Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Osmu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini. Nažalost, evo i na početku ove sednice moram da vas pozovem da minutom ćutanja odamo poštu tragično nastradalim učenicima iz Bugarske koji su izgubili živote u teškoj saobraćajnoj nesreći u našoj državi na putu Bijelo Polje-Prijepolje. Slava im! Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 196 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 124 narodna poslanika. U svakom slučaju, ne postoji kvorum za rad i zbog toga, na osnovu člana 94. st. 1. i 2, određujem pauzu do 12,30 časova da bi se obezbedio kvorum. [[Posle pauze – 13.10 h]] Dame i gospodo narodni poslanici, molim da ponovo utvrdimo kvorum, da bismo mogli da radimo. Molim poslanike da ubace svoje identifikacione kartice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 128 narodnih poslanika i da, prema tome, postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Boris Tadić, Zoran Mićović, Radojko Obradović i pre podne je bio odsutan gospodin Dragor Hiber, pretpostavljam da se u međuvremenu vratio. Saglasno članu 80. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvao u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 80. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri i usvoji predloge zakona iz oblasti finansija i Predlog zakona o sprečavanju sukoba interesa pri vršenju javnih ovlašćenja, za koje je predlagač - Vlada Republike Srbije predložila da se razmotre po hitnom postupku. Dostavljeni su vam zapisnici Šeste i Sedme sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini, održanih 30. marta 2004. godine. Pošto današnjoj sednici prisustvuje više od 126 narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa prethodnih sednica, shodno članu 82. stav 3. Poslovnika. Povodom primedbe narodnog poslanika Zorana Tanasijevića da je blagovremeno najavio odsustvo sa Šeste i Sedme sednice Narodne skupštine, a da to nije konstatovano u zapisnicima, Administrativni odbor je razmotrio ovu primedbu i predlaže Narodnoj skupštini da je prihvati. Prelazimo na odlučivanje o zapisnicima. Stavljam na glasanje zapisnik Šeste sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini, održane 30. marta 2004. godine, sa primedbom narodnog poslanika Zorana Tanasijevića. Za 127, od ukupno 127 prisutnih narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila zapisnik Šeste sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini, održane 30. marta 2004. godine, sa primedbom narodnog poslanika Zorana Tanasijevića. Stavljam na glasanje zapisnik Sedme sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini, održane 30. marta 2004. godine, sa primedbom narodnog poslanika Zorana Tanasijevića. Za 127, nisu glasala dva, od 129 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila zapisnik Sedme sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini, održane 30. marta 2004. godine, sa primedbom narodnog poslanika Zorana Tanasijevića. U sazivu ove sednice koji vam je dostavljen sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno odredbama Poslovnika, potrebno je da odlučimo o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku. Vlada Republike Srbije predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o sprečavanju sukoba interesa pri vršenju javnih funkcija, koji je podnela Narodnoj skupštini 2. aprila 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 125, nisu glasala dva, od 127 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o regulisanju obaveza Republike Srbije po osnovu zajma za privredni razvoj, koji je podnela Narodnoj skupštini 2. aprila 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 127, od 127 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o garancijskom fondu, koji je podnela Narodnoj skupštini 2. aprila 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 127, protiv, od 127 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije, koji je podnela Narodnoj skupštini 2. aprila 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 126, uzdržan jedan, nije glasao jedan, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na upotrebu, držanje i nošenje dobara, koji je podnela Narodnoj skupštini 2. aprila 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 126, nije glasao jedan, od 127 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, koji je podnela Narodnoj skupštini 2. aprila 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 127, od 127 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o platnom prometu, koji je podnela Narodnoj skupštini 2. aprila 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 126, nije glasao jedan, od 127 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Goran Paunović, predsednik poslaničke grupe G17 plus, na osnovu članova 86. i 136. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o regulisanju obaveza Republike Srbije po osnovu zajma za privredni razvoj, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Garancijskom fondu i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o platnom prometu, koje je podnela Vlada Republike Srbije (tačke 2, 3. i 7. predloženog dnevnog reda), i zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na upotrebu, držanje i nošenje dobara i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, koje je podnela Vlada Republike Srbije (tačke 4, 5. i 6. predloženog dnevnog reda). Da li narodni poslanik Goran Paunović želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 126, nije glasao jedan, od 127 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o svim predlozima za hitan postupak, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Za 127, od 127 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Osme sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini, u celini. D n e v n i r e d : 1. Predlog zakona o sprečavanju sukoba interesa pri vršenju javnih funkcija, koji je podnela Vlada Republike Srbije, 2. Predlog zakona o regulisanju obaveza Republike Srbije po osnovu zajma za privredni razvoj, koji je podnela Vlada Republike Srbije, 3. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Garancijskom fondu, koji je podnela Vlada Republike Srbije, 4. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije, koji je podnela Vlada Republike Srbije, 5. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na upotrebu, držanje i nošenje dobara, koji je podnela Vlada Republike Srbije, 6. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, koji je podnela Vlada Republike Srbije, 7. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o platnom prometu, koji je podnela Vlada Republike Srbije, 8. Prestanak dužnosti, odnosno razrešenje nosilaca pravosudnih funkcija (dodato 19. aprila). Pošto su prihvaćeni predlozi da se predlozi akata iz utvrđenog dnevnog reda razmatraju po hitnom postupku, nadležni odbori, ukoliko to već nisu učinili, podneće svoje izveštaje u toku trajanja sednice. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. Pre prve tačke da vas obavestim da smo na osnovu člana 38. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obavešteni smo da je za predstavnika poslaničke grupe DS za Osmu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije za prvu tačku ovlašćen Bojan Pajtić, član poslaničke grupe, u potpisu predsednik poslaničke grupe Boris Tadić. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O SPREČAVANjU SUKOBA INTERESA PRI VRŠENjU JAVNIH FUNKCIJA (načelni pretres) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Miloš Aligrudić, Emilija Krstić i Dušan Proroković, Ksenija Milivojević, Željko Ivanji, Marko Krstin, Miroslav Janković, Vojkan Tomić i Boris Karaičić, Milan Dimitrijević, Svetislav Krstić, Jovan Todorović i Milan Nikolić, Milan Nikolić, Zoran Krasić, Nataša Jovanović, Nikola Novaković, Momir Marković, Ljubomir Kragović, Zlatan Jovanović, Dragan Čolić, Aleksandar Đorđević, Vojislav Milajić, Mita Avramov, Momir Marković, Dušan Proroković, Slobodan Vučković i Slobodan Pajović, Žarko Korać, Leila Ruždić-Trifunović, Milan Stanimirović, Aleksandar Radosavljević, Miroslav Martić, Goran Knežević, Vladan Vučićević, Dragan Šutanovac, Dobrica Janković, Vladimir Jovanović, Gordana Čomić, Snežana Lakićević-Stojačić, Vjerica Radeta, Nemanja Šarović, Milorad Mirčić, Dragoljub Stamenković, Aleksandar Vučić, Božidar Koprivica, Goran Cvetanović, Veroljub Arsić, Milan Stevović, Petar Jojić, Igor Bečić, Igor Mirović, Branislav Rankić, Goran Dunjić, Darko Glišić, Gordana Pop-Lazić, Zoran Mašić, Paja Momčilov, Vitomir Plužarević, Sreto Perić, Branislav Blažić, Petar Cvetković i Željko Tomić. Narodni poslanici Emilija Krstić i Dušan Proroković, pisanim putem, obavestili su da povlače sve amandmane koje su podneli na Predlog zakona. Amandmani koji budu podneti do početka načelnog pretresa biće vam uručeni u toku sednice. Primili ste izveštaj Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Nema predloga za dužu raspravu. Pošto ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave, po poslaničkim grupama sledeće: 1. Poslanička grupa Srpske radikalne stranke, jedan sat, 38 minuta i 24 sekunde, 2. Poslanička grupa Demokratske stranke Srbije, jedan sat, tri minuta i 36 sekundi, 3. Poslanička grupa Demokratska stranka – Boris Tadić, 44 minuta, 24 sekunde, 4. Poslanička grupa G17 plus, 37 minuta i 12 sekundi, 5. Poslanička grupa Srpski pokret obnove – Nova Srbija, 26 minuta i 24 sekunde, 6. Poslanička grupa Socijalističke partije Srbije, 26 minuta, 24 sekunde. Poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, tri poslanika SDP, po pet minuta, na osnovu člana 89. stav 3. Poslovnika. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 136. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača dr Zoran Lončar, ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, želi reč?
Zahvaljujem se. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, ne mogu drugačije da započnem ovu tačku dnevnog reda osim rečima da imam veliko zadovoljstvo da mogu ispred Vlade Republike Srbije da predstavim baš ovakav predlog zakona, čiji je cilj sprečavanje sukoba interesa pri vršenju javnih funkcija. I to ne samo u onom kolokvijalnom govoru. Zadovoljstvo mi je tim pre veće, pošto je izborno obećanje svih onih stranaka koje čine danas Vladu Republike Srbije bio upravo ovaj predlog zakona još 2000. godine, bar onih stranaka koje su tada postojale. U prilici smo sada, 2004. godine, na početku mandata nove vlade, da vam predložimo ono što smo obećali pre mesec dana ovde, prilikom predstavljanja programa i prilikom izbora Vlade Republike Srbije. Obećano je tada da će jedno od osnovnih programskih opredeljenja Vlade biti odlučna borba protiv korupcije i organizovanog kriminala i da će jedan od prvih zakona biti zakon o sprečavanju sukoba interesa. Upravo je taj zakon danas na dnevnom redu, na predlog Vlade Republike Srbije. Upoznat sam sa činjenicom da je pre početka ove sednicedošlo mnogo amandmana na ovaj zakon. Smatram da je to jedan kvalitetprocesa usvajanja ovog zakona. Jeste da je Vlada Republike Srbije predlagač ovog zakona, ali ovo treba da bude i naš i vaš zakon, jer sukob interesa koji treba da se spreči u vršenju javnih funkcija odnosi se zaista u najvećem broju na funkcionere koje postavlja i imenuje Vlada Republike Srbije, ali isto tako i na izabrane funkcionere, a to ste, dame i gospodo, upravo vi. Zato se nadam da će mnogi od tih predloga, a samo sam sa nekima imao prilike da se upoznam, moći veoma kvalitetno da se ugrade u ovaj zakon i da će doprineti mnogo boljem kvalitetu ovog zakona. Video sam da ima dosta kvalitetnih predloga za ovo malo vremena koliko mi je bilo na raspolaganju pre samog otpočinjanja sednice. Predlozi su kvalitetni, a dosta njih je i prihvatljivo i dolaze kako iz reda poslaničkih grupa koje podržavaju Vladu, tako i iz reda poslaničkih grupa koje predstavljaju skupštinsku opoziciju, jer čini nam se da nam je cilj isti, da iznađemo najbolja pravna rešenja danas u ovom zakonu koji će onemogućiti ono što se već godinama unazad javlja, a to je pojava sukoba javnog i privatnog interesa od strane onih kojima je povereno da odgovorno vrše javne funkcije. Dozvolite mi da vam sada najkraće predstavim samo neka od rešenja u predlogu teksta ovog zakona. Pre ulaženja u konkretna rešenja, želim da vam dam informaciju da znate kako je stvaran ovaj tekst zakona. Sam tekst zakona počiva na poštovanju svih osnovnih principa koji su propisani najvažnijim međunarodnim dokumentima koji regulišu ovu oblast. U pitanju su rezolucija Generalne skupštine Saveta bezbednosti koja se zove "Akcija protiv korupcije i Međunarodni kodeks ponašanja javnih zvaničnika", iz 1996. godine i dve preporuke. Jedna je preporuka Saveta OECD-a koja se zove "Uvođenje veće etičnosti u rad javne uprave", iz 1998. godine, a druga je preporuka Komiteta ministara Saveta Evrope o kodeksima ponašanja javnih službenika iz 2000. godine. Takođe, pri izradi ovog predloga zakona Vlada je vodila računa i o uporednim iskustvima, i to ne samo iskustvima onih demokratskih zemalja koje nemaju tako veliki problem sa ovim pitanjem, kao što mi imamo, već iskustvima nekih tranzicionih zemalja koje su pre nas odlučile da ovo pitanje zakonodavno regulišu. Sam predlog zakona je, kao što ste imali prilike da vidite, veoma kratak. Sadrži svega 36 članova, ali, čini mi se da ćete se sa tim složiti, veoma je jasan i precizan. U zakonu je određen pre svega pojam sukoba interesa, a pod sukobom interesa podrazumeva se takva situacija u kojoj funkcioner koji je obuhvaćen ovim zakonom obavlja svoju funkciju i donosi odluke pod uticajem privatnih interesa, bez obzira da li su ti privatni interesi individualni ili kolektivni. Funkcije koje su predmet zaštite ovog zakona su dosta široko postavljene. Obuhvaćeni su svi nivoi teritorijalne organizacije vlasti kod nas, ne samo ovaj republički nivo na kome se donosi ovaj zakon, već i pokrajinski i lokalni nivo. Konkretni funkcioneri na tim nivoima koji su obuhvaćeni ovim zakonom su svi oni funkcioneri koji na svoje funkcije dolaze izborom, postavljenjem, odnosno imenovanjem. U pitanju su funkcioneri koji se nalaze na čelu organa svih ovih teritorijalnih nivoa vlasti, ali i javnih preduzeća. Moram da kažem da se veliki broj amandmana tiče činjenice da ovim zakonom nisu obuhvaćeni i nosioci funkcija u javnim ustanovama. Vlada je odlučna da korupciju iskoreni i u javnim ustanovama i svesna je da tu ima problema. Međutim, zbog efikasnosti ovog zakona, nismo u ovom momentu želeli da obuhvatimoi te funkcionere. Ovo je sistemski zakon za sprečavanje korupcije. Veoma brzo će slediti i novi akti, a jedan od tih prvih akata koji će uslediti ticaće se upravo funkcionera koji se nalaze na čelu mnogobrojnih javnih ustanova u Republici Srbiji. Moram da skrenem pažnju na član 6. ovog zakona koji se tiče zabranjenih radnji. Predlog zakona je krenuo metodom enumeracije i čak u devet tačaka veoma široko su pobrojane sve radnje koje predstavljaju zabranjene radnje za funkcionere u smislu ovog zakona. Takođe, želim da skrenem pažnju na član 8. ovog zakona koji se tiče obaveze prenošenja upravljačkih prava nad određenim preduzećima koja možda imaju nosioci javnih funkcija u Republici Srbiji u momentu imenovanja. Ako se usvoji ovaj zakon, u šta sam ubeđen, ogromnom većinom glasova u ovoj skupštini, imaće obavezu da u vremenskom periodu od 30 dana po stupanju na javnu funkciju prenesu upravljačka prava na neka druga lica koja nisu povezana sa njima. Povezana lica kod kojih takođe postoji sukob interesa, ako se to učini u smislu ovog zakona, jesu najbliži srodnici funkcionera. Pored bračnog ili vanbračnog druga, tu ulaze i krvni srodnici po pravoj liniji, po pobočnoj liniji zaključno sa drugim stepenom i tazbinski srodnici zaključno sa prvim stepenom. Ovaj zakon, takođe, kako ste verujem primetili, propisuje nešto što do sada nije bilo predviđeno, a to je da ograničava članstvo u upravnim odborima javnih preduzeća. Dakle, ne isključuje ga za sve javne funkcionere, ali ga ograničava na najviše jedno članstvo u upravnim odborima. Zatim, ovaj zakon unosi nešto što je potpuna novina u našem pravnom sistemu, a i u političkom životu. Unosi obavezu svih funkcionera da prijave imovinu, od vas poslanika koji ste neposredno izabrani od građana, preko nas ministara koji smo izabrani većinom glasova vas danas ovde prisutnih, do svih lokalnih funkcionera, opštinskih i gradskih funkcionera. Dakle, ovim zakonom se uvodi tzv. imovinska karta. Obaveza prijave imovine ne tiče se samo funkcionera, već i svih povezanih lica u smislu ovog zakona, dakle, onih vrsta srodnika koje sam malopre spomenuo, a koji zajedno sa funkcionerom mogu da doprinesu ostvarivanju sukoba interesa. Taj izveštaj o imovini su funkcioneri dužni da podnesu u roku od 15 dana i redovno, bar jednom godišnje, tokom trajanja njihove funkcije, i to najkasnije do 31. januara tekuće godine za prethodnu godinu. Obaveza podnošenja izveštaja postoji i nakon prestanka funkcije i predloženo je da traje dve godine, kako se ne bi desilo da ne postoji sukob interesa dok funkcioner obavlja funkciju, a da nastane, kao što se obično u praksi dešava, nakon prestanka funkcije i da se tada vidi sve bogatstvo koje je funkcioner stekao zahvaljujući obavljanju svoje funkcije. Postoji registar imovine i registar imovine u tzv. imovinskoj karti vodiće nadležni državni organ, o kome ću reći nešto malo kasnije. Vodili smo računa o nečemu što je međunarodni standard kada je u pitanju imovinska karta, a to je zaštita prava privatnosti svih državnih funkcionera koji imaju obavezu da prijave svoju imovinu. Obaveza postoji ne samo za funkcionere, već za sva ova povezana lica sa njim, ali podaci iz imovinske karte mogu se koristiti samo u svrhu propisanu zakonom. Naravno, tu postoji izuzetak za one prihode koje funkcioneri ostvaruju na osnovu budžeta Republike Srbije, pokrajine, odnosno grada, dakle tamo gde naknade primaju iz sredstava koje građani izdvajaju za njihovo finansiranje. Ti podaci, shodno tom pravilu, moraju biti dostupni svim građanima koji to žele. Što se tiče poklona, usvajanjem ovog zakona je zabranjeno za sve javne funkcionere u Srbiji da primaju poklone. Izričito je navedeno o kojim vrstama poklona se radi, koji ne smeju da budu primani. U pitanju su novac, stvari, prava, usluge izvršene bez odgovarajuće naknade i svaka druga korist koja je data ili obećana funkcioneru ili povezanom licu u vezi sa vršenjem javne funkcije, lično ili preko drugog lica. Naravno, i ovde postoji jedan izuzetak. Taj izuzetak se tiče prigodnih i protokolarnih poklona, čija vrednost ne prelazi 3000 dinara. U protivnom, funkcioner je dužan da takav poklon, ponudu takvog poklona, i prijem, prijavi organu na čijem čelu se nalazi i nadležnom odboru koji se stara o sprovođenju ovog zakona. U smislu ovog zakona, takođe je dužan da upozori davaoca poklona da će primanjem poklona većeg iznosa od zakonom propisanog, od 3000 dinara, taj poklon istovremeno postati svojina Republike Srbije. Organi nadležni za sprovođenje ovog zakona su različito regulisani, zavisno od teritorijalnog nivoa kome pripada funkcioner. Kada je u pitanju republički nivo predviđeno je da postoji republički odbor, za pokrajinski nivo pokrajinski odbor, a za lokalne nivoe opština i gradova opštinski odbori. Odbori će predstavljati nezavisna i samostalna tela, čiji će članovi biti različito birani, ali će morati da ispune jedno osnovno svojstvo, da budu ličnosti od izuzetnog moralnog integriteta. Predviđeno je da republički odbor ima devet članova i da oni budu različito birani. Tri člana tog odbora trebalo bi da bira Vrhovni sud Srbije iz reda diplomiranih pravnika, koji su posebno stručni za najrelevantnije oblasti prava, kada je u pitanju ocena sukoba interesa, a to su krivično pravo, građansko pravo, privredno i upravno pravo. Pet članova ovog odbora biste birali vi narodni poslanici, u Skupštini Republike Srbije, sa liste kandidata koja bi brojala ukupno deset kandidata, koje bi predlagala SANU. I, jednog kandidata bi birala Advokatska komora Srbije iz reda advokata. Članovi odbora bi među sobom birali jedno lice koje bi obavljalo funkciju predsednika tog odbora i čiji bi mandat trajao godinu dana, a mandat članova odbora je pet godina, bez mogućnosti da budu u taj odbor ponovo birani. Naravno, propisani su uslovi koje mora da ispuni svaki od članova tog odbora: članovi odbora ne bi smeli da budu članovi političkih stranaka i na njih bi se takođe primenjivala sva ova pravila iz ovog zakona koja se tiču svih ostalih javnih funkcionera. Skrenuo bih vam još pažnju i na postupak, tj. način pokretanja postupka ocene postojanja sukoba interesa. Pravo inicijative za pokretanje ovog postupka dosta je široko postavljeno. Naravno, data je osnovna mogućnost da se on pokrene ex officio, dakle po službenoj dužnosti, ali je isto tako data i mogućnost da on bude pokrenut na zahtev neposredno višeg starešine funkcionera o čijoj sumnji o postojanju sukoba interesa se radi, zatim bilo koje prijave pravnog ili fizičkog lica, pa čak i anonimne prijave. Mislim da je posebna vrednost za funkcionere koji potpadaju pod odredbe ovog zakona to što je predviđena mogućnost da se taj postupak pokrene na lični zahtev svakog funkcionera. To će biti mogućnost da svi funkcioneri koji su obuhvaćeni ovim zakonom, u slučaju neopravdanih napada iznetih u javnosti ili sumnji da su zloupotrebili sopstveni položaj na uštrb privatnih interesa, pred ovim nezavisnim i stručnim organom opravdaju svoju čast. Mere koje mogu biti propisane odredbama ovog zakona, u slučaju da se utvrdi postojanje interesa, nisu pravne prirode. Postoje pravne sankcije u našem pravnom sistemu, ali su one regulisane odredbama drugih zakona - krivičnih zakona, Zakona o obligacionim odnosima itd. Postoje dve mere, nepravne prirode, koje se od strane nadležnog odbora mogu izreći za povredu odredaba ovog zakona, a to sunejavno upozorenje, i druga, mnogo strožija mera, javno objavljivanje odluke. Sadržina te odluke zavisi od vrste funkcionera koji je u pitanju, odnosno načina na koji je došao na funkciju, izborom, postavljenjem ili imenovanjem, pa to može biti javno objavljivanje preporuke za razrešenje, zatim javno objavljivanje preporuke da podnese ostavku i javno objavljivanje odluke da je funkcioner povredio ovaj zakon. Posledice su, vidite i sami, moralne i političke prirode po funkcionera. Postoji i obaveza ovog odbora koji se stara za sprovođenje zakona ili ovih odbora na različitim teritorijalnim nivoima organizacije vlasti da Narodnoj skupštini Republike Srbije, odnosno kada je u pitanju pokrajina - pokrajinskoj skupštini, opština i grad - opštinskoj odnosno gradskoj skupštini, jednom godišnje podnesu izveštaj o radu, i to najkasnije do 1. marta za prethodnu godinu. Ovaj zakon, kao što ste videli, stupa na snagu, u skladu sa ustavnim rešenjima, osam dana od njegovog donošenja. Osnovni cilj ovog zakona je da stvori jedan pravni ili normativni okvir da se u Republici Srbiji spreči postojanje sukoba interesa pri obavljanju javnih funkcija. Naravno da to nije dovoljno. Neophodno će biti da se na osnovu odredaba ovog zakona svi mi koji smo nosioci javnih funkcija zaista u praksi tako i ponašamo. Nadam se da će postojati ovi odbori kao nadležna, nezavisna i stručna tela koja će o tome voditi računa. U ime Vlade Republike Srbije za sada želim samo toliko da vam kažem. Ostaću tokom čitave rasprave, biću ovde prisutan; spreman sam da vam odgovorim na bilo koje pitanje i da sve one amandmane koji doprinose podizanju kvaliteta ovog našeg zajedničkog posla u ime predlagača prihvatim, bez obzira na partijsku pripadnost njihovih podnosilaca. Hvala.
Zahvaljujem. Da li izvestilac nadležnog odbora želi reč? (Ne.) Predstavnik nadležnog Zakonodavnog odbora je Miloš Aligrudić. (Ne želi.) Da li predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su saglasno članu 89. ... Molim? Gospodin Pajtić je tražio reč, izvinite, nisam vas video.
Poštovani predsedniče, poštovani gospodine ministre, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o sprečavanju sukoba interesa poslanička grupa DS-a doživljava kao nastavak seta antikorupcijskih zakona koji su doneti za prethodne tri godine. Znači, posle Zakona o javnim nabavkama, Zakona o finansiranju političkih stranaka, Zakona o budžetskom sistemu, poreskom postupku i poreskoj administraciji, carinskog zakona, Zakona o duvanu, danas se pred nama nalazi zakon o sprečavanju sukoba interesa. Dakle, nastavljamo praksu ovog parlamenta da se borimo protiv korupcije kao pojave u vršenju javnih ovlašćenja i ono što su naše sugestije, što je sadržina naših amandmana, jeste da se borba protiv tog zla vodi na način koji će biti striktan, dobro organizovan, na način na koji će odredbe zakona biti primenjive. Mislimo da je na ovakav način definisana organizacija razuđena, dakle, ustanovljava se 180 samostalnih i nezavisnih organa po opštinama. Postoji nekoliko problema u tom smislu. Kada lokalne samouprave, odnosno skupštine opština, koje su definisane tako da u njima sede predstavnici političkih stranaka, budu birale članove opštinskih odbora, tada dolazimo u situaciju da će ti odbori biti politički strukturisani. Tu nemamo ovaj vanpartijski deo koji imamo u predlogu republičkog odbora gde Vrhovni sud, Advokatska komora i Srpska akademija nauka i umetnosti predlažu članove, nego imamo situaciju da ćemo imati ispolitizovane odbore na lokalnom nivou, koji će biti po volji određene skupštinske većine na nivou skupštine opštine,u zavisnosti od toga kako je ta skupštinska većina strukturisana. Tu postoji opasnost da primena ovog zakona bude u političkom smislu motivisana i politički obojena, što svakako ne bi trebalo da se dogodi i u tom smislu mi smo amandmanski intervenisali i pozivamo vas da podržite amandmane koje smo podneli. Pored toga, postoji problem osnivanja, dakle nemamo jasno definisano osnivanje opštinskih odbora, odnosno način na koji se oni strukturišu, nemamo definisane predlagače i postavlja se problem kriterijuma sa članstvom u opštinskim odborima i dovršenost kriterijuma i za članstvo u republičkom odboru. Dakle, imamo kriterijume u odnosu na one članove koje predlaže, odnosno bira Vrhovni sud, ali kod onih koje predlaže Srpska akademija nauka i umetnosti prosto nemamo do kraja dorečeno da li se vezuju ti kriterijumi za godine radnog staža, da li se vezuju za kompetentnost u određenim oblastima, inije nam to najjasnije. Mi smopredložili da u tom republičkom odboru, odnosno telu koje se bavi borbom protiv konflikta interesa, budu zastupljena sva tri nivoa vlasti (dakle, zakonodavna, izvršna i sudska vlast), u smislu predlaganja lica koja će biti članovi organa. Uz poštovanje kompetentnosti koju poseduju njeni članovi, prosto u tehničkom smislu se postavlja pitanje da li će SANU moći da odgovori na adekvatan način u potpunosti obavezi koja je pred njom kao predlagačem. Obaveza jeste da se na jedan visokoprofesionalan način borimo svi zajedno, dakle svi organi i sve vrste vlasti, protiv korupcije, odnosno protiv potencijalne korupcije, jer ovaj zakon preventivno deluje i ne sankcioniše korupciju, nego saseca korene, odnosno mogućnosti korupcije. U tom smislu, mnogo bi bolje rešenje bilo jedan organ sa visokoprofesionalnim sastavom koji će praktično centralizovano, jer ovde je neophodna centralizacija iz razloga koje sam naveo, da prati problem sukoba interesa na nivou cele Republike. Mislimo da je preskupa primena ovog zakona i u tom smislu smo predložili neke amandmane. Republički odbor ima devet članova i za njega se predviđa sedam prosečnih zarada. Opštinskih odbora ima, odnosno biće negde, 169 imamo opština, osnivaju se pokrajinski odbori, znači, oko 1.000 ljudi u Republici Srbijiće raditi taj posao. Ukoliko se bude sledio kriterijum, možda će biti negde veći kriterijumi, veća primanja, nego što imamo u republičkom odboru, može da nam se dogodi da nekoliko hiljada prosečnih plata bude (dakle, to je jedna industrija, to je jedna ogromna fabrika) izdvojeno iz budžeta za rad ovih odbora, a da je jedina sankcija za postojanje konflikta interesa moralnog karaktera. Uobičajeno je u praksi drugih zemalja da pored moralnih sankcija, dakle, javnih opomena, ovde imamo javnu preporuku za razrešenje, postoji i novčana, odnosno materijalna sankcija, ukoliko dođe do kršenja odredaba zakona. Dakle, ukoliko je neko bio član upravnog odbora, a nije mu bilo dozvoljeno po zakonu da bude član određenog upravnog odbora, onda taj iznos koji je stekao u tom upravnom odboru, obavezan je da vraća u budžet. Ta vrsta sankcionisanja postoji u uporednom pravu i mi predlažemo da se i ta vrsta sankcionisanja uvede da bi zakon mnogo snažnije mogao da interveniše, jer, nažalost, u Srbiji se sankcija javne preporuke ili javnog prozivanja nekog funkcionera za jedan dan prostoizriče stalno od mnogih medija i čini mi se da to nije sankcija koja može izazvati preveliku bojazan kod lica koja su rešena da prekrše, odnosno da uđu u sukob javnog interesa. Što se tiče upravnih odbora, mislim da bi tu trebalo da budemo vrlo jasni. Predložili smo da se ukine mogućnost da funkcioneri budu članovi upravnog odbora. Dakle, moramo biti decidni, jer tu nema razloga da ministri i javni funkcioneri, čak i narodni poslanici, budu članovi upravnih odbora. Prosto, kada uvodimo tu kategoriju limitiranja, onda nema razloga da ne idemo do kraja i da kažemo da članstvo u upravnom odboru nije kompatibilno sa vršenjem ministarske funkcije, jer član upravnog odbora NIS-a nije isto što i član upravnog odbora nekog malog preduzeća ili EPS-a, nekog malog preduzeća na nivou lokalne samouprave, nekog javnog preduzeća, možda komunalnog. Ali, nezavisno od toga, suština velike uloge koju funkcioneri imaju kako na nivou izvršne vlasti u Republici, tako iu pokrajini, i na lokalnom nivou, jeste da je inkompatibilno sa tom ulogomvršenje poslova u upravnim odborima. U tom smislu, predlažemo da se ukine u potpunosti takva mogućnost. Preporuke Saveta Evrope, Svetske banke, OECD-a išle su, između ostalog, i u tom pravcu da telu, odnosno organizaciji koja se bori protiv sukoba interesa treba dati i edukativnu funkciju. Dakle, kada već preventivno delujemo, tada mora postojati i mogućnost treninga, odnosno obučavanja ovih, preko 1.000 ljudi koji će se baviti prepoznavanjem konflikta interesa, sankcionisanjem konflikta interesa; 1.000 ljudi je ogroman broj. Konflikt interesa nije potpuno jasna kategorija, nije jasna široj javnosti i sigurno je da nema u Srbiji u ovom trenutku 1.000 ljudi koji bi bili dovoljno obučeni i sposobni da na dovoljno kvalitetan i profesionalan način obavljaju taj posao i zbog toga, između ostalog, predlažemo da se redukuje broj organa, odnosno odbora koji će taj posao obavljati i da se to centralizuje, i jedino na taj način ćemo biti efikasni. Ovako dolazimo u situaciju, kao kod Zakona o ispitivanju porekla imovine koji smo imali pre dvadesetak ili tridesetak godina, da se vrlo snažno polazi od deklarativnog opredeljenja da treba da se ispita poreklo imovine, a da se završi na nekoliko slučajeva koji su najmarkantniji i da do kraja ne bude konsekventno sproveden taj zakon. Ukoliko uvodimo obavezu imovinske karte za izvršnu i za zakonodavnu vlast, onda nema razloga da to ne činimo i sa sudskom vlašću. Dakle, jedno je ono što je izuzeće sudija, jedno su oni instituti koji su pokriveni drugim zakonima, a drugo je činjenica da korupcija, nažalost, postoji i u pravosuđu, kao i u izvršnoj, najmanje u zakonodavnoj vlasti,pretpostavljam, zbog karaktera te vlasti, i smatramo da bi objavljivanje imovinske karte nosilaca sudske vlasti prosto bilo logično. Dakle, na stranu izuzeće, na stranu ono što je unutar krivičnih zakona ili krivičnog procesnog zakonodavstva, ali ovo jeste nešto što bi sasvim sigurno doprinelo suzbijanju korupcije, odnosno suzbijanju konflikta interesa na nivou našeg pravosuđa. Mi smo kao poslanički klub u tom smislu predložili ove amandmane. Slažem se da ne treba politizirati ovu raspravu, nego je treba bazirati na pokušaju da dođemo do zakona koji bi bio što primenjiviji, plašim se da nije dovoljno primenjiv ovako kako je definisan; dakle, da bude jeftiniji u primeni, nego što je predviđeno Predlogom zakona. Pozivam sve poslaničke grupe da u tom smislu podrže naše amandmane i pozivam predstavnike Vlade da podrže naše amandmane. Hvala lepo.
Da li još neko od predsednika poslaničkih grupa želi reč? (Da.) Izvolite, predsednik poslaničke grupe SPS gospodin Ivica Dačić.
Dame i gospodo poslanici, naravno da temu o kojoj govorimo treba odvojiti od samog teksta Predloga zakona. Tema je, naravno, neophodna, važna i mislimo da priprema ovog zakona nije bila u skladu sa važnošću i sa neophodnim donošenjem propisa iz ove oblasti. Ovaj zakon je više predložen i donet da bi se iskazao jasan politički stav o ovoj temi nego kako bi se njime razrešili svi mogući konkretni slučajevi sukoba interesa. Tako je i moguće da u ovom zakonu nemamo pokrivene neke oblasti koje odmah u startu mogu biti izvor korupcije i sukoba interesa. Već je ovde skrenuta pažnja na to. Želim da kažem, u ime Socijalističke partije Srbije, da nam nije jasno zašto ustanove i druge organizacije čiji su osnivači država, pokrajina, opština ili grad nisu takođe predmet ovog zakona. Mislim da nije neophodno govoriti koliko novca ima u tim ustanovama i organizacijama. Ko njih kontroliše u moralno-političkom smislu, kako kažete, jer ovo nije zakon o krivičnim sankcijama, nego zakon koji se praktično završava na nekim merama moralno-političkog karaktera. Takođe ne bih postavljao pitanje zašto zakon do sada nije donet. O tome je vladajuća većina govorila, čini mi se, pre 5. oktobra, ali 6. oktobra taj zakon nije donet i nije predložen. Ja sam jednom prilikom, kada sam razgovarao sa jednim od premijera iz Demokratske stranke, reč je o ovom prethodnom, pitao o tome. Govorili su socijalistima da ne treba da budu članovi upravnih odbora u vreme kada smo mi bili na vlasti. Kada je došla DOS-ova vlast, sećam se dobro, na sednici te tzv. privremene vlade je bilo imenovanje upravnih odbora pozorišta. Za člana ili za predsednika upravnog odbora izabran je i postavljen na sednici Vlade Momčilo Grubač. Tada sam postavio pitanje zbog čega je to tako, a tadašnji predsednik Vlade je rekao – zašto ta praksa mora da počne baš od nas. Reč je o jednom veoma ozbiljnom problemu, sukobu interesa, koji možete zvati kako hoćete, možete upotrebljavati eufemizme konflikt, sukob interesa, reč je, dame i gospodo, o krađi i o korupciji. Ovaj zakon jeste samo politička odluka koja će dobro biti primljena zbog javnog mnjenja, ali ako niko ne odgovara zbog korupcije i zbog sukoba interesa ne treba nam ovaj zakon. Pitao bih ministra da li je ovim zakonom obuhvaćen šef kabineta predsednika Vlade ili savetnik predsednika Vlade. Nećete valjda reći da u prethodnom mandatu šef kabineta predsednika Vlade i savetnik predsednika Vlade za nacionalnu bezbednost nisu imali sukob interesa? Dobro je poznato da su Janjušević i Kolesar zaradili novac od privatizacije cementare u Popovcu. Da li je to sukob interesa? Da li su oni obuhvaćeni ovim zakonom? Nisu samo oni, naravno. Ako govorimo o ustanovama, tu je i zdravstvo, a nismo obuhvatili ni sudstvo, ni pravosuđe. Sami ste govorili o tome da vlada korupcija. Kako ćemo tome stati na put? Znači, organ koji kontroliše sukob interesa napravljen je tako da se postavlja veliko pitanje ko će kontrolisati one koji su izabrani od strane naroda, a to su poslanici. Onog ko je izabran od strane naroda kontroliše neko koga posebno biramo preko nekih posrednih ustanova, institucija, organizacija itd. uz sedam puta veću platu od prosečne. Dajte veću platu nosiocima državnih funkcija i nema potrebe da imaju sukob interesa. To je demagogija. Demagogija je da svi znaju da državni funkcioneri ne žive od svoje plate i po novinama se čak oko toga prave serijali kao španske serije, koliko dana poslanik može da izdrži od prosečne plate, a svi pri tome govore - ko još živi od svoje plate. To je demagogija. Napravimo sistem iz koga će biti jasno ko kontroliše sukob interesa. Ovo je lep zakon za javnost, ali od toga građani Srbije neće imati koristi. Imaćemo svi koristi od ovog zakona ako neko ko je izvršio krađu i korupciju ima krivične sankcije zbog toga. Zbog toga su ove mere ovde moralno-političkog karaktera i mislim da na tome ne bi smelo da se stane, ukoliko želimo da u konfliktu interesa, a takvih je primera bilo mnogo, oni ne mogu i nisu obuhvaćeni svi ovim zakonom. Dali smo određene amandmane u smislu pravljenja zakona koji je primenjiv. Ne treba nama zakon koji će ostati slovo na papiru a da niko neće moći da ga primeni. Vi govorite ovde o državnim funkcionerima, a to je demagogija šta ljudi govore da će korupcija biti među poslanicima. Ovi poslanici ovde su izabrani od naroda, oni su izabrali Vladu, Vlada je postavila direktore javnih preduzeća, a ova skupština je izabrala guvernera Narodne banke Srbije koji ima platu veću od 200 hiljada. To je demagogija. O čemu mi govorimo ovde? Nije nama ovde suština da govorimo o toj vrsti sukoba interesa. Ovde je drugo pitanje da li će neko ko obavlja državnu funkciju, poslaničku, ministarsku, direktorsku, posle obavljanja svoje funkcije izaći sa deset puta više bogatstva nego što je imao na početku svog mandata i kako je to bogatstvo stekao, to je suština. To se neće uraditi ovim zakonom. Uradiće se boljim uvidom u imovinsko stanje, boljom poreskom kontrolom i, naravno, uradiće se jednom željom da se dođe konačno do onih koji su izvršili krivično delo korupcije. Korupcija je krivično delo isto kao i sukob interesa. Ovde je u pitanju kriminal i zato mislim da nijedan primer sukoba interesa do sada nije završio na sudu. Mislim da građani ove Srbije zaslužuju, osim moralno-političkih sankcija prema onima koji će imati sukob interesa, a sukob interesa je, naravno, kada ste vi ministar i svom rođaku obezbedite posao; sukob interesa je, svakako, kad obezbedite kredite iz nekog fonda tastu, tašti itd; sukob interesa je kada nameštaj jedno ministarstvo kupuje od preduzeća čiji je on nekada bio vlasnik. Hoće li neko o tome nešto govoriti ovde ili ćemo donositi moralno-političke traktate? Vladan Batić je na kraju govorio da treba da potpišete u DOS-u kodeks. Ne treba kodeks, treba primena zakona. Ovaj zakon je dobar zbog javnosti, a Ministarstvo unutrašnjih poslova i pravosudni organi treba da gone svakoga, bez obzira na političku pripadnost, za ono što je stekao konfliktom interesa i zloupotrebom političke, ekonomske ili svake druge funkcije koja proizilazi iz vršenja vlasti. Gospodina Pajtića nisam spomenuo, pošto se javlja za repliku. Nema pravo da se javi za repliku kada ga spomenem, nego kada ga uvredim ili ako su pogrešno protumačene moje reči. Govorio sam o nečem sasvim drugom i ako se javlja za repliku treba dobro da zna po kom osnovu će se javiti za repliku. Znam da je navikao da dobije reč pre mene, ali hvala.
Po kom osnovu se javljate za reč? Spominjao je DS u negativnom kontekstu. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Bojan Pajtić.
Dovoljno je da gospodin Dačić pročita odredbu člana 97. stav 2. Poslovnika, koja kaže: "Ukoliko se uvredljivi izrazi odnose na poslaničku grupu, odnosno političku stranku čiji narodni poslanici pripadaju toj poslaničkoj grupi, u ime poslaničke grupe pravo na repliku ima predsednik poslaničke grupe." Naravno, to pravo ima i ovlašćeni zastupnik poslaničke grupe. Gospodine Dačiću, znam da vama nije uvreda ukoliko spomenu SPS u kontekstu korupcije. Nama jeste uvreda ukoliko spomenu DS u kontekstu korupcije. Osvrnuo bih se samo na tezu da je problem što nije donet zakon o sprečavanju konflikta interesa. Prvo, u ovoj skupštini je u prethodnom sazivu doneto preko 150 zakona. Druga stvar, donet je čitav niz antikorupcijskih zakona: Zakon o javnim nabavkama, Zakon o budžetskom sistemu, o poreskom postupku i poreskoj administraciji, Zakon o finansiranju političkih stranaka, Carinski zakon, Zakon o duvanu itd. Još stotine zakona su pred ovim parlamentom, ukoliko želimo, a želimo svi, čini mi se, da harmonizujemo naše pravo sa pravom Evropske unije. Još stotine zakona treba da donese i sledeći saziv parlamenta. Besmisleno je pitanje zašto nije donet u prethodnom sazivu. Doneto je preko 150 i doneće se, nadam se, i u ovom sazivu mnogi zakoni koji su u interesu ove države. Gospodine Dačiću, malo je otužno kada vi pričate o konfliktu interesa. Vaš predsednik Skupštine je bio direktor "Jugopetrola", vaš predsednik Vlade je bio ekskluzivni izvoznik pšenice, sin vašeg predsednika je od nošenja gajbica stekao diskoteku, a verovatno je od nošenja gajbica njegova ćerka stekla televiziju. Molim vas, nemojte nas vi učiti o konfliktu interesa.
Gospodine Dačiću, vi ste izazvali repliku. Ovo je bilo javljanje za repliku. Vi ste se javili po Poslovniku? Koji član?
Član 97. Vi stalno gospodinu Pajtiću dajete pravo da se javlja bez osnova za repliku. Moram da obavestim vas iz DSS-a da niste više sa njima u koaliciji.
Gospodine Dačiću, ne određujete vi ko ima osnov za repliku, nego ja.
Samo kažem da ste mu dali pravo na repliku bez osnova. Ja njega nisam uvredio, niti njegovu poslaničku grupu. Ne znam gde se on prepoznao. Da li je Kolesar, koji je bio šef kabineta predsednika Vlade, bio član DS-a? Da li je Janjušević bio član DS-a? E, Marija Rašeta jeste bila član DS. Za to se izvinjavam. Gospodo, nemate vi pravo da delite lekcije drugima, jer vi ste za tri godine postali veći sinonim za korupciju, nego prethodna vlast za 100 godina. Zato ste i pali tako brzo sa vlasti, niste uspeli da dočekate ni kraj svog mandata. Prema tome, ne samo da je otužno, nego i ponekad potpuno neprirodno da vi govorite i drugima delite lekcije o tome. Samo molim predsedavajućeg da kada se neko javlja na repliku, po Poslovniku ima pravo da se javi za repliku ne ako je spomenut, nego ako je o njegovoj partiji ili poslaničkoj grupi rečeno nešto uvredljivo. Tako piše u Poslovniku koji je pravio gospodin Pajtić.
Nemate pravo, gospodine Pajtiću. Po kom osnovu tražite reč?
Pogrešno je protumačio moje izlaganje.
Molim vas da ne zloupotrebljavate govornicu za svoje međustranačke probleme.
Zahvaljujem se gospođi predsedavajućoj i zaista neću. Kada sam ukazivao na povredu Poslovnika, naveo sam koji je to član Poslovnika i pročitao ga. Gospodin Dačić očigledno nije dovoljan kapacitet da nauči napamet Poslovnik i da ga citira korektno. Molim ga da onda uradi kao i ja, pošto i ja ne mogu da ga naučim napamet, ja ga nosim i pročitam ono što u Poslovniku piše. Ukoliko Dačić misli da od Dragana Tomića, Mirka Marjanovića, Živka Šoklovačkog i njima sličnih ima većih simbola korupcije, onda to služi na čast i njegovoj stranci.
Gospodine Dačiću, po kom osnovu se javljate? Nemate reč, nisam vam dala reč, siđite sa govornice, da ne dobijete opomenu. Samo vas upozoravam prvi put, a sledeći put ćete dobiti opomenu, a sada izvolite. Po Poslovniku, narodni poslanik Ivica Dačić. Recite mi, koji član?
Gospodin Pajtić se uvredljivo izrazio o drugom poslaniku. To je član Poslovnika koji govori o uvredama. Mislim da je to član 100. Mislim da ovde uopšte nije reč o pravu nekoga da polemiše. Samo hoću da skrenem pažnju da ne dajete reč kad zloupotrebljava gospodin Pajtić pravo na repliku, koje mu vi dajete, a nama ne dajete. On je ovde uvredio drugog poslanika, govoreći o nekim kapacitetima koje neko ima ili nema. Što se tiče vas, gospodo, vaš kapacitet je dobro poznat. Izmislili ste sve, i da se glasa iz Bodruma i da Bane Ivković sedi u prvom redu između Čede Jovanovića i ne znam, možda nekoga od vaših kumova, gospodine Pajtiću, i da jedan od vaših najbližih prijatelja i saradnika sad krivično treba da odgovara zato što je falsifikovao glasanje za Nedu Arnerić. Zato nemojte druge vređati, pogledajte malo sami sebe. Uostalom, nemojte o sebi misliti više nego što narod misli o nama. Što se tiče nas iz SPS-a, ko je vama branio da neke naše lopove hapsite? Zašto ih niste hapsili? Zato što su vam bili potrebni i sa njima ste sve zajedno radili posle 5. oktobra. Ni oni, ni vi, na sreću, više niste na vlasti.
Reč ima gospodin Goran Paunović, predsednik poslaničke grupe G17 plus.
Dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je što prekidam ovu zanimljivu raspravu. Međutim, gospodin Dačić i gospodin Pajtić su imali priliku, kao nosioci vlasti u ovoj zemlji, jedan desetak godina, jedan tri godine, da upravo stave na dnevni red ovakav zakon. Danas, umesto da apsolutno pozdrave tu činjenicu da konačno jedna vlada i jedna skupština prelaze taj Rubikon i konačno odlučuju da učine korak ka suštinskoj borbi protiv korupcije, ne očekujem da se međusobno optužuju. Sigurno bi ovo moglo da traje čitav dan, pa i više od toga i verovatno ne bi iscrpeli sve optužbe koje bi imali jedni na račun drugih. Želeo bih da kažem da ovaj zakon, kao nijedan zakon uostalom, nije idealan. Postoji puno toga što će, verujem, prateći zakoni rešiti. Međutim, sama volja i Vlade i skupštinske većine u ovom parlamentu da ga stavi na dnevni red je apsolutno za svaku pohvalu. Ne bih se složio da je ovo nastavak borbe protiv korupcije, nažalost, tek ovim zakonom počinje suštinska borba protiv korupcije u ovoj zemlji. Neophodno je naravno doneti čitav niz antikorupcijskih zakona i verujem da će se to dogoditi u narednih nekoliko meseci. Tek tada ćemo biti u situaciji da ozbiljno sagledamo koliki je problem korupcije u našoj državi. Ne postoji nijedna država u svetu koja nema problem korupcije. Međutim, Srbija je naprosto pogodno tle za korupciju i ona nije počela ni 90-tih godina, ni 2000, počela je mnogo ranije i umesto zakona o sprečavanju sukoba interesa imali smo uvek sklad privatnog i javnog interesa javnih funkcionera, i to nikome nije smetalo. Uvek se to podrazumevalo kao nešto normalno i kao nešto što se podrazumeva kada neko dođe na vlast. Upravo želimo da od danas prekinemo sa tom praksom i da konačno stanemo korupciji na put. Naravno, ne sa očekivanjem da se korupcija može u potpunosti zaustaviti, to nije nigde moguće, ali da se prosto ograniči okvir gde korupcija može da se razvije. Ovaj zakon, rekoh, ima svojih nedostataka. Mi smo određene amandmane podneli. Ovaj zakon ima komplikovane mehanizme, posebno izbora republičkog odbora. S jedne strane, teško je u ovom trenutku sagledati neku bolju alternativu od ove koja je ponuđena, upravo zbog toga što taj mehanizam omogućuje vrlo veliki stepen nezavisnosti republičkog odbora i zbog toga je dobro da ovaj mehanizam ostane na predložen način. Možda nije ni najsrećnije rešenje, idealno, da Srpska akademija nauka bude upravo jedan od predlagača, ali prosto je teško pronaći neko nezavisno telo koje može da da sličan predlog. Ono što, rekao bih, krasi ovaj zakon u najvećoj meri, to je upravo spuštanje ovog zakona na lokalni nivo. Građani Srbije vrlo dobro znaju da korupcije ima svugde. Nažalost, korupcija je najčešće zastupljena u našim opštinama, na lokalnom nivou i dobro je da ovaj zakon upravo po vertikali spušta nadležnosti i okvire za njegovu primenu. Dakle, zakon o sprečavanju sukoba interesa je prvi suštinski antikorupcijski zakon i mogu samo da čestitam Vladi što je smogla konačno snage da ga stavi na dnevni red u parlamentu.
Po Poslovniku, narodni poslanik gospođica Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SRS se vredno i marljivo spremala za ovu sednicu, iako smo materijal dobili uoči dana održavanja. Napisali smo preko 40 amandmana na ovaj vaš predlog zakona. Ali, mi nećemo da vam obezbeđuejmo kvorum za rad, imate poteškoće u funkcionisanju vaše koalicije. Sednica Skupštine je danas zakazana, nije počela na vreme. Vaše poteškoće i vaše međusobne odnose morate da rešavate, pa vas zato obaveštavam da je po sistemu za evidenciju očigledno da ne postoji dovoljan broj identifikacionih kartica. Vaša obaveza je, gospođice Krstić, da utvrdite kvorum, po članu 94. Poslovnika.
Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Određujem pauzu do 15,00 časova. [[Posle pauze.]] Poštovani narodni poslanici, nastavljamo rad, pa vas molim da utvrdimo kvorum. Izvolite. Pošto imamo kvorum, nastavljamo rad. Pitam, da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Da.) Recite mi po kom osnovu. (Ivica Dačić: Spominjanje partije.) Spomenuo je partiju, ali ne u uvredljivom kontekstu. Žao mi je, nije bilo uvredljivih reči i nemate pravo na repliku. Po Poslovniku, izvolite.
Povreda Poslovnika, član 82. stav 4. Svi poslanici koji uđu u salu obavezni su da ubace poslaničke kartice u svoje jedinice ili neka izađu napolje.
Molim sve narodne poslanike da izvrše svoju identifikaciju upotrebom kartice. Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Sredoje Mihajlov: Neka gospoda ubace kartice ili neka izađu napolje. Molim vas da poštujete Poslovnik, a to je član 82. stav 4.) Molim vas za malo reda. Molim narodne poslanike SRS-a da poštuju član Poslovnika da se moraju identifikovati prilikom ulaska u salu. Molim vas da poštujete taj član Poslovnika, a to je član 82. Molim službu da prebroji narodne poslanike. Pošto je prebrojavanjem utvrđeno da je u sali prisutno 76 narodnih poslanika, određujem pauzu do 16,00 časova. [[Posle pauze.]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da utvrdimo da li imamo kvorum i molim vas da ubacite svoje kartice u identifikacione jedinice. Konstatujem da imamo kvorum za nastavak rada, pitam da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Ne želi. Obaveštavam vas da su, saglasno članu 89. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele poslaničke grupe, kao i oni koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe: Meho Omerović, poslanička grupa SPO-NS, poslanička grupa SPS, poslanička grupa G17 plus, poslanička grupa DSS, poslanička grupa DS - Boris Tadić i poslanička grupa SRS. Dajem reč narodnom poslaniku Mehi Omeroviću, a posle njega narodni poslanik Dušan Petrović. Po članu 89. stav 3. imate pet minuta. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, sudeći po tome kako se vodila žučna rasprava između šefova poslaničkih grupa o ovom zakonu, stiče se utisak da je ovo jedan zaista jako, jako važan zakon. Međutim, ako pogledamo činjenicu da već treći put jedva sastavljamo kvorum za otvaranje rasprave u načelu o ovom zakonu, plašim se ili se može steći taj utisak, nadam se pogrešan, da nekome baš i nije stalo da se ovaj zakon što je pre moguće usvoji uSkupštini Repubilke Srbije. Mi u Socijaldemokratskoj partiji smatramo da je ovaj zakon i te kako potreban, bolje ikad nego nikad - kaže naš narod, i zaista delim uverenje da je ovo jedan od onih zakona koji pripadaju setu antikorupcijskih zakona i dobro je što se danas nalazi pred poslanicima parlamenta Srbije. Znamo da je ovaj zakon dugo pripreman i u pravu je i ministar Lončar kada kaže da je on zasnovan na principima međunarodnih dokumenata koji su usvojeni po pitanju obavljanja javnih funkcija. Znamo da je protekla vlada imala jedan predlog sličnog zakona, a znamo da su kolege iz DSS-a takođe imale predlog svog zakona. Dakle, konačno smo dobili nešto što zaista moramo što pre usvojiti. U tom kontekstu mislim da je vredno istaći da je ovaj zakon posebno važan za zemlje koje se nalaze u tranziciji, dakle, za zemlje koje su opterećene, i iskustva su to pokazala, visokim stepenom korupcije. Mislim da ćete se složiti svi sa mnom da je u Srbiji, nažalost, situacija sa korupcijom takva da mi dolazimo u vrh zemalja u kojima je korupcija na dominantnom stepenu. Zato poslanici Socijaldemokratske partije podržavaju ovakav predlog zakona. Međutim, ono što ne podržavamo i što mislimo da nije u redu je činjenica, upravo zbog ovakve važnosti i ovakvog stepena političke saglasnosti da ovakav zakon bude donesen, da se dostavlja pred parlament Srbije po hitnom postupku. To što je po hitnom postupku je jedna loša stvar. Druga loša stvar je što su poslanici parlamenta Srbije, a to su neki od prethodnika i istakli s pravom, tek u ponedeljak, 48 časova pre sednice Skupštine dobili materijal, odnosno Predlog zakona. Mislim da je to loša praksa. Loša je praksa, a pogotovo što je ovo zakon koji smo dugo čekali i koji je dugo pripreman. Poslanici su dobili tekst u ponedeljak, a mislim da je iz dva razloga loše to tako i na brzaka, kako bi to običan čovek rekao, dostavljanje materijala i ovako važnog zakona. Prvi je taj koji se tiče nas samih, poslanika, a koje su građani Srbije izabrali. Nemamo dovoljno vremena za pripremu jednog ovako ozbiljnog zakona. Drugi razlog, a čini mi se mnogo važniji, i nedostatak u pripremi ovog zakona, to je da zbog ovako kratkog roka nismo bili u mogućnosti da kao građani Srbije, a pre svega mislim na celokupnu javnost, a posebno na stručnu javnost, budemo u prilici da povedemo javnu raspravu. Najmanje što smo očekivali, to je da se posle prezentacije ovog zakona otvori rasprava u stručnom delu javnosti koja bi razmotrila sve aspekte ovog zakona i njegovu realizaciju kroz budućnost. Ono što je najvažnije, bili bismo u prilici da od vrlo stručnih i kompetentnih ljudi čujemo i na koji način bismo mogli da izbegnemo zamke u koje su upale zemlje u okruženju, a koje su slične ovakve zakone donosile. Osvrnuću se i na tri člana predloženog zakona, a mislim na članove 6, 12. i 19. U članu 6. je u tačkama 1), 2) i 5), po mišljenju poslanika Socijaldemokratske partije, zaista nejasno kako se utvrđuju te radnje koje su zabranjene funkcionerima koji se navode u predlogu zakona. Te norme moraju biti savršeno jasne. Iz ovoga što je navedeno u Predlogu zakona nama nije jasno i zbog toga mislimo da se ostavlja mogućnost za različita tumačenja, što nije dobro. Dakle, koja su to posebna prava koja bi eventualno neki od funkcionera koji potpadaju pod ovaj zakon mogli da zloupotrebe. Valjda se mislilo da nezakonito utiču na eventualno sprovođenje nekog procesa nabavke konkretno. Dakle, da li predlagač ovim želi da prenese neka ovlašćenja na činovnike u administraciji? O tome je bilo reči i od nekoliko mojih prethodnika. Mislim da ulazimo u jedan opasan presedan; hoću da kažem da postoji bojazan da ćemo imati korumpiranu administraciju koja ne dolazi pod udar ovog zakona. Neko je rekao s pravom da članovi tenderskih komisija sutra - prekosutra neće pripadati onim ljudima koji potpadaju pod udar ovog zakona. U članu 12, vrlo interesantno, u članu koji govori o podnošenju izveštaja o imovini, osim toga da je funkcioner dužan da u narednih 15 dana od dana postavljenja ili imenovanja podnese nadležnom odboru izveštaj o svojoj imovini i prihodima, o imovini bračnog ili vanbračnog druga ... (Predsedavajuća: Vreme.) Završiću brzo... a ovde se nigde ne spominju kumovi. Znate, u Srbiji je kumstvo jedna jako važna institucija. Nekada i prevazilazi rodbinske veze.Nije kum dugme, ne kaže džabe naš narod, a stoga je vrlo interesantno da, recimo, možemo doći u situaciju da Vlada Srbije postavi za direktora nekog javnog preduzeća ili ustanove čoveka čiji kum i te kako ima veze sa tim preduzećem. Mislim da je vrlo važno da se u ovom zakonu na neki način i kategorija kumstva tretira kroz tzv. povezana lica. Član 19 - po meni je vrlo indikativno kako se određuje sastav republičkog odbora. Sastav republičkog odbora je, po ovom što nam je predlagač dostavio, potpuno nejasan. Imate situaciju da se, recimo, ovaj odbor može, po mom mišljenju i mišljenju poslanika SDP-a, pretvoriti u neku vrstu političkog komesarijata. Šta hoću da kažem? Na ovaj način se republičkom odboru ostavlja mogućnost da po principu političkog voluntarizma tumači ko je prekršio ovaj zakon i ko potpada pod njega. Na primer, republički odbor ima devet članova, a tri biraju sudije Vrhovnog suda, jednog bira Advokatska komora, a pazite član 2, citiram: "Preostalih pet članova bira Narodna skupština, na predlog SANU, sa liste koja sadrži deset kandidata." (Predsedavajuća: Upozoravam vas na prekoračenje vremena.) Završavam za 20 sekundi. Zašto predlagač SANU daje više kandidata od broja koji se bira, a Vrhovni sud i Advokatska komora biraju direktno broj članova republičkog odbora? Da li po ovakvom istom kriterijumu, recimo, neke važne institucije, kao što su Fudbalski savez Srbije i Crne Gore ili neke druge, mogu takođe da predlože Skupštini neke od kandidata za budući odbor? Dakle, totalno je nejasno zašto se različiti aršini primenjuju za Vrhovni sud, Advokatsku komoru i SANU. Zašto jednostavno niste rekli da i Vrhovni sud predlaže šest od kojih se bira tri, da Advokatska komora predlaže dva od kojih se bira jedan i da SANU predlaže deset od kojih se bira pet. Toliko. Zahvaljujem na pažnji. Izvinjavam se zbog prekoračenja vremena.
Reč ima narodni poslanik Dušan Petrović, a posle njega narodni poslanik Vladan Vučićević.
Poštovana predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo ministri, nesumnjivo je da javni život u Srbiji i njegovo unapređenje zahteva donošenje jednog ovakvog zakona. To nije sporno i mislim da niko od poslanika ko je uzeo reč danas tu činjenicu i nije pokazao u drugačijem smislu. Pitanje je zaista da li će ovaj zakon, ovakav kako je predložen, sa svim bitnim institutima koje je predvideo, omogućiti da do tog poboljšanja i ozdravljenja javnog života u Srbiji zaista i dođe. Skrenuo bih pažnju na nekoliko aspekata. Po mom mišljenju, najveći nedostatak ovog zakona i, ukoliko on bude usvojen, prakse koja iz njega bude proizašla biće nekompetentnost najvećeg broja odbora, koji su predviđeni da odlučuju o pitanjima eventualnog ustanovljenja ili procedura koje bi trebalo da dovedu do utvrđenja sukoba interesa. Naime, kao što je takođe ovde više puta rečeno, osim republičkog odbora u kome će se naći pravnici, ali od svih tih pravnika, i to bih podvukao, samo jedan mora da ima kvalifikaciju koja je nužna za vršenje sudijske ili advokatske funkcije, dakle, mora da ima položen pravosudni ispit. Može se dogoditi da niko drugi od 9 članova republičkog odbora kao najvišeg tela koje bi se bavilo u državi ovom oblašću nema položen pravosudni ispit i da ne može da radi u sudu. Materija kojom će se odbori baviti jeste klasična materija kaznenih procedura i kaznenih materijalnih prava, ne samo krivičnog, već i prekršajnog i disciplinskih postupaka koji će naravno imati svoje specifičnosti. Ali se lako može dogoditi i sigurno će se u praksi događati da se ovi odbori bave i utvrđivanjem činjenica koje mogu da predstavljaju obeležja krivičnih dela. Vrlo je loše ukoliko se takvim procedurama bave osobe koje nisu kompetentne da se takvim poslovima bave. Želeo bih da vam pokažem predlog koji je Ljuba Davidović 1926. godine uputio Narodnoj skupštini. Taj predlog zakona o suzbijanju korupcije predviđa da se utvrđivanjem ovakvih slučajeva i naravno izricanjem sankcija bave sudije i tužioci tadašnjih sudova i državnog tužilaštva. Dakle, 1926. godine tadašnji predlagači zakona imali su prilično jasnu svest o tome da je nužno da se ovakvim pitanjima bave osobe koje su kvalifikovane da to čine. Kao što je nužno da se lečenjem ljudi bave doktori, tako je nužno da se kaznenim procedurama, ma koliko one bile malo neuobičajene, bave kvalifikovani pravnici i da imaju odgovarajuća, adekvatna znanja, koja su potvrđena između ostalog ne samo završenim pravnim fakultetom, nego i položenim pravosudnim ispitom. Još teži slučaj u odnosu na republički odbor jesu naravno pokrajinski odbori i odbori koje bi lokalne skupštine trebalo da obrazuju. Ti odbori mogu da budu potpuno sastavljeni od laika, a znamo da parlamentarne većine svugde prema svom sluhu, ukusu, veštini, intencijama i svemu u onome što opredeljuje politiku utvrđuju različite sastave različitih organa. Možemo očekivati da tako utvrđeni članovi ovih odbora koji nemaju pravna znanja, a politički su opredeljeni, iako ne moraju biti, odnosno ne smeju biti članovi političkih stranaka, u priličnoj meri potpuno devalviraju potencijalne efekte koje bi ovaj zakon trebalo da proizvede. To je ono što smatram da je loše u članu 19. i mislim da bi u tom pogledu ovaj zakon trebalo znatno unaprediti, da bi on mogao da u realnom životu proizvede ono što mi svi ovde želimo, a to je da se stepen korupcije smanji na one standarde koji danas postoje u EU i da Srbija bude zemlja u kojoj korupcija više neće biti značajan problem. Naravno da je tu pitanje i sankcija koje odbori mogu da izreknu. I, uporedna rešenja bi svakako trebalo imati u vidu, a ja mislim i nadam se bar da su Ministarstvo i Vlada kao predlagači imali uvida upraksu koju su organi ovakve vrste u zemljama Zapadne Evrope imali i kakve efekte su uspeli da postignu. Ono što mislim da nesporno predstavlja odstupanja od bitnih trendova u ovoj oblasti jeste da zakon nažalost ne predviđa nijedan institut koji bi se bavio prevencijom korupcije. Ovo je zakon koji se isključivo bavi procedurama koje bi trebalo da utvrde činjenice koje će, ako predstavljaju sukob interesa, dovesti do izricanja sankcija kako su Predlogom zakona predviđene. U ovom trenutku preovlađujuće zone interesovanja država u Zapadnoj Evropi u ovoj oblasti predstavljaju edukacija poslanika, edukacija visokih činovnika, edukacija ministara, zamenika ministara, osoba koje vrše izvršnu vlast.Dostignuća koja su učinjena u zapadnoevropskim zemljama su takva da je ova preventivna akcija koju je država sprovodila dovela do velikog smanjenja broja slučajeva kojima bi se onda kao represivni aparat bavili oni organi koji su za to zakonom predviđeni. Politički aspekt ovog zakona - nažalost, Vlada je pokazala da ne deluje kao sinhronizovan mehanizam, i činjenica da nisu predviđena budžetska sredstva za uvođenje ovog zakona u pravni i realni život zabrinjava. Ovaj parlament je na predlog Vlade Republike Srbije u prisustvu potpredsednika Vlade i ministra finansija nedavno usvojio budžet za 2004. godinu i u tom budžetu nije predviđena stavka koja bi trebalo da omogući stvaranje republičkog odbora, stvaranje administracije koja je potrebna da bi opsluživala taj republički odbor, koja bi prosto stvorila elementarne, realne pretpostavke da bi ovaj zakon mogao da bude primenjen. Kao što rekoh, to je zabrinjavajuća činjenica i DS naravno očekuje odgovor od ministra, koji bi nam dao objašnjenje kako je moguće ovaj zakon bez rebalansa budžeta uvesti u pravni i u realni život. S druge strane, veliki broj osoba koje će biti članovi odbora po odlukama lokalnih samouprava takođe će od lokalnih samouprava morati iz budžeta da izuzmu ili uzmu jedan deo novca koji je potreban za funkcionisanje tih lokalnih odbora. Kada imamo u vidu činjenicu da je budžet gradova i opština za 2004. godinu smanjen za četiri milijarde u odnosu na budžet u 2003. godini, mislim da su lokalne samouprave i na ovaj način dovedene u još teži položaj u odnosu na položaj koji smo imali u 2003., i to nije dobra stvar. Ono što je takođe vrlo interesantno jeste činjenica da je jedan od ministara u Vladi Republike Srbije, gospodin Velimir Ilić kao ministar za kapitalne investicije, pre nekoliko dana postao član upravnog odbora jedne od kompanija koje su nedavno privatizovane. Meni nije jasno kako ministri između sebe ne komuniciraju i zašto neko gospodinu Iliću nije skrenuo pažnju da Vlada priprema predlog ovog zakona, po kome gospodin Velimir Ilić ne može da bude u upravnom odboru preduzeća koje je nedavno privatizovano. Takođe, mene veoma zanima i nadam se da ćemo brzo dobiti odgovor na to da li je gospodin Tijanić prekinuo svoje poslovne relacije sa BK grupom i sa televizijom na kojoj je ranije radio.Ukoliko ovaj zakon bude stupio na snagu, sigurno ćemo vrlo brzo dobiti odgovor na to pitanje. Takođe me zanima šta će biti sa gospodinom Bogoljubom Lazićem, koji je pomoćnik gore rečenog ministra za kapitalne investicije i koji je bio jedan od direktora u BK kompaniji. Sada se bavi pitanjima telekomunikacije u Srbiji i, zamislite, on će se baviti ispred Vlade Republike Srbije utvrđivanjem činjenica koje bi trebalo da pokažu kakva je svojinska struktura u Mobtelu. (Glasovi: Da li je moguće?) Da, moguće je. Tužno, ali je tako. Koliko vidim, socijalisti su se izopštili iz rada ovog parlamenta i žao mi je što nisu ovde. Napravili su otklon od vlasti, da. Tužna je činjenica da se osobe koje su učestvovale u vlasti koja je privatizovala Telekom, gde dan - danas sve evropske policije, uključujući i Interpol, ne mogu da utvrde kolike su provizije Milošević i njegovi saradnici uzeli prodajući Telekom, spočitavaju bilo kome bilo šta što ima veze sa korupcijom. Ali, parlamentarna većina u ovoj skupštini nije to uzela kao smetnju i kao razlog da za tog istog gospodina Miloševića, za njegovu ženu i za njegovog sina, koji se obogatio noseći voće za vreme predsednikovanja njegovog oca, izglasaju zakon koji im omogućava da se,na veliki teret i muku građana Srbije, međusobno posećuju, razmenjuju informacije i emocije. (Glasovi: Tema.) Ako vi, gospodo iz DSS-a, imate nešto protiv, to možete da obrazložite za ovom govornicom. Dakle, neprirodno je, ali je realno da iskazujete žal za Miloševićem. Hvala lepo.
Hvala. Replika? Izvolite.
Prvo, gospodine Petroviću, to što je pisao Ljuba Davidović ne treba sada da nam pokazujete. To je trebalo da donesete u Skupštinu januara 2001. godine, pa da predložite usvajanje jednog ovakvog zakona januara 2001. godine, da se ne bi desilo da jedan potpredsednik Vlade sedi u sedam ili osam upravnih odbora; da se ne bi dešavalo da lokalni funkcioneri primaju po sedam ili osam tantijema, što je državni budžet koštalo mnogo više nego pomoć haškim pritvorenicima u ovom trenutku. Na kraju, mi smo o tom zakonu raspravljali. Trebalo je i vi tada da se javite za reč, a ne sada, sa naknadnom pameću, da izlazite pred Narodnu skupštinu i govorite o nečemu što je bilo na dnevnom redu prošle nedelje, jer, znate kako, u centralnoj Bosni, naš prepametni narod kaže - ko naknadnu pamet ima, zadnjicu ne sačuva. Hvala vam.
Hvala. Reč ima šef poslaničke grupe SRS Tomislav Nikolić, izvolite.
Dame i gospodo poslanici, zamolio bih vas iz demokratskog bloka da se ne svađate previše zato što bismo želeli makar kakvu - takvu konkurenciju na sledećim izborima. Čuli smo da je ministar lično veoma zadovoljan Predlogom zakona, pa upućujem, gospodine ministre, da nam svoja lična osećanja ovde ne iznosite, zato što je predlog mogao da bude i bolji. Ako je već pomenuto ovde i od strane ministra da je ovaj zakon bio predmet njihovog interesovanja i u vreme kampanje, onda nije trebalo da dođe pred poslanike dva dana pred ovu sednicu Skupštine. Znači, mogao je da dođe i pre mesec i pre dva meseca, jer ako ste vi imali toliko vremena da ga napišete, trebalo je da omogućite i poslanicima razumno vreme da ga pročitaju, da se s njim slože ili ne slože, ili da se slože s njim ako bi bio prihvaćen poneki amandman koji su mnogi poslanici podneli, a i treba da se podnose amandmani na ovaj predlog zakona. U principu, ostao bi neprijatan osećaj u Srbiji kada bi bilo ko ovde rekao da je protiv zakona. Iskoristili biste to medijski, kao što već nekoliko dana polako zahuktavate tu svoju mašinu, pa biste rekli da je poslanik koji kaže da je protiv ovog zakona u stvari lično zainteresovan i da verovatno on ima neki sukob interesa pa pokušava da spreči i donošenje zakona. Ali, kako ste konstituisali, koncipirali Vladu, kako ste se opredelili oko kontrole ministarstava, sami ste pružili priliku da ovo bude jedna od najkorumpiranijih vlada u istoriji Srbije. Reći ću vam i zašto. Ne kažem da jeste. Pre nego što reagujete, saslušajte. Ima velikih šansi da to bude. Jer, vi ste se dogovorili da se niko ne meša u ministarstvo, u političkoj stranci čiji je ministar. Tako sada imamo ministra, zamenika, pomoćnike, sve iz iste političke stranke. (Glasovi: Nije tačno, navedi neko ...) Nije tačno? Evo, hoćete da krenemo po ministarstvima? Ima li ikoga u tim kapitalnim investicijama da ga nije postavio Velimir Ilić? Ima li u Ministarstvu za dijasporu ikoga iz neke političke stranke osim SPO-a? Nemojte da me čačkate. Ali, o čemu ovde treba razgovarati zato što zakon zaslužuje pažnju, iako je isključivo zakon o dobrim namerama. Čini mi se, kako ste počeli da nam predlažete zakone, da nam samo iznosite neke svoje dobre namere. To je sudbina i Zakona o izboru narodnih poslanika, kojim je tobož omogućeno dijaspori da glasa. To je bila dobra namera, ali ste i sami znali da neće moći da bude ostvarena, pa je otprilike i ovo dobra namera. Cenim dobru nameru da nema sukoba interesa kod funkcionera, postavljenih lica, posebno kod nosilaca pravosudnih funkcija. Ali, član 2. u stvari upućuje na to da je i ovaj zakon usmeren samo prema jednoj grani, a to su funkcioneri koji obavljaju funkciju na osnovu izbora, postavljenja i imenovanja u organe Republike, autonomne pokrajine, grada ili opštine, a za sudije i za postavljena ili imenovana lica upućujete nas na zakone kojima je to već regulisano. To je tako regulisano u tim zakonima kao što je bilo regulisano i za ove funkcionere za koje sada donosimo novi zakon, opšte. Znači, treba da se ovaj zakon piše za sve. Dalje, zašto razdvajanje odbora na republički, pokrajinski, gradski, opštinski nivo? Zašto? Kakva je to disperzija odbora, pa će sad u opštini postojati odbor koji prati sukob interesa isključivo na nivou te opštine, pa ćemo onda na nivou autonomne pokrajine, pa na nivou Republike, pa grad Beograd posebno, grad Niš, grad Kragujevac. I kada se to bude rasplinulo, ko će koga da obaveštava? Ovde sam video dužnost republičkog odbora da obaveštava Narodnu skupštinu, ali nisam video dužnost ovih drugih odbora da obaveštavaju svoje skupštine o svom radu. (Glasovi: Piše.) Možda piše, ali za ovo kratko vreme uz sedam finansijskih zakona teško je bilo da čovek uđe u sve. Dalje, ko kaže da postoji sukob interesa samo ako su roditelji i deca ili tazbina, tast i tašta, zainteresovani za posao koji vrši funkcioner. Srbijom trenutno vladaju kumovi. Osam kumova trenutno vlada Srbijom. Što ne predvideste ovde da i kumovi ne mogu. Pa, Kopola bi mogao sada da snimi jedan nastavak "Kuma", gledajući samo ove što kradu preko energetske mafije. Ili to možda nije sukob interesa? Ova najnovija postavljenja u NIS-u, i u ostalim državnim preduzećima? I sve kumovi. Kada su se okumili? Kada su počeli da rade poslove. Jedan bio u privatnoj firmi, jedan bio državni funkcioner, okumili se, firma monopolist. Pa sada ovaj našao sebi novog kuma, pa onaj novog kuma, pa stigoše do šefa kabineta predsednika Vlade Republike Srbije, i on je kum jednom od njih. Što ne upisaste ovde i kumove, pa da počnemo da prozivamo kumove. Dalje, pri svakom nabrajanju, kao što je u članu 6, rizikujete da mnogo toga izostavite. Ako ste već nabrajali, zašto niste razdvojili koja će mera ići za koju povredu, za koju povredu će ići nejavna mera, za koju će ići mera obaveštavanja javnosti, za koju će ići mera pozivanja da podnese ostavku. Ne slažem se sa prethodnikom koji je ovde govorio da je tu potrebno neko pravno znanje. Kod sukoba interesa, kod sukoba sa moralom, ne treba vam pravno znanje i neće moći ovaj zakon ljude koji nemaju morala da nauči tome šta je moral, kao što čobanin bičem uteruje ovce u tor. Ko nema morala, njemu ovaj zakon ne pomaže, a onome ko gleda da li je nešto sa stanovišta morala ispravno uopšte nije potrebno da ima pravno znanje, nego treba da bude čestit čovek i nije mu potrebno da ne bude član političke stranke. Protiv toga sam da zabranjujete članstvo u političkoj stranci svakome ko tobož treba da bude pošten. Šta smo mi članovi političkih stranaka, svi nepošteni? (Iz sale se čuje dobacivanje: Ti jesi!) Pa ja jesam, sve vi znate, samo ne znate da se bavite politikom, sve drugo vam je jasno, samo ne znate šta je politika. Ako biste tražili funkcionera koji treba da ispuni član 11, baš me interesuje kako je to jedan ministar dužan da o svakom pritisku ili nepriličnom uticaju kome je izložen u vršenju javne funkcije obavesti organ koji ga je postavio ili imenovao i nadležni odbor, a ako je izabran na javnu funkciju da o tome obavesti samo nadležni odbor. Dužan je ministar da vas obavesti kada mu neko nešto ponudi; a šta ako vas ne obavesti, gde je mera ako vas ne obavesti? Hoće li odbor da kaže – izričemo ti nejavnu meru, nudio ti je neko novac, a ti nisi novac prihvatio. Što da vas čovek obaveštava, ako mu je neko nešto nudio i ako je on to odbio, šta je on sada? Potkazivač. Zar nije dovoljno da čoveka cenite zato što je odbio, što mora da vam se legitimiše da je odbio. Sada će da navale ministri i narodni poslanici da obaveštavaju odbor kako su odbili ovo, odbili ono, pa smo sada svi mi čestiti i svi ispunjavamo uslove iz ovog zakona. Registar imovine, zanimljiva stvar. Svi su dužni da prijave svoju imovinu i da prijave imovinu povezanih lica, u redu je. Stav 2. u članu 14. kaže - podaci o imovini koju je funkcioner prijavio mogu se koristiti samo u postupku u kome se odlučuje o tome da li postoji povreda zakona ili ne; a podaci o drugim prihodima i plati su javni. (Predsedavajući: Da li koristite i sledećih 10 minuta?) Da. Sada vas pitam, šta ako novine počnu da obaveštavaju o imovini koju su pojedini funkcioneri prijavili, gde je kazna za odbor gde funkcioner prijavi imovinu i taj podatak je tajna, a objavi se u sredstvima informisanja. Ta sankcija ne postoji, jer vi ne znate ni ko je objavio, vi ne možete ceo odbor da raspustite, jer ne znate ko je dao podatak, nikada ne možete da ustanovite ko je dao podatak, a to će biti u stvari poslastica, kao što je ovaj zakon o pritvaranju haških pritvorenika za mnoge ljude postao poslastica da se iživljavaju nad sudbinom onih koje su tamo oterali. Član 19. mora da se menja, mora, nemojte da uplićete druge organe u ono što treba da sprovodi, po mom mišljenju, Narodna skupština Republike Srbije. Šta to znači, je li to čestito ako nam predloži Srpska akademija nauka i umetnosti ta lica? Što mi priznajemo da, evo, još ima nekoga ko je čestit, a Narodna skupština nije čestita? A što sada da sudije predlažu pravnike, a advokati advokate? Otkud to pravo advokatima da baš advokate predlažu, što sudije da ne predlažu sudije, što i za advokate niste rekli – predlažu pravnike. I što advokati da predlažu, a gde su nevladine organizacije? Ovo je prvi put od kada ste vi došli na vlast, za ove četiri godine, da ste negde isključili nevladine organizacije, udruženja građana, većinske sindikate. Nema dodvoravanja svima ovde, gde vam je Srpska pravoslavna crkva? Ponavljam, član 20. stav 2 - član republičkog odbora ne može biti član političke stranke. To je diskriminacija stotina hiljada članova političkih stranaka u Srbiji, to je neustavno. To što je neko član političke stranke ne može da ga liši prava da bude u ovom odboru. Ne može, zato što sudija može da bude član političke stranke; onaj ko odlučuje o životima drugih, o zatvoru, o zapleni imovine, on može da bude član političke stranke, a član odbora koji izriče javnu i nejavnu opomenu, taj ne može da bude član političke stranke. I kako, kada god se radi o nekoj čestitosti, vi prvo kažete da ne može da bude član političke stranke onaj od koga očekujete da bude čestit. Za mene su najčestitiji ljudi oni koji su u političkim strankama, oni su se bar javno oglasili i rekli - da, ja pripadam toj i toj političkoj stranci. To je mnogo čestitije nego da ćutiš, sediš kod kuće i ne pričaš čiji si, ili su bar oba stava čestita. To što neko nije član političke stranke uopšte nije vrlina i ne kvalifikuje ga, ne rangira ga za neku funkciju u državi samo po tom osnovu. Stav 3. - član republičkog odbora ima pravo na mesečnu naknadu u visini od sedam prosečnih mesečnih zarada isplaćenih u Republici Srbiji. Koliku platu ima predsednik Vlade? Koliku platu ima predsednik Narodne skupštine? Jesu li to najvažnije funkcije u zemlji? Otkud to da član republičkog odbora ima dva puta važniju funkciju nego predsednik Narodne skupšine, otkud to da sekretar odbora ima tri puta važniju funkciju nego sekretar Narodne skupštine? Šta mislite sa trostrukom platom, da nekoga učinite čestitim? A onaj član, odnosno predsednik upravnog odbora je imao apanažu 200.000 dinara pre četiri godine, pa nije čestit čovek, sada stižu podaci da nije bio čestit. Vi mislite da nemoralnom čoveku visina plate određuje kada će da prestane da bude nemoralan. Ako se ovde pruža prilika da zaradi 100 ili 200 hiljada evra, zašto mu dajete sedam puta veću platu, jer mi ovo radimo zbog ogromnih para, ogromnih. Sada, ove mere zaista su mi... Čitav zakon zbog mera čekam, tražim, čitam mere i onda vidim da postoji nejavna odluka, javna odluka, upozorenje, a onda kažete - sve drugo regulisano je Krivičnim zakonom; pa neka ide onda sve u Krivični zakon, zašto moramo i nejavno da ga upozoravamo? Saznate da je povredio neko pravilo iz člana 6. stava 2. i odlučite da mu izreknete nejavnu meru upozorenja. Nema smisla, zaista. To nejavno, kako je to nejavno ako ceo odbor zna koja je mera izrečena i onda će u novinama da se pojavi – izrečena je mera nejavnog upozorenja tom i tom, i on će zaista da se zgrane i da prestane da se bavi time čime se do sada bavio. Ima i mera javnog objavljivanja preporuke da neko podnese ostavku. Pa mi preporučujemo već dva meseca Borisu Tadiću da podnese ostavku, neće da čuje čovek. Cela Srbija čeka sredu da ga razreše, umesto lepo da ode kao čovek. Cela Srbija traži da neko podnese ostavku, a mi sada uvodimo odbor koji će da ga zamoli da podnese ostavku. Vi znate šta je vlast, kao slana voda, što više piješ sve si žedniji. Kakva preporuka da podnese ostavku? Motkom neke ljude nećete moći da oterate sa funkcije. Mera nejavnog upozorenja (ovo je zaista zanimljivo, član 26. stav 2) izriče se i ako funkcioner zadocni sa izvršenjem obaveza predviđenih ovim zakonom, a u odluci mu se određuje način i rok za povinovanje ovom zakonu. Ako funkcioner potpuno odbije da se povinuje ovom zakonu, koja je onda mera? Koja je mera, ako ima većinu u Narodnoj skupštini pa ne možete da ga smenite, jer ta njegova 22 poslanika sve znače u Srbiji. Nekada je pet poslanika sve značilo u Srbiji, asada ste to podigli na 22. Koja je to mera kada rizikujete da koalicioni partner izađe iz Vlade i da padne Vlada? Izbacio bih sve ovo o nadležnostima pokrajinskih i lokalnih odbora. Bavili smo se ovim zakonom. Imamo amandmane na ovaj zakon i bilo bi dobro da skupštinska većina u danu za glasanje prihvati amandmane Srpske radikalne stranke, dodatno ćemo ih obrazlagati. Od toga da li ćete imati većinu tog dana ili ne, kada bude glasanje, zavisi i kako ćemo mi da glasamo. U principu, da bi javnost znala i da ne komentariše pogrešno, mi smo za to da se spreči sukob interesa. Mi smo za to da svako, kao što se to dešava u Engleskoj kada se u skupštini ili u organu u kome je izabran, postavljen raspravlja o firmi Visa, a on ima visa karticu, izađe iz sale i neće o tome da raspravlja. Ako se raspravlja o fabrici automobila a on ima automobil te marke, izađe i neće sebi da dozvoli da ima sukob interesa, da razmišlja šta će da radi i kako će sutra da ga gledaju. Ako dovedemo društvo na taj stepen onda nam zakon neće biti potreban. Ako hoćete zakon, ovde moramo da imamo dodatnih kazni. Bez kažnjavanja onih koji su zaslužili da budu kažnjeni u Srbiji neće biti reda. Možete da pričate o Evropi koliko god hoćete, a posebno o tome da ćemo kada budemo demokratska zemlja ući u Evropu. Dok ne bude reda u Srbiji mi u Evropu nećemo moći da uđemo. Vi to vrlo dobro znate. Mnoge države u svetu red su zavodile kažnjavanjem. Probajte ovim nejavnim merama upozorenja, pa ćemo se naći ponovo da prihvatite mere za koje sam ubeđen da jedino mogu da dovedu do reda u zemlji.
Reč ima narodni poslanik Vladan Vučićević, a neka se pripremi narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srbiji je ovaj zakon bio neophodan mnogo ranije i, naravno, da je ovaj zakon usvojen i donesen u Republičkoj skupštini ranije, gospodin Velimir Ilić danas ne bi bio u odboru, a danas možda jeste zato što nema tog zakona i onda se ne vidi razlog zašto ne bi bio. Što se tiče Ministarstva za kapitalne investicije, dužan sam da kažem da je to možda jedno od retkih ministarstava u kome, sem ministra, nema ni zamenika ministra, ni pomoćnika iz Nove Srbije. Naravno, da li je to dobro ili nije dobro pokazaće vreme. Ovaj zakon je u Srbiji dugo očekivan. Srbija je siromašna država sa bogatim pojedincima, a mnogi bogati pojedinci su bivši političari. Bivši političari i njihovi prijatelji i saradnici. Od ovog zakona građani Srbije očekivali su mnogo i očekuju mnogo. Postavlja se pitanje da li će ovaj zakon sa ovakvom kaznenom politikom, koja se više svodi na moralnu kritiku, biti celishodan i uspeti da spreči – a to je upravo ono što građani Srbije žele,što je neophodno - pljačku, lopovluk i, naravno, beskrupulozno ponašanje pojedinaca na određenim funkcijama. Na neki način ovaj zakon nije obuhvatio sve, pa se može reći da je donekle i selektivan. Znajući da do sada niko u Srbiji od bitnih i značajnih funkcionera nije odgovarao, mora kaznena politika biti uneta u ovaj zakon i mora biti rigoroznija, stroža. Jednostavno, mora postojati odredba da se svima onima koji se grubo ogreše o svoju funkciju, a znamo da u nekom proteklom periodu nisu bile cifre primanja poklona od tri hiljade dinara, već pljačke, lopovluci sa više miliona maraka, a sada evra, da se takvim ljudima, pored krivične odgovornosti, zabrani doživotno da se bave politikom. Sa ove govornice, na neki način, određuje se sudbina srpskog naroda, pa i naša, a bogami određuje se i budućnost države Srbije. Iz tih razloga niko ne bi smeo da pojedine kritike i ovaj veliki broj amandmana, koji je uložen, shvati kao kritiku Vladi, već kao želju da se ovaj zakon popravi i da se napravi jedan dobar i kvalitetan zakon. Osvrnuo bih se na par članova, a to su članovi 8, 12. i 16. U članu 8. se kaže - prenos upravljačkih prava. Verujte, kao čovek i kao poslanik apsolutno se ne slažem da svoje upravljačko pravo, a vlasnik sam preduzeća 18 godina, treba da prenesem na nekoga i da ću time pokazati neko poštenje. Smatram da i dalje treba da posedujem to upravljačko pravo, a da ovim zakonom treba regulisati da finansijska inspekcija, policija i nadležni organi treba kod mene da dođu tri, četiri puta godišnje i, u krajnjoj liniji, vrše češću proveru mog poslovanja. Smatram da je to korektno. Zašto sada, ako prenesem upravljačko pravo na suprugu, to je nešto nepošteno, a biće pošteno ako prenesem upravljačko pravo na nekog svog prijatelja? Sigurno neću preneti upravljačko pravo na nekoga koga ne znam, nego na nekoga koga znam. Ne smatram da se prenosom upravljačkog prava stiče neko poštenje. Onaj ko je bio pošten taj će pošten i biti, a onaj ko je nepošten može preneti upravljačko pravo na bilo koga, bio je i ostaće nepošten. Naravno, član 12. kaže – prijavljivanje imovine i podnošenje izveštaja o imovini, pa onda kaže – bračnog druga, vanbračnog druga, krvnih srodnika u pravoj i pobočnoj liniji zaključno sa drugim stepenom srodstva. Ne vidim i ne mogu da shvatim da ću, kao i bilo ko od funkcionera, moći da nekom svom bratu koji ne želi da se bavi politikom, rođenom bratu popisujem imovinu i da ga nateram da svoju imovinu nekome ovde prikazuje. Nema pravnih argumenata, nema pravnih mogućnosti da ja to njega nateram. Kako ću naterati svoga tasta? Zašto bi moj tast ili moj šurak sada morao da podnosi neke izveštaje, kada se čovek ne bavi politikom i ako je apolitičan čovek? Naravno, ja i moja porodica smo dužni da podnesemo takav izveštaj i podležemo kontroli sve vreme bavljenja funkcijom. Sigurno znamo, a imamo prilike i videli smo da su rođena braća na sudu, sude se oko imovine. Ako se sude oko imovine, zašto bi on sad neku imovinu dao meni i kakav je mehanizam odbora kada ja kažem da meni moj tast to neće dati. Nije važno da li ovde stoji "kum". Mislim da je to ovde problematično i da je vrlo teško to u praksi izvesti. Dole kaže: "Lice čiju imovinu funkcioner prijavljuje dužno je da funkcioneru pruži tačne podatke, a nadležni odbor može, na predlog funkcionera, zahtevati da ono neposredno dostavi podatke o svojoj imovini u roku koji važi za funkcionera" itd. Onda kaže ovako: "Podaci koji se prijavljuju". Taksativno je navedeno šta sve treba da se prijavi. Da li bi neko od vas prijavio koliko ima gotovog novca? Pa, neće prijaviti niko. Može prijaviti ono što je na računu, ako neko može da mu proveri, ali ko će sad ovde reći koliko novca u džepu ima i koliko novca ima u kući? Mislim da ovde ima puno izlišnih stvari koje, u krajnjoj liniji, treba izbaciti. Ili, na primer, koliko ima dugovanja? Ono što je bitno, to je prijem poklona. Na neki način, svako ko želi u Srbiji može funkcionera dezavuisati, omalovažiti, degradirati. Nije ova zemlja propala što je neko primao poklone od 3.000 dinara, već je ova zemlja propala što su je krali i pljačkali godinama. Ali, kako ćemo sada ako funkcioner napravi svadbu, a u Srbiji su svadbe česte, pa dobije tako skupocen poklon. Svako će moći da kaže da je to na neki način mito i da postoji sukob interesa. To bi, otprilike, na neki način bile dobronamerne primedbe na ovaj zakon. Smatram da je ovakav zakon Srbiji neophodan, ali da treba što više ovih amandmana, a ja sam ih video, da usvojimo, da napravimo jedan korektan zakon i da, naravno, postoji u ovom zakonu i ono što se zove krivična odgovornost. Bez krivične odgovornosti, samo moralnom kritikom, a Srbija je moralno posrnula proteklih 14 godina, neće moći da se donese dobar celovit zakon.
Molim poslanike da ubace kartice u svoje kućice. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović, a neka se pripremi narodni poslanik Snežana Lakićević-Stojačić.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram priznati da sam, kada sam prvi put pročitao Predlog ovog zakona, bio veoma iznenađen, pre svega nejasnim formulacijama i izostankom konkretnih ovlašćenja za odbore, kao i odgovarajućih sankcija. Jednostavno, ovo nije zakon kakav ste obećavali u kampanji. Ovo nije zakon kakav su građani očekivali i ako kojim slučajem bude izglasan u ovom obliku, kada počne da se ne primenjuje, građani će biti veoma razočarani. SRS je, kroz amandmane koje smo podneli, ponudila jedan potpuno drugačiji koncept zakona o sprečavanju sukoba interesa pri obavljanju javnih funkcija. Pokušaću da ukratko (sada ukratko, a tokom rasprave o amandmanima i konkretnije) ukažem na nedostatke i nelogičnosti kojima obiluje ovaj zakon, koji po svojoj nesprovodivosti najviše podseća na zakon o lustraciji i sve ono što se dešavalo oko Radiodifuznog saveta. Već sada se može reći da će ovaj zakon biti upamćen kao jedan izuzetno skup eksperiment koji će Republiku Srbiju koštati desetak hiljada prosečnih plata mesečno. Prva mana ovog predloga jeste u tome što su od primene izuzeti najpre sudije Ustavnog suda, sudije za prekršaje, javni tužioci i zamenici javnih tužilaca, kao i funkcioneri imenovani u organe ustanova i drugih organizacija čiji je osnivač Republika Srbija, autonomna pokrajina, opština, grad i grad Beograd. Mnogo bi bilo bolje da je, umesto ovakvog parcijalnog rešenja, ova oblast sukoba interesa regulisana na celovit način, jednim zakonom za sve funkcionere. Dalje, prilikom organizovanja odbora za rešavanje o sukobu interesa predviđeno je osnivanje republičkog odbora, najpre za rešavanje o sukobu interesa, a zatim i pokrajinskih odbora i, na kraju, opštinskih i gradskih odbora. Ovo rešenje vodi osnivanju velikog broja odbora, jer znamo da u Srbiji ima nešto manje od 200 opština. To će svakako dovesti do jednog glomaznog aparata koji će brojati nekoliko hiljada ljudi, a samim tim će doći do formiranja različite prakse u odlučivanju odbora, jer su oni, podsećam, samostalni i nezavisni u svom radu. To će dovesti do različitih odluka o istim ili sličnim slučajevima, odnosno za istu povredu ovog zakona jedan odbor za rešavanje o sukobu interesa izricaće nejavno upozorenje, dok će drugi izricati preporuku za razrešenje. Kod određivanja kruga povezanih lica jedan deo određen je nabrajanjem određenih lica, dok je drugi deo određen opštom formulacijom, tako da svako lice pod određenim uslovima može biti povezano ukoliko to odluče članovi odbora, iako nema nijednog unapred propisanog kriterijuma za to. Znači, u praksi će to svakako izazvati probleme. Kod podnošenja izveštaja o imovini, rekao sam već, veoma široko je postavljen krug lica za koja funkcioneri imaju obavezu da prijave imovinu, a pri tom nije obezbeđena nikakva zaštita podataka koje ti ljudi budu prijavljivali. Zatim, ne postoji nikakva predviđena sankcija za neprijavljivanje podataka. Šta će se dešavati ukoliko funkcioner nije u dobrim odnosima sa nekim od lica čiju imovinu treba da prijavi ili ukoliko jednostavno ta lica ne žele da daju tu imovinu nikome na uvid, sem, u skladu sa poreskim zakonima, poreskim organima? Da li će i kakve posledice za to trpeti funkcioner? Kod prijema poklona jedno veoma zanimljivo rešenje kaže da povezano lice ne može primiti poklon u vezi sa vršenjem javne funkcije funkcionera sa kojim je povezano. Funkcioner može dokazivati da nije mogao uticati na ponašanje povezanog lica ako je ono poklon primilo ili da poklon nije bio u vezi sa vršenjem njegove javne funkcije. Jedan od osnovnih postulata u našem pravnom sistemu je prezumpcija nevinosti. Kroz ovaj zakon zakonodavac uvodi pretpostavku krivice, jer postoji oboriva zakonska pretpostavka da je funkcioner kriv za ponašanje, odnosno prijem poklona od strane povezanog lica. To je u pravu nedopustivo, kao što je nedopustivo zahtevanje od funkcionera da dokazuje negativnu činjenicu, odnosno odsustvo svoje krivice. Što se tiče sastava republičkog odbora, predviđeno je da ima devet članova od kojih tri biraju sudije Vrhovnog suda među diplomiranim pravnicima posebno stručnim za krivično, građansko, privredno ili upravno pravo, a jednog bira Advokatska komora. Takođe, ne postoje unapred propisani kriterijumi, ko će i na osnovu kojih merila odlučivati ko je posebno stručan u određenoj oblasti. Naše dosadašnje iskustvo sa ekspertima u raznim oblastima je veoma negativno. Dalje, jedini kriterijum za predlaganje kandidata može da bude lično poznanstvo između predlagača i kandidata. Neće valjda neko iz Ustavnog suda ili iz Advokatske komore predložiti za člana saveta nekog za koga je u prodavnici čuo da je posebno stručan. Valjda će predložiti svog poznanika u čiju se stručnost već unapred uverio, a onda se postavlja pitanjeda li ti ljudi mogu da budu objektivni. Sledeći član propisuje zabranu, odnosno kaže da član republičkog odbora ne može biti član političke stranke. Zašto ne? Šta to fali članovima političkih stranaka i da li zakonodavac ovim zakonom hoće daih unapred sve proglasi za nepoštene i neobjektivne? Kako ćete i na koji način utvrditida li je neko član određene političke stranke? Po sadašnjim zakonima ne postoji obaveza izjašnjavanja za bilo koga da li je ili nije član političke stranke. Zatim, plata, odnosno mesečna naknada za člana republičkog odbora, koja je u visini sedam prosečnih mesečnih zarada isplaćenih u Republici Srbiji, izuzetno je visoka i mnogo je veća i od plate predsednika Republike, od plate narodnih poslanika, od plate ministara, sudija, tužilaca. Na ovaj način se svi ovi ljudi degradiraju. Degradira se i predsednik Republike koji je inokosni organ i koga bira nekoliko miliona ljudi. Odbor će imati službu koja vrši stručne, administrativne i tehničke poslove potrebne za rad odbora. Službom rukovodi sekretar; plata sekretara ne može biti viša od trostrukog iznosa plate sekretara Narodne skupštine. Ovde imamo degradaciju i Narodne skupštine i sekretara Narodne skupštine. Što se tiče mera koje će ovi odbori izricati, ono što se nameće samo po sebi jeste da te mere nisu obavezne i unapred se može reći da one u praksi neće biti poštovane, pogotovo ako se ima u vidu način na koji će ovi ljudi biti birani, a verovatno će prebacivati jedni drugima – ovaj je iz one stranke,ovaj je JUL-ovac, a ovaj je DS-ovac, mene njegove preporuke ne zanimaju. Mera nejavnog upozorenja, kaže član 26, izriče se funkcioneru zbog povrede ovog zakona koja nije uticala na vršenje javne funkcije. Kada pogledate koje su povrede ovog zakona u članu 6. postavlja se pitanje da li je moguće da neko učini neku povredu, a da to ne utiče na vršenje njegove funkcije? Da li je moguće da neki funkcioner npr. utiče na dobijanje poslova ili javnih nabavki, a da to ne utiče na vršenje njegove funkcije. Da li je moguće da zloupotrebi posebna prava koja mu pripadaju radi vršenja javne funkcije, a da tim činom ne ugrozi vršenje svoje javne funkcije? Što se tiče sastava pokrajinskih odbora, kao i opštinskih i gradskih, ovde je još gora situacija, jer ovde apsolutno nikakvi kriterijumi nisu predviđeni za članove odbora. Možete reći da će to biti stručni ljudi i ovakvi i onakvi, ali zakon jednostavno ne kaže i ne obavezuje te ljude niti da imaju jedan dan radnog staža, niti da imaju jedan dan škole pre nego što ih neko imenuje na ovu funkciju da odlučuju o časti,obrazu i sudbinama drugih ljudi. Ukoliko ovaj zakon bude donet, biće iskorišćen za zapošljavanje velikog broja ljudi na lokalnom nivou, a korist od ovog zakona, odnosno primene ovog zakona biće minimalna ili nikakva, a posebno u malim i siromašnim opštinama, gde će predstavljati veliko opterećenje za lokalne samouprave. Samo još jedna stvar, veoma važna, kaže u članu 36. stav 2. da će Vlada, odnosno nadležni organ AP, opština, gradova i grada Beograda u roku od 30 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona obezbediti prostorne, tehničke i druge materijalne uslove za početak rada odbora. Niste u stanju pet godina, a podsetiću u ovom trenutku da je primena Zakona o sudovima odložena za 1. maj 2007. godine, jer niste bili u stanju da nađete četiri zgrade za apelacione sudove, a hoćete da nas ubedite da ćete za 200 odbora za rešavanje sukoba interesa, koji će biti formirani širom Srbije, u roku od 30 dana biti u stanju da obezbedite sve ove uslove. Zanimljivo je još i pitanje plata ovih članova lokalnih i pokrajinskih odbora, jer član 33. kaže da se na organizaciju i rad pokrajinskih i lokalnih odbora i položaj njihovih članova primenjuju odredbe ovog zakona o republičkom odboru. Kada se to primeni, s obzirom na to da član republičkog odbora ima pravo na naknadu u visini od sedam prosečnih mesečnih zarada u Republici Srbiji, analogno tome član pokrajinskog odbora imaće pravo na sedam prosečnih mesečnih dohodaka isplaćenih u pokrajini, a član lokalnog odbora na sedam prosečnih ličnih dohodaka isplaćenih u opštini. Na ovaj način, kada se formira 200 odbora po minimum pet članova, lako je doći do računice da će ovo mesto Republiku Srbiju koštati više od 7.000 prosečnih ličnih dohodaka. Da li je ovo vredno toga? Na kraju, s obzirom na to da se ovaj zakon poziva na moral, rekao bih da ko morala ima ovaj zakon mu nije ni potreban, a ko morala nema, njemu ovaj zakon neće predstavljati nikakvu prepreku. Imate, dame i gospodo narodni poslanici, još jednu šansu da sve ovo ispravite, a to je da glasate za amandamne SRS-a.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Snežana Lakićević-Stojačić, a neka se pripremi narodni poslanik Vladimir Homan.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, prvo želim da izrazim zahvalnost gospodinu ministru što prisustvuje celom toku rasprave po pitanju ovog zakona, što nažalost nije bio slučaj sa ministrima Vlade Republike Srbije prilikom rasprave o budžetu koji je usvojen nedavno u ovom parlamentu. Nadam se da će ovaj dobar običaj i ubuduće biti karakteristika ministara Vlade Republike Srbije. Neophodnost za donošenje ovog zakona nije sporna. Ona je na dobar način data u obrazloženju predloga i predstavlja nastavak donošenja niza antikorupcijskih zakona koji su doneti u prethodne tri godine; samim tim, izvodimo zaključak da ovo nije jedini, a svakako nije najvažniji antikorupcijski zakon o kojem se raspravlja danas u republičkom parlamentu. Da vas podsetim, u prethodnom periodu doneti su zakoni o javnim nabavkama, o budžetskom sistemu, o poreskom postupku, o finansiranju političkih stranaka, carinski zakoni, zakoni o privatizaciji, duvanu i set poreskih zakona. Svim ovim zakonima umnogome je umanjeno diskreciono pravo ljudi da odlučuju po pitanjima kojima se zakoni regulišu. Nažalost, aktuelna situacija na političkoj sceni Srbije umnogome je omogućila potpuno diskreciono pravo na odlučivanje ministrima, prilikom piramidalnog raspoređivanja na funkcije, saglasno tome koje nadležnosti koji ministar ima u svom ministarstvu, pa tako svako ministarstvo faktički postaje nadležnost određene političke stranke koja je to ministarstvo dobila. Osnovna funkcija političke vlasti je ostvarivanje onih društvenih ciljeva koji su od značaja za stabilnost i prosperitet društva. Ostvarivanje ovih ciljeva je u svom konkretnom obliku u velikoj meri vezano za autoritet, postupke i ukupno ponašanje nosilaca funcija. Nema mnogo stvari koje tako neposredno i uverljivo narušavaju ugled države, kao uvek moguće zloupotrebe nosilaca političkih državnih funkcija. Otuda potreba da se za nosioce funkcija uspostave i da važe posebna pravila ponašanja. Ova pravila se ne mogu pretpostavljati, ona se moraju propisati i u tom smislu i u tom cilju ovaj zakon bi imao osnova da se donese, pod uslovom da se određene norme isprave amandmanima koje je predložila lista DS-Boris Tadić. U kritičnim trenucima, kao što je ovaj, kada društvo polako klizi u bezakonje ili kada stanovništvo opaža da su nosioci vlasti korumpirani i amoralni, traži se spasilac koji treba da se odlikuje poštenjem i moralnim ponašanjem, odnosno da drži reč i obećanja. Primeri Latinske Amerike su očigledan dokaz da su takva rešenja pogrešna i da vode ka političkom autoritarizmu i ekonomskom nazadovanju. Nesporna je potreba da se u ovaj zakon unesu odgovarajuća rešenja. U tom smislu u odnosu na pojedine odredbe dala bih i neke napomene i sugestije. Pre svega, želim da istaknem da javnost ovaj zakon percipira i kao čarobni štapić, očekujući od njega da korupcija u svakom mogućem obliku bude iskorenjena. Nažalost, iako javnost od ovog zakona mnogo očekuje, javne rasprave nije bilo. Javnost nije bila u mogućnosti ni da se upozna sa ovim zakonom, niti da o njemu da svoje mišljenje. Nažalost, ni poslanici Republičke skupštine nisu bili u prilici da se bolje upoznaju sa ovim zakonom, jer su ga dobili suviše kasno, zajedno sa setom finansijskih zakona, pa samim tim bojim se da ogromni propusti koje ovaj zakon ima, iako smatramo da je neophodno njegovo donošenje, neće moći biti ispravljeni. Pojam javna funkcija znatno je širi od pojma funkcioner. Formulacija u stavu 1. člana 2, prema kojoj se u smislu ovog zakona pod javnom funkcijom smatra funkcija koju vrši funkcioner, nije pravno korektna. Ova primedba nema samo formalni karakter. Ona otvara pitanje kruga lica na koja se ovaj zakon odnosi. Potpuno je nejasno zbog čega se iz ovog zakona izostavljaju nosioci pravosudnih funkcija, javni tužioci, koji se upućuju na poseban zakon; zbog čega se iz ovog zakona izostavljaju razne ustanove koje se finansiraju iz budžeta, kao i nosioci funkcija u tim javnim ustanovama, ali se imperativno stavlja javno preduzeće. Javno preduzeće se od drugih preduzeća po pravilu razlikuje po strukturi kapitala i u izvesnoj meri po načinu upravljanja. Stoji konstatacija da je u njemu više nego u drugim preduzećima sadržan javni interes. I pored svega, javno preduzeće je ipak po svojim karakteristikamasamostalan privredni subjekt, a ne javna funkcija. Zato se na javno preduzeće u punoj meri odnosi i primenjuje, iz oblasti privrede, Zakon o preduzećima i Zakon o javnim preduzećima, uključujući odgovornost rukovodećih ljudi u organima preduzeća. Ne mislim da se ovim njihova odgovornost umanjuje. Oni su organi ili članovi organa preduzeća i odgovaraju po važećim propisima. Samim tim pitanje je da li je opravdano da se na članove organa javnih preduzeća odnose odredbe ovog zakona nezavisno od toga ko je osnivač tih preduzeća i kakva je struktura njihovog kapitala. Vrlo često u praksi smo svedoci i sasvim izvesno činjenica je da odgovornost po dvostrukom koloseku može biti manje određena, a samim tim sasvim sigurno i pouzdano manje efikasna. U vezi sa iznetim, a polazeći u osnovi od istog načela, odvajanja političkog odlučivanja od poslovanja i privrednih aktivnosti, ukazala bih na odredbu stava 1. člana 9. Predloga. Ovom odredbom utvrđuje se da funkcioner ne sme biti član više od jednog upravnog ili nadzornog odbora javnog preduzeća. Kada je reč o ovom problemu, nije u pitanju opterećenost funkcionera, iako to stoji u obrazloženju, jer funkcioner će biti opterećen da vrši tu obavezu u više od jednog javnog preduzeća. Reč je o tome da li dozvoliti ili omogućiti preplitanje političkih funkcija i poslova odlučivanja u privredi, koji po svojoj prirodi uključuju rukovanje i upravljanje kapitalom. Pitanje je da li se osnovano može tvrditi da se time stvara situacija u kojoj je sukob interesa ne samo moguć, već izvestan. Ako se takva mogućnostdozvoli, ako se odstupi od načela, ograničenje gubi smisao. Drugim rečima, nije odlučujuće da li će neki funkcioner biti član jednog upravnog odbora velikog preduzeća ili, na primer, član upravnog odbora u dva manja preduzeća. U prilog ovakvom posmatranju stvari idu i formulacije iz obrazloženja ovog predloga da se zakon odnosi ne samo na situacije u kojima je već došlo do sukoba interesa, već i na situacije kada još nije povređen javni interes, ali stanje u kome se funkcioner nalazi objektivno može voditi u nastanak povrede. Ostaje pitanje da li se saglasno citiranoj zakonskoj odredbi takva situacija ovim zakonom objektivno stvara. Naravno, u skladu sa ovim zakonom. Smatram da treba ukazati na odredbu stava 3. člana 4. u kojoj se određuje pojam povezanog lica, tako da se pod povezanim licem podrazumeva, citiram - i svako drugo pravno ili fizičko lice koje se, prema drugim osnovama i okolnostima, može opravdano smatrati interesno povezanim sa funkcionerom. U pravnoj teoriji ovakve norme nazivaju se neodređenim normama. Mada se one vrlo često ne mogu izbeći, u dobrom zakonodavstvu čine se napori da ih bude što manje. Njihovo tumačenje i zato su po pravilu protivne, nespojive su sa principom pravne sigurnosti. Bojim se da ovaj pojam nije određen i da je objektivno neodrediv. Samim tim, u citiranoj formulaciji svaki pojam je apsolutno nedovoljno određen. Opravdano bi bilo učiniti nastojanje da se ova formulacija izmeni. Što se tiče člana 19. i sastava republičkog odbora, primećujem potpuno izostajanje odnosno nepostojanje personalnih uslova za izbor članova tog odbora. To je propust koji takođe mislim da bi trebalo ispraviti amandmanima. Akademija nauka jeste i mora da bude ustanova sa nespornim autoritetom, ali ne smatram da joj ukazujemo posebnu počast ili priznanje ukoliko je uvodimo u dnevno-političke stvari, u stvari tekuće politike. Na kraju, smatram opravdanom konstataciju da se odredbe članova 32. i 34. mogu i moraju posmatrati sa aspekta odnosa prema pokrajini i njenim organima, prema gradu, opštinama i njihovim organima. Na primer, pokrajinski i lokalni odbori dužni su da se povinuju propisima i mišljenjima republičkog odbora. Sasvim je izvesno da se uspostavlja stroga hijerarhija, i to ne hijerarhija propisa, već nažalost hijerarhija organa. Slobodna sam da konstatujem da preovlađuje mišljenje da hijerarhijski odnos organa gotovo nikada ne daje očekivane rezultate. Mnogo više izgleda na uspeh imaju odnosi u kojima se na osnovu utvrđenog koncepta pokrajinskim organima i organima lokalne samouprave daje veći stepen samostalnosti. To pojačava njihovu motivaciju i odgovornost, koja uz to treba prvenstveno da bude okrenuta prema njihovim skupštinama koje po ovom zakonu imaju ovlašćenje i da postavljaju ljude u te odbore. Nažalost, i na kraju, ovaj zakon je i objektivno i subjektivno neprimenjiv. Propusti na koje sam ukazala dovode do toga da je vrlo teško i zamisliti mogućnost da nadležne skupštine i ovlašćeni predlagači u vrlo kratkom roku, kako je predviđeno zakonom, izaberu odbore. Tim pre što u poglavlju IV u kome se govori o sredstvima potrebnim za sprovođenje zakona piše da je potrebno opredeliti sredstva u budžetu, dakle, sredstva ne postoje. Zakon je nemoguće primeniti bez tih sredstava, s obzirom da se radi o ogromnom novcu. Podsetiću da svaki član odbora ima pravo na sedam prosečnih ličnih dohodaka u Republici Srbiji, pa samim tim do nekog novog rebalansa budžeta ovaj zakon može ostati samo prazno slovo na papiru. Iznenađuje me što je bez finansijske konstrukcije ovaj zakon stigao na dnevni red ove skupštine. Želim da dodam činjenicu da je zaista tragično da ovaj parlament, na neki način, bude talac samovolje određenih funkcionera SPS-a, koji su u prethodnom periodu desetogodišnje vladavine apsolutno apsolvirali korupciju u njenom najgorem smislu, a sada, morališući o pitanju replike ili ne, napuštaju sednicu da ne bi učestvovali u donošenju zakona koji objektivno, u ovom trenutku, treba da bude nešto što jeste značajno za Republiku Srbiju ukoliko svi mi zajedno budemo imali dovoljno mudrosti da prihvatimo amandmane kojima će se umnogome poboljšati zakon koji je u ovom trenutku pred nama. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Homan, a neka se pripremi narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo, prvi put za 60 godina Skupština donosi ovakav zakon. Zadovoljstvo mi je što sam član parlamenta koji će, nadam se, ovaj zakon izglasati. Zakon, naravno, nije savršen. Koji je zakon savršen? Ali, najbolji je, ipak, onaj zakon koji se primenjuje. A, da bi se primenjivao mora da postoji, da bude donet. Do sada nije bio donet. U svakom slučaju, pitanje zbog čega nije bio donet ostavićemo po strani za sada. A, ovaj zakon je, kakav god da je, i da li će biti ispravljen amandmanima ili neće, bolji od zakona koji ne postoji a koji je mogao biti donet od strane većine koja je postojala do pre nekoliko meseci. To što nije do sada donet, u ovih poslednjih 60 godina, ne čudi me puno; za komuniste nije čudo što ovaj zakon nisu doneli, jer o tome nisu ni razmišljali. Međutim, za ove velike evropejce, reformatore, jedinu pravu preostalu demokratsku opciju, kako kažu, čudi me. Imali su priliku da zakon donesu. Obećali su pre tri godine da će ovaj zakon da donesu, ali kao i mnoga obećanja ni to nisu ispunili i ponašali su se upravo suprotno. Ne samo da zakon nisu doneli nego su njihovi pojedini funkcioneri bili članovi u šest, sedam i više upravnih odbora i primali u ono vreme mesečno po 200-300 hiljada dinara. To tada nije imalo veze, a sada se ovaj predlog zakona kritikuje. Smatram da ko god je imao priliku, ko god je bio u većini, ko god je imao vlast u prethodnih 15 godina nema moralno pravo da kritikuje ovaj zakon, jer su imali priliku da ga donesu a nisu. Čujemo da je predlog od pre 60 i više godina, predlog Ljube Davidovića, bio mnogo bolji. Imali su priliku da taj predlog ovde usvoje. Za razliku od takvih, naše predizborno obećanje je bilo da ćemo doneti ovaj zakon na početku i evo ga ovde pred parlamentom. Što se tiče odredaba ovog zakona, G17 plus je u načelu i za strože odredbe, pogotovu kada se radi o učestvovanju u upravnim odborima. Bez obzira na to, pošto smo podneli izvesne amandmane u tom smislu, i bez obzira na to da li će ovi amandmani biti usvojeni ili ne postoji interna odluka naše stranke da poslanici u Skupštini sigurno neće biti članovi ni tog jednog upravnog odbora na koji imaju pravo. Od opozicije danas ovde čujemo da su oni u načelu za donošenje ovakvog zakona, jer znaju da je oportuno biti protiv, je li. Međutim, svedoci smo celog dana danas da opozicija sprečava rad ovog parlamenta time što, kao po starom dobrom običaju do sada, vadi kartice, ne daje kvorum i slično. Tako je opozicija u ovom parlamentu, dame i gospodo, protiv donošenja ovog zakona, ma šta oni pričali. Što se tiče nekih odredaba zakona, samo ukratko, u članu 9. se kaže da funkcioner ne sme biti član više od jednog upravnog ili nadzornog odbora, a naš amandman će biti u smislu da se reči "više od jednog" promene, znači da to ne postoji, da ne može biti član nijednog upravnog odbora. Što se tiče plata, takođe postoje amandmani, i nadam se da će biti ispravljeno tako da neće biti ovako veliki iznosi za plate zaposlenih u tim odborima. A kada se radi o sankcijama, ove sankcije jesu moralne, mera upozorenja, mera objavljivanja preporuke za razrešenje, preporuke da se podnese ostavka itd. To su sve, naravno, moralne sankcije i ovaj zakon jasno poziva na moral. Koliko god on bio strog ili ne, a ne može se sve normirati, od ljudi na koje se ovaj zakon odnosi pre svega zavisi njegovo dejstvo i njegov uspeh. Zato pozivam sve na koje se ovaj zakon odnosi ne samo da poštuju preporuke, upozorenja republičkog i ostalih odbora, već da svojim činjenjem ne dovedu do toga da odbor uopšte o njima raspravlja. Kada se radi o funkcionerima G17 plus, garantujem da republički odbor neće imati posla uopšte, a što se tiče opozicije, iako su protiv ovog zakona, nadam se, ako budu nekada u prilici da se i na njih ovaj zakon ponekada odnosi, da će poštovati njegove odredbe. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, a neka se pripremi narodni poslanik Jovan Palalić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ministar nam je u uvodnom izlaganju, u ime predlagača, jasno rekao da je ovaj predlog zakona, praktično, obećanje koje je Vojislav Koštunica u svom ekspozeu kada se vlada formirala izneo, rekavši i objavivši da ćemo se boriti protiv korupcije i organizovanog kriminala na svaki način. Međutim, mi ovim zakonom priznajemo i neefikasnost pojedinih državnih organa, a samim tim i neefikasnost države, pa se postavlja pitanje šta ćemo učiniti, odnosno šta će Vlada učiniti i koje će to zakone predložiti ili izmeniti da bi sve državne organe naterala da rade svoj posao, jer kada bi to bio slučaj nama ovaj zakon uopšte ne bi ni bio potreban. Kada bi sudovi radili kako treba, kada bi tužilaštva radila onako kako se to od njih očekuje, kada bi policija radila svoj posao, kada bi političke partije bile dovoljno odgovorne, dakle kada bi na najviše državne funkcije postavljali ljude u koje imaju poverenja i koji su pre svega moralne ličnosti, onda nam, takođe, ovaj zakon ne bi bio potreban. Mnogi su ovde pre mene pominjali neke grupe ljudi, navodeći čak i imena, koji nisu obuhvaćeni ovim zakonom, a bili su nosioci i glavni likovi nekih afera koje su nas potresale prethodnih godina. To govorim zbog toga što mislim da zakon ima propusta, šupljina i SRS je pokušala da to popravi svojim amandmanima, pa ćemo videti kada bude rasprava o pojedinostima koliko ćete imati sluha za to, jer nam je cilj svima isti. Svi želimo da se na neki način izborimo sa korupcijom, mada sva društva od toga boluju i teško da ijedno bez toga može, ali možemo da je svedemo na neki podnošljiv minimum. Postavlja se pitanje hoćemo li da budemo ozbiljna država ili ćemo da se igramo države, jer, istini za volju, ako hoćemo da saznamo ko šta ima i kako je to stekao, to je najlakše preko poreskih organa. Njima je najlakše da utvrde koliki su vam prihodi bili, koliko ste platili poreza ili niste platili porez, šta imate, napravi se razlika i, molim lepo, sudovi onda treba da rade svoj posao. Ali, mi do sada očigledno nismo imali želju da to tako uradimo, niti naši poreski organi to mogu da urade. Jedno od pitanja je gde je garancija nama na osnovu ovog zakona da će onaj javni funkcioner za koga se utvrdi da postoji sukob interesa završiti na sudu, jer, koliko sam shvatila, ipak se prikupljaju neki materijalni dokazi. Ovaj republički odbor ima dokaze da je došlo do sukoba interesa, možda postoji i neka materijalna korist, najčešće materijalna korist, i gde vam je garancija da će za to imati sluha tužilaštva i da se ona neće oglušiti o sve to. Ako se sve završi na onim merama koje odbor može da donese onda smo apsolutno neefikasni, jer mi to sve liči, verujte mi, na onaj prutić koji mama drži na ormaru, pa ako zatreba, ošinuću te, ali neka stoji tu i neka plaši javne funkcionere. Ako mi imamo funkcionere kojima je dovoljno zapretitida ih to podseća na činjenicu da su najviši državni funkcioneri i da svoj posao treba da obavljaju u javnom interesu i da treba da budu visokomoralne ličnosti, onda neka i ovaj zakon egzistira. Mera nejavnog upozorenja, koju odbor može da izrekne, izriče se, kaže zakon, ako sukob javnog interesa nije uticao na vršenje javne funkcije (dakle, ono - no, no, nemoj to više da radiš), a mera javnog objavljivanja preporuke za razrešenje, predviđena članom 27, ako se ne povinuje ovom zakonu do isteka roka koji mu je u odluci određen. Dakle, posle toga, posle jedne i druge mere, može da se stavi tačka na sve to, jer ako neko ima obraz kao đon onda nikakav zakon, barem ne ovakav, bez prave sankcije ne može da dovede do cilja. Postavljam sada jedno pitanje i predsedniku Skupštine koji nije tu - da li postoji sukob interesa i da li će postojati po ovom zakonu u tome što on pojedine predloge narodnih poslanika ili poslaničkih grupa ne stavlja na dnevni red. Možemo da pretpostavimo ili da tvrdimo ili da dokazujemo da postoji, jer je moguće da pojedini lobiji ne žele da se određena problematika reši na takav način. Nadam se da ako ovaj zakon bude donet neće pasti više nikome na pamet da se ogluši o predloge narodnih poslanika ili poslaničkih grupa i da će sve stavljati na dnevni red, a većina je ta koja će odlučivati hoće li se o njima raspravljati ili neće. Namere Vlade su bile, po nama, časne - da spreči sukob između javnog i privatnog interesa, da uspostavi pravila i načela kojima bi funkcioneri trebalo da se rukovode pri vršenju javne funkcije. Navode se u zakonu situacije koje potencijalno mogu da izazovu sukob javnog interesa, organi koji će o tome voditi računa, mere za povredu, a one su, i sam zakon kaže, samo moralne prirode. Istini za volju, ovaj zakon ne isključuje krivičnu odgovornost, ali da su naši funkcioneri do sada bili dodirljivi nama ovaj zakon ne bi ni trebao. Bojim se da će i sa ovim zakonom biti nedodirljivih - pogledajte pojedine visoke državne funkcionere koji su se ovih dana pojavljivali pred Anketnim odborom; pojedini od njih prosto su pretili članovima Anketnog odbora, držali čitave tirade, ne prezajući uopšte od toga da su oni pozvani na odgovornost. A, podsetila bih vas na to da kada u Americi neko bude pozvan pred anketni odbor, on samo razmišlja o tome koliko će da dobije, a ne da li će da zaglavi u zatvoru. Eto, to je ta odgovornost, koja kod nas teško da može ovakvim zakonom da se uspostavi, ali nekim kaznama i sankcijama koje bi bile određene krivičnim zakonom, uz efikasno pravosuđe, ja verujem da bi; ponekad čak pomišljam, verujte mi, na onaj Dušanov zakonik. Ali, pre togamoramo naše javne funkcionere da poštujemo,moramo da se izborimo za njihov status, da se ne zavaravamo da naši najviši državni funkcioneri mogu da žive od 30.000 dinara i da neko od njih ima interesa da živi od 30.000 dinara, jer ne može. Dakle, umesto ovih para koje dajemo za ovih 169 odbora samo na lokalnom nivou, pa još za pokrajinski, pa republički, pa za čitavu tu administraciju, za sve te zaposlene i za članove odbora, bolje je da mi našim ministrima damo godišnje apanaže, da oni nemaju potrebe da zavuku ruku ni u čiji džep, da ne trče od jednog do drugog upravnog odbora. Jer, verujte, ja sam ubeđena, ni njima to baš nije lako ni milo, ali moraju na neki način da nadomeste to što sa tim parama njihove porodice i oni ne mogu da egzistiraju, jer ne može da razmišlja da li će sutra da ostavi ženi 300 ili 500 dinara za ručak i da vodi politiku i da rukovodi milijardama dinara koje mu stoje na raspolaganju. Dakle, to je demagogija. Ako hoćemo da se bavimo demagogijom, možemo, a ako hoćemo da nešto korenito promenimo dajte da to promenimo nekim zakonom o javnim funkcionerima, pa nekim zakonom o narodnim poslanicima, da se zna ko je ko u ovoj državi, koliko vredi, koju odgovornost nosi, a onda za svaku grešku i za svaku omašku - krivična prijava i to mora da se razreši pred sudom, nema nikakvih olakšavajućih okolnosti, nema nedodirljivih. Naravno, postoji politička odgovornost, a do te političke odgovornosti ćemo doći, mislim na nekom višem nivou, onda kada ozbiljne političke partije, velike političke partije budu te koje će u budućnosti odlučivati šta se u ovoj državi dešava. Ne bih o pojedinostima, već sam uzela 10 minuta svojim kolegama; ubeđena sam da je ovaj zakon još jedan od onih koji predstavljaju pritisak na javne funkcionere, ali mi ne verujemo da će ovaj odbor koji je predviđen kao organ koji treba da vodi računa o sukobu interesa ikadabiti formiran, barem ne ovako kako ste vi to predvideli (imali smo već takve slučajeve i ranije) i da će da dovede do onih efekata koje ste želeli kao predlagači zakona. Stoga možda nije loše da imamo jedan ovakav zakon, ali kakve ćemo koristi od njega imati, videćemo u praksi, ukoliko bude bio donet; mi srpski radikali nismo optimisti da on može značajno da popravi stanje što se borbe protiv korupcije u zemlji tiče. Hvala vam.
Reč ima ministar Zoran Lončar.
Dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi da se još jednom danas obratim na kraju ove naše današnje rasprave. Moram uzgred i da vam se zahvalim na svim primedbama koje ste danas izneli na ovaj zakon, koje me uveravaju u ispravnost moje prepodnevne tvrdnje na početku same rasprave da je ovo zakon Vlade Srbije, ali i zakon svih vas koji kao narodni poslanici sedite u Narodnoj skupštini Republike Srbije i da ćete se tako do kraja sednice, dok ne bude usvojen zakon i odnositi prema ovom zakonu. Nije dovoljno samo deklarativno podržati ovaj zakon, pa se onda ne odnositi adekvatno prema tom zakonu, kritikovati svaku odredbu. No, u svakom slučaju, imao sam prilike danas puno korisnih sugestija da čujem ovde tokom celodnevne rasprave. Takođe, imao sam prilike da se u međuvremenu, tokom pauze, upoznam sa većinom amandmana koji su pristigli na zakon. Mislim da dosta kvalitetnog ima i da će svi amandmani, kao što sam na početku rasprave obećao, koji su konstruktivni, koji doprinose podizanju kvaliteta ovog zakona, a ne ruše koncept ovog zakona i nisu podneti samo zato da bi davali narodnom poslaniku pravo da izlazi za ovu govornicu i pravi politički marketing na ovom zakonu, biti od mene kao predstavnika Vlade prihvaćeni u potpunosti. Da odgovorim u najkraćem smislu na nekoliko osnovnih primedbi, koliko sam imao prilike da čujem danas. Pre svega, osnovna primedba je bila da je ovo jedan skup zakon i neprimeren za Srbiju u trenutku u kojem se ona nalazi. Smatram da ta primedba ne stoji. Ovaj zakon ima za cilj da uštedi pare. Milioni i milioni dinara se svakodnevno putem korupcije odlivaju iz budžeta Srbije. Besmisleno je govoriti da nekoliko hiljada mesečnih naknada za rad u odborima predstavlja skup zakon. Dalje, prigovor je bio da ne postoje pravne sankcije. Pravne sankcije i ne treba da postoje u ovom zakonu. Pravne sankcije za nepoštovanje funkcije koja je poverena, nevršenje na zakonom predviđen način, postoje u pravnom sistemu Republike Srbije. Postoje krivično-pravne sankcije, materijalno-pravne sankcije, postojale su oduvek, postoje i sada, ali nije na Vladi Republike Srbije da sprovodi te sankcije. To je stvar pravosuđa Republike Srbije, tužilaštva i nadležnih sudova. Vlada Republike Srbije, koja je izabrana pre mesec dana, nema nameru da vrši politički uticaj, kao do sada, na funkcionisanje pravosuđa. Očekujemo da u narednim mesecima pravosuđe pokaže samo koliko je bez uticaja političke vlasti spremno da primeni pravne sankcije na protivzakonito vršenje funkcija od strane nadležnih državnih organa, kako onih pre izbora ove vlade tako i onih nakon izbora ove vlade, koje bude učinjeno od strane njenih funkcionera. Pitanje je bilo da li će se ovaj zakon primenjivati i na šefa kabineta predsednika Vlade i na savetnike u Vladi Republike Srbije. Naravno. Svako onaj ko zna šta je postavljeno lice, a to je takođe krug lica na koja se primenjuje ovaj zakon pored izabranih lica, primenjivaće se ovaj zakon, ali nažalost, neće se primenjivati retroaktivno na bivše šefove kabineta i na bivše savetnike predsednika Vlade, već samo za ubuduće, jer to znači pravna sigurnost - nemogućnost retroaktivne primene zakona, koju propisuje Ustav Republike Srbije. Za eventualne takve zloupotrebe koje su rađene u prethodnom periodu nadležni su sudovi i pravosuđe Republike Srbije. Prigovor je bio na pitanje nekompetentnosti članova biračkih odbora. Nije birački odbor, izvinjavam se. Dolazim sa sednice Republičke izborne komisije, pa menjam termine, izvinjavam se. Članovi odborakoji utvrđuju postojanje sukoba interesa ne moraju da budu pravnici. Ne moraju da imaju pravosudni ispit, moraju da imaju visok stepen moralnog integriteta i osećaj za poštovanje pravde i zakona. Sankcije ovog zakona nisu pravne. Pravne sankcije postoje posle. Pravne sankcije izriče pravosuđe Republike Srbije. Ljudi koji sprovode te postupke moraju da imaju visok stepen pravnog znanja i moraju da imaju, kao što je bilo postavljeno ovde pitanje, položen pravosudni ispit. To se ne traži za odbore koji treba da utvrđuju postojanje sukoba interesa. Smatrali smo da oni ne treba da budu članovi političkih stranaka, ne zbog toga što mislimo da su ljudi koji su članovi političkih stranaka nedovoljno pošteni ljudi, naprotiv, ne smatramo to, ali smo takvom zakonskom formulacijom želeli da te ljude izdignemo iznad dnevne politike. Ko god je član političke stranke sigurno se vodi partijskom disciplinom. Nije nam želja bila da članovi odbora koji rešavaju sukobe interesa u svom odlučivanju zastupaju stavove stranke kojoj pripadaju. Prigovor je bio da ovo nije dovoljno osmišljen zakon zato što u budžetu nema stavke predviđene kao neophodne za rad mnogobrojnih odbora koji treba da sprovode ovaj zakon. Mogu da razumem nekog ko nikada nije učestvovao u donošenju zakona o budžetu da iznese ovaj prigovor. Gospodo narodni poslanici, znate da stavku u budžetu može da zasluži svaki onaj organ koji u momentu donošenja budžeta postoji. To što ne postoji neki organ u momentu donošenja budžeta ne znači da on ne može kasnije da bude obrazovan. Vlada Republike Srbije je sa ove govornice pre mesec dana obećala i danas ispunjava to obećanje, predstavlja vam zakon o sukobu interesa, za čije sprovođenje su nadležni republički odbor, pokrajinski, lokalni odbori itd. Predložićemo i neke druge zakone, verovatno uskoro. Takođe, sastavni deo ekspozea je bilo obećanje da će biti predložen zakon o ombudsmanu i formiranje te institucije. Za odbore, za ombudsman i za sve nove organe koji će biti predviđeni, i za koje se nadam da ćete ih usvojiti, postoje sredstva u budžetu, jer budžet predstavlja plan rada Vlade, finansijski, za tekuću godinu; postoji stavka koja se naziva budžetska rezerva i odatle će biti finansirani i ovi odbori i svi organi koji budu obrazovani. Prigovor se tiče hitnosti postupka donošenja ovog zakona. Zar se nije već zakasnilo sa ovim zakonom? Svi smo mi za taj zakon, i ova vlada, Vlada Republike Srbije je pre mesec dana obećala to i sada to poštuje. Da li treba da čekamo redovnu proceduru, pa mesec dana da se usvaja ovaj zakon? Naša je želja da već u momentu izbora svih članova upravnih odbora, svih državnih funkcionera, koji je u toku, imamo zakon o sukobu interesa, da tim ljudima već unapred bude stavljeno do znanja šta ih čeka. Mora se napraviti jasna crta između ponašanja u prethodnom periodu i ponašanja koje moraju da ispoštuju svi budući funkcioneri Vlade Republike Srbije. Zašto se ovaj zakon ne odnosi na sudije? Naravno da su i sudije lica koja su podložna mogućoj korupciji i to treba da bude rešeno, ja sam to rekao u uvodnom delu, ali to će biti rešeno posebnim zakonima, pre svega iz seta pravosudnih zakona. Vlada Republike Srbije vam je to obećala i verovatno ćete tokom sledeće nedelje dobiti predloge izmena seta pravosudnih zakona, gde će biti regulisano pitanje sukoba interesa vezano za sudije, javne tužioce, njihove zamenike i sve nosioce pravosuđa u Srbiji. Zašto su sankcije samo moralne prirode? Gospodo i gospođe narodni poslanici, ovaj zakon je političke, a ne pravne prirode. Postoje pravne sankcije, kao što sam vam odgovorio. Ove sankcije su moralne prirode zato što smatramo da treba da imamo Srbiju sa jakim javnim mnjenjem, sa dovoljno politički odgovornim nosiocima javnih funkcija. Biće sasvim dovoljno da jedan nezavisan, stručan odbor, kao što je predviđeno ovim zakonom, kaže, žigoše prstom i svojom odlukom nekog nosioca državne funkcije da je tu funkciju vršio u suprotnosti sa javnim interesom, drugim rečima da je zloupotrebio. Očekujemo da će to u ovakvoj Skupštini Republike Srbije biti dovoljan signal da se pokrene pitanje razrešenja svih nas koje ste vi izabrali pre mesec dana. Vladi Srbije će sigurno biti jasan signal, kada dobije makar i nejavnu preporuku, da je to trenutak da razmisli o izboru novog kandidata na tu funkciju. Zahvaljujem se.
Pre nego što zaključimo sa današnjim radom, da vas obavestim da je sazvana sednica Odbora za finansije za sutra, 8. april 2004. godine, sa početkom u 9,00 časova. Sednicu nastavljamo sutra u 10,00 časova.