodine Obradoviću, uvaženi kolega, nije start danas stanje u obrazovanju, start je pre godinu dana, kada ste ovde glasali da se tim istim profesorima, nastavnicima, učiteljima oduzme 10% od njihove plate, da im se oduzme 165 dinara dnevno, a sada nas ubeđujete da je 19 dinara enormno velika sredstva koja će dobiti ti prosvetari za koje se sećate da su štrajkovali 2011. godine i žao mi je što tadašnji premijer nije predložio da vas smene, jer ste očigledno loše vodili Ministarstvo u to vreme, a sada podržavate mere koje se ovde dešavaju, koje su po nama klasična politička demagogija. Zašto Demokratska stranka ne podržava ovakav Predlog zakona? Zato što mi predlažemo da se vrati oteto, a ne da se dodeljuje milostinja. Dakle, ono što je Vlada Republike Srbije …
Molim vas…
Dakle, ono što je Vlada Republike Srbije kroz smanjenje plata otela prosvetnim radnicima mi tražimo da se vrati. Podržavamo 7.000 dinara ekstra dodatka na platu i to nije sporno, ali ne možemo da se složimo sa svima vama koji govorite kako ova Vlada vraća stare dugove, a gospodine ministre, znači, vaš bilten Ministarstva finansija Republike Srbije kaže – 30. septembra 2014. godine dug javni je bio 22 milijarde 565 miliona 753 evra, a sada je 24 milijarde 468.760 miliona. Dakle, izdvajate devet miliona evra za 7.000 dinara po zaposlenom u obrazovnom sistemu, devet miliona, a zadužili ste državu. Za godinu dana prema vašim pokazateljima da ne bude dileme, ovo je sa vašeg sajta. Ja koristim samo autorizovane sajtove, zadužili ste državu za milijardu i 906 miliona u tom periodu. Dakle, javni dug je povećan za milijardu i 906 miliona. Evo, ja vam kažem, mogu da vam pročitam ponovo – 30. septembar 2014. godine, dug 22 milijarde 565 miliona na vašem sajtu, nije sajt Demokratske stranke. Na vašem sajtu 30. septembar 2015. godine. (Zoran Babić, s mesta: Vaš sajt je ugašen.) Gospodine Babiću nemojte dobacivati, uvek ste mi smešni, nikad duhoviti. Dvadesetčetiri milijarde i 468 miliona. Dakle, ako govorite ovom napaćenom narodu kako se štedi, kako se ne zadužujemo nego vraćamo stare kredite, postavlja se pitanje – kako je moguće da je dug narastao za gotovo dve milijarde, a mi izdvajamo 9,2 miliona evra ako bude za svih 160.000 zaposlenih u tom sektoru. S druge strane gospodine Arsiću, drago mi je da ste pomenuli šta je nasleđeno i trebaju građani da znaju šta je nasleđeno. Nasleđeno je to da se guglovala godišnja penzija. Gospodine ministre, imate li ideju da 2000. godine, godišnja penzija dugovana penzionerima u Republici Srbiji što su ostavile kolege koje su danas u vlasti, da je dugovana celokupna stara devizna štednja, da su devizne rezerve bile u nivou 300 miliona evra i 600 kilograma heroina. Ostavili smo 11,5 milijardi evra devizne štednje gde je prosečna plata bila 40 maraka, ostavili smo 800 maraka, ako gledate u protivvrednosti. Jako su teške ove cifre, jako teške…
Gospodine Šutanovac da se vratimo na temu i na ovaj amandman, a ako ne znate koji je amandman, ja ću vas podsetiti.
Ne, čekajte, sad ću o klozetima. Sada ću gospodine Bečiću malo o klozetima da pričam pošto je to bilo vezano za amandman, ako se ne varam. Da li je tako? Izvolite, da li ste zbunjeni?
Nisam zbunjen samo ne razumem….
A uvređeni? Žao mi je što ne razumete…
Dobro, molim vas bez komentara.
Molim vas, žao mi je što vi ne razumete, ja nemam dilemu, sa vama neću da polemišem jer vi ne razumete, ja polemišem sa ministrom, niste mi vi tema.
Dobro je vi razumete.
Znači, gospodine ministre, vaša Vlada je u poslednjih dve i po, tri, sada je već četvrta godina povećala sve poreze… [[Isključen mikrofon.]]
Ja razumem tako, pošto vi ne razumete ja moram da razumem i da poštujem Poslovnik. (Dragan Šutanovac, s mesta: O čemu se radi? Ne razumem?) O tome da vi ne pričate o ovom amandmanu koji je na dnevnom redu. (Dragan Šutanovac, s mesta: Ja pričam o tom amandmanu. Kako ne pričam.) Ne pričate. (Marko Đurišić, s mesta: Na šta ovo liči, pusti ga da govori.) Gospodine Đurišiću, molim vas nemojte da dobacujete. Ne morate da budete advokata gospodinu Šutanovcu, on to zna sam dovoljno da može da se brani. Molim vas gospodine Đurišiću da ne dobacujete i ne polemišete sa mnom. (Dragan Šutanovac, s mesta: Gospodine predsedavajući, uvažavam vašu inteligenciju i molim vas da mi dopustite da objasnim. Hoćete li mi dati reč?) Ne. (Dragan Šutanovac, s mesta: Zašto? Ja stvarno ne razumem.) Zato što ne govorite o dnevnom redu. Moraćete neki drugi put da se javite. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja bih koristio pravo na repliku pošto sam spomenut direktno.
Dobili ste gospodine Arsiću pravo na repliku.
Čisto da znate, gospodine predsedavajući zato što prethodni govornik nije hteo da kaže da su državu finansirali rasprodajom društvene imovine i da je zbog te rasprodaje društvene imovine sada imamo 400 hiljada ne zaposlenih. Nisu hteli da kažu da su državu finansirali inflacijom. Nisu hteli da kažu da su državu finansirali kursnim razlikama sa 78 na 120 dinara evra. Nisu hteli da kažu da su mnoge firme zbog kursnih razlika propale. Nisu hteli da kažu da su profitirale banke i tajkuni. Zato, gospodine predsedavajući, skrenite im pažnju sledeći put da će Vlada da vraća dugove, ali oteto će vraćati sudovi i nemoj da se žale ako mnogi njihovi prijatelji budu na udaru sudova.
Zahvaljujem se gospodine Arsiću. Reč ima doktor Žarko Obradović, replika dva minuta. Izvolite.
Hvala vam. Istine radi, javnosti radi, ja ipak dozvoljavam da malo više o bolje znam šta se dešavalo u Ministarstvu prosvete za vreme dok sa ja vodio taj resurs u odnosu na ostale pa ne bih tako lako davao sudove o tome kako su vođene druga ministarstva. Godine 2011. štrajk je počeo zato što su pojedini sindikati tražili ono što nije realno bilo moguće dobiti. Zato je štrajk i počeo, a trajao je zato što je tadašnji ministar finansija dao izjavu da ima oko četiri milijarde novca i na žalost zbog te izjave štrajk je trajao posle skoro dva i po meseca. Sindikati kada su čuli tu izjavu da možda ima novca, rekli su – aha, znači ima. E, kad ima onda ćemo mi taj novac da dobijemo. Nažalost zbog je trećina škola bila u štrajku još dva meseca i nešto i nažalost zbog toga deca nisu po onom fondu časova kao što treba da imaju da nije bilo štrajka dobila ono svo znanje koje su trebali da dobiju i nažalost svi smo bili na gubitku. To je jedina istina. Znači, nekompetentnost članova Vlade je proizvela, jer znate kako, tu je gospodin Vujović, ako on sada ne zna kako je stanje budžeta i ako ne zna koliko ima novca u budžetu onda ne treba da radi taj posao. A ako radi taj posao i ako nam kaže stanje je takvo i takvo mi treba da mu verujemo. A ko ne veruje, neka izvoli, neka izvoli proveriti. Kada ministar finansija dođe i kaže ima novca, a posle to negira, a posledice su dva meseca štrajka, ko je onda kriva? E, to je bio uzrok, razlog trajanja štrajka 2011. godine. Čisto zbog javnosti, zbog ovog cenjenog doma, zbog građana Republike Srbije. Hvala vam.
Zahvaljujem se gospođo Vučković. Replika, ministar finansija. Izvolite.
Ja sam tražio repliku na pominjanje stanja javnog duga i zbog naših građana moram da vam kažem sledeće. Da, tačna je informacija da na sajtu Ministarstva stoji da je javni dug 31.12.2014. godine bio 22,8 milijardi evra i izračunato 31.10.2015. godine 24,3 milijarde evra. Ali, to je iskazano u evrima. Stanje, kad bi se taj isti iznos iskazao u dolarima, onda je stanje duga palo za milijardu dolara, a ako se to iskaže po valutama, da bi ljudima bilo jasno onda je po valutama stanje ovakvo. Decembra 31. u evrima 9,5 milijardi poraslo za 200 miliona evra na 9,7, stanje u dolarima sa 8,7 poraslo na 8,8. Znači 100 miliona dolara poraslo i stanje u dinarima sa 588,6 poraslo na 649. Znači za 60 otprilike milijardi dinara. To je stanje duga, sve ostalo su kursne razlike koje ljudi znaju šta znače. To je obračunska kategorija. Znači, zbog toga kada izračunate u dolarima vrednost duga pada, kada računate u evrima ona raste, ali to nije realna mera duga. Realna mera duga je da je dug porastao 200 miliona evra, 100 miliona dolara i 60 milijardi dinara. (Zoran Živković, s mesta: Porastao je.) Molim? (Zoran Živković, s mesta: Porastao je.) Porastao je, ali neuporedivo manje. Znači, porastao je tačno onoliko koliko je bio deficit opšte države, ne samo centralne države i onoliko koliko su se promenile rezerve fiskalne likvidnosti. Znači, ni više, ni manje, i tako mora da bude. Prema tome, možemo da se složimo da nešto izražavamo, ali moramo da kažemo uključujući i kursne razlike. Drugo, jako važno, ja, evo, koleginica je izašla iz sale, ja smatram da je rezultat, smisao ove rasprave ovde, da razgovaramo o tome šta je predloženo, da to dopunjujemo, da to proširujemo. Ja sam rekao i ponavljam, to će biti između devet i 10 miliona evra će to koštati građane Srbije. Nisam rekao budžet. Pošto vi jako dobro znate da određene nivoe obrazovanja finansiraju drugi nivoi vlasti.
Vreme.
Tačka, hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Dame i gospodo narodni poslanici, otkrio sam razlog nervoze nekih ili jednog narodnog poslanika. Trebalo mi je vremena, ali sam veoma ponosan što to mogu da podelim sa vama. Razlog nervoze jednog narodnog poslanika leži u jednoj rečenici koju sam ja izgovorio malopre kada sam rekao da su mokri čvorovi u nekim školama u Srbiji, nažalost, u većini škola u Srbiji, gori nego u kazamatima. Pa, se onda narodni poslanik zabrinuo, jer u školi je bio, nije bio sjajan. To su bile decenije i decenije mukotrpnog višedecenijskog studiranja, pa je tamo bio i tamo više neće biti, ali se zabrinuo na tim mokrim čvorovima u kazamatima i zbog toga je pokazao svu tu nervozu i prilikom svog govora, ali i prilikom govora…
Molim vas, to nije tema, gospodine Babiću, morate se vratiti na amandman.
Naravno da ću se vratiti temi, a to je, voleo sam i mislio sam da kada smo danas i kada danas razgovaramo o stanju u našoj prosveti, kada govorimo o iznosu sredstava koja se opredeljuju svim ljudima u prosveti, od predškolskog obrazovanja pa do profesora na univerzitetima, pa kada je neko rekao – sedam hiljada dinara je malo; ja sam očekivao da će onda reći – evo, AP Vojvodine i budžet Bojana Pajtića i njegove klike je spreman da još dodatna sredstva opredeli za to, za prosvetne radnike. Da li smo mi dobili bilo šta, bilo kakvo razmišljanje, bilo jedan jedini dinar iz budžeta AP Vojvodine, onim čime raspolaže režim DS i Bojana Pajtića da se opredeli i da se da za prosvetne radnike? Ne mora sedam hiljada dinara. Neka je sedam stotina dinara pa je to više. Da li smo imali takav predlog? Da li se setio Bojan Pajtić za tako nešto? Ne, nije naravno. Nije imao vremena, znate. Bavio se Heterlendom. Bavio se davanjem milion evra firmi „Gardi“, njima je dao milion evra. Prosvetnim radnicima nije dao ništa. Davao je sa simpone milionske iznose, ali nije prosvetnim radnicima.
Molim vas gospodine Babiću.
Prema tome, ja bih više voleo da nervozne kolege u ovoj sali više daju određene predloge, pa kažu koliko je spreman Bojan Pajtić i budžet AP Vojvodine da pomogne prosvetnim radnicima, da pomogne svim zaposlenima u državnoj upravi a ne da se bavi ovakvim rasipanjem para. Za ovo, slažem se sa jednom rečenicom, ono što je oteto mora i da se vrati i neka o tome razmišlja DS i Bojan Pajtić.
Zahvaljujem. (Dragan Šutanovac, s mesta: Javljam se za reč.) Gospodine Šutanovac, po kom osnovu? (Dragan Šutanovac, s mesta: Po osnovu kojeg se i Babić javio.) Po amandmanu? (Dragan Šutanovac, s mesta: Po amandmanu.) Samo da bude jasno, po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine ministre, malo pre su me prekinuli, nisam stigao da završim rečenicu. Dakle, ova Vlada je povećala sve poreze, sve namete koji postoje, porez na dodatu vrednost, porez na imovinu, porez na dobit, sve je povećano. U isto vreme, pa ako ćete mi reći da niste vi bili u toj Vladi, to je druga stvar, ali ova Vlada je vaša, za nas je to jedna Vlada. Dakle, u isto vreme smanjili plate i penzije, vešto… [[Isključen mikrofon]]
Na član 1. amandman su podneli… (Dragan Šutanovac, s mesta: Šta radiš bre?) Samo da vas podsetim šta je tema amandmana, to je moje pravo. (Marko Đurišić, s mesta: Šta je Babić pričao?) Gospodine Đurišiću, izričem vam opomenu zato što non stop dobacujete celo pre podne, izričem vam opomenu. Znači, ovako, amandman glasi da u Predlogu zakona o dopuni Zakona o budžetu Republike Srbije za 2015. godinu, član 1. briše se. To je amandman koji su podneli gospodin Živković i gospodin Pavićević. Gospodine Šutanovac, ja vas molim da se vratite, da govorite o amandmanu, jer ovo je veoma važna tema i neću dozvoliti da pričamo o bilo čemu drugo, osim o ovom amandmanu. (Dragan Šutanovac, s mesta: Ja ne znam samo…) Da li možemo tako? (Dragan Šutanovac, s mesta: Ako mi dozvolite da završim?) Ne možete da završite da pričate o onome što nema veze sa ovim amandmanom. (Dragan Šutanovac, s mesta: Shvatate li vi…) Ne želim da shvatim ono što vi govorite, jer ne želim uopšte da na bilo koji način mi bilo šta vi date neki savet ili objasnite. (Dragan Šutanovac, s mesta: Dajte mi reč. Sve vreme govorim o amandmanu.) Ne govorite. Nijednom ga niste pomenuli. Evo, ja ću uzeti stenografske beleške. Nijednom niste pomenuli amandman, nijednom u vašem izlaganju. (Dragan Šutanovac, s mesta: Kako nisam?) Niste, gospodine Šutanovac. Evo, ja vih voleo da uzmete, vi da pročitate i da mi donesete jednu rečenicu u kojoj je pomenut ovaj amandman koji je na dnevnom redu. Čak i reč amandman niste pomenuli. (Dragan Šutanovac, s mesta: Što moram da kažem – amandman?) Pa, morate da govorite o amandmanu. (Dragan Šutanovac, s mesta: Dobro, evo, objasniću. Vratite mi reč.) Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, povreda Poslovnika. (Dragan Šutanovac, s mesta: Javljaću se stalno.) Morate ponovo da se javite, a sada je dobio reč gospodin Đurišić.
Predsedavajući, ja želim da ukažem da danas ceo dan dok predsedavate…
Vi dobacujete.
… kršite član 106. Poslovnika, koji govori o tome da govornik može da govori samo o tački dnevnog reda, o kojoj se vodi pretres. Znači, kada govore poslanici iz vaše poslaničke grupe, za njih član 106. ne važi. Mogu da pričaju o čemu god hoće i da nekog hapse i da ih šalju u zatvor, i da ne znam šta rade ovde, pokazuju slike. Nikakve veze sa temom rasprave ne moraju da imaju. A, onoga trenutka kada neko iz opozicije na isti način učestvuje u ovoj raspravi, koja je mnogo šira od ovih nekoliko rečenica koje se nalaze u amandmanima o kojima raspravljamo, vi oduzimate reč i izričete opomenu. Znači, ja vas molim da imate isti aršin prema svim poslanicima, da dosledno član 106. Poslovnika sprovodite, bez obzira na to sa koje strane dolazi diskusija, jer bez toga ovo nije parlament, nego se ovo pretvara u glavni odbor vaše stranke, gde mogu da se čuju samo hvalospevi o radu Vlade i premijera. Mi nismo zato ovde. Mi smo ovde da kritikujemo ono što ova Vlada radi, jer su nas izabrali građani koji ne podržavaju ovu Vladu. Tri četvrtine građana nije glasalo za ovu Vladu i nas ovde koliko ima, imamo pravo i obavezu da govorimo o tome i ne možete nas u tome sprečavati. Nemojte da mislite da će vaše opomene i vaše ponašanje da nas spreči u tome. Neće, odmah da vam kažem. Poštujete Poslovnik, da se odnosite prema svim poslanicima isto. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Đurišiću. Molim vas da upravo ono što ste sada izgovorili, prigovorili meni, da prvo poštujete vi. Znači, onoga trenutka kada vi poštujete Poslovnik ja, kao predsedavajući moram da ga poštujem. Gospodin Nikolić je bio danas opomenut da dobacuje i to posle toga više nije radio. Ja nisam imao mogućnost da ga opomenem. Vas opominjem… (Dragan Šutanovac, s mesta: Da li je dobio opomenu?) Gospodine Šutanovac, nemojte da dobacujete, molim vas. Vas opominjem celo prepodne. U stenobeleškama sigurno ima dvadeset puta da sam vas opomenuo da ne dobacujete. Znači, na kraju moram… (Marko Đurišić, s mesta: Sve vreme kršite Poslovnik.) Gospodine Đurišiću, ako ja kršim Poslovnik, vi se ovako javite, ja vas saslušam dva minuta i dam komentar. Znači, to uopšte nije problem, kao što ste malo pre dobili reč, vi ste rekli ono što ste imali, ja sam vas saslušao i sada dajem objašnjenje. (Marko Đurišić, s mesta: Poslovnik.) Ne možete ponovo, ne mogu da prekršim Poslovnik odmah. (Marko Đurišić, s mesta: Poslovnik.) Znači, ne mogu gospodine Đurišiću, to vrlo dobro znate. Jedino ako smatrate da sam prekršio Poslovnik što sam opomenuo gospodina Šutanovca da ne dobacuje. (Marko Đurišić, s mesta: Poslovnik.) Gospodine Đurišiću, vi ste dobili opomenu zato što ste dvadeset puta u toku dana dobacivali. Imate pravo da govorite. Javite se za reč, vi reč dobijete, govorite i nikakv problem. Ali, ne možete da dobacujete sa mesta. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. (Marko Đurišić, s mesta: Poslovnik.) Ne možete, gospodine Đurišiću. (Marko Đurišić, s mesta: Niste me pitali da li treba da se glasa o povredi, član 103.) Skupština će se izjasniti u danu za glasanje. Izvolite, gospodine Pavićeviću. Imate vaših pet minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani podpredsedniče Narodne skupštine, gospodine Bečiću, uvaženi ministre Vujoviću i poštovani gosti iz Ministarstva, više od dva sata, poštovana gospodo, jutros raspravljamo o amandmanu, koji smo na član 1. ovog Predloga zakona podneli narodni poslanik Zoran Živković i ja. Poštovana gospodo, ja smatram da je to već dovoljan znak za sve narodne poslanike ovde, ali i za građane naše Republike, da je ovo važna tema i da se raspravi prilazi na takav način da iz koje god stranke da se govori, da se ukazuje na važnost toga kakav je naš pristup ovom predlogu koji je poslala Vlada Republike Srbije. Diskutovali su narodni poslanici SNS, uključili su se narodni poslanici SPS, diskutovali su narodni poslanici drugih političkih stranaka. Skoro da nema stranke, parlamentarne, iz koje narodni poslanici jutros nisu diskutovali. Ja ovo napominjem, gospodine Bečiću, da bih ukazao narodnim poslanicima koji su minimizirali značaj sadržine naših amandmana, da je veoma važno da ovako temeljno raspravljamo o ovome što je Vlada predložila, ali i o tome kakva je naša reakcija na takav predlog. Strašno se čudim, poštovana gospodo, kada narodni poslanici neki ovde ne mogu da razumeju da postoje građani naše Republike, mahom u ovom slučaju u prosveti, u različitim podnivoima sistema obrazovanja u Srbiji, koji ovo što je rešenje, gospodine Obradoviću, koje je poslala Vlada Republike Srbije smatraju poniženjem. Ja onda ne mogu da razumem kada se vi javite ovde, bili ste ministar prosvete, a onda kažete da ne razumete…
Molim vas, gospodine Pavićeviću, ne možete se neposredno obraćati drugom narodnom poslaniku.
Izvinite, posredno ću da kažem. Ja onda ne razumem kada bivši ministar prosvete uputi jednu poruku nama podnosiocima amandmana da ovo nije onaj nivo ozbiljnosti rasprave kakvu je on očekivao. Takođe, gospodine Bečiću, ja ne razumem kada neki narodni poslanici diskutujući o našem amandmanu, kao što je to uradio gospodin Neđo Jovanović, kažu da bi usvajanje našeg amandmana dovelo parlament u blokadu, poštovana gospodo. Pa, ni na koji način nije moguće zamisliti situaciju da kada bi se prihvatio naš amandman, da posledica toga bude parlament koji je u blokadi. Zašto? Gospodin Neđo Jovanović je argumentovao, ostao bi član 2. Predloga zakona kojim se definiše kada zakon stupa na snagu. Poštovana gospodo, pa Zoran Živković i ja podneli smo amandman i na član 2, poštovana gospodo, gde smo predvideli da će narodni poslanici vladajuće koalicije uvažiti argumentaciju koju dva dana mi ovde saopštavamo, da će prihvatiti naš amandman na član 1. kojim se kaže – briše se sadržina člana 1, da će sledstveno tome, poštovana gospodo, prihvatiti našu argumentaciju i amandmana na član 2, jer smo mi, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Bečiću, da čuje, evo, narodni poslanik Neđo Jovanović, podneli amandman i na član 2, u kojem piše – briše se član 2. To znači, poštovana gospodo, da mi predlažemo da se ne prihvati, da se ne usvoji ovaj Predlog zakona. I kao posledica ne može da bude blokada parlamenta ni na koji način. Apsolutno dosledno ovde delujemo. Ministru Vujoviću smo, poštovana gospodo, jutros, na samom početku, pa ja sam to u prvom govoru, ponudili smo mu jedan čestiti izlaz iz ove situacije. Izlaz je, ministre Vujoviću, da uvažavajući argumentaciju koja se čula, uvažavajući da u našoj Republici žive građani koji drže do svoga dostojanstva, koji neće milostinju, koji neće poniženje, koji hoće samo nagradu za sopstveni rad, platu za sopstveni rad, ponudili smo ministru Vujoviću da on danas ovde, na osnovu argumentacije koju je čuo, povuče Predlog zakona i da se na taj način odgovori na ono što je bila današnja argumentacija. Meni deluje da je naša argumentacija ovde bila dobra, da ovde imamo razmišljanja da zaista to jeste bila dobra argumentacija, ali da isključivo iz razloga poslušnosti svojoj stranci ne želi da se prihvati jedan naš predlog koji na odgovarajući način tretira ono što je reakcija prosvetnih radnika na ono što je Vladin Predlog zakona, poštovana gospodo. Hvala.
Vreme. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović, replika.
Zahvaljujem. Uvaženi ministre sa saradnicima, ja ću vrlo kratko izneti repliku na ovo što je rečeno. Radi se o nečemu što postaje manir koji je nedopustiv. Non-stop smo ukazivali u ime poslaničke grupe SPS na zloupotrebu Poslovnika. Oni koji se pozivaju na poslovničku savest, koji nas uče kako da se ponašamo u parlamentu, imaju jedan manir koji je ustaljen od samog ovog saziva, u kome se isti predlagači nalaze. Zbog toga se dolazi u blokadu parlamenta jer parlament mora efikasno da deluje. Efikasnost parlamenta ne može da se postigne na način kako se to ovde čini, a naročito ne sa amandmanima „briše se“ koji su bili i ranije, a sada bez adekvatne argumentacije, svakako činjenično neutemeljene. U tome se sastoji blokada parlamenta i ta blokada parlamenta će postojati sve dok se ovaj manir ne iskoreni, a iskoreniće se onog trenutka kada budemo intervenisali u Poslovniku i kada budemo zabranili ovakve vrste zloupotrebe Poslovnika i poslovničkih prava. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Jovanoviću. Reč ima narodni poslanik dr Dušan Milisavljević.
Poštovani gospodine predsedavajući, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani ministre, kada pričamo o prosveti, kada pričamo o nauci, želim narodne poslanike da upoznam da je skoro objavljena lista deset najboljih univerziteta u svetu i da je od deset univerziteta sedam iz SAD. Sjedinjene američke države nisu najjače zato što imaju najjaču vojsku ili najjače oružanje, nego su najjače upravo zato što imaju najbolju …
Molim vas gospodine Milisavljeviću o amandmanu.
O amandmanu je, nauka i prosveta. Znači ono što moramo je da više pažnje damo našoj prosveti i našoj nauci, to je nešto što ne bi trebalo da se svađamo oko toga i ne bi trebali da se prepucavamo. Želim da se složim sa kolegom Zoranom Babićem kada je pričao o jednoj elementarnoj stvari, neki su rekli da to nije tema, mislim da jeste, kao što sam rekao i ono u uvodu, jeste tema. Skandalozno je u kakvim uslovima deca idu u toalete i to treba da bude jedna nacionalna strategija, ne treba da bude nečija zasluga ove ili ove stranke. U pređašnjoj Vladi i predsednik Boris Tadić, i gospodin Dušan Petrović i ministar Žarko Obradović su pokretali tu temu. Nije dobro kada se kaže – nemamo dovoljno para. Za tu decu moramo da imamo pare i trebamo da im omogućimo stvarno neke pristojnije uslove, ja sam iz Toplice i znam tu školu koju navodi gospodin Babić, nije samo ta škola, postoje i brojne škole gde ima puno problema sa toaletima. To treba da bude zajednička akcija, ne treba da bude sporenja, ne znam ko će reći nešto protiv takve inicijative i lično želim da kažem da to podržavam. Treba to konačno da se u radi i da nema sporenja oko toga. Što se tiče amandmana, danas celog dana praktično pričamo o tome da li treba ili ne treba povući zakon, zalažem se da se pojačava podrška prosveti i nastavnicima koji edukuju i rade na obrazovanju naših mladih naraštaja i to je nešto što je naše najveće bogatstvo, mi smo siromašni za neke druge stvari, ali pamet imamo. Potrebno je mnogo više pažnje posvetiti prosveti i nauci. Javno ću izgovoriti, na žalost možda i to je moja zamerka mojoj stranci koja je u nekim godinama kada je imala vlast nije tražila odgovornost u ovim resorima, resorima prosvete i zdravstva i to je prepuštala koalicionim partnerima, ali su ovo stvarno resori gde se pokazuje socijalna pravda. Pokazuje se način vođenja i način kako se ophodi prema tim ljudima. Ti ljudi u prosveti su nešto što moramo da poštujemo i da čujemo i da ne izdvajamo kada nekome dajemo podršku u nekom novčanom iznosu. Svi moramo da budemo svesni da moramo da zastupimo sve vidove nastavnika, profesora, u nekim amandmanima ste to ispravili. Morate da zastupite sve i da shvatite da oni stvarno rade u nekim lošim uslovima. Drago mi je što je jedan od tih amandmana obuhvatio predškolske ustanove i nadam se da će i visoka struka i univerziteti biti obuhvaćeni ovim amandmanom, jer svi živimo teško i to nije da neko živi bolje ili lošije. Znači, naši građani teško žive, naša prosveta i nauka jesu u teškom stanju, ali uprkos tome oni bruse nešto što je dijamant a to su ta naša mlada i pametna deca. Zajedno treba da nađemo način kako ćemo tu decu da zadržimo u Srbiji da ona ne leče neku tuđu decu, da ostanu da leče naše građane, da oni svoju pamet ovde nakon nekih završenih specijalizacija i magisterijuma iz inostranstva, praktično primene u našoj zemlji. Mislim da su neke stvari od opšteg interesa i ne bi trebalo da se lome koplja što se tiče toaleta, što se tiče podrške u prosveti. To je moja današnja diskusija povodom ovog amandmana. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Čudno tumačenje matematike je danas na delu, neki narodni poslanici kažu za SNS da nije glasalo tri četvrtine ljudi u Srbiji i to govore oni narodni poslanici za koje nije glasalo 97% ljudi u Srbiji. Za njih nije glasalo 97% ljudi, ali onda tumače matematiku na nekakav čudan način. Znam da je predlagač amandmana radio u prosveti, ali mi sada samo nije jasno u čije ime i za koga kaže da je ovo poniženje za prosvetu. Radio je u prosveti, sada više ne radi, na stalnom radnom odnosu je u Narodnoj skupštini Republike Srbije, što je legitimno. Koga zastupa ako je ovaj zakon plod dogovora između Vlade Republike Srbije i sindikata u prosveti, svih sindikata u prosvetu? Onda mogu samo da posumnjam da predlagač amandmana zastupa i govori u ime onih 11 ljudi o kojima je govorio moj uvaženi kolega Aleksandar Marković, koliko su uspeli da sakupe, čak ni za jednu školsku učiniocu, a kamo li za bilo šta više u Novom Pazaru. Ti i takvi za koje nije glasalo 97% ljudi u Srbiji, ti takvi koji u jednom velikom i časnom srpskom gradu kao što je Novi Pazar skupe 11 svojih pristalica i funkcionera sada govore protiv dogovora koji je postigla Vlada Republike Srbije zajedno sa prosvetnim radnicima, odnosno njihovim sindikatima. Ti i takvi za koje nije glasalo 97% kažu da je ovo poniženje. Zamolite Bojana Pajtića da doda i on tih 7.000 pa će to biti duplo više, mnogo bolje će onda biti. Verujem da je to kod Bojana Pajtića završilo u tuđem džepu (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika, gospodinu Babiću da odgovorim.)
Šta ste pitali gospodine Babiću, gospodina Pavićevića? Ne razumem gospodine Pavićeviću šta pokušavate celo pre podne. (Vladimir Pavićević, s mesta: Rekao je predlagač amandmana.) Gospodine Šutanovac vi nemate više vremena, vaša poslanička grupa nema više vremena. Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, apsolutno nemam nikakvu dilemu da ovaj amandman ne treba da bude prihvaćen, kao što nema apsolutno nikakvu dilemu ni da može uopšte da se desi drugačiji ishod do da se ovo ne prihvati, ali moram da izrazim neverovanje sa svoje strane. Da smo mi zapravo svedoci ovakvih predloga danas, ovakvih obrazloženja danas i ovakvih reči podrške nečemu ovakvom danas. Zaista je teško poverovati u ovakve stvari koje smo u prilici da slušamo. Slušali smo ih i u danu kada smo raspravljali i u načelu. Proteklog četvrtka slušali smo mnogo teških neistina šta je ko mislio, šta ko oseća, kako se ko postavlja po pitanju ovog predloga, teških neistina. Samo jedna od njih predstavlja onu kako se prema ovom predlogu odnose naši prosvetni radnici na različitim nivoima, samo jednu od njih. Hajmo redom. Dakle, šta je ovde ubedljivo najveći problem? Ubedljivo najveći problem je što se ovde neke stvari predstavljaju sa očigledno vrlo pogrešnom namerom, sa vrlo lošom pozadinom i sa vrlo štetnim implikacijama, potencijalno štetnim implikacijama, ali od toga se nadam iskreno da neće biti ništa ne u smislu prihvatanja ili ne prihvatanja ovoga, što se mene tiče sudbina ovog predloga je jasna. Samo se nadam da oni koji pokušavaju da upornim kritikovanjem kako bi iskazali neko svoje lično nezadovoljstvo tamo gde tome apsolutno mesta nema i upornim prosipanjem žuči po pitanju nečega što bi trebalo da bude dobro, lepo, treba zajedno da se obradujemo, da takvi neće uspeti da pokvare atmosferu ovog društva. Jedno po jedno. Pitanje nekog krajnjeg poniženja je apsolutno neprihvatljiva formulacija, apsolutno neprihvatljiva. Kada neko ovde tvrdi da svi predstavnici zaposlenih u onom sektoru kog se tiče predložena izmena tvrde ovo, taj istinu ne govori. Istina je da jeste pomenuo jedan forum i u tom smislu se pridružujem oceni kolege Babića i izražavam sopstveno poštovanjem prema tom forumu. Znači, istina je da jedan forum jeste nastupio sa takvom formulacijom. Po pitanju onoga da li ovde neko razume ili ne razume, zašto dolazi takva formulacija od tog foruma, za informaciju svakoga ovde – da, naravno da razume, apsolutno razume i s te strane ja nikakvu zamerku ličnu neću dati, jer razumem da je u pozadini te priče izvesna zebnja, koju apsolutno ne dele svi zaposleni u sektoru u kom se ova izmena odnosi, ali ti koji su je iskazali možda nisu u stvari razumeli na najbolji način i nije sporno, naša uloga jeste da te stvari razjasnimo ovde. Zebnja u smislu da li je možda makar teoretski ova mera kojom se bavimo kroz ove izmene neko konačno rešenje po našem viđenju svih problema, nedaća, izazova koji se tiču prosvete, naravno da nije. Dakle, niko nije čuo ni predstavnike Vlade, ni predstavnike skupštinske većine da nastupaju sa stajališta i što se nas tiče ovom merom mi smo za vjek i vjekova rešili sve što je otvoreno pitanje u vezi prosvete. Naravno da nije čuo i neće ni čuti. Dakle, oko toga nikakvih nerazumevanja ne treba da bude. Ali, hajde da se bavimo elementarnom logikom. Dakle, još jednom podvlačim ovo ne znači da smo mi prestali da se bavimo pitanjima prosvete, ovo ne znači da mi više nikada nećemo staviti prst na čelo po pitanju kako izgleda budžet bilo kog našeg građanina, bilo kog, ne samo u ovom sektoru, ali ajmo još jednom na elementarnu logiku. Nama se ovde konstantno, evo već dva sata, nije to ni za kakvu pohvalu, to ne govori ništa u prilog ozbiljnosti ovog predloga. Naprotiv, govori o upornom insistiranju na potpuno pogrešnim stvarima koje vremenski koštaju toliko koliko koštaju. Dakle, nama se ovde uporno inputira da mi treba da prihvatimo sledeći stav – bolje je da se neka novčana podrška ne pruži, nego da se pruži. Šta je tu razumno? Šta je tu logično? Da li se predlaže bilo šta drugo ovakve vrste izbora, da se složimo ili da se ne složimo oko toga da je bolje da se ne pomogne, nego da se pomogne? Hajte molim vas, ne predlaže se apsolutno ništa drugo. Neki drugi u ovoj sali koji uporno koriste svaku priliku da takođe izraze kritiku tamo gde to i ne može da se uradi na iole uobličen način, ali ipak zadrže dovoljnu raciju da sve to dodaju - što ne znači da ćemo glasati protiv. Danas čujem da podržavaju ovakve predloge. Sad, šta to znači? Da neko menja mišljenje. Po mom viđenju to znači nešto drugo, nešto još teže i strašnije, da apsolutno nije važno nekima u ovoj sali da li su za neki predlog ili su protiv nekog predloga. Njima je samo važno da budu protiv ove Vlade, da se suprotstavljaju ovoj većini i da ako mogu nanesu što veću štetu u vidu opšte atmosfere u našem društvu po bilo kojoj ceni. Ovu vrstu predloga drugačije, uz svu dobru volju, a znamo se dobro, upoznali smo se ovde, da razumem ne mogu. Dalje, kako su se menjali ovi zakoni i da li je to razlog za neko nezadovoljstvo, konkretno ovaj predlog? Menjali su se na bolje, dame i gospodo, na bolje. Dakle, ni to nije razlog da se usvoji amandman koji kaže da ovo sada treba da se odbaci i da ga uopšte nema. Počeli smo od nečega što predviđa određenu novčanu podršku određenoj kategoriji naših zaposlenih. Na šta smo promenili? Na proširenje kruga onih koji treba da dobiju tu podršku i na povišenje sredstava. Da li je to bolje ili lošije? Bolje je. Šta smo onda uradili? Imamo još jednu korekciju kroz odborski amandman. Dodatno smo proširili krug onih koji treba da dobiju podršku i sada mi treba da prihvatimo samo zbog toga što neko na drugačiji način ne ume da izrazi sopstveno nezadovoljstvo da je to grešenje i odlazak iz nečega u još gore itd. Ajmo još jednom, elementarna logika i molim da se oko ovih stvari na ovaj način ni danas, a ni bilo kada na dalje, ne raspravlja, jer jedino što je poniženje u celoj ovoj priči je poigravanje sa podrškom onih ljudi na koji se neki pozivaju, a koji su takođe trebali i biće, da budu na odgovarajući način obuhvaćeni ovim merama, merama koje treba da predstavljaju nešto što je za njih dobro i korisno. Najmanje što može da konstatuje svako je – odlično, nešto se dogodilo, nije loše, naprotiv, idemo dalje. U najmanjem slučaju to. Lično bih bio još zadovoljniji da se nalazim u krugu onih na koje se odnosi ova mera, ali ne ulazim u to kako ko treba da se oseća. Minimum je korektnost – ovo je dobro i idemo dalje. Sve ono što ostaje kao otvoreni izazov rešavaćemo dalje zajedničkim snagama. Ono što je ubedljivo najlošije u celoj priči, a što sam video u ovom obrazloženju, pisano obrazloženje amandmana je ta negativna implikacija koja uz sve napore da neko ovde napravi lošu atmosferu, vidim u poslednjem stavu obrazloženja, pokušava još dodatno da unese razdor, da objasni kako evo sada odjednom neko je povlašćen zbog toga što se ovako nešto predlaže. Šta to treba da znači? Da svi ostali treba da budu nezadovoljni, pa da se ljute na one koji jesu obuhvaćeni ili na onoga ko predlaže? Pa nije tako. Tek kada budemo naučili da funkcionišemo kao jedna porodica i jedan tim, ponavljali smo to više puta, ima osnova da nam bude bolje. Treba da se radujemo bilo čemu dobrom i korisnom za bilo koga iz našeg okruženja, a ne da budemo zajedljivi i ne da prosipamo još jednom tonu žuči tamo gde joj mesta nema. Ovo, dame i gospodo, da se ne prihvati, ovako nešto nikada i nigde. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima dr Ljubiša Stojmirović. (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika.) Gospodine Pavićeviću, stvarno i pored najbolje volje nisam mogao na bilo koji način da vas povežem sa izlaganjem gospodina Orlića. (Vladimir Pavićević, s mesta: O čemu je govorio gospodin Orlić?) Govorio je o atmosferi u sali, o raspravi po amandmanima, ali vas, gospodine Pavićeviću, nije pomenuo nijednom rečenicom, ni uvredio. Ne želim sa vama uopšte da se … Reč ima narodni poslanik prof. dr Ljubiša Stojmirović.
Poštovane koleginice i kolege, ja sam jedan od onih poslanika koji nema problema da prihvati sugestiju, amandman bez obzira od koga dolazi ta sugestija. Svaku sugestiju, svaki amandman koji je po meni ispravan, koji je u interesu građana Srbije, ja prihvatam i zato mogu da kažem da sa obe ruke glasam za predlog koji je dao kolega Šutanovac i ja ga podržavam, da se vrati oteto, ali i dodajem, da se vrati i ono što je ukradeno i istovremeno da odgovaraju oni koji su otimali, da odgovaraju i oni koji su krali, da istražni organi i sudovi rade svoj posao, pa ako treba, neka neko ide u zatvor ili kako to kaže naš narod – u ćuzu. To je nešto što sam mogao da prihvatim. Što se tiče ovog amandmana koji kaže – briše se, i ako pratim ono što rade kolege koji su predložili ovaj amandman, moram da kažem da to ne mogu da prihvatim. Evo iz kog razloga. Danas je veliki praznik, Đurđic. Danas veliki deo Srbije slavi i ja koristim ovu priliku da svima onima koji poštuju ovog sveca i slave čestitam ovaj dan i danas ću se i ja naći među domaćinima na jednoj slavi kod jednog čestitog čoveka u Grockoj koji je oduvek opozicionar, a kod nas Srba je to poznato – uglavnom smo protiv vlasti, ali kada glasamo, glasamo za vlast. Biće tamo dosta mojih kolega prosvetnih radnika, i biću u situaciji da me oni pitaju kada bih glasao za ovaj amandman – ko je tebi dao pravo da ti izbrišeš naših sedam hiljada dinara i da ne bi došli u tu situaciju da me oni to pitaju, a ja da crvenim tamo, zato kažem odmah da neću glasati za taj amandman, jer mislim da nemam prava da izbrišem tih sedam hiljada dinara onima koji hoće da prihvate to. Oni koji ne žele da prihvate to, slažem se odmah da to nije premnogo, da nije ni mnogo, da kažem da je malo nisam taj koji može da odlučuje u njihovo ime, ali mislim, pretpostavljam da je sa dobrom namerom bio dat ovaj predlog, ali i predlagači imaju pravo da pogreše. Nadam se da ćemo u budućnosti biti svi konstruktivniji, da ćemo pokušati da nađemo najbolja rešenja koja su u interesu građana, odnosno koja su u interesu onih na koje se odnose i da nećemo imati više ovako duge i neplodne diskusije, nego da ćemo biti zbilja efikasniji i da pokušamo da uradimo nešto što je u interesu građana Srbije i da pomognemo onima koji se trude, a dali smo im poverenje da vode Srbiju, dali smo im poverenje da budu u Vladi. Mislim da oni rade u najboljem interesu građana Srbije. Mogu da ne složim sa nekim od ministara. Mogu da se ne složim sa kolegom Verbićem jer tu mi je najlakše da kažem nešto možda. Mislim da bih ja bio bolji ministar i da bi pronašao neka bolja rešenja. U ovoj situaciji imamo rešenje koje će zadovoljiti jedan, mislim, dosta veliki broj prosvetnih radnika i nemamo pravo da u njihovo ime brišemo to. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Stojmiroviću. (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika.) Gospodine Pavićeviću, razumem da se danas nalazite u izlaganju svakog poslanika, ali morate shvatiti da mora da se ispune poslaničke i poslovničke odredbe, da moraju da vas pomenu u negativnom kontekstu, da moraju da pomenu vaše ime i prezime, a to što ste u njihovom odgovoru ili u njihovom obrazlaganju zbog čega smatraju da ne treba biti prihvaćen ovaj amandman pronalazite, ja vam tu ne mogu ništa. Zahvaljujem. Prelazimo na član 1. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Riza Halimi, Sabina Dazdarević, Enis Imamović i Šajip Kamberi. Reč ima narodni poslanik Enis Imamović. Izvolite.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Naime, 24. aprila ove godine Vlada, tj. Ministarstvo prosvete je sa sindikatima prosvetnih radnika potpisalo Sporazum koji, između ostalog, predviđa i da se do kraja 2015. godine prosvetnim radnicima isplati jednokratna pomoć u visini jedne plate. Upravo ovim amandmanom mi pokušavamo da težište ove rasprave o ovom zakonu vratimo na ono što je Vlada, tj. Ministarstvo prosvete preuzelo potpisivanjem tog sporazuma. Meni je lično neshvatljivo da jedna institucija na tako visokom nivou, kao što je ministarstvo, tek tako prelazi preko preuzetih obaveza za koje je potpisala i stavila potpis na sporazum. Inače, Vlada je ovim merama štednje koje su na snazi prosvetnim radnicima na godišnjem nivou već umanjila primanja od 30 do 60 hiljada dinara. Upravo usvajanjem ovog amandmana mi pokušavamo da donekle ispravimo i donesemo neko zadovoljavajuće rešenje za obe strane. Malopre se u jednom momentu diskusije spomenuo i Novi Pazar i obrazovanje u Novom Pazaru, pa bih podsetio kolege da malo bolje uđu u suštinu problematike kada je u pitanju obrazovanje i te učionice u Novom Pazaru. U Novom Pazaru je na vlasti već više od osam godina stranka vašeg koalicionog partnera Rasima Ljajića. Ja već godinama unazad pokušavam da dobijem odgovor na pitanje – kako to i ko je to omogućio da se skoro svim osnovnim i srednjim školama u Novom Pazaru već više godina dozvoljava, tj. ko je dozvolio situaciju da su njihovi računi blokirani više godina? Ko je dozvolio situaciju da naši učenici u osnovnim i srednjim školama pohađaju nastavu u hladnim učionicama, okupljeni oko jedne grejalice? Dakle, ja sam to pitanje postavljao i Ministarstvu prosvete i još uvek nisam dobio odgovor na to, pa bi bilo dobro, kada već spominjete Novi Pazar, da uzmete i ove činjenice u obzir, kao i da uzmete u obzir činjenicu da u Novom Pazaru takođe živi preko 80% stanovništva bošnjačke nacionalne manjine, gde nisu u mogućnosti da ostvaruju svoja prava na obrazovanje, ono koje im je zagarantovano Ustavom i zakonima ove zemlje. Bilo dobro da, kada spominjete Novi Pazar, uzmete i tu činjenicu u obzir, kao i da uzmete u obzir činjenicu da je dozvoljeno direktorima škola i načelnicima školskih uprava da suspenduju Ustav, zakone i da suspenduju Uredbu Vlade iz 2013. godine o omogućavanju nastave na bosanskom jeziku…
Gospodine Imamoviću, molim vas da se vratite na amandman. Ne pričamo o prosveti i obrazovanju u Novom Pazaru, nego imamo amandman koji je na dnevnom redu.
Ja pričam upravo i osvrćem se na čitavu diskusiju koja se provlačila kroz raspravu i o prethodnim amandmanima, pa ne vidim razlog zbog čega su i prethodni poslanici spomenuli obrazovanje i učionice u Novom Pazaru, a niste reagovali. Ja kao poslanik iz Novog Pazara imam obavezu da skrenem pažnju na činjenično stanje koje vlada u Novom Pazaru i u hladnim učionicama u Novom Pazaru, tako da želim da iskoristim ovu priliku. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr. Marko Atlagić.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, naravno da predlažem da se ovaj amandman odbije. Pokušaću da obrazložim. Ja radim u vaspitanju i obrazovanju i primam platu u radnoj organizaciji. Prema tome, nema razloga da se dodvoravam kolegama prosvetnim radnicima. Ali, ukoliko bi prihvatili ovaj amandman koji je sada pred nama, da jednokratnu novčanu pomoć damo u proseku zaposlenog, do čega bi to dovelo? Narušili bi budžet Republike Srbije za 2015. godinu. Šta to znači, dame i gospodo narodni poslanici? Znači da bi narušili automatski i program rada Vlade za 2015. godinu, jer smo tačno u ekspozeu predsednika Vlade rekli šta ćemo činiti u 2015. godini. Ovo je realizacija onoga što stoji u programu Vlade, odnosno u ekspozeu predsednika Vlade. Do čega bi još došlo ukoliko bi veći iznos dali ili onaj manji, kao što je to predložila „akademska čestitost“? Narušili bi mere finansijske konsolidacije koje smo promovisali 27. aprila 2015. godine. Tu je suština problema. Ja molim, kada govorimo o ovom amandmanima i o ovom zakonu, da imamo na umu program Vlade Republike Srbije. Upravo se Vlada drži programa, da izvinete, ko pijan plota, što je dobro, jer ćemo time realizovati reforme koje smo promovisali. Treće, dokazali bi građanima Republike Srbije, ukoliko prihvatimo ovaj amandman, da se ne držimo obećanja koje smo dali kao poslanici koji smo glasali za program Vlade ili ekspoze i da ćemo izbeći grčki scenario u koji nas je dovela bivša vlast bivšeg režima, a ne ova Vlada. Ova Vlada sanira situaciju i izvlači nas iz ekonomske krize. Ne bi imali, izvinjavam se što ću ovo reći, tu ima ekonomista, ja nisam po struci ekonomista, stabilnost javnih finansija, a to smo programom Vlade i ekspozeom predsednika Vlade isto tako rekli, da trebamo javne finansije svesti u određenu meru itd. Čim nemamo stabilnost javnih finansija, nemamo ni uopšte stabilnosti druge u zemlji. To bi dovelo do nestabilnost, s obzirom na situaciju u okruženju itd. Dakle, moramo se striktno držati zaista programa koji smo zacrtali. Prihvatanjem ovog amandmana fiskalni deficit ne bi sveli na održivi nivo, a to smo programom Vlade za 2015. godinu tačno rekli. Evo, dame i gospodo, zbog čega predlažem da se ovaj predlog odbije i da se prihvati predlog Vlade. I na koncu, gospodine predsedavajući, da ne bi bilo zabune, obratiću se u jednoj rečenici. Gospodo prosvetni radnici, dobićete sedam hiljada, nije tačno da nećete, imamo većinu o ovoj Narodnoj skupštini, a oni koji su predložili da ne treba ništa, oni primaju kao „akademska čestitost“. On prima platu u ovoj Skupštini, a nije protivpredlog dao. Dakle, dobićete za Novu godinu. Drugi predlog, da ne bi bilo zabune, ne za sledeću godinu, nego to je jednokratna isplata, a sledeće godine jeste četiri posto više nego bilo ko svakog meseca u januaru, sektoru, jer je zabunu jedan narodni poslanik, koji je bio bivši ministar i oštetio ovaj budžet Republike Srbije za 470 miliona, rekao i izašao vani, jer on dođe ovde šetnjom svakih tri meseca. Prema tome, predlažem da se odbije i ovaj amandman, kako bi naši prosvetni radnici dobili, pa makar jednokratnu pomoć. Ali, ovo je znak da Vlada izlazi iz krize. E, to je žao gospodinu „akademskoj čestitosti“. Ne tih sedam hiljada, nego što Vlada i država Srbija izlazi iz krize, jer on nije dao protivpredlog. Protivpredlog nije dao, samo je psovao Vladu. Evo, vidite ovde u ovoj obrazloženju. Vrlo je neodgovorno, pa makar to dolazilo i od docenta sa fakulteta političkih nauka, nazivati Vladu da je neozbiljna i neodgovorna. Mislim da to nije u redu. Prema tome, ja predlažem, gospodine predsedavajući, da mi prihvatimo ovaj zakon, odbijemo amandman i jedan i drugi itd. Hvala vam lepo što ste mi dali reč.
Gospodine Atlagiću, vi ste se javili po nekom drugom amandmanu, amandmanu grupe narodnih poslanika Sulejman Ugljanin, Riza Halimi, Sabina Dazdarević, Enis Imamović i Šaip Kamberi, a pominjali ste u svom amandmanu neke docente, tako da… (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika!) Gospodine Pavićeviću, vaš amandman je prošao. Ne mogu ja u izlaganju gospodina Atlagića da prepoznam nekog docenta, kada niko od ove grupe poslanika mislim da nije docent ili tako nešto. (Vladimir Pavićević, s mesta: Ali, zna se ko je „akademska čestitost“.) Ne razumem, gospodine Pavićeviću, vaše pokušaje i dalje. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević, kao šef poslaničke grupe. Izvolite, gospodine Milićeviću.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Atlagić je rekao nešto u čemu se u potpunosti slažemo. Dakle, ni mi nećemo u danu za glasanje podržati ovaj amandman, iz prostor razloga jer on nije upodobljen sa ekonomskim mogućnostima države i on nije upodobljen sa onim što jeste realnost, kada govorimo o budžetu koji je zasnovan na zdravim osnovama i to treba da nam bude cilj - budžet koji je zasnovan na zdravim osnovama. Ovde imamo dve stvari. Imamo na jednoj strani nešto što predstavlja spisak lepih želja i kada bi realizovali taj spisak lepih želja, mi bi sigurno došli i išli ka finansijskoj propasti. Imamo na drugoj strani nešto što jeste nastavak strukturnih reformi, suštinskih strukturnih reformi, nastavak reformskih procesa i to jeste put i pravac koji vodi ka onom konačnom cilju kojem svi težimo, a to je boljitak za građane. Kao odgovorna i ozbiljna stranka, naravno da uvek jesmo opredeljeni za ono što jeste realnost i ono što jeste interes građana Srbije. Mislim da, kada govorimo konkretno o ovom amandmanu, ne treba u republičkom parlamentu da govorimo ono što bi građani želeli da čuju od nas, ne bajke, već ono što jeste realno. Imaćete prilike posle mene da govorite. Mi predlog zakona o kojem danas govorimo sagledavamo upravo kao jedan vid podrške, trenutne podrške za, kako je ministar definisao, 160.000 prosvetnih radnika u Srbiji i verujemo i ubeđeni smo da ćemo u periodu koji je pred nama, upravo zahvaljujući pozitivnim i dobrim pokazateljima u budžetu, biti u prilici da ovo pitanje rešimo i na kvalitetniji način. Kada govorimo konkretno o ovom predlogu, Vlada na ovaj način, po nama, pokazuje spremnost pre svega za razgovor sa sindikatima i Vlada je razgovarala sa predstavnicima sindikata. Sa druge strane, pokazuje spremnost da pomogne i da podrži prosvetne radnike u Srbiji. Nije tačno da Vlada ne čini ništa po tom pitanju i nije tačno da se ovo može definisati kao nekakav marketinški potez, jer - čemu to? Nema parlamentarnih izbora. Ovo je, dakle, po našem viđenju, jedan odgovoran predlog koji upravo jeste upodobljen sa onim što sam rekao na početku, a to su ekonomske mogućnosti budžeta, budžeta koji jeste zasnovan na zdravim osnovama. Mi bi želeli i voleli da ovaj iznos jeste daleko veći i mi razumemo prosvetne radnike u Srbiji i razumemo tešku situaciju u kojoj se nalaze prosvetni radnici, ali isto tako na drugoj strani moramo da sagledamo nešto što jeste realnost. Realnost, ponoviću po ko zna koji put, kada govorimo o budžetu koji je zasnovan na zdravim osnovama i naš cilj jeste održiv ekonomski sistem, naš cilj jeste da u potpunosti realizujemo plan i program ekonomske konsolidacije Vlada Republike Srbije i naš cilj jeste da se oseti boljitak u svim sektorima, u svim sferama društva, ali boljitak koji hoće biti zasnovan upravo na zdravim osnovama. Mi ovo sagledavamo kao još jedan u nizu mera ekonomske politike Vlade Republike Srbije i ubeđeni smo da će Vlada i u narednom periodu hrabrim i odlučnim koracima nastaviti da ide ka ubrzanom ekonomskom i dinamičnom rastu. Maločas je bilo reči o ekonomskim pokazateljima. Dakle, mi smatramo da su jasni i vidljivi ozbiljni znaci ekonomskog oporavka fiskalne i ekonomske konsolidacije i da upravo oni jesu rezultat odgovornog, ozbiljnog i posvećenog rada Vlade Republike Srbije. Dakle, preduzete su teške mere kako bi se sredilo stanje u javnim finansijama u Srbiji i upravo zahvaljujući reformskim procesima koji su započeti mi optimistički možemo gledati na period koji je pred nama – i na 2016. i na 2017. godinu. Dakle, ekonomski oporavak jeste, po našem mišljenju, nacionalni prioritet. Apsolutno smatramo da niko nema pravo da neodgovornim potezima, neodgovornim predlozima dovodi u pitanje realizaciju ovog ključnog cilja jer od realizacije ovog ključnog cilja, ekonomskog oporavka, zavisi realizacija brojnih ključnih ciljeva Vlade Republike Srbije. Upravo zahvaljujući rezultatima koje Srbija jeste postigla, Srbija danas jeste među vodećim zemljama, odnosno najprepoznatljivijim zemljama po rezultatima. Upravo to jeste razlog poštovanja brojnih zemalja prema Srbiji. Gospodin Atlagić je takođe maločas nešto pomenuo, sa čime se takođe u potpunosti slažem, dakle, šta je suština? Moramo da zarađujemo, moramo da trošimo daleko manje od onoga što zaradimo, da nastavimo da radimo u pravcu smanjenja javnog duga, budžetskog deficita i da omogućimo ekonomski privredni rast i privredni oporavak. Uz to, zajedno sa primenom modernih i sistemskih zakona koji jesu usvojeni u republičkom parlamentu i uz jasan plan fiskalne i ekonomske konsolidacije Vlade Republike Srbije, rezultati jesu vidljivi. Dakle, upravo zahvaljujući reformskim procesima koji su započeti i koji se sprovode, mi jesmo stvorili jedan realan, stabilan i siguran osnov koji može da omogući razvoj, jesmo stvorili jedan realan, stabilan i siguran osnov koji može da omogući ekonomski i privredni rast i koji hoće omogućiti boljitak za građane. Danas je potpuno jasno da program ekonomskog oporavka i fiskalne konsolidacije Vlade Republike Srbije nije programska, odnosno politička proklamacija i nije sačinjen zarad nekakve taktike političkog preživljavanja, političkih poena, reč je o jednoj ozbiljnoj strategiji koja upravo podrazumeva ono o čemu je već bilo reči, a to su hrabri, teški, odlučni i ekonomski, politički koraci i ekonomske i političke odluke, ali koje vode ka onom što jeste boljitak za građane. Dakle, reforme se upravo sprovode zbog građana, a ne zarad političkog marketinga i političke popularnosti političkih stranaka. Još jednom, nismo u mogućnosti da glasamo za ovaj amandman jer on ne predstavlja ono što jeste realnost u datom trenutku, nije upodobljen sa ekonomskim mogućnostima države, odnosno sa ekonomskim mogućnostima budžeta koji mora i treba da bude zasnovan na zdravim osnovama. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Gospodine Imamoviću, želite li opet reč po ovom amandmanu? Izvolite.
Hvala. Uvaženi predsedavajući, gospodine ministre, uvažene kolege iz vladajuće većine su se uglavnom složile oko jedne konstatacije, a to je da ovaj amandman navodno narušava budžet Republike Srbije, da je on marketinški, da je on populistički. Takođe je rečeno da je to nešto što bi građani od nas želeli da čuju, rečeno je i da je to spisak lepih želja, međutim, opet vas vraćam na činjenicu da je ovaj amandman proistekao upravo iz sporazuma koji je Ministarstvo prosvete 24. aprila 2015. godine potpisalo sa Unijom sindikata prosvetnih radnika Srbije i sindikatom radnika u prosveti Srbije. Prema tome, mislim da sve te kritike, koliko se ja sećam, nismo čuli kada je ovaj sporazum stupao na snagu. Znamo da je ovaj sporazum potpisan da bi se prekinu štrajk prosvetnih radnika i nismo čuli ovakve kritike od predstavnika vladajuće većine kada je ministar prosvete potpisao taj sporazum koji je, podsetiću vas, još uvek važeći i još uvek je na snazi, niti smo ga mi u parlamentu, niti ga je Vlada stavila van snage. Prema tome, kada mi ovim amandmanom pokušavamo da vratimo Vladu i Ministarstvo prosvete na nešto na šta su se sporazumom sa prosvetnim radnicima obavezali, mi ni na koji način ne narušavamo budžet Republike Srbije, ne bavimo se marketingom i populizmom. Ako prihvatite da se ministar prosvete tada kada je potpisivao ovaj sporazum bavio marketingom i populizmom, prihvatićemo i mi da ovim amandmanom to isto radimo. Međutim, to nismo čuli od vas i još uvek čekam da vidim šta ćemo da radimo sa tim sporazumom pre nego što krenemo da kritikujemo ovaj amandman. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Imamoviću. Reč ima gospodin Milićević. Izvolite.
Upravo ovaj zakonski predlog jeste, između ostalog, rezultat razgovora koji je vođen na relaciji Vlade Republike Srbije i sindikata. Pogrešno ste shvatili. Nije ovde reč ni o kakvoj kritici, već o realnom sagledavanju situacije u kojoj se trenutno nalazimo, kada govorimo pre svega o ekonomskim mogućnostima države. Kada kažem populizam i politički marketing, ako već moram konkretno da govorim, vi ste od 2008. do 2012. godine bili deo vladajuće koalicije u Srbiji. Bili ste od 2012. do 2014. godine, takođe deo vladajuće koalicije u Srbiji. Decembra 2009. godine je isplaćena jednokratna pomoć prosvetnim radnicima od 5.000 dinara i tada su zahtevi prosvetnih radnika bili daleko veći. Godine 2012. bili ste deo Vlade, isplaćena Svetosavska nagrada u iznosu od 4.000 dinara. Mislim, da su i tada zahtevi prosvetnih radnika bili daleko veći. Vi tada, zbog nezadovoljstva i zbog, nazovite, podrške niste našli za shodno da izađete iz Vlade Republike Srbije, nego ste sve to podržali. Ekonomska politika mora da bude zasnovana i mora da bude socijalno održiva. Reforme imaju za cilj upravo život građana, da obezbede život za građane i boljitak za građane. Ovaj trend ide ka boljitku. Dakle, nije ovde reč ni o kakvoj stagnaciji, nije ovde reč ni o kakvom nazadovanju, ne idemo mi korak unazad, nego ovde je reč o nečem pozitivnom, nešto je zarađeno i ovde je reč o podršci pomoći prosvetnim radnicima u Srbiji. Znate kako, legitimno je pravo da imate kritički osvrt prema onome što čini i radi Vlade Republike Srbije. To pravo apsolutno ne može niti želi bilo ko da vam oduzme, ali kada koristite to pravo i kada konkretno govorimo o ekonomskoj politici, onda dajte da čujemo i šta je alternativa, a da to nije demagogija koja vodi ka finansijskoj propasti. Ekonomski pokazatelji su jedno, ekonomske činjenice su jadno, a politički marketing je nešto sasvim drugo. Zahvaljujem.
Gospodine Imamoviću da li želite ponovo reč po amandmanu? Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, opet pokušavam, po ne znam koji put da vratim težište rasprave na suštinu, a suština jeste da je član ove Vlade, ministar prosvete u ovoj Vladi potpisao jedan važeći sporazum, koji još uvek ova Vlada nije stavila van snage, a koji ovim zakonom Vlada prećutno stavlja van snage. Govorili smo o nekim prethodnim okolnostima. Slažem se da prosvetnim radnicima treba dati samo povećanje, ukoliko mislimo da idemo napred i ukoliko mislimo da unapređujemo naše obrazovanje, međutim, kada govorimo o okolnostima koje bile 2009, 2011, 2012, 2013. godine, tada nismo govorili o okolnostima kada su prosvetnim radnicima bile umanjene plate, pa su oni na te veće plate koje su tada primali, dobijali naknade od 5.000 dinara, 4.000 dinara itd. Danas govorimo o okolnostima, kada su merama štednje prosvetnim radnicima umanjene plate i to bruto, i onda na to umanjenje mi njima uplaćujemo jednu simboličnu nadoknadu, ne kažem da je to gore nego ništa, ona je simbolična nadoknada, međutim ne zaboravite da mi prosvetnim radnicima na godišnjem nivou ove godine uplaćujemo od 30 do 60.000 dinara manje nego što je to bilo 2009, 2011, 2012, 2013. godine. Tako da hajde da ne govorimo o populizmu, jer kada govorimo o populizmu govorimo o sporazumu, onda govorimo o sporazumu koji je potpisao ovaj ministar. Dakle, ja vas uporno vraćam na sporazum ove Vlade, na snagu sporazuma koju ova Vlada potpisuje. Ako nešto važi taj potpis, dajte da taj potpis uvažimo. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Marko Đurišić. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Nije podnosilac amandmana tu, a vi želite po tom amandmanu reč. Izvolite. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać.
Uvaženi ministre sa saradnikom, dame i gospodo narodni poslanici, cela naša poslanička grupa Boris Tadić – Socijaldemokratska stranka – Zajedno za Srbiju i Zeleni Srbije, podnela jedan niz amandmana koji se odnose na član 1. Predloga zakona o dopuni Zakona o budžetu Republike Srbije za 2015. godinu. Svim tim amandmanima je obuhvaćen i ovaj amandman i suština je da mi tražimo da se svim zaposlenima u javnom sektoru kojima je smanjena plata vrati na nivo pre smanjenja plata zato što je to bez pravnog osnova tada urađeno, kao lex specialis i vreme je da ova Vlada iznađe druge načine za punjenje budžeta. Mi smo u diskusijama predlagali nekoliko mera kojima bi mogli da se puni budžet, koje su vrlo realne, vrlo sprovodljive, ali nisu prihvaćene od strane Vlade, već se išlo na smanjenje plata i penzija. Neću više da trošim vreme poslaničke grupe. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, podnosilac amandmana. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Posle dva minuta, molim vas da računate vreme šefa poslaničke grupe. Predlog amandmana, suština njegova je da se umesto ovih šest, pa sedam hiljada zaposlenima, prvo u osnovnom i srednjem, a zatim je dodato visoko obrazovanje, pa danas i predškolsko obrazovanje, očigledno mi poslanici nismo znali koliko to para Vlada ima da podeli. Kada smo došli na ovu sednicu i kada smo pisali amandmane, čuli smo nešto od vas ministre, očigledno da se taj iznos takođe menja, jer od rasprave u četvrtak, taj iznos je porastao, odnosno još skoro 29.000 ljudi biće obuhvaćeno ovom pomoći, kako ste vi to nazvali u svom izlaganju. Mi smatramo da je pravednije rešenje da se svim zaposlenima i penzionerima vrati onaj iznos za koji im je umanjeno pre godinu dana, za koji su umanjene plate, odnosno penzije. Obrazloženje koje ste vi dali za ne prihvatanje ovog amandmana je meni vrlo interesantno. Kaže – amandman se ne prihvata iz razloga što je predloženo rešenje ne sprovodivo jer je Zakon privremenom određivanju osnovica plata za obračun plata, odnosno zarada i drugih stalnih primanja kod korisnika javnih sredstava i dalje na snazi. To znamo, mi tražimo da se taj zakon povuče i na odloženoj sednici od juče za danas poslanici će se izjašnjavati o našem predlogu da se taj zakon stavi van snage. Izjašnjavaju se o njemu negativno prethodna dva meseca, ali mi smatramo da treba usvojiti taj zakon a onda i ovu razliku, a razlika je hajde da kažemo prosečno negde verovatno 50.000 dinara, konkretno za zaposlene u prosveti, na nivou od godinu dana za koliko su im umanjene plate. Ako je prosečna plata 40.000 sada u prosveti, znači da je bila nekih 45.000, 44.000 pre povećanja, pa deset posto, znači četiri hiljade mesečno, četiri i po, nije važno, to je nekih 50.000 možemo tako da dođemo. Možda je taj iznos i manji, ali je sigurno daleko veći od ovih 7.000 koliko vi njima nudite danas, daleko veći i zato mi negodujemo i zato mi ne podržavamo ovaj zakon. Ne zato što smatramo da zaposleni u prosveti ne treba da dobiju ovo nego smatramo da treba da dobiju ono što im je nepravedno uzeto pre godinu dana. To je naša politika. Drugi deo obrazloženja za odbijanje amandmana je još interesantniji. Takođe, imajući u vidu da je navedeni zakon privremenog karaktera, plate, odnosno zarade zaposlenih kod korisnika javnih sredstava kao i penzije moći će se povećati po ispunjenju posebnog fiskalnog pravila definisanog članom 27e stav 28. Zakona o budžetskom sistemu koji nalaže sprovođenje učešća plata opšteg nivoa države u BDP do sedam posto, odnosno učešća penzija u BDP do 11%. E, sada mene zanima da li vi u svemu što radite se držite zakona? Ako se držite zakona, gde je predlog zakona o budžetu za 2016. godinu? Zakon o budžetu vam nalaže da 1. novembra najkasnije taj zakon bude u Skupštini. Danas je ponedeljak 16. novembar. Nadam se da oko toga možemo da se složimo. Znači, kasnite 16 dana. Po zakonu, zakon važi za sve, ja verujem, u ovoj zemlji. Drugo me zanima, kako ćete vi, ako ovaj zakon važi, da povećate plate za onoliko koliko ste nam govorili ovde u četvrtak kada smo vodili raspravu u načelu i vi i premijer, odnosno penzije za 1,25%? Da li to znači da su ispunjeni uslovi iz Zakona o budžetskom sistemu, član 27. stav 28, ili ćete prekršiti Zakon ponovo i povećati penzije za ništa? A, zašto kažem da je to ništa? Zato što kad kažete inflacija, onda vi kažete – u Srbiji inflacije nema, ili je ništa. A ja vama kažem - inflacija u Srbiji je 2%, a 2% je veće od 1,25% koliko ćete vi povećati penzije. Znači, realno će penzije biti manje svima, a ne veće, kao što vi tvrdite. Mi smatramo da ove štetne zakone treba staviti van snage, da građanima treba isplatiti razliku, a da se Vlada prihvati ozbiljno posla. Jer, kakav je rezultat sprovođenja ovih mera? Najmanji rast i razvoj Srbije u zemljama u regionu, to kaže MMF, MMF koji vi pozivate i prizivate ovde i smatrate da su najmerodavniji da govore o uspehu i rezultatima. Najmanji rast u regionu je 2,6%, u Srbiji će biti 0,5 ili 0,75. Nema manje. Dug raste. Vi ste izračunali 200 miliona evra, plus 100 miliona dolara, plus 60 milijardi dinara, 60 milijardi dinara je 500 miliona evra. Dug je porastao i ove godine. Ne možete da kažete da nije i da nema i da je ovo isplaćeno od neke nove vrednosti koja je stvorena, jer ona nije stvorena. I u tome je problem, što ova Vlada nije donela pre godinu dana nikakve mere za razvoj, jer razvoja nema i neće ga ni biti jer nema investicija u ovoj godini. Nivo investicije u ovoj godini je manji nego u prošloj, a u prošloj manji nego u pretprošloj. Nema stranih investicija, nema domaćih investicija, ne investira država. Uštedeli ste na budžetu, 2% budžeta ste uštedeli manje zato što nisu potrošene pare za investicije iz budžeta. Bez tih investicija nema u budućnosti rasta i razvoja, ne može. Nivo društvenog proizvoda u Srbiji je danas manji nego 2011. godine, 33 milijarde i nešto je tada bio, evra, a danas je manji od toga, odnosno ove godine će biti manji od toga. Tri i po godine ova Vlada upravlja. Vi ste nama govorili o tome da ste vi došli pre 15 meseci. Ali, mi ovde ne polemišemo samo o tome šta je urađeno pre 15 meseci. Govorili ste o stanju koje ste zatekli. Pa, zatekli ste ga posle dve, dve i po godine nesposobne vlasti, loše politike koja je dovela do tih loših posledica. Ali, ove mere nisu dovoljne. Ja vam tvrdim, naredne godine sa ovim planiranim povećanjem plata i penzija, deficit se neće smanjiti. Biće isti ili veći od ovih 4% koliko će biti ove godine i onda ćete dići PDV u nekom trenutku naredne godine i onda ćete dići akcize da biste obezbedili pare u budžetu za ovo povećanje. O tome nikako ne govorite. Kažete - uštedeli smo, pa ćemo da povećamo. Nismo uštedeli, nego ćemo dići akcize 4% ili 5%, koliko ćemo dići akcizu na gorivo naredne godine da bi našli ova sredstva koliko ćemo povećati u narednoj godini za isplatu plata i penzija. S obzirom da se ovde radi o prosveti, ja bih baš voleo da vidim kako će sada prosvetni radnici, recimo, koji uče decu matematici, da uče svoje đake, pa im kažu ovako – ajmo deco da vidimo da li ste naučili sabiranje i oduzimanje, imali ste 50 jabuka i neko dođe i uzme vam pet i onda vam vrati posle nekog vremena dve, da li vi imate više ili manje nego što ste imali na početku? Ova Vlada ima kaže da imaju više, a deca u osnovnoj školi treba da nauče od tih prosvetnih radnika da je to manje, jer je to matematika. To je matematika. Kako misliste da motivišemo prosvetne radnike da rade svoj posao? Da li treba ovako da predaju deci u školi, ovako da ih uče matematiku? (Zoran Babić, s mesta: A inflacija?) Inflacija je 2%, 2% u ovoj godini, gospodine Babiću, koji dobacujete sa mesta po ko zna koji put, a predsedavajući ne sme reč da vam kaže. Dva posto, a vi povećavate penzije 1,25%. Da nije promenjen Zakon o budžetskom sistemu prošle godine, to povećanje bi bilo 2% do sada, jedan posto u oktobru, 0,5% u aprilu i 0,5% u oktobru ove godine, tako je pisalo u zakonu, u zakonu koji važi i na koji se vi pozivate kada vam to odgovara. Kada vas ja pitam – gde je po zakonu budžet za 2016. godinu, nema odgovora, po zakonu. Kako ćete po tom zakonu da povećate plate i penzije ako se držimo zakona ko pijan plota, kako reče jedan kolega ovde? Ili ćemo promeniti zakon, kao što ga danas menjamo, pa smo krenuli od pomoći šest hiljada prosvetnim radnicima u osnovnom i srednjem obrazovanju, pa smo digli na sedam, pa dodali visoko i danas predškolsko. Mi ne možemo ravnopravno da učestvujemo u toj diskusiji, jer mi ne znamo koliko vi to imate para koje želite da date građanima Srbije. Niste nam to nigde napisali. Menja se ta cifra iz dana u dan. Pozivamo vas da usvojite naš amandman, pozivam kolege poslanike, iako je Vlada rekla da se ne usvoji. Ovaj amandman ispravlja nepravdu koju smo građanima Srbije, velikom broju građana Srbije, učinili odlukom parlamenta pre godinu dana. Pozivam Vladu da, pošto se prihvati ovaj amandman, dođe ovde sa merama koje će značiti i omogućiti razvoj Srbije, razvoj, rast, zapošljavanje, bolji život građana. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar.
Ako možemo, pre nego što govorim, da razjasnimo kome odgovaram, pošto ovde postoji nekoliko amandmana različitih predlagača u istovetnom tekstu.
Amandman na član 1. koji je podneo narodni poslanik Marko Đurišić.
Dobro, znači odgovaramo na taj deo. Vaš amandman glasi da se prekine dejstvo zakona kojim su smanjene plate pre godinu dana. Posle toga sledi jedna tirada sa činjenicama koje uopšte nisu povezane, niti imaju veze, niti imaju logike. Vaš amandman traži da anuliramo ključni potez kojim smo ušli u reforme kojima želimo da ozdravimo budžet Srbije i omogućimo izlazak Srbije na zdrav ekonomski teren. Vraćanjem toga prvo bismo jednokratno odustali od tog programa i, drugo, vratili bismo se na onaj put sunovrata koji ste nam vi priredili. Ja odgovaram – vi ste doneli Zakon o ministarstvima 24. aprila 2014. godine i mi smo po tom zakonu tri dana kasnije, od strane ovog parlamenta, izabrani u Vladu. Vaše priče o tri i po godine su potpuno pravno neutemeljene i činjenično neutemeljene. Drugo, vraćanje ovog, bilo je jednokratnog ukidanje programa, vraćanje programa na nulu bi bilo vraćanje na onu liniju deficita od 8,8% iz jula 2014. godine, sunovrat i bankrot države. U tom sunovratu, već sam vam rekao, ako je vama bilo dobro, državi Srbiji se pisalo loše. Povećavati na račun rasta, galopirajućeg rasta dugova je potpuno besmisleno. Razumem vašu potrebu da veštački prikazujete slike o dugu, ali to je takođe potpuno netačno. Kao što sam rekao, država se zadužila samo za ono što je bilo neophodno da se…
Vreme.
Pa, ja ne mogu da odgovaram na taj način. Onda neću da odgovaram.
Ja moram da poštujem Poslovnik, gospodine ministre. (Dušan Vujović, s mesta: Poslanik govori 20 minuta, kako onda mogu da odgovorim, ne mogu vreme da…) To su poslaničke odredbe. Poslovničke odredbe. (Dušan Vujović, s mesta: Čiste neistine govori, ne može čovek da nabroji neistine koje govori.) Reč ima ovlašćeni predstavnik SNS, narodni poslanik, Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam slušao pažljivo predlagača amandmana. Samo u obrazloženju na amandman mora da nam da neke pokazatelje. Voleo bih da nam je dao obrazloženje gde je nestalo milijardu i po evra od prodaje Mobtela? Ili gde je nestalo negde oko sedam milijardi evra iz privatizacije? Ili gde je nestalo četiri i po milijardi evra deviznih rezervi? (Dragan Šutanovac, s mesta: Kojih rezervi?) Deviznih rezervi, nemojte da se pravite naivni.
Gospodine Šutanovac, molim vas, nemojte da dobacujete.
Četiri i po milijardi evra je Narodna banka od 2008. do 2012. godine prodala deviznih rezervi, crno na belo. Još vaš guverner je to priznao i vama je to smešno meni nije. Onda pričate od jedan do dva posto inflaciji. Budžet se puni iz privrede, a vi ste budžet punili iz prodaje društvene imovine i kredita. Za privredu vas nije bilo briga. Sada vas je odjednom briga za zaposlene u prosveti i penzionere. Pa što niste brinuli dok ste podizali kredite? Kupovali ste socijalni mir. Došlo je do kraja. Nema više šta da se proda ili možda imate želju da prodamo i „Telekom“ i „Elektroprivredu Srbije“ i da završimo. Šta ćemo posle? Da štampamo novac? Kažite nam kod kojih to vaših drugara su završile te silne milijarde evra, pošto ih branite? Tužilac ih napada, tužilac im piše krivične prijave, pokreće sudske postupke, vi ih branite. Kažete – oni su dobri ljudi, zapošljavaju po 30 hiljada ljudi. Odakle? Koliko su izgubili posao zbog njih? Znači, ako hoćemo nešto da budemo, da uradimo prvo moramo da pokrenemo privredu. Pričate o stranim investicijama. Ko je hteo da ulaže u državu koja proda godišnje milijardu evra deviznih rezervi. Ko je hteo da ulaže u državu gde nacionalna valuta gubi vrednost 10% najmanje godišnje. Ko je hteo da ulaže u državu gde je inflacija 10, 12, 15, 20%? Ko je hteo da ulaže u državu gde je moralo svakom vašem činovniku od lokalne samouprave do republičkih organa da se podmaže džep? Ko će da ulaže u tu državu? Dotle ste je doveli. Predstavljate kao stranu investiciju prodaju „Maksija“ „Delezu“, trgovinski lanac vam je prodaja strana investicija. Ma strana investicija su nova radna mesta, bre. Nova vrednost. Novi prihodi i za penzionere i za zaposlene u prosveti i za budžet i za PIO fondove i za fondove zdravstvene zaštite. Tako se vodi država. Što je niste tako vodili tolike godine? Mislite da možete jednostavno, kao na računaru, pritisnete jedno dugme, resetujete sistem, pa krenete ispočetka. Pa ne može, sve je urušeno. Privreda ne postoji. Pokušavamo da je podignemo i pokazatelji su da uspevamo u tome. Ne priznajete da se nešto menja u Srbiji na bolje. I onda kažete – hajde da mi povećamo; a povećavali ste kreditima i prodajom imovine. Prodajte vaše stanove onda, prodajte vaše kuće. Kako to izgleda? Šta je država, nečije privatno? Pripada svima. Što niste vodili računa o njoj dok ste bili u vlasti, nego ste je rasprodavali kako ko stigne, šta mu se svidelo. Hoćete da mi kažete da nije istina kada je čuveni Mišković rekao tadašnjem premijeru Mirku Cvetkoviću – ako mi ne odložite plaćanje poreza, ja ću da otpustim ljude na ulicu. I onda je taj isti premijer Cvetković išao na noge Miškoviću. I vi ste hteli da vodite državu? Državu su kod vas vodili Mišković i ostali.
Reč ima narodni poslanik Goran Kovačević, po amandmanu. Izvolite.
Dame i gospodo, u raspravi po amandmanima, kao i u raspravi u petak u načelu, u stvari slušamo kao i za ovaj amandman hrpu ekonomskih parametara koji suštinski, ja mislim, uopšte ne idu na ruku opozicionim političkim strankama. Ako pogledate te parametre, onda možete da shvatite da Srbija danas izgleda ekonomski mnogo bolje nego, ne u zadnjih godinu-dve dana, nego nikada u svojoj istoriji. Možemo mi danas da polemišemo, ali ne može da se polemiše sa deficitom budžeta koji iznosi jedan ili jedan i po posto, odnosno 50 milijardi dinara. Oko toga nema polemike. Ne možemo da polemišemo sa činjenicom da država Srbija košta 46% društvenog bruto proizvoda i da je jedna od najskupljih država koji postoji u Evropi. Da nije bilo mera koje smo doneli u decembru, ono što je ministar počeo da vam govori, danas bi taj deficit bio mnogo veći. Ušteda u budžetu po tom osnovu na klasifikaciji rashoda za zaposlene iznosi 10%. Rashodi za zaposlene na nivou obrazovanja iznose 3% kao svuda u Evropi. I to su parametri koji su nesporni. To su ekonomska pravila i principi. Danas slušamo o rebalansu budžeta. Kako može ovo da bude rebalans budžeta? Normalne su ispravke budžeta. Mogu da se dese u toku jedne godine, srpski prevedeno, ispravke budžeta. Ali, zašto se potencira da je ovo rebalans budžeta? Zato što prvi put Srbija se pridržava principa relanosti budžeta u planiranju. Prvi put, predsednik Vlade, ministar finansija, kada su planirali budžet, kada su ga planirali držeći se principa potpune formalnosti i načelo suštine, nisu pogrešila u principu realnosti budžeta. Budžet je realna i planska kategorija. Zato vi potencirate a ministar vam kaže – Da, nismo pogrešili; i sredstva koja danas izdvajamo ne izdvajamo sa ekonomske klasifikacije koju menjamo. Ta sredstva su tu u tekućim rezervama. Ne menjamo budžet, ne govori se o rebalansu budžeta. Suštinski, mi danas zadržavamo sa ovakvim načinom promena i ovom količinom finansijskih sredstava realnost budžeta i ja teoretski mogu da shvatim da se mi nalazimo pre desetak godina, kada jedan deo opozicije možda i ne prepoznaje, zagovara ne klasičan ekonomski model u budžetu, nego savremeni ekonomski model koji kaže – da, mogući su ciklični budžeti i moguća je automatizacija stabilnosti. To više nije tačno. Evropa, svet se danas vraća na klasičan ekonomski princip i Nemačka kaže i hvali se, da se pridržava novog modela budžetske razboritosti koji kaže da se može trošiti samo onoliko koliko ima. Šta mi danas, ne prihvatajući ovaj amandman, u stvari zagovaramo? Da trošimo onoliko koliko imamo i nismo mi nikada ni 2014. godine u decembru uzeli nekome, već smo trošili onoliko koliko imamo. Veliko je zadovoljstvo naravno i SNS i svih poslanika u Skupštini da možemo da povećamo finansijska sredstva koja izdvajamo za javni sektor na osnovu za rashode zaposlene, ali to izdvajanje više od ovoga što danas predlaže ministar, odnosno Vlada Republike Srbije, podrazumeva ekonomski krah i kolaps Srbije u narednom vremenskom periodu. Da li neko hoće da rizikuje da kaže – Mi hoćemo da povećamo javnu potrošnju, rashode zaposlene zato što je to politički pragmatično i da 2018, 2019. godine završimo sa javnim dugom koji ne možemo da servisiramo i da dođemo u situaciju da ne isplaćujemo i te rashode koje imamo. Fiskalna konsolidacija, odnosno trošenje onoliko koliko imamo je suština ne samo u Srbiji danas, nego i u svim savremenim monetarnim ekonomijama po pitanju budžeta. Zato nema razloga da preterano polemišemo oko ekonomskih kategorija. Na sreću SNS, Vlade i svih nas koji predstavljamo ovu stranu, ona su kao nikad dobra. Pojedinačna percepcija naša o finansiranju države može da bude različita. Ona je ispunjena političkim stavom, ali ključni makroekonomski parametri su tu i to ne može da skloni više niko. U 2015. i u 2016. godini se nadamo da će taj trend biti još bolji i još veći, ali i inflacija od 2%, društveni bruto proizvod koji raste na 1% kad je preokrenut trend, smanjenje stope nezaposlenosti, tri ključna makroekonomska parametra, ali nemojte da zaboravite nikad manja referentna kamatna stopa u istoriji Srbije od 4,5%. To su stvari koje guraju srpsku privredu i srpsko društvo da izgleda ekonomski bolje. Možda ne dovoljno dobro, ali je realno i to je suština i neprihvatanje ovog amandmana i budžeta za 2015. i budžeta za 2016. godinu. Ja vam se zahvaljujem.
Zahvaljujem. Gospodine Đurišiću da li želite reč po amandmanu? Izvolite.
Žao mi je što ministar ne može da prihvati da ovde postoje neka pravila. Ja se po tim pravilima u četvrtak slušao i vas i premijera nekoliko sati, nisam dobio ni dva minuta da odgovorim. Takva su pravila ovde. Ja nisam zloupotrebio ni na kakav način pravila o diskusiji koju imam ovde. Znači, ovde se govori kako je deficit smanjen rekordno i ne znam 1%, 50 milijardi ove godine. Ja vam kažem mogao je da bude i suficit, mogli ste da smanjite plate i penzije 20% pa bi bio suficit, ali ko bi to preživeo? Ovo ljudi u Srbiji ne mogu da prežive. Ove mere guše razvoj Srbije. Nema razvoja i rasta sa ovakvom politikom. Trebamo da uštedimo u budžetu na plate. Otpustite 100.000 ljudi koje ste zaposlili ove četiri godine. Vaših partijskih trolova …
Da li možete o malo o amandmanu, gospodine Đurišiću?
… koji sede po javnim preduzećima i državnoj upravi i ne rade ništa. Ako treba da se nađe, evo to je put.
Gospodine Đurišiću, malo o vašem amandmanu da govorite molim vas.
Ja govorim o amandmanu i odgovaram na ono što je bilo u raspravi o mom amandmanu i o tome gde su pare iz ne znam prethodnih godina. Evo vam ovde sa sajta Ministarstva finansija ponovo da ne bude zabune, zove se – tekuća markoekonomska kretanja oktobar 2015. godine. Najveći izvoznici u Srbiji „Fijat automobili Srbija“ – 950 miliona evra, „Železara“ Smederevo 247…
Gospodine Đurišiću, malo o amandmanu, molim vas.
… „Tigar Tajers“, „Naftna industrija Srbije“, „Tetrapak prodakšn“, „Gorenje“, „Petrohemija“, „Hemofarm“, „Filip Moris“, „Jura“…
Zahvaljujem. (Marko Đurišić, s mesta: Kada su te firme počele da rade?) Na član 1. amandman je podneo narodnih poslanik mr Aleksandra Jerkov. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. (Marko Đurišić, s mesta: Zašto ste mi oduzeli reč? Vratite mi reč.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Balša Božović i Nataša Vučković. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić i Biljana Hasanović Korać. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Kao što sam malopre rekla naša poslanička grupa je podnela čitav niz amandmana na član 1. Predloga zakona o dopuni Zakona o budžetu Republike Srbije za 2015. godinu, kojom osim amandmana koje je kolega Đurišić već obrazložio i koji je obuhvatio sve korisnike u javnom sektoru kojima su smanjene plate, mi ovim pojedinačnim amandmanima resorno obuhvatamo korisnike sredstava u javnom sektoru kojima su smanjene plate i predlažemo da se plate vrate na nivo od pre smanjenja. Već popodne ćemo glasati da li da se stavi na dnevni red stavljanje van snage Zakona leks specijalisa kojima su smanjene plate, jer smo mi predložili da se stavi na dnevni red, a u obrazloženju na sve ove naše amandmane vi navodite da zbog tog zakona ne mogu da se usvoje amandmani. Eto prilike da otklonimo smetnju. Ono što je nas posebno zaintrigiralo da se na ovakav način bavimo ovim problemom jeste što u članu 1. predviđate da se zaposlenima, da sada kažem u obrazovanju, jer se više ne zna kome i ko će da isplaćuje, isplati jednokratno iznos od šest, odnosno sedam hiljada dinara. Sve se to menja iz sata u sat i iz dana u dan. Mogu samo da kažem da me jako raduje ako je obuhvaćeno i predškolsko obrazovanje, ali se pitam iz kojih sredstava će oni to isplatiti. Ovako važan, najvažniji akt koji donosi Skupština, a to je budžet za godinu za koju se donosi i koji već za narednu godinu kasni, dostavljen je Predlog zakona o dopuni tog najvažnijeg akta sa obrazloženjem u jednoj rečenici i to nije dovoljno, naravno. To što se predlaže da se isplati jednokratna naknada prosvetnim radnicima u kom god obimu definitivno bude usvojeno, da li to bude osnovno, srednje, više, visoko obrazovanje i predškolsko obrazovanje ili samo neki od njih, predstavlja u stvari davanje pomoći prosvetnim radnicima. Zna se kome se daje pomoć, daje se socijalnim slučajevima. Na taj način indirektno priznajete da su zaposleni u prosveti postali na neki način socijalni slučajevi u ovom društvu i nije čudo što su toliko protestvovali. Ranijih godina kada im je davana pomoć o čemu je kolega govorio, davana je pomoć bez prethodnog smanjenja plata. Sada je smanjenje plata izazvalo još težu situaciju i naravno da se onda daje pomoć. Da se razumemo, mi nismo protiv toga da se pomogne prosvetnim radnicima, ali želimo da se ispravi nepravda prema svima, da se vrate plate na nivo koji je bio pre donošenja zakona kojim su smanjene plate. Konkretno ovaj amandman se odnosi na zaposlene u sistemu državne uprave i lokalne samouprave. Osim onog što je navedeno u obrazloženju, želim da vas podsetim da je i osnovana percepcija javnog mnjenja, a i analiza koja je vršena od strane EU, da je u organima državne uprave i lokalnim samoupravama kao i u zdravstvu i u prosveti, znači, u svim oblastima koje su bile obuhvaćene smanjenjem plata, izuzetno još uvek prisutna korupcija. Smanjenjem plata i dovođenjem zaposlenih u tim oblastima na nizak nivo mogućnosti za život, u situaciju da su bez sredstava za preživljavanje, naravno da se povećava njihova opasnost da podlegnu korupciju i primanju mita. Osim toga, podstiče se na ovaj način ne samo ponovni veći razvoj korupcije, nego i rad na crno, jer su ljudi prihvaćeni da rade prekovremeno bilo kakve poslove da bi dodatno zaradili. Evo, pošto je prosveta u pitanju, uzmimo za primer, ako bračni par radi u prosveti, njihova ukupna primanja su koliko jedna potrošačka korpa. Oni moraju dodatno da zarade na neki način. Još gora situacija je ako jedan od bračnih drugova radi u prosveti, a drugi uopšte nije zaposlen, od čega da ta porodica preživi i da školuje decu? Zato kažem – mi nismo protiv toga da im se pomogne, ali jesmo za to da se stavi van snage leks specijalis i da se vrate plate svima zaposlenima u javnom sektoru. Kao što sam malopre rekla, Vlada ima mogućnosti da da razvojne programe, da naplati nenaplaćene dugove za poreze, da ustroji imovinu u spisak imovine kojom raspolaže i prihode koje ima od te imovine. Imali smo ovde i druge leks specijalise koji se odnose na različite vrste prodate imovine. Sreća da nisu stupili na snagu i zato još jednom apelujem da razmislite o svim ovim našim amandmanima, jer su negativne posledice, mislim dugoročnije i biće teže za ispraviti ako ovako stanje nastavi da traje još.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Jeste se vi prijavili po amandmanu? Izvolite.
Da. Hvala predsedavajući. Nije mi jasno zašto mi je malopre bila oduzeta reč dok sam govorio o tome kakvu štetnu politiku vodi Vlada Republike Srbije. Ovaj amandman predviđa da se zaposlenima u sistemu državne uprave i lokalne samouprave kojima je osnovica za isplatu i obračun plata umanjen za 10% na osnovu zakona donetog pre godinu dana, da im se ta osnovica vrati i da im se isplati razlika. Zašto smo posebno izdvojili zaposlene u državnoj upravi i lokalnoj samoupravi? Svedoci smo da se rad zaposlenih u državnoj upravi svakodnevno omalovažava od strane predstavnika Vlade. U krajnjoj liniji, oni su, čini mi se, jedini koji nisu obuhvaćeni povećanjem zarada za narednu godinu. Znate, naš posao ovde, konkretno nas u Skupštini nije moguć, ne bi bio moguć bez rada, vrednog rada, često prekovremenog rada zaposlenih u državnoj upravi i verujem da i ministar takođe se oslanja na rad zaposlenih, svojih zaposlenih u državnoj upravi. Oni pripremaju i pišu predloge zakona, uredbe Vlade, bave se raznim istraživanjima, oni na nivou lokalnih samouprava su taj neki servis građana i sada ova Vlada im stalno poručuje da oni ne rade dovoljno, da treba da rade više, da je to što dobijaju previše. Ja ponavljam, jeste previše zato što u proseku ima puno onih koji ne rade ništa, koji su tu došli u poslednje tri godine samo zato što su članovi vladajućih stranaka i na svom poslu ne rade ništa, ako uopšte i dođu na taj posao. S vremena na vreme možete to negde da pročitate u nekim novinama - ova Vlada najavljuje red u toj oblasti. Evo, već u ovom mandatu samo ministre, znam ja dobro koliko traje ovaj mandat od aprila 2014. godine, ta najava traje i nikako da dočekamo taj zakon o platnim razredima ovde u Skupštini. Nema ga. Stalno postoje neki problemi. Možemo da vidimo da se vi i ministarka zadužena za to ne slažete za određenim rešenjima za taj zakon, ali smatramo da i ti ljudi, njihov rad zaslužuje poštovanje i da kao i svi drugi zaposleni kojima su umanjene plate pre godinu dana za 10% i oni zaslužuju da im se vrati razlika, a onda možemo da govorimo o tome na koji način treba vrednovati njihov rad. Hvala.
Zahvaljujem. Šef ima poslaničke grupe SNS, narodni poslanik Zoran Babić.
Izrečeno je mnogo stvari koje zaista nemaju nikakve veze sa istinom. Nama je ovde jedna poslanička grupa ili gospodin Đurišić koji je tada bio visoki funkcioner DS spočitavao – Bože, strašno kršite zakon, gde je budžet. Ja sam njega pitao – gde je budžet, Marko Đurišiću, za 2009. godinu koji ste predali i rasprava je krenula 26. decembra? Gde je budže bio za 2009. godinu gde ste krenuli sa raspravom 22. decembra, pa za 2010. godinu 17. decembra, pa za 2011. godinu 23. decembra, pa za 2012. godinu 26. decembra? Ni jedan jedni budžet niste dali u skupštinsku proceduru u skladu sa zakonom i u skladu sa Ustavom. Sada, ti i takvi koji su nas naterali da u osmom sazivu Narodne skupštine dočekamo maltene Novu godinu, koji su trgovali sa nekim poslaničkim grupama samo da bi povukli veliki broj amandmana, da ne bi išli na privremeno finansiranje, kažu – gde je budžet, strašno je što će budžet doći u zadnjoj nedelji novembra ili prvoj nedelji decembra meseca. Šta ćemo sa tim? Sada ti i takvi kažu – gde vam je budžet, a gde je vama bio budžet i za 2009, 2010, 2011. i 2012. godinu? Kada ste ga donosili? Kada ste ga usvajali? Sa druge strane, ti i takvi kažu da ova Vlada RS vodi štetnu politiku, a oni su vodili ispravnu politiku. Ti stručnjaci koji su vodili ispravnu politiku uzimali su kredite, kratkoročne kredite, na pet godina po 7,5% kamate. To su stručnjaci, a onda spočitaju ovoj Vladi RS koja dobija kredite na 10 godina po 2% kamate da je štetna. Da li ste imali vi matematiku u osnovnoj ili srednjoj školi? Da li ste brojali te jabuke koje ste davali i uzimali? Pa kako može 7,5% kamate na kratkoročni kredit od pet godina da bude povoljniji, sjajan, ekonomski isplativ u odnosu na kredite na 10 godina sa 2% kamate? Ko je onda vodio štetočinsku politiku i štetnu politiku? Zbog te takve politike stručnjaka, koji su nam donosili budžet pred Novu godinu kao deda mrazovi, mi ove godine plaćamo milijardu i 70 miliona evra kamate. Naredne godine u vrhu talasa platićemo kamate na kredite, te od 7,5% na pet godina, u iznosu od milijardu i 300 miliona evra kamate vašeg zaduženja, koje ste rasipali na neke heterlende, na neke ko zna kakve projekte. I sa takvim opterećenjem koji ste nam ostavili, mi ćemo ovu godinu da završimo sa deficitom negde oko 500 miliona evra. Pogledajte samo da nije tog opterećenja od milijardu i 70 miliona evra, koliko smo morali da damo na kamate, mi smo u suficitu. Elementarno, svaki mesec je prošao u suficitu i razumem one kolege koji se smeju, smeju se zato što oni ne znaju šta znači suficit. Nikada ga nisu ni pravili. Suficit u budžetu – njima je strana reč. Moraju da prevedu šta znači – suficit, pa tek onda da razumeju. Oni su non-stop samo gledali deficit i kako je taj deficit rastao iz godine u godinu. Suficit im je strana reč i sada ovakve rezultate gde nije kamata i kredita koje ste vi uzeli, vi opteretili, ne nas, opteretili ste građane RS, da ne računamo tih milijardu i 70 miliona evra kredita, kamata koje moramo da vratimo na vaš red i na vaš obraz, i to kamata tako sjajnih i stručnih i dobrih za državu od 7,5%, da nije tih kamata, mi bi bili u suficitu kompletno. Vi imate hrabrosti i obraza da ustanete i kažete – ovo je štetočinski. Šta ste ponudili? Budžete pred Novu godinu? Šta ste ponudili? Kamate i kredite od 7,5% na pet godina, pet godina otplate? Sada za ovu Vladu koja vraća ono što ste vi potrošili, a da smo barem nešto dobili, šta smo dobili, da li imamo izgrađene koridore, da li imamo izgrađene puteve? Važno je bilo da se tada slika na Ibarskoj magistrali, da se pokaže pored dva bagera i kaže – evo je, haj vej, a sutradan ostane bager, kamioni odu, za dva dana nema ni bagera, a od puta tek nema ničega. Ti i takvi stručnjaci koji sada kažu da ova Vlada vodi štetočinsku politiku, a uradili smo i radimo više autoputeva za godinu dana nego što ste vi uradili za pet godina, radili ste i pravili su takvi stručnjaci autoputeve u njivi, pa iz njive na autoput, pa sa autoputa na njivu. Možda i kukuruz. Hvala gospodine Nikoliću. To su ti stručnjaci koji nemaju ništa, ama baš ništa da kažu u svoju korist, ama baš ništa da kažu šta su dobro i korisno uradili za ovu državu i građane RS, ti koji su i budžet i ovakve kamate i ovakva opterećenja stavili na naša pleća, oni sada kažu – gde je budžet, oni sada kažu – ovo je štetočinski. Pa, ako je ovo štetočinski, kada smo u suficitu, a kolega ne razume šta znači suficit, onda koja reč bi bila adekvatna, a da me gospođa predsednica ne prekine sa pravom, koja bi mogla da potvrdi i koja bi mogla da opiše vašu politiku i sve ono što ste radili? Uostalom, kako ste sjajno radili, tako su sjajno rekli i građani Republike Srbije i 2012. godine i svih ovih godina do sada, a bogami i u budućim decenijama.
Zahvaljujem. (Marko Đurišić, s mesta: Replika!) Po amandmanu možete, imate još vremena. (Marko Đurišić, s mesta: Rekao mi je i ime i prezime, direktno.) Dobro, kome pripada Boris Tadić u onom vremenu sad? Kome da dam reč? Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Vi ste došli na vlast sa tvrdnjom da ste bolji od nas, da nećete da pravite greške koje smo mi pravili. Zato vas pitam, ako važi zakon koji kaže - 1. novembra budžet u Skupštini, gde je budžet? Vaš odgovor je - kad ste vi. Pa, vi ništa ne umete da radite, nego da pričate šta smo mi i kako smo mi radili. Evo, da vam kažem kako smo mi. Mi smo za pet godina zadužili ovu zemlju pet milijardi evra, a vi ste za manje od četiri godine 10 milijardi evra. Desete milijardi evra ste zadužili. Mi smo potpisali ugovore za sve te kilometre auto-puteva koji se prave u poslednje četiri godine u Srbiji. Ugovor jedan donesite, jedan za jedan kilometar koji ste dogovorili u ove tri i po godine auto-puta da se pravi u Srbiji, pa makar on išao od njive do njive. Pa, što niste taj auto-put spojili za ove tri i po godine? Što niste našili finansijera ili neki drugi način da se finansira? Šta ste to vi uradili? Stalno vam je odgovor neko drugi kako je radio. Govorite o kamatama. Kamata u to vreme tih kredita od 7,5%, evro kamata je bila 5,5%. Danas je negativna, negativna. Danas, da je pameti, uzeli bi kredit i razdužili se za ta dugovanja koja jesu velika i opterećuju državu Srbiju, ali uzimana su u trenutku kada je kamata na evro nivou bila 5,5%, a danas je negativna. Negativna! (Veroljub Arsić, s mesta: Nije tačno. Ne govoriš istinu.) Molim vas, predsednice, da ne dobacuju poslanici i da ne polemišu sa mnom na ovaj način. Ja sam dobio kaznu zbog toga, a neko drugi neće da dobije ni skretanje pažnje da se to ne radi sa vaše strane.
Molim vas da ne dobacujete.
Znači, kamate koje plaćamo…
Prošlo vam je vreme. Tražili ste repliku.
…otplaćujemo zbog 10 milijardi, koliko se ova država se zadužila u poslednjih četiri godine. Hvala.
Hvala vam, poslaniče. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika. (Marko Đurišić, s mesta: Na šta sad?) Nemojte da dobacujete, molim vas. Opomenuli ste me više puta, ne znam stvarno šta da radim. Da opominjem ili ne opominjem? Ajde, recite mi, da opominjem poslanike ili da ne opominjem? (Marko Đurišić, s mesta: Jesam li ga spomenuo? Ni jednom jedinom rečju ga nisam spomenuo.) Eto, tako će mi svi reći od vas. Onda će po amandmanu, svejedno, ima prava da govori. Je li vam tako lakše? Možemo li da nađemo kompromis? Po amandmanu, molim vas, gospodine Babiću, imaćete još više vremena.
Sada smo videli, gospođo predsednice, da je 5,5% kamate bolje nego 2%, koliko dobijamo sada. Evo, sada smo dobili priznanje. Naučite me, molim vas, kakva je to matematika gde je 5,5% kamate bolje, i to 5,5% na pet godina, na kratkoročni kredit, nego 2% na 10, 12 ili više godina. Evo, priznajem, ako me ubedite i ako građani Srbije ubedite u tu vrstu matematike, svaka čast! Mislim da zaslužujete Nobelovu nagradu. Što se tiče toga da smo bolji, da, jesmo bolji. Zbog toga sa ponosom mogu da kažem da smo, recimo, budžet za 2013. godinu usvojili 1. decembra, gde je pre toga bio u redovnoj proceduri, za razliku od onih kojima budžet nedostaje, koji su svaki put budžet dali po hitnom postupku u proceduru i to u pet do 12, u pet do isteka roka. Kaže neko - ovde smo mi napravili ugovore. Pa, izvinite molim vas, ljudi u Srbiji danas ne idu po ugovorima, ne voze automobile po papirima, nego po onome što je urađeno i što je izgrađeno. Ljudi koji se prevoze železnicom, prevozili su se u vaše vreme brzinom od 26 kilometara na sat. To je ta dobra, moderna, to je ta ispravna politika. Sada 12 kilometara brže, 38, nije ni to nešto za pohvalu, ali brže. (Dragan Šutanovac, s mesta: Vreme! Koliko vremena ima za repliku?) Mnogo više vremena nego ovi sa pašnjaka vračarskih. Tako da, loše su im te štoperice, moraće da ih baždare malo na drugačiji način.
Nije, nego samo malo pažnje kada dam repliku, kada puštam na amandman, koliko poslanička grupa ima vremena itd.
Reći ću vam i još jednu stvar. Znate li kako su izgledali, gospođo predsednice, ti ugovori za izgradnju infrastrukture, za izgradnju puteva? Ja sam jako zahvalan Azerbejdžanu zato što nas razume i zato što nije naplatio sve one penale koje je mogao da naplati. Pravili su ugovore za izgradnju Koridora 11 na način što su se obavezali da će izvođače radova uvesti u posed, odnosno uvesti u gradilište za tri do šest meseci. Ako ga ne uvedu od tri do šest meseci, imali su obavezu po istom tom sjajnom ugovoru da plaćaju izuzetno visoke, tj. da plaćamo kao država izuzetno visoke penale. Onda su stavili ruke u džepove, fotografisali se sa tim ugovorom i rekli – evo, sve smo završili, a malopre smo videli da predstavnici bivšeg režima veruju da se saobraćaj odvija preko ugovora, a ne po auto-putu i po asfaltu. Nije ih bilo briga da izvrše imovinsko-pravne radnje, odnosno da izvrše eksproprijaciju zemljišta. Nisu imali gde da uvedu ljude bilo šta da rade. U onom trenutku kada smo preuzeli odgovornost vršenja vlasti, morali smo da sednemo, naravno, sa izvođačima i da ih zamolimo da nam daju dodatni rok da eksproprijaciju i izvršimo. Nemojte samo ti stručnjaci koji ubeđuju građane Srbije da je 5,5% kamate bolje nego 2%, nemojte samo ti stručnjaci koji nam govore da se saobraćaj odvija po papirima i po ugovorima, a ne po izgrađenim putevima i po postavljenom asfaltu i izgrađenim mostovima, nemojte samo da ti ekonomski stručnjaci koji sve mere na jabuke, imaš dve više, dve manje, a onda ne prihvataju dimenziju inflacije i svega onoga što su pravili, a bilo je po 20 i nešto procenata. Nemojte samo da ti stručnjaci koji su navodno povećavali nešto iz kredita, iz nerealnog kredita, a prikrivali da je to u stvari pojela inflacija mnogo pre nego što su uopšte uplatili. Nemojte, molim vas, da nas ti stručnjaci koji su nas doveli u situaciju da plaćamo ove godine milijardu i 70 miliona evra kamate, a naredne godine kada je vrh tog talasa i milijardu i 300 miliona evra. Jer, da nije bilo tih stručnjaka i njihove pogubne politike, Srbija je sada u plusu, Srbija je u suficitu i zbog toga je cela ova nervoza, zato što vi to ne razumete. Ne razumete da je naš deficit i biće do kraja godine 500 miliona evra i to sa vraćenim kamatama koje ste nas zadužili. Da nije tih kamata, da nije te pogubne politike koju ste vodili do 2012. godine, domaćinskim pravim poslovanjem, poslovanjem koje je utemeljeno na ekonomskim pokazateljima, i to ne morate da verujete meni, ne morate da verujete poslaničkoj grupi SNS, već pogledajte šta priča MMF, pogledajte šta kaže Svetska banka. Pogledajte, ta ista Svetska banka nas je pomerila unapred za 32 mesta na „duing biznis listi“. Da li se to dobija na lepe oči? Da li se to dobija na poznanstvo? Da li se to dobija ne manekenisanje bivšeg predsednika države ili se dobija posvećenom i reformskom politikom i teškim merama koje smo morali da uradimo? Da li se, uostalom, i saglasnost od onih koje ste oterali 2011. godine? Međunarodni monetarni fond je bio u Srbiji 2011. godine samo da popije kafu i ručak i video je sa kim ima posla. Video je da su to ljudi koji ne drže do reči, već koriste budžet onaj koji su usvajali pred Novu godinu, koriste ga samo i isključivo za političku i ličnu korist, i otišli su ljudi. Mi se ponosimo ugovorom sa MMF jer to je jedan od načina monitoringa nad trošenjem sredstava iz budžeta Republike Srbije. Zbog svega što smo uradili, napravili smo dogovor o ovom povećanju i plata i penzija i ove pomoći prosvetnim radnicima, ali na osnovu onoga što smo zaradili, na osnovu onoga što smo uštedeli, na osnovu onog realnog suficita koji smo napravili, da nije vaših kredita i kamata od 7,5 ili 5,5%, od tako sjajnih kamata gde nas ubeđuju i dan danas da je 5,5% bolje i povoljnije za našu državu nego 2%. Nemojte samo vi, molim vas, da nas učite toj vrsti ekonomije i vođenja finansija jer je takva ekonomija nas jednim dobrim i sigurnim putem dovela na vrata bankrota.
Po amandmanu, ministar.
Razumem dobre želje, razumem potrebu da se smanje troškovi, reforme, štednje, razumem želju da se pobegne od realnosti, ali ne razumem da se traži ukidanje nečega što je kamen temeljac otrežnjenja ove zemlje. Ako može zakonima to da se radi, kao što vi predlažete, što onda ne donesemo zakon da imamo dohodak kao Švajcarska i da odmah rešimo jednim potezom sve? Ne može to tako. Na žalost, ne može to tako. Ne može se ni agregatnom tražnjom izaći iz krize, kao što smo probali, ili su probali, ili se probalo 10 godina, pa smo završili u totalnom haosu i totalnom dugu, ne može se ni anuliranjem ključnih elemenata. Moći će da se vrate plate i penzije na prethodni nivo kada završimo program, kada izađemo iz fiskalne konsolidacije 2018. godine pa nadalje. Pre toga, sumnjam. Pre toga možemo samo sve da srušimo što smo započeli i sve što smo do sada uradili će ići u propast. Drugo, ponavljam, razlika u stopama rasta, ako ne možete da zapamtite – zapišite, niko nema povećanje projektovane stope rasta od 1,75 ili 2%, niko. Srbija još uvek zaostaje zato što je bila u rupi i izlazi, ali niko nema povećanje, podizanje trajektorije rasta za 2% i to smo ostvarili ovim reformama i niko u vreme konsolidacije nije ostvario tako brzo vraćanje stope rasta iz negativne u pozitivnu. Drugo, jako važno, investicije su u odličnom stanju. Treće, dug raste, ali raste za 700 miliona evra manje nego što smo ovde predvideli u decembru mesecu prošle godine, za 700 miliona evra manje. To ne znači da ne raste, ali ne raste za dve milijarde evra koje vi pogrešno navodite, niti raste za onoliko koliko smo planirali prošle godine – rašće za 50 milijardi, pa možda i 120, ako rešimo da vratimo dugove, ali zbog dugova koje smo nasledili, a ne zbog toga što smo danas napravili. Danas Srbija ima suficit primarnog bilansa. Da ljudi razumeju, bez kamata, mi smo u suficitu.
Vreme.
Kamate su dug na ono što smo se zadužili, setite se, od niskog nivoa zaduženosti 2001. godine, posle Pariskog, Londonskog kluba, do onoga što smo nasledili ovih godina. Poslednje, moram da vam kažem, nema gde drugo da se štedi, sem na tome. Plate, penzije, subvencije čine 800 milijardi, od 1.100 milijardi naših rashoda. Kada tome dodate troškove, to je skoro 900 milijardi, i dodate kapitalne rashode, to je 950, dodate kamate, to je 1.100. Ostalo su sitnice. Nema na čemu drugom da se štedi. Hvala.
Hvala. Gospodine Đurišiću, po amandmanu. Izvolite.
Verujem, ministre, da ne mora samo da se štedi, da mora da se ulaže da bi se u budućnosti mogla stvarati nova vrednost. Rekao sam vam gde može da se uštedi. Partijske zapošljenike, njih 100.000, otpustiti pa će se tu uštedeti onoliko koliko treba. Govorite o dugovima koje ste nasledili. Meni je žao one Vlade koja će doći kada dođe na naplatu dug koji je ova Vlada napravila, dug prema penzionerima. Naš Ustavni sud je rekao da je to smanjenje penzija u skladu sa Ustavom. Žaliće se penzioneri sudu u Strazburu, videćemo šta će se desiti i šta će biti onima koji će biti i voditi zemlju onog trenutka kada taj dug dođe na naplatu. Ja zbog matematike nisam govorio da je 5,5 bolje od 2%.
Gospodine Đurišiću, vama je isteklo na 18 sekundi vreme šefa poslaničke grupe. Sada se koristi vreme od vremena poslaničke grupe.
Govorio sam o tome da su kamate bile u vreme kada su uzimani ti krediti od 7,5% - 5,5%, a danas su negativni. Normalno je da danas uzmete kredit od 2%, ali ne uzimate ni te kredite. Evo šta kaže Fiskalni savet. Postojeći trendovi ukazuju na to da bi država, umesto reotvaranja emisije trogodišnjih dinarskih obveznica po kamatnoj stopi od 10%, mogla emitovati nove obveznice iste ročnosti, ali po nižoj kamatnoj stopi (primera radi, u oktobru su uspešno prodate dinarske obveznice ročnosti pet godina, po godišnjoj kamatnoj stopi od 8%) i da se na ovaj način moglo uštedeti 1,5 do 2 milijarde dinara. Znači, cela ova pomoć koja će biti podeljena prosvetnim radnicima je mogla da se uštedi da je Vlada na drugi način postupala na finansijskom tržištu. Fiskalni savet. Ja sam ovde postavio pitanje, ministre. Dobio sam od vas odgovor – Vlada se ne bavi kursnim razlikama. Pre godinu dana, zajedno sa budžetom, usvojili smo kredit za „Srbijagas“ od 200 miliona dolara, po kamatnim stopama od 4,5 do 6% - 200 miliona dolara. To je tada bilo 160 miliona evra, danas je skoro 190 miliona evra, samo zbog kursne razlike. Znači, samo na tom jednom kreditu – 30 miliona evra. To je četiri ove pomoći koje će biti podeljene prosvetnim radnicima, na jednom kreditu usvojenom pre godinu dana, a vi kažete – ne možemo mi da računamo šta će se desiti na tržištu. Mogu da vam nađem odgovor koji ste mi poslali. Poslali ste mi taj odgovor. Znači, neodgovorno se ponaša ova Vlada i zato mi ovako reagujemo. Nema razvoja. U ovim merama nema razvoja. Vi možete da stegnete …
Vratite se malo na ovaj amandman, gospodine Đurišiću.
Nemojte me prekidati, molim vas.
Moram da vas prekinem kada ne govorite o amandmanu.
Govorim o amandmanu da se vrate zarade zaposlenima u državnoj upravi.
Tako ne glasi ovaj amandman.
To je suština našeg amandmana, tako glasi i o tome govorim, zašto je to bolje od ove pomoći koju Vlada nudi. Tražim od Vlade da donese razvojni program Srbije. Budžet ste mogli, mogli ste da imate stvarni suficit, a ne ovih 50 milijardi deficita o kojima govorimo. Mogli smo da imamo 100 milijardi suficita, ali ko bi to preživeo? Vaš prethodnik je hteo da smanji plate i penzije za 30%. Bili bi u suficitu onda.
Moram da vas prekinem, gospodine Đurišiću.
Ne možete da me prekinete.
Moram da vas prekinem kada ne govorite o amandmanu. Ako ne znate koji je amandman, ja ću vam pročitati.
Ne morate vi meni čitati, ja mogu vama da pročitam. Zašto ste mi oduzeli reč?
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman ne treba prihvatiti. Navešću nekoliko razloga zašto amandman ne treba prihvatiti. Prvi jeste taj da se država do 2012. godine zaduživala po jako visokim kamatama. Nije tačno da je euribor bio viši nego danas, najviši je bio septembra ili oktobra 2008. godine, bio je negde oko 3,45%, ali od kraja 2008. godine, znači kada su ovi krediti podizani, bio je 0,5% na godišnjem nivou, koliki je i danas. Kad nešto hoćete da kažete i da slažete, kažite tako da to ne možemo da proverimo za pet minuta. E, sad pošto kolege znaju da je tačno ovo što govorim, a namerno ne iznosi istinu Skupštini, ja znam i da namerno ne misle dobro građanima Srbije, što su pokazali dok su vodili Srbiju. E, sad znate šta postavio sam pitanje u svom izlaganju gde je nestalo milijardu i po evra od prodaje „Mobtela“, sad ću da dam odgovor. Dali su ga bankama do poslednjeg dinara sa referentnom kamatnom stopom od 16%, pa na referentnu kamatnu stopu izračunajte bankinu maržu, 22% do 24% ste zaduživali državu na dinarske kredite kroz emitovanje hartije od vrednosti. Hoćemo li da proverimo to? Odmah. Odmah. Tako ste pojeli celu supstancu, tako ste uništili celu privatizaciju, tako ste ljude ostavili bez posla i sad se brinete za te ljude koje ste ostavljali bez posla. Pa, to je isto kao da hoćete da izlečite čoveka kome ste vi pucali metak u glavu. O čemu govorimo ovde?
Gospodine Arsiću, morate se vratiti na amandman.
Gospodine Bečiću, obrazlažem zašto ne treba prihvatiti amandman. Ne treba ga prihvatiti, zato što nema novca kojim bismo isplatili ono što piše u ovom amandmanu, nema ga zato što se neko neodgovorno, bahato, nestručno ponašao prema državi i ostavio je bez para. Koliko sam u pravu, kada konkurišete za kredit i kao građanin i kao preduzeće i kao država stepen rizika vam određuje kamatu koju ćete da plaćate, pa toliko su bili dobri do 2012. godine da su stepen rizika naplaćivali sa kamatom 7%, 8% i više posto, a danas stepen rizika i poverenje u onoga ko vraća kredit je 2% kamate, to su podaci koji ne lažu. To je nešto pipljivo. Pa, nemojte da se čudite onda što nam više veruju i strani investitori i građani. Ja razumem vašu paniku, nećete više moći da finansirate određene bankarske tajkune i određene finansijske i druge manipulante koji su pokrali državu u prethodnih pet ili šest godina do 2012. godine.
Zahvaljujem gospodine Arsiću. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici akademik Ninoslav Stojadinović i Ivan Karić. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vesna Marjanović i Aida Ćorović. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Gordana Čomić. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, molim vas nemojte da dobacujete, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Jovana Jovanović. Izvolite, gospođice.
Hvala poštovani predsedavajući što sam dobila reč, a ne kao neki drugi narodni poslanici. Predlog mog amandmana jeste da svim zaposlenima u ustanovama osnovnog i srednjeg obrazovanja i ustanovama učeničkog standarda na osnovu odluke Vlade jednokratno bude isplaćen neto iznos prosečna zarade za mesec oktobar 2015. godine sa pripadajućim porezom i doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, najkasnije do 1. decembra 2015. godine. U raspravi u načelu mi smo čuli da su ovo prosvetari tražili kada su štrajkovali, na sastanku sa premijerom, odnosno da su tražili ovih sedam hiljada dinara koliko vi dajete te pomoći, međutim, ono što stvarno jeste istina jeste da su prosvetari tražili bar ovu jednokratnu pomoć u iznosu od jedne prosečne plate u obrazovanju, što ovim amandmanom mi i predlažemo. Ona informacija koju mi imamo sa sastanka četiri reprezentativna sindikata i premijera jeste da se premijer na tom sastanku samo pojavio i rekao da će pomoć biti tolika i tolika bez nekog daljeg obrazlaganja. Ovim istim prosvetnim radnicima vi ste prethodnih meseci smanjivali njihove plate za po 10%, odnosno uzeli ste im nekih 60 hiljada, a sada im dajete ovu pomoć od sedam hiljada dinara i očekujete da oni budu zahvalni i vama i vladajućoj većini i naravno premijeru mekog srca. Prosvetni radnici treba da budu zahvalni za ovih sedam hiljada dinara pomoći i penzioneri sa prosečnom pomoći u visini od 290 dinara. Ako je prosečna pomoć 290 dinara znači da će neki imati pomoć od čitavih 190 dinara mesečno, a za tih 190 dinara mesečno mogu jednog dana da kupe dva hleba i mleko.
Vreme, gospođice Jovanović, vaša poslanička grupa nema više vremena. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Hvala vam. Slušali smo svašta danas, a ja bih želeo, verujem da mnogi ljudi koji ovo gledaju, a posebno penzioneri, možda bi bilo lepo da im i mi kažemo neke stvari. Znate šta, tačno je, neko će reći da je ovo kao malo, ali valja to obezbediti, valja to zaraditi. Znate, ako ljudi misle da nije dobro da nekome povećavamo penziju tako što to obezbeđujemo iz realnih izvora, tako što zaradimo tim povećamo, ja molim te ljude da glasaju protiv SNS na narednim izborima. Neka nas smene. Neka izgubimo izbore, pa šta? Samo molim one koji kažu da ovo ne valja, da svim tim penzionerima kažu a kako će da im obezbede veću penziju, da budu iskreni i da im kažu – imaćete pet, šest, sedam, deset hiljada veću penziju, a to ćemo obezbediti iz realnih izvora ili ćemo se zaduživati. Znate, lako je biti i voditi politiku – ua, Vučiću, to može svako, a posle tog – ua, Vučiću, treba da kažete negde i zašto ste, šta vi to nudite. Nisam čuo nijednu argumentaciju šta to druga strana nudi osim što kaže da ovo ne valja. Samo ih pitam – šta je to bolje? Izvinite, mi nemamo više pravo na taj luksuz da zadužujemo zemlju, uništićemo potpuno budućnost ove države. To je razlog zašto ovakve amandmane ne možemo da prihvatimo i nije malo kada nekom povećate, pa čak i tih 250 dinara, jer da je bilo to malo onda bi oni povećali tih 250 dinara, a mi imamo situaciju da 61% penzionera je primalo ispod 25 hiljada dinara zahvaljujući njihovoj politici, a to neće da kažu. Zato molim ljude ako zaista smatraju da ovo ne valja, pa eto doći će i neki izbori, neka nas smene, ali molim ove koji kažu da ovo ne valja, neka kažu šta to nude. Ne vidim nikakvu alternativu i zato verujem da narod i te kako ume da dobro proceni i da vidi ko radi u njegovom interesu. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac, povreda Poslovnika.
Gospodine predsedavajući, želim da ukažem na povredu Poslovnika član 106.- govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kome se vodi pretres. Naime, moja koleginica je obrazlagala amandman koji je dala na prvi član 1. zakona koji razmatramo, a kolega koji je pre mene govorio je govorio o svemu samo ne o tom amandmanu i o tom članu. Znači, u ovom članu nisu sadržane ni penzije ni prošlost ni inflacije ni sve ovo o čemu je pričao kolega Đukanović. U ovom članu u odnosu na ovo što je predloženo je direktno rečeno da želimo da se ljudima da jednokratan iznos pune jedne prosečne plate. Molim vas, pošto se vrlo striktni danas bili, kažnjavali ste predstavnike opozicije i kad vas mrko pogledaju, da se na isti način ponašate prema svim poslanicima bez obzira kolika stranka stoji iza njih jer mi svi smo ovde reprezenti građana Srbije po istom broju birača. Svako od nas iza sebe ima isti broj birača na osnovu kojih nastupa u ovom parlamentu, te vas molim da imate dovoljno koncentracije da radite po Poslovniku, a ne po partijskom nahođenju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodine Šutanovac i prihvatam sugestiju, trudiću se. Reč ima po povredi Poslovnika Vladimir Đukanović.
Povređen je član 107. – vređanje dostojanstva, posebno svoje koleginice zato što nije dobro slušao ono što je pričala, tako da bi bilo dobro da ubuduće sluša i da ako već mene opominje da sam pričao van dnevnog reda, mogao je prvo svoju koleginicu da opomene gde je ukazivala na neke stvari koje veze nemaju sa samim amandmanom. Ali, dobro. Suština cele priče je da uvaženi prethodnik nije imao meni šta da zameri šta sam rekao, pa iz čista mira se tako javio. U svakom slučaju to je vređanje dostojanstva parlamenta i ja vas molim da ubuduće reagujete na tako nešto. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima ministar, dr Dušan Vujović. Izvolite.
Zahvaljujem. Mi smo u obrazloženju to već rekli. Ja ću ponoviti ovde da smo ovaj zakon, odnosno izmenu zakona predlagali na osnovu prvo, razgovora sa reprezentativnim sindikatima, drugo, na osnovu razgovora u Vladi i treće, na osnovu dogovora, teških razgovora i dogovora MMF, koji su završeni 11. novembra. Na osnovu svih tih elemenata smo predložili ovu izmenu zakona koju smo spremni da korigujemo amandmanima koji se nalaze u ovom skupu amandmana. Znači, da se promeni iznos sa šest na sedam hiljada, što su tražili reprezentativni sindikati, i da se obuhvat proširi sa osnovnog i srednjeg obrazovanja na više i visoko obrazovanje i na predškolske ustanove, takođe u skladu sa amandmanima koji će biti predmet razmatranja i glasanja. Van toga smo smatrali da nemamo ni prostor ni mandat da tražimo povećanje. Ja mislim da je ideja vrlo dobra, ali nažalost, čini mi se, da u ovom trenutku za mene nije moguće da podržim takvu ideju. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik, dr Vladimir Orlić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman ne mogu da podržim glasanjem. Ne zbog toga što smatram da ideja da se određenim kategorijama zaposlenih isplati jedna mesečna zarada nije lepa, niti zbog toga što smatram da ona za njih ne bi bila korisna, naprotiv, oko toga možemo odmah da se složimo svi mi ovde prisutni. To bi svakako bilo korisno i zašto samo za ove kategorije za sve, i zašto samo jedna mesečna zarada, zašto ne, pet ili deset? Ali, hajde da razgovaramo ponovo ozbiljno na temu koliko je to korisno za državu, odnosno isto to drugačije kazano, koliko je to realno? Ovo je ujedno i odgovor za koji se nadam da neću morati da ga ponavljam, nisam to činio po pitanju nekih drugih amandmana koji su koncipirani na isti način, a biće ih verovatno još. Koliko jeste ili nije realno ono što se predlaže na ovaj način? Cenim da predlagači amandmana i sami vrlo dobro vide i razumeju koliko nije realno ono što predlažu. Vide i razumeju zbog toga što se tim pitanjem uopšte svojim obrazloženjima, što pisanim, što datim danas usmeno, nisu ni bavili. Ako požele da to učine u bilo kom trenutku, čuli smo koji obim sredstava može da se opredeli za ono čime se danas bavimo, pa ako imaju bilo šta da kažu na temu bar približno, sličnog reda veličine, možemo i da pričamo dalje. Ali, bez toga svakako nema nikakvog prostora za bilo kakvu dalju diskusiju. Što se tiče onih termina koje smo čuli u okviru obrazloženja da li je neko nešto nekome uzeo uz rizik da se ponovo optužimo za vraćanje u neka stara vremena, ja moram da ponovim nešto samo i isključivo zato što je to jedna čista istina. Onaj ko postavlja takva pitanja postavlja ih sebi i okruženju u kom sedi. Nikom drugom. Više je nego jasno ko je šta oduzeo i zbog čega se ovo što mi danas radimo izvodi na ovaj način. Da li neko očekuje da mu se bude zahvalan za ovu meru? Apsolutno ne i nema potrebe da potežemo takve reči, takve termine. Niste čuli i nećete čuti da bilo ko očekuje zahvalnost za ovo što se predlaže ovom dopunom budžeta. Jedino što očekujemo, a to svakako nije previše, je korektnost. Korektan odnos prema onome što se danas radi i da uz maksimalno uvažavanje elementarne logike, nadam se da to nije preveliki napor, procenimo da li nešto jeste ili nije dobro. Na samom kraju, ne mogu da podržim ni zbog toga što ovaj amandman ne predviđa da bude obuhvaćene sve one kategorije zaposlenih koje će biti obuhvaćene kada se uzmu u obzir svi ostali amandmani. Za onu opasku da svi ovde predstavljamo isti broj birača, mogu samo da napomenem vrlo duhovito i cenim to što je pomalo mučna atmosfera danas, pokušala da se učini vedrijom. Hvala lepo.
Zahvaljujem. (Jovana Jovanović, s mesta: Replika.) Da li smatrate da imate pravo na repliku? (Jovana Jovanović, s mesta: Da.)
Hvala uvaženi predsedavajući. Odgovorila bih na početku na ono da je nerealan moj predlog amandmana. Od jednog od kolega smo čuli, prethodnih govornika, da imamo onoliko koliko imamo. Ja nisam sigurna da mi znamo uopšte koliko imamo tog novca za nagrade. Prvo je bilo da će ta pomoć biti šest hiljada. Zatim smo došli do toga da će pomoć ipak biti sedam hiljada. U početku je bilo da neće biti obuhvaćene ni predškolske ustanove ni visokoškolske ustanove. Sada vidimo da će izgleda i srećom i oni biti obuhvaćeni, tako da eto odgovora na to pitanje. Razumem da neke kolege moraju da brane ovaj zakon i da je njima sreda čak i kada je četvrtak, što smo videli prethodne nedelje, ali samo hoću da kažem u prilog tome i odbrani ovog amandmana da u situaciji kada danas komplet udžbenika za niže razrede osnovne škole košta pet do osam hiljada, kada komplet udžbenika za više razrede osnovne škole košta 10 do 15 hiljada, ova pomoć od 55 evra, koliko će biti prosvetnim radnicima, nije dovoljna. Hvala.
Zahvaljujem. Replika ministar, dr Dušan Vujović.
Već treći put pominjete da ne znamo koliko imamo, to je apsolutno netačno. Znamo do poslednjeg centa, do poslednjeg dinara koliko imamo i u fiskalnim rezervama i ovde u dinarima. Računamo vrlo precizno, ali odgovaramo da u okviru mogućnosti koje imamo možemo da prihvatimo proširenje na sve nivoe obrazovanja, uključujući predškolske ustanove, ali ovog iznosa. Vi govorite o redu veličine koji je deset puta veći, a mi ovde govorimo o povećanju sa milijardu i šesto na milijardu i devetsto. To je 300 miliona, to je razlika, to je red veličine se razlikuje. Prema tome, ja ne moram da govorim precizno da li imamo 100 ili 200 miliona više i ne moram da sabiram sve nivoe vlasti koje sudeluju, kao što, pretpostavljam, jako dobro znate u finansiranju plata nastavnika, odnosno ljudi u obrazovnom sistemu, ali možemo da tvrdimo da ovo što predlažemo do dve milijarde bruto, a do, kao što rekoh devet, deset miliona evra neto svakako imamo i vrlo precizno znamo da imamo mi, lokalni nivoi samouprave koji to sve trebaju da podnesu. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Bogdanović i Slobodan Homen. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Goran Bogdanović. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Poštovani ministri, poštovani narodni poslanici, nadam se da amandman ovaj koji je podnela poslanička grupa Boris Tadić Socijaldemokratska stranka, „Zeleni“, Zajedno za Srbiju, neće izazvati ovako burne reakcije kao do sada amandmani koji su podnosili poslanici opozicije. Ja znam da će mnogi reći da ovo što smo mi danas predlagali, da je nerealno, ali mislim da neće biti u pravu, da mi, poštovani ministre, poštovani narodni poslanici ne tražimo da plate naše budu ovde kao u Švajcarskoj, kao u Nemačkoj ili nekim drugim razvijenim zemljama, mi tražimo da naše plate budu slične platama koje postoje u regionu, pre svega u Hrvatskoj, Crnoj Gori, itd. Ja sam podneo amandman na član 1. Zakona o budžetu Republike Srbije, tj. o dopuni Zakona o budžetu Republike Srbije za 2015. godinu i on glasi da iznos umanjenih plata, odnosno zarada, kao i drugih stalnih primanja zaposlenih u MUP, Ministarstvu odbrane i Vojsci Srbije, kojima je osnovica za obračun i isplatu plata umanjena za 10% na osnovu odredbi zakona o privremenom uvećanju, uređivanju osnovice za obračun i isplatu plata, odnosno zarade i drugih stalnih primanja kod korisnika javnih sredstava, „Službeni glasnik RS“ broj 116/14, isplaćuje se ovim licima najkasnije do 31. decembra 2015. godine. Podnoseći ovaj amandman, imao sam pre svega u vidu činjenicu da je i ministar, tj. ministar Vujović i Vlada Republike Srbije, stalno su tvrdili i govorili da sistem javnih finansija je stabilizovan, te da je budžetski deficit značajno smanjen, da postoji konsenzus između Vlade Republike Srbije i MMF i to smatramo da zaposleni, izabrani, imenovani i postavljenim licima kod korisnika javnih sredstava kojima su plate, odnosno zarade i druga primanja umanjena po osnovu leks specijalis za 10%, iznos tako umanjenih primanja treba vratiti, odnosno izvršiti povraćaj svih ovih oduzetih iznosa primanja prema dinamici kakva je predložena u ovom amandmanu. Znači, do 31. decembra 2015. godine. Ako danas slušamo i od poslanika vladajuće većine i od vas, gospodine ministre, da je stanje u našoj ekonomiji poboljšano, da je tendencija tog poboljšanja očito vidljiva, ne vidim razlog zbog čega se danas ne mogu prihvatiti ovi amandmani, ne samo oko vojske i policije, nego i amandmani koji su podnele moje kolege, to znači za sva zaposlena, izabrana, imenovana i postavljena lica, jer podsetiću vas, uštede koje ste vi najavljivali, najlakše je ostvariti na smanjenjima plata, penzija, povećanjima PDV-a, povećanjem akciza itd. U takvim uslovima i mnogo lošija Vlada, iako ja smatram da je ova Vlada loša, mora mnogo bolje da radi i da ostvaruje prihode.
Nemate više vremena poslaničke grupe. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. U najkraćem, još jednom, ono što sam imao da kažem po pitanju prethodnog amandmana, očigledno važi i dalje. Mi ovde ne čujemo ništa na temu - realno ili nije realno, upravo zato što, uveren sam, i ovaj put predlagač sam vrlo jasno razume, nije realno i zašto nije. Samo rečenica - tvrdi se da stojimo bolje, pa zašto onda ne možemo da zažmurimo i pravimo se kao da ništa nije ni bilo, jasan je odgovor, nažalost, zato što se ne stoji baš toliko bolje i mislim da je to više nego jasna stvar i oko toga ne treba da trošimo vreme. Dodatno, ne znam da li s namerom ili greškom, uglavnom, ovaj predlog, kao i još neki koji su došli sa, da tako kažem, iste strane, planira menjanje kompletnog člana 17. Dakle, ne staju oni stavovi koji se bave pitanjima bonusa i nagrada. Zato mi se učinilo da je ovo verovatno učinjeno bez namere, odnosno pogreškom, jer čini mi se da je s te strane dolazilo dosta senzibiliteta za pitanje bonusa i nagrada. Ja, ako to nije učinjeno namerno, smatram da bi ipak i ta pitanja trebalo da zadržimo tamo gde se nalaze u članu zakona. Još jedna napomena, neka bude i najmanje važna, znate da na to ukazujemo kada god se dogodi, pravopisne greške. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar dr Dušan Vujović. Izvolite.
Dozvolite mi da kratko ponovim, pošto je rascepkana diskusija. Suština reformi je da negde morate da počnete i dok se reforme ne završe, ne možete to da anulirate. Ovo je izuzetak od pravila, ono što se predlaže u ovom članu, i kao što kolega pravilno reče – ovo se radi o specijalnoj vrsti nagrađivanja, odnosno nadoknade, koja se zove bonusi, koja se ne odnosi na redovne plate, koja se ne odnosi na član 1. budžeta u kom su definisani elementi prihoda i rashoda. Ovo se radi bez rebalansa tih ključnih veličina, jako je važno. Formalno ste možda u pravu. Svaka promena može da se naziva rebalans, ali pošto ne menjamo ni deficit, ni elemente rashoda, ni elemente prihoda, to se suštinski ne smatra rebalansom. Drugo, ovde bilo je nekoliko različitih predloga i neki su se odnosili na ceo sektor obrazovanja, neki su se odnosili samo na neke sektore druge, ali je suština da se traži anuliranje odluke o platama, ne samo to što ne pripada ovom članu, nego bi to dovelo u pitanje, onda bi svi postavili pitanje jednakosti i to bi anuliralo prvi korak koji ne možemo da diramo dok ne završimo tri godine reformi sa fondom ili bez fonda. Mi ovo možemo da radimo i bez fonda. To je logika stvari. Mi nemamo šta drugo u budžetu u kome su plate i transferi, u kojem su veliki deo plate i penzije, nemamo šta drugo gde možemo da uštedimo. Kamate ćemo, zahvaljujem se na dobrim predlozima, da smanjujemo kako budemo uspevali. Mi ih smanjujemo, imam ispred sebe grafikon, smanjili smo u svakom obliku ročnosti, u svakom instrumentu kamate bitno. Uzeću jedan primer. Tri godine, 2012. godine je bilo 15%, danas je 8,6%. Šest meseci bilo je 11,95%, danas je 40,79%. Svaki instrument u svakoj ročnosti je smanjen i to bitno, a smanjićemo još više kada realizujemo kredite koje smo već dogovorili i kada budemo iskoristili prilike koje nam bolje performanse daju na finansijskim tržištima. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vanja Vukić.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ovaj amandman, kao doduše i svi ostali amandmani koji su podneti od strane opozicije na ovaj zakon, od strane današnje opozicije, a bivše vlasti, predstavljaju odnos te opozicije prema javnim finansijama. To je neracionalno trošenje javnih sredstava, nedomaćinsko trošenje sredstava, što je inače dovelo državu u ovakvu situaciju kakva jeste danas. Svi dobro znamo da prihvatanje ovih amandmana koje je opozicija podnela bi značilo novo zaduživanje države i novi haos u javnim finansijama. Kao što je Vlada u obrazloženju kojim je odbijen ovaj amandman rekla da plate, odnosno zarade zaposlenih kod korisnika javnih sredstava će se moći povećati po ispunjenju posebnog fiskalnog pravila definisanog članom 27.e, stav 28. Zakona o budžetskom sistemu, koji nalaže svođenje učešća plata opšteg nivoa države u BDP-u od 7%. To znači, da ponovim, po ispunjenju posebnog fiskalnog pravila. Dakle, u ovoj državi je konačno počeo da važi pravni sistem i da se poštuju pravila, a to znači prilikom povećanja BDP, da će moći doći do povećanja plata u javnom sektoru. Za ovih godinu i po dana koliko sam narodni poslanik u ovom sazivu Narodne skupštine, ja od opozicije nisam čuo nijedan konstruktivan predlog kojim bi se povećao taj BDP. Stalno slušamo demagogiju i političke i marketinške pristupe kako bi se dodvorili građanima. Jedino što je ispravno u obrazloženju ovog amandmana koji su podnele kolege iz opozicije jeste priznanje Vladi da dobro radi, jer se kaže da sistem javnih finansija je stabilizovan, te da je budžetski deficit značajno smanjen. Sa time se u potpunosti slažem. Dakle, SPS jeste za poboljšanje materijalnog statusa pripadnika MUP i Ministarstva odbrane. Zato podržava najavu premijera, predsednika Vlade Republike Srbije da se od sledeće godine plate povećaju u ovom sektoru za 2% i mimo protivljenja MMF da se ovoj grupi zaposlenih u javnom sektoru povećaju zarade. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, po amandmanu.
Hvala. Evo, čitam ovaj amandman. verujem i da je podnosilac imao jednu plemenitu ideju, to je jako lepo, ali kada tako kažete – hajde da isplatimo ljudima u Ministarstvu odbrane, u policiji, pa ajmo sada i vaspitačicama, ajmo ovima, sve je to super, to je humano, to je jako lepo, samo se pitamo – a odakle? Odakle da se to isplati? Verujem da svako ko domaćinski posluje, pa čak i u svojoj kući, bez obzira možda kad mu dete traži džeparac, ako nemate, ne možete da mu date. Mi bi svi zaista voleli da svako ovde ima veća primanja i da mu damo platu. Pre neki dan je premijer, između ostalog, rekao da mi imamo trenutno skoro milion i 800 hiljada penzionera. Pa, svakom da ste za jedan evro povećali penziju, to je mesečno milion i 800 hiljada evra izdvajanja za to povećanje. To je 21 milion i 600 hiljada evra na godišnjem nivou. Pa, to treba da se zaradi. To mora da se zaradi. Ne možemo više da se rukovodimo time – e, povećaćemo zato što je to bio koalicioni dogovor. Inače, to ne pričam napamet, nego je to Radovan Jelašić rekao. Nedavno je dao intervju u „NIN-u“ i kada vas je pitao 2008. godine – na osnovu čega mislite da povećate 10% plate i penzije i sve ono što ste radili, oni su mu rekli – ćuti, to je na osnovu koalicionog dogovora. Vi ste tako funkcionisali i ekonomiju vodili na osnovu koalicionog dogovora, a mi vodimo na osnovu nekih realnih izvora i na osnovu toga možemo ljudima da damo onoliko koliko zaista možemo i da se opružimo. Lepo kaže narodna poslovica – može čovek da se opruži koliko je dug. Mi bi zaista voleli svima da damo s obzirom da ljudi zaista teško žive, ali ja mislim da ljudi shvataju da smo negde krenuli napred i da ljudima dajemo nešto što je iz realnih izvora, a verujem da će doći i dan kada će i Ministarstvo odbrane i policija i svi imati mnogo veća primanja nego danas. Na kraju krajeva, ono što je neko uprskao, vezano za vojne penzionere, danas se to ispravlja, jer ti ljudi dobijaju i, na kraju krajeva, biće im ispunjeno ono što im je bilo još davno obećano, u nečije drugo vreme, da će primiti uvećanje vojnih penzija. Evo, danas ćemo im to nekako isplatiti. Ali, znate, i za to valja pribaviti novac i to valja zaraditi. Mislim da o tome najpre moramo da vodimo računa. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Đukanoviću. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Blagoje Bradić i Miroslav Marinković. Izvolite. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvaženi ministre, koleginice i kolege, poštovani građani, podneli smo amandman kolega i ja na Predlog zakona o dopuni Zakona o budžetu Republike Srbije koji je pre par dana ušao u skupštinsku raspravu u jednoj formi, gde su pomoć od 6.000, kako kaže gospodin ministra, trebali da dobiju ustanove osnovnog i srednjeg obrazovanja, u međuvremenu je se došlo do visoko školskih ustanova, da bi danas čuli da će to biti ustanove predškolskog uzrasta, a da bi vam bilo jasnije, te ustanove potpadaju pod ingerencije lokalnih samouprava, tako da će to biti obaveza lokalnih samouprava da isplate ovu pomoć od 7.000, ako se ne varam gospodine ministre. S tim što verovatno ne znate da li sve lokalne samouprave imaju dovoljno para u budžetu i dali mogu do kraja godine da izvrše tu isplatu, jel ne znam kako može, recimo, niška lokalna samouprava to da ima, ako u prvih šest meseci na aproprijaciji „besplatna užina za decu ometene u razvoju“ realizacija nula. Da ako na aproprijaciji digne na smeštaj škola u prirodi, koja je pozicija od 10 miliona, prvih šest meseci, realizacija je nula…
Gospodine Bradiću, mi nismo još došli do tog amandmana, molim vas.
Ne, ja pričam o finansijama, o lokalnim samoupravama koje će ovim biti opterećene a neće moći da odgovore na zahtev koji je dalo ministarstvo. Ja govorim o tome da je ministarstvo…
Da, ali je amandman sasvim drugog teksta.
Imam još 20 sekundi, pa bih vas zamolio…
Izvolite.
Dakle, imamo odgovor ministra da on ne vidi način, jel ovo bi narušilo politiku ako bi se poslušalo ono što kaže opozicija – da. Mi kažemo da ova politika nije dobra, da ova politika stezanja kaiša, bez investicija, gospodine ministre, nije politika. Vaša politika u Nišu, za vreme vaše vlasti, je manje 370 privrednih društava, 201 privatna radnja je zatvorena.
Zahvaljujem se, gospodine Bradiću. Samo radi javnosti, vi ste podneli amandman oko zdravstva, tako da… Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Branka Karavidić. Izvolite, gospođo Karavidić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Ovim amandmanom predlažem da se najkasnije do 31.12.2015. godine svim zaposlenima u kulturi vrate iznosi primanja koji su im uzeti primenom lex specialis. Amandman sam podnela obzirom da sam ovih dana intenzivno slušala od strane Vlade da je sistem javnih finansija stabilan, da je budžetski deficit daleko niži od planiranog, da je zaposlenost u porastu, čuli smo od vas, gospodine ministre, u načelnoj raspravi da dobijamo pohvale od svih, da smo premašili sve zadate ciljeve, a od premijera, blago je reći, u nadahnutom govoru, da nam je - nikad bolje. S razlogom sam očekivala da će amandman biti prihvaćen, obzirom da je od strane premijera, u načelnoj raspravi iskazan ogroman optimizam. Odbili ste ovaj amandman, kažete da se amandman ne prihvata zato što je predloženo rešenje nesprovodivo, jer je na snazi još uvek lex specialis. Dalje kažete da će se zarade zaposlenih u javnom sektoru povećati po ispunjenju posebnog fiskalnog pravila a to je svođenje učešća plata opšteg nivoa državne u BDP u 7%. Pitam vas, gospodine ministre, da li je to povećanje o kojem govorite u obrazloženju u stvari vraćanje na nivo zarad od pre umanjenja i da li će se to povećanje zarada, kako vi kažete, biti jednokratno, u punom iznosu umanjenja ili će nas premijer, pred svaku narednu godinu obradovati povećanjem od 1,25 do 4%. Obzirom da su premašeni svi zadati ciljevi, kada očekujete ostvarivanje uslova za ukidanje lex specialisa? Iz nadahnutog i optimističnog izlaganja premijera, od pre neki dan, stičem utisak da smo mi taj uslov već ostvarili, ali da premijer i samo njemu znanih razloga to još ne želi da nam saopšti.
Vreme. Zahvaljujem, gospođo Karavidić. Reč ima ministar dr Dušan Vujović.
Vi ste u opštoj raspravi, sem ovog predloga, govorili o predlogu proširenja predloga izmene člana 17. na predškolske ustanove. Taj predlog smo usvojili i preko odbora će biti sastavni deo predloga koji će biti predmet glasanja. Ovaj drugi predlog iz formalnih razloga, čak i kad bismo se složili, kao u prethodnom slučaju ne može da bude predmet člana 17, prvo zato što on tematski tamo ne pripada, a drugo zato što, kao što ste rekli, važi lex specialis. Kad će prestati da važi? Kad završimo program, tako smo i rekli. Da li imamo prostora? Onoliko koliko imamo prostora toliko ga i koristimo. Da bi program, da bi strukturni elementi deficita odnosno budžeta nastavili da se poboljšavaju iz godine u godinu i da bi nominalni elementi deficita nastavili da se poboljšavaju, znači da bi plate sa postojećih 9% se približile tom čuvenom ekriterijumu i Zakona o budžetskom sistemu od 7%. Prema tome, mi želimo da to nastavi da se približava cilju i da ostvarimo cilj 2017. godine, a posle toga, nadam se, i zdrave investicije i sve ono što je predmet ovog paketa, zakona, reformi i fiskalne konsolidacije koju smo preuzeli da uspešno završimo i postanemo jednom za svagda sređena normalna privreda. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Marijana Maraš.
Gospodine predsedavajući, zahvaljujem. Uvaženi ministre, dame i gospodo, narodni poslanici, ministar je bio jasan u tome kakvo je stanje trenutno u budžetu i šta je ono sa čime raspolažemo i rekao je da jednokratno može da se isplati 7.000 dinara neto i ono što me raduje je da je to prošireno i na predškolske ustanove, da je prihvaćen i amandman za visokoškolske ustanove i na studentski standard. Vlada je bila navela u svom obrazloženju da se radi o popravljanju kvaliteta procesa rada u osnovnom i srednjem obrazovanju. Želim da izrazim želju da će ovaj ekonomski rast se nastaviti u narednoj godini i da samim rastom BDP ćemo doći do toga da možemo u narednom periodu, čak i u sledećoj godini da idemo ka tome da dođe do ukidanja privremenog zakona koji se odnosi na privremeno uređivanje osnovice za obračun i isplatu platu, odnosno zarade i drugih stalnih primanja, korisnika javnih sredstava. Iz tog razloga i oni koji su navedeni u obrazloženju za odbijanje amandmana, mi nećemo podržati ovaj amandman. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Mirjana Dragaš.
Poštovani predsedavajući, želim da se uključim u diskusiju iz dva razloga. Jedan je da kažem da se ne slažem sa predloženim amandmanom, a mnogo više od toga, u stvari da podvučem izlaganje gospodina ministra, danas u nekoliko navrata, koji je čini mi se veoma jasno i glasno više puta ponavljao ono što je suštinski važno za obrazlaganje čitavog ovog predloga zakona i načina na koji se vrši usaglašavanje odnosno povećanje pojedinih isplata koje su predviđene. Naime, ono što je važno i ono što posebno želim da podržim jeste da je ono što je predviđeno i ono što je predloženo iz realnog osnova. Prosto, pitam sve one poslanike koji su se danas čitav dan zalagali za drugačiju vrstu pristupa ovom poslu, za drugačije isplate i veće čak nego što su predložene po nekoliko puta, da li bi oni u svom odnosu prema sopstvenom budžetu imali takav pristup da se troši mnogi više nego što se realno ima. Mislim da ne. Smatram da je Vlada u ovom slučaju postupila odgovorno sa otvaranjem jedne nade i perspektive za budućnost u smislu sigurnosti onoga što čini država i državni sistem, da se može trošiti onoliko koliko se ima, onoliko koliko se zaradi, a ne više od toga, čime se stvaraju ogromni dugovi i nesigurnost, ne samo današnjih, nego još više budućih generacija. Ono što takođe želim da naglasim jeste pominjanje kulture, kao jednog posebnog segmenta, za koji stvarno smatram da je od izuzetnog značaja i nešto na šta država i čitava Vlada posebno mora obratiti pažnju. Nadam se da će se to dogoditi kod novog predloga zakona o kulturi i ovih članova koji su u buduće pred nama i to iz više razloga, da se ne ostvari ili ne dogodi nešto što je npr. bilo posle 2000. godine, da neko predloži da se npr ukine Sajam knjiga i da se recimo od 2001. godine ustanovi da se u Beogradu održava Prvi međunarodni sajam knjiga. Na naše veliko zadovoljstvo ogromnog dela kulturne javnosti, koji se pobunio protiv takvog jednog predloga, mi smo ove jeseni doživeli veliki, veoma uspešan, 60. sajam knjiga, što odgovara realnosti, itd, da recimo kasnije u Nacionalnoj biblioteci ne budu direktori koji će izbacivati knjige iz biblioteke, smatrati ih suvišnim ili još više zloupotrebu knjige raditi na drugi način. Ono što očekujem od Zakona o kulturi jeste da posebno apostrofira koje su to nacionalne institucije, da ih zaštiti i na taj način se uključi u čitavu ovu politiku zaštitu nacionalnih interesa. Najzad, kada je reč o ovim zakonima, samo ću još ovo da kažem, da je ovakav pristup Vlade i ministra finansija, koji ovih dana vrlo odgovorno i više puta kažem, vrlo energično brani ovaj predlog, nešto što je za razliku od ministara koji su bili u vreme Đelića ili Dinkića, sasvim drugu liberalnu, ekonomsku politiku vodili, koja nije bila zasnovana na stanovištu zaštite države i državnih interesa. Dakle, još jednom, ovo smatram veoma važnim da se podrži politika koja će obezbediti realno osnovu ekonomske politike u narednom periodu i realnu isplatu zarada prema svima. Naravno, ne slažemo se da su to dovoljne mere, ne mislimo da su iznosi dovoljni, ali u svakom slučaju jesu stabilni, jesu sigurni, a za veće treba da se svi zajedno potrudimo i da se založimo zaista, da na osnovu realnih ekonomskih pokazatelja, oni se i ostvare u narednoj godini. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac i Jovan Marković. Izvolite gospodine Šutanovac.
Gospodine ministre, predstavnici DS, gospodin Marković i ja, podneli smo amandman sa idejom da se pripadnicima MUP-a takođe dodeli jedan iznos u visini prosečne zarade za mesec oktobar 2015. godine. Jasno vam je zbog čega mislimo da se srpska policija nalazi u velikim problemima. Vaše smanjivanje plata, penzija, smanjivanje dnevnica dovelo je do potpune devastacije sistema bezbednosti i to je nešto što je jako opasno. Pošto se vi smeškate i pitate se sad odakle, verovatno sad se pitate odakle mi to da damo, evo ja ću vam dati konkretne predloge, pošto danas ceo dan slušamo kako ovde opozicija nema predlog kako. Sad možemo čitati na medijima kako je upravo Aerodrom „Beograd“ oprostio dve milijarde dinara duga „Er Srbiji“. U kumulativnom zbiru izašlo je nekih osam ili deset milijardi duga. To je već 10 puta više nego ovo danas što dodeljujete. Takođe, postavljam pitanje vama – zašto RTB Bor ne plaća struju, a EPS plaća akcizu i na ono što je isporučeno, a nije naplatila struju, jer bi u toj opciji EPS imao dobit, pa bi vam uplaćivao budžet pa bi mogli da povećate plate. Još jedna stvar. Kad smo usvajali konačno budžet, tada sam vam rekao – imate ogromnu količinu sakrivenog novca. Preko 130 miliona evra imate na stavci za ugovor o delu, 130 miliona evra. Dakle, taj novac, ako usmerite u povećanje, odnosno vraćanje penzija i plata, žao mi je što koleginica iz SPS danas govori protiv politike koju je sprovodio njen predsednik stranke u MUP-u Srbije, kada su penzije i plate u MUP-u bile veće, danas podržavate da budu manje, što je, ja mislim, jako loše. Znači, samo to da vratite i imaćete sredstva. Dakle, nemojte nam govoriti da nemamo ideju kako, ja vam sad govorim vrlo jasno kako, određena sredstva, a siguran sam da postoji niz drugih mesta gde mogu da se nadomeste sredstva.
Vreme. Zahvaljujem gospodine Šutanovac. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Zahvaljujem.
Izvinjavam se gospodine Babić. (Mirjana Dragaš, s mesta: Replika.) Gospođo Mirjana, nemate pravo na repliku, niste pomenuti na bilo koji način. (Mirjana Dragaš, s mesta: Rekao je – koleginica koja je govorila. Nema druga.) „Koleginica koja je govorila“, to nije dovoljno za repliku. Po vama jeste, po predsedavajućem nije. Morate biti pomenuti imenom i prezimenom u negativnom kontekstu, po Poslovniku je tako. Izvolite gospodine Babiću.
Zahvaljujem se gospodine Bečiću. Ono što je za SNS prihvatljivo, a to je da mi možemo da razgovaramo o amandmanima, možemo da razgovaramo o predlozima, ali oni koji su realni i ostvarivi i koji nisu samo onako populistički spisak lepih želja. Ponosni smo što je povećanje i u prosveti od 4% i u zdravstvu od 3% i u Vojsci i Policiji od 2% i 1,25% za sve penzije i penzionere. Mislim da je plod jednog domaćinskog i dobrog odnosa i raspolaganja sredstvima javnih finansija od strane Vlade RS. Meni je drago kada kolega pomene neka javna preduzeća. Drago mi je kada je pomenut Aerodrom „Nikola Tesla“ i ono što mogu da predstavim ovde i građanima Republike Srbije, a to je da je ubrzani rast avio-saobraćaja u Republici Srbiji u 2014. i 2015. godini doprineo obaranju rekorda po svim parametra poslovanja Aerodroma „Nikola Tesla“, da je prošle godine Aerodrom „Nikola Tesla“ koristilo više od 4,6 miliona putnika ili 31% više nego 2013. godine, što je Aerodrom „Nikola Tesla“ svrstalo među tri aerodroma sa najvišim rastom u Evropi. Ove godine, uprkos ovom velikom, izvanrednom prošlogodišnjem rastu, nastavlja se obaranje rekorda. Četirimilionitog putnika Aerodrom „Nikola Tesla“ dočekao je 17. oktobra 2015. godine. Četirimilionitog putnika, za one koji nisu čuli, Aerodrom „Nikola Tesla“ je dočekao 17. oktobra 2015. godine, dve nedelje ranije nego što je to bilo prošle godine. Za prvih 10 meseci 2015. godine kroz Aerodrom prošlo je gotovo 4,2 miliona putnika. Za četiri procenta više nego u istom periodu prošle godine. Veliki rast dogodio se i u kargo saobraćaju, na Aerodromu „Nikola Tesla“. Prošle godine rast robnog transporta bio je čak 33% u odnosu na 2013. godinu, a u prvih 10 meseci 2015. godine, prevezao je čak 25% više robe i čak 49% više pošte nego u istom periodu prošle godine. Svi ovi rezultati su najbolji pokazatelji i najbolji rezultati u 52 godine dugoj istoriji Aerodroma „Nikola Tesla“ i ja sam zahvalan kolegi koji je ukazao na te rezultate, ali bih više voleo da je mogao da priča o ovakvim ili sličnim rezultatima …
Gospodine Babiću…
…. za vreme vladavine u kojoj je on učestvovao…
Znam da je gospodin Šutanovac govorio van teme i pominjao Aerodrom, ali vi niste dobili pravo na repliku.
…Više su se bavili kursom i nekim drugim stvarima, nego ovakvim rezultatima.
Zahvaljujem. (Dragan Šutanovac, s mesta: Poslovnik.) Reč ima, gospodine Šutanovac, prvo gospodin Jovanović. Izvolite. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović po Poslovniku.
Zahvaljujem se predsedavajući. Uz svo uvažavanje, mislim da ste povredili član 104. Poslovnika i to na štetu poslanice Mirjane Maraš, naše drugarice iz poslaničke grupe, imajući u vidu da je nesumnjivo došlo do pogrešnog tumačenja, nadam se ne zlonamernog, od strane gospodina Šutanovca, a kada je ukazao na njenog izlaganje nije morao da navodi isključivo njeno ime i prezime, već je mogao da navede samo funkciju, da je član SPS, a istovremeno i poslanik poslaničke grupe SPS i to jasno i glasno stoji u članu 104. dakle, navodeći ime i prezime ili funkciju, a s obzirom da je došlo do pogrešnog tumačenja, drugarica Maraš i koleginica naša u parlamentu je imala puno pravo da replicira. To pravo na repliku nažalost joj je uskraćeno i mislim da je na taj način došlo do povrede Poslovnika, ali ne samo u tom smislu. Kolega poslanik Šutanovac je pomenuo i celu poslaničku grupu SPS i predsednika SPS, doduše, u funkciji ministra i to na način koji ja lično mislim da je neprimeren, imajući u vidu da poslanička grupa i cela SPS nema nijedan jedini razlog da se postidi bilo čega, čak naprotiv, sa punim ponosom ističemo sve ono što je rađeno u MUP, i što je naš predsednik kao ministar MUP uradio i doprineo u tom ministarstvu. Dakle, zaista mislim da u ovom pravcu niste trebali da uskratite koleginici Maraš pravo na repliku. Hvala.
Gospodine Jovanoviću, ja vas molim, pošto ste sada rekli stvari koje nisu tačne, morate da me saslušate. Prvo, repliku nije tražila narodna poslanica Marijana Maraš, nego gospođa Dragaš. (Neđo Jovanović, s mesta: Lapsus. Izvinjavam se.) Drugo, govorile su i poslanice Maraš i Dragaš. Poslanička grupa Socijalistička partija Srbije je dosta velika i nije dovoljno da se pomene samo da je član Socijalističke partije da ja sada znam o kome se govori. Govorile su obe poslanice i da sam hteo da tumačim to što nije bilo pomenuto ime i prezime, da sam hteo da tumačim prethodnog govornika po ovom amandmanu, ja nisam mogao da znam o kojoj se poslanici radi. Takođe, ako vi meni kažete da opaska gospodina Šutanovca koja se odnosila na koleginicu koja se zalaže i govorio je o MUP-u, a gospođica Dragaš je govorila o kulturi, tako da ni po tom osnovu nisam mogao da tumačim da je ona dobila mogućnost za repliku. Tako da, gospodine Jovanoviću, ima nekoliko stvari koje su ukazivale da on ili ne zna o čemu govori, ili ne govori o izlaganju gospođice Dragaš. Znači, ja nisam imao pravo kao predsedavajući da dam reč gospođici Dragaš, u stvari da dam repliku. Vi možete da budete zadovoljni sa time ili nezadovoljni. Da li želite da se Skupština izjasni u Danu za glasanje? (Neđo Jovanović, s mesta: Ne.) Ne želite. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac, povreda Poslovnika. Izvolite.
Ako mogu samo na samom početku, ja nisam mislio na gospođu Dragaš, nego na gospođu Maraš. Mislim da tu nije problem.
Gospođica Maraš nije ni tražila repliku, nego gospođica Dragaš.
Gospođica Maraš je klimala glavom i odobravala ovo što ja pričam. Šta sam ja sad kriv?
Znači da sam u pravu što nisam dao repliku, gospodine Šutanovac?
Ja nemam problem sa replikama, zaista, ljudi. Da sam prozvao Vanju Vukića oko MUP-a, on bi verovatno mogao da kaže nešto smisleno, nemam dilemu, ali nisam. Gospodin Neđo Jovanović je zloupotrebio takođe Poslovnik, govoreći samo o predsedniku njegove stranke, jer nije bila tema predsednik vaše stranke.
Dobro, hoće to gospodin Jovanović, nije to problem.
Ja sam ga pominjao u svom govoru, a ne u povredi Poslovnika. Dakle, gospodine predsedavajući, ako može samo vreme, ovih 50 sekundi mi je jako značajno. Član 106. prekršili ste vi, kada niste sprečili kolegu Babića da govori o maestralnim rezultatima Aerodroma Beograd. Žao mi je što niste ni vi slušali, očigledno, a nije ni on. Dakle, Aerodrom Beograd, sa svim tim rezultatima, je oprostio dugovanje „Er Srbije“ u visini od dve milijarde dinara, gospodine ministre, a mi ovde pričamo o povećanju od sedam hiljada dinara koje je u vrednosti oko milijardu dinara. Razumete? Znači, malopre sam rekao na koji način možete naći sredstva da povećate ili da vratite ono što je oteto. Zahvaljujem.
Izvinite, ali ja ne mogu sada da oduzmem vašoj poslaničkoj grupi dva minuta, jer nemate to vreme, a vi ste zloupotrebili Poslovnik. Gospodin Babić je odgovorio samo na ono što ste vi pričali o aerodromu. Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, povreda Poslovnika. Izvolite.
Povreda Poslovnika, gospodine predsedavajući, član 107. Verujem da je bio lapsus i da nije bilo namere kod gospodina Šutanovca koji je Aerodrom Beograd nazvao Aerodrom Beograd, a to je u stvari Aerodrom „Nikola Tesla“. Ako nije znao, evo, sada je naučio, ali aerodrom se zove Aerodrom „Nikola Tesla“, a ne Aerodrom Beograd. Kao što je tačno da je prošle godine taj isti Aerodrom „Nikola Tesla“ napravio profit od 28 miliona evra i da je u budžet Republike Srbije za godinu dana uplaćeno 23 miliona evra, što je više nego proteklih pet godina zajedno. E, to su oni rezultati pravi, kao što je i pravi naziv aerodroma Aerodrom „Nikola Tesla“.
Zahvaljujem, gospodine Babić. Smatram da nisam prekršio Poslovnik. Da li želite da se Skupština izjasni? (Ne.) Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, narodna poslanica Mirjana Dragaš. Izvolite.
Hvala vam, gospodine predsedavajući. Ja se pozivam na čl. 107. i 108, vezano za ugled Narodne skupštine, jer ovog puta hoću da upravo kažem da sam ja na neki način više puta prozvana i to na različite načine. Pre svega da kažem da sam gospođa, i to sa ponosom. Zatim, zovem se, naravno, Mirjana Dragaš, da ne bude zabune sa drugom mojom koleginicom. Takođe, želim ovom prilikom da podvučem da politika SPS-a jeste bila za socijalnu pravdu i solidarnost uvek i to smo stalno pokazivali, a politika drugih političkih stranaka, u Demokratskoj stranci pre svega, odnosila se na zastupanje liberalnog kapitalizma koji je dokazivala deset godina. Hvala.
Gospođo Mirjana Dragaš, vi ste sada zloupotrebili Poslovnik i moram da oduzmem vašoj poslaničkoj grupi dva minuta. Ja se izvinjavam što sam vas nazvao gospođica. Upravo smo govorili o gospođici Marijani Maraš. Vaš kolega Neđo Jovanović je napravio zbrku oko vas i gospođice Maraš. Tako da, ja kao predsedavajući nisam ništa kriv. Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Dušan Milisavljević. Reč ima narodni poslanik dr Dušan Milisavljević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i kolege, poštovani ministre, ovim amandmanom sam želeo da vam skrenem pažnju na nepravilnost koja je uočena, ali u međuvremenu je ispravljena, što se tiče visoke stručne spreme i što se tiče univerziteta. Ja to pozdravljam, ali u ovom amandmanu želim isto da vam skrenem pažnju i na loš standard zdravstvenih radnika, lekara, medicinskih sestara i svih onih ljudi koje ne vidimo, a koji pomažu u tom jedno zdravstvenom sistemu. Znam da je tema danas samo prosveta, ali sam ovim amandmanom obuhvatio i prosvetu i želeo sam malo da skrenem pažnju o neophodnosti da se i za ovaj sektor više pažnje posveti, s obzirom da nijedna reforma nijednog društva, niti jedan ekonomski razvoj ne može biti ukoliko nemamo zdravu naciju, ukoliko nemamo sektor zdravstva koji je adekvatno nagrađen za svoj rad. Pretpostavljam, možda će neko reći – pa, što vi to niste podigli kada ste bili? Želim da vam kažem da ja radim na Klinici u Nišu od 1993. godine i da su lekari i medicinske sestre primali platu 90-tih godina od tri nemačke marke lekari do manje od jedne marke medicinske sestre. Mislim da nije zdravstveni sistem stao, niti će ikad stati. Znači, primanja kao primanja nisu merilo pokretanja te jedne humane profesije, koja se zove zdravstvena struka, ali je želja da vam skrenem pažnju da se više pažnje mora posvetiti ovim nekim dobrim ljudima koji, nažalost, nose teret socijalne krize, ne samo ove Vlade, nego i prethodnih vlada i DS-a i SPS-a i nikada nisu stali u tom svom humanom radu i humanoj profesiji. Želja mi je da vam kažem da morate da nađete načina, neke stavke u budžetu da u skorijem periodu popravite taj jedan životni standard zaposlenih u zdravstvu. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Babić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Predstavnik predlagača je prihvatio amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 2. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Ovo je amandman na član 2. gde se traži njegovo brisanje. To je posledica brisanja prvog člana, zato što je bio naš amandman na član 1. Kao što je već koleginica jedan rekla, taj amandman je praktično usvojen, odnosno član 1. je izbrisan onakav kakav je predložen u prvobitnom tekstu od strane Vlade, odnosno nadležnog ministarstva. Tada je glasio da se zaposlenima u ustanovama osnovnog i srednjeg obrazovanja i u ustanovama učeničkog standarda može, na osnovu odluke Vlade, jednokratno isplatiti neto iznos od šest hiljada dinara. Sada je to prošireno na još pet institucija i iznos nije šest, nego je sedam hiljada i postoje još neke izmene. Tako da, ne verujem da bilo ko ovde zna kako sada glasi član 1. koji treba menjati. Prema tome, logično je da ovaj zakon bude povučen i bez obzira na sve argumente koje smo davali u načelnoj raspravi, u raspravi na početku ovog dana, rasprava se pretvorila u obračun postojećeg režima i bivšeg režima. Kao predstavnik jednog bivšeg režima mogu da vam kažem da u vreme tog režima od 2000. do 2004. godine penzije su vraćene stare, plate prosvetnih radnika su povećana petsto puta od decembra 2000. godine, do decembra 2003. godine. Započete su reforme u obrazovanju i spoljni dug sa 15 milijardi je smanjen na 10 milijardi evra. Nadam se da se ministar seća tog vremena i da neće demantovati. Sada imamo to da ministar ne zna koliko ima korisnika ove mere, koliki je ukupan iznos, koliko ima u kom nivou obrazovanja i kada će to biti isplaćeno i iz kojih sredstava, a možda smo to i čuli, jer imamo izjavu danas od pre pola sata gospođu Udovički, ministarke državne uprave i potpredsednice Vlade, koja kaže da će lokalnim samoupravama sledeće godine biti preneto u transferima manje para, jer kaže nema para. To kaže potpredsednica Vlade Srbije, što je potpuno suprotno svemu onome što pričaju predsednik te iste Vlade i mnogi ministri uključujući i ministra finansija. Prema tome, bar iz razloga konfuznosti i opšte politike i odnosa prema zaposlenima u obrazovanju, odnosno prosveti, pozivam vas da usvojite ovaj amandman, da u danu za glasanje koji će verovatno biti u toku neke noći glasate za oba naša predloga.
Gospodine Živkoviću, vreme je.
Vi ste majstor od dugmeta…
Čovek kada vam učini, ni to mi ne valja. Izvolite gospodine Pavićeviću.
Sami sebi činite.
Izvolite gospodine Pavićeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, gospodine Bečiću, uvaženi ministre Vujoviću, poštovani gosti, nas dvojica narodni poslanik Zoran Živković i ja otvorili smo ovu raspravu jutros našim amandmanom na član 1. ovog Predloga zakona, pa je ja mislim red i primereno da ovu raspravu zaokružimo na primereni način. Mislim da je današnja rasprava bila takva da svako ko je objektivni posmatrač, a možda i učesnik ako želi da bude objektivan ovde, jasno mogao da se uveri u snagu argumenata koje smo mi ovde ponudili za naša dva amandmana na ova dva člana Predloga zakona. Ja ću tim argumentima koje smo ponavljali ovde, iz diskusije u diskusiju, da dodam još dve stvari o kojima je bilo reči sa strane u govorima drugih narodnih poslanika. Ovde se ova mera jednim delom predstavljala kao deo reformi, a mi smo zapisali vrlo jasno u našim obrazloženjima i za ovaj član, amandman na ovaj član Predloga zakona da jednokratna pomoć poštovana gospodo ne može biti zamena za odsustvo temeljnog plana reforme u obrazovanju. Temeljnog plana nema, iako je rečeno pre godinu i osam meseci da je taj član spreman i da se samo Vlada formira i ide se. Nema plana reformi obrazovanja, ali pazite, obrazovanje je poštovana gospodo i u infrastrukturnom smislu najvažniji segment naše države. Nikakvog plana reforme nema, nego danas govorimo o jednokratnoj pomoći za koju nastavnici i profesori tvrde da je poniženje za njih. Druga stvar, ovim predlogom diskriminišu se, ja mislim da je to jasno gospodin Orliću, neki drugi ljudi, ostali korisnici javnih sredstava, kao što su na primer lekari i policajci. Kako njima neko da objasni kroz argument da ni dinara neće da dobiju, a dobiće neki drugi na primer. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima mr Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem gospodine potpredsedniče. Mi bismo se pridružili u podršci ovom amandmanu i predložili narodnim poslanicima da u danu za glasanje i oni podrže amandman. Poslanici Demokratske stranke su na nekoliko načina pokušavali da poboljšaju ovaj Predlog zakona, mi smo gospodinu Vujoviću i Narodnoj skupštini nudili nekoliko mogućnosti za promenu ovoga što oni nama ovde nude, pa smo tako nudili ili da se prosvetarima da pomoć u visini jedne prosečne plate kao što oni i zahtevaju. Zatim smo nudili da im se vrati sve ono što im je oduzeto u toku godinu dana besmislene štednje, zato što sve te pare koje su oni uštedeli, premijer je već našao načina da negde nenamenski potroši, zatim smo pokušavali da vas ubedimo da se proširi spektar ljudi koji dobijaju, mi duboko i dalje verujemo da u Srbiji postoje dva javna sektora, da postoji javni sektor koji radi, gde problem nisu ni broj radnika, ni plate tih zaposlenih i da postoji javni sektor koji apsolutno ništa ne radi, a u kom se zapošljava preko veze, u kom se zapošljava preko stranke, gde su problem i plate zaposlenih, odnosno visina tih plata i broj zaposlenih u tom drugom kako vidimo povlašćenom javnom sektoru. Pokušavali smo da ispravimo tu nepravdu, u međuvremenu se zakon nekoliko puta kroz amandmane menjao, tako da mi ovo o čemu danas raspravljamo apsolutno nije ono o čemu smo počeli da raspravljamo pre samo dva dana. Najpre se izmenila suma, sada su se izmenili ljudi koji to dobijaju. Jedna veoma važna jedna molba vama i predlog i dalje Narodnoj skupštini da prihvati jeste da se zakonom obavežete da će tu pomoć dobiti svi zaposleni u prosveti, a ne da će se nekakvom odlukom Vlade odrediti kriterijumi po kojima će zaposleni dobijati pomoć. Ni to niste želeli da prihvatite. Niste želeli da prihvatite ni da zakonom definišemo rok u kojoj će ta pomoć biti isplaćena. Zbog svega toga, mi naravno, se priključujemo i ovom amandmanu narodnih poslanika Zorana Živkovića i Vladimira Pavićevića, zbog toga što smatramo da ovakav zakon kakav je sada, ne samo da je uvreda za prosvetare i sve one koji pošteno u Srbiji rade svoj posao, nego da je postao apsolutno i besmislen. Vi nameravate, sada poslednjim izmenama da obavežete lokalne samouprave na nekakva plaćanja. Mi smo na Odboru za obrazovanje čuli da lokalne samouprave nemaju para ni da isplaćuju jubilarne nagrade istim tim prosvetarima koji te jubilarne nagrade ne dobijaju zato što lokalne samouprave koji vode ljudi iz SNS naravno baš ne smatraju da je obrazovanje nešto neobično važno za naš sistem. Vi ste upravo obavezali lokalne samouprave koje nemaju pare ni za jubilarne nagrade da isplaćuju još i naknadno nekakve troškove, a čuli smo i od ministarke Udovički da dalje se ima namera da se po ko zna koji put od kako je Vlada Republike Srbije formirana u sastavu SNS, SPS, da se opet smanje transferi lokalnih samoupravama, ali im se zato obaveze gomilaju. Čak i to ne bi možda predstavljalo problem da lokalne samouprave tim sredstvima raspolažu racionalno. Znate, dolazim iz grada u kome se gradska uprava opredelila i upustila u projekat izgradnje dino parka. Ta moja lokalna samouprava grada Novog Sada verovatno će smatrati da ako već gradi dino park, ima već obavezu da poveća platu i onim zaposlenima u predškolskoj ustanovi, možda baš nema obavezu da isplati svim zaposlenima u obrazovanju jubilarne nagrade. Tako da osim toga što niste prihvatili naše predloge spektru ljudi koji treba da prime ovu pomoć, nazovimo je pomoć,oni je nazivaju malo grublje, milostinjom, verovatno se tako i osećaju, kad još čuju i ministra Verbića kako ih vređa, verovatno im još i teže bude. Vi niste prihvatili čak ni to da u zakonu piše da će pomoć dobiti svi. Vi ste rekli da će ovde pomoć dobiti svi, ali ako bismo se prisećali šta ste sve rekli i šta je gospodin Vučić sve rekao, videćete zbog čega imamo malo skepske kada nam vi ovde nešto za govornicom govorite. Vi ste rekli, da je nezaposlenost opada, vi ste rekli da ništa nije poskupelo, vi ste rekli da građani žive sve bolje i lakše. Tako da s obzirom na to da čitava niz naših amandmana nije prihvaćen iako smo vam nudili zaista veliki broj mogućnosti mi se pridružujemo narodnim poslanicima…
Gospođice Jerkov, molim vas da se približite amandmanu.
Svakako. Tako da se priključujemo narodnim poslanicima Živkoviću i Pavićeviću u pozivu Narodnoj skupštini da u danu za glasanje prihvati ovaj amandman i poštedi prosvetare poniženja koje im vi ovde priređujete.
Zahvaljujem. Gospodine Imamoviću vi imate samo petnaestak sekundi. Ako mislite da je to dovoljno. (Enis Imamović, s mesta: Dva minuta imam.) Nemate, nije ovo vaš amandman. Da li želite petnaestak sekundi? (Da) Izvolite.
Hvala uvaženi predsedavajući. Pa eto, mi bismo se pridružili argumentaciji koju su dali kolege iz Nove stranke i kolege iz DS i dodali bi to još da ćemo podržati ovaj amandman zato što smatramo da ukoliko već nismo uspeli da vratimo Vladu na onaj tekst Sporazuma koji je potpisao sa prosvetarima da treba odustati od ovih improvizacija koje imamo u ovom Predlogu zakona i da smatramo da je ovaj Predlog zakona upravo jedna improvizacija od koje treba odustati, jer ne treba da… [[Isključen mikrofon.]]
Dao sam i 15 sekundi više, ne mogu da vam dam vreme koje nemate. Pošto smo završili pretres o amandmanima zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i celini. Dajem pauzu od pet minuta. [[Posle pauze]] Nastavljamo sa radom i prelazimo na dnevni red, po predlogu o stavljanju na dnevni red nove tačke po hitnom postupku u toku sednice, saglasno članu 168. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine. Podsećam vas da je narodni poslanik Zoran Babić, na osnovu člana 168. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine predložio da se po hitnom postupku stavi na dnevni red ove sednice Predlog odluke o izmenama Odluke o razrešenju i imenovanju članova i zamenika članova Republičke izborne komisije, koji je podneo Narodnoj skupštini 12. novembra 2015. godine. Prema članu 168. stav 3. Poslovnika predloga za stavljanje na dnevni red predloga za izbor, imenovanje, razrešenje i prestanak funkcije po hitnom postupku u toku sednice, Narodna skupština može odlučivati pod uslovom da sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Prema tome, pre nego što pređemo na odlučivanje o ovom predlogu, potrebno je da utvrdimo kvorum. Molim poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Molim vas, pošto vidimo da je u sali većina poslanika, ali sistem nije dobar, moramo ponoviti. Ponovo ubacite kartice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 147 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za odlučivanje. Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Zorana Babića da se stavi na dnevni red ove sednice Predlog odluke o izmenama Odluke o razrešenju i imenovanju članova i zamenika članova Republičke izborne komisije. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 142, protiv – četiri, uzdržanih – nema, nije glasalo šest od ukupno prisutnih 152 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Nastavljamo rad. Prelazimo na jedinstveni pretres nove 6. tačke dnevnog reda - PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA ODLUKE O RAZREŠENjU I IMENOVANjU ČLANOVA I ZAMENIKA ČLANOVA REPUBLIČKE IZBORNE KOMISIJE Primili ste Predlog odluke koju je podneo narodni poslanik Zoran Babić, predsednik poslaničke grupe SNS. Pre otvaranja jedinstvenog pretresa, podsećam vas da ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova. Molim poslaničke grupe da prilože spisak diskutanata, prijave za reč. Saglasno članu 92. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li predlagač narodni poslanik Zoran Babić, predsednik poslaničke grupe SNS, želi reč? (Ne) Da li izvestilac nadležnog odbora želi reč? (Ne) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Predsedavajući, moram prvo da priznam da sam zbunjen. Sada je 16.03 časova, kada bismo trebali, po obaveštenju predsednice Narodne skupštine da imamo početak nove sednice Narodne skupštine. Umesto toga, imamo novu tačku dnevnog reda - Predlog odluke o izmenama Odluke o razrešenju i imenovanju članova i zamenika članova Republičke izborne komisije. Nije predlagač ništa rekao o predlogu ove odluke i verovatno ne bi ni trebalo da bude mnogo toga sporno. Ali, ima jedna stvar koja meni nije jasna i o kojoj ja želim da govorim. Pre nešto više od godinu dana, kada je SNS vodila kampanju deakumuliranja funkcija svojih funkcionera, spominjalo se ime Dejana Đurđevića, predsednika RIK. Gospodin Đurđević je tada, poštujući tada navodno odluku Glavnog odbora SNS-a podneo ostavku na mesto predsednika RIK, u avgustu 2014. godine. Ta ostavka do dana današnjeg, 16. novembra, nije proizvela nikakvo dejstvo. Gospodin Đurđević obavlja funkciju predsednika RIK, prima naknadu od 39.000 dinara mesečno kao predsednik RIK. S obzirom da danas menjamo određene članove RIK-a, postavljam pitanje – zašto ne menjamo gospodina Dejana Đurđevića? Šta se desilo sa njegovom ostavkom? Da li je to bila još jedna šarena laža vladajuće koalicije i predstava za građane o navodnom deakumuliranju funkcija, a da se u suštini ne dešava ništa? Zašto danas ne raspravljamo o tome da prestaje mandat gospodinu Dejanu Đurđeviću, koji je navodno podneo ostavku, na osnovu njegove izjave od 7. avgusta 2014. godine? Mi je nismo dobili, makar je ja nisam video. Možda je stiglo u ovoj gomili papira koju dobijamo. Zašto danas, 15 meseci pošto je navodno gospodin Đurđević podneo ostavku, predloga za njegovo razrešenje nema? To nije jedini slučaj te farse sa deakumuliranjem funkcija. Ima ovde poslanika koji su se navodno deakumulirali, a da se ništa nije desilo. Ostali su na istim funkcijama, nastavili da primaju stotine hiljada dinara mesečno iz budžeta Republike Srbije.
Uvaženi poslaniče, da li imate nešto da kažete u vezi predloženih kandidata, a ne u vezi nepredloženih kandidata?
Tema dnevnog reda je Predlog odluke o izmenama Odluke o razrešenju i imenovanju članova i zamenika članova Republičke izborne komisije.
Dalje, šta piše u Predlogu?
Sa predlogom da se u skladu sa članom 168. stav 3. po hitnom postupku stavi na dnevni red Pete sednice Drugog redovnog zasedanja.
Tako je. I ko je predlaže?
To je trebalo da kaže predlagač.
Ne, dobili ste pismeno.
S obzirom da je gospodin Đurđević izabran na predlog SNS-a na mesto člana, a zatim i predsednika RIK-a, ja postavljam pitanje – gde je njegovo ime na ovom papiru? Govorim o tome da je njegova ostavka pre 15 meseci bila farsa. To je vrlo tema dnevnog reda. Žao mi je, dolazili ste u salu, niste mogli da slušate, mogu ja da ponovim…
Nemojte molim vas da ponavljate.
Znači ovde imamo zamenu članova sa mesta člana na mesto zamenika i druge stvari, mi to ne sporimo, to je pravo SNS na osnovu broja mandata u Skupštini da menja svoje predstavnike u RIK. Pitam gde je gospodin Đurđević, kako on može i dalje da vrši funkciju predsednika RIK ako je dao ostavku? Šta ćemo ako premijer ipak odluči da raspiše izbore? Ko će sprovesti te izbore? Da li će se staviti pitanje zakonitosti i legitimnosti tog izbornog procesa koji sprovodi RIK kojom predsedava čovek koji je pre 15 meseci, kako je javnost obaveštena da je dao ostavku. Vi to niste stavljali na dnevni red do danas. Danas ste rešili da odložite od juče za danas početak nove sednice …
Poslaniče, bez baba i žaba na ovoj sednici …
Umesto toga imamo dopunu dnevnog reda …
Mogu da stavim na dnevni red samo dokument koji mi neko predloži, ne mogu da izmislim dokument. Jel se slažemo barem u nečemu.
Tako je, naravno. Predložen je ovaj dokument i ja pitam gde je ime Dejana Đurđevića? Da li je ta ostavka bila farsa?
Dobro, ja kada budem dobila nekakav dokument koji se bude odnosio na nekog drugog …
Da li je on nastavio već 15 meseci da prima naknadu na mesto predsednika RIK od 39.000 dinara? Šta ćemo sa zakonitošću rada RIK ako je predsednik RIK navodno dao ostavku, poštujući odluke stranačkih organa stranke koja ga je predložila i glasovima izabrala za to mesto. Znači, ovo je ozbiljna tema i vidim da vi hoćete da pređete preko nje brzo da bi ne znam šta brzo ovde uradili, ali mislim da ovo zahteva odgovor …
Kako da vam dam odgovor na nešto što nije na dnevnom redu.
Gde je ta ostavka za koju je gospodin Đurđević rekao Tanjugu, agenciji koju ste ugasili pre neki dan – podneo sam ostavku na mesto predsednika RIK i ona je danas predata Skupštini? Gde je ta ostavka pitam, od 7. avgusta 2014. godine?
Dobro, imate li nešto da kažete u vezi predloženih kandidata.
Imam ja da govorim još, samo vi polako, strpljivo. Tek je šesti minut.
Imam ja vremena, pošto ja volim da radim. Znam ko nije u klupama kada mu se ne radi.
I ja znam ko nije, tako da …
I ja isto, tako da se tu slažemo.
Ja sam tu, koristim vreme …
Nego, pošto dobijam stalno packe o poštovanju Poslovnika, pa malo da se potrudim da ga nekako poštujem, dakle imate li bilo šta da kažete o predloženim kandidatima i prava da svaka poslanička grupa predloži baš svoje kandidate?
Evo da pročitam pravni osnov. Pravni osnov za donošenje odluke sadržan je u članu 33. Zakona o izboru narodnih poslanika kojim je utvrđeno da RIK u stalnom sastavu imenuje Narodna skupština na predlog poslaničkih grupa Narodne skupštine. Tako je gospodin Babić kao predsednik najveće poslaničke grupe predložio između ostalih i Srđana Smiljanića, dr Dragana Vukomirovića i Janu Ljubičić koje danas treba da razrešimo članstva u RIK. Čitam razrešavaju se članstva, nisam čitao ko ima koju funkciju, mogu i to umesto gospodina Babića da uradim, nije meni problem. I predložio je da, imenujem, Janu Ljubičić dipl. pravnika za člana RIK, dr Miladina Kovačevića za člana i Srđana Smiljanića dipl. pravnika za sekretara RIK. Ne mogu ovde da pročitam ime Dejan Đurđević, a pročitao sam da je dao ostavku jer poštuje odluke organa stranke. Gospodin Dejan Đurđević je dao ostavku pre 15 meseci, predao ju je kaže u Skupštini 7. avgusta 2014. godine. Danas je 16. novembar 2015. godine. Petnaest meseci i nekoliko dana, koliko vremena treba da ta ostavka od pisarnice dođe ovde do nas u Skupštinu, da je mi konstatujemo, da konstatujemo da je gospodinu Dejanu Đurđeviću prestao mandat, da on ne prima više 39.000 dinara mesečno i da RIK izabere novog predsednika. Pitam – kako RIK može da radi. Kao što znate ona je sprovodila proces izbora za nacionalne savet nacionalnih manjina, znači pored republičkih izbora ima i druge obaveze po zakonu. Mi imamo situaciju da 15 meseci imamo predsednika u ostavci. U redu, nije vladajuća većina od velikog posla, silnih reformi i zamaha nije stigla da stavi na dnevni red i stavlja danas po hitnom postupku, ali zaboravi da stavi razrešenje gospodina Dejana Đurđevića …
Molim vas da mi donesete te papire ovamo, znači predato parlamentu pa ćemo vi i ja da sednemo i da se dogovorimo kada će to da bude na dnevnom redu. Samo da mi donesete za šta tvrdite da je predato parlamentu, a ja nemam …
Ja postavljam pitanje vama gde je ta ostavka kao predsednici Skupštine, a predsedniku poslaničke grupe gde je predlog za novog člana …
Uvaženi poslaniče, ne možemo da se igramo žmurke vi i ja pa da tražimo nešto što nemamo …
Imamo izjavu Dejana Đurđevića kako on poštuje odluku stranke …
Dajte mi i to molim vas …
Daću vam kada završim …
Budite ljubazni da mi odmah date kao predsedavajućem da vidim da li sam napravila nekakvu grešku, da vidim kada je to predato …
Ne, niste vi napravili grešku, greška je u predlogu koji je gospodin Babić poslao, gde nema imena gospodina Dejana Đurđevića za razrešenje …
Hajde nam pročitajte kako glasi predlog tačno, javnosti radi. Dakle, ko se predlaže na koja mesta i ko se zamenjuje i odmah ćemo videti da ste vi u zabludi …
Nemam nameru da radim vaš posao i da ponavljam ono što sam već rekao. Rekao sam i koji je predlog ljudi da se razreše, koji je predlog za imenovanje. Sve ono što kolega Babić nije uradio uradio sam ja …
Nemate pravo, vis te druga partija.
Ja postavljam pitanje … Znači ovo jeste da kažem pravo najveće poslaničke grupe da one članove srazmerno broju poslanika koje ima u sastavu RIK menja. Ne ulazim u to pravo, ali postavljam pitanje – zašto ne menjamo gospodina Đurđevića ako je on dao ostavku?
Dobro, možda se on vama ne dopada, ali niste ista partija. Donesite mi taj papir …
Ja nemam ništa protiv gospodina Đurđevića, samo govorim o tome da je …
Vi imate u rukama neki papir, a u stvari da nemate …
Govorim o tome da je politika SNS farsa i da kada krene priča kako treba da se funkcioneri deakumuliraju funkcija, onda navodno neko daje ostavke, ali se sa tim ostavkama ne desi ništa. Petnaest meseci se ništa ne desi, gospodin Đurđević je i dalje predsednik RIK …
Poslaniče, ja strašno kršim Poslovnik u ovih 12 minuta i bojim se da će mi poslanici ostali osim vas zameriti jer strašno kršim Poslovnika. Puštam vas da pričate o čemu god hoćete …
Ne, ja pričam o temi …
A vi ste neko ko mene stalno opominje da poštujem Poslovnik i da sam vrlo fleksibilna. Sada pokušavam prema vama da budem fleksibilna, ali bojim se da će mi druge poslaničke grupe strašno zameriti …
Nije loše …
Meni je stalo da mi ne zamere poslanici tako nešto više od dva puta dnevno.
Nije loše predsednice da vam pored nas iz opozicije i neko drugi nešto zameri. Evo, dobio sam sada ostavku zavedenu 7.8.2014. godine.
Gde?
Pečat Narodne skupštine ovde gore u zaglavlju.
Koje godine?
7.8.2014. godine. Vi ste bili tada predsednica Skupštine i tada ste bili član SNS i kao odluku glavnog odbora doneli ste odluku da funkcioneri ne mogu da imaju više od jedne funkcije …
Dobro. Da li je to …
Poštujući tu odluku …
Molim vas poslaniče, da bi došli do istine …
Ja vas pitam – zašto ta ostavka, odnosno zašto predlog za njegovu razrešenje nije danas na dnevnom redu? Ne pitam ništa nenormalno…
Poslaniče ja ne predlažem. Istine radi, lepo i polako da objasnimo građanima Srbije …
Mi sada polemišemo ili ja koristim moje vreme?
Vi stalno mene nešto pitate.
Ja ću vama da kažem. Vi znate da po Poslovniku ne mogu direktno da se obraćam drugim poslanicima, mogu samo vama.
Aha, pa stalno govorite – zašto ja, pa zašto ja.
Ja se obraćam vama kao predsedniku, odnosno predsedavajućem …
Ne mogu da stavim na dnevni red nešto što nije predloženo. Predloženo je nešto stoto. To je kao kada bi me pitali – zašto ćemo sutra da raspravljamo o zakonima iz resora ministarke Zorane Mihajlović, a vi me stalno pitate gde je Ivan Tasovac. Eto tako deluje ova rasprava.
Da nastavimo ovu diskusiju. Gospodin Đurđević je napisao da ovu ostavku podnosi iz ličnih razloga. [[Isključen mikrofon.]] Zašto ste mi oduzeli reč?
Nisam vam oduzela reč, nego recite šta imate da kažete o dnevnom redu, o tački o predloženim kandidatima. Znači, to je pravo jedne političke partije koja je parlamentarna da menja svoje članove te i te sa drugima, što je ona i pravno politički učinila, a vi stalno spominjete nekog čoveka koji nije na dnevnom redu. Biće možda, ali to je stvar predlagača. To je na nivou kao kada bi mi ostali pitali – zašto neko ne zameni Borka Stefanovića? Ne mogu to da dozvolim. Zašto je on član nekog odbora kada svi očekuju da ne bude član tog odbora? Ipak smo mi različite partije. Svako radi ono što smatra za shodno da je dobro i oportono politički za svoju stranku, a vi se sada mešate u rad jedne političke partije i političke grupe ovde, poslaničke grupe. Prema tome, ne mogu da dozvolim, stvarno ne mogu da dozvolim, jer će rasprava sada biti i u drugom smeru isto takva. Pitaće neko nekog – gde su neki vaši poslanici, što ne menjate ovog za onog? (Marko Đurišić, s mesta: Ne mogu …) Znam da ne možete, ali vaša je tendencija da i dalje govorite ono što nije na dnevnom redu. (Marko Đurišić, s mesta: To jeste problem.) Jeste. Poznajemo se dovoljno. (Marko Đurišić, s mesta: Molim vas da razmislite i da mi uključite mikrofon.) Razmisliću. Dakle, koliko znam, na dnevnom redu su gospodin sa moje leve strane, sekretar parlamenta i gospođa Jana Ljubičić. Niko drugi. (Marko Đurišić, s mesta: Ja vas molim da mi date reč. Veoma sam u temi.) Vi uopšte niste u temi. Sada ću vam dokazati.
Hvala. Mi danas usvajamo odluku o razrešenju i imenovanju članova i zamenika članova RIK. Postavljam pitanje, ako postoji ostavka na mesto predsednika RIK, gospodina Dejana Đurđevića, zašto …
To nije na dnevnom redu. Duboko vam se izvinjavam. Sigurno ćete imati prilike da govorite još … Jel vama ne smetaju kandidati ovi? Nemate ništa da kažete o njihovoj biografiji, o bilo čemu?
Nemam ništa protiv. Ništa mi ne smeta.
Jel nisu dostojni tog mesta?
Smeta mi što RIK ima predsednika u ostavci već 15 meseci. Time se dovodi u pitanje legitimnost rada RIK. Mislim da je potpuno u redu kada govorimo o odluci o izmenama Odluke o razrešenju i imenovanju da postavim pitanje – zašto ne razrešavamo gospodina Đurđevića koji je dao ostavku? Znači, nisam rekao ništa loše o njemu i njegovom radu. On je čovek sam dao ostavku iz ličnih razloga. Samo vas molim da tu ostavku ovde konstatujemo kako RIK ne bi došla u problem legaliteta i legitimnosti svoga rada. Nisam i nemam ništa protiv ovih drugih kandidata. Verovatno ne bi ni koristio ovu priliku da govorim, ali moram da ukažem na ovu činjenicu. Mogli smo o tome da ćutimo i o tome da ne govorimo 15 meseci jer gospodin Babić nije izlazio sa predlogom. Ako je danas izašao sa predlogom, mislim da je u krajnjoj liniji obavezan da govori zašto nije uvažio on ostavku, jer jedino tako mogu da razumem – da gospodin Babić nije uvažio ostavku gospodina Đurđevića i da zato nije predložio njegovo razrešenjei izbor nekog novog člana. Da je to deo ove odluke, ja ne bih imao nikakvo pitanje, ni komentar i ova rasprava bi bila gotova. Mislim da je moja reakcija potpuno opravdana. Nije politička. Govori o tome kakav je odnos prema radu državnih organa. Jedan od tih organa je RIK čiji predsednik je 15 meseci u ostavci zbog toga što je poštovao politiku političke odluke svoje stranke. Ništa nije sporno, ali je očigledno sporno da se to sprovede u delo, da se zahvalimo gospodinu Đurđeviću na njegovom radu u RIK i da izaberemo nekog drugog kandidata na to mesto i da RIK može da radi u punom kapacitetu i da niko ne može sutra da postavi pitanje legalnosti i legitimnosti rada RIK. Mogu da ponavljam ovo koliko god je potrebno. Znate, kažu – pametnom je dosta jednom govoriti, a ja sam ovde rekao više od jednog puta, pa neka građani zaključe sami. Hvala.
Javnosti radi da ponovim da zaista ne mogu stavim na dnevni red nešto što mi niko nije predložio. Poslaniče, vi ćete me podučiti kako se to radi. Možda je to bilo nekada u ne tako davnoj prošlosti stavljati na dnevni red nešto što ti niko nije predložio. Da li je tako poslaniče? (Marko Đurišić, s mesta: Nisam obratio pažnju na ono što govorite.) Žao mi je što ne obraćate pažnju na ono što predsednik pokušava da vam objasni. Ko se još javlja za diskusiju? Predlagač, izvolite.
Gospođo predsednice, na svašta su neki ljudi spremni samo da bi dobili pet minuta slave ili 20 minuta na RTS. Na svašta, pa čak i toliko puta da ponavljaju jednu istu rečenicu, ali onda ono što me je povredilo i uvredilo, ono što je povredilo i uvredilo i ostale koleginice i kolege koji sede ovde je da je on to ponavljao zato što je samo on tako pametan i on to shvata na prvu loptu i na prvu rečenicu, a svi mi ostali smo ne znam ti kakvi pa to ne shvatamo, pa mora eto on da nam objašnjava. Gospodin Dejan Đurđević, koga je gospodin Đurišić pomenuo bar jedno 30 puta, valjda zbog toga što nema nikakvu argumentaciju da ospori ovaj predlog i ovu odluku, je redovni profesor Pravnog fakulteta koji je završio na vreme, a ne u 30 i ne znam kojoj godini onako u večernjim časovima, nego na vreme. Profesor je na Pravnom fakultetu. Predaje nasledno pravo. Direktor je Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo i ne postoji nijedna jedina zamerka na rad gospodina Dejana Đurđevića u okviru rada RIK. To što kolega Đurišić ne razume političke odluke, a na kraju krajeva i moralne odluke koju je donela SNS o nepostojanju duplih funkcija, to više ide njemu na dušu. Ponosan sam što sam član SNS. Ponosan sam zato što za kolegu i prijatelja imam gospodina Dejana Đurđevića koji je član predsedništva SNS, pored toga što je ugledni profesor naslednog prava na Pravnom fakultetu u Beogradu. Ovo sve ponavljam da oni koji ne čuju i prave se da ne čuju da čuju i da zapamte. Takođe sam ponosan što sam pored hiljada kolega i koleginica iz SNS podneo ostavku na članstvo u Nadzornom odboru Saobraćajnog preduzeća „Lasta“ još 1. septembra prošle godine, što sam podneo ostavku na mesto predsednika Vaterpolo saveza, zato što za kolegu i saradnika imam gospodina Aleksandra Martinovića koji je takođe podneo ostavku na mesto predsednika Nadzornog odbora „Galenika“, kao i na mestu, odnosno članstvo u Nadzornom odboru Agencije za privatizacije RS i zato što je nama država, resursi, novac svih građana RS iznad, mnogo iznad ličnih beneficija i ličnih interesa i bilo kakve plate bilo gde i umesto što je kolega probao da ospori nekoga ko bi o pravu mogao da predaje i njemu i meni, bolje bi bilo da je rekao – evo šta smo mi radili, evo mi smo radili bolje. Ali, pošto tu argumentaciju nema, onda nas je 20 minuta bombardovao jednom istom rečenicom, ponovo, iznova i iznova. U svakoj rečenici Dejan Đurđević, a verujem da je bio informisan i da je informisan, bar da mu je pročitao funkciju, prof. dr Dejan Đurđević. Sa velikim poštovanjem se odnose i ostale kolege i studenti prema njemu, pa je red da se sa istim načinom i mi odnosimo, nego što ćemo da mlatimo nekim papirima i da tražimo ono što ni sami nismo spremni da uradimo.
Da li se još neko javlja za reč od ovlašćenih? (Ne.) Onda prelazimo na listu. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovana predsednice, ova je tema „Pokretu za preokret“ veoma bitna. Ovde se donosi odluka o tome da li ćemo imati poštene izbore ili planirate da kupujete izbore i kradete na izborima… [[isključen mikrofon.]] (Janko Veselinović, s mesta: Prekinuli ste.)
Potpuno svesno. Ne dozvoljavam da ovde bilo ko koga sumnjiči za krađu. (Janko Veselinović, s mesta: Dozvolite mi da objasnim.) Nećete objašnjavati uvrede. Samo još fali da objašnjavamo uvrede. Bez uvreda, izvolite.
Dakle, na dnevnom redu imao izbor, odnosno imenovanje članova RIK-a, odnosno razrešenje članova RIK-a. Ti ljudi treba da vode računa da izbori budu pošteni. Ovde imamo predloge za razrešenje određenog broja članova RIK-a i imenovanje određenog broja članova RIK-a. Njihova imena smo dobili sada. Nismo mogli da se upoznamo sa tim ko su oni, šta su radili u životu, da li su osposobljeni da obavljaju takvu jednu odgovornu, rekao bih časnu dužnost, da obezbede da naredni izbori u Srbiji budu pošteni. Jedino ime koje ja ovde sa ove liste mogu reći da poznajem i o kome mogu da diskutujem, to je gospođa Jana Ljubičić. Gospođa Jana Ljubičić je razrešena i predlaže se da opet bude imenovana za člana RIK-a. Očekujem, kao što sam rekao, u ime „Pokreta za preokret“, da ovi izbori budu pošteni, i ja vas pitam, tj. pitam predlagača – da li je tačno, pošto ovde to ne piše, da je Jana Ljubičić imenovana, ja sam tako razumeo, za državnog sekretara u MUP-u? Dakle, ne samo što se radi o sukobu interesa, o kome je kolega Đurišić govorio navodeći primer jednog od ljudi koji nije profesor naslovnog prava, nego naslednog prava, za naslovno pravo ja u svojoj praksi nisam čuo, to je verovatno neka nova grana prava, ali Jana Ljubičić je, dakle, na mestu državnog sekretara u MUP-u. Postoji jedna zgodna narodna izreka, neću je celu citirati, o čuvanju kupusa. Kako mislite da visoki funkcioner SNS-a, kandidat za poslanika SNS-a, a sada na mestu nekoga ko treba da obezbedi da se na izborima glasovi ne kupuju, ne kradu itd, bude član RIK-a, da ujedno vodi eventualno istrage o eventualnim zloupotrebama izbornog prava i da bude član te izborne komisije na neki način, koju treba da kontroliše? Dakle, ova je sednica nepripremljena. Nismo imali dovoljno argumenata da diskutujemo, nismo imali mogućnost da se upoznamo sa kandidatima, iako je, ponavljam, ovo od krucijalne važnosti za naredne izbore u Srbiji, za činjenicu da li će oni biti pošteni ili neće biti pošteni. „Pokret za preokret“ je ovih dana podneo predlog izmena Krivičnog zakona, koji bi se mogao nazvati zakon za poštene izbore, i izbor članova RIK-a je od krucijalnog značaja za poštene izbore. Da li je neko u sukobu interesa, kao što je uvaženi profesor o kome smo danas govorili, mogli smo se upoznati da smo imali predlog, da samo imali saziv. Danas smo imali jednu sednicu, nastavak jedne sednice. Toj sednici se približila druga sednica, koja je trebala biti sutra. Ušli smo u salu da raspravljamo o tačkama dnevnog reda za tu novu sednicu. Predložena je nova tačka dnevnog reda – izbor članova RIK-a. Pa, vi ste i sami sebe prevazišli. Dakle, sami sebe ste prevazišli u načinu da Narodnu skupštinu pretvorite u nešto što joj ne dolikuje, da podredite sve partijskom interesu i da praktično mi ovde budemo, sticajem okolnosti smo se mi uključili u ovu raspravu, bez dokumentacije, bez papira, bez mogućnosti da na pravi način učestvujemo. Zbog toga ću glasati protiv.
Hvala, poslaniče. Dužna sam kao poslaniku da vam odgovorim, iako nisam predlagač, da ste materijal za ovu tačku dobili 12. novembra. Meni je jako žao što vi nemate poslaničku grupu, pa ne možete da predložite članove Komisije, ali ovo je pravo poslaničke grupe SNS da predloži i da menja. Do sada se nikada, nikada nije sporilo nijednoj poslaničkoj grupi da predlaže koga želi i da menja koga želi. To su sada novi principi koje pokušavate da unesete u rad ovog parlamenta i u neke naše običaje međusobnog uvažavanja. Znači, ne možemo da predlažemo jedni drugima ni koga bi mi voleli da vidimo u nekom odboru ili komisiji. Kada budete imali poslaničku grupu, niko se ni vama neće mešati u to, a sada je nemate. Nemojte javnost da obmanjujete da je ovde sve podređeno partijskim interesima. Pa, normalno, ovde su partije u parlamentu. Čemu da budu podređeni interesi predlaganja, nego interesima političkih stranaka, za koje su građani glasali i omogućili im da u parlamentu određeni broj ljudi predstavljaju, zavisno procentualno od toga koliko su osvojili na izborima? Moram da reagujem jer se ovde čitavog dana obmanjuje javnost, a to ne mogu da dozvolim, sa razno-raznim nekim opservacijama kako je nešto ugroženo u ovom parlamentu. Nije ništa ugroženo. Ugroženo je sada pravo poslaničke grupe SNS da predloži i da menja koga želi na svojoj kvoti. Moram da objasnim to. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Pošto nema liste, niko se nije javio, imate dve minute vašeg vremena po članu 96. Izvolite, iskoristite.
Hvala, predsednice. Ja od predlagača ove odluke nisam dobio odgovor zašto se ne poštuje volja profesora doktora Dejana Đurđevića, njegova pisano izražena volja od 07. avgusta 2014. godine, da podnosi ostavku na mesto predsednika RIK-a. Znači, ne osporavam pravo SNS da predloži novog predsednika. Ne mogu da razumem zašto ne razrešimo prethodnog već 15 meseci, koji je sam podneo ostavku, poštujući odluku stranke koja ga je izabrala u velikoj kampanji deakumulacije funkcija u toj stranci, gde su pojedinci imali po pet-šest funkcije, gde su mesečno prihodovali i prihoduju još uvek iz budžeta 300-400 hiljada dinara. Gospodin prof. dr Dejan Đurđević je rešio, i to je naglasio, da se on odriče funkcije mesta predsednika RIK-a, na kojoj mesečno zarađuje 39.000 dinara, poštujući odluku stranke. Sada mi 15 meseci ne možemo tu odluku da usvojimo, ne možemo da ispoštujemo njegovu volju. Postavio sam pitanje – legitimnosti i rada i odluka, takvo je Republičke izborne komisije, gde imamo, s jedne strane, ostavku predsednika, a sa druge strane imamo predsednika koji sedi i obavlja tu funkciju i prima naknadu, zbog koje je i dao ostavku. I, šta će se desiti sa odlukama Republičke izborne komisije ako se sutra raspišu izbori? Moglo je to da nam se desi pre mesec dana. Premijer je to odlučivao jedne noći, hoće, neće i na kraju je odlučio da neće, a šta da je odlučio da hoće? Izbore bi sprovodio RIK sa predsednikom koji je u ostavci i neko bi mogao da se žali na rezultat tih izbora i da dovede zemlju u neopisivu krizu. Mislim da je neodgovorno od šefa poslaničke grupe, najveće poslaničke grupe da ne konstatujem ostavku predsednika RIK-a iz njegove stranke. Hvala.
Mislim da su vas svi razumeli. Vladimir Marinković se greškom javio, zar ne? Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospođo predsednice, Republička izborna komisija ni u čemu u svom radu ne trpi, ni u kvalitetu, ni u funkcionalnosti, a gospodin Đurišić bi više trebao da vodi računa o tome što on i njegova politička opcija ovakvim radom i ovakvim političkim stavovima će biti sve manje tema Republičke izborne komisije. Znate, kada neko sklizne ispod cenzusa, kada neko padne ispod cenzusa, kada ga ljudi u Srbiji neće i to pokažu i na jednim, i na drugim, i na trećim izborima,ne znam što se onda on brine o RIK, sve manje će RIK da se bavi SDS i svim tim udruživanjima i svemu tome što prati politički rad Borisa Tadića. Republička izborna komisija u ovakvom sastavu radi, funkcioniše u punom kvalitetu. Sa druge strane, postoje poslanici koji verujem da će između dva tvita koji šalju iz ove sale, moraju da znaju da nemaju, da ni jedan narodni poslanik nema pravo da određuje da li je neko u sukobu interesa ili nije u sukobu interesa. Da li je neko u sukobu interesa ili nije u sukobu interesa određuje Agencija za borbu protiv korupcije, po Zakonu o Agenciji za borbu protiv korupcije. Onda je problem kada profesor prava hoće da taj zakon stavi van snage, pa da on sam određuje da li je neko u sukobu interesa ili nije u sukobu interesa. Takođe, da li je neko u sukobu interesa ili nije u sukobu interesa, a ovo je kratak kurs za profesore prava koji imaju preča posla verovatno razgovarajući telefonom ili šaljući tvitove, da znaju da li je neko u sukobu interesa određuje vladin Odbor za mandatna pitanja, ali završno i konačno Agencija za borbu protiv korupcije. Ogroman je problem kada neko sa ovog mesta kao narodni poslanik, kao profesor prava umanjuje vrednost Agencija za borbu protiv korupcije i kaže – ja sam agencija. On je taj koji će odlučiti da li je neko u sukobu interesa ili nije u sukobu interesa. Ne, gospodo, to se radi po zakonima i Ustavu ove zemlje. U ostalom, gospođa Ljubičić koja je izazvala ovu, ničim izazvana izazvala ovu polemiku, je veoma odgovorno u dva mandata radila posao generalnog sekretara Narodne skupštine Republike Srbije. Taj kvalitet na poslu generalnog sekretara Narodne skupštine Republike Srbije je kvalifikovao i za mesto državnog sekretara u MUP ali i za sve ono što radi u okviru RIK. Vidim da je nekim ljudima u ovoj sali najveći problem što je neko član SNS. Ja ih razumem, jer oni nemaju taj problem, jer nemaju ni stranku. Nemaju ni članstvo, imaju neki pokret, nemaju ni birače, nemaju ništa i onda im je problem kada neko drugi ima i članove i saradnike i prijatelje i podršku kod građana Republike Srbije. Još jednom ću ponoviti za one koji ne žele da čuju. Da li je neko u sukobu interesa ili nije u sukobu interesa odrediće Agencija za borbu protiv korupcije i vladin Odbor za mandatna pitanja, a RIK radi sasvim kvalitetno i apsolutno nema razloga da se govori van tačke dnevnog reda i da se pominju neka imena koja sada nisu ni na dnevnom redu, a o njima bi trebalo govoriti sa punim poštovanjem.
Hvala. (Marko Đurišić, s mesta: Replika, direktno sam pomenut. Pomenut sam prezimenom.) Niste profesor Pravnog fakulteta, ne mogu baš toliko da budem fleksibilna. Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. S obzirom da je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine određujem ponedeljak 16. novembar ove godine sa početkom u 16.45 minuta kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Molim vas, da utvrdimo kvorum pre nego što pređemo na glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 138 narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog zakona o dopuni Zakona o budžetu Republike Srbije za 2015. godinu, u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 136, protiv – niko, uzdržanih – jedan, nije glasalo 11 od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Prelazimo na odlučivanje po amandmanima. Na član 1. amandman u istovetnom tekstu podneli su poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – pet, uzdržanih – nema, nije glasalo 135 od ukupno prisutnih 153 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podnela grupa od pet poslanika poslaničke grupe SDA Sandžaka, Partija za demokratsko delovanje. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 143 od ukupno prisutnih 154 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su podneli poslanici Aleksandar Senić i Biljana Hasanović Korać. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 143 od ukupno prisutnih 154 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Blagoje Bradić i Miroslav Marinković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasao 141 od ukupno prisutnih 154 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Branka Karavidić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 143 od ukupno prisutnih 155 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Marko Đurišić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 144 od ukupno prisutnih 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Bogdanović i Slobodan Homen. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 145 od ukupno prisutnih 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ninoslav Stojadinović i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 144 od ukupno prisutnih 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 144 od ukupno prisutnih 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podnela narodna poslanica Aleksandra Jerkov . Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasao 141 od ukupno prisutnih 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 144 od ukupno prisutnih 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Jovana Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – jedan, uzdržan – jedan, nije glasao 141 od ukupno prisutnih 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Balša Božović i Nataša Vučković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 143 od ukupno prisutnih 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Milisavljević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 148 od ukupno prisutnih 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Nikolić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 146 od ukupno prisutnih 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 147 od ukupno prisutnih 157 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac i Jovan Marković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 145 od ukupno prisutnih 157 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Vesna Marjanović i Aida Ćorović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 146 od ukupno prisutnih 157 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 143 od ukupno prisutnih 157 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 145 od ukupno prisutnih 158 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana njegovog objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 139, protiv – osam, uzdržanih – nema, nije glasalo 13 od ukupno prisutnih 160 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Sada pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o dopuni Zakona o budžetu Republike Srbije za 2015. godinu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 142, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 17 od ukupno prisutnih 159 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona o dopuni Zakona o budžetu Republike Srbije za 2015. godinu. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Kazahstan o izbegavanju dvostrukog oporezivanja i sprečavanju poreske evazije u odnosu na poreze na dohodak i na imovinu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 152, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo šest od ukupno prisutnih 158 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Kraljevine Norveške o izbegavanju dvostrukog oporezivanja i sprečavanju poreske evazije u odnosu na poreze na dohodak, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 154, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo četiri od ukupno prisutnih 158 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmeni Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Boris Tadić – Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 150, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo osam od ukupno prisutnih 158 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o davanju saglasnosti na Pravilnik o unutrašnjom uređenju i sistematizaciji radnih mesta u Stručnoj službi Zaštitnika građana. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 154, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala četiri poslanika, od ukupno prisutnih 158 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o razrešenju i imenovanju članova i zamenika članova Republičke izborne komisije. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 143, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo 13 poslanika, od ukupno prisutnih 158 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog odluke o izmenama Odluke o razrešenju i imenovanju članova i zamenika članova Republičke izborne komisije. Prelazimo na povrede Poslovnika. Narodni poslanik Zoran Živković, na sednici 10. novembra 2015. godine, u 11 časova i 48 minuta, ukazao je na povredu člana 126. Poslovnika Narodne skupštine. Molim vas da odlučite da li je povređen član Poslovnika Narodne skupštine. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 146 poslanika, od ukupno prisutnih 160 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Marko Đurišić, na sednici 10. novembra 2015. godine, u 11 časova i 56 minuta, ukazao je na povredu članova 172. i 176. Poslovnika Narodne skupštine. Molim vas da odlučite da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika Narodne skupštine. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 148 poslanika, od ukupno prisutnih 159 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika Narodne skupštine. Narodni poslanik Janko Veselinović, na sednici 10. novembra 2015. godine, u 11 časova i 59 minuta, ukazao je na povredu člana 27. Poslovnika Narodne skupštine. Molim vas da odlučite da li je povređen navedeni član Poslovnika Narodne skupštine. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 146 poslanika, od ukupno prisutnih 158 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika Narodne skupštine. Narodni poslanik Marko Đurišić, na sednici 12. novembra 2015. godine, u 11 časova i 30 minuta, ukazao je na povredu člana 103. Poslovnika Narodne skupštine. Molim vas da odlučite da li je povređen navedeni član Poslovnika Narodne skupštine. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 146 poslanika, od ukupno prisutnih 158 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika Narodne skupštine. Narodni poslanik Vladimir Pavićević, na sednici 12. novembra 2015. godine, u 13 časova i 49 minuta, ukazao je na povredu člana 103. Poslovnika Narodne skupštine. Molim vas da odlučite da li je povređen navedeni član Poslovnika Narodne skupštine. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 147 poslanika, od ukupno prisutnih 160 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika Narodne skupštine. Narodni poslanik Zoran Živković, na sednici 12. novembra 2015. godine, u 14 časova i 49 minuta, ukazao je na povredu člana 106. Poslovnika Narodne skupštine. Molim vas da odlučite da li je povređen navedeni član Poslovnika Narodne skupštine. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 148 poslanika, od ukupno prisutnih 159 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika Narodne skupštine. Narodni poslanik Janko Veselinović, na sednici 12. novembra 2015. godine, u 14 časova i 52 minuta, ukazao je na povredu člana 107. Poslovnika Narodne skupštine. Molim vas da odlučite da li je povređen navedeni član Poslovnika Narodne skupštine. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 146 poslanika, od ukupno prisutnih 158 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika Narodne skupštine. Narodni poslanik Nataša Vučković, na sednici 12. novembra 2015. godine, u 16 časova i 06 minuta, ukazala je na povredu člana 107. Poslovnika Narodne skupštine. Molim vas da odlučite da li je povređen navedeni član Poslovnika Narodne skupštine. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 148 poslanika, od ukupno prisutnih 158 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika Narodne skupštine. Narodni poslanik Vladimir Pavićević, na sednici 16. novembra 2015. godine, u 11 časova i 28 minuta, ukazao je na povredu člana 104. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine. Molim vas da odlučite da li je povređen navedeni član Poslovnika Narodne skupštine. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 147 poslanika, od ukupno prisutnih 158 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika Narodne skupštine. Poštovani poslanici, obaveštavam vas da će početak Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine početi odmah po završetku glasanja Pete sednice redovnog zasedanja Narodne skupštine. Do kašnjenja početka ove sednice došlo je zbog stavljanja na dnevni red Pete sednice tačke po hitnom postupku u toku sednice, saglasno članu 168. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine. Narodni poslanik Marko Đurišić, na sednici 16. novembra 2015. godine, u 12 časova i 40 minuta, ukazao je na povredu člana 106. Poslovnika Narodne skupštine. Molim vas da odlučite da li je povređen navedeni član Poslovnika Narodne skupštine. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 146 poslanika, od ukupno prisutnih 158 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika Narodne skupštine. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika, zaključujem Petu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. (Sednica je završena u 17,05 časova)
REPUBLIKA SRBIJA NARODNA SKUPŠTINA PRIVREMENE STENOGRAFSKE BELEŠKE Šesta sednica Drugog redovnog zasedanja (neredigovane i neautorizovane) Narodne skupštine Republike Srbije 01 Broj: 06-2/467-15 16. novembar 2015. godine Beograd (Sednica je počela u 17,05 časova. Sednicom predsedava Maja Gojković, predsednik Narodne skupštine.)
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Šestu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 158 narodnih poslanika. Molim vas radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 136 narodnih poslanika. Niko se nije prijavio da je odsutan. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, potrebno je da Skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, predlozima za dopunu dnevnog reda i o predlogu za spajanje rasprave. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 141, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 poslanika, od ukupno prisutnih 152 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o ozakonjenju objekata. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 141, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 poslanika, od ukupno prisutnih 152 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o radnom vremenu posade vozila u drumskom prevozu i tahografima. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 139, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 15 narodnih poslanika od ukupno prisutnih 154 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj Predlog. Narodni poslanik Dragan Šutanovac predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica i okolnosti u kojima se dogodilo prisluškivanje i objavljivanje transkripta razgovora između Lidije Udovički, „Kontitental vind Srbija“ i Bojana Pajtića, predsednika pokrajinske Vlade i Demokratske stranke, s obzirom na činjenicu o navodnom pokušaju korupcije učinjenoj od strane direktora Javnog preduzeća EMS Nikole Petrovića. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 141 narodni poslanik od ukupno prisutnih 155 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj Predlog. Narodni poslanik Dragan Šutanovac predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Krivičnog zakonika. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 144 narodnih poslanika od ukupno prisutnih 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj Predlog. Narodni poslanik Borislav Stefanović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o slobodi od straha. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 142 narodnih poslanika od ukupno prisutnih 157 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj Predlog. Narodni poslanik Borislav Stefanović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Krivičnog zakonika. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 144 narodna poslanika od ukupno prisutnih 157 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj Predlog. Narodni poslanik Borislav Stefanović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Krivičnog zakonika. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 144 narodna poslanika od ukupno prisutnih 157 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj Predlog. Neka mi neko proveri stranicu deset da li je prošla. Narodni poslanik Balša Božović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o privremenom uređivanju načina isplate penzija. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 143 narodna poslanika od ukupno prisutnih 153 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj Predlog. Narodni poslanik Ivan Jovanović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti korisnika finansijskih usluga. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 140 narodnih poslanika od ukupno prisutnih 152 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj Predlog. Narodni poslanik Branka Karavidić predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o javnom informisanju u medijima. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 140 narodnih poslanika od ukupno prisutnih 152 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj Predlog. Narodni poslanik Gordana Čomić predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica i okolnosti koje su dovele do helikopterske nesreće u kojoj je život izgubilo sedam osoba. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, neposredno nakon tragedije i stradanja sedam ljudi u spasilačkoj misiji „helikopter“ 13. marta 2015. godine, podneli smo predlog Skupštini da zajedno odlučimo o osnivanju anketnog odbora, imajući procenu da neće baš sve ići kako vladavina prava traži kada je u pitanju utvrđivanje činjenica i utvrđivanje odgovornosti za ovu tragediju. Pre tri dana je osam meseci od te tragedije, u međuvremenu smo bili svedoci izjava ministra odbrane koji je rekao citiram da je ponosan na tu misiju i da je ponovio što je neprilično da se izgovori ako imate iole osećanja za težinu događaja koja nas sve prati ovih osam meseci. Imali smo disciplinski sud koji je izrekao kazne generalima, odnosno situaciju da je predsednik Vlade zaštitio ministra odbrane, a da generali ne mogu da imaju ni zaštitu vladavine prava. Svo ovo vreme skupštinska većina odbija da stavi anketni odbor na raspravu i da nađemo konačno odgovore na dva ključna pitanja koja su ostala neodgovorena i u prvom i u drugom izveštaju komisija i na koja nema odgovora ni tokom istrage koja još uvek traje bez ikakvih informacija. Prvo pitanje – od koga je, na koji način, na osnovu čijih i kojih informacija je ministar odbrane doneo odluku usmenu koju je kršeći subordinaciju usmeno i preneo o pokretanju spasilačke misije „helikopter“ 13. marta 2015. godine? Drugo pitanje – ko je menjao plan leta kada je helikopter već išao ka Beogradu? Ova dva pitanja su ključna za utvrđivanje odgovornosti i koliko god puta skupštinska većina bude smatrala da je anketni odbor nevažan i nepotreban, toliko puta ćemo podsećati koliko je važan i koliko je potreban i koliko je neophodan da bi zajedno učestvovali u izgradnji vladavine prava i onemogućili aroganciju kojom je data izjava da bi se sve ponovilo, samo da se može, kojom bi onemogućili bahatost kršenja protokola i ponižavanje pripadnika Vojske Srbije i svakog ministra, i ovog ministra podsetili da odgovara Skupštini. Ne partiji, ne svojim prijateljima i drugovima, ne predsedniku Vlade, nego Narodnoj skupštini. Hvala.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 126 poslanika od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. (Marko Đurišić, s mesta: Predsednice, šta je ovo? Ima kartica, nema poslanika. Insistiram da se utvrdi kvorum.) Sačekajte da službe izvade kartice iz svih klupa. Jeste li izvadili kartice, mislim na službe? Poslaniče, da li ste u sali ili niste u sali? (Marko Đurišić, s mesta: U sali sam. Vidite me valjda?) U sali ste. Dobro. Mogu li da nastavim dalje da radim. Hvala vam. Narodni poslanik Aleksandar Senić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o dopunama Zakona o porezima na imovinu. Ne može nepostojeći poslanik da traži bilo šta. Mora da se prijavi pa da traži. Dakle, stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 114 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. (Marko Đurišić, s mesta: Nemamo kvorum.) Ja ću vrlo rado razgovarati sa vama ako se javite za reč, vrlo rado. Sa poslanikom Senićem malopre nisam mogla, jer se odjavio. Znači, znam vrlo dobro šta radim. Ne mogu da razgovaram sa svakim ko simulira da je u sali. Prijavite se pa ćemo da razgovaramo. Izvolite, poslaniče Seniću. Drago mi je da ste prisutni. Izvolite. Marko Đurišić, izvinite, Senić nije tu.
Hvala predsednice. Kao što sami znate da bi Skupština mogla da odlučuje potrebno je da postoji kvorum od najmanje 126 prisutnih narodnih poslanika. Vi ste sada prilikom elektronskog glasanja o Predlogu zakona prethodnog na stavljanje na dnevni red sednice konstatovali da je bilo pristupilo glasanju 118 poslanika, tako da nije ispunjen uslov i to glasanje uopšte ne može da se važi, niti možemo da radimo deo sednice, utvrđivanje dnevnog reda, jer nam je za taj deo sednice potreban kvorum od 126 poslanika. Molim vas, s obzirom da vladajuća većina ima većinu od preko 200 poslanika, da obezbedite kvorum za rad i da vratite zakonitost u ovaj najviši zakonodavni dom. Hvala vam.
Zato i nisam pročitala da li je prihvaćen ili nije prihvaćen zakon. Da li želi te da utvrdimo sada kvorum? Poslaniče Marko, molim vas da budete ljubazni zbog zapisnika. Lepo u mikrofon. Znači, da. (Marko Đurišić, s mesta: Da.) Molim poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Znamo koliko nas ima. Nije nikakav problem, lepo radimo. Nemamo kvorum. Prisutno je samo 117 narodnih poslanika i konstatujem da nije prisutan dovoljan broj poslanika za glasanje, znači 126, te vas molim da za 15 minuta sve šefove poslaničkih obezbede kvorum. Pauza se određuje u skladu sa Poslovnikom 15 minuta. Molim vas ako želite da nastavimo rad da za 15 minuta budete svi u sali koji želite da glasate. Hvala vam. [[Posle pauze]] Molim poslanike da ubace svoje kartice, da utvrdimo kvorum posle pauze. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 133 narodna poslanika. Znači, glasamo o Predlogu zakona o dopunama Zakona o porezima na imovinu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 130 od ukupno prisutna 144 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Aleksandar Senić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 138 od ukupno prisutnih 145 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević predložili su da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog rezolucije Narodne skupštine o priznavanju i osudi genocida na Jermenima počinjenom u Osmanskom carstvu u periodu od 1915. do 1922. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 143 od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević predložili su da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o planiranju i uređenju prostora i naselja. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 137 od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević predložili su da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o visokom obrazovanju. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 136 od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Gordana Čomić predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama Zakona o oružju i municiji. Izvolite, Gordana.
Zahvaljujem. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, naš predlog izmene i dopune Zakona oružju i municiji ima dvostruku nameru i dvostruki sadržaj u odredbama kojima tražimo da se svi oni koji drže, koriste i imaju dozvolu za upotrebu vatrenog oružja podvrgnu lekarskoj kontroli, radi provere psihofizičkih sposobnosti i zdravlja. Naravno, naš se predlog ne odnosi na lovce i na ljude koji inače znaju da rukuju oružjem i poštuju oružje, i to ne pištolje i revolvere, nego znaju da koriste oružje koje im koristi za lov, za sport i za brigu o divljači. Niti se naš predlog odnosi na profesionalce koji oružje poput revolvera i pištolja imaju u svojoj službenoj upotrebi kao deo svog redovnog posla, kao nadležnost za upotrebu po protokolima koji podrazumevaju nošenje i upotrebu vatrenog oružja. Ono što naš predlog treba da obuhvati, jeste populacija u Srbiji koja ima oružje, da li legalno ili nelegalno, a za koje zaista niko ne zna u kakvom su psihofizičkom stanju i da li zaista imaju sve parametre zrele ličnosti koja zna sve o upotrebi oružja i koja čuva tim oružjem i druge od sebe i sebe od drugih. Nije tako redak slučaj da čujemo o upotrebi vatrenog oružja, pištolja i revolvera, jer oni ne služe ni za ubijanje divljači, niti služe za službenu upotrebu kada su u pitanju civili, građani u Srbiji. Oni služe za to da ubiješ čoveka, da ubiješ drugo ljudsko biće. Ne ubija oružje, ubijaju ljudi. Zato smo tražili da naša Skupština raspravlja o tome da svi oni koji žele da drže, da poseduju i da imaju pravo korišćenja pištolja i revolvera, da imaju obavezu da prolaze testove i preglede o svojoj psihofizičkoj sposobnosti i svesti šta znači držati oružje. Ne samo što bismo time sprečili mnoge i delovali preventivno na mnoge koji ne treba da imaju oružje kod sebe, nego bismo pokazali da smo privrženi vladavini prava i da postoje uslovi koje propisuje društvo da bi smeo da oružje imaš i da oružje koristiš, ako bi uopšte smeo kao civil da koristiš pištolje i revolvere, osim u samoodbrani. Molim vas da svojim glasanjem podržite ovaj zakon. To je zajednička korist i zajednička briga u društvu u kome je suviše oružja, suviše nestabilnih ličnosti, suviše trauma u postkonfliktnom, posttraumatskom društvu, u kojem mi koji donosimo zakone moramo znati ko je to u Srbiji ko ima oružje i ko ima nameru da ga upotrebi. Hvala vam.
Vreme. Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 135 od ukupno prisutnih 147 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Krivičnog zakonika, koji je podnela Narodnoj skupštini 30. septembra 2014. godine. Da li želite reč gospođice Jerkov? (Da)
Zahvaljujem gospodine potpredsedniče. Pozitivno tumačim činjenicu da mi je predsednica Narodne skupštine Republike Srbije prošli put zabranila da čitam imena narodnih poslanika iz SNS koji su 19 puta odbili da se među krivična dela koja ne zastarevaju uvrsti krivično delo krađe beba. Pozitivno je tumačim zbog toga što ja iz toga zaključujem da i predsednica Narodne skupštine shvata da je sramota da Skupština 19 puta ne uvrsti ovaj predlog zakona u dnevni red i s toga ja dalje zaključujem da je i ostale narodne poslanike koji ne glasaju za ovaj predlog zakona sramota i onda iz toga izvodim zaključak da to znači da ćemo možda ili ovaj put, a ako ne ovaj, a onda svakako neki od narednih puta svi zajedno usvojiti Predlog zakona koji ovde nudim, a to je da se Krivični zakonik izmeni samo u jednom svom članu, odnosno da se među krivična dela koja ne zastarevaju uvrsti krivično delo krađe beba. Ne radi se ni o čemu što sam izmislila ili što smatram lično da treba da se uradi, 2013. godine je Evropski sud za ljudska prava u slučaju naše sugrađanke Zorice Jovanović zaključio da je njoj povređeno pravo na privatnost, da je Republika Srbija povredila pravo na privatnost kada joj je više od 20 godina pre toga ukradeno dete iz porodilišta za koje su joj rekli da je mrtvo, što inače jeste scenario koji se ponavlja u svim tim slučajevima. Republika Srbija je obavezana da do septembra 2014. godine usvoji zakonodavni okvir kojim bi se ovakve stvari regulisale. U novembru 2015. godine Republika Srbija to i dalje nije uradila. Ja već više od šest meseci na svakoj sednici predlažem da se tako nešto uradi. Meni lično nije jasno zbog čega vladajuća većina u ovoj Skupštini to odbija. Kažem, mislim da je dobro što je predsednicu sramota da se imena poslanika koji ne žele da glasaju za ovaj predlog čitaju, ali to ne menja činjenicu da će građani znati da poslanici SNS ne žele da se u krivična dela koja ne zastarevaju uvrsti krivično delo krađa beba. U nadi da će ovaj put biti drugačije, ponovo pozivam poslanike da glasaju za to, a ako ne, neka predlagaćemo mi to ponovo, neće ni nas biti sramota ako vas već nije sramota.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 129 od ukupno prisutnih 145 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti korisnika finansijskih usluga, koji je podneo Narodnoj skupštini 25. septembra 2015. godine. Da li želite reč? (Da)
Pokret za Preokret i ja smatramo da ova zemlja ne pripada samo najbogatijima, da ova zemlja ne pripada samo novim latifundistima, novim kapitalistima koji kroz prvobitnu akumulaciju kapitala i plaćanjem zaposlenih 125 dinara po satu, što je najniža nadnica u svetu od 154 dinara u zemljama u kojima se meri, ne mislim da ova zemlja treba da pripadne samo medijskim milijarderima, estradnim zvezdama, već smatram da je ovo zemlja, zemlja svih građana. Zbog toga sam u ime Pokreta za Preokret, u saradnji sa Udruženjem „Efektiva“ predložio Zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti korisnika finansijskih usluga. Taj zakon smo nazvali zakon protiv bankarskih monopola. Po peti put predlažem narodnim poslanicima da prihvate ovaj zakon, da glasaju mimo partijskih stega jer ovaj zakon nije ništa drugo nego borba protiv zelenaških ugovora. Ovaj zakon je usmeren protiv nemoralnosti banaka, njihovog menadžmenta koji se na ovaj način mogu ponašati jedino u Srbiji. Ovaj zakon je usmeren protiv nesrazmernog davanja u odnosu banka – klijent koji postoji jedino u Srbiji i koji jedino NBS taj naziv ne zaslužuje dozvoljava i sluša šta joj kažu bankari, kao što to čini i Vlada Republike Srbije, a ne što kažu ugroženi građani. Da li je normalno da podržite predlog da se utvrdi koje troškove banke obračunavaju građanima, da se ti troškovi smanje na nivo drugih zemalja sveta i da građani Srbije ne plaćaju i znane i neznane troškove i da na to odlazi i onaj deo njihovih malih plata? Zašto ne podržite zakon koji bi omogućio korisnicima finansijskih usluga da učestvuju u kreiranju opštih uslova postojanja koji zadiru duboko u njihova prava. Pozivam vas kolege narodni poslanici da podržite ovaj antimonopolski zakon i da podržite građane Srbije.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 132 od ukupno prisutnih 145 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o konverziji kredita u švajcarskim francima, koji je podneo Narodnoj skupštini 18. septembra 2015. godine. Da li želite reč? (Da)
Po peti put obrazlažem zakon koji su zajedno napisali ljudi iz Pokreta za Preokret i aktivisti „Efektive“ i koji ide ka tome da se zaštiti 100.000 građana Srbije, da se zaštiti 50.000 dece koji su ostali ili kojima preti opasnost da svakoga dana ostanu bez krova nad glavom. Njima je najmoćniji čovek u Srbiji pre mesec dana obećao da će rešiti njihov problem, da će rešiti u roku od 15 dana njihov problem. Prošlo je mesec dana on nije rešio njihov problem. On je izgovorio naravno neistinu, iako bi mi predsedavajući dozvolio ja bih rekao i neku težu reč, ali pretpostavljam da bi mi oduzeo reč. Zato ću iskoristiti još jednu priliku da vas pozovem, kolege narodni poslanici, jer pretpostavljam da ste vi predstavnici naroda, da čujete u kakvom se položaju nalaze korisnici ovih kredita. Dakle, zaduženi iz Zrenjanina S.I. ima platu od 23.000 dinara, a rata kredita mu je 38.000 dinara. Dakle, odnos plata – rata je 167%. Korisnik T.A. iz Subotice ima ratu kredita od 89.000 a plata joj je 65.000. Nema ni malo malu platu, ali rata kredita je znatno iznad toga. Sad, čujte i za ove ljude koji su u najtežem položaju. R.A. iz Beograda ima ratu kredita od 67.000, a plata joj je 37.000 dinara ili D.A. iz Jagodine koja ima ratu kredita 38.000, a plata joj je 22.000 ili D.U. iz Beograda ima ratu kredita 76.000, a plata joj je 22.000 i nije nikakvo čudo što su mnogi od ovih ljudi teško oboleli, neki su izvršili samoubistva. Prošli put sam vam čitao imena ljudi i njihove sudbine kroz šta su prošli, ali podsećam vas kolege 50.000 dece je u tim porodicama.
Vreme.
Dakle, premijer je obećao da će rešiti ovaj problem, nije ga rešio …
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nisu glasala 132 od ukupno prisutna 144 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Krivičnog zakonika, koji je podneo Narodnoj skupštini 13. oktobra 2015. godine. Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović.
U ime Pokreta za PREOKRET, koji ima sve veću podršku u Srbiji, predložio sam zakon koji bi omogućio poštene izbore. Tako je, Pokret za PREOKRET ima sve veću podršku građana Srbije. Predložio sam zakon kojim bi se obezbedilo da naredni izbori budu pošteni. Predložio sam u ime Pokreta za PREOKRET izmenu Krivičnog zakona kojim bi se sankcionisala krađa na izborima, kojim bi se sankcionisala pretnja, ucenjivanje, kupovina glasova za suhomesnate proizvode, za radna mesta, ucene za ostanak na radnim mestima. U ovom zakonu jasno se kaže da je krivično delo upotreba sile ili pretnje sa zahtevom ili prinudom drugog da dostavi dokaze o tome kako je glasao na izborima. Dakle, sankcioniše se svako fotografisanje i iznošenje dokaza sa biračkog mesta kako je neko glasao, da ne bi u Srbiji imali situaciju da zaposleni u javnim službama, ljudi koji su pod pritiskom za radno mesto moraju da donesu dokaz poslodavcima kako su glasali. Poslodavcima, razume se, u javnom sektoru. Predložili smo kažnjavanje ne samo sile, pretnje, ucene, nego i organizovanje, kršenje biračkog prava. Sada imamo situaciju da za kršenje slobode na izborima slobodnog izražavanja volje odgovaraju „samo oni koji kupuju glasove“, koji donose novac, suhomesnate proizvode, a ne odgovaraju njihovu nalogodavci, a to su najčešće šefovi lokalnih odbora stranaka naravno na vlasti, koji ovih dana u Starom Gradu dele pakete suhomesnatih proizvoda. Dakle, oni ne odgovaraju. Da se razumemo, ne odgovaraju ni ovi koji kupuju glasove i imali smo na prošlim izborima kupovinu glasova i imali smo na narednim lokalnim izborima od grada do grada kupovinu glasova. Neki su čak i priznali da su kupovali glasove, međutim nisu sankcionisani. Nisu sankcionisani zato što su u koaliciji sa strankama na vlasti i zato Pokret za PREOKRET sada i u narednom periodu će govoriti da neće priznati izbore na kojima se glasovi budu kupovali. Pozvali smo opozicione stranke da stanu u front zaštite slobode izbora, zaštite slobodnog izražavanja volje na izborima i krivično gonjenje onih koji tu volju krše.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – tri, uzdržanih – nema, nisu glasala 132 od ukupno prisutna 143 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Biljana Hasanović Korać na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o lokalnoj samoupravi, koji je podnela Narodnoj skupštini 7. oktobra 2014. godine. Da li narodni poslanik Biljana Hasanović Korać želi reč? (Da.)
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Naša poslanička grupa je predložila i ja sam podnela predlog da se na ovu sednicu uvrsti u dnevni red Predlog zakona o dopuni Zakona o lokalnoj samoupravi. Suština ove dopune jeste da se u članu 20. Zakona posle tačke 16. doda tačka 16a koja bi glasila – uređuje i obezbeđuje stipendiranje učenika i studenata. Naime, sada je stipendiranje učenika i studenata u nadležnosti Republike. Znamo u kakvom je stanju republički budžet i kolike su mogućnosti za pomoć materijalno ugroženim učenicima i studentima. I ovako nam je veliki problem što mladi koji završavaju škole odlaze iz ove zemlje i zato moramo da pokažemo više razumevanja i da im pomognemo da završe škole i da ih na neki način obavežemo da ostanu ovde. Lokalne samouprave su češće u kontaktu sa građanima i zato imaju više razumevanja za probleme školovanja učenika i studenata, pa u skladu sa mogućnostima iz svojih budžeta odvajaju određena sredstva. Međutim, to ne mogu da definišu kao stipendiranje učenika i studenata jer nemaju za to zakonski osnov, već to rade kroz pružanje različite vrste materijalne pomoći materijalno ugroženim učenicima i studentima. Zato smo predložili da se donese zakon o dopuni Zakona o lokalnoj samoupravi, čime bi dali lokalnim samoupravama pravni osnov za regulisanje ove materije za donošenje kriterijuma kojim bi detaljno regulisali način stipendiranja i da u budžetu odvoje sredstva koja bi se i zvala onako kako i treba jer služe toj nameni. Ovo predlažem već nekoliko puta i ne znam zašto kada svi pričamo koliko treba da pomognemo i natalitetu i tome da mladi se školuju i da ostaju u Srbiji, vladajuća većina nema razumevanja, da li zato što ljudi koji su na neki ključnim mestima u vladajućoj većini su na vrlo upitan i brzometan način došli do svojih diploma i doktorata, pa nemaju razumevanja za materijalno ugrožene učenike.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 133 od ukupno prisutna 142 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Biljana Hasanović Korać na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o predlaganju zakona, koji je podnela Narodnoj skupštini 15. septembra 2015. godine. Da li narodni poslanik Biljana Hasanović Korać želi reč? (Da.) Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Naša poslanička grupa je podnela i Predlog zakona o predlaganju zakona i ja sam predložila da se uvrsti u ovu tačku dnevnog reda. Mislim da je na prethodnoj sednici posebno dat povod da insistiramo da se na ovoj sednici donese ovakav zakon. Naime, ova materija je kod nas regulisana samo sa par članova u Ustavu i u Zakonu o Skupštini, a uglavnom je regulisana Poslovnikom o radu o Vlade i Poslovnikom o radu Narodne skupštine, što znači i podzakonskim aktima koji i nemaju očigledno za vladajuću većinu veliko značenje i snagu. Naime, u poslednje vreme, odnosno u poslednjih dve, tri godine najveći broj zakona je donet po hitnom postupku bez poštovanja one standardne procedure. Zatim, zakoni se uglavnom donose bez prevođenja javne rasprave, bez konsultacije relevantnih činioca koji mogu da daju svoje mišljenje i predloge i doprinesu kvalitetu zakona, a i kad se sprovede javna rasprava ona obično ograničenog karaktera i u užem krugu bez šire javnosti. Sve češće se javljaju odredbe o stupanju na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“ umesto osam dana od dana objavljivanja. Takođe, ova Skupština je donela Rezoluciju o zakonodavnoj politici kojom predviđa da se uz Predlog zakona Skupštini dostave i podzakonski akti koje prate taj zakon, njegovu primenu. Međutim, niko od predlagača do sada nije dostavio i predloge podzakonskih akata koje predviđa taj zakon. Znači, da sve što su bili izuzeci u postojećim propisima u praksi ove vladajuće većine su postala pravila i da bi sprečili takvo samovoljno ponašanje mi predlažemo da se ova materija reguliše zakonom o predlaganju zakona kojim bi se jasno propisale procedure za donošenje zakona, jer smatramo da poštovanje procedura je neophodno da bi se ostvarila pravna sigurnost i da bi stvorili pravnu državu.
Vreme. Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema. Nije glasalo 133 narodnih poslanika od 139 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu, koji je podnela grupa od 11 narodnih poslanika poslaničke grupe Boris Tadić, Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju i Zeleni Srbije, 29. juna 2015. godine. Izvolite, narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala predsedavajući. Pa, ovo je šesti, peti put kako pokušavamo na dnevni red sednice Narodne skupštine stavimo zakon o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu, koji smo napisali krajem juna meseca ove godine kada su građani dobijali rešenja izdate od lokalnih samouprava o visini poreza na imovinu za 2015. godinu koja su bila 20, 30, 80%, u nekim slučajevima i 300, 400% veća nego rešenja za 2014. godinu. Smatrali smo da je potpuno neprimereno da u godini sprovođenja bolnih reformi i fiskalne konsolidacije, kako svakodnevno slušamo predstavnika Vlade, kada su primanja građana realno manja nego 2014. godine ili prethodnih godina, obaveza prema državi koje država sama utvrđuje utvrđivanjem visine poreza na imovinu, bude veća, ponavljam, 20, 30, 80%, pa i nekoliko puta više. Suština ovog zakona koji je vrlo kratak i ima pet članova je u dve stvari. Prva je da se porez na imovinu na pravo svojine, na zemljište plaća na razliku od ukupne površine zemljišta, odnosno građevinskog zemljišta i neoporezive površine od 10 ari. Naime, prvi put ove godine samo nekim ljudima pod potpuno nejasnim kriterijumom dostavljena su poreska rešenja gde je prvi put obračunat i porez na imovinu, na zemljište na kojima se nalazi nekretnina. Taj porez je u visini nekoliko hiljada evra u zavisnosti od veličine i mesta gde se to mesto nalazi. Smatramo da je potpuno neprimereno da na ovaj način i u ovom trenutku obračunate taj porez i naš je predlog da se uvede neoporezivi deo od 10 ari. Sledeća izmena je da se porez na imovinu, da pravo svojine u zgradi ili stanu u kome stanuje obveznik sam ili sa članovima domaćinstva ne plaća na površinuod po 25 metara kvadratnih za obveznika, kao i za svakog člana domaćinstva. Suština je, kao što znate, po sadašnjem rešenju ukoliko vlasnik imovine živi u tom objektu, može da dobije oslobođenje, odnosno poreski kredit u vrednosti od 50% utvrđenog poreza. Mi smatramo da je ovaj način obračuna pravedniji, smatramo da je 25 kvadratnih metara minimum za normalnu egzistenciju jedne osobe. Hvala.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 132 od ukupno prisutnih 139 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Blagoje Bradić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o zdravstvenom osiguranju. Da li gospodin Bradić želi reč? Prijavite se. Reč ima dr Blagoje Bradić.
Hoćete li samo ponoviti koji je zakon, nisam vas čuo?
Predlog zakona o izmeni Zakona o zdravstvenom osiguranju.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Poštovane koleginice i kolege, uvaženi predsedavajući, poštovani građani Srbije, 12. put za redom predlažem ovoj skupštinskoj većini da uzme u razmatranje izmenu Predloga zakona o zdravstvenom osiguranju i tako ispravimo jednu nepravdu prema našim sugrađanima kojih ima u RS oko 4,5 miliona. O čemu govorim? Govorim o tome da doprinose za zdravstveno osiguranje tj. doprinose koji se uplaćuju u Republički fond za zdravstveno osiguranje kojim se finansira obaveza zdravstva u RS, uplaćuje 4,5 miliona radno sposobnih ljudi i oni nemaju pravo na stomatološku zdravstvenu zaštitu preko sredstava Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje, a pravo na stomatološku zdravstvenu zaštitu preko ovih sredstava imaju mlađi od 18 godina, učenici i studenti do 26 godine, trudnice i stariji od 65 godine u nekim vidovima usluga stomatologije. Ono što je bio razlog da ja predložim ovoj skupštinskoj većinii stvarno ne razumem zbog čega to narodni poslanici koji govore o tome da je potrebno učiniti život lakšim građanima Srbije ne prihvate ovaj zakon je taj što u fondu Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje tj. u njegovom budžetu za ovu godinu u razdelu stomatologije ima preko 350 miliona dinara neraspoređenih sredstava. Malopre smo, uvažene kolege, slušali gospodina ministra iz Ministarstva finansija, koji kaže da nikada bolje nije bilo u republičkom budžetu, da ima novca, da je deficit minimalan, da čak da nema vraćanja onih kredita da bi to bio suficit, a vi ne želite da prihvatite moj predlog izmene zakona gde bi učinili uslugu građanima Srbije i omogućili im da u ovom teška vremena kada je velika nezaposlenost, kada je vrlo malo ljudi koji rade u realnom sektoru, da dobiju pravo da od svojih sredstava mogu da popravljaju zube. To stvarno ne razumem. Ne razumem ni moje kolege koji kažu da im je zdravlje pacijenata pre svega, zašto oni ne glasaju? Ja vas još jednom molim, u ime građana Srbije, onih koji uplaćuju doprinose, koji pune budžet Republičkog fonda, a koji jedini nemaju pravo da deo svog novca koji uplaćuju u taj fond koriste za stomatološku zdravstvenu zaštitu, prihvatite danas moj predlog i uvrstimo ovu tačku dnevnog reda u razmatranje ove sednice, kako bismo mogli da promenimo član 41. i kako bi građani Srbije, oni koji plaćaju doprinose mogli da…
Vreme. Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 128 od ukupno prisutnih 137 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o porezu na dodatu vrednost, koji je podneo Narodnoj skupštini 15. septembra 2015. godine. Izvolite, gospodine Đurišiću.
Hvala, predsedavajući. Po šesti put pokušavam da stavim na dnevni red i privolim kolege da glasamo o dopuni Zakona o porezu na dodatu vrednost čija je suština vrlo jednostavna, a to je da se hrana za bebe oporezuje po posebnoj stopi PDV-a od 10% umesto važećoj stopi od 20%. Iako, kada smo raspravljali poslednji put o predlogu za izmene i dopune Zakona o PDV-u, nisam naišao na negativan stav kolega poslanika, pa ni na negativan stav ministra na ovu inicijativu, ne mogu da dobijem podršku većine da stavimo ovaj zakon na dnevni red, i probamo da na jedan način, mali, ali čini mi se, simbolički važan, pokažemo da brinemo o budućnosti Srbije. Opšte je mesto kako je svake godine broj građana Srbije sve manji, 30 hiljada je neka procena svake samo zbog negativnog nataliteta, da se za 30 hiljada smanjuje broj građana Srbije. Ako računamo tu i one koji napuštaju Srbiju zato što ovde ne mogu da pronađu posao, ne mogu da zasnuju porodicu, ne mogu da obezbede ekonomsku budućnost, taj broj je verovatno sve veći i veći. Mislim da smo u situaciji kada je budućnost Srbije ugrožena. Naš predlog, kada smo predlagali ovo, bio je da Vlada, odnosno mi kao poslanici pokažemo da imamo razumevanja za problem sa kojim se građani Srbije danas suočavaju i da pokušamo jednim malim gestom da pokažemo da razumemo i da želimo da pomognemo. Naravno da ova mera, ukoliko bi bila usvojena, ne bi u mnogome olakšala, ali bi mogla da bude jedan deo paketa mera kojim bi Srbija krenula u borbu protiv ove pošasti. Nažalost, to se ne dešava. Nema nikakvog odgovora ni od Vlade ni od vladajuće većine na koji način da se izborimo sa ovim. Čujemo najave s vremena na vreme da će se država uhvatiti u koštac sa ovim problemom, ali nijedno rešenje do danas nismo dobili. Ja vas pozivam, kolege poslanici, da glasate za ovaj predlog, da otvorimo tu diskusiju ovde u parlamentu i da, ukoliko to Vlada već ne može, mi usvojimo mere kojima ćemo se boriti za budućnost Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 130 od ukupno prisutnih 137 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o privremenom uređivanju i načinu isplate penzija, koji je podneo Narodnoj skupštini 15. septembra 2015. godine. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala, poštovani predsedavajući. Ja nemam dilemu da poslanici vladajuće većine neće glasati za ovaj predlog zakona. U krajnjoj liniji, raspravljali smo danas i o tome. Imali ste mogućnost da suštinu ovog zakona prihvatajući amandmane na zakon o kojem smo danas ranije raspravljali i usvojili. Ali, svejedno, nastaviću da se borim da na dnevni red dođe Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o privremenom uređivanju načina isplate penzija. Pre više od godinu dana vladajuća većina usvojila je zakon kojim su penzije za 600.000 građana Republike Srbije smanjene, visine penzija koje su im utvrđene zakonom, rešenjem o visini penzija, penzije koje nisu socijalna mera, nego su utvrđene na osnovu iznosa koji su svi zaposleni u Republici Srbiji u prethodnih 40, 50 godina, koliko su već radili, zaradili. Smatram da Vlada nije imala pravo da jednom delu penzionera smanji te prinadležnosti. To je zarađeno. Oni nisu imali izbor da biraju da li će ulagati u državni fond ili neki drugi fond, jer tog drugog fonda tada nije bilo. Oni su morali svakog meseca da izdvajaju deo plata za svoju penziju. Ne može država danas da kaže da tih para nema, odnosno da nema samo za neke. Ako nema, može da nema za sve, a ne samo za neke. Odgovori koje smo čuli kada smo raspravljali prethodnih dana o budžetu su da je budžet sjajan, da nam mere fiskalne konsolidacije daju neviđene rezultate, ali to, nažalost, nije istina. Pozivamo se na MMF. Pa, MMF kaže da je privredni rast Srbije najmanji u regionu. Privredni rast regiona je 2,6%, a privredni rast Srbije je manji od 1%. Privredni rast sledeće godine biće 1,5%, a to će opet biti najmanje u regionu. Na ovaj način i ovom politikom koju Vlada Republike Srbije sprovodi nećemo doći u situaciju da se ono što stoji u ovom zakonu, čije mi stavljanje van snage tražimo, a to je privremenost da se ikada prekine. Ovaj zakon o privremenom uređivanju isplata penzija, nažalost, postaće trajan. Privremenost neće nastupiti. Nastupiće trajno umanjenje penzija. Ja smatram da to treba da se prekine. Hvala.
Vreme. Zahvaljujem. Stavlj am na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 130 od ukupno prisutnih 138 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Blagoje Bradić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o informisanju i medijima. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, uvažene koleginice i kolege, poštovani građani Srbije, poštovane Nišlije, šesti put za redom predlažem skupštinskoj većini izmenu dva zakona koji se tiču javnog informisanja i elektronskih medija. Pet puta ova skupštinska većina nije želela da prihvati. Moji razlozi za predlog ponovnog razmatranja ova dva zakona su što je donošenjem ovih zakona pre više od godinu i po dana u Srbiji smo dobili građane prvog i drugog reda, dobili smo građane koji imaju obavezu plaćanja javnog servisa, ali nemaju iste mogućnosti korišćenja na celoj teritoriji. Naime, o čemu se radi? Ovim zakonom je ukinuto pravo lokalnim samoupravama da finansiraju lokalne javne servise i to je učinjeno na celoj teritoriji. Nijedno mesto na teritoriji Republike Srbije više to pravo nema. Postoje samo javni medijski servisi RTS i RT Vojvodine. Radio Televizija Srbije je za celu teritoriju, tako bar piše u dokumentima, i RTV za teritoriju AP Vojvodine. Oni se finansiraju iz taksi koje su po tom zakonu bile 500 dinara. Čujemo pre par dana od premijera da će to biti 150 dinara, ali će ostatak potreban za finansiranje RTS-a i RTV-a biti nadomešćeni iz republičkog budžeta. To je opet od naših para. Ono što je, što čini građane Srbije ispod Save i Dunava, građanima drugog reda je što nemaju mogućnosti da javni medijski servis koriste u istom kapacitetu kao što to imaju građani Beograda i Vojvodine. Ne može cela Srbija da stane ispod Save i Dunava u „hroniku“ regiona. Ne može ni „crna hronika“ iz mesta ispod Save i Dunava da bude u „hronici regiona“. Građani Srbije imaju pravo na lokalne, tj. na regionalne javne servise i ja sam predložio ispred stranke Zajedno za Srbiju, SDS i Zeleni Srbije, da ponovo uzmem u razmatranje ova dva zakona kako bismo promenili i omogućili da imamo ravnomerno informisanje na celoj teritoriji. Način finansiranja radio televizije uže Srbije koji bi pokrivao teritoriju ispod Save i Dunava sa svoja dva televizijska i tri radijska programa bi bio isti kao što je finansiranje Radio televizija Vojvodina. Sedamdeset posto sredstava bi ostavio za finansiranje Radio televizije uže Srbije, a 30% sredstava bi išlo za finansiranje Radio televizije Srbije. I, mislim da je to pošteno i korektno prema svim građanima. Vi u Nišu imate sada situaciju da je pre par dana Skupština odložena, nije održana Skupština grada u Nišu zbog toga što nije bilo medijskog prenosa sednice. Skupštinska većina…
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 130 od ukupno prisutnih 135 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog.
Narodni poslanik Blagoje Bradić je predložio da se dnevni red dopuni Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona i javnim medijskim sednicama. Izvolite.
Zahvaljujem. Nastaviću gde sam stao. Znači Skupština grada je odložena jer su odbornici opozicije zahtevali televizijski prenos. Jedini način da građani imaju informaciju je prenos Skupštine, o tome šta se dešava u gradu, kako se raspoređuje gradski budžet, kako se raspoređuje kredit koji je uzet od dve milijarde, kakvo je stanje u javnim preduzećima. Ovim zakonom koji smo izglasali, tj. koji ste vi izglasali pre godinu i više od godinu i po dana, mi smo te građane stavili u podređeni položaj. Nemaju mogućnost da imaju lokalni javni medijski servis, a sa druge strane nemaju ni mogućnost da preko RTS čuju i vide ono što je njima bitno, jer velika je Srbija ispod Save i Dunava ne može da stane u jedan program RTS, naročito ne u hroniku regiona. Ja vas zato molim kolege, naročito kolege iz Niša da podrže moj predlog kako bismo omogućili formiranje regionalnih javnih medijskih servisa ispod Save i Dunava, kako bi smo izjednačili i u pravima građane Srbije sa onim pravima koje imaju građani u Beogradu i koje imaju građani u Vojvodini. Da ne govorim o tome da po Ustavu imamo obavezu da nacionalnim manjinama i po zakonu, obezbedimo zastupljenost na javnom medijskom servisu. Vi imate mogućnost u Vojvodini da nacionalne manjine imaju određeni deo programa u programskoj šemi RTV. Ispod Save i Dunava toga nema. Oni imaju zakonsko pravo da formiraju i finansiraju lokalne medijske servise na svom maternjem jeziku. Imate onda jedan paradoks. Nacionalne manjine ispod Save i Dunava mogu da imaju javnim medijski servis na svom maternjem jeziku, a većinsko srpsko stanovništvo nema pravo. Ja vas molim da još jednom razmislite pre glasanja, da podržite moj predlog kako bismo mogli zakonskom regulativom da ovo vratimo u normalne tokove. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 128 od ukupno prisutnih 135 narodnih poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Blagoje Bradić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, koji je podneo Narodnoj skupštini 6. oktobra 2015. godine. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Uvažene koleginice i kolege, poštovani građani Srbije, 1. avgusta 2014. godine ova skupštinska većina, na predlog Ministarstva finansija i tadašnjeg ministra Krstića je donela odluku da se 2% doprinosa sa zdravstvenog osiguranja koje je tada bilo 12,3% prebaci na PIO Fond koji je tada bio 24% na primanja i da sada PIO Fond iznosi 26% od zarada. Pravdanje i obrazloženje koje je dao tadašnji ministar finansija, gospodin Krstić je bilo da u RFZO ima višak novca, da smanjenjem od 2% doprinosa za zdravstvo uopšte neće biti oštećeni osiguranici i da će nivo zdravstvene zaštite i nivo prava i obaveza prema tim osiguranicima ostati isti. Vašem izglasavanjem mi smo kako kaže prof. Krstić 300 miliona evra sa pozicije Fonda zdravstva prebacili u PIO Fond i time smanjili davanje i dotaciju iz republičkog budžeta prema PIO Fondu, za 300 miliona na godišnjem nivou. Malopre je trenutni ministar finansija pričao o tome kako postoji suficit, jedan deo tog suficita je rasterećenje budžeta davanjem za penzije u Republici Srbiji. Šta smo postigli time? Budžet republičkog fonda u 2014. godini je bio 236 milijarde, budžet u 2015. godini je izglasan na 215,7 milijardi, što znači da imamo smanjenje od preko 20 milijardi za isti obim prava osiguranika. Ono što se još desilo, smanjenjem stope doprinosa na 10,3%, prihod od doprinosa na zarade zaposlenih koji je bio 165,9 milijardi dinara, to je realno pošto ima više nivoa finansiranja republičkog fonda, je pao sa 165,9 milijardi u 2015. godini smanjen na 125 milijardi, što je 40 milijardi živih para manje za RFZO. Sredstva koja RFZO treba da dobije iz republičkog budžeta na osnovu člana 22. gde se preko milion i 300 hiljada stanovnika Republike Srbije njihovi doprinosi finansiraju iz republičkog budžeta, ove godine umesto 12 milijardi su pali na svega 530 miliona i mi imamo situaciju da tih milion i 300 hiljada ljudi imaju u republičkom fondu četiri evra za godinu dana za lečenje, umesto 120 koje je trebalo. Iz svega ovoga, insistiram i apelujem na kolege, naročito lekare, da prihvatite moj predlog kako bismo vratili novac u RFZO …
Vreme. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 130 od ukupno prisutnih 134 narodnih poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Blagoje Bradić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama zakona o utvrđivanju javnog interesa i posebnim postupcima eksproprijacije i izdavanja građevinske dozvole radi realizacije projekta „Beograd na vodi“, koji je podneo Narodnoj skupštini 15. maja 2015. godine. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem predsednice. Moj poslednji zakon koji ću predložiti Republičkoj skupštini da prihvati i uvrstimo u ponovnu raspravu ispravljanje nepravde prema građanima Srbije, čuveni Zakon o „Beogradu na vodi“. Dva su razloga zbog koga predlažem da ponovo raspravljamo o ovom zakonu. Prvi je što je on protivustavan, duboko zadire u neprikosnovenost privatne svojine svakog od građana Republike Srbije. Zakon o eksproprijaciji je vrlo jasan i on kaže da država tj. lokalna samouprava može da izvrši eksproprijaciju ako je u pitanju opšti javni interes, a opšti javni interes po Zakonu o eksproprijaciji je izgradnja škole, obdaništa, bolnice, izgradnja objekta opšte namene. Ovog puta skupštinska većina, poštovani građani Srbije, izglasala je lex specialis, kojim je dato pravo Republici Srbiji i Gradu Beogradu da otkupi privatnu svojinu na jednom delu beogradske opštine pored reke Save, pod izgovorom da je to opšti interes da bi se gradili stambeno poslovni objekti. To nije u redu, to nije zakonito i to je oborivo. Ja molim skupštinsku većinu da još jedared razmisli o tome šta je izglasala pre nekoliko meseci. Drugi razlog zbog koga sam predložio je način finansiranja te eksproprijacije i uređenje Savskog platoa, kako ga zovu, pošto on nema uopšte komunalno opremljenost. Znači, voda, struja, kanalizacija i saobraćajnice će se finansirati, ali ne, poštovani građani Srbije, kao u vašim mestima od lokalnih budžeta, nego će se finansirati iz republičkog budžeta. To je u pitanju eksproprijacija i izgradnja infrastrukture više stotina miliona evra. Ja molim skupštinsku većinu da razmisli i da taj novac usmerimo tamo gde kažemo da je najpotrebniji, a to je u otvaranju novih radnih mesta i u otvaranju privrednog preporod Srbije. Ja ne vidim kakav je preporod Srbije napraviti 300 stanova u Savskom platou, i to strukture - jednosobni, dvosobni i trosobni. Bez plaćanja komunalija, bez kupovine građevinskog zemljišta, jer ovaj zakon je dao mogućnost zakupa na 99 godina, s tim što onaj ko je zakupio ima pravo da po izgradnji dobijanja upotrebne dozvole otkupi samo deo ispod objekta. To stvarno ne postoji u zemlji Srbiji. Ja još jedanput molim da, u ime građana koji pune budžet Republike Srbije, razmislite gde smo opredelili kao Skupština taj novac, da preinačimo odluku i da taj novac upotrebimo u privredni razvoj Republike Srbije. Zahvaljujem se.
Hvala. Stavljam na glasanje predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasao 131 od ukupno prisutna 134 narodna poslanika. Narodni poslanik, odnosno ja sam, na osnovu člana 92. stav 2, člana 157. stav 2. i člana 170. Poslovnika, predložila da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o zakonjenju objekata, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnom premeru i katastru, Predlogu zakona o prijavljivanju i evidentiranju zakupaca na neodređeno vreme u stanovima u svojini građana, zadužbina i fondacija, Predlogu zakona o trgovačkom brodarstvu, Predlogu zakona o radnom vremenu posade vozila u drumskom prevozu i tahografima, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o izgradnji međudržavnog mosta preko reke Drine sa pratećim objektima na lokaciji Ljubovija – Bratunac i Predlogu zakona o potvrđivanju Protokola o izmenama i dopunama Sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Savezne Vlade Savezne Republike Jugoslavije i Švajcarskog Federalnog Saveta. Ja ne želim reč i stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 129, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo šest od ukupno prisutnih 135 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o svim predlozima, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 131, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo tri od ukupno prisutna 134 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova utvrdila dnevni red Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini, u celini. D n e v n i r e d: 1.Predlog zakona o ozakonjenju objekata; 2. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnom premeru i katastru; 3. Predlog zakona o prijavljivanju i evidentiranju zakupaca na neodređeno vreme u stanovima u svojini građana, zadužbina i fondacija; 4. Predlog zakona o trgovačkom brodarstvu; 5. Predlog zakona o radnom vremenu posade vozila u drumskom prevozu i tahografima; 6. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o izgradnji međudržavnog mosta preko reke Drine sa pratećim objektima na lokaciji Ljubovija – Bratunac; 7. Predlog zakona o potvrđivanju Protokola o izmenama i dopunama Sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Savezne Vlade Savezne Republike Jugoslavije i Švajcarskog Federalnog Saveta; 8. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Kako sam obećala, sutra nastavljamo rad u 10.00 časova. Hvala vam.