Austatud Riigikogu, tere päevast! Infotund. Kohaloleku kontroll, palun! Infotunnis on 52 Riigikogu liiget. Valitsusliikmetest on täna infotunnis tervise- ja tööminister Jevgeni Ossinovski peaministri ülesannetes, ettevõtlusminister Liisa Oviir, majandus- ja taristuminister Kristen Michal. Eile registreerunud küsijate arvu järgi annan traditsioonilise võimaluse üheks lisaküsimuseks.
Esimene küsimus on peaministri ülesannetes olevale tervise- ja tööministrile Jevgeni Ossinovskile. Dmitri Dmitrijev, palun!
Aitäh, austatud Riigikogu esimees! Lugupeetud tervise- ja tööminister peaministri ülesannetes! Küsimus on töökoha loomise toetuse kehtestamise kohta Ida-Virumaal. Sellist riigi eritoetust peaks saama ettevõte, kes võtab tööle vähemalt 20 töötut Ida-Virumaa inimest. Kui me räägime aga uutest investeeringutest töökohtade loomiseks, siis ma võin SA Ida-Virumaa Tööstusalade Arenduse nõukogu endise liikmena öelda, et äriidee tekkimisest tootmisvõimsuste püstitamiseni võib aega minna poolteist kuni kaks aastat. Meetme kehtivuse aeg on aga kuni 1. jaanuar 2018. See paneb potentsiaalsed investorid väga kitsasse ajaraamistikku, nii et nad ei jõua reaalselt toetusi kätte saada. Minu arvates on idee iseenesest väga hea, aga töötuse küsimus Ida-Virumaal ei lahene ühe aastaga. Kas olete valmis meetme reeglistikku kohendama ja kui vaja, siis ka pikendama selle toimimise tähtaega, et saavutada kaugemas perspektiivis tööturul paremat efekti?
Suur tänu, austatud küsija! Tõepoolest, Ida-Virumaa tööpuuduse olukord on muret tekitav. Traditsiooniliselt on sealne töötuse määr olnud aastate viisi keskeltläbi kaks korda kõrgem kui Eestis keskmiselt. Kui me Eestis laiemalt näeme tööhõive kasvu ja mõnes piirkonnas räägime juba pigem tööjõupuudusest – näiteks Harjumaal ja Tartumaal on tööpuudus langenud 3%-le –, siis Ida-Virumaal on tööturu näitajad viimase aasta jooksul halvenenud. Kui seal eelmisel aastal oli töötus umbes 9,5%, siis nüüdseks oleme me jõudnud juba üle 12% määrani. See tähendab, et aastaga on uusi töötuid lisandunud päris palju. Põhjused on loomulikult meile kõigile teada – ühest küljest on halvenenud naftahindade konjunktuur mõjutanud suurimat tööstussektorit ehk põlevkivisektorit ja teisest küljest on rubla hinna alanemine kindlasti mõjutanud nii kaubandust kui ka turismi. Valitsus on seetõttu astunud teatud samme, selleks et olukorda Ida-Virumaal parandada. Teie menetlusse on juba jõudnud keskkonnatasude seaduse eelnõu, millega kergendatakse ajutiselt põlevkivisektori maksukoormust, ja sellest nädalast käivitub ka uus töökohtade loomise meede. See on plaanitud esialgu kehtima 2017. aastal lõpuni, nagu te ka ütlesite, aga tegemist on katseprojektiga, mistõttu me hindame pärast selle otstarbekust järgmiseks perioodiks.
Aitäh! Täpsustav küsimus, Dmitri Dmitrijev.
Aitäh! Varem töökoha loomise toetuse meedet kommenteerides ütlesite te nii, tsiteerin: "... tegelema peab ka uute töökohtade loomise ja majandusstruktuuri mitmekesistamisega." Ka eilse Äripäeva juhtkiri viitas asjaolule, et Ida-Virumaale tuleks kasuks mitmekesisem ettevõtlus. Kuna väiksemate ettevõtjate jaoks on 20 töökoha loomine suhteliselt problemaatiline, siis kas on arutatud näiteks muid tööturu erimeetmeid, millega toetada ka väikeettevõtlust Ida-Virumaal?
Aitäh! Tõepoolest, selle meetme kasutamisel on üsna piirav tingimus – 20 töötu inimese tööle võtmine. Meetme kehtestamisel oleme lähtunud eksperdihinnangust ja analüüsist, mis meil on tehtud koostöös EAS-iga, sh Ida-Viru tööstusaladega. See on eeskätt suunatud nendele ettevõtetele, kes juba Ida-Virumaal toimivad ja mõtlevad sellele, et nad tahaksid oma tööstust laiendada, st neil on plaanid sisuliselt tehtud. See meede on osaliselt sotsiaaltoetuste poole peal, sest me tõesti subsideerime sellega töökohtade loomist, aga kindlasti ka ettevõtlusmeede, millega me kergendame ettevõtete käivitamisfaasis ettetulevaid kulutusi. Teisest küljest on see suunatud võimalikele välisinvestoritele, kellega on juba läbirääkimisi peetud. Nende arv, umbes 30, on ka meediast läbi käinud. Konkreetsed projektid on tegelikult valmis. Nii et võib öelda, et me oleme valmis meetme toimimise esimese perioodi jooksul investeeringuid tegema ja töökohti looma. Seetõttu oleme planeerinud, et selle meetme tulemusena, mis siis prognoosi järgi läheb riigile maksma umbes 3 miljonit eurot, võiks olla Ida-Virumaal loodud umbes 600 töökohta. Loodame muidugi, et tulemus on veelgi parem. Mis puudutab piire, siis loomulikult, igasugune töökohtade loomise toetamine, eriti suuremas mahus, on kindlasti konkurentsi sekkumine. Kuna aga konkurentsi sekkumine võib olla ka, ütleme, kuritarvitusemaiguline, siis oleme püüdnud seda piirata just nimelt selle kaudu, et toetuse määr sõltub inimeste arvust, keda tuleb tööle võtta. Piltlikult öeldes ei tohiks meil tekkida Narvas ühe lilleputka kõrvale teist, kes saaks tööjõukuludest 50% allahindlust ja sööks välja ettevõtja, kes on ennast juba ausalt turul kinnistanud. Nii et see kõik on puhtalt kuritarvituse vältimiseks.
Aitäh, härra minister! Katsume jääda kahe minuti sisse. Heimar Lenk, palun!
Aitäh! Lugupeetud minister, öelge mulle palun, kui ma eksin! Kas ei ole mitte paradoksaalne olukord, et meil on kõige suurem tööpuudus seal, kus on veel ainukesena säilinud suurtööstus? Seal peaks minu meelest olema töökohti kõige rohkem. Kas meie tööstuspoliitikas on olnud nii suured möödalaskmised? Te nimetasite ka, et viimastel aastatel on seal tööpuudus suurenenud. Kas siis eelmise valitsuse ja praeguse valitsuse poliitika on olnud vildakas? Meil on olemas tööstusala minister ja puha, aga tööpuudus suureneb. See on minu meelest paradoks.
Kui te küsite, kas te eksite, siis ütlen: jah, te eksite. Nimelt, tõepoolest, Ida-Virumaa tööstuspotentsiaal on ühest küljest oluline piirkonna majanduse arenguks ja ka kogu Eesti majanduse arenguks. Teisest küljest, kui me vaatame natuke majandusstruktuuri sisse, siis näeme, et selle piirkonna majandus on väga keskendunud üksikutele suurtele tööandjatele. Kui suurtel tööandjatel läheb hästi – ja nad on enamasti eksportivad tööandjad, seega maailmaturul läheb nende segmendis hästi –, siis läheb ka piirkonnal väga hästi. Kui peaks tekkima probleem – nagu me teame, nii juhtus mõni aasta tagasi Kreenholmiga, kui suurtööstus läks pankrotti, ja nüüd, nagu me näeme, on ka põlevkivisektor sattunud naftahindade tõttu raskustesse –, siis pole meie ees korraga mitte ainult üksiku ettevõtte majandusküsimus, vaid juba laiem sotsiaalne probleem, st väga suur hulk töötuid inimesi. Seetõttu oleme tõesti rääkinud sellest, et Ida-Virumaa majandusstruktuuri tuleb mitmekesistada, me peaksime seal rohkem soodustama väikeettevõtlust. Kui me vaatame ettevõtete üldist kontsentratsiooni, siis Ida-Virumaal on neid elaniku kohta kaks korda vähem kui Eestis keskmiselt ja see on kindlasti probleem. Sellepärast on ka sektorite mõttes mõistlik mitmekesisust suurendada. Kui tulla selle Ida-Virumaale töökohtade loomise toetuse meetme juurde, siis tõepoolest, see ei soosi selliseid mikroettevõtteid, kus töötab viis kuni kümme inimest. Põhjus on see, et me tahame vältida kuritarvitusi, aga teisalt me ei piira majandussektoreid. Olles nüüd ettevõtetega läbi rääkinud, näeme selle toetuse tulemusena kindlasti uute tööstusharude, uute tööstussektorite tulemist Ida-Virumaale tootmise mõttes. Nad jäävad tööstuslikuks, keskmisest suuremaks, aga tegemist on eri sektoritega. See vähendab riski, et kui ühes sektoris tekivad globaalsed mured, siis on terves piirkonnas korraga suur sotsiaal-majanduslik probleem.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus on ettevõtlusminister Liisa Oviirile. Raivo Põldaru, palun!
Aitäh, härra esimees! Lugupeetud minister! Eile hindas Eesti Panga president siin saalis meie eksporditurgude olukorra muret tekitavaks. Eesti kaubavahetus on viimased kolm aastat järjest vähenenud ja on selge, mis on pidurid ja miks see on nii olnud. Aga minu küsimus on selline: mida on valitsus teinud uute turgude leidmiseks ja millal me saame maitsta nende tegude vilju?
Aitäh! Tõsi on see, et 2015. aastal vähenes Eesti kaupade ja teenuste eksport 2,7%. Pigem vähenes küll kaupade, mitte teenuste eksport. Kui aga vaadata meie suuremaid ekspordipartnereid, siis neli esimest on Rootsi, Soome, Läti ja Venemaa. Soomes on selged majanduslikud raskused, Venemaaga on praegu üleval poliitilised küsimused. Kokku võttes võib öelda, et vähenemine sellises ulatuses näitab, et meie ekspordiga ei ole asjad väga halvasti. Meil on üsna suur valik eksporditurge. Tähtis on aga see, et me hakkasime ka eelmisel aastal eksportima rohkematele turgudele kui üle-eelmisel aastal – 2014. aastal 78 turgu versus 2015. aastal 80 turgu. Nii et me oleme uusi turge leidnud, pigem on küsimus selles, mida me ekspordime ja mis mahus me ekspordime. Seega me peame tõsiselt probleemile otsa vaatama ja tegelema rohkem kaupade väärtuse tõstmisega. Tuleb teha nutikamaid tooteid, sest selge on see, et oma riigi suuruse juures me mahutoodete ja odavate toodetega ei löö. Selle jaoks on meil EAS-is välja töötatud ettevõtte arenguprogramm, mille maht on 73 miljonit eurot. Seda raha on võimalik välja jagada ja me proovime seda suunata maksimaalselt selleks, et ettevõte saaks arengutõuke, et ta arendaks oma pakutavaid tooteid ja teenuseid – hakkaks tootma kallimaid teenuseid ja tooteid ning neid sellisel kujul eksportima. Ma usun, et see võiks anda lähitulevikus meile ka suure edasimineku ekspordi vallas.
Raivo Põldaru, täpsustav küsimus, palun!
Aitäh, härra eesistuja! Lugupeetud minister! Teadupärast kasvab maailma rahvastik suure hooga ja peaks kasvama ka nõudlus toiduainete järele. Arvatakse, et umbes 2050. aastaks on vaja 70% rohkem toitu toota. Kuidas hindate selles valguses meie põllumeeste väljavaateid jõuda maailmaturgudele? Teadupärast tuleb juba Jaapani ja Hiina turult infot, et sinna me ei jõua ja meie tooted nendele ei kõlba.
Aitäh! Tegelikult on mõlemad turud meie jaoks väga uued. Jaapanisse läks alles kaks aastat tagasi esimene proovipartii. Praeguseks oleme jõudnud selleni, et osaliselt on juba sõlmitud püsilepingud ja toimub püsieksport. Ühe tootegrupi puhul on tõesti nii, et meie pakutava toodangu tervisenõuded ei vasta Jaapani nõuetele, aga käib siiski väga suur töö, selleks et konkreetset probleemi lahendada. Jaapani ettevõte usub piisavalt meie ärisse, mistõttu me peame läbirääkimisi selle üle, et nemad teeksid investeeringu ja meie saaksime oma siinse toodangu viia nende nõuetega vastavusse. Hiina turg avanes põhimõtteliselt alles eile. See on ka üks meie suurtest sihtturgudest, sest mahud on väga suured, võimalused on väga suured, samas on ka kaugus üsna suur. Ütlen lisaks, et kuigi toiduainete eksport on eelkõige siiski Maaeluministeeriumi haldusalas, proovime ka Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumis igal viisil selle tõhustamist toetada. Rääkisime alles eelmisel nädalal põllumajandusinimestega, kes arvasid, et üks nende jaoks huvitav võimalus on Egiptuse turg, sest see on piisavalt lähedane ja mahud on piisavalt suured, aga toidu kvaliteedinõuded on sellised, nagu meil on pakkuda. Nii et me paneme praegu kokku kava, mille põhjal konkreetselt selle teemaga edasi minna.
Kalvi Kõva, palun!
Aitäh, hea Riigikogu esimees! Hea minister! Vaieldamatult on tähtis otsida meie kaupadele turgu mujalt. Samas on ka väga oluline pakkuda Eestit investeerimise turuna suurinvestoritele. Loen riigi eelarvestrateegiast, et meil tuleb selline asi nagu suurinvestori investeerimistoetuse pilootprojekt, 2017. aastal 3 miljonit. Äkki te oskate Riigikogu liikmetele natuke seletada, mis see on ja kuidas me saame selle kaudu uusi investoreid, kes leiavad Eesti näol endale uue turu.
Aitäh! Tõsi on see, et eksport on meie jaoks väga selge prioriteet. Aga samamoodi on prioriteet uute, nii välisinvesteeringute kui ka riigisiseste investeeringute saamine, sest paljud ettevõtjad hoiavad raha pangakontol või võtavad ka dividendidena välja, aga ei kasuta seda uuteks investeeringuteks. Selle tõttu oli minu soov teha maailmas üsna tavapäraseid personaalseid pakkumisi. See on n-ö rätsepmeede, sest me teame ju suuri investeeringuid, mis otsivad kohta siin regioonis. Praegu on meil läbirääkimised 30 ettevõttega Ida-Virumaa suhtes, kogu Eesti peale on 38 ettevõtet. Nad vaatavad just nimelt regiooni laiemalt ja see käib mitmes vallas – üks asi on logistiline asend, aga teine on see, millised on maksutingimused ja pakkumised, mida ettevõttele tehakse. Selle tõttu, jah, tegin ettevõtlusministrina valitsuskabinetile ettepaneku otsepakkumisteks, otsekokkulepeteks, et saada Eestisse suuri ettevõtteid, eelkõige selleks, et võimaldada luua uusi tööstusharusid ja uusi töökohti nendesse regioonidesse, kus selle järele on väga suur vajadus. See tähendab jällegi Ida-Virumaad ühe sihtkohana. Kui me saaksime siia ettevõtte, kes on suure turujõuga ning toob kaasa lisaeksporti, siis tuleksid ka tööjõumaksud riigieelarvesse tagasi.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Nüüd esitab peaministri ülesannetes olevale tervise- ja tööministrile Jevgeni Ossinovskile küsimuse Andres Ammas. Palun!
Lugupeetav eesistuja! Lugupeetav minister peaministri ülesannetes! Riigi eelarvestrateegias 2017–2020 on üks tark mõte – tuleb tagada Eesti tervishoiu rahastamise jätkusuutlikkus –, aga on unustatud kirjeldada, kuidas see tagatakse. Kas te avaksite selle hästi hoitud saladuse?
Suur tänu! Riigi eelarvestrateegias see tõepoolest ei kajastu ja sellel on väga lihtne põhjus: ei peagi kajastuma. Nimelt on valitsuses kokku lepitud ja ka Vabariigi Valitsuse tegevusprogrammis selgelt öeldud, et tervishoiu rahastamise jätkusuutlikkuseks peab Sotsiaalministeerium tegema oma ettepanekud. Suur töörühm on koos käinud viimase aasta jooksul, ettepanekud on formuleeritud ja Vabariigi Valitsus arutab neid maikuus oma kabinetiistungil, seejärel liigutakse edasi ühe või teise valitud lahendusega. Lahendusi on tõepoolest mitmeid, aga nii palju ma võin öelda, et lähemas perspektiivis ehk aastani 2020 haigekassas struktuurset rahastamise probleemi ei ole. Haigekassa on küll Riigikogu kinnitatud eelarve järgi lähiaastatel natukene, mõne miljoni ulatuses miinuses, aga arvestades reserve ei ole mingisugust põhjust muretseda selle pärast, et haigekassas või ravikindlustuses laiemalt raha otsa lõppeks ja inimesed tervishoiuteenust ei saaks. Saavad küll. Mis puudutab tervishoiu rahastamist, siis siin on küsimus pikaajalises vaates. Teame, et alates sellest aastast hakkab meil tööturult pensionile minema rohkem inimesi, kui altpoolt haridussüsteemist tööturule tuleb. Kuid kuna meie praegune ravikindlustuse eelarve on põhimõtteliselt täielikult tööjõumaksu põhine, st sotsiaalmaksu osa põhine, siis ei ole see pikas plaanis jätkusuutlik. Nende hulk, kes makse maksavad, väheneb, aga neid, kelle peale kulutatakse, eeskätt eakamaid, tuleb pidevalt juurde. Sellest tulenevalt on loomulikult vajalik laiendada haigekassa tulubaasi. Sellekohased ettepanekud on valitsuskabinetile tehtud ja valitsus arutab neid õige pea.
Andres Ammas, palun!
Aitäh! Saan aru, et te ei taha veel valitsuse töörühma järeldusi avada, soovite põnevust hoida. Aga küsin siis eilses Postimehes ilmunud intervjuu kohta. Kas ajalehes välja pakutud võimalus oli teie isiklik seisukoht, teie erakonna seisukoht või teie töörühma seisukoht? Kas sellest võib formeeruda valitsuse seisukoht?
Aitäh! Ei, küsimus ei ole selles, et ma ei sooviks neid ettepanekuid avada. Lihtsalt infotunni aeg seda ei võimalda. Ma kardan, et varsti hakatakse kella helistama iga kord, kui ma hakkan asjadest sisuliselt rääkima. Selline see formaat kahjuks on. Teil on teatavasti võimalik esitada ka arupärimine, siis ma saan pikemalt neid küsimusi teile selgitada. [[Kommentaar saalist.]] No näete, juba on esitatud. Siis on suurepärane, sel juhul saame sellest pikemalt vestelda. Aga meil on laias plaanis kaks ettepanekut, mis puudutavad just nimelt tulubaasi. Rahandusministeeriumi ettepanek on kompenseerida haigekassale mudelipõhiselt teistest riigieelarvelistest vahenditest tööealise elanikkonna vähenemisest tulenev puudujääk prognoosituga võrreldes. Teine variant, mida mina olen pakkunud ja mis on minu hinnangul tunduvalt lihtsam, on selline, et riik maksaks teiste kindlustatute eest sotsiaalmaksu osa ära. Nii me lihtsustaksime süsteemi, tooksime sisse lisasiirded, mis haigekassasse praegu tulevad. Teeme ühtse süsteemi alusel väikese reformi ja sellega saab küsimus pikas plaanis lahendatud. Nende kahe variandi vahel ei ole valitsus valikut teinud, kuna seda pole veel arutatud, aga suures plaanis on kõigile selge, et süsteem vajab muutmist. Seesama analüüs sisaldab aga ka väga palju muid tervishoiuteenuse kättesaadavuse kontekstis olulisi teemasid, mitte ainult raha. See puudutab ka regionaalse katvuse küsimusi, omaosaluskoormust ja mitmeid teisi teemasid, mis on tervishoiuga seotud, näiteks ravikindlustuse katvust. Meil on Eestis kümneid tuhandeid inimesi, kellel ravikindlustust ei ole, sest nende sissetulekud on ebaregulaarsed. Nii et kõik need teemad on kompleksselt läbi analüüsitud ja mõnes teises formaadis ma hea meelega tutvustan neid teile põhjalikumalt.
Juhataja saab tõesti seda koosolekut juhatada ainult seaduse alusel, seetõttu küsib nüüd Monika Haukanõmm. Palun!
Tänan, härra juhataja! Lugupeetud minister! Tervishoiuteemad on tõesti viimastel kuudel väga palju nii meedia kui ka spetsialistide tähelepanu all olnud. Minu küsimus puudutab eriarstiabiteenuse osutamist. Praegu on nii, et kui abivajaja tahab minna eriarstiabiteenust saama, peab ta valima selle teenuseosutaja, kellel on leping haigekassaga. Haiglavõrgu arengukava haiglad on ilmselgelt eelisseisus. See tähendab seda, et patsient ei saa valida teenuseosutajat niivõrd, kuivõrd ta tahaks seda teha. Kas te peate praegust olukorda mõistlikuks? Patsient läheb sinna, kus on raha, mitte raha ei lähe sinna, kus on patsient, ehk see on jalgadega hääletamise küsimus. Äkki peaksime seda olukorda muutma? Võib-olla hoiaks see ka raha kokku, kui me saaksime valida, kelle juures me tahame teenust saada. Mis teie sellistest ettepanekutest arvate?
See on nii suur teema, et selle kohta võiks eraldi arupärimise teha ja hea meelega võiksin ka seda tundide kaupa selgitada. Esmapilgul tundub see tõepoolest lihtne ja mõistlik mõte, et patsient läheb ükskõik millise tervishoiuteenuse osutaja juurde ja maksab omaosaluse ning haigekassa maksab selle osa, mis ta muidu oleks mujal haiglas maksnud. Aga selle tagajärjed, kui see süsteem ei ole väga põhjalikult läbi mõeldud, on pigem halvad. Ei tahaks küll teisi riike selles kontekstis esile tuua, aga mõnes riigis on läinud nii, et solidaarne tervisekindlustus on seetõttu sisuliselt kokku kukkunud, st jõukam elanikkonnarühm on saanud palju kiiremini arsti juurde ja vähem jõukad on tervishoiuteenusest peaaegu ilma jäänud. Ma arvan, et surve seda tüüpi reformiks on mõistetav, arvestades, et ravijärjekordade tõttu on olukord Eestis ebanormaalne. Järjekorrad on liiga pikad, meil on selgelt katmata ravivajadus, nagu öeldakse tehnilises keeles, st inimesed ei saa alati arsti juurde siis, kui neil seda vaja on. Aga mina näen küll, et Eesti tervishoiusüsteemi üks põhilisi väärtusi on see, et see on kvaliteetne ja ühtaegu solidaarne, nii et ka inimesed, kellel on väikesed sissetulekud, saavad tipptasemel teenust. Ma arvan, et seda väärtust tasub hoida ja otsida lahendusi, kuidas toimiva süsteemi sees ravijärjekordade küsimust lahendada. Kõige lihtsam viis on muidugi raha juurde anda, selliselt on võimalik teenust juurde tellida, aga lisaks peab kindlasti vaatama ka tervishoiukorralduslikke küsimusi, näiteks seda, et õiget abi saaks õigel tasandil. Eestis on inimesed teatavasti väga eriarsti usku, lähevad esimesel võimalusel eriarsti juurde, kuigi tegelikult võiks perearst lahendada enamiku nende probleemidest. Just nimelt perearsti tasandi tugevdamisega Sotsiaalministeerium lähiaastatel tegeleb.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Majandus- ja taristuminister Kristen Michalile esitab küsimuse Tarmo Tamm. Palun!
Aitäh, juhataja! Lugupeetud minister! Esmaspäeval arutasime teiega siinsamas saalis Eleringi kasumi ja võrgutasude korrelatsiooni küsimust. Võrgutasud moodustavad Eesti inimeste elektriarvest üle 40%, mõnel juhul isegi 50% ja rohkem. Mul on just ees minule saadetud viimase kuu elektriarve, seal on elektrienergia eest 38 eurot, võrgutasu on 50 eurot. Teie vastus oli aga selline, et Eleringi võrgutasu moodustab elektriarvest vaid umbes ühe kuuendiku ning ülejäänud võrgutasu läheb Elektrilevile, mis on Eesti Energia tütarettevõte ja kuulub rahandusministri haldusalasse. Aga mina küsin teilt kui tarbija tarbijalt: kas te peate normaalseks ja põhjendatuks, et elektriarvest üle poole on võrgutasud, võrguteenused?
Aitäh, hea küsija! Me mitte ainult ei vestelnud siin saalis, vaid jätkasime muuseas ka saali ukse taga täiesti sõbralikku vestlust ning vestlesime nagu tarbija tarbijaga ja nagu kolleeg kolleegiga. Ma kordan siis veel, et tegemist on ju reguleeritud äriga. Selles me oleme mõlemad ilmselt ühel arvamusel. Ja see tuleneb ju elektrituruseadusest, mis ütleb, et Konkurentsiamet töötab välja metoodika, mille alusel hindu arvestatakse. Ja see käib tegelikult üsna lihtsalt – ettevõtte puhaskasum tuleb ettevõtte varade ja regulatiivse tulukuse määra korrutisest. Kui nüüd vaadata Eleringi põhivara väärtust, siis 2015. aastal oli see natuke üle 860 miljoni euro. Põhivõrguettevõtja lubatud tulukuse määr ehk kaalutud kapitali keskmine hind oli Eleringi puhul 4,92% ehk kogu regulatsiooni valdkonna madalaim. Näiteks kaugkütte puhul oli seesama hind 6,07%. Miks ma neid arve esile toon? Mitte lihtsalt päeva sisustamiseks, vaid selleks, et öelda: tegemist on reguleeritud äriga, mis allub Konkurentsiameti järelevalvele. Selle põhjal kõik hinnakomponendid ka kujunevad. Nii et kui me soovime mingisugust muutust, siis see eeldab tegelikult seda, et me ütleme, et mingitelt varadelt peab tulukus olema väiksem vms. Ma täpsustan, et Elering, mis on minu haldusalas, tõstis viimati elektri võrgutasusid 2013. aasta alguses. 2014. aasta kevadel tariif hoopis langes. Ja veel, nagu ka eelmine kord öeldud, Eleringi osa elektrihinna komponentidest on tõepoolest umbes üks kuuendik.
Ja nüüd esitab Riigikogu liige Tarmo Tamm küsimuse majandus- ja taristuminister Kristen Michalile. Palun!
Aitäh, härra juhataja! Lugupeetud minister, ma tänan konstruktiivse vastuse eest! Aga siis tuleks üle vaadata Konkurentsiameti metoodika. Ei ole ju normaalne, et Elering teenis eelmisel aastal umbes 120-miljonilise müügitulu juures 41 miljonit eurot kasumit, millest riik võttis oma eelarvesse dividendina 31 miljonit. See 31 miljonit oleks võinud vabalt jääda Eesti tarbija, kas siis ettevõtja või tavatarbija rahakotti. See oleks parandanud ettevõtja konkurentsivõimet ja tarbija oleks saanud rohkem tarbida muid teenuseid. See ei ole ju normaalne, et ettevõttel on nii suur tulukus, või üldse see, et võrgutasudesse on sisuliselt ära peidetud mingi varjatud maks, mille kaudu riik püüab oma eelarvet täita.
Aitäh! Nüüd ma pean jälle arvud ette lugema, et oleks täpsem ülevaade. 2015. aastal teenis ettevõtja tulu 132,4 miljonit eurot ja puhaskasumiks kujunes 25,1 miljonit eurot. Mis puudutab dividende, siis meil on ilmselt kõigil aimdus olemas, kuhu need lähevad. Need lähevad riigieelarvesse. Riigieelarvest rahastatakse eri valdkondi. Enne arutlesime siin sotsiaalvaldkonna, haridusvaldkonna, meditsiinivaldkonna üle. Kõige selle jaoks see raha tegelikult lähebki. Eleringis teenitav tulu läheb maksumaksja hüvanguks. Tulu arvestatakse selle järgi, mis on kapitali tulukus, mida on lubanud Konkurentsiamet. Eleringi puhul on see, ütlen veel kord, 4,92% kogu nende varade mahust. Ma arvan, et see ei ole kuidagi üle mõistuse. Aga veel kord, alati on õigus arvata selle kohta ühte, teist või kolmandat ja Konkurentsiametist järele küsida, miks see nii on.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Ettevõtlusminister Liisa Oviirile esitab küsimuse Uno Kaskpeit. Palun!
Aitäh, härra eesistuja! Lugupeetud minister! Mind ajendas küsima teie esmaspäevane sõnavõtt Riigikogus, milles te mainisite, et Tallinnast Lätti, Valka alkoholi järele ei sõida keegi. Ja aktsiisi on tõstetud just selle eesmärgiga, et parandada eestimaalaste tervist ja hoida meid eemal alkoholi tarbimisest. Siinjuures lisan, et samasugune alkoholi hulgilaokauplus on avatud ka Pärnumaal Iklas, Läti-poolses piiripunktis. Teie üleeilsest kommentaarist jäi mulje, et peate Eestimaaks ainult Tallinna ja selle ümbrust. On see nii? Kas olete võrrelnud alkoholiaktsiisist laekunud tulu eelmise aasta sama ajaga? Kui suur on muutus ja mis suunas?
Aitäh! Ma saan siinkohal kinnitada, et ma tõesti ei pea Eestimaaks ainult Tallinna, juba selle väljaütlemine tundub iseenesest üsna ootamatu. Kindlasti on alkoholipoliitika hästi oluline, sest selle üks osa on aktsiisipoliitika. Eesti on võtnud selle suuna, et me maksustame kahjulikke tarbimisharjumusi, mis tekitavad lisakulusid eelkõige inimese tervise mõttes, aga ka laiemalt – meie siseturvalisusele, haigekassale jne. See on iseenesest hästi tähtis küsimus. Ma saan aru, et te suunasite tähelepanu sellele, et Lätis on alkoholiaktsiis odavam, ja sellega olen nõus. Samas ma ei ole kindel, et see on halb. Soomes on alkohol jälle tunduvalt kallim kui Eestis ja seetõttu käivad inimesed Helsingist Tallinnas alkoholi ostmas. Samamoodi käiakse teatud määral Lõuna-Eestist Lätti. Küsimus on tegelikult laiem – kuidas muuta alkoholi tarbimisega seotud käitumist? – ja sellele ma üritasin esmaspäeval vihjata. Lätis on keskmine palk väiksem, seal on SKT per capita väiksem ja ka keskmised pensionid väiksemad. Ja siit võiks jätkata, et ka alkohol on väiksema hinnaga. Aga see ei ole niivõrd oluline. Tähtis on see, et alkohol on üks suuremaid negatiivseid mõjureid meie tervisele ja sellele tuleb panna piir. Üks võimalus on teha seda aktsiisipoliitikaga. Aga me töötame tervise- ja tööministriga välja ka teisi viise, kuidas seda teha, ja kindlasti teeme need ära. Plaanis on ka aktsiisi suurendamine ja aktsiis on juba tõusnud.
Aitäh! Uno Kaskpeit, täpsustav küsimus, palun!
Aitäh, härra eesistuja! Austatud minister! Olgu alkoholiaktsiisiga kuidas on, aga kütuseaktsiisi kohta on mul samuti väike tähelepanek. Täpsustasin olukorda ja selgub, et mitte ainult Valgas, vaid ka Läti piiri lähedasel alal paiknevad firmad on sõlminud kütuse tankimise lepingu Läti tanklatega. Venemaa vahet sõitvad autod tangivad oma masinad nagunii Venemaal. Minu arvates on valitsus oma nutika aktiivsusega ja teadmatusest löönud paraja augu riigieelarvesse. Kas on olemas võrdlev analüüs eelmise aasta sama aja kohta? Kui palju tangitakse praegu kütust vähem ja kes selle vahe kinni maksab – kas koalitsioonierakonnad või Eesti maksumaksja?
Aitäh! On selge, et kõrged kütuseaktsiisid mõjuvad negatiivselt majanduse konkurentsivõimele. Aga sama selge on ka see, et riik vajab raha, näiteks selleks, et hooldada ja ehitada teid. Ma olen sunnitud siinkohal mainima ära ka selle, et aktsiisipoliitika väljatöötamine on eelkõige rahandusministri haldusalas, nii et kindlasti oskab tema anda aktsiisipoliitika kohta kõige täpsemaid vastuseid. Ilmselt oskab ta ka nimetada analüüse, mida tema maja on sellel teemal teinud. Aga kuna esmaspäeval see küsimus kerkis, siis palusin välja võtta 29. aprilli andmed kütuste kohta ja sellesama viidatud kütuse nr 95 hinnavahe on Tallinnas ja Riias 0,03 eurosenti. Majandus- ja taristuminister ütles, et eilse seisuga on vahe väidetavalt vastupidine, st sama kütus oli olnud Läti poole peal 2 senti kallim. Nii et asju on võimalik näidata mitmel viisil. Ma saan aru, et teil ongi ülesanne utsitada valitsust ja näidata, et äkki on kuskil võimalik teha midagi veel paremini. Jällegi, need on otsused, mis on vastu võetud selleks, et saada rahastust sinna, kuhu riigil on kohustus rahastust saada. Kui teil on aga väga täpseid analüütilisi küsimusi just aktsiisipoliitika kohta, siis ma soovitan esitada need rahandusministrile.
Mart Helme, palun!
Aitäh, härra eesistuja! Lugupeetud minister! Te ei vastanud küsimusele, kas on tehtud võrdlevat analüüsi eelmise ja käesoleva aasta kohta nii kütuse- kui ka alkoholiaktsiisi laekumise suhtes. Ma mõistan, kui teil ei ole hetkel käepärast sellekohaseid arve. Seetõttu on mul palve saata meie fraktsiooni, aga võib-olla ka teistesse fraktsioonidesse võrdlevad andmed. Oleksime väga tänulikud. Aga alkoholipoliitika kohta on mul ka täpsustav küsimus. Kas teil on mingil hetkel plaanis koos Sotsiaalministeeriumi ja muude ministeeriumidega alkoholireklaam keelata või selle reegleid rangemaks muuta?
Aitäh! Minu osakond, majandusarengu osakond ei ole aktsiisialast uurimust teinud, aga ma edastan palve Rahandusministeeriumile ja palun nendel teie fraktsiooni andmeid saata. Mis puudutab alkoholipoliitikat, siis oleks kõige õigem küsida selle kohta tervise- ja tööministrilt, kelle haldusalas see osa valitsuse tegevusplaanist on. Töö käib ning tervise- ja tööminister on väga selgelt väljendanud oma toetust alkoholireklaami piiramisele. Ka mina toetan seda. See teema on olnud praeguseks kas kahel või kolmel korral valitsuskabinetis arutlusel ja me jätkame arutelu. Selge on see, et ühe tegevusega ei ole võimalik saavutada piisavalt head tulemust, et muuta Eestis alkoholiga seotud tervisekäitumist, seetõttu tuleb leida ka muid meetmeid. Peale aktsiisitõusu, mis on juba kokku lepitud, tulevad reklaamipiirangud ja ilmselt tuleb veel midagi. Aga kõige pädevam inimene sellele vastama on tervise- ja tööminister, kelle hoole all on alkoholipoliitika väljatöötamine.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Majandus- ja taristuminister Kristen Michal vastab nüüd Artur Talviku küsimusele. Palun!
Hea eesistuja! Hea minister! Olukord Eesti raudteel on üsna kurb. Rongid ei liigu, kaupa on vähe ja seda kõike selgitatakse muidugi sanktsioonidega Venemaa suhtes. Aga nüüd, mai algusest väheneb niigi vähene kaubavoog Venemaalt poole võrra, sest Venemaa on pannud peale tehnilise piirangu – 12 rongi asemel võib Eestisse sõita kuus. Samas, selliseid piiranguid ei ole kehtestatud Lätile, Leedule ega soomlastele, kes olid ka väga kõrgel tasemel esindatud hiljutisel TransRussia messil, kus Eesti ei olnud kõrgel tasemel esindatud. Mida on Eesti valitsus teinud selleks, et Venemaa kaubavood taastuksid?
Aitäh, hea küsija! Ongi hea, et me nüüd siin infotunnis kohtusime, saab kohe faktid õigeks. Esiteks ei ole kuidagi kurb raudteesektor tervikuna, sest see siiski tegutseb. Kui me vaatame reisirongiliiklust, siis reisirongidega on selle aasta esimese kolme kuuga sõidetud 7% enam ja 2015. aasta jooksul on sõidetud 12% rohkem. Kauba vähenemine, kuus rongi 12 asemel, on mingi hetke peegeldus. Tegelikult see nii drastiliselt muutunud ei ole, kuigi maht on vähenenud. Kui nüüd jälle täpsemaid andmeid tuua, siis esimese kolme kuuga langes kaubamaht Läti raudteel 20,6% ja Eestis 16,6%. Teie kolmas väide oli, et Lätis ja mujal ei ole kaubamaht langenud, aga Eestis on, et kõik ülejäänud on väga aktiivsed ja on mingisugused administratiivsed piirangud. Siiski, Venemaa minister, minu kolleeg Maksim Sokolov on avalikult kinnitanud, et tegemist ei ole poliitilise otsusega, vaid küsimus on eeskätt selles, kuidas nad majanduslikku kasu näevad. Küsimus on nende jaoks ärilises efektiivsuses, ka raudtee poolel. Sellepärast me plaanime kogu selle väärtusahela ühte kontserni koondada. See tõstab sektori finantsvõimekust ja võimaldab teha kaupadele paremaid pakkumisi. Lisaks tuleb sektoris kauaoodatud metoodika muutus, st me rahastame raudteeohutuse ja kiiruste suurendamist. Eelmisel aastal oli vaja viis miljonit eurot lisaraha, aga ma eeldan, et sel aastal läheb natukene rohkem.
Artur Talvik, täpsustav küsimus, palun!
Hea minister! Sektori koondamine ühe holding"u alla ei pane kaupa liikuma, seda teab iga väike lapski. Samas me teame sedagi, et kaubaveod on väga jõuliselt doteerinud ka reisijatevedu raudteel, nimelt infrastruktuuritasu näol. Ma küsin ikkagi konkreetselt, kas Venemaa suunal on Eesti valitsus midagi teinud. Kas teil on plaanis külastada Venemaa ministreid ja arutleda sel teemal? Kas teil on kavas teha midagi kaubavoogude tõstmiseks? Siin mainiti veel lätlasi, aga nende kaubavood olid ju ka enne palju suuremad.
Aitäh! Alustame jälle tagumisest otsast. Kuna lätlasi mainiti, siis ütlen, et esiteks oli nende langus aasta alguses tunduvalt suurem. Teiseks, metoodika muutus vastabki sellelesamale küsimusele, mis puudutab raudteetasude jaotust reisirongiliikluse ja kaubavedude vahel. Loomulikult on kaubaveod kandnud valdavat raskust raudteetasude maksmisel. Uus metoodika muudab hinnastamist kaubaliigiti paindlikumaks ja suurendab mõningal määral ka reisijateveo koormust. Riik arvestab seda reisijateveo doteerimisel. Seda tegelikult, ma arvan, sektor ka ootab, aga ei ole ilmselt reaalne eeldada, et reisijatevedu üksi hakkab samas proportsioonis kinni maksma kogu raudteekasutust. Mis puudutab kaubavoogude politiseeritust, siis mina soovitan kaubavooge kindlasti mitte politiseerida – sellest ei tule mingisugust kasu, need ei suurene. Nagu me juba rääkisime, naaberriikides transiit väheneb. Selle põhjus on ikkagi Venemaa majanduslik olukord ja soov oma majandust turgutada. Selles võtmes ma mõistan, et nende sammud on eeskätt ratsionaalsed ja lähtuvad nende majandusest. Kui vaadata Eesti ja Vene riigi majandusministeeriumi koostööd, siis ma julgen öelda mõne konkreetse näite põhjal, et see on pigem hea. Meil on olnud ka probleeme, näiteks autovedajate ja autoveolubadega, aga need lahenesid täiesti viisakal ja korrektsel moel. Nii et ma võin öelda küll, et riikide- ja ministeeriumidevahelised suhted on igati töised.
Andres Ammas, palun!
Lugupeetav minister! Mind teeb murelikuks olukord Riisipere ja Rohuküla vahel, kus rööbaste puudumise tõttu rongid üldse ei sõida. Ma lugesin riigi eelarvestrateegiat tähelepanelikult ja oma kurvastuseks ei leidnud sealt vähimatki viidet raudteele. Kas ma otsisin halvasti või seal seda tõepoolest pole? Kui pole, siis miks ei ole? Millised on üldse värskemad uudised sel teemal?
Aitäh! Ma nägin pealkirjas sõna "raudtee" ja aimasin, et see küsimus tuleb. Selle eest tuleb teile ja Lauri Luigele au anda, te olete kõige järjekindlamad ühe teema käsitlejad. Praegu on seis minu teada selline, et Lauri Luige juhitav toetusrühm, kuhu te kindlasti ka ise kuulute ja kus te ilmselt omavahel infot vahetate, arutab erakondadega, millised võiksid olla tulevikus katteallikad, kui seda projekti teha. Arvutused on nüüd ministeeriumi tasandil, ma julgeks öelda, jõudnud enam-vähem sellesse staadiumisse, kus me võiksime selle siia poliitiliseks otsustamiseks tuua. Kui erakonnad võtavad omakeskis seisukoha, kas ja mille arvel see on võimalik, kuidas seda teha, ja kui ka rahastamine on selge, siis me saame edasi minna. Meie ootame pigem seda, et toetusrühma sees saaksid arutelud peetud, sest meie võiksime seda juba poliitilisel tasandil arutada küll. Seejärel saaks rahastamisest ja kõigest muust juba RES-i kontekstis rääkida. RES-i lähevad ikkagi asjad, mida on juba varem pikalt ette valmistatud ning mis on selged ja kindlad, nagu Tallinna–Tartu maantee.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Nüüd tuleb majandus- ja taristuminister Kristen Michalil vastata Riigikogu liikme Arno Silla küsimusele. Palun!
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Lugupeetud minister! Esiteks, kui arutada taksofirmade juhtidega ja taksojuhtidega neid probleeme, mis on seotud Uberi tulekuga, siis väidavad nad kõik nagu ühest suust, et praegu on meie taksondus normaalselt arenenud ja lisataksoteenuseid meil vaja ei ole. Teiseks, Uberi tulek on toonud palju segaseid probleeme – klientide ohutus, liiklusohutus jne. Kolmandaks teame ka seda, et majanduslikult sellest meie riigile suurt tolku ei ole, sest Uberi peakorter ei asu Eestis ja tulu, mis sealtkaudu tuleb, läheb meie riigist välja. Neid ja teisi asjaolusid arvestades kummutage minu seisukoht, et Uberit meile vaja ei ole. Väidetakse, et praegu käib terves Euroopas äge võitlus selle vastu, et neid üldse siia lubada ja lasta neil siin tegutseda.
Aitäh! Ma arvan, et see nõuab pikemat vestlust. Aga jagan siiski teiega mõnda mõtet, igati jagamismajanduse vaimus. Tegelikult on ju küsimus väga lihtne. Kas lähtuda tarbija kasust või sellest, et mingi sektor on kogu aeg toimetanud teatud viisil? Mina teeksin valiku pigem tarbija kasust lähtudes. Eesti inimesed, kes muu seas sõidavad autoga punktist A punkti B ja vahel sõidavad ka punktist B tagasi punkti A, kasutavad mitmesuguseid sõidujagamisteenuseid. Tehnoloogia areng on viinud sinnani, et inimeste üldine hoiak nende teenuste kasutamise suhtes on üsna positiivne. Minu lauale jõudis Tallinna Ülikoolis tehtud uurimus, mis näitab seda, et 91% Eesti inimestest pooldab kokkuleppeveo laiemat levikut või on selle suhtes neutraalsed. Näiteks 43% neist arvab, et see võib vähendada peredesse ostetavate teiste autode hulka. Kellele see tulu toob ja kuhu tulu läheb? Kokkuleppeveo või, ütleme, jagamismajanduse puhul on kindlasti hästi positiivne see, et raha liikumine ja maksukuulekus on seal tunduvalt parem, seda võib-olla isegi mitte võrreldes traditsioonilise taksosektoriga, vaid selle halli äärealaga, kus on need, keda me liikluses näha ei taha. Koostöö maksuametiga on praegu selline, et kõik saavad edaspidi oma tegevuse kanda ühtsesse süsteemi, kõik saavad oma tulu deklareerida ja tulevikus peaks see olema hästi lihtne. Nii et kui te küsite, kellele jääb tulu, siis ütlen, et see jääb ikkagi nendele inimestele, kes Eestis autot juhivad, ja nendele, kes saavad selle tõttu parema teenuse. Ja ma arvan, et teie huvi peaks olema seista eeskätt Eesti tarbijate ja Eesti juhtide eest.
Mart Helme, palun!
Aitäh, härra eesistuja! Lugupeetud minister! Te räägite endale vastu. Näiteks Eleringi puhul te olite väga seda meelt, et maksud peaksid laekuma riigile ja riik jagab need siis jälle laiali. Praegusel juhul on täiesti ebaselge, kuidas maksud laekuma hakkavad ja kuidas maksukuulekus tagatakse. Ja tegemist on ikkagi väga tõsiste probleemidega ka sellepärast, et pole teada, kuidas on tagatud sotsiaalsed garantiid inimestele, kes hakkavad Uberi raames teenust osutama, sest see on tegelikult ju tasulise teenuse osutamine, mitte heast südamest sõidutamine. Selgusetu on ka see, kuidas tagatakse sõidutatavate turvalisus, tervisekaitse õnnetuste puhul, kes tasub kellele jne, jne. Kas te võite öelda, et kõik need küsimused ja probleemid on samuti fookuses ja riik on võimeline need lahendama?
Aitäh! Teil oli siin palju küsimusi ja isegi väiteid. Ma hakkan oma vastustega lõpust ettepoole tulema. Jah, ma olen täiesti kindel seadusandja võimes kõiki neid küsimusi käsitleda. Ma tean, et sõidujagamist reguleeriva eelnõu menetlus majanduskomisjonis on pooleli, muudatusettepanekute tähtaeg on 10. mai. Ja ma saan aru, et pärast seda tulevad ka ulatulikumad kohtumised kõikide turuosaliste ja huvilistega. Ma eeldan, et teie, kes te selle pärast südant valutate, lähete kindlasti kohale ja küsite seal kõik needsamad küsimused ära. Kui te küsite maksude kohta, siis jagamismajanduse puhul peaks tasumine olema palju lihtsam, sest Uberi või Taxify puhul käib kogu asjaajamine krediitkaardi vahendusel, ja kui maksuamet oma lahenduse välja töötab, siis on tegelikult iga samm jälgitav. Ma soovitan teil endal proovida seda teenust kasutada, siis te näete, kuidas see toimib. Sõitjad on muuseas tavalised Eesti inimesed, nende kätte jääbki tulu, st kasusaajad on tavalised Eesti inimesed. Minu meelest on positiivne, et kommunikatsioonitehnoloogia, eelkõige infotehnoloogia ja mobiilide areng on viinud selleni, et ka taksonduses on võimalik hakata range regulatsiooni asemel turgu mõnevõrra vabamaks muutma. See ei vii käibest välja mitte korralikke taksojuhte, vaid jätab kõrvale just piraattaksojuhid. Ja see peakski olema selle tegevuse eesmärk. Ma lisan veel, et kui vaadata üldist ühistranspordi loogikat, siis maailma kogemus näitab, et kui saadaval on toimiv, hea kvaliteediga, pideva järelevalve all olev ja soodsa hinnaga ühistransport, siis see pigem suurendab ühistranspordi kasutatavust. Nii et seda ma soovitan ka arvestada.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Tervise- ja tööminister Jevgeni Ossinovskile peaministri ülesannetes esitab küsimuse Monika Haukanõmm. Palun!
Tänan, härra juhataja! Lugupeetud minister! Eelmises Riigikogu infotunnis vastas peaminister Rõivas minu tervishoiu rahastamist puudutavale küsimusele ja tõi muu hulgas sisse omaosaluse teema. Mulle väga üllatuslikult andis ta meile teada, et haigekassa eelarve on kriitilises seisus sel põhjusel, et juba pikka aega on meil olnud omaosalus väga väike. Ta ütles ka nii, ma loen ette: "Me oleme teadlikult ehitanud sellise tervishoiusüsteemi, kus näiteks operatsioonide puhul ja ka muu ravi puhul, samuti ravimite eest tasumisel oleks patsiendi omaosalus võimalikult väike." Ta märkis, et see on olnud aastatepikkune valik. Samas me teame, et Eestis ligineb omaosaluse määr 25%-le, mis on juba kriitiline, sest WHO ütleb ju, et 15% on mõistlik piir. Kas peaminister on millestki valesti aru saanud? Mida plaanite valitsuses ette võtta, et omaosaluse tõusu peatada, sest 5% viimaste aastatega on liiga palju?
Aitäh! Peaministril on kahtlemata õigus selles, et solidaarne tervishoiusüsteem on olnud Eesti pikaajaline poliitiline valik. Ma arvan, et see valik on olnud väga õige. See, et Eesti inimene saab minna kas ambulatoorsesse vastuvõttu või plaanilisele operatsioonile sisuliselt tasuta, on praeguse süsteemi üks suuremaid väärtusi, mida tuleb hoida. Tõepoolest võib tekkida küsimus, et kui enamik protseduure, eriti kallimaid, on Eestis väga väikese omaosalusega, sisuliselt ainult visiiditasuga, siis kuidas hakkab patsiendi omaosalus üldistest kuludest lähenema juba 25%-le. Et sellest aru saada, tasub vaadata omaosaluse sisse. Me näeme, et omaosaluse alla lähevad peale tavapärase tervishoiuteenuse, eeskätt visiiditasu, ka sellised asjad nagu prillid ja muud nägemistarbed, ravimid ja hambaravi. Kui me vaatame kahte viimast, siis ravimid kokku moodustavad 37% omaosalusest ja hambaravi 26%. Omaosalus on jõudmas selle piirini, mille riik endale ise on seadnud rahvastiku tervise arengukavaga, ehk 25%-ni. Nii et tegelikult me peaksime minema just nimelt selles suunas, et vähendada omaosalust eeskätt kahes rühmas: üks on ravimid ja teine on hambaravi. Hea uudis on valitsuse kokkulepe, et järgmise aasta teisest poolaastast hakatakse maksma täiskasvanute hambaravihüvitist. Selleks on raha ette nähtud, kontseptsiooni ja eelnõude väljatöötamine on lõppfaasis ning need jõuavad Riigikokku sügisel. Teisest küljest analüüsime ka võimalusi, kuidas vähendada ravimite, eeskätt krooniliste haigete ja eakate ravimite puhul omaosalust.
Monika Haukanõmm, palun!
Tänan! Tänan vastuse eest! Kindlasti suurendab omaosalust ka voodipäevatasu, mida te oma jutus ei maininud. Aga selleks, et teada, kuidas neid samme astuda, peame paika panema ka lõppsihi, et aru saada, millist eesmärki me tahame saavutada. Minu küsimus on selline: mis on valitsuse soov, kuhu me tahaksime protsendi alandamisega jõuda? Mis on valitsuse eesmärk, on see 22% või on see näiteks 20%? Milleni ja mis ajaks me tahame jõuda?
Lõppeesmärgina tahaks, et inimesed oleksid vähem haiged ja tarbiksid vähem tervishoiuteenust, siis laheneks omaosaluse probleem ja ka ravi rahastamise mured oleksid lihtsamini lahendatavad. Seetõttu pöörab Sotsiaalministeerium minu juhtimisel kindlasti suuremat rõhku terviseedendusele ja probleemide ennetamisele, olgu tubaka, alkoholi, narkomaania, HIV või muude haiguste puhul. Mis puudutab omaosalust, siis veel kord: vaadates natuke teise nurga alt, näeme, et erineva sissetulekuga elanike gruppides on kulutused väga erinevad. Kui jõukamatel inimestel moodustab enamiku või suure osa omaosalusest hambaravi, siis vähem jõukatel lähevad põhikulud ravimitele. Praegu me töötame selle nimel, et muuta hambaravihüvitise maksmise korda selliselt, et eakad inimesed ja kroonilised haiged saaksid süsteemi mõttes laiemat kindlustuskaitset ja patsiendina soodsamaid ravimeid. Nüüd põhilisest eesmärgist protsendi mõttes. Eks riiklik loogika sunnib protsente eesmärgina sisse kirjutama. Minu jaoks on tähtis pigem see, et inimene saaks kõik vajalikud tervishoiuteenused kätte, olgu siis tegu hambaravi või ravimitega. Me teame, et praegu nii ei ole ja paljude inimeste jaoks on ravi, eriti hambaravi kättesaadavus kehv. See on ka põhjus, miks me hambaravihüvitise maksmise käivitame. Teisalt teame, et teatud segmendil, eeskätt eakatel ja krooniliste haigustega inimestel, on finantsilistel põhjustel raskusi ravimite kättesaadavusega, vaatamata meie retseptiravimite süsteemile. Kindlasti soovime mõlemat omaosalust alandada. Mis protsendini ta lõpuks langeb, sõltub paljudest näitajatest ja sellele ei maksa ülemäära keskenduda, aga allapoole peaks ta tulema.
Marika Tuus-Laul, palun!
Aitäh! Härra Ossinovski! Omaosalus on tihedalt seotud kogu rahastamisprotsessiga. Ida-Tallinna Keskhaigla juhatuse esimees Ralf Allikvee on väga teravalt sõna võtnud ja öelnud, et ta ei mäleta oma 37-aastasest praktikast tervishoiu rahastamises sellist olukorda, kui on praegu. Ta näeb, et n-ö finantsiline elujõulisus on mõne aasta pärast nullis. Te olete ise ka olnud väga kriitiline, näiteks eilses Postimehe loos. Kas te tooksite paar-kolm punkti, mida saaks praegu teha, ja kas te suudaksite valitsuses kokku leppida? Ma saan aru, et osa parteisid ei tule teiega kaasa ega jaga teie mõtteid selle kohta, kuidas tervishoidu ja selle rahastamist paremaks muuta.
Aitäh! Umbes pool tundi tagasi käsitlesin oma vastustes ka seda küsimust, mismoodi võiks tervishoiu rahastamise jätkusuutlik mudel välja näha. See eeldab, et me liigume haigekassa tööjõumaksudel põhineva tulumudeliga selles suunas, et rohkem tuleks tulu teistest riigieelarvelistest eraldistest. On mitu varianti, kuidas seda on võimalik teha. Vabariigi Valitsus arutab sellekohaseid ettepanekuid ja analüüsi, mida on pika aja jooksul tehtud eri osapoolte koostöös, sh haiglate liidu osalusel. Selle põhjal sünnivad kindlasti vajalikud otsused. Tähtis on, et ravikindlustuse rahastamine oleks jätkusuutlik, kuigi lähiaastatel sellega probleemi ei ole, aga pikemas vaates küll. Teine teema, millele auväärt doktor Allikvee viitas, puudutab haiglavõrku. Loomulikult on arusaadav, et kui demograafiline olukord muutub – ja see muutub –, siis on mõistlik haiglavõrk üle vaadata. Samas tuleb tähele panna, et haiglate reform tehti Eestis juba hulk aega tagasi ära, haiglavõrk on üldiselt kaunis optimaalne. Küll aga näeme, et mõned erialad liiguvad rohkem sinna-tänna. Sellekohast analüüsi praegu tehakse. Ma saan küll aru, et ollakse kärsitud ja soovitakse tulemusi kohe, kuid me tahame jõuda pikemaajalise plaanini aastani 2030 ja näha, missugused erialad millises haiglas peaksid olema tagatud. Selle kallal tehakse praegu väga aktiivset tööd ja aasta teises pooles kindlasti tutvustatakse tulemusi ka Riigikogule. Nii et jah, rahastusmudel vajab muutmist ja seda teemat arutab Vabariigi Valitsus juba lähima kuu jooksul.
Aitäh ministritele! Infotund on lõppenud.
Alustame kolmapäevast istungit. Arupärimiste ja eelnõude üleandmine. Kadri Simson, palun!
Lugupeetud Riigikogu esimees! Head kolleegid! Annan 20 Riigikogu liikme nimel üle arupärimise peaminister Taavi Rõivasele. See puudutab teemat, mis on Eestile oluline, sest ka meie raha on mängus: see puudutab olukorda Kreekas, Kreeka võimet seniseid laene tagasi maksta. Eelmise aasta 8. juunil esitas Kreeka Euroopa stabiilsusmehhanismile järjekordse avalduse finantsabi saamiseks. Riigikogu enamus ehk koalitsioonisaadikud toetasid seda Kreeka ja Euroopa Komisjoni vahel sõlmitava vastastikuse mõistmise memorandumi kavandit. Vahepealne aeg on küll möödunud ilma väga ärevaks tegevate uudisteta, aga kevad on taas taevasse murepilved toonud. Euroala rahandusministrid otsustasid ära jätta aprilli lõpuks plaanitud erakorralise kohtumise, kus oleks arutluse all olnud Kreeka kolmandast abipaketist uute väljamaksete tegemine. Ateena börs on sellele reageerinud tugeva langusega. Kreeka on endale võtnud rea ülesandeid, mida ta täitma peab, aga eduraport on tagasihoidlik. Pigem võib siin vaadata IMF-i hinnanguid, milles on näiteks toodud, et Kreekas ei maksa 55% majapidamistest üksikisiku tulumaksu. Aga me oleme olukorras, kus juunis tuleb Kreekal IMF-ile tagasi maksta 650 miljonit eurot ja juulis Euroopa Keskpangale 2,3 miljardit eurot. Nendeks tagasimakseteks on Kreekal vaja uut väljamakset kolmandast abipaketist. Praegu tundub nii, et kordub varasem stsenaarium: Kreekal on vaja uut rahasüsti, et katta oma eelmisi kohustusi. Sellest tulenevalt on meil neli küsimust peaministrile. Kas tema optimistlikud hinnangud Kreekale on jäänud sama optimistlikuks või on päevakorral siiski laenuleevendus? Tänan tähelepanu eest!
Olen juhatuse nimel vastu võtnud ühe arupärimise, mille edastame adressaadile, kui see vastab kodu- ja töökorra seadusele. Kohaloleku kontroll, palun! Täiskogu istungile registreeris ennast 77 Riigikogu liiget, 24 puudub.
Austatud Riigikogu! Meie eilne töö jäi pooleli hetkel, kui me arutasime Eesti Keskerakonna fraktsiooni algatatud korteriühistu vaidluse lahendamise seaduse eelnõu 187. Eelnõu algatajate esindajale Mihhail Korbile sai esitada küsimusi. Palun Mihhail Korbi tagasi kõnepulti! Talle võib esitada veel küsimusi.
Aitäh!
Märt Sults, palun!
Aitäh, härra eesistuja! Hea ettekandja kolleeg Miša, kas sinu pakutav struktuur on laiend advokatuurile, et advokatuuri tööd lihtsamaks teha ja probleemid enne kohtusse viimist kuni viimase tükini lahti harutada? Kas sellel struktuuril on juriidiline staatus?
Aitäh küsimuse eest! Jaa, sellel struktuuril on otsustamisõigus ja tema otsused on täitmiseks. Kui üks pooltest ei ole komisjoni otsusega rahul, siis on mõlemal poolel õigus edasi kohtusse kaevata. Aga kui otsust ei ole edasi kaevatud, siis sellel poolel, kes nõudis oma õiguste kaitsmist, on õigus minna kohtutäituri juurde ja kohtutäitur teeb juba järgmised toimingud, et otsus saaks ellu viidud.
Aitäh, Mihhail Korb! Rohkem algatajate esindajale küsimusi ei ole. Õiguskomisjoni ettekandja on Kristjan Kõljalg. Palun!
Lugupeetud esimees! Austatud kolleegid! Õiguskomisjon arutas seda seaduseelnõu kahel istungil. Esimest korda juba 12. aprillil, kui Mihhail Korb seda meile tutvustas. Me otsustasime, et kuna eelnõus oli keelelisi ebatäpsusi ja vastuolusid, siis me anname võimaluse seda täiendada. Sellega nõustus ka härra Korb ja nii tulimegi teema juurde 18. aprillil tagasi. Seegi kord arutasime seaduseelnõu ja tegime edasise menetlemise kohta ettepanekuid. Hääletusele pandi ettepanek eelnõu esimene lugemine lõpetada, hääled jagunesid 5 poolt ja 5 vastu. Kuna ettepanek esimese lugemise lõpetamise kohta ei saanud poolthääli rohkem kui vastuhääli, siis Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse § 38 lõike 1 ja nimetatud seaduse kommentaaride kohaselt tegi komisjon ettepaneku eelnõu esimesel lugemisel tagasi lükata. Muud menetluslikud otsused olid need, et ettekandjaks määrati mind ja tehti ettepanek võtta eelnõu eilsesse päevakorda. Kuna komisjoni ettekandja ülesanne on rääkida ka Vabariigi Valitsuse seisukohast, siis mõni sõna ka sellest. Vabariigi Valitsus ei ole põhimõtteliselt selle vastu, et laiendada vaidluste alternatiivse lahendamise võimalusi, kuid seda eelnõu ei pea Vabariigi Valitsus võimalikuks toetada. Arvatakse, et tsiviilasjades peaks eelkõige suund olema lepitusseaduse laiemale rakendamisele. Aitäh!
Küsimusi komisjoni ettekandjale ei ole. Aitäh, Kristjan Kõljalg! Avan läbirääkimised. Kõnesoove ei ole. Nagu te kuulsite, juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 187 esimesel lugemisel tagasi lükata. Seda tuleb meil hääletada. Austatud Riigikogu, panen hääletusele juhtivkomisjoni ettepaneku Keskerakonna fraktsiooni algatatud korteriühistu vaidluse lahendamise seaduse eelnõu esimesel lugemisel tagasi lükata. Palun võtta seisukoht ja hääletada! Ettepaneku poolt oli 45 Riigikogu liiget, vastu 26, erapooletuid 4. Juhtivkomisjoni otsus on vastu võetud: eelnõu 187 on menetlusest välja langenud.
Alustame Vabariigi Valitsuse algatatud elektroonilise side seaduse ja toote nõuetele vastavuse seaduse muutmise seaduse eelnõu 130 kolmandat lugemist. Avan läbirääkimised. Kõnesoove ei ole. Austatud Riigikogu, läheme lõpphääletuse juurde! Panen hääletusele Vabariigi Valitsuse algatatud elektroonilise side seaduse ja toote nõuetele vastavuse seaduse muutmise seaduse eelnõu 130. Palun võtta seisukoht ja hääletada! Eelnõu vastuvõtmise poolt on 71 Riigikogu liiget, vastu 5, erapooletuid ei ole. Elektroonilise side seaduse ja toote nõuetele vastavuse seaduse muutmise seadus on vastu võetud.
Järgmine päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse algatatud keskkonnaseire seaduse eelnõu 100 kolmas lugemine. Avan läbirääkimised. Kõnesoove ei ole, läheme lõpphääletuse juurde. Austatud Riigikogu, panen hääletusele Vabariigi Valitsuse algatatud keskkonnaseire seaduse eelnõu 100. Palun võtta seisukoht ja hääletada! Seaduseelnõu vastuvõtmise poolt on 65 rahvasaadikut, vastu 1, erapooletuid 3. Keskkonnaseire seadus on vastu võetud. Juhataja vaheaeg viis minutit.
Austatud Riigikogu! Vabariigi Valitsuse esindaja sõnul on äsja maandunud minister siiapoole teel. Seetõttu võtab juhataja veel ühe vaheaja, seekord seitse minutit.
Kadri Simson, protseduuriline küsimus, palun!
Lugupeetud Riigikogu spiiker! Kuna ettekandja ilmselgelt ei leia aega ka mitte peale kahte vaheaega Riigikogu istungile eelnõu kaitsma tulla, on ettepanek see eelnõu päevakorrast välja arvata.
See on äärmiselt sisuline ja väga tõsine ettepanek. Aga kuna praegu minister astus uksest sisse, siis on meie päevakorras nüüd Vabariigi Valitsuse algatatud Kaitseliidu seaduse, kaitseväeteenistuse seaduse ja riigikaitseliste sundkoormiste seaduse muutmise seaduse eelnõu 212 esimene lugemine. Aitäh mõistva suhtumise eest! Algatajate nimel ettekandja kaitseminister Hannes Hanso, palun!
Lugupeetud Riigikogu liikmed! Eelnõu, mida ma siin tutvustan, sätestab töövõimereformiga seotud muudatused Kaitseministeeriumi valitsemisalas. Nagu me kõik teame, on töövõimereformi peamine eesmärk toetada vähenenud töövõimega isikute töötamist ja tööle asumist. Olulise muudatusena minnakse reformi käigus üle töövõime hindamisele ning lõpetatakse töövõimekaotuse protsentide määramine. Kaitseväelaste sotsiaalsete tagatiste puhul on tegemist teenistusülesannete täitmise tõttu saadud tervisekahju hüvitamisega ning seni on kehtinud põhimõte, et ettenähtud rahalise hüvitise suurus sõltub tekkinud tervisekahju ulatusest. Võrreldes muu avaliku teenistusega tekib kaitseväeteenistuses enam tervisekahjustusi ning saadud vigastused on ühtlasi väga erineva raskusastmega. Riiklikus süsteemis toimuv üleminek osalise ja puuduva töövõime hindamisele tähendaks kaitseväelaste jaoks tagatiste olulist vähenemist, kuna erineva raskusega vigastuste puhul tuleks hüvitiste määrad ühtlustada. Kaitseväelaste ja Kaitseliidu liikmete sotsiaalsed tagatised on heaks kiidetud juba mõnda aega tagasi, 2012. aastal vastu võetud veteranipoliitikas. Samuti on otsustatud valitsuskabineti nõupidamisel kaks aastat tagasi, täpsemalt 24. aprillil, et töövõimereformi käigus kaitseväelaste sotsiaalseid garantiisid ei muudeta. See ongi selle eelnõu sisu. Tagatiste säilitamine on võimalik ka seetõttu, et seni on Kaitseministeeriumi valitsemisalas püsiva töövõime kaotuse tuvastamine toimunud Kaitseväe arstlikus komisjonis, mitte nii nagu tavainimestel riiklikus süsteemis. Kaitseväeteenistuse seaduses ja Kaitseliidu seaduses sätestatud rahalised hüvitised ja pensionid makstakse Kaitseministeeriumi eelarvest, seega lisakulu see riigi rahakotile ei tekita. Eelnõu kohaselt tuuakse püsiva töövõime tuvastamist käsitlev regulatsioon tervikuna üle kaitseväeteenistuse seadusesse ning Kaitseliidu seadusesse, samuti tehakse muudatused, mis on seotud töövõimetoetuse seaduse jõustumisega. Eelnõu peaks seadusena jõustuma juba 1. juulist, samal ajal, kui kehtima hakkab töövõimetoetuse seadus. Sellega praegu piirduksin. Aitäh!
Küsimused eelnõu algatajale? Küsimusi ei ole. Aitäh! Komisjoni ettekandja Johannes Kert, palun!
Lugupeetud Riigikogu esimees! Lugupeetud kolleegid! Daamid ja härrad! Eelnõu 212 kohta on mul ette kanda järgmist. Riigikaitsekomisjon arutas eelnõu enne esimesele lugemisele esitamist oma 18. aprilli istungil, kus eelnõu algataja esindajana osales Kaitseministeeriumi õigus- ja haldusküsimuste asekantsler Erki Kodar. Eelnõu eesmärk on teha Kaitseministeeriumi valitsemisalas töövõimereformiga seotud muudatusi. Kaitseliidu seadus, kaitseväeteenistuse seadus ja riigikaitseliste sundkoormiste seadus viiakse kooskõlla s.a 1. juulil jõustuva töövõimetoetuse seadusega, säilitades senisel kujul kaitseväelastele ettenähtud sotsiaalsed tagatised. Võrreldes teiste valdkondadega tekib kaitseväeteenistuses kõige enam tervisekahjustusi ning teenistusülesannete täitmisel saadud vigastused on ühtlasi väga erineva raskusastmega. Töövõimereformi käigus toimuv üleminek osalise või puuduva töövõime hindamisele tähendaks kaitseväelastele ettenähtud tagatiste olulist vähenemist, mistõttu säilitatakse nende puhul ka edaspidi ühekordse hüvitise maksmine vastavalt saadud vigastuste raskusastmele. Kaitseministeeriumi valitsemisalas jätkab Kaitseväe arstlik komisjon püsiva töövõimetuse ulatuse tuvastamist ja selle väljendamist töövõimekaotuse protsentides. Samuti jääb kehtima kaitseväeteenistuse seaduse alusel töövõimetus- ja toitjakaotuspensioni perioodiline maksmine, et tagada kaitseväelastele suurem kindlustunne kõrgema riskiastmega teenistusülesannete täitmisel. Lisaks töövõimetuse tuvastamisega seotud muudatustele ühtlustatakse eelnõuga kaitseväeteenistuse seaduses ettenähtud sotsiaalteenuste ja abivahendite tagamise korraldust töövõimereformi käigus tehtavate muudatustega. Arutluse all olev eelnõu on kavas seadusena jõustada käesoleva aasta 1. juulil, mil jõustuvad töövõimetoetuse seaduse ja sellega seonduvate teiste seaduste muudatused. Kuna eelnõu on seotud töövõimereformiga, siis palus riigikaitsekomisjon komisjoni liikme Ain Lutsepa ettepanekul eelnõu kohta ka valdkonnakomisjoni ehk sotsiaalkomisjoni arvamust. Riigikaitsekomisjon otsustas oma 18. aprilli istungil konsensusega teha Riigikogu juhatusele ettepaneku lülitada arutuse all olev eelnõu esimeseks lugemiseks Riigikogu tänase istungi päevakorda, ettekandjaks määrati siinkõneleja. Lisaks otsustas riigikaitsekomisjon konsensusega teha Riigikogule ettepaneku eelnõu esimene lugemine lõpetada ning määrata muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 13. mai kell 15. Sellega piirdun. Tänan!
Küsimused ettekandjale. Peeter Ernits, palun!
Hea juhataja! Hea ettekandja! Ma loen seletuskirjast, et n-ö proteeside sihtgrupi suurus, kuna uusi keerukaid sõjalisi missioone ei ole, on praegu 70 isikut. Samas on veidi eespool kirjas, et kümnel sõjaväelasel ei ole kas ühte või kahte jalga, neljal ei ole ühte või kahte kätt ja kolmel on silmaproteesid. Kes on need ülejäänud umbes 50? Mis protees neil on?
Tänan küsimuse eest! Jään teile sellises detailiastmes vastuse võlgu. Vastan teile täiendavalt.
Rohkem küsimusi ei ole. Aitäh, Johannes Kert! Avan läbirääkimised. Läbirääkimiste soovi ei ole. Eelnõu 212 esimene lugemine on lõppenud. Määran muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 13. mai kell 15.
Alustame Vabariigi Valitsuse algatatud perehüvitiste seaduse eelnõu 217 esimest lugemist. Algatajate nimel teeb ettekande sotsiaalkaitseminister Margus Tsahkna. Palun!
Austatud esimees! Head Riigikogu liikmed! Perehüvitiste seaduse eelnõu 217 on teie ees esimesel lugemisel. Tegu on mahuka eelnõuga, mille eesmärk on saavutada, et kõik, mis puudutab riiklikke peretoetusi, vanemahüvitist ja ka elatisabiga seonduvat, oleks ühes seaduses kirjas. Üks selle seaduse olulisimaid, ma ütleksin isegi, ühe ajastu lõppu tähistavaid poliitilisi otsuseid on elatisabiskeemi seadustamine. Kui me vaatame selle seaduse teisi osi, siis me ei tee siin suuri sisulisi muudatusi, aga elatisabiskeemi seadustamisega me kehtestame uue regulatsiooni, mille eesmärk on parandada eelkõige nende laste heaolu, kes kasvavad ühe vanema hoole all. Ma tahan alustuseks tänada kõiki poliitikuid, aga eelkõige nende huvigruppide eestvedajaid, kes on pikkade aastate jooksul ühiskonnas üleval hoidnud just üksinda last kasvatavate inimeste toimetuleku ja väärikuse küsimust. Viimase kümne aasta jooksul on avalikus arvamuses aset leidnud suur muutus. Varem arvati, et kui vanemad lähevad lahku ega saa omavahel hakkama, siis on see pigem nende omavaheline probleem. Nüüdseks on aru saadud, et me peame hoolitsema kõikide laste eest. Riigi kohustus on tagada kõikidele lastele õigused, mis neil seaduste järgi on, ja vajaduse korral tuleb asuda nõrgema poolele. Kuid elatisabiskeemi juurde tulen ma hiljem veel tagasi. Konkreetne eelnõu, mille peakiri on "Perehüvitiste seadus", koosneb kolmest osast. Meil on praegu riiklike peretoetuste seadus, vanemahüvitise seadus ja juba mainitud elatisabi seadus. Perehüvitiste seadus on üks osa sotsiaalseadustiku kodifitseerimisest. Seni on peredele mõeldud hüvitiste ja toetuste reguleerimine seadustes olnud väga lünklik, see on lahti kirjutatud eri seadustes. Perehüvitiste seadusega me koondame need kõik ühte kohta kokku, et nii seaduste rakendajad kui eelkõige ka inimesed, kellel on abi vaja, saaksid ühest kohast oma vastused. Kolme seaduse ühendamisele on sõnastatud üks põhieesmärk: toetada lastega peresid ja laste kasvatamist. Seaduses on kasutusel ka uus termin: "perehüvitised". Need on riiklikud peretoetused, vanemahüvitis ja elatisabi. Kodifitseerimise käigus on seadusi lihtsustatud, ajakohastatud, nende terminoloogiat on uuendatud ja need on viidud kooskõlla sotsiaalseadustiku üldosa seadusega, mis jõustus 1. jaanuaril 2016. Sisulisi muudatusi on seadustesse tehtud piiratud hulgal. Ja tõepoolest, erandiks on seesama uus elatisabiskeem, mille me selle seadusega rakendame alates 1. jaanuarist 2017. Üldsätetesse on koondatud kolme seaduse ühisosa. Nii välditakse sarnaste sätete dubleerimist kolmes seaduses ja see teeb tunduvalt lihtsamaks ka seaduse rakendamise. Üldsätted on olulised, kuna nendega anname selge pildi sellest, kuidas perehüvitisi saab taotleda, kuidas neid määratakse, kuidas neid makstakse, samuti sätestame maksmise lõpetamise alused. Seega, õigusselgus suureneb. Et lapsevanemad saaksid toetused kätte kiiresti ja ilma vaevata, on peretoetuste ja vanemahüvitise taotlemine tehtud võimalikult lihtsaks. Me oleme selle seadusega reguleerinud ka uue infosüsteemi rakendamist. Eesmärk on see, et noored emad ja isad saavad peale lapse sündi teavitusi, milliseid toetusi on neil õigus saada. Sisuliselt piisab tulevikus ühest hiireklõpsust arvutis, et toetused jõuaksid vanema pangakontole. Plaanime muuta selle võimalikult lihtsaks, nii et kogu informatsioon oleks vanematel kogumina teada. Riiklike peretoetuste puhul on sätestatud konkreetsed summad. Kui seni on lastetoetused olnud seadustes kirjas määradena, siis nüüd, et lihtsustada arusaamist, kui suur see peretoetus täpselt on, on igal konkreetsel juhul pandud kirja konkreetsed summad. Ma tuletan meelde, et ka lapsetoetused on tõusnud ja tõusevad tulevikus veelgi. Koalitsioonilepingus kokku lepitud ja ka juba seadustega kehtestatud eesmärk on see, et aastal 2019 on esimese ja teise lapse toetus 60 eurot, kolmanda ja iga järgmise lapse toetus on juba praegu 100 eurot ning 2017. aasta poole pealt jõustub ka uus 200-eurone lasterikka pere toetus. Seega saame tõdeda, et juba järgmise aasta keskel hakkavad kolme lapsega pered saama riigilt rahalist toetust 400 eurot. See on üks sammudest, millega soovime julgustada Eesti mehi ja naisi saama oma perre rohkem kui kaks last. Uuringud näitavadki seda, et Eesti mehed ja naised soovivad oma perre rohkem kui kahte last, aga tegelikult on meie sünnikordaja 1,5. Väga tihti on põhjused, miks perre ei sünni kolmandat või neljandat last, majanduslikud. Ja siinkohal on mul hea meel öelda, et poliitilisel tasemel erimeelsust ei ole. Me peame panustama sellesse, et meie rahvas saaks arvult suuremaks. Üks tõsiasi on see: selleks, et me rohkemate sündide toel kasvaksime suuremaks või hoiaksime praegust taset, on meil aega kümme aastat, sest sealt edasi hakkab rohkearvulisel potentsiaalsete sünnitajate põlvkonnal sünnitusiga lõppema ja tulevikus on sündidega rahvaarvu kasvatamine puhtdemograafiliste näitajate järgi otsustades palju raskem või isegi välistatud. Uues seaduses on loobutud peretoetuste arvutamisest määra alusel, toetuste suurused on konkreetsete numbritena kirjas. Seadus teeb paremaks ka eestkoste all või perekonnas hooldamisel olevate laste olukorra. Eestkostel või perekonnas hooldamisel oleva lapse toetust makstakse selle seaduse kohaselt vähemalt kuni eestkoste või perekonnas hooldamise lepingu lõppemiseni, sõltumata sellest, kas laps pärast põhihariduse omandamist jätkab õppimist. Praegu jääb üle 16-aastane laps, kes ei õpi ja keda ei kasvata tema vanemad, ilma eeskostel või perekonnas hooldamisel oleva lapse toetusest, mis on aga mõeldud just selleks, et laps saaks kasvada peres. Lapsetoetuse maksmine üle 16-aastastele lastele on endiselt seotud õppimisega. Aga teiste peretoetuste puhul põhimõttelisi muudatusi ei tehta. Vanemahüvitise seadust me põhimõtteliselt ei muuda. Vanemahüvitise eesmärk on ühele vanemale varasema sissetuleku säilitamine ning töö- ja pereelu ühitamise toetamine. Muudetud on seaduse ülesehitust, tehtud hulk täpsustusi, vähendatud erisusi. Näiteks on reguleeritud olukorrad, kus hüvitist taotleb teine vanem, lapsendaja, eestkostja või hooldaja. Ja nüüd elatisabiskeemist. Miks me selle rakendamisega tegeleme? Asjaomastest arvudest ja probleemidest on siin puldis viimaste aastate jooksul korduvalt juttu olnud. Mul on hea meel, et eelmine Riigikogu võttis veel enne laialiminekut vastu põhimõttelise poliitilise otsuse. Kõik Riigikogus esindatud poliitilised jõud põhimõtteliselt toetasid elatisabifondi loomist. Eestis on üksinda last kasvatavaid vanemaid praegu peaaegu Pärnu linna täis inimesi ehk siis üle 42 000. Niisugustes peredes kasvab 56 000 last, st iga neljas Eesti laps kasvab ühe vanema juures. Ja kui vaadata ühiskonna neid gruppe, kellel on keeruline majanduslikult toime tulla, siis just nimelt üksinda last kasvatavatel vanematel on kõige raskem hakkama saada. Ma juba rääkisin lastetoetustest. Need toetused on seotud just nimelt lastega ja kõik sõltub sellest, mitu last on konkreetses leibkonnas. Aga üks tõsine probleem on see, et kui vanemad on lahku läinud, on mitmesugustel põhjustel väga palju neid lapsi, kellele pere juurest lahkunud vanem elatist ei maksa. Väga paljud lapsevanemad saavad omavahel kokkuleppele, kuidas tulevikus lapse eest hoolitsetakse, kuidas tema kasvatamisse panustatakse. Väga tihti aga ei suuda täiskasvanud omavahel oma probleeme lahendada ning kannatajaks on laps. Täitemenetluses on elatisabinõudeid ehk võlglaste vastu suunatud nõudeid nüüdseks üle 8000. Summa, mis ollakse oma lastele võlgu – elatistoetused, elatisabi –, on praeguseks juba üle 15 miljoni euro. See on ühe korraliku omavalitsuse terve aasta eelarve. Me peame aru saama, et see raha ollakse võlgu oma lastele. Elatisabiskeemi eesmärk on tagada nendele lastele, kellele elatisabi on välja mõistetud, vähemalt 100-eurose elatisabi kättesaamine. Ma tahan veel rõhutada, et tegu ei ole uue peretoetuse või lapsetoetusega, vaid tegu on skeemiga, mis rajaneb ühelt poolelt kohtu korras välja mõistetud elatisel. Kui see pool seda kohustust täitma ei asu, siis nõue pööratakse tema vastu täitemenetluse kaudu, riik aga asub nõrgema poolele ning nõuab raha ise sisse. Samal ajal hakkab riik maksma lapsele 100-eurost elatisabi. 1. märtsil jõustusid ka seadusmuudatused, et teha võlglase elu võimalikult keeruliseks ja anda täitemenetlusele rohkem võimalusi elatisabivõlg kätte saada. Oluline on see, et me maksame seda 100 eurot kuus lapse 18-aastaseks saamiseni ja juhul, kui laps jätkab õpinguid, siis kuni tema 21-aastaseks saamiseni. See on üks oluline täiendus. Väga tähtis on see, et me oleme vaadanud üle ka võlglasele esitatud nõuete järjekohad. Ükskõik, millised nõuded selle isiku vastu on kas pankadel või kellel tahes, lapse nõue on alati esimesel kohal ja riigi nõue järgneb sellele. Ehk kui riik suudab täitemenetluse abil võlglaselt raha kätte saada, siis esimesena rahuldatakse lapse nõue tema vastu ja teisena riigi nõue. Loogika seisneb selles, et see rahanõue, see 100 eurot kuus, on selle võlglase vastu suunatud ka tulevikus. Oluline on veel see, et me oleme vaadanud kogu menetlust tervikuna. Vaatame reaalses elus olukorda, mis võib tekkida ja paljudel juhtudel ka tekib, kui vanemad lähevad lahku ja ei suuda omavahel kokku leppida, kuidas lapse eest tulevikus hoolitseda. Tihti juhtub, et üks pool ei hakka oma kohustusi täitma. Sellisel juhul teine pool peab pöörduma kohtusse. Elatisabiskeemi ning nende maksete ja nõuete aktiivseks muutumise aluseks ongi kohtuotsus – see on seaduses konkreetselt fikseeritud. Aga me tahame tagada lapsele juba kohtuvaidluse ajal elatisraha laekumise. Seepärast pikendatakse selle seadusega kohtumenetluseaegset elatisabi maksmise perioodi praeguselt 90 päevalt 150 päevale ning elatisabi päevamäär 3,2 eurot asendatakse konkreetse summaga ehk sellesama 100 euroga kuus. Kui vanem pöördub kohtusse, siis tal tekib õigus saada kohtumenetluse ajal 150 päeva jooksul elatisabi 100 eurot kuus. Seega me tõstame toetuse senise kokku 288-eurose summa 500 euroni. See raha, mis makstakse lapsele kohtumenetluse ajal, nõutakse ka tulevikus elatisabi maksmisest kõrvalehoidvalt ja võlgu olevalt vanemalt sisse. Kui nüüd rääkida elatisabi maksmisest, siis pärast kohtuotsuse langetamist läheb see otsus täitemenetluses täitmisele. Kui täitemenetluse käigus ei ole suudetud nelja kuu jooksul raha kätte saada, siis hakatakse tegema igakuiseid 100-euroseid väljamakseid. Mispärast neli kuud? Just nimelt sellepärast, et anda täitemenetluses kohtutäituritele võimalus võlga välja nõuda. See on tegelikult nende kohustus. Kui seda raha kätte ei saa, siis nelja kuu pärast hakkame lapsele maksma 100 euro suurust elatisabiraha. Me oleme selle seadusega reguleerinud ka välisriigis elava võlgniku käest elatisabivõla kättesaamist. Paraku peab tõdema, et meil on küll olemas seaduslik regulatsioon, kuid eraldi küsimus on, kuidas me tegelikult selle raha kätte saame. Eelnõu puudutab ka selle süsteemi rakendamist ehk Sotsiaalkindlustusameti infosüsteemi ning ka Riigi Tugiteenuste Keskuse infosüsteemi arendamist ja rakendamist. Eelnõu tutvustamise lõpuks tahan öelda, et tegu on olulise sammuga väga paljude üksinda last kasvatavate vanemate huvides ja tegelikult ühiskonna huvides laiemalt. Riik astub sellega oma perepoliitikas ühe põhimõttelise sammu edasi ja see samm saab astutud nõrgema poole kaitseks. Aitäh!
Aitäh, austatud minister! Teile on ka küsimusi. Kadri Simson, palun!
Aitäh! Lugupeetud minister! Meil on kombeks, et igal seaduseelnõul on ka mõjude analüüs. Selle eelnõu seletuskirja leheküljelt 75 on võimalik lugeda mõjude analüüsi kohta, aga ma näen siin märgitavat vaid positiivset mõju lastele ja nende vanematele. Pole otsest lõiku, mis kajastaks mõju riigieelarvele tuleval aastal ja hiljem. Te olete varem öelnud, et elatisabifondi puhul võtab riik enda kanda ainult 100 eurot kuus seetõttu, et rohkem raha ei ole. Järgmiseks aastaks on planeeritud 7,2 miljonit eurot. Kas sellest 7,2 miljonist piisab kõigi nende kohustuste täitmiseks, mis praegu juba kohtuga välja mõistetud on, või on sisse arvestatud ka see, et on palju vanemaid, kes seni pole kohtuteed ette võtnud, sest nad on pidanud seda lootusetuks, aga neid võib juurde tulla, kui nad saavad aru, et vähemalt 100 eurot aitab riik neil kätte saada?
Aitäh, hea küsija! Elatisabiskeemi rakendamiseks on riigieelarves ja riigi eelarvestrateegias ette nähtud 7,2 miljonit eurot. See on summa, mis on poliitiliselt kokku lepitud, riigieelarves ette nähtud ja sellest rahast jätkub kõigile lastele, kes on õigustatud saama sedasama 100 eurot kuus. Kui see seadus vastu võetakse, siis tekib riigil kohustus maksta seda raha kõigile nendele lastele, kellel õigus seda saada on. Kui me vaatame seda summat riigieelarve seisukohalt, siis see summa on arvestuslik, aga kõik lapsed, ükspuha, kui palju neid on, kui nad on õigustatud saama riigilt seda 100-eurost elatisabitoetust, siis nad seda ka saavad. Kui neid lapsi on väga palju ehk kui sellest 7,2 miljonist, mis on arvestuslikult riigieelarves ette nähtud, ei jätku, siis riigieelarvest tuleb seda raha igal juhul maksta ja eks see summa kujuneb siis suuremaks. Praeguste arvestuste järgi sellest 7,2 miljonist jätkub. Samamoodi on näiteks ka toimetulekutoetuste puhul: me arvestame selleks riigieelarvest teatud summad, aga kui toimetulekutoetuse saajaid on rohkem, siis mitte ükski inimene sellest rahast ilma ei jää. Nii et teil ei ole vaja muretseda, et keegi riigieelarve nappuse tõttu elatisabirahast ilma jääb. Mis puudutab seda 100 eurot, siis ma toon mõned paralleelid. Näiteks Saksamaal on samasugune süsteem ning kuigi seal on puhtnominaalselt sissetulekud suuremad ja ka kohtu määratud nõuded suuremad, tagab ka Saksamaal riik just nimelt 100 euro suuruse elatisabiraha. Kui me vaatame Lätit, mis on võib-olla meiega paremini võrreldav riik, siis natuke rohkem kui aasta tagasi oli see summa 30 eurot, nüüd on nad teinud ettepaneku seda tõsta. Soomes on see summa veidi üle 130 euro. Nii et me asetume selle süsteemi puhul oma 100 euro suuruse elatisabitoetusega igati väärikale positsioonile.
Peeter Ernits, palun!
Aitäh, hea juhataja! Hea minister! Jätkan eelmise küsimuse teemal. Te ütlete, et 7,2 miljonist jagub, aga samas kohtutäiturite koda muretseb, et äkki hakkab toetusesoovijaid juurde tulema ja neil ei ole selleks raha. See on ka ainukene märkus, millega ei ole eelnõus arvestatud. Aga minu küsimus on selline. Emmed, kes oma last üksi kasvatavad – rongaisad tegutsevad samal ajal kuskil kes teab mis nurkades –, saavad nüüd pöörduda sellise looma poole, kelle nimi on e-Täitur. Mida see endast kujutab? Nagu ma aru saan, elad näiteks kuskil Himmastes või Ignase külas ja lähed internetti. Mis edasi saab?
Aitäh! Meie eesmärk on olnud muuta kogu menetlus konkreetsele vanemale ja lapsele võimalikult lihtsaks. Ma kordan siis üks kord veel üle, kuidas see menetlus algab ja kuidas see kulgeb. Kui vanemad lähevad lahku ja ei suuda omavahel kokkuleppele jõuda, kuidas lapse eest hoolitseda, ja üks vanem leiab, et laps on õigustatud saama elatist, siis ta pöördub kohtusse ja teeb asjakohase avalduse. Seda esitades teeb ta ka ühekordselt avalduse selleks, et potentsiaalselt käivituks elatisabiskeem. Kui kohus mõistab elatise välja ja seda maksma ei hakata, siis see läheb automaatselt e-Täituri süsteemi ehk kui vanem on teinud avalduse, siis läheb see nõue kohtutäituri kätte. See e-Täitur on tegelikult infotehnoloogiline lahendus kohtutäiturite jaoks. Eesmärk on see, et info liiguks konkreetselt e-Täituri, Sotsiaalkindlustusameti ja ka riigi vahel. Eesmärk on see, et inimene, kes elab – vabandust, ma ei mäleta, mis kohti te nimetasite – kuskil kaugemal, ei peaks jooksma eri institutsioonide vahet, küll kohtutäituri juurde, küll Sotsiaalkindlustusametisse, vaid esitab selle avalduse ühekorraga ära. Arvestus käib elektrooniliselt. Samamoodi arvestatakse ka seda poolt, kui riik saab võlglaselt raha kätte. Kogu see arvestus oleks automaatne ja eelkõige oleksid tagatud just lapse huvid, seejärel riigi huvid. Meil oleks ka arvestus selle kohta, et need igakuised 100-eurosed maksed saaks õigel kuupäeval tehtud. Nii et see e-Täitur ei ole mingi kole loom. See on kohtutäituritele mõeldud elektrooniline keskkond, kuhu koguneb kogu asjaomane informatsioon. Ja e-Täiturit ei arendata mitte ainult elatisabifondi pärast, see on juba pikemalt ette valmistatud kohtutäituritele vajalik elektrooniline süsteem.
Andres Herkel, palun!
Aitäh, härra juhataja! Austatud minister! Sirvides seda eelnõu ja vahest liigagi pikka seletuskirja, tekkis mul üks konkreetne küsimus § 8 lõike 3 kohta. See annab ühe aluse perehüvitise maksmine peatada või lõpetada, kui inimene on meil rahvastikuregistris kirjas, kuid tegelikult enam ei ela Eestis. Praegu, ma saan aru, sellist alust ei ole. Siit ka küsimus: kui pikast äraolekuajast algab Eestis mitteelamine ja kuidas seda ikkagi täpsemalt kindlaks tehakse? Teiseks, see probleem on ju arusaadav ja ilmselt seda tulebki mingil moel lahendada, aga tasakaalustuseks peaksid olema ka mingid meetmed selleks, et inimesi Eestisse tagasi tuua või vähemalt sidet kodumaaga alal hoida. Kas need ka kaasnevad?
Aitäh! See § 8 lõige 3 on aluseks ühele üldisemale eesmärgile, mida ma hea meelega teile ka tutvustan. Nimelt, meil on väga vähe informatsiooni laste kohta kuni koolikohustuse tekkimiseni. See on tõsine ning laiem probleem. Me tahame saavutada seda, et meil oleks võimalikult palju informatsiooni võimalikult paljude hädas olevate laste kohta. Praegu on ettevalmistamisel n-ö laste varase märkamise süsteem. Selle asja mõte on see, et Sotsiaalkindlustusameti, omavalitsuste ja tervise infosüsteemi ehk arstide koostöös saada võimalikult hea ülevaade kõigi laste olukorrast. See ülevaade oleks jooksev. Süsteem oleks iseenesest selline, et kui laps sünnib, siis sünnitusmajas ta registreeritakse perearsti juurde. Seega on kohe peale sünnihetke lapsele määratud perearst. Lapsevanem saab paluda ta registreerida oma perearsti juurde või siis määratakse lapsele teine perearst. Nii tekib kohustus käia last teatud perioodi jooksul perearstile näitamas. See on ka praegu olemas, aga kogu informatsioon on väga lünklik. Teiselt poolt on meil plaanis muuta teatud perioodi jooksul kohustuslikuks perearsti või vähemalt pereõe koduvisiidid. Seal on ühelt poolt mängus lapse tervise huvid, aga teistpidi saab nii ka mingisuguse pildi, mis oludes laps elab. Süsteem peaks tulevikus nägema välja nõnda, et kui lapsevanem ei ole õigel ajal perearsti juurde ilmunud, siis perearstil läheb lambike põlema ja ta üritab vanemaga ühendust võtta. Kui ta ühendust ei saa, siis ta edastab tolles infosüsteemis selle informatsiooni kohaliku omavalitsuse sotsiaaltöötajale või lastekaitsjale, kes peab minema kontrollima, mis põhjustel ei ole last tervisekontrolli toodud. Nii saamegi teada ka seda, et mõned lapsed ja nende vanemad on Eestist kolinud Soome või kuhu iganes. Või saame teada, et mõnes peres lapse eest ei hoolitseta. Selle sätte mõte ongi see, et kui tuleb välja, et laps ei ela ametlikus elukohas ja üldse mitte Eestis, siis võib olla tekkinud alus perehüvitiste maksmine peatada. Küsimus oli, kui kaua laps peaks olema Eestist ära olnud ehk millal loetakse tema pere Eestist lahkunuks. Loogika ütleb, et küsimus on selles, kas inimene on Eesti resident või mitte. Praegu jään teile konkreetse päevade arvu võlgu. Selle sätte mõte on just nimelt see, et kui selgub, et on vaja peatada lapsetoetuse või muu perehüvitise maksmine, siis alus selleks on olemas ja mängu astub kaalutlusõigus. Ma olen väga nõus teie märkusega, et me peame tegelema ka sellega, et inimesed tuleksid tagasi Eestisse. Täna avaldati rahvastikurände numbrid, me oleme üle pika aja plussis. Eestisse on inimesi rohkem tulnud, kui on siit lahkunud. Võin ka rahustuseks öelda, et tegu ei ole massilise põgenike saabumisega, vaid tegu on eelkõige Soomest Eestisse tagasipöördumisega.
Dmitri Dmitrijev, palun!
Aitäh, austatud eesistuja! Lugupeetud sotsiaalkaitseminister! 2015. aastal võttis Riigikogu vastu otsuse, mis nägi ette elatisabi maksmist 215 euro ulatuses. Praegu menetluses olevas eelnõus me näeme 215 asemel ainult 100 eurot, mis on ka muidugi parem kui mitte midagi. Ma küsin selle kohta üle. Kas see oli puhas poliitiline kokkulepe valitsuskoalitsioonis, lähtudes riigieelarve võimalustest ja seatud prioriteetidest, või oli ka muu põhjus?
Hea küsija! Eelmine Riigikogu arutas poliitilise otsusena elatisabifondi loomist. Ma olin ise üks nendest, kes selle konkreetse otsuse eelnõu ette valmistas ja ka saali tõi, ning ma kaitsesin sedasama otsust siin saalis. See summa, mida te nimetasite, on keskmine summa, mis välja mõistetakse. Kuid konkreetselt selle eelnõu ettevalmistamise ja menetlemise käigus me vaatasime ka teiste riikide praktikat. Nii nagu ma teile ütlesin, 100 eurot on minu meelest väärikas ja optimaalne summa, mille laekumise me tagame igal juhul igale lapsele, kellele on elatis välja mõistetud. Ma toon teile veel kord paralleeli Saksamaalt, kus see summa on ka 100 eurot. Soomes on see pisut suurem, Lätis märksa väiksem. Nii et otsus, mille me siin 2015. aastal ühiselt langetasime, tähendas poliitilist konsensust. See oli esimest korda, kui kõik poliitilised jõud siin saalis ütlesid, et jah, me oleme nõus minema appi üksinda last kasvatavatele vanematele, jah, me oleme nõus ellu kutsuma selle elatisabifondi. See ettepanek tehtigi Vabariigi Valitsusele. Ma tuletan meelde, et praegune valitsus astus ametisse natuke rohkem kui aasta tagasi ja elatisabiskeemi ettevalmistamine on olnud üks kõige suuremaid prioriteete Sotsiaalministeeriumis. Mul on hea meel tõdeda, et teie ees ongi põhjalikult läbi mõeldud ja ka tehniliste lahenduste osas täpselt viimistletud elatisabiskeem. Perehüvitiste seaduses on see regulatsioon kõik kirjas.
Monika Haukanõmm, palun!
Aitäh, härra juhataja! Lugupeetud minister! Minu küsimus puudutab konkreetselt § 43, mis räägib vanemahüvitise ümberarvutamisest kalendriaasta vahetumisel. Teadupärast üldiselt meil ei arvutata vanemahüvitist ümber, kui kalendriaasta vahetub, küll aga on praegu kehtivas seaduses selle kohta kirjas erisus, et kui vanem saab hüvitist töötasu alammäära ulatuses, siis arvutatakse hüvitis ümber, kui töötasu alammäär tõuseb, ja ta saab natuke rohkem. Praegu meie laual oleva eelnõuga see erisus kaotatakse ehk siis enam ei arvutata seda hüvitist ümber. Mis kaalutlustel selline otsus on tehtud? Tegemist on ju nende vanematega, kes enamasti teenivad madalat palka ja on kindlasti kõige haavatavam grupp.
Aitäh, hea küsija! Kunagi, kui see vanemahüvitise süsteem heaks kiideti, siis tõepoolest kirjutati sinna selline erisus sisse. Aga ma ei ütleks, et tegu on kõige haavatavama grupiga. Vanemahüvitise miinimumi ei arvutata ümber ka nendel, kellel üldse sissetulekut ei ole ja kellele makstakse kõige madalama määra alusel. Kuna vanemahüvitise periood on meil poolteist aastat, siis sinna sisse jääb ka aastavahetus, kui hakkab kehtima teine miinimumpalga määr. Ja kui saadakse seda miinimumi, siis on ka see ümberarvutamine toimunud. Korduvalt on tähelepanu juhitud sellele, miks me kohtleme vanemahüvitist saavaid isikuid erinevalt, et siin peaks kehtima võrdse kohtlemise printsiip. Sellest lähtuvalt nüüd ongi otsustatud võrdsustamise kasuks. Vanemahüvitis, kui see määratakse, on terve selle perioodi jooksul ühesuurune. Kokkuvõttes ei ole summad suured, eelkõige me lähtume eesmärgist kohelda võrdselt kõiki isikuid, kellele vanemahüvitis on määratud. Siin muud suurt poliitilist otsust taga ei ole.
Vilja Toomast, palun!
Suur tänu, härra juhataja! Hea minister! Minu küsimus puudutab elatisabiskeemi korraldust. Praegu nähakse ette maksta 100 eurot selle vanema eest, kellelt kohtu kaudu on elatisabi välja nõutud. Ma loodan, et see on küll ainult teoreetiline võimalus, aga küsin siiski. Oletame, et kohus on vanemalt välja nõudnud umbes 250 eurot, riik maksab lapsele 18. eluaastani 100 eurot, mingitel juhtudel 21. eluaastani. Aga mis juhtub siis, kui riik ei suuda täitemenetluse käigus seda suuremat elatisabisummat kätte saada? Millal lõpeb siis täitemenetlus? Kas siis, kui laps on 21-aastaseks saanud? Ja kas pärast seda need vanemad arvatakse nende vanemate hulka, kelle tõttu lastel 15 miljonit saamata on? Ma tahaks natukene selles selgust saada, ma ei suuda seda ise välja mõelda.
Tõepoolest, tuleb üle rääkida. Kõigepealt, siin on kaks poolt. Üks on see, et kohus on lapsele määranud elatise. Kui inimene, kellel on elatise maksmise kohustus, seda tegema ei ole asunud või on maksnud osaliselt, siis on see nõue üleval. Riik teeb seda, et tagab vähemalt 100-eurose elatise maksmise iga kuu. Kui kohus on välja mõistnud 200 või 250 eurot, siis see raha nõutakse ka sisse ja kui saadakse see ülejäänud osa kätte, siis see laekub lapsele. Kui seda raha kätte ei saa, siis see nõue jääb üles. Seesama kohtutäiturite kasutatav e-süsteem peab arvestust, kui suured nõuded on selle isiku vastu üleval. Kui konkreetne laps saab täiskasvanuks, kas 18 või teatud juhtudel 21 aastat vanaks, siis meie jaoks on tema vanus tähtis selles mõttes, et selle vanuseni me maksame seda 100 eurot, aga võlanõue vanema vastu jääb ikka üles, kui ta jätkuvalt võlgu on. Seda raha nõutakse edaspidigi sisse. Nii et võlgu olevale isikule ei ole päev, kui tema laps saab 18-aastaseks, selles mõttes üldse mitte pidupäev – võlg jääb ikka üles. Seda regulatsiooni me tegelikult muutsime ka: 1. märtsist hakkasid kehtima uued aegumistähtajad, nüüd aegub nõue kümne aasta möödudes. Nii et lapse 18-aastaseks saamine ei ole võlglasele pidupäev, me lihtsalt lõpetame siis 100 euro maksmise ära.
Kadri Simson, palun!
Mul on ka küsimus seoses selle 100 euroga. Praegu saab 75% lapsi kohtulahendite alusel elatisabi miinimummäära ulatuses, mis on pool alampalgast. Tänavu on see 215 eurot. Nüüd on saavutatud uus kokkulepe, et järgmine aasta on miinimumpalk 470 eurot, st elatisabi on siis tõenäoliselt 235 eurot. Teil on seaduseelnõus säte, § 50 lõige 3, mis teatab, et täitemenetlusaegset elatisabi ei maksta, kui võlgniku poolt makstud summa on võrdne 100 euroga või suurem kui 100 eurot kalendrikuus. See tähendab, et kui kohus näiteks aastal 2017 mõistab välja 235 eurot, piisab 100 euro äramaksmisest, ja riigi abi ei tulegi. Või lükake palun see ümber, kui ma lugesin seda sätet valesti!
Te lugesite seda täiesti õigesti. Nagu ma olen kogu aeg öelnud, meie eesmärk ei ole üleval olevat nõuet täies mahus kinni maksta, vaid tagada lapsele, kellel on õigus elatisabi saada, vähemalt 100-eurone elatisabi kuus. Teine asi, mida ma kogu aeg rõhutan: tegu ei ole mingi toetussüsteemi loomisega, mille järgi me lihtsalt hakkame kellelegi midagi maksma. Kõige aluseks on reaalne nõue, mis on kohtuotsusega määratud. Eesmärk on elatisabivõlglastelt raha kätte saada. Kui võlglane maksab ära näiteks 100 eurot, siis see raha laekub lapsele ja sellele lapsele on 100 eurot garanteeritud. Siis me talle lisaks 100 eurot ei maksa. Selles on loogika. Kui vanem maksab ära näiteks 75 eurot, siis me maksame 25 eurot juurde. Eesmärk on tagada lapsele 100 eurot elatisabiraha igas kuus. Praegu ei saa see laps midagi. Kui te inimestele selgitate, mis on elatisabifondi põhimõte, siis palun rõhutage neile, et ühtpidi me asume kaitsma nõrgemat poolt ja nõuame riigi nimel võlgu sisse, kasutades kõiki võimalusi, mis riigil on. Teistpidi me tagame, et lapsele laekub iga kuu vähemalt 100 eurot. Teie märgitud sättes on see loogika lahti seletatud. Kui isik tõesti maksab mingil kuul lapsele just 100 eurot, siis sellel kuul riik lapsele 100 eurot ei maksa, aga kui elatisnõue on samal ajal näiteks 215 eurot, siis see ülejäänud osa, see 115 eurot, jääb nõudena ikkagi üles. Inimene ei pääse kuidagi selle nõude rahuldamisest ehk oma võla maksmisest, kui ta 100 eurot ära maksab.
Peeter Ernits, palun!
Aitäh, hea juhataja! Hea sotsiaalkaitseminister! Ma loen, et seaduseelnõu eesmärk on toetada lastega peresid ja laste kasvatamist. Nüüd avastasin üllatuslikult, et eelnõus on sees ka riikliku matusetoetuse seaduse muutmine. Kas see puudutab laste surma puhul matusetoetust? Kui on öeldud, et 7,2 miljonit läheb elatisabiks, siis kui palju läheb matusetoetuseks? Seda numbrit ma eelnõust ei leidnud.
Hea küsija! Jah, tõepoolest, ka riikliku matusetoetuse maksmist puudutavad sätted on eelnõus sees. Mingit sisulist muutust aga ei ole. Riiklik matusetoetus, mille me taastasime, lähtub n-ö vajaduspõhisusest. Seda saab taotleda teatud juhtudel.
Krista Aru, palun!
Aitäh, härra juhataja! Austatud minister! Minagi pöördun seaduseelnõu teksti juurde. Minuski tekitas küsimuse § 8 lõige 3. Siin on väga selgelt kirjas, et Sotsiaalkindlustusametil on lisaks rahvastikuregistri seaduses sätestatud andmetele õigus lähtuda ka teistest andmetest. Millistest nimelt? Ega see kuidagi ei tähenda seda, et hakatakse jälitustegevuse käigus andmeid hankima? Mida on mõeldud sõnapaari "teistest andmetest" all?
Hea küsija! Sotsiaalkindlustusametile antakse kaalutlusõigus. See on tegelikult praegu ka omavalitsustel olemas – teatud juhtudel on õigus peatada lapsetoetuse maksmine, kui nähakse, et vanem ei hoolitse oma lapse eest. Sotsiaalkindlustusamet saab nüüd ka endale kaalutlusõiguse. Ma rääkisin enne lapse varase märkamise süsteemi rakendamisest ja just Sotsiaalkindlustusamet ju lapsetoetusi maksab. Kui temani jõuab teatud informatsioon näiteks lastekaitse ühise süsteemi kaudu, siis võib ta otsustada lapsetoetuse maksmise kindlaks perioodiks peatada. See ongi kaalutlusõiguse kasutamine ja see seadus on selle aluseks. Aga sellist otsust ei saa teha suvalisel põhjusel, vaid nagu siin kirjas on, tuleb lähtuda ka teistest andmetest. Kui me jõuame lapse varase märkamise süsteemiga siia Riigikokku, siis selles dokumendis peab olema täpselt kirjas, mis alusel võib Sotsiaalkindlustusamet niisuguse otsuse teha.
Monika Haukanõmm, palun!
Tänan, härra juhataja! Lugupeetud minister! Minu eelmisele küsimusele vastates te ütlesite, et tahate lõpetada ebaõiglase olukorra ja selle nn ümberarvutamise. Mina pakun välja inimesele hoopis soodsama variandi. Võiks just vastupidi hakata alampalka ja ka miinimummääras toetust saavale üksikvanemale igal aastal seda summat ümber arvutama ja maksma abiraha konkreetsel aastal kehtiva määra alusel. Aga minu küsimus puudutab – see on vist juba, mulle tundub, minu lemmikküsimus – SKAIS2 ja e-Täiturit. Need kaks süsteemi peavad hakkama väga hästi käsikäes toimima. Teadupärast on e-Täituri arendamisega raskustesse satutud. Kuidas ja millal e-Täitur rakendub, et kohtutäiturid ei peaks käsitsitööd tegema?
Selle seaduseelnõu väljatöötamise ajal oli ja on ka nüüd, kuni 1. jaanuarini 2017 üks meie tõsiseid ülesandeid see, et kui e-lahendused 1. jaanuarist ei rakendu – ja suur tõenäosus on, et just nimelt see kohtutäiturite pool tegelikult ei rakendu –, oleks vähemalt tagatud nendesamade taotluste ja selle informatsiooni menetlemine. Mis seal salata, seda tulebki teha teatud perioodi jooksul käsitsi. See valmisolek on meil olemas. Ma kindlasti ei taha, et me jätaksime elatisabiskeemi seepärast rakendamata, et ei suudeta täpselt sellest kuupäevast e-Täituri süsteemi terviklikult käima panna. Ent igal juhul peab olema tagatud, et 1. jaanuarist süsteem käivitub, me oleme võimelised inimestele turvaliselt seda infot vahendama, liigutama andmeid Sotsiaalkindlustusameti ja kohtutäiturite vahel. See valmisolek on meil tegelikult olemas. Praegused prognoosid näitavad, et me suudame aasta jooksul igal juhul tagada, et elektrooniline menetlus hakkab tööle. Aga võimalikud tõrked ei tähenda, et inimeste olukord kuidagi teistsugune oleks, kui selles seaduseelnõus kirjas. Inimesed teevad üksainus kord pöördumise ja kogu see info liigutamine on juba riigi kohustus. Ma pean selle seaduseelnõu edasilükkamist väga kahjulikuks nendele lastele, kes praegu elatisabi ei saa. Eraldi tähelepanu on meil olnud just nimelt nendel. Ja me oleme ju ka seni käsitsi töötanud. Muidugi see "käsitsi" ei tähenda seda, et joostakse n-ö paberipakkidega majade vahet. Informatsioon liigub turvatud infotehnoloogiliste kannete abil.
Andres Herkel, palun!
Aitäh, härra juhataja! Austatud minister! Kindlasti on analüüsitud ka teiste riikide kogemusi ja minu küsimus ongi selline: kui suures ulatuses see elatisabifondi raha võiks hakata tagasi tulema? Kas nii nagu Lätis või nii nagu Rootsis? Seletuskirja leheküljel 84 te püüate seda hinnata ja pakute, et algul tuleb tagasi 25% ja pärast 40%. Millel see optimism põhineb? Mulle tundub, et meie inimeste kombed ja suhtumine on halvas mõttes võib-olla lähedasemad Lätile kui Rootsile.
Seda protsenti ongi täna võimatu täpselt öelda. Kindlasti oleneb kõik sellest – ma olen teiega täiesti nõus –, missugune on üldse suhtumine sellesse teemasse. Mõne mehe meelest on isegi auasi uhkustada, et näed, ma ei ole pidanud oma endisele elukaaslasele midagi maksma, olen suutnud sellest kõrvale hiilida. Kui vaadata Läti probleemi, siis Läti rakendas elatisabifondi ja tegelikult nad suutsid ainult 13% nõuderahast sisse kasseerida. Meie analüüs näitab, et meie oleme õigesti teinud, kui oleme soovinud kõigepealt rakendada just nimelt selle poole, et anda rohkem õigusi täitemenetlusele kasutada mingeid sanktsioone. Oleme soovinud tegeleda rohkem selle poole läbimõtlemisega, kuidas raha kätte saada. Kui inimene on võlgu, siis see raha tuleb tal ära maksta, kohtutäiturid nõuavad seda. Käesoleva aasta 1. märtsist need seadusmuudatused jõustusid. Täitemenetluses on täitemenetlejatele juurde antud terve hulk nii kohustusi kui ka õigusi. Lätis ei alustatud sellest poolest, vaid hakati lihtsalt maksma igakuist elatisabitoetust. See oli nende strateegiline viga ja tagantjärele on nad üritanud asja parandada. Kokku võttes arvan, et Läti probleem on selles, et täitemenetluse pool on nõrk. Meie eeskuju on tegelikult Rootsi. Rootsis on see näitaja – ma peast praegu ütlen – peaaegu 90%. Me oleme nende süsteemi uurinud ja eks seal on küsimus natuke ka aruandluses ehk selles, mida loetakse võlaks ja mida mitte. Rootsi süsteemi puhul on huvitav asi see, et Rootsis peab peale lapse sündi registreerima mõlemad vanemad. Seal on ka palju parem infosüsteem selle kohta, kes lapse kasvatamise eest vastutavad. See puudutab ka muid andmeid. Ja näiteks on seal teatud osas isal kohustus vanemahüvitis välja võtta. Ma arvan, et ei lähe väga palju aega mööda, kui ma tulen sama teemaga siia Riigikokku ja räägin, kuidas perekonnale ja lapse kasvatamisele suunatud meetmetega isasid rohkem lapsega siduda. See kindlasti mõjutab ka seda, kui palju me elatisvõlgu kätte saame, ja peaks mõjutama üldse seda, et teine vanem – praegu on võlglased enamikus isad – ei jää oma lapsele võlgu. Me oleme hästi palju pühendanud oma tähelepanu sellele, et maksta lastele 100 eurot, ja teistpidi sellele, kuidas võlglastelt raha kätte saada. Aga kogu selle süsteemi mõte on ka see, et inimesed üldse saaksid aru, et oma lapse eest hoolitsemine on kõige loomulikum asi. Kui sa ka lähed lahku – inimesed ikka lähevad lahku –, siis oma lapse eest sa pead ometigi hoolitsema ja panustama tema kasvatamisse. Kui sa seda ei tee, siis su elu muutub põrguks. Sul on ikkagi palju lihtsam elada oma elu Eesti Vabariigis ja ka väljaspool Eesti Vabariiki, kui sa elatisabi ära maksad. See sõnum peaks perspektiivis ühiskonnale kohale jõudma – inimestele ei tuletata ainult moraali meelde, vaid antakse neile teada, et puhtpraktiliselt nende elu muutub ülikeeruliseks, kui nad elatisabi maksmisest kõrvale hoiavad. Muidugi toob maksumaksjale kasu iga lisaprotsent, mis ületab laekumiste prognoositud protsendi. Aga eesmärk on tagada vähemalt 100 euro suurune elatisabi kõigile ühe vanemaga kasvavatele lastele, sest nemad ei ole ju absoluutselt süüdi selles, kui ema ja isa omavahel hakkama ei saa või kui üks vanem lihtsalt otsustab oma lapse eest mitte hoolt kanda.
Olga Ivanova, palun!
Aitäh, austatud eesistuja! Austatud minister! Teie ettekandes ei kuulnud ma midagi meetmetest, mis muudaks praegust olukorda. Me näeme, et kohtutäiturid ei suuda isade käest kohtuotsuses fikseeritud summat sisse nõuda. Kuidas neil see võimalus nüüd nagu suureneb? Seda esiteks. Teine küsimus on see, mis siis saab, kui see isa, kelle vastu nõue on pööratud, sureb ära. Kas see võlg kustutatakse automaatselt või pärijad peavad selle võla ära maksma?
Hea küsija! Tegelikult ei käsitle see eelnõu nõuetega seotud täitemenetlust. Perehüvitiste seadus ei käsitle võlgade sissenõudmist. Sellekohasesse seadusesse tehti muudatused eelmises Riigikogus, justiitsminister Andres Anvelt vedas seda. Eelmine Riigikogu kinnitas selle ja see jõustus 1. märtsil s.a. Seal oli rida muudatusi, alates sellest, et kohtutäituritel tekkis kohustus teatud perioodi jooksul võlglasega ühendust võtta. Enne oli väga tihti nii, et kuna menetlus on keeruline ja summad ei ole alguses väga suured, siis kohtutäituril polnud erilist huvi teemaga tegeleda. Tegelikult on tal kohustus võlglasega ühendust võtta. Teine muudatus puudutab arvete arestimist, nüüd on ka n-ö seotud arvete arestimise võimalus olemas. Võlgnikud on nimelt lasknud oma töötasu mõne sugulase või sõbra arvele kanda. Riigile on nüüd teada ka töötasude laekumised, kuna meil on kohustus inimese töötamine töötamise registris esimesest päevast alates registreerida. Seega neid võimalusi on juurde tulnud, kuni selleni välja, et kohtutäituritel on oluliselt laiemad õigused täitemenetluse käigus isiku vara arestida, eluruumidesse sisse minna jms. Need meetmed jõustusid alles selle aasta 1. märtsil. Täna ongi liiga vara öelda, millist mõju need elatisabinõuete sissenõudmisele avaldanud on. Aga minu isiklik seisukoht on, et need nõuded on ikka veel liiga leebed. Kui teatud periood mööda läheb, kas aasta või poolteist, siis me näeme, kas menetlusprotseduure karmimaks muutnud seadusmuudatused on andnud piisavat positiivset mõju. Kui ei ole, siis peaksime seaduse uuesti üle vaatama ja nägema ette lisameetmeid, kuidas muuta elatisvõlglaste käest raha kättesaamine lihtsamaks või kuidas motiveerida neid inimesi oma võlgu tasuma. Minu jaoks on näiteks arusaamatu, mispärast riik teeb ka elatisabivõlgnikule pensionisamba teise sambasse sissemakseid. Kui see inimene on riigile võlgu, mispärast ta peaks riigilt teatud hüvitisi saama? Kõiki neid teemasid on meil võimalik veel arutada. See seaduseelnõu aga käsitleb seda, kuidas tagada lapsele, kellel on õigus elatisabi saada, vähemalt 100 eurot elatisabi iga kuu. See on siin kirjas.
Marika Tuus-Laul, palun!
Aitäh! Austatud härra minister! Ma küsin veel kord Peeter Ernitsa küsimuse, te võib-olla ei saanud täpselt aru. Meil on tegemist seaduseelnõuga 217, mille pealkiri on "Perehüvitiste seadus". Sellesse seadusesse on kokku toodud õige mitmeid toetusi. Kümne sõnaga on seaduse tekstis kirjas ka seaduse eesmärk: "Käesoleva seaduse eesmärk on toetada lastega peresid ja laste kasvatamist." Ja korraga on siin sees ka matusetoetus. Mismoodi matusetoetus toetab just lastega peresid?
Me kõik oleme kellegi lapsed.
Jah, ja keegi ei ole igavene. Viktoria Ladõnskaja, palun!
Hea minister! Mis seal salata, kõige keerulisem küsimus selle eelnõu puhul tekib seoses nende lastega, kellel üks vanematest on sõitnud Eestist minema. Kuidas kvalifitseeruvad selle toetuse saamisele need lapsed? Ja kas Eesti riigi käed on piisavalt pikad selleks, et anda abi ka neile, kelle üks vanem on välismaalane?
Koos Justiitsministeeriumiga me nuputasime tükk aega, kuidasmoodi seda käsitleda. Me oleme ette näinud regulatsiooni, kuidasmoodi tagada täitemenetlus ka nende isikute suhtes, kes on Eestist lahkunud. Praktika näitab, et väga paljud neist töötavad Soomes. Kui vastavad lepingud on omavahel sõlmitud, siis saab selle täitemenetluse n-ö üle kanda, vajalikud andmed liiguvad riigi täitemenetluse süsteemi ja see raha nõutakse sisse. Selline infovahetus on meil seadusega ette nähtud. Meie eesmärk ongi see, et Eestist lahkumine ei vabasta inimest oma kohustuste täitmisest. Statistika näitab, et Eesti inimesed ei ole enamasti Uus-Meremaal või kuskil mujal kaugel, nad on hoopis 80 kilomeetri kaugusel lahe taga. Infovahetus Soomega, sh ka sotsiaalsüsteemis laiemalt, on meile suur väljakutse. Elatisabiskeemi rakendamise eeldused on siin eelnõus ette nähtud, iseasi on, kuidas see praktikas välja kukub, aga võimalused see eelnõu, kui see seaduseks saab, annab.
Marika Tuus-Laul, palun!
Aitäh! Kui juba matusetoetusest juttu tuli, siis just eile oli meil komisjonis Eesti Keskerakonna fraktsiooni eelnõu matusetoetuse tõstmise kohta sellisele tasemele, nagu ta meil varem oli. Kõik pered, kellel see kurb sündmus korraldada tuli, said seda toetust. Matusetoetus oli määrusega kehtestatud 1993. aastast. 2000. aastast maksti seda seaduse põhjal, 2009. aastal lõpetati selle maksmine universaalse toetusena ja 2015. aastal hakati seda maksma ainult toimetulekutoetuse saajatele. Meil sureb aastas umbes 15 500 inimest, seda toetust on saanud alla 500 inimese. Matus on väga-väga kallis asi ka keskmist palka saavatele inimestele. Miks siiski ei IRL ega ka Reformierakond ei toeta matusetoetuse suurendamist? Valdavas osas Euroopa riikides on see olemas kõikidele, kes peavad selle sündmuse korraldama.
Me toetasime seda, et nendel inimestel, kes peavad oma lähedase matma ja kellel ei ole majanduslikult võimalik seda teha, on õigus taotleda matusetoetust. Lausalist matusetoetust tõepoolest ei ole taastatud. Ma arvan, et meie ülesanne on koostöös omavalitsustega maksta seda raha just nimelt nendele, kes seda abi vajavad.
Valeri Korb, palun!
Lugupeetud härra minister! Ma ütleksin nii, et eelnõul on tõesti oma pluss olemas: pered saavad toetust. Ma ei hakka teiste küsimusi kordama, vaid tulen seaduse jõustumise juurde, mis on ette nähtud 2017. aasta 1. jaanuaril. Ma vaatasin neid paragrahve, mille jõustumise me lükkame edasi. Mõned paragrahvid rakendatakse ellu kahe aasta pärast. Ma vaatasin need üle, need ju ei nõua väga palju raha. Millega see edasilükkamine seotud on?
Osa jõustumiskuupäevi on seotud infotehnoloogiliste lahenduste valmimisega. Teine osa on seotud riigieelarve plaanidega. Kui me vaatame lapsetoetuste tõusu järgmiste aastate jooksul, siis esimese ja teise lapse toetuse tõstmine on ette nähtud järjest kolmel aastal, vahepeal rakendub lasterikka pere toetus. Sellest ka need eri sätete erinevad jõustumisajad siin eelnõus.
Aitäh, austatud minister! Teile rohkem küsimusi ei ole. Palun ettekandeks kõnepulti sotsiaalkomisjoni liikme Helmen Küti!
Austatud eesistuja! Lugupeetud kolleegid! Minister andis täna siin põhjaliku ülevaate eelnõust, mina üritan anda teile ülevaate sellest, kuidas sotsiaalkomisjon perehüvitiste seaduse eelnõu 217 esimeseks lugemiseks ette valmistas. Kõigepealt, 18. aprillil toimus sotsiaalkomisjoni istung, kuhu olid kutsutud sotsiaalkaitseminister Margus Tsahkna, Sotsiaalministeeriumi laste ja perede osakonna nõunik Joanna Karu, sotsiaalkindlustuse osakonna juhataja Katre Pall ning ministeeriumi õigusnõunikud Kersti Berendsen-Koržets ja Jaanus Põldmaa. Kohal oli ka asekantsler Rait Kuuse. Täpselt sama põhjalikult nagu minister täna siin tutvustas, tutvustas ta seaduseelnõu ka meil komisjonis. Küsimusi esitati sellel koosolekul vähem. Komisjoni liikmed palusid täpsustada, kas lisaks elatisabile, millele minister kõige rohkem aega pühendas – tegu on ju perehüvitiste uuele tasemele viimisega laste parema toimetuleku huvides –, on veel midagi, mida perehüvitiste seadusega tahetakse muuta. Vastuses selgitati, et tegemist on kodifitseerimisega. Täpsustuseks ja stenogrammi huvides ütlen, et kodifitseerimist alustati Sotsiaalministeeriumis juba 2010. aastal. Selle eelnõu puhul on vanemahüvitise seadus ja elatisabi seadus pandud ühte seadusesse kokku. Muidugi on uuendatud ka terminoloogiat ja täpsemalt reguleeritud inimeste kohustused, kohalike omavalitsuste kohustused ja haldusorganite tegevus. Ühe muudatusena on sisse viidud lapsevanemate teavitamine nende õigustest. Küsiti elatisabi saamise tingimuste kohta. Vastuses selgitati, et eelkõige tuleb algatada kohtumenetlus lapse ülalpidamiseks kohustatud isiku vastu. Komisjon tundis huvi, kui kaugel ollakse infotehnoloogilise süsteemiga SKAIS2, mis peaks rakenduma 1. jaanuaril 2017. Minister selgitas, et valmisolek on olemas, rakendumise korral kõik toimib kenasti. Ka lisas ta, et kohtutäiturite kojal on arendamisel uus e-Täituri süsteem. Sellel esimesel komisjoni istungil võeti vastu ka menetluslikud otsused ja loen need kohe ette, sest ma tutvustan ka komisjoni kahe järgmise istungi protokolli. Menetluslikud otsused olid järgmised: võtta seaduseelnõu täiskogu päevakorda tänaseks, 4. maiks (konsensusega), teha ettepanek esimene lugemine lõpetada (samuti konsensusega), teha ettepanek määrata muudatusettepanekute tähtajaks 18. mai kell 17.15 (konsensusega) ning määrata ettekandjaks komisjoni liige Helmen Kütt. Teie ees ma täna seda ettekannet ka teen. Järgmine sotsiaalkomisjoni istung, kus me seda eelnõu arutasime, oli teisipäeval, 19. aprillil. Tõsi, päevakorrast selle seaduseelnõu nimetust ei leia, aga sotsiaalkomisjoni liikmed soovisid saada ülevaadet infosüsteemide valmisolekust ja SKAIS2 puutub väga palju ka sellesse seaduseelnõusse. 19. aprilli koosolekule olid kutsutud Sotsiaalministeeriumi e-teenuste arengu ja innovatsiooni asekantsler Ain Aaviksoo, Sotsiaalministeeriumi info- ja kommunikatsioonitehnoloogia osakonna juhataja ja Eesti E-tervise Sihtasutuse juhatuse liige Margus Auväärt, Sotsiaalkindlustusameti ekspertiisi ja sotsiaaltoetuste juht Merlin Murumets, Sotsiaalkindlustusameti sotsiaalteenuste üksuse teenuste juht Liis Sild, Eesti Töötukassa juhatuse esimees Meelis Paavel ja Sotsiaalministeeriumi sotsiaalkindlustuse osakonna juhataja Katre Pall. Komisjoni liikmetele anti SKAIS2-st ja selle rakendamisest väga põhjalik ülevaade. Komisjon tundis huvi ajagraafiku vastu ja esitas selle kohta küsimusi. Asekantsler vastas, et ühegi sõlmitud lepingu täitmisel ei ole graafikuid rikutud, kui hilinetud ongi, siis ainult päev või paar. Projekt on oma rahastamisallika tõttu komplektne ning kogu eelarve on üle 7 miljoni euro, millest 4 miljonit on riigieelarve raha ja ülejäänu kaetakse struktuurifondide vahenditest. Selle nõupidamise ajal saime kindluse, et perehüvitiste osa rakendus SKAIS2-s peaks valmima juba 3. oktoobril ja me saame õigusselguse jaanipäevaks. Komisjonis sooviti veel teada saada, kuidas on lood e-Täituri süsteemiga. Vastus oli, et e-Täituri kohta praegu rohkem informatsiooni ei ole kui diskussioonide käigus saadud lubadus, et Justiitsministeerium ja tema IT-arendusasutus, Registrite ja Infosüsteemide Keskus võtab seda tõsiselt ja õigeks ajaks tehakse töö ära. Nüüd, nagu te ise ka näete, seaduseelnõu on 93 leheküljel, lisaks veel 14 lehekülge rakendusakte. Eelnõu eesmärk on muuta 19 eriseadust. Eile, 3. mail toimus meil sotsiaalkomisjoni istung, kuhu olid kutsutud Sotsiaalministeeriumi laste ja perede osakonna juhataja Hanna Vseviov, sama osakonna nõunik Joanna Karu, sotsiaalkindlustuse osakonna juhataja Katre Pall ning õigusnõunikud Kersti Berendsen-Koržets ja Jaanus Põldmaa, Registrite ja Infosüsteemide Keskuse täitemenetluse teenuste talituse juht Piret Saartee, Justiitsministeeriumi eraõiguse talituse nõunik Jekaterina Agu, Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koja ametikogu juhatuse liige Arvi Pink, vanemjurist Angelina Mihhaljova ja koja nõunik Jaan Lõõnik. Komisjon pidas väga vajalikuks saada täielik ülevaade ja kuulda ka seda, kuidas eri osapooled, kes kõik on sellesama perehüvitiste seadusega seotud, olgu siis tegu elatisabi või muuga, on valmis neid ülesandeid täitma. Väga kurb oli see, et eile ei tulnud kohale kedagi üksikvanemate organisatsioonist, kuigi nad olid kutsutud. Mis toimus komisjonis? Komisjonis anti tehtust põhjalik ülevaade ja ma tahan siin tegijaid väga tunnustada ja öelda, et see töö, mida on Sotsiaalministeeriumi õigusnõunikud ja muud töötajad teinud, on suurepärane. Komisjonis lahati eelnõu paragrahvide kaupa. Usun, et igaüks, kes loeb eelnõu ja selle seletuskirja läbi, saab kõikidele küsimustele vastused. Ma keskenduksin nendele küsimustele, mida komisjoni liikmed tõstatasid. Mure, millele juhtis tähelepanu Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koda, oli see, et riik peab siin endale võtma selged rahalised kohustused – midagi ei saa teha kohtutäiturite raha arvel. 35 000 eurot ongi mõeldud kohtutäituritele selle skeemi rakenduse alguseks, nii et neile täiendavaid kulutusi ei lisandu. Meil on 48 täiturit ja iga täitur saab kuus 60 eurot lisaraha. Komisjoni liikmed tundsid ka huvi selle vastu, kuidas loodetakse raha tagasi saada – kuidas tagatakse, et võlgnik ikkagi ei jää ka riigile võlgu. Eriti olid komisjoni liikmed rahul sellega, et lapse huvid on esikohal, et isegi riigist on laps eespool. Tunti huvi ka selle vastu, mis siis saab, kui SKAIS2 ja e-Täituri süsteem ikkagi ei toimi. Anti kindel vastus, et praegu on analüüsifaas ja üleminek saab olema kaheosaline, selle aasta lõpuks saame ka liidese. Veel küsiti, kuidas kontrollitakse rahvastikuregistri andmete muutmist. Need olid teemad, mida väga tõsiselt sotsiaalkomisjonis arutati, analüüsides seda seaduseelnõu. Muudatusettepanekute tähtaja ma alguses juba ütlesin. Kohtutäituritel mõned mured siiski veel üles jäid, näiteks seoses sellega, et muud nõuded on kuupõhised, kõnealused nõuded aga esitatakse poolest kuust ja neid arvestatakse 15. kuni 14. kuupäevani, mitte täis kuu kaupa. Nii et tõenäoliselt mõned muudatusettepanekud esitatakse. Kindlasti tuleb ettepanekuid ka sotsiaalkomisjonilt, aga üldkokkuvõttes avaldati arvamust, et see seadus on väga vajalik. Selle mõjul väheneb laste vaesus ja paraneb perede toimetulek. Tegelikult on astutud üks suur samm selleski suunas, et ka perevägivalda kannatavad naised julgeksid enda kaitseks midagi ette võtta, sest nad teavad, et kui abikaasa ei maksa lastele elatist, siis on võimalik, et riik toetab neid ja nad saavad meheta hakkama. Aitäh!
Aitäh, austatud ettekandja! Teile küsimusi ei ole.
Kurb, väga kurb.
Avan läbirääkimised. Aivar Kokk Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni nimel, palun!
Hea juhataja! Head kolleegid! Täna oleme arutanud pikalt perehüvitiste seaduse eelnõu. Mulle tundub, et sellele eelnõule võiks hoopis panna pealkirjaks "Riik tuleb üksikvanematele appi". Lapsi, kes elavad ainult ühe vanemaga, on Eestis 56 000. Neist igas neljas perekond on selline, kus üks vanematest ei maksa lapsele elatisraha. 2015. aasta lõpu seisuga käis täitemenetlus enam kui 8000 elatisvõlgniku suhtes. Seda on sama palju kui Põltsamaa linnas ja vallas elanikke kokku. Raha oldi sealjuures lastele võlgu kokku enam kui 14,5 miljonit eurot. Perekonnad, kus üks vanem laste eest ei hoolitse, võivad jääda vaesusriski ja riik peab siin appi tulema, sest iga laps on tähtis. Eesti jaoks on oluline, et noortel oleks suurem kindlustunne peresid luua ja lapsi kasvatada. Üks samm selles suunas on elatisabiskeem, mis annab üksikvanematele täiendava kindluse. Fondi loomisega tagatakse, et võlglaste lapsed saavad iga kuu vähemalt 100 eurot kätte. Elatisabi makstakse õppimise korral lapse 21-aastaseks saamiseni või kuni kohtuotsuses märgitud vanuseni. Kuidas uus elatisabiskeem töötab? Kui elatisraha on maksmata, tuleb pöörduda kohtuotsusega kohtutäituri poole ja esitada avaldus täitemenetluse algatamiseks ning elatisabi saamiseks. Pärast avalduse esitamist algatab kohtutäitur menetluse ja sunnimeetmed. Kui nelja kuu möödudes ikka võlg püsib, siis edastab täitur info maksmisele kuuluva elatisabi suuruse kohta Sotsiaalkaitseametile. Hiljemalt järgmise kuu viiendal kuupäeval makstakse elatisraha välja. Kehvemas seisus on praegu lapsed, kes kasvavad suurema vaesusriskiga peredes, sh ühe vanemaga peredes. Riigi kohus on vaesuse käes kannatavaid lapsi aidata, ent see ei tähenda, et elatisvõlgnik ei peakski oma kohustusi täitma. Peab! Uus elatisabiskeem ei ole uus toetusvorm, see raha nõutakse võlglastelt välja. Lihtsalt lapsed ei pea kannatama. Riigil on raha kättesaamiseks rohkem hoobasid kui eraisikul. Kui võlg on maksmata, ei saa võlglane vormistada näiteks uut dokumenti või kasutada mõnda muud riiklikku teenust. Elatisabi maksmise eesmärk on võidelda laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu, edendades sealjuures laste heaolu. Elatisabiskeem on ainult üks võimalus üksikvanemaid aidata, suurem roll on ka tulevikus peretoetustel ja vanemahüvitisel. Statistikaameti avaldatud andmetest selgub, et tänu sotsiaaltoetustele vähenes 2014. aastal suhtelises vaesuses elavate laste arv ligi 36%. See ei tähenda, et olukorraga saab rahul olla, aga asjad liiguvad paremuse poole. Vaesusega võitlemiseks suurendatakse toetusi paari aasta jooksul veelgi. Vabariigi Valitsuse tegevuskava kuni 2019. aastani näeb peretoetuste osas ette, et esimese ja teise lapse toetus tõuseb tuleval aastal 55 euroni ja 2019. aastal 60 euroni, mida on võrreldes 2014. aastaga ligi kolm korda rohkem. Alates kolmandast lapsest on lapsetoetus juba 100 eurot kuus. See on selge sõnum lapsevanematele, et perekond ja lapsed on riigile oluline väärtus ning sellesse valdkonda panustatakse järjest enam raha. Tuleval aastal tekib juurde ka üks täiesti uus peretoetus, mis on mõeldud lasterikastele peredele: kolme kuni kuut last kasvatavale perele makstakse toetust 200 eurot ning seitsme ja enama lapsega perele 300 eurot kuus. Lisaks peretoetustele aitab vaesemate perede olukorda parandada palgakasv, mida on prognoositud 5% ringis, ning juba vastu võetud madalapalgalistele inimestele tulumaksu tagastamise seadus. Tagasimakseid saab ligikaudu 80 000 inimest, kes teevad iga päev hommikust õhtuni rasket tööd, aga saavad nii väikest palka, et sellega on raske toime tulla. Sellest aastast käivitus perede toimetuleku parandamiseks mõeldud tagasimaksete süsteem. Palun kaks minutit juurde!
Aitäh! Heljo Pikhof Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioonist, palun!
Austatud juhataja! Head ametikaaslased! Usun, et paljud meist mäletavad ööistungeid 2013. aasta detsembris, mil toonane koalitsioon leidis, et sotsid pelgalt tembutavad, kui korraldavad lapsetoetuste tõstmiseks ööistungeid. Olles nüüd järjest teist korda valitsuskoalitsioonis, oleme saanud tegelikult laste heaks mõndagi käegakatsutavat ära teha. Suure visadusega on sotsiaaldemokraadid nii opositsioonis kui koalitsioonis seisnud sotsiaaldemokraatlike väärtuste eest. Ega muidu poleks koalitsioonileppesse esimese asjana kirja saanud lastega perede toimetuleku parandamine. Selline prioriteediasetus on sotsiaaldemokraatidele rohkem kui rõõmustav. On ju lapsed, lastega pered ja lastega perede vaesus olnud meile üks suurimaid mure- ja tööteemasid. Lapsetoetuste tõus jätkub. Möödunud aasta alguses 19 eurolt 45 euroni tõusnud esimese ja teise lapse toetus kasvab nelja aasta jooksul 60 euroni kuus. Lasterikka pere toetust 200 eurot kuus hakatakse maksma kolme ja enama lapsega perele. Siiani on lasterikkaks pereks loetud peret, kus kasvab seitse last. Ka meie nn nutika lapse toetuse mõte saab teoks. Kultuuriministeeriumis on välja töötatud süsteem laste huvitegevuse ja sportimise toetamiseks. Ka vaesuse vähendamist toetava toimetulekupiiri ja tulumaksuvaba miinimumi tõstmine aitavad ennekõike lapsi – on ju lastega pered teistest suuremas vaesusriskis. Lisaks huvihariduse toetamisele on kavas muuta mitmeid teisigi pereteenuseid kättesaadavamaks. See on hea, sest muu maailma kogemus näitab, et lastega peredele suunatud teenused on tulusad ja tulemuslikud. Mis aga elatisraha tagamise fondi puutub, siis selle pärast olen põdenud ja võidelnud otsekui omaenese lapse eest. Tunamullu jaanuaris andsin sotsiaaldemokraatide nimel elatisabifondi loomise eelnõu Riigikogu menetlusse. Möödunud aasta algul korraldasin sotsiaalkomisjoni juhtides komisjoni avaliku istungi, kus arutasime hulgakesi otse karjuvat vajadust süsteemi järele, mis tagaks lapsele avansina korrapärase leivaraha, kui üks vanematest ei täida ülalpidamiskohustust. Seejärel toetas fondi loomise ettepanekut ka Riigikogu. Aasta hiljem läks meie eesmärk kirja koalitsioonileppesse. Rohkem kui kümnendi mitme erakonna poliitikuid vaevanud mõte sai viimaks ometi kännu tagant lahti ja täna on perehüvitiste seaduse eelnõu, mis sisaldab ka elatisabi regulatsiooni, meie ees. Tuletan meelde, et elatisnõue ei ole vanemate omavaheline asi. Seda ütlevad rahvusvahelised konventsioonid, elatisnõue on absoluutne. Siin peab ka riik õla alla panema. Tulevast aastast hakkabki riik maksma ühe vanemaga kasvavale lapsele avanssi 100 eurot kuus, kui teine vanem hoidub oma kohustustest kõrvale. Võin öelda, et me oleme alustanud õigest otsast, sest mitmed elatisvõlgnikke survestavad abinõud hakkasid kehtima juba varem. Võlgnik ei saa lõpmatuseni võlglaseks jääda ja lapsele makstud elatisabi nõuab võlgnikult sisse riik. Maailmapraktika näitabki, et riik on parem võlgade sissenõudja kui oravana rattas keerlev üksikvanem. Nüüd veel mõnedest arvudest. Pooltel lahus elavatel vanematel on lapse ees elatisraha võlgnevus ja üle 40% võlgnikest arvab põhimõtteliselt heaks oma lapsele elatist mitte maksta. Kolm minutit juurde, palun!
Aitäh! Monika Haukanõmm, Eesti Vabaerakonna fraktsioon, palun!
Kolm minutit lisaaega.
Kolm minutit lisaaega.
Toon välja mõned mõtted, mida oleks vaja kindlasti siin Riigikogus kogu meie poliitikat kujundades silmas pidada. Esiteks tuleks tagada kõigile lastele kättesaadav ja taskukohane alusharidus, millest täna on ka siin põgusalt räägitud. Praegu on lasteaiakoht paljudele lasteaiamaksu tõttu kättesaamatu. Edasi: kvaliteetne ja võrdselt kõrgel tasemel haridus ja huviharidus igal pool Eestis, võimekatele noortele kõrgharidus, mis ei pea olema alati tasuta, samuti laste ja perede toimetuleku toetamine ehk laste kasvatamisega seotud kulude osaline hüvitamine ehk siis selle tänase eelnõu eesmärk. Toetan lähenemist, et kõik lapsed on peretoetuste mõttes võrdsed ja toetust makstakse kõigi laste eest, sest iga laps on meil kulla hinnaga. Alates kolmandast lapsest tõusevad meil tuleval aastal toetused hüppeliselt, et ikka sünniks neid kolmandaid, neljandaid ja seitsmendaid lapsi. Samas tahan juhtida tähelepanu sellele, et oluline on ka toetada seda, et meil sünniks neid esimesi ja teisi lapsi, muidu me kolmandateni ju ei jõua. Seega tuleb enam väärtustada ka esimese ja teise lapse sündi ja kasvamist pikema perioodi vältel. Jah, praegu makstakse lapse sünni järel vanemahüvitist kuni lapse poolteiseaastaseks saamiseni. See on kindlasti tänuväärt meede, et pered ei pea muretsema sel perioodil oma toimetuleku pärast. Kuid peale selle perioodi lõppemist raskeneb perede majanduslik toimetulek oluliselt. Toetus on vaid 50 eurot, kuid lisanduvad märkimisväärsed väljaminekud näiteks lastehoiule. Te teate, et lasteaiakoha maks on seotud alampalgaga. Näiteks Tartu linnas tõuseb see sel aastal 64 euroni, järgmisel aastal 70 euroni. See tähendab seda, et me peaksime olema valmis alustama arutelu ka selle üle, millist vanemahüvitist me vajame, sest vanemahüvitis on väga kallis perepoliitiline meede, ja meil oleks vaja arutada, kuidas seda sisult paremaks ja õiglasemaks muuta. ÜRO mõõdab iga teatud perioodi järel inimeste õnnelikkust. Oleme teada saanud, et Eesti inimesed on nn Harju keskmisel tasandil, umbes 72. kohal. Kõige õnnelikumad inimesed elavad Taanis, Norras, Šveitsis ja Hollandis. Tahame meiegi selle poole pürgida. Me tahame, et ka meie riigis elaksid õnnelikud inimesed, sest õnnelikes peredes sünnibki rohkem lapsi. Meie inimarengu aruannet koostades küsiti inimestelt, mis teeb neid õnnelikuks ja millise unistuse täitumist nad sooviksid. 68% vastas, et nad tahavad seda, et neil ei oleks hirmu tuleviku ees. Meie ülesanne ongi vaadata kaugemale ja hinnata nn helikopteri kõrguselt seda, mis muudab meie inimesi õnnelikumaks, mis tagab meie peredele turvatunde, et meil Eestis sünniks rohkem lapsi. Soovin kõigile tarkust ja riigimehelikkust! Aitäh!
Mida ma tahan lõpetuseks öelda? Lõpp hea, kõik hea. Elatisabifondi loomine on ilus näide selle kohta, et küsimata ilmavaatest suudavad erakonnad õige asja nimel kokku leppida, ning samas ka hoiatav näide selle kohta, et meie tillukeses ühiskonnas kulub õige asja teoks tegemiseks üle kümne aasta aega. Aitäh!
Kolm minutit lisaaega.
Tegemist on olulise meetmega, mis aitab vähendada palgavaesust ja sellest tingitud väljarännet. Esimesed väljamaksed uue süsteemi järgi tehakse 2017. aasta alguses, võttes aluseks 2016. aastal laekunud tulumaksu näitajad. Tagasimakse suurus hakkab sõltuma teenitud sissetulekust, töötatud kuude arvust ning sissetuleku struktuurist. Seetõttu võib iga inimese tagasimakse olla erinev. Tagasimakse summa suureneb sissetuleku kasvades ning on kõige suurem 480 euro suuruse brutokuupalga juures. See teeb 708 eurot aastas. Sellest suurema sissetuleku puhul hakkab tagasimakse summa vähenema ning jõuab nullini 649 euro suuruse brutokuupalga juures. Tagasimaksesüsteem suurendab perede sissetulekut ning teisalt võimaldab parandada olukorda tööturul ja ergutada suureneva tarbimise kaudu majanduskasvu, mis on aluseks meie heaolu kasvule. Mõistagi ei saa toetustega kõike parandada. Valitsus soovib kaasa aidata tootlikkuse tõusule ja tööjõu kvalifikatsiooni parandamisele, et ettevõtted suudaksid teha järjest kallimat tööd ning seega maksta kõrgemat palka. Ühtlasi panustatakse eksportivatesse ettevõtetesse, kes toovad riiki jõukust juurde. Kõigi nende sammude koosmõjul väheneb oluliselt absoluutses vaesuses elavate inimeste hulk. Kui veel 2013. aastal elas lastest absoluutses vaesuses 10,1%, siis nende sammude koosmõjul võiks see näitaja väheneda 7%-ni. See aga ei tähenda, et töö selles valdkonnas lõpeb. Eesmärk on selge: et ükski Eesti laps ei elaks vaesuses. Aitäh!
Aitäh! Rohkem kõnesoove fraktsioonidel ei ole. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 217 esimene lugemine lõpetada. Esimene lugemine on lõppenud. Määran eelnõu 217 muudatusettepanekute tähtajaks s.a 18. mai kell 17.15.
Härra juhataja! Lugupeetud rahvasaadikud! Alustan ka mina sõnadega, et uut perehüvitiste seadust on kindlasti kaua oodatud. Oleme selle eelnõu poolt, kuid leiame samuti, et on vaja teha täiendavaid muudatusi. Oliver Wendell Holmes on rohkem kui sada aastat tagasi öelnud, et siin maailmas pole oluline mitte see, kus me oleme, vaid see, millises suunas me liigume. Täna on meie ees olevat perehüvitiste seaduse eelnõu pikalt tutvustatud ja nii ei hakka ma välja tooma eelnõu tugevusi ja nõrkusi, seda on juba tehtud mitmekülgselt. Kuid oluline on mõista, et see pole lihtsalt üks sadadest eelnõudest, mis meie töölaudadelt läbi käib ja seaduseks vormub. See eelnõu on palju enamat. See on tükike suurest ja tähtsast eesmärgist, mida ma nimetaksin Eestimaa ja eestlaste püsimajäämiseks. Me peame oma rahvastikupoliitikat väga vastutustundlikult kokku panema ja seda tehes vastama küsimusele, millises suunas me tahame liikuda, millist Eestit me tahame pärandada oma lastele ja lastelastele ning miks mitte lastelastelastele. Kas me soovime, et ka saja aasta pärast on meil olemas oma rahvusriik, kus räägitakse eesti keelt ja ainult eesti keelt, kus meie rahvastik on jätkusuutlik ja kestlik? Kui me oleme jõudnud ühiskondlikult laiapõhjalisele kokkuleppele, et meie poliitika ei ole hedonistlik ega individualistlik, mis lähtub põhimõttest, et peale meid tulgu või veeuputus, vaid kaugele vaadates rahvusriigi ja rahvuse püsimist toetav, siis me oleme astunud edasi suure sammu. Kõik meie poliitikad peavad lähtuma kokkulepitust, et me ei võta vastu mitte ühtegi seadust, millel on rahvastikupoliitikale vastupidine mõju. Me peame vältima lühiajalise kasu tagaajamist ja populismi ning tõstma perepoliitika ja rahvastikupoliitika meetmed erakondade ja toetusreitingute huvidest kõrgemale. See tähendab, et peame meie kaugemat eesmärki silmas pidavad eesmärgid valimistsüklist välja tooma. See tähendab, et toetuste tõstmine ei toimuks enne valimisi, vaid pikaajaliselt kokkulepitud graafiku alusel. Ma usun tõesti kogu südamest, et Eesti suurim ja ainus väärtus on meie inimesed. Olen seda korduvalt varem ka siin puldis öelnud, et me pole nii rikkad, et unustada või kõrvale heita ühtegi inimest. Me ei tohi loobuda ühestki lapsest. Me vajame sellist ühiskonda, mis on avatud, mitmekesine ning tasakaalukas, kus me väärtustame kõiki inimesi, kus on turvaline lapsi saada ja kasvatada ning kus on tagatud laste kasvatamise seisukohalt pikaajaline turvatunne. On väga oluline, et Eestis sünniks tulevikus rohkem lapsi, et me jõuaksime praeguse sündimuskordaja juurest, mis on alla 1,6, tulevikus näiteks 2,08 lapseni naise kohta. Aga seda ei saa teha käsu korras, öeldes, et saagu meid palju. Perede majanduslikku toimetulekut mõjutavaid meetmeid on loomulikult palju ja täna meie ees olevas eelnõus on kirjas ainult osa neist. Kõik need meetmed varieeruvad maksusoodustustest mitmesuguste toetusteni, sh rahaliste otsetoetusteni, et katta lastega kaasnevaid kulusid. Palun kolm minutit juurde!
Austatud istungi juhataja! Head kolleegid! Algatuseks tahan öelda, et perehüvitiste seadus on oma ülesehituselt väga terviklik. Seda tänu sellele, et see koondab endasse kõik lapse sünni ja kasvatamisega seotud toetused, sh elatisabi. Vaatamata sellele, et me liigume tasapisi õigusloome parandamise teel edasi, on meil selle seaduseelnõu sisu kohta märkusi. Elatisabifondi loomisest on räägitud juba üle kümne aasta. Nüüd on kauaoodatud elatisabi käsitlev eelnõu meil arutlusel. Reaalsuseks saades ei pruugi see aga paraku enam nii oodatuks osutuda. Nimelt kiitis Riigikogu 2015. aasta alguses heaks otsuse eelnõu, mille kohaselt valitsus pidi looma elatisabifondi ja rakendama selle alates 2016. aasta 1. jaanuarist. Seda pole suudetud. Lisaks on selle teema juures veel üks kurvastav asjaolu. Riigikogus vastu võetud otsus nägi nimelt ette maksta elatisabi elatusmiinimumi alusel ehk siis 2016. aastal 215 euro ulatuses, praegu menetluses olevas eelnõus on 215 eurost saanud 100 eurot. Eestis on tõesti üle 10 000 lapse, kes ei saa oma ühelt lahus elavalt vanemalt igakuist toetust. Nende laste jaoks on riigi abikäsi hädavajalik. Kui eelmine otsuse eelnõu Riigikogus heaks kiideti, anti neile lastele ja nende vanematele, kes on aastaid pidanud oma last üksi kasvatama, lootus sellele, et nende majanduslik olukord paraneb ja nad saavad lisaks arvestada vähemalt igakuise elatusmiinimumi summaga ehk 215 euroga. Praegune summa 100 eurot on küll parem kui mitte midagi, aga kindlasti ei ole see see, mida üksikvanemad aastaid oodanud on. Tuletan siinkohal meelde, et üksikvanemaga perekonnad on meie ühiskonna ühed kõige suuremas vaesusriskis elavad liikmed. 40% nendest elab suhtelises vaesuses ja peaaegu 16% absoluutses vaesuses. Seega on nad kindlasti ühiskonnagrupp, keda riigil tuleb toetada suuremal määral. Eelnõu selge probleemikoht on ka peretoetuste suuruse arvutamine. Kui kehtiva seaduse alusel arvutatakse toetust lapsetoetuse määra alusel, siis kõnealuses eelnõus ei ole toetuse suurused seotud enam ühegi määraga. Kehtestatakse kindlad toetussummad. Lisaks elatisabi summale on seaduses kirjas ka lapsehooldustasu, üksikvanema lapse toetus, seitsme- ja enamalapselise pere vanema toetus ja elluastumistoetus. Selline käik, nagu elu on näidanud, võib valada toetussummad mitmeks aastaks betooni ja nende tõus sõltub edaspidi pigem valitsuskoalitsiooni poliitilistest otsustest. See ei pruugi inimestele kaugemas perspektiivis kindlustunnet tagada. Kokku võttes tahan rõhutada, et kindlasti pole me selle eelnõu vastu, kuid leiame, et tuleb teha mõned muudatused. Seega, Keskerakonna fraktsioon esitab eelnõu kohta muudatusettepanekud, millega püüame parandada nii elatisabi kui ka peretoetusi puudutavaid punkte. Aitäh!
Aitäh! Palun, Dmitri Dmitrijev Keskerakonna fraktsiooni nimel!
Head kolleegid! Läheme tänase päevakorra viimase punkti juurde. See on Vabariigi Valitsuse algatatud loomakaitseseaduse, loomatauditõrje seaduse ning loomade ja loomsete saadustega kauplemise ning nende impordi ja ekspordi seaduse muutmise seaduse eelnõu 222 esimene lugemine. Palun ettekandeks kõnepulti maaeluminister Urmas Kruuse!
Austatud istungi juhataja! Auväärsed Riigikogu liikmed! Eelnõuga muudetakse loomakaitseseadust, loomatauditõrje seadust ning loomade ja loomsete saadustega kauplemise ning nende impordi ja ekspordi seadust. Nende seaduste eraldi ettevalmistatud ja ministeeriumidega kooskõlastatud eelnõud liideti menetluse käigus. Loomakaitseseaduse muutmise peamine eesmärk on viia see kooskõlla majandustegevuse seadustiku üldosa seadusega. Nõukogu määruse nr 1/2005 järgi, mis käsitleb loomade kaitset vedamise ajal, on loomade vedajatele väljastatud tegevuslubasid juba aastast 2007. Samuti on nimetatud määruse alusel 2007. aastast väljastatud pädevustunnistusi loomi vedavate veovahendite juhtidele ja saatjatele. Eelnõuga reguleeritakse loomade veo ja pikaajalise veo tegevuslubade andmist ning nende kandmist põllumajandusloomade registrisse, täpsustatakse loomade veoks kasutatavate veovahendite juhilt ja saajalt nõutava pädevustunnistuse väljastamise korda. Loomatauditõrje seaduse muutmise peamine eesmärk on tõsta riigi valmisolekut taudi tõrjeks, andes täiendavad töövahendid nii järelevalveasutusele kui ka loomapidajatele. Loomatauditõrje seaduse muutmise vajadus on tekkinud Aafrika seakatku tõrje praktilisel korraldamisel üles kerkinud küsitavuste ja probleemide põhjal. Aafrika seakatku viiruse levik metssigade populatsioonis pole lõppenud, seepärast tuleb ka tänavu olla valmis uuteks taudijuhtumiteks farmis peetavate sigade seas. Endiselt diagnoositakse katku igal nädalal kümnetel kütitud ja surnult leitud metssigadel. Aafrika seakatku farmidesse jõudmise risk on eriti suur suvel ja sügisel, mil algab suurem metssigade liikumine metsas. Ka inimesed liiguvad sel perioodil rohkem metsas. Eelnõu on seetõttu kiireloomuline – muudatused peaksid jõustuma enne tänavusuvist seakatku levimise ohu kõrgaega. Muudatusega täpsustatakse VTA pädevust loomataudi kahtluse ja puhkemise korral. Riikliku loomatauditõrje komisjoni töösse kaasatakse Keskkonnaamet, täiendatakse veohutusnõuete kehtestamise aluseid ning lisatakse mõned taudikahjutoetuse andmisest keeldumise alused. Ette nähakse ka võimalused sätestada tauditõrje eeskirjas täiendavad bioohutusnõuded nii loomakasvatusettevõtetes – näiteks võib tuua bioohutuskava koostamise kohustuse – kui ka taudi tõrjumisel metsloomade populatsioonis, samuti antakse alused mootorsõidukite pesu ja vajaduse korral desinfitseerimise nõuete kehtestamiseks. Nende meetmete rakendamiseks vajalikud nõuded kehtestatakse vastavuses loomatauditõrje eeskirjaga. Nagu ma juba märkisin, ennetuse eesmärgil on seadusesse lisatud ka taudikahjutoetuse andmisest keeldumise alused. Loomapidajale ei hüvitata kahju, kui talle on juba makstud tauditõrjetoetust seoses sama loomataudi puhkemisega samas farmis ja farm asub piirkonnas, kus taudioht on endiselt olemas. Loomatauditõrje seadusesse lisatakse lemmikloomade mittekaubanduslikku liikumist käsitlev regulatsioon, mis seni oli kirjas loomade ja loomsete saadustega kauplemise ning nende impordi ja ekspordi seaduses. Muudatuse eesmärk on kõigi loomade liikumist reguleerivad sätted koondada. Selle muudatusega uusi nõudeid ei kehtestata, kuid täpsustatakse lemmiklooma passi väljastamisega seotud tehnilisi tingimusi. Ühtlasi tunnistatakse loomade ja loomsete saadustega kauplemise ning nende impordi ja ekspordi seaduses kehtetuks lemmikloomade liikumist reguleerivad sätted, mis edaspidi sisalduvad loomatauditõrje seaduses. Seadus ja selle alusel kehtestatud määrus jõustuvad eelnõu kohaselt 2016. aasta 1. juulil. Austatud Riigikogu, palun eelnõu esimene lugemine lõpetada ja peagi see ka seadusena vastu võtta! Aitäh teile!
Aitäh, austatud minister! Teile on küsimusi. Peeter Ernits, palun!
Hea juhataja! Hea minister! Viimasel ajal räägitakse Türgist rohkem selles kontekstis, kuidas sealt illegaalselt inimesed Euroopa Liitu tungivad. See seadus aga puudutab ka loomi, kes Euroopa Liidust Türki suunduvad, seejuures kaks kolmandikku uuringute järgi illegaalselt. Eesti pudulojuste teekond Türki on üks pikimaid Euroopas – 4200 kilomeetrit. Kuidas see eelnõu vähendab Türki suunduvate Eesti pudulojuste kannatusi väga pikal teekonnal?
Auväärt küsija! Pika teekonna korral on loomade veoks kehtestatud täiendavad tingimused. Näiteks iga kaheksa tunni tagant tuleb loomi sööta, joota ja võimaldada neil puhata. Konkreetselt see eelnõu ei paku täiendavaid tingimusi loomade heaolu parandamiseks pika teekonna ajal. Oluline on see, et kehtestatud nõudeid järgitakse. Kui kuskilt tuleb signaal, et neid rikutakse, siis seda kindlasti ka kontrollitakse.
Urve Tiidus, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud minister! Kuna te ütlesite, et hooajati katkuoht jällegi kasvab, siis küsin lihtsalt suurest uudishimust, kui palju metssigade populatsioon tegelikult viimasel ajal vähenenud on.
Kui auväärt küsija pidas silmas jahimeestega kokkulepitud populatsiooni vähendamist, siis eelmiste aastate nominaalne küttimine oli umbes 25 000 metssiga, viimane näitaja oli üle 29 000 looma. Lõppeesmärk jahihooajaks 2017–2018 on jõuda asustustiheduseni umbes 1,5 isendit 1000 hektari jahimaa kohta. Me loodame, et küttimine jätkub ka järgmistel jahihooaegadel nii, et saavutatakse hektari kohta just selline isendite arv. Näiteks Soomes on metssigade üldarv alla 2000, meie aga kütime neid 29 000. Nii et asjade seis on väga erinev.
Peeter Ernits, palun!
Aitäh, hea juhataja! Hea minister! Te tulete eelnõus välja ka sellega, et lemmikloomadele hakatakse ID-kaarte andma. Mis selle kaardi peale kirja pannakse? Kui ma oma papagoi, kassi või meriseaga tahan kusagile rännata, missuguse kaardi ma siis pean ette näitama?
Lemmikloomade transportimise puhul peetakse silmas, nii nagu seaduseelnõus kirjas on, nende mittekaubanduslikku liikumist ja sellega seotud võimalikku taudiohtu. Dokumendid, mis loomadega reisimise puhul omanikul kaasas on, peavad andma garantii, et kõik nõutud menetlused on tehtud ja loomad kontrollitud. Eesmärk on ära hoida võimalike taudide levik ühest riigist teise.
Krista Aru, palun!
Aitäh, härra juhataja! Austatud minister, kas te võiksite natuke avada seda, kas huvigruppidega seda eelnõu arutades esitasid nad teie jaoks ka olulisi ja huvitavaid tähelepanekuid või läks huvigruppide kaasamisega pigem nii, et midagi uut sealt ei tulnud?
See sõltus sellest, millist seaduseelnõu osa me käsitlesime. Kui jutt oli Aafrika seakatkust, siis tuli sektorilt pigem heakskiitvaid hinnanguid. Ollakse rahul regulatsiooniga, mis puudutab bioohutuskava täitmist. Tegelikult ettevõtjad tunnistasid, et see on neil aidanud riske hinnata. Teine osa eelnõust – teie ees on ka liidetud osised – kajastab meie seaduste kooskõlla viimist Euroopa Liidus kehtivate õigusaktidega. Kolmas osa puudutab lemmikloomadega liikumist ja tõepoolest polnud kuigi loogiline, et lemmikloomi käsitleti kaubandusobjektidena. Seetõttu peeti neid muudatusi pigem positiivseks.
Arno Sild, palun!
Aitäh, lugupeetud koosoleku juhataja! Lugupeetud minister! Tahan küsida selle kohta, kuidas Lätis praegu olukord on. Me ju piirneme Lätimaaga küllalt pikalt. Kas seal on taudioht vähenenud või kuidas sellega lood on?
Mul ei ole kõige viimast statistikat käepärast. Mingil ajal oli kuulda, et nende taudikollete hulk on ikkagi selgelt suurem kui Eestis. Nende farmide suurused on ka teistsugused kui meil. VTA inimesed on Läti kolleegidega kindlasti pidevalt kontaktis, aga konkreetselt tänase päeva seisuga jään teile vastuse võlgu. Aga ma hea meelega täpsustan seda ja saadan vastuse teile meili peale.
Valeri Korb, palun!
Aitäh! Lugupeetud härra minister! Ma vaatan seaduse jõustumise aega, see on 1. juuli 2016. See on puhkuste aeg. Tulen tagasi kolleeg Peeter Ernitsa teema juurde, ta küsis identifitseerimisdokumendi kohta. Võtab veel 40 või 45 päeva aega, enne kui meilt siit saalist see dokument välja läheb, ja kohe ongi 1. juuli käes. Kuidas siis koos lemmikloomaga, koera või papagoiga puhkusele minna?
Puhkused on muidugi erinevad, osa puhkab talvel, osa puhkab suvel. Ma arvan, et see ei ole iseenesest probleem. Teatud koduloomade kiibistamine on läinud väga hästi. Eelnõu menetluse käigus seda küsimust probleemiks ei peetud. Üldiselt on seaduse kiire kehtestamise taga pigem sigade Aafrika katku leviku oht.
Aitäh, austatud minister! Teile rohkem küsimusi ei ole. Palun nüüd ettekandjaks maaelukomisjoni liikme Lauri Luige!
Austatud ametikaaslased! Mul on hea meel tutvustada teile maaelukomisjoni 19. aprillil toimunud istungi arutelu, kus käsitleti eelnõu 222. Komisjoni koosolekule oli kutsutud ka Maaeluministeeriumi toiduohutuse osakonna juhataja asetäitja Pille Tammemägi, kes vastas komisjoni liikmete küsimustele. Kuna minister andis teile üsna põhjaliku ülevaate eelnõu sisust, siis ma ei hakka sellel enam eraldi peatuma. Küll aga annan ülevaate sellest, mis toimus komisjonis, missuguseid küsimusi küsiti ja missuguseid vastuseid saadi. Komisjoni liikmed uurisid, kas seaduse muutmine toob vedajatele kaasa lisakohustusi ja -kulutusi. Pille Tammemägi vastas, et vedaja jaoks loa taotlemisel muudatusi ei tule, küll aga lisandub võimalus esitada taotlus elektrooniliselt. Seni väljastatud load, mille kehtivuse aeg on viis aastat, kehtivad nende tähtaja lõppemiseni. Uute lubade taotlemisel lähtutakse juba uutest sätetest. Ka komisjonis tunti huvi selle vastu, mida härra Sild siin enne ministri käest küsis: kuidas on lood Aafrika seakatkuga Lätis, Leedus ja Poolas. Pille Tammemäe sõnul Poolas taudipiirkond laienenud ei ole, küll aga on Lätis taud päris ulatuslikult levinud. Õnneks on see siiski Daugava jõe ääres pidama jäänud. Leedus on katk levinud, kuid on õnneks pidama jäänud piirkonda, kus intensiivse seakasvatusega ei tegelda. Lisaks küsiti, kas eelnõu puudutab tsoonide kehtestamist. Pille Tammemägi vastas, et eelnõu ei käsitle tsoonidega seonduvat. Ta selgitas põgusalt ka seda, kuidas toimub tsoonide kehtestamine ja tühistamine. Uuriti, kuidas on seakasvatajad täitnud bioohutusnõuetest tulenevat aedade ja tarade ehitamise nõuet. Pille Tammemägi vastas, et see võib olla probleemiks üksikute väikeste seakasvatajate puhul ning väga oluline on tõsta teadlikkust Aafrika seakatkust. Selleks käiakse farmides kohapeal ning tehakse ka teavituskampaaniaid. Kõige selle kohta on informatsioon Maaeluministeeriumi kodulehelt väga hästi kättesaadav. Tunti ka huvi, kas seaduseelnõu suurendab mingil viisil halduskoormust. Ministeeriumi esindaja vastas, et lühikest aega suureneb töökoormus PRIA-l, kes peab registrisse kandma loomavedajate tegevusload, kuid nende taotlemise protsess lihtsustub, kuna lisandub võimalus esitada taotlus elektrooniliselt. Seakasvatusfarmid on ise juba nõutud bioohutuskavad koostanud ja lemmiklooma identifitseerimisdokumendi kohta peab VTA sõlmima tsiviilõigusliku lepingu loomaarstidega. See on lühidalt kõik sellest, mis toimus komisjonis. Võeti vastu neli konsensuslikku otsust: esiteks, teha ettepanek võtta eelnõu 222 täiskogu päevakorda 4. maiks, teiseks, teha ettepanek eelnõu 222 esimene lugemine lõpetada, kolmandaks, teha ettepanek määrata eelnõu muudatusettepanekute tähtajaks 11. mai kell 17.15 ja neljandaks, määrata eelnõu ettekandjaks maaelukomisjoni liige Lauri Luik. Aitäh teile!
Aitäh, hea ettekandja! Teile on küsimus. Urve Tiidus, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Lugupeetud komisjoni ettekandja! Siinsamas tekkis mul niisugune küsimus. Kuna mitmed muudatused on lemmikloomapidajatega seotud, siis kas lemmikloomapidajad on seaduseelnõu suhtes positiivselt meelestatud? On teil mingit infot selle kohta?
Aitäh, õigustatud küsimus! Komisjoni esimesele arutelule me ei kutsunud kedagi peale ministeeriumi esindaja. Nii et mul on raske kommenteerida, mis on nende täpsed seisukohad, aga ma arvan, et ministeerium seda eelnõu ette valmistades uuris. Selle me uurime kindlasti ministeeriumilt välja. Kui on mingeid küsimusi, mida on tarvis osapooltega täpsustada, siis on meil võimalus komisjonis probleemid ära lahendada.
Austatud ettekandja, teile rohkem küsimusi ei ole. Kas fraktsioonidel on soov avada läbirääkimised? Kõnesoove ei ole. Juhtivkomisjon on teinud ettepaneku eelnõu 222 esimene lugemine lõpetada. Esimene lugemine on lõppenud. Määran eelnõu muudatusettepanekute esitamise tähtajaks k.a 11. mai kell 17.15. Head kolleegid, tänane päevakord on ammendatud. Aitäh teile! Istung on lõppenud. Kohtumiseni homme! Istungi lõpp kell 16.42.