Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Uvažene dame i gospodo zastupnici. Pred vama se nalazi Konačni prijedlog Zakona o poljoprivrednom zemljištu pa mi dozvolite da kažem nekoliko rečenica. Ustavom Republike Hrvatske propisano je da je poljoprivredno zemljište dobro od interesa za Republiku Hrvatsku i da ima njegovu osobitu zaštitu, članak 52. Ustava Republike Hrvatske. Ukupna površina poljoprivrednog zemljišta u Republici Hrvatskoj iznosi 2 milijuna 695 tisuća i 67 hektara. Od toga imamo privatno milijun i 804 tisuće 823 hektara i državnog 890 tisuća 214 hektara. Na snazi imamo Zakon o poljoprivrednom zemljištu iz 2001. godine koji je do sada imao tri izmjene i to u srpnju 2002. i u travnju 2005. i u srpnju 2005. godine. Primjena ovog zakona u praksi pokazala je određene nedostatke i zapreke koji usporavaju raspolaganje poljoprivrednim zemljištem. Zakon se najvećim dijelom odnosi na raspolaganje državnim poljoprivrednim zemljištem i ne sadrži odredbe o prometu i raspolaganju privatnim poljoprivrednim zemljištem. Propisani postupci zakupa, prodaje i koncesije su dugotrajni i relativno komplicirani. Neusklađenost stvarnog stanja sa zemljišno-knjižnim stanjem i podacima iz katastra omogućava i usporava raspolaganje. Uočen je trend promjene namjene poljoprivrednog zemljišta u građevinsko. Uočen je trend usitnjavanja proizvodnih parcela i dakako imamo i problem neobrađenog poljoprivrednog zemljišta. Zato smo i predložili novi zakon koji danas, rekao bih i ovdje pred vama i koji ovu čitavu materiju obrađuje na jedan malo drugačiji način i pokušava rješavati sve ove probleme koje sam ovdje naveo. Ovim Konačnim prijedlogom Zakona o poljoprivrednom zemljištu uređuje se ograničenje u vlasništvu poljoprivrednog zemljišta tj. nositelja prava vlasništva na zemlji što ne mogu biti strane pravne i fizičke osobe, osim ako međunarodnim ugovorom nije drugačije određeno; zaštita, korištenje i promjena namjene poljoprivrednog zemljišta. Provodi se ispitivanje i trajno praćenje stanja onečišćenosti poljoprivrednog zemljišta štetnim tvarima u prvoj godini i periodično, tijekom trajanja zakupa i dugogodišnjeg zakupa, a ove poslove povjerili smo da obavlja Zavod za tlo. Utvrđeni su slučajevi kada se ne plaća prenamjena zemljišta. Pooštreni su uvjeti kod utvrđivanja visine naknade kod promjene namjene poljoprivrednog zemljišta. Za poljoprivredno zemljište koje se na dan stupanja na snagu ovog zakona nalazi izvan granica građevinskog područja, a nakon stupanja na snagu ovog zakona izmjenom prostornog plana postane građevinsko, plaća se naknada za prenamjenu u iznosu od 50%, a za osobito vrijedno obradivo ili vrijedno obradivo zemljište u iznosu od 100% prosječne cijene zemljišta unutar granica građevinskog područja. Za poljoprivredno zemljište koje se nalazi unutar granica građevinskog područja, visina naknade određuje se u iznosu od, ovdje smo imali u prijedlogu 25%. U konzultacijama i Vlada će ići sa amandmanom koji će definirati da je taj iznos 5%, a osobito vrijedno i vrijedno poljoprivredno zemljište ne u iznosu od 50% od prosječne cijene zemljišta, nego u iznosu od 10%. Kada govorimo o tome moramo znati da je u prijašnjem zakonu u ovom dijelu se ta cijena odnosila na poljoprivredno zemljište. Prema tome, samim ovim povećanjem koje na prvi pogled ne izgleda da je povećanje, jer u ovom odnosu kada govorimo o 5% je negdje povećanje po nekim proračunima i 20-tak i 30-tak posto, ovisno o građevinskom zemljištu gdje se ono nalazi. Propisana je i uspostava informacijskog sustava poljoprivrednog zemljišta u svrhu učinkovitog gospodarenja i praćenja tržišta poljoprivrednih zemljišta. Propisano je raspolaganje poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države. Raspolaganje se provodi na temelju programa koje donosi jedinica lokalne samouprave i Grad Zagreb za svoje područje, uz suglasnost ministarstva. Prije donošenja programa jedinice lokalne samouprave ne mogu raspolagati poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države. Programima raspolaganja ne mogu se umanjivati poljoprivredne površine koje su u funkciji proizvodnje. Prijedlog programa sa popratnom dokumentacijom prije njegova donošenja izlaže se na javni uvid u sjedištu općine ili grada odnosno Grada Zagreba koji donosi program, a uvid traje 15 dana. Iz programa se izuzimaju pašnjaci i livade u nacionalnim parkovima i parkovima prirode. Jedinice lokalne samouprave koje nisu izradile program, a njih ima do danas 95, dužne su ih donijeti u roku od 6 mjeseci od dana stupanja na snagu ovog zakona. Ako to ne učine, program će donijeti agencija uz suglasnost ministarstva i na trošak jedinice lokalne samouprave. Poljoprivrednim zemljištima u vlasništvu države raspolaže se putem prodaje, zakupa, dugogodišnjeg zakupa i koncesije za ribnjake. Poljoprivredno zemljište u vlasništvu države daje se u zakup na rok od 20 godina. Jasnije su definirani prioriteti o raspolaganju putem zakupa i prodaje. Da bi se uspješnije provodili i ubrzali postupci prodaje, zakupa poljoprivrednog zemljišta, ubrzava se procedura i ukida se suglasnost ministarstva u postupku prodaje i zakupa. Dosadašnja suglasnost na raspisivanje natječaja smatramo da je ona bila ograničavajuća i da ubrzamo procese pustili smo sada da to ide bez suglasnosti ministarstva. U dugogodišnji zakup daju se proizvodno-tehnološke cjeline na rok od 50 godina. Početnu cijenu na natječaj za prodaju, zakup i dugogodišnji zakup poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu države utvrđuje se sukladno propisu kojeg donosi ministar, uz suglasnost ministra nadležnog za financije. Imamo također jednu novinu koja se odnosi na minirane površine poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu države. Uvrštavaju se u programe i moraju biti posebno označeni, a mogu se preduvjeti u zakup ili dugogodišnji zakup. Za minirano poljoprivredno zemljište u vlasništvu države koje je dano u zakup, u dvogodišnji zakup, ne plaća se zakupnina za prvih 10 godina korištenja, ako zakuprimac snosi troškove razminiravanja. Zakon sadrži odredbe o neobrađenom poljoprivrednom zemljištu. Propisana je obveza vlasnika da zemljište moraju održavati plodnim i obrađivati sukladno dobroj poljoprivrednoj praksi. Poljoprivredno zemljište u privatnom vlasništvu koje nije obrađeno prethodno vegetativnom razdoblju može se dati u zakup fizičkoj ili pravnoj osobi najduže na rok od 3 godine, a obraslo višegodišnjem raslinjem na rok od 10 godina uz naknadu zakupniku vlasniku zemljišta. Propisane su kazne za neobrađeno poljoprivredno zemljište. Propisano je da poljoprivredni redari nadziru provođenje odluke o agrotehničkim mjerama i mjerama za uređivanje i održavanje poljoprivrednih rudina. Ribnjaci u vlasništvu države raspolaže se putem koncesije za korištenje poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu države u skladu sa odredbama zakona kojem se uređuju koncesije te ovog zakona koncesije za ribnjake daju se na 50 godina. To je također novina u ovom zakonu i uređuje se pitanje koje na žalost do sada nije bilo riješeno. Sredstva ostvarena od raspolaganje poljoprivrednim zemljištem raspoređuje se na sljedeći način. Od prodaje zakupa poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu 25% su prihodi državnog proračuna za posebne namjene, a namijenjena su isključivo za financiranje troškova okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta koje provodi Agencija za poljoprivredno zemljište. 25 su prihodi proračuna područne, regionalne samouprave i 50% proračuna jedinaca lokalne samouprave na čijem se području zemljište nalazi. Od dugogodišnjeg zakupa i koncesije za ribnjake, prihodi se dijele 50% državnom proračunu za posebne namjene ili za agenciju i 50% proračuna jedinicama lokalne samouprave. Od prenamjene, promjene namjene poljoprivrednog zemljišta u građevinskog zemljište prihodi su 70% državni proračun za posebne namjene agencije 30% proračuna jedinice lokalne samouprave. Propisana je revolvalizacija zakupnine, obračune otkupe kupoprodajne cijene, naknade za dugogodišnji zakup i koncesijske naknade za ribnjake određene u vremenskom razdoblju za vrijeme trajanja ugovora. Propisano je da Vlada Republike Hrvatske uredbom osniva Agenciju za poljoprivredno zemljište kao specijaliziranu javnu ustanovu za obavljanje poslova okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta i unapređenje gospodarenja poljoprivrednog zemljišta. Agencija ostvaruje sredstava za rad i to na temelju Zakona iz državnog proračuna, obavljanja svoje djelatnosti i također iz drugih izvora. Agencija može kupovati poljoprivredno zemljište u vlasništvu pravnih i fizičkih osoba u svrhu okrupnjavanja poljoprivrednih gospodarstva. Agencija ima pravo prvokupa za poljoprivredno zemljište koje vlasnici ponude na prodaju. Zemljište kupuje u ime i za račun Republike Hrvatske. Zemljišni fond agencije čine poljoprivredno zemljište koje agencija kupi. Financijska sredstava namijenjena za kupnju poljoprivrednog zemljišta i sredstva ostvarena gospodarenjem poljoprivrednim zemljištem. Poljoprivredno zemljište koje agencija kupuje ne ulazi u program raspolaganja. Njima agencija raspolaže sukladno odredbama zakona statuta i drugim općim aktima agencije. Zakon sadrži odredbe o prometu privatnog poljoprivrednog zemljišta. Propisan je postupak prodaje i zakupa poljoprivrednog zemljišta koja provodi jedinica lokalne samouprave u ime i za račun agencije, a temeljem ponude vlasnika zemljišta koje svoje zemljište namjerava prodati ili dati u zakup. Jedinica lokalne samouprave dužna je ponavljati natječaj do prodaje ili davanja u zakup poljoprivrednog zemljišta. Upravni inspekcijski nadzor kao i kazne, ne odredbe. Upravni nadzor provodi ministarstvo utvrđenim nepravilnostima i propustima izvještava Središnji držani ured za državnu upravu i Držano odvjetništvo Republike Hrvatske. Inspekcijski nadzor u prvom stupnju obavljaju poljoprivredni inspektori, a u drugom stupnju povjerenstvo ministarstva. Odredbama zakona predviđa se da agencija preuzima poslove raspolaganja poljoprivrednim zemljištem od jedinica lokalne samouprave kada ne donesu programe na raspolaganje i ne provode natječaje sukladno zakonu. Postupci prodaje, davanja u zakup i koncesija na poljoprivrednom zemljištu u vlasništvu države započeti do stupanja na snagu ovog zakona ako je objavljen natječaj za prodaju, zakup i koncesiju dovršit će se prema odredbama Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Propisano je da ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od objave u "Narodnim novinama" osim odredbi koje se odnose na Agenciju za poljoprivredno zemljište i kaznene odredbe za neobrađeno poljoprivredno zemljište koji stupaju na snagu 1. siječnja 2010. godine. Dame i gospodo najljepše se zahvaljujem.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za zakonodavstvo gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvaženi gospodine ministre, kolegice i kolege. Odbor za zakonodavstvo Hrvatskog sabora je na 38. sjednici koja je održana 28. studenog 2008. godine raspravljao o Konačnom prijedlogu Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Odbor za zakonodavstvo podupire donošenje ovog zakona, a na tekst konačnog prijedloga Odbor podnosi amandmane koji su sastavni dio ovog izvješća i nomotehničke su prirode, odnosno pravno i nomotehnički dorađuju sam izričaj. Pored utvrđenih amandmana odbor daje primjedbe i prijedloge na pojedina rješenja kako bi ih predlagatelj razmotrio i svojim amandmanima eventualno otklonio manjkavosti koje se odnose na iduća pitanja. Prvo, članak 3. ovom odredbom i u daljnjem tekstu nije određeno tko i kako će ocjenjivati dali se može zemljište privesti poljoprivrednoj proizvodnji. Naime, primjerice u Katastru nema oznake građevinsko zemljište, već u najboljem slučaju ono je naznačeno kao izgrađeno, odnosno nigdje nije navedena dali je koridor uz cestu građevinsko zemljište ili nije. Zatim, članak 12., 13. i 14. nije propisano da se mjere iz članka 12., 13. i 14. dostavljaju ministarstvu ni da trebaju biti u skladu s bilo kojim aktom, pa ni mjerama iz članka 5., niti je propisana obaveza dostavljanja podataka o provedbi tih mjera ministarstvu osim za Rudine i Zavodu za tlo. Također nije predviđeno da ministarstvo ili zavod daje mišljenje ili suglasnost u postupku donošenja tih mjera. Članak 15. ukazuje se da nije propisana obveza obavješćivanja vlasnika ni ovlaštenika zemljišta o nijednoj fazi postupka. Istodobno nije razvidno na što se pojam javnog glasila odnosi. Nadalje nije razvidno kome se može dati zemljište u zakup kada se radi o neposrednoj pogodbi, odnosno neposrednom pogodbom. Članak 17. upitno je u stavku 1. utvrđivanje prava raspolaganja koje se i danas smatra, odnosno danas i jest, jednim od ovlaštenja koje čini pravo vlasništva, po kojem se navedeno zemljište može iskorištavati, dakle i otuđiti i uništiti. U članku 25. upitno je utvrđivanje različitog pravnog položaja glede visine naknade za prenamjenu koja ovisi o vremenu kada određeno zemljište bude obuhvaćeno građevinskim područjem. Članak 81. potrebno je preispitati rješenje da postupak provode jedinice lokalne samouprave i grad Zagreb u ime i za račun agencije jer se u biti radi o prodaji zemlje vlasnika koji je tu u pravilu treća osoba. Istodobno prema odredbi stavka 6. postupak može trajati u nedogled dok agencija može i ne mora se pozvati na svoje pravo prvokupa. I članak 84. dvojbeno je rješenje prema kojem agencija utvrđuje kriterije za kupnju svojim statutom a kupuje u ime i za račun Republike Hrvatske. I naravno, pored toga odredbu valja uskladiti s odredbom članka 80. stavak 4. Na posljetku predlaže se obaviti redakciju teksta ovog zakona prije njegove objave u "Narodnim novinama". Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Žele li ostali odbori? Da. Gospođa Dragica Zgrebec u ime Odbora za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, ministre, kolegice i kolege. Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj raspravio je Prijedlog zakona o poljoprivrednom zemljištu kao matično radno tijelo. U raspravi su sudjelovali predstavnici udruga poljoprivrednih proizvođača, poslodavaca, sindikata i zadružnog saveza. Uvodno izlaganje podnio je predstavnik predlagatelja. U raspravi su iznesena slijedeća mišljenja, primjedbe i prijedlozi. Izražena je sumnja u svezi ustavnosti članka 81. po kojem postupak prodaje i zakupa privatnog poljoprivrednog zemljišta provodi lokalna samouprava a u ime i za račun agencije. Također, uvažavajući članak 48. Ustava Republike Hrvatske koji uređuje obvezu nositelja vlasničkog prava i njihovih korisnika da pridonese općem dobru izraženo je mišljenje o neodrživosti odredbi kojima privatna osoba ne može raspolagati svojom privatnom imovinom nego lokalna zajednica prodaje privatno vlasništvo. Istaknut je problem nekonkurentnosti poljoprivredne proizvodnje. U tom smislu i povezanost zemljište politike, segmentiranja poljoprivrede za potrebe prehrambene industrije, sustav poticaja, propisa koji se odnose na poljoprivredu i ekonomske mjere u gospodarstvu Hrvatske. Upitna je kompetentnost jedinica lokalne samouprave u raspolaganju poljoprivrednim zemljištem, mogućnost manipulacija, pogodovanja i slično kao i nadzor nad preko 500 jedinica lokalne samouprave. Izneseni su i nepouzdani podaci i statistike poljoprivrednog zemljišta koji se kreću od 1,2 milijuna 200 tisuća hektara do oko 3 milijuna hektara. U europsku statistiku evidentirani smo s podatkom od milijun i 200 tisuća hektara pa je izrečeno mišljenje da ćemo iz Europske unije umjesto 450 milijuna eura dobivati samo 150 milijuna eura. Upitno je po mišljenju nekih članova trebaju li poljoprivrednim zemljištem raspolagati jedinice lokalne samouprave i agencija. Imajući u vidu povezanost zemljišne politike i sustava poticaja iznesen je podatak da manje od 1% gospodarstava dobiva oko 25% novca a 10% svih gospodarstava dobiva oko 80% novca koji se koristi za poticaje i da je to najnepravednija raspodjela poticaja u Europi. U daljnjoj raspravi izražena su iskustva kada su jedinice lokalne samouprave na kvalitetan način stavile u funkciju poljoprivredno zemljište na svom području. Izraženo je mišljenje da će kvalitetna zemljišna politika ovim zakonom omogućiti okrupnjavanje poljoprivrednih posjeda i veći dohodak u sektoru poljoprivrede. Pozitivnim je ocijenjeno stavljanje pod kontrolu prodaju i zakup privatnog poljoprivrednog zemljišta, pohvaljeno je osnivanje agencije, pravo prvokupa i stvaranje zemljišnog fonda koji će omogućiti okrupnjavanje. Dobro je do što će se uspostaviti informacijski sustav podataka o poljoprivrednom zemljištu a što je omogućiti uvid u gospodarenje poljoprivrednim zemljištem. Pozitivan je i sustav nadzora te uvođenje poljoprivrednih redara što će osigurati da se poljoprivredno zemljište stavi u funkciju. U odredbama koje govore o promjeni namjene poljoprivrednog zemljišta bilo bi dobro poljoprivredno zemljište, bilo bi dobro da se razmotri mogućnost da se i napravi razlika u plaćanju naknade za promjene namjene poljoprivrednog zemljišta s obzirom na djelatnost te da se spriječi da se umanji trend razvoja drugih gospodarskih djelatnosti. Tijekom rasprave iznesen je i problem poljoprivrednih proizvođača koji Zakonom o naknadi za imovinu oduzetu za vrijeme jugoslavenske komunističke vladavine zbog određenog roka nisu uspjeli vratiti poljoprivredno zemljište koje im je oduzeto. Izražena je bojazan tajkunizacije poljoprivrednog zemljišta kada neki dobivaju i tisuće hektara zemljišta. U raspravi je izraženo mišljenje da bi agencija mogla podsjećati na Hrvatski fond za privatizaciju. Bilo bi dobro da se zakonom a ne statutom odredi koji su kriteriji odnosno državni interes za okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta novcem poreznih obveznika budući da se govori o prioritetu okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta i stvaranja zemljišnog fonda. Izražen je stav odnosno protivljenje prodaje poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu države te da se odluka o tome donosi na općinskom odnosno Gradskom vijeću ili Skupštini Grada Zagreba. Kod raspolaganja privatnim poljoprivrednim zemljištem određuje se da općina ili grad u ime i za račun agencije provodi postupak natječaja i donosi odluku prema redoslijedu kriterija o najboljem ponuditelju, no razlika je da li o tome donosi odluku općinsko ili gradsko vijeće ili izabrani načelnik ili gradonačelnik pa bi to trebalo jasnije definirati. Predstavnici udruga zemljišnih zajednica predložili su da se u članku 32. doda novi stavak kojim bi se onemogućila prodaja poljoprivrednog zemljišta zemljišnih zajednica oduzetog za vrijeme jugoslavenske komunističke vladavine a trenutno u vlasništvu Republike Hrvatske dok se ne riješi pitanje povrata imovine ovlaštenicima zemljišnih zajednica i to s mogućnošću davanja u zakup do pet godina. Predloženo je da bi bilo bolje da u člancima 45. i 54. u kojima se govori o roku na koji se daje državno zemljište u zakup i dugogodišnji zakup da se umjesto riječi: "rok od 20 godina" i na 50 godina stoji: "rok do 20 i do 50 godina". U daljnjoj raspravi naglašeno je da nije dobro u vrijeme globalne financijske i ekonomske krize ići u privatizaciju državnog poljoprivrednog zemljišta budući da je to trenutno najvrjednija imovina s kojom Hrvatska raspolaže, da se ne ponovi greška kada se u vrijeme rata u Hrvatskoj provodila privatizacija društvenih poduzeća. Neprimjereno je očekivani da će seljaci čiji prihod od poljoprivrede ne mogu pokriti ni obveze dosadašnjih zaduženja moći kupovati poljoprivredno zemljište. Zakup i dugogodišnji zakup bi trebali biti financijski povoljniji za one koji idu u proizvodnje koje Hrvatskoj nedostaju što bi omogućilo smanjenje izvoza, uvoza. Prenamjena poljoprivrednog zemljišta je u nekim slučajevima potrebna, no trebalo bi onemogućiti špekulacije povećanjem naknade za prenamjenu. Kada se govori o golf igralištima i o donošenju posebnog Zakona o golf igralištima treba imati u vidu da mnoge zemlje više ne dozvoljavaju takvu gradnju budući one zauzimaju velike površine, zahtijevaju korištenje znatnih količina herbicida i vode. Stoga je upitna opravdanost odredbe da se investitori oslobađaju plaćanja naknade za prenamjenu poljoprivrednog zemljišta pri gradnji golf igrališta. Sagledavajući sve objektivne i subjektivne razloge, dugogodišnjih problema neobrađenosti poljoprivrednog zemljišta kao i sve izneseno u raspravi iznesen je prijedlog da bi bilo dobro o predmetnom zakonu provesti i treće čitanje. Nakon provedene rasprave, Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj Hrvatskoga sabora odlučio je većinom glasova 5 za i 2 suzdržana predložiti Hrvatskom saboru da se donese Zakon o poljoprivrednom zemljištu.
Hvala. Žele li predsjednici ostalih odbora? Da. Gospodin Jerko Rošin u ime Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo je li tako?
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo Hrvatskoga sabora raspravio je na 10 sjednici održanoj 3. studenog 2008. godine Konačni prijedlog zakona o poljoprivrednom zemljištu koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske, aktom od 21. studenog 2008. godine. Odbor za prostorno uređenje, graditeljstvo, na temelju članka 140. Poslovnika Hrvatskoga sabora, raspravio je konačni prijedlog zakona kao zainteresirano radno tijelo. Uvodno je predsjednik predlagatelja istaknuo da se ovim zakonom uređuje zaštita, korištenje i promjena namjene poljoprivrednog zemljišta, raspolaganje poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države, osnivanje i djelatnost Agencije za poljoprivredno zemljište, promet privatnog poljoprivrednog zemljišta te upravni i inspekcijski nadzor. Ujedno je dan kratki pregled razlika između rješenja koja se predlažu ovim konačnim prijedlogom u odnosu na rješenja iz prijedloga zakona. U raspravi na odboru podržano je donošenje ovoga zakona te istaknuto kako će se njegovom provedbom pridonijeti okrupnjavanju poljoprivrednih gospodarstava te stavljanju u funkciju do sada nekorištenog poljoprivrednog zemljišta. Navedeno posebno dobiva na značaju činjenicom da danas u Republici Hrvatskoj bilježimo značajne neobrađene i usitnjene poljoprivredne površine uz brojna staračka domaćinstva kojima će mogućnost ili prodaje ili davanja poljoprivrednog zemljišta u zakup osigurati dodatne prihode. Vezano uz odredbe ovoga zakona kojima se uređuje postupak prodaje i zakupa privatnog poljoprivrednog zemljišta koje provodi jedinica lokalne samouprave u ime i za račun agencije tijekom rasprave iznijeta su i promišljanja o alternativnim modelima. Vezano uz odredbe članka 25. istaknuto je da je osnovni cilj ovoga zakona zaštiti postojeće stanje stoga prostorni planovi koji su na snazi trebaju predstavljati početnu poziciju. Ujedno je potrebno razlikovati i različito tretirati u obračunu naknade poljoprivredno zemljište koje se nalazi unutar građevinskog područja prema prostornom planu koji je na snazi na dan stupanja na snagu ovoga zakona od poljoprivrednog zemljišta koji će se izmjenom prostornog plana nakon stupanja na snagu ovoga zakona biti obuhvaćeno u granicama građevinskog područja. Visina jednokratne naknade koja bi se plaćala ujedno je determinirana i kategorijom poljoprivrednog zemljišta. U tom smislu a u cilju nedvojbenog tumačenja u provedbi istaknuta je potreba dorade izričaja u članku 25. U raspravi su ujedno od predlagatelja zatražena dodatna pojašnjenja vezano uz člankom 25. definiranu prosječnu cijenu zemljišta koja je osnova za obračun jednokratne naknade koja se plaća za promjenu namjene poljoprivrednog zemljišta te je ukazano na potrebu dorade izričaja navedenih odredbi. Vezano u članak 24. kojim su regulirani slučajevi u kojima investitor ne plaća naknadu iz članka 23. predloženo je da se u definirana izuzeća uvrsti i gradnja vrtića, trafostanica objekata za elektroopskrbu, kleti, vikendica, sportskih terena i vjerskih objekata. Ujedno je u stavku 1. navedenog članka uočena potreba izmjene 18. podstavka kojim je regulirano izuzeće od plaćanja naknade pri gradnji objekata u poslovnoj zoni. Kada jedinica lokalne samouprave investitor gradnje. Iznijeto je stajalište da bi se ovako definirano izuzeće moglo negativno odraziti na već započete investicije i gradnji objekata namijenjenih za obavljanje proizvodnih djelatnosti. U raspravi je istaknuto nekoliko sastajališta poticanja gospodarskog razvoja i jedinica lokalne samouprave prihvatljivih rješenja. Od toga da se izuzeće definira za objekte u poduzetničkoj zoni kada je jedinica lokalne samouprave osnivač zone, za objekte namijenjene za obavljanje proizvodnih djelatnosti i slično. Iznijeto je i mišljenje da bi se oslobođenje plaćanja naknade trebalo predvidjeti i za investitore koji investiraju u proizvodne djelatnosti u području posebne državne skrbi, brdsko planinskim područjima te otocima. Vezano uz kategorije zemljišta istaknuto je da uz osobito vrijedno obradivo poljoprivredno te vrijedno obradivo zemljište postoji i niz podkategorija … [[Govornik se ne razumije]] poljoprivrednog zemljišta koji nema vrijednost sa stajališta obradivost i poljoprivredne proizvodnje. Stoga je još jednom ukazano na važnost inventarizacije poljoprivrednog zemljišta i utvrđivanje realnog stanja u prostoru. U raspravi je vezano uz odredbe kojima je uređeno da se površine poljoprivrednog zemljišta utvrđuju u programu prema podacima iz katastra, zemljišne knjige i dodatne dokumentacije, članak 31. stavak 5, te odredbe članak 46. stavak 1., podstavka 2., članak 81. stavka 3., podstavka 2., koji se također referiraju na podatke iz katastra. Napomenuto je da su upisi u katastar zastarjeli i većim dijelom netočni te izvodi iz katastra ne može biti jedini temelj određivanja zemljišta kao poljoprivrednog. Ocijenjeno je da je za provođenje ovoga zakona važno utvrđivanje stvarnog stanja. Nakon provedene rasprave predstavniku predlagatelja predloženo je da do rasprave na plenarnoj sjednici predlagatelj razmotri na odboru iznijete prijedloge za izmjenu i dopunu odredbi predloženog zakona te predloži svoje amandmane. Nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova 7 glasova za, 3 glasa protiv i 1 glas suzdržan, odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Zahvaljujem i pozdravljam.
Hvala. Ako nema predstavnika odbora, hvala. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a, gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Klub SDP-a uočava potrebu donošenja novog Zakona o poljoprivrednom zemljištu ali zakon u predloženom obliku nećemo podržati. Dva su osnovna razloga zašto ne možemo podržati ovako predloženi Zakon o poljoprivrednom zemljištu. Prvi se odnosi na političku odluku današnje vladajuće koalicije da se ide u privatizaciju državnog poljoprivrednog zemljišta. Mi smatramo da vrijeme globalne ekonomske i financijske krize nije povoljno da se privatizira najvrijednija imovina kojom država Hrvatska raspolaže. Drugi važan razlog ili presudan razlog zašto nećemo podržati ovaj prijedlog zakona jesu po našoj ocjeni neustavne odredbe o prodaji privatnog poljoprivrednog zemljišta. Dakle protivimo se prodaji državnog poljoprivrednog zemljišta jer je ono uređeno i pogodno za konkurentnu proizvodnju. Privatizacija državnog zemljišta u sadašnje vrijeme može se poistovjetiti sa političkom odlukom koju je HDZ-ova Vlada donijela da se u ratu ide u privatizaciju društvenih poduzeća. Poljoprivredni proizvođači posebno nositelji obiteljskog gospodarstva u većini nisu financijski sposobni ulaziti u obveze kupnje zemljišta jer su ionako prezaduženi a njihov proizvod je danas nekonkurentan. Zalažemo se za dugogodišnje koncesije odnosno kako je sada to regulirano kroz zakup i dugogodišnji zakup po povoljnim financijskim uvjetima za one proizvođače koji prvenstveno proizvode nedostajuće proizvode i tako smanjuju uvoz poljoprivrednih proizvoda. Cilj okrupnjavanja posjeda nije moguće ostvariti samo prodajom državnog zemljišta kojeg je oko 30 ili nešto manje posto i kupnjom privatnog već i drugim agrotehničkim mjerama. Komasacija je mjera ne samo okrupnjavanja posjeda već i ukupnog uređenja prostora i sređivanja zemljišnih knjiga a mi o tome nemamo niti zakon. Ustav Republike Hrvatske govori o poljoprivrednom zemljištu kao o općem dobru ali i nepovredivosti privatnog vlasništva. Ovim prijedlogom zakona zadire se u slobodno raspolaganje privatnim vlasništvom kad je u pitanju poljoprivredno zemljište. Zato cijenimo da odredbe o potpunom ograničavanju raspolaganja privatnim zemljištem u smislu prodaje ili davanja u zakup ne mogu stajati u zakonu. Neprihvatljivo nam je da u gospodarenju državnim a posebno privatnim zemljištem odlučuju jedinice lokalne samouprave a o nekim stvarima čak načelnik ili gradonačelnik samostalno. Općinama i gradovima daju se i mnogi stručni poslovi vezani uz ovu problematiku koje oni u većini slučajeva nisu sposobni obaviti. Imamo preko 500 jedinica lokalne samouprave većinom deficitarne i stručnim kadrovima i financijskim sredstvima. A po odredbama ovog zakona jedinice lokalne samouprave imale bi sljedeće obveze, ja ću samo neke nabrojiti. Raspolagati državnim zemljištem na način da se održava sposobnim za proizvodnju. Odrediti potrebne agrotehničke mjere, propisati mjere za uređivanje i održavanje poljoprivrednih rudina, živica, međa, poljskih putova, uređivanje i održavanje kanala, sprečavanje zasjenjenja susjednih čestica i drugo. Provoditi natječaj za davanje u zakup zemljišta koje se ne obrađuje i odlučivati o zakupu takvog zemljišta. Izraditi program raspolaganja državnim, poljoprivrednim zemljištem. Koliko, ocjenjujemo tu da koliko je jedinica lokalne samouprave toliko je i politika jer nema izrađenih kriterija kako se određuje koliko zemljište ide u prodaju, koliko u zakup, koliko u koncesiju. Tako na primjer imamo slučaj da se sada ubrzano u jednoj međimurskoj općini ide u prodaju preko 300 hektara komasiranoga zemljišta koje je uz farmu za tov junadi godišnje kapaciteta preko 3 tisuće komada a vlasnik farme se ne može natjecati jer je trgovačko društvo. Ili najnoviji slučaj kada grad Slatina donosi odluku da neće dati u zakup zemljište najpovoljnijem ponuđaču, hrvatskom branitelju i to konstatira čak i u svojoj odluci da je on najpovoljniji ponuđač ali ne može dobiti zemljište u zakup. Zatim bi morali izraditi odnosno odrediti maksimalnu površinu koja se može prodati jednoj pravnoj ili fizičkoj osobi. Provoditi natječaj o prodaji i zakupu zemljišta dakle i utvrđivati prioritete za prodaju i zakup zemljišta i državnog i privatnog i tako dalje i tako dalje. Ocjenjujemo da je na toj razini mogućnost pogodovanja pojedincima, mita i korupcije velika. Pa i sada o tome ima bezbroj primjera da članovi Vijeća, poglavari pa i sami načelnici dodjeljuju zemlju sebi, obitelji ili prijateljima. Ponekad se to uspije spriječiti, ponekad i ne. Tako ćemo i dalje čitati naslove u novinama: «Općinski načelnik bez odobrenja zemlju dodijelio fizičkim osobama», «Seljaci vijećnike hvatali za revere», «Nezadovoljni načinom prodaje zemlje seljaci fizički napali vijećnike», «Prosvjed garešničkih seljaka jer ne mogu na svoju zemlju» i bezbroj takvih naslova. I sada s obzirom da se radi o drugom čitanju nekoliko najbitnijih primjedaba a o ostalima će kolegice i kolege podrobnije govoriti. Prvo ću se osvrnuti na odredbu članka 15. Njime se određuje da se zemljište u privatnom vlasništvu koje se ne obrađuje sukladno agrotehničkim mjerama i nije obrađeno u prethodnom razdoblju daje u zakup na tri, a obraslo višegodišnjim raslinjem na 10 godina. Nejasno je koje su to agrotehničke mjere a izostala je i odredba o upozorenju vlasnika takvog zemljišta. Nastavno u članku 16. neprihvatljivo je da ukoliko vlasnik ne podigne novčana sredstva u roku od godinu dana gubi pravo na takvu naknadu. Što ako vlasnik niti nema informaciju da je njegovo zemljište u zakupu? Možda je dulje vrijeme odsutan ili je u izbjeglištvu ili sličnih slučajeva. Također mislimo da treba brisati članak 18. koji govori o pravu služnosti jer nije moguće regulirati ovu problematiku generalno odnosno uredbom Vlade već za svaki pojedinačni slučaj. U članku 24. prihvatljivo je i nužno da se radi očuvanja poljoprivrednog zemljišta uvede plaćanje primjerene naknade za prenamjenu zemljišta. Prihvatljivo je i da se za određene namjene oslobodi plaćanje prenamjene. Međutim smatramo da treba preispitati slučajeve navedene u ovom članku posebno da se toga oslobode investitori koji glade golf igralište. Došlo je do značajnog smanjenja iznosa koji treba platiti za prenamjenu poljoprivrednog zemljišta u građevinsko zemljište između dva čitanja a sada nam je ministar najavio i daljnje smanjenje pa možemo samo reći da zapravo u tom dijelu zakona uopće nismo imali koncepciju ili nismo pravili simulaciju što to znači kada treba platiti prenamjenu za poljoprivredno zemljište. U članku 34. govori se da stručne poslove zakupa ili prodaje u općini i gradu obavlja upravno tijelo nadležno za poljoprivredu. Treba reći da u najvećem broju pogotovo malih općina nema takvog upravnog tijela. One imaju samo jedinstveni upravni odjel sa jedno ili dva zaposlenim komunalnim redarom. U članku 36. utvrđuje se redoslijed prvenstva. Smatramo da se ono ne može vršiti po organizacijskom obliku i dobi jer bi to bio jedan od vidova diskriminacije već po osposobljenosti, opremljenosti i programu koji jamči konkurentnu proizvodnju i mogućnost plaćanja obveza. Članak 43., a vezano uz članak 38. Ovdje se govori, u članku 38. govori se da se neće uzeti u obzir ponuda za kupnju zemljišta koja iznosi dvostruki iznos početke cijene, a u članku 43. da se po dvostrukom iznosu početne cijene može prodati neposrednom ponudom. Smatramo da to ne bi tako moglo stajati, nego bi ta dva članka trebalo uskladiti. U člancima 77. do 80. regulira se Agencija za poljoprivredno zemljište. Ocjenjujemo da su nadležnosti agencije nejasno definirane i ostavljene da se reguliraju statutom, što nam nije prihvatljivo. Smatramo da agencija mora primarno gospodariti državnim poljoprivrednim zemljištem, uređenjem poljoprivrednog zemljišta, raditi na poslovima sređivanja zemljišnih knjiga koje se odnose na državno zemljište. Agencija treba biti neovisno stručno tijelo, a ne mjesto na kojem će raditi "naši ljudi". Ne vidimo svrhu u tome da država prodaje zemljište kojeg je vlasnik i kupuje zemljište privatnih vlasnika. I recimo na primjer, agencija će odlučivati kada se može dijeliti parcela, a ne utvrđujemo uz koje uvjete i koji su to kriteriji kada će agencija donijeti odluku da se određena parcela može podijeliti. Najspornije su odredbe zakona koje se odnose na raspolaganje privatnim poljoprivrednim zemljištem, a regulirane su člancima 81. do 85. Unatoč tomu što se predlagatelj poziva na odredbe članka 48. Ustava Republike Hrvatske mišljenja smo da je ograničenje samostalnog raspolaganja privatnim poljoprivrednim zemljištem u smislu zakupa i prodaje neustavno i nezakonito. Eventualno bismo mogli podržati institut prvokupa kad zemljište kupuje agencija, ali da općina i grad odlučuju o tome tko će kupiti ili dobiti privatno zemljište u zakup nije prihvatljivo. U članku 88. se propisuje da za učinjeni prekršaj optužni prijedlog podnosi ministarstvo, što je u suprotnosti sa prekršajnim zakonom jer takav prijedlog može podnijeti samo nadležno tijelo, pa bi to trebalo ispraviti. Imamo i primjedbe na kaznene odredbe koje su regulirane člancima 92. do 96., a posebno u tom dijelu ukazujemo na kazne za one koji ne održavaju zemljište sposobnim za proizvodnju i ne obrađuju sukladno agrotehničkim mjerama. Tko će u praksi o tome odlučivati, po kojim kriterijima, kako utvrditi vlasnika ako je odsutan ili je više njih u jednoj parceli, tko će plaćati kaznu za neobrađeno državno zemljište? Država ili lokalna jedinica na čijem se teritoriju zemljište nalazi i slično? Kako ćete na primjer obavijestiti staračka domaćinstva da svoje neobrađeno zemljište koje ili ga ne obrađuju sukladno agrotehničkim mjerama, a trebaju oglasiti u općini ili gradu da izbjegnu plaćanje kazne? Ili pak ako tako i oglašeno zemljište ne nađe interesenta, kazna se neće platiti, a zemljište će i dalje ostati neobrađeno. Mislimo da je potrebno i određenim novčanim kaznama stimulirati "vlasnike" da obrađuju zemljište, ali na način kako je ovdje to uređeno sumnjamo da ćemo polučiti uspjeh i smanjiti površine neobrađenog zemljišta. S obzirom da postoje opravdane primjedbe koje nisu samo politička razlika kao na primjer privatizacija zemljišta da ili ne, već ukazuju i na povrede Ustava i zakona, predlažemo da zakon uputimo u treće čitanje kako bi se otklonile ove nejasnoće. U suprotnom, klub SDP-a neće glasati za donošenje Zakona o poljoprivrednom zemljištu.
Hvala. Želi li ministar? Izvolite ministar, gospodin Božidar Pankretić.
Hvala lijepo predsjedniče. Pa mislim da je bitno spomenuti nekoliko riječi vezano nakon rasprave uvažene kolegice Zgrebec. Ja bih molio samo definirao neke stvari uvažavajući, ja bih rekao konstruktivne prijedloge o kojima smo već dosta puta razgovarali. Želim ispraviti ono što naprosto nije točno, a to je da ne postoji nikakva politička odluka da se ide u privatizaciju ovoga trenutka poljoprivrednog zemljišta. Ta odluka politička je donesena, gospođo Zgrebec 2001. godine kada smo radili prvi prijedlog zakona i kada smo definirali prioritete za obiteljska poljoprivredna gospodarstva. Prema tome, mi sada u ovom dijelu ovoga zakona poboljšavamo, ja sam vrlo izričito rekao koje stvari. Uvidjeli smo da nakon 7, 8 godina zakona u funkciji određene stvari treba ubrzati, da ako treba ubrzati one stvari koje se odnose na sporo raspolaganje, gdje smo imali određene zastoje, ja ću konkretno krenuti od ministarstva pa do općina i gradova i tu moramo ubrzati stvar. Druga najvažnija stvar je špekulacija i vi ste o njoj govorili, a to je da su neki pokušavali se dočepati poljoprivrednog zemljišta iz špekulativnih razloga da danas kupe za 1, a sutra da prodaju za 100 ili za 1 000. Mi ovim zakonom jasno definiramo da je poljoprivredno zemljište namijenjeno onima koji se bave poljoprivrednom proizvodnjom. Ono što smo pooštrili u svakom slučaju je prenamjena koja je do sada bila krivo definirana i ono na što smo se koncentrirali je dakako ono što se nalazi van prostornih planova općina i gradova i poznato je ovdje svima uvaženim zastupnicima da se ponekad nažalost dogodi da ono što je van prostornog plana, poljoprivredno zemljište kupi se za vrlo jeftine novce, a onda u nekom kratkom razdoblju uđe u prostorni plan, postane građevinsko zemljište i dogodi se, ja bih rekao jedna i korupcija, najdirektnija, ali i uništavanje poljoprivrednog zemljišta. I tu smo pooštrili kriterij. Svjesni smo da je potrebito riješiti i poljoprivredno zemljište koje se nalazi unutar prostornih planova. Nemoguće je da je već 100 godina imamo zgrade, nebodere, imamo izgrađeno nešto, još uvijek se to vodi kao poljoprivredno zemljište. Mora se riješiti jedanput. Spore su i gruntovnice i katastri, ali ja mislim da smo svi svjesni da jedanput moramo imati stvarno stanje. Tu smo imali jedan, ja bih rekao malo izričitiji prijedlog da se te naknade bitno povećaju, no međutim u konzultacijama, rekao bih i sa trenutačnom situacijom gdje smo potpuno svjesni da se danas želi investirati, da je potrebito u ovoj situaciji pripomoći gospodarstvu, mi ćemo te naknade smanjiti, prijedlog će biti da one ostanu na 5%, a to se odnosi na 99% svih onih poljoprivrednih površina unutar građevinskog područja jer definitivno tu nema visokovrijednih poljoprivrednih zemljišta. I u tom dijelu povećanje će biti jer je do sada plaćena prenamjena u odnosu 5% na poljoprivredno zemljište i ona je bila, svi se slažemo oko toga preniska, a s obzirom da sada imamo vrlo jasnu namjenu kuda ide taj novac, onda ta namjena, u agenciji ta namjena jedinicama lokalne samouprave doći će za okrupnjavanje, doći će, ja bih rekao do onoga što je najvažnije da se što više poljoprivrednog zemljišta stavi u funkciju. Mislim da moramo i svi biti svjesni ovoga što se odnosi na dio zahvaćanja u onaj što ste vi napomenuli, a to je na odredbe koje se odnose na raspolaganje privatnim poljoprivrednim zemljištem. Mislim da smo svi svjesni da je nedopustivo što nam se danas događa, a to je da imamo velike poljoprivredne površine neobrađene o kojima se na žalost nitko ne brine. Sve države u našem okruženju od Europske unije pa do nekih drugih riješile su te određene probleme. Mislim da je vrijeme i da to mi riješimo. Oni koji se žele baviti poljoprivrednom proizvodnjom to im je omogućeno, oni koji se ne žele baviti trebaju svoje poljoprivredno zemljište ne dirajući njihovo vlasništvo, dati u zakup, ponuditi onima koji se žele baviti poljoprivrednom proizvodnjom. Njih stavljamo na taj način konkurentnijima. Vjerujem da na taj način doprinosimo i onome što nam je svima u cilju da imamo što više vlastitih poljoprivrednih proizvoda. Dakako da su to određene odredbe koje nismo mi izmislili. Konzultirali smo se i sa drugim stručnjacima i izvana i u Hrvatskoj, prema tome ni najmanje ne smatram da su one neustavne, ali mislim da bitno poboljšavaju gospodarenje poljoprivrednim zemljištem. Zašto smo dali mogućnost i ona novina koja je napravljena. Ja vam moram reći mi imamo određene odredbe, određene pregovore danas koji se vrše vezano uz prodaju poljoprivrednog zemljišta strancima. Znate naša stajališta oko toga što se tiče i same mogućnosti prijelaznog razdoblja od 12 godina i zahtjeva u tom dijelu. No, međutim, model koji sada nudimo je puno ja bih rekao jasniji i transparentniji, imaju ga i Francuska i Italija, a definira se na način kada netko želi prodati privatno poljoprivredno zemljište dođe u općinu ili grad, prijavi tamo da to želi prodati, to se javno obznanjuje. Agencija ima pravo prvokupa ili se to definira po pravu prioriteta koji je napravljen prema onome tko od tih poljoprivrednih proizvođača u toj općini ili gradu ima definitivno ono o čemu ste i vi govorila, a to su stočarska proizvodnja, sjemenarska proizvodnja, mogućnost proizvodnje što se tiče povrtlarstva i voćarstva, prema tome nešto što nam je danas u prioritetu. Mislim da na taj način zasigurno definiramo da možemo bolju konkurentnost napraviti postojećih poljoprivrednih gospodarstva, omogućavamo okrupnjavanje i definiramo da i ovaj zakon maksimalno saživi i donese svoje prave rezultate. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo dva ispravka. Gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Gospodin ministar govori oko prodaje zakupa poljoprivrednog zemljišta samo u dijelu koji se odnosi na prvokup, a to nije u tom smislu je ispravak jer to zakonom tako nije uređeno. Dakle lokalna samouprava će provoditi natječaj i za prodaju i za zakup svakog onog privatnika tko želi prodati ili dati u zakup svoje poljoprivredno zemljište, ali agencija nije dužna kupiti to zemljište. Dakle ako se ne ostvari prvokup ili ne kupi ga agencija, vlasnik zemljišta ne može slobodno raspolagati svojim zemljištem nego mora prodati najpovoljnijem ponuđaču. Drugim riječima ukoliko vlasnik zemljišta želi prodati svoje zemljište susjedu on to ne može učiniti i to je zapravo vid ograničavanja raspolaganja privatnom imovinom što je nedozvoljivo. To se nije radilo ni u socijalizmu ministre.
Hvala. Ispravak, gospodin zastupnik Boris Šprem.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodine ministre, vi ste rekli, ja se nadam da ja neću sada ispravljati vaš netočan navod, a mislim da je netočan, jer ste konzultirali stručnjake, pretpostavljam stručnjake iz područja prava, isto kada ste pripremali ovaj zakonski prijedlog. Jer ako ste konzultirali stručnjake iz područja prava onda ste trebali konzultirati stručnjake koji nešto o tome znaju. Jer ovo što vam je sada kolegica Zgrebec rekla to je doista istina. Ne može susjedu prodati više nitko poljoprivredno zemljište. Ne može. Po ovom zakonu ne može. Time ste naravno doveli u pitanje osnovni institut prava vlasništva i niste ga pomirili sa nekim drugim institutom, o čemu ću ja govoriti u svojoj diskusiji. Samo kažem, volio bih da me demantirate i dajte recite koji su pravni stručnjaci sudjelovali u izradi ovog zakona. Jučer sam na tražio na Odboru za zakonodavstvo da kažu, s obzirom da je zakon katastrofalan Zakon o poljoprivrednom zemljištu, tko je to pisao, tko je to, ali se nije htjelo reći. Ali ako je to državna tajna, onda ne morate ni vi reći.
Hvala. Dame i gospodo zastupnici, neke obavijesti i konzultacije prije nastavka. Prvo za ovu točku dnevnog reda prijavilo se 7 klubova i 23 do sada zastupnika i zastupnica, bez ispravaka i replika to je to. Plan je bio kao što smo i do sada radili da u 13 sati glasujemo i da prekinemo sjednicu. Teško ćemo završiti ovu točku dnevnog reda ako se budemo držali toga da u 13 sati završimo. Postoje dvije mogućnosti, ili da nastavljamo raspravu dok se ne iscrpi dnevni red po ovoj točki ili da ako ne završimo onda odgodimo, nastavimo raspravu u utorak o ovoj točci. To su znači dvije mogućnosti. Inače želim vas obavijestiti kako očekujemo u pogledu proračuna. Očekujemo da bi proračun u tijeku današnjeg dana došao, prijedlog proračuna u Sabor i da bi se u tijeku sutrašnjeg dana, dakle subote podijelio u pretince. Rasprava bi u tom slučaju bila u srijedu. Nakon srijede vjerojatno bi obavili to u tijeku srijede, potrebno je stanovito vrijeme za davanje amandmana pa bi predložili da se amandmani predlože od strane saborskih zastupnika u četvrtak do 12 sati, a onda bi glasovanje o proračunu, jer treba proći tri dana, bilo 15. u ponedjeljak. Tako da bi zadovoljili proceduru i obveze iz procedure i još u vrijeme redovitog zasjedanja, dakle 15. mogli bi donijeti proračun ako bi ga završili do 15. u ponoć. Ako ne završimo 15. do ponoći, morali bi imati izvanrednu sjednicu. Nadam se da bi to moglo se obaviti 15. do ponoći. Ja samo ovo vam govorim kao očekivan redoslijed koji sam ovdje iznio da bi se on mogao ostvariti. Konzultacije su potrebne zbog današnje točke dnevnog reda, budući da pretpostavljam da ona neće moći završiti do 13 sati. Da li ćemo onda nastaviti ili nastaviti u utorak? Evo, to je to pitanje. Što ste trebali gospodine Lesar? Izvolite.
Gospodine predsjedniče, slobodan sam dati jedan prijedlog oko proračuna. Razumijem štampariju, ograničene kapacitete, ali subotom ili nedjeljom proračun stavljati u pretince doista nije primjereno. Predlažem bržu proceduru. Proračun postoji na CD-u jer je iz Vlade u Sabor došao na CD-u, a naši stručnjaci u Saboru 152 komada CD-a mogu ispržit otprilike za dva sata tako da do podneva mogu. Do podneva bi svi u pretincima mogli proračun dobit na CD-u. … [[Upadica se ne čuje.]]
Gledajte, ovo govorim kao pretpostavku jer proračun još nije stigao u Sabor.
Pa odem ja po njega ako treba da bude.
Ma nije gotov, nije ga Vlada… … [[Svi govore u glas, ne razumije se.]] Danas ima ovo vijeće, Gospodarsko-socijalno vijeće, ne znam tko, onda na kraju Vlada i nakon što Vlada prihvati to, uputi Saboru, mi očekujemo u tijeku današnjeg dana. To može biti i večeras. Prema tome, mi bi zadužili stručne službe da ubrzano rade u umnožavanju proračuna i da se dostavi do subote. Koga baš previše interesira, koga doista interesira proračun i subota postoji kao dan. Nije ona isključena. To je za to što je… … [[Upadica se ne čuje.]] Može se objaviti na internim stranicama Interneta. … [[Svi govore u glas, ne razumije se.]] [[Upadica: E to je već veliki napredak.]] To se može i u sklopu ovoga da to bude i u subotu kao… ja mislim da bi to zadovoljio zastupnike [[Upadica: Tako je, to može.]] Ali me više zanima danas da riješimo ovaj problem da li ćemo nastavit mimo 13 sati ili ćemo prekinuti, jer je nemoguće. Mislim nemoguće je da ovo završimo sa replikama, sa… … [[Svi govore u glas, ne razumije se.]] Molim, šta ste rekli gospodine?
Moj prijedlog bi bio da nakon glasanja odradite Zakon o poljoprivrednom zemljištu [[Upadica: E tako je.]] A još bolje bi bilo da ide u treće čitanje, ovakav kakav je.
Gospođo Zgrebec, vi ste nešto predložili. … [[Svi govore u glas, ne razumije se.]] U utorak. Moje je isto stajalište i prihvaćam taj prijedlog, dakle mi ćemo prekinuti oko 13 sati, glasovati i nastavit ovu točku dnevnog reda u utorak jer smo je uvrstili postamandman koji nije bio planiran. Pa ćemo vjerojatno stići to sve obavit što trebamo obaviti. Hvala vam lijepa. Sada idemo dalje. Na redu je gospodin Zdravko Kelić u ime kluba HSS-a. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani ministre sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Kad čovjek gradi kuću, onda ono prvo i osnovno što je i što razmišlja to je da napravi dobar temelj. Ako napravi dobar temelj, onda će kuća puno duže i trajati i puno više izdržati. Ako taj temelj ne bude dobar, onda niti će živjeti u toj kući dugo niti će sretno u njoj živjeti. Živjet će u strahu kad će mu se ta kuća srušiti na glavu. Postavlja se pitanje kakvu mi to poljoprivredu u Hrvatskoj želimo. Kakvo mi selo u Hrvatskoj želimo? Da li selo u kojem će živjeti ljudi ili selo koje će biti prazno, a do sada možemo vidjeti iz pokazatelja da veliki broj ljudi napušta hrvatsko selo. Ako želimo da ljudi ostanu na selu, onda on u tome selu mora biti i zadovoljan, a bit će zadovoljan kad bude mogao živjeti dostojno svakoga čovjeka, kad bude imao mogućnost da živi od svoga rada i kvalitetno živi od tog rada. Ono što je prioritet kod nas, a to je da Zakon o poljoprivrednom zemljištu koji je u drugom čitanju i naravno treba ga ovakvog i prihvatiti i mi u HSS-u ćemo ga prihvatiti. Treba riješiti mnoga pitanja, pitanja tko će se stvarno baviti poljoprivrednom proizvodnjom, tko se neće baviti. A da bi se čovjek bavio ozbiljno poljoprivrednom proizvodnjom, on mora imati sirovinsku bazu. Ako nema sirovinske baze, onda nema ni kvalitetne proizvodnje. Da li netko od nas poznaje osobu, čovjeka koji ide graditi farmu, a da nije riješio prije toga pitanje zemljišta, pitanje sirovine? Nema budućnosti u takvoj proizvodnji. Budućnost je proizvodnje takove gdje će čovjek imati sigurnost sirovine i uz tu sigurnost on može i sigurno proizvoditi. Kada pogledamo što je se dešavalo kroz ovih 7 godina, onda možemo vidjeti da smo krenuli u jedan veliki posao, posao koji nimalo nije bio lagan, posao koji je bio izuzetno težak i to se pokazalo kroz ovih 7 godina i moglo je se vidjeti koje su sve prepreke pred nama da bi riješili njih, a isto tako da bi riješili i pitanje raspolaganja poljoprivrednim zemljištem. Kroz ovo drugo čitanje, naravno da su mnoge stvari pojašnjene, naravno da su mnoge stvari puno jasnije i puno lakše za prihvatiti i sasvim sigurno da će ovaj zakon pojednostaviti i ubrzati rješavanje raspolaganja poljoprivrednim zemljištem. Prije godinu dana, kad smo pričali evo mi u HSS-uo tome da za poljoprivredu treba odvojiti više novca, onda su nas mnogi prozivali i govorili zar želimo postati država seljaka, zar želimo postati država koja će ulagati samo u poljoprivredu. A evo ni godinu dana nije prošlo, kriza koja je zahvatila cijeli svijet, zahvatila je i nas i danas mnogi koji su tada prozivali nas pričaju o tome da Hrvatska ima izlaz u poljoprivrednoj proizvodnji, da je poljoprivreda prioritet koji mora biti u Hrvatskoj. Najjeftinije radno mjesto je u poljoprivredi. Onda se pitamo da li takvi ljudi mogu govoriti o poljoprivredi, da li takvi ljudi mogu vodit poljoprivredu ili trebaju slijediti put ovaj koji smo mi ovdje i zacrtali. Da bi čovjek ušao u tu ozbiljnu proizvodnju, on mora riješiti pitanje svoga zemljišta i ovdje je bilo govora da nije dobro da poljoprivredno zemljište ide u prodaju, da je to loše i da je to jedan od razloga zašto se neće prihvatiti ovaj zakon. Ja vas pitam da li, a naravno kazano je i da se nema novca za kupnju tog poljoprivrednog zemljišta. Ovdje je jasno kazano, onaj tko može odjednom platiti ili za kupnju poljoprivrednog zemljišta, 20% ima popusta. Onaj tko ne može, on kupuje poljoprivredno zemljište na 15 godina. Ako pogledamo cijenu poljoprivrednog zemljišta koliko se kreće, onda možemo vidjeti da je skoro ista kao zakupnina godišnja. Znači ako uzmemo na 15 godina, godišnja rata plaćanja zemlje koje kupimo je skoro kao rata zakupnine. Ja vas pitam, pa dali je onda bolje da čovjeku damo u zakup dugogodišnji na 50 godina, da 50 godina plaća to isto zemljište ili da mu damo da kupi to zemljište na 15 godina i postane vlasnik? Ako postane vlasnik, onda smo ga i zadržali na svome selu. On je motiviran da ostane na selu. On ima volju i želju da radi na svojoj zemlji, a isto tako motivira i svoju djecu, da isto djeca mogu ostati na selu, jer su vlasnici svog grunta. Dokle god nije vlasnik svoga grunta, on ne može biti motiviran da ostane na tome selu i proizvodi. Za dugogodišnje zakupe ili koncesiju što je bilo do sada, naravno znamo da i po ovome materijalu koji smo dobili, može se vidjeti koliko je površina predviđeno za taj dugogodišnji zakup. I naravno da ima i onih subjekata koji tebaju dobiti zemlju u koncesiju ili dugogodišnji zakup. Mi ne želimo da budemo država samo malih obiteljskih gospodarstava. Mi želimo da imamo i velike subjekte koji će biti nositelji proizvodnje i oni su potrebni Hrvatskoj. Netko mora biti nositelj i netko mora biti taj koji će oko sebe okupiti sve one malje, sve one koji ne mogu sami sutra na tržištu konkurirati i biti konkurentni. Mi želimo i na taj način dati podršku, ali ne da bi isključivo oni bili nositelji. U jednom djelu da, ali ne isključivo da oni budu nositelji. Hrvatska se mora bazirati da ima od današnjih 176 obitelji gospodarstava, otprilike stotinjak tisuća obiteljskih gospodarstava koji će moći nositi proizvodnju u Hrvatskoj. Uz velike subjekte mi onda možemo imati sigurnost za proizvodnju hrane i možemo imati sigurnost da nećemo više morati uvoziti hranu kao što je uvozimo i danas. Ako pogledamo s druge strane, da jedan veliki dio površina još nije u funkciji. Mi imamo zemlje koliko imamo, mi je više ne možemo imati. Mi ne možemo osvajati prostore oko nas, ne možemo uzeti tuđe zemljište. Ono što imamo od zemljišta to nam je na raspolaganju. Možda nije onako kako bi htjeli, ali u tome dijelu mi dajemo svoj doprinos da ga stavimo u funkciju. I samim ovim zakonom želimo da svo zemljište uđe u funkciju i da se stvarno koristi onako kako će koristiti svima nama. Velike površine još nisu u toj funkciji. Ovim zakonom u dobroj mjeri te će se površine staviti u funkciju i sigurno da će Hrvatska time dobiti i veću proizvodnju hrane i sigurno da će se otvoriti prostor za nove proizvodnje, a samim tim i za nova radna mjesta. Jel' kroz poljoprivredu ako pogledamo kroz obiteljske gospodarstva, od subjekte koji kod nas funkcioniranju, možemo vidjeti da stotine tisuće ljudi je direktno vezano uz poljoprivredu, a veliki broj ljudi je naravno još i indirektno vezano uz ovu proizvodnju. Ono što zasigurno nije bilo do sada, nije bilo dobro to što su veliki proizvođači kod nas u najvećoj mjeri koristili potpore koje je država do sada dala. Sasvim sigurno treba ići u određene promjene, u određene izmjene da bi potporu dobili i oni koji će i bolje i kvalitetnije znati s njome skrbiti i znati je bolje iskoristiti. Jer neprihvatljivo je da 1% ili nešto manje od 1% proizvođača u Hrvatskoj koristi gotovo 50% ili nešto manje od 50% svih potpora koje se u Hrvatskoj daju i u tome pravcu će naravno ići određeni zaokret da bi i u tom dijelu motivirali obiteljska gospodarstva, da mogu kvalitetnije i boje proizvoditi svoje proizvode. Do sada ako pogledamo kroz program koji su dobili suglasnost ministarstva, obuhvaćena je ukupno 531 tisuća hektara poljoprivrednog zemljišta koje je u vlasništvu Hrvatske. Ako pogledamo da su općine i gradovi za prodaju predvidjeli 220 i pol tisuća hektara, a do sada je svega 34, 8 ili 35 tisuća hektara prodano ili 16%, pokazuje da nije odrađen posao onako kako bi mi to htjeli, da nije napravljen onom brzinom i dinamikom kojom bi htjeli, a znamo da su pred nama rokovi. Ti rokovi nisu dugački. Hrvatska ako želimo u Europsku uniju, će ući u Europsku uniju, dali za godinu, dvije, tri više od toga vjerojatno neće proći, mora riješiti pitanje raspolaganja poljoprivrednim zemljištem. U tome djelu vidi se da je veliki posao pred nama. Stoga očekujemo da će i općine i gradovi ozbiljnije shvatiti ovaj posao. Ministarstvo već prijedlogom ovoga zakona je shvatilo ozbiljnije ovaj posao i u njega ulazi i sasvim sigurno da će morati ubrzati svoje djelovanje i morati ubrzati realizaciju i prodaje i zakupa, i dugogodišnjeg zakupa, jer na taj način će riješiti i određena financijska sredstva koja djelom i idu u općinu, dijelom u županije, naravno i dijelom u Ministarstvo poljoprivrede. Sama agencija koja se osniva, evo imali smo i nekih razmišljanja drugačijih koja govore da agencija nije dobra. Agencija neće pomoći rješavanju poljoprivrednog zemljišta. Mi smo kroz Zakone o poljoprivrednom zemljištu do sada razgovarali, pričali o državnom poljoprivrednom zemljištu. U ovome zakonu mi razgovaramo i o privatnom poljoprivrednom zemljištu. Zbog čega govorimo ? zato što je jako puno poljoprivrednog zemljišta privatno koje nije u funkciji. On poljoprivredno zemljište gdje je danas korov, nije obrađeno dali iz ovoga ili onoga razloga, ali nije stavljeno u svrhu, i ovim zakonom to poljoprivredno zemljište sasvim sigurno da će biti stavljeno u svrhu i sasvim sigurno da će dati svoj doprinos u onome djelu koji sam kazao, a to je proizvodnja hrane. Agencija koja je zadužena za prometovanje u ovome slučaju, neće ići na štetu vlasnicima poljoprivrednog zemljišta. Ono što sam ja osobno shvatio, ono što smo mi i u klubu razgovarali, ona želi samo pomoći da to zemljište uđe u tu svrhu. I ako netko ide u prodaju poljoprivrednog zemljišta. To ne znači da ga on mora nekome prodati. To ne znači da će netko drugi prodavati na ovaj ili onaj način. To samo znači da će javno ići na prodaju, da će svi oni koji su zainteresirani moći da se jave, a ona tko bude najpogodniji u toj ponudi i naravno vlasnik koji prihvati tu najpovoljniju ponudu, će na taj način riješiti i prodaju poljoprivrednog zemljišta. U tome djelu nema ništa sporno. Može se kazati da taj dio koji ide preko općine ili preko grada, da će biti možda sporiji? On neće biti sporiji. Vidjeli smo i ovdje kroz zakon, koji su rokovi. Ti rokovi nisu dugi. Ti rokovi su kratki i sasvim sigurno da općine i gradovi koji će dobiti malo više posla kroz ovo, ali sasvim sigurno stoje na raspolaganju da pomognu svima onima koji će ući u ovaj posao. A kad pričamo o osobama kojima zemljište nije obrađeno ili osobe u pravilu će tako i biti koje će ići u prodaju se radi o starijim osobama. A te starije osobe do sada su morale tražiti pomoć da li nekih drugih ili trećih osoba i na taj način nisu mogli ostvariti ono što su željeli i što su htjeli. Sa ovim agencija sasvim sigurno otvara veliki prostor i na taj način će pomoći svima onima koji žele to zemljište privesti svrsi i žele im naravno na neki način i pomoći. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke sasvim sigurno da prihvaća i da će podržati ovaj Konačni prijedlog Zakona o poljoprivrednom zemljištu jer smatramo da on dugoročno rješava pitanje poljoprivredne proizvodnje u Hrvatskoj, da on dugoročno rješava i pitanje proizvodnje hrane, ne samo on ali u dobroj mjeri rješava pitanje proizvodnje hrane u Hrvatskoj i na taj način otvara prostor za jedan iskorak same Hrvatske, za jedan iskorak svih nas a to je da Hrvatska ne bude više država koja će uvoziti nego da bude država koja će uvoziti samo ono što ne može kod sebe proizvoditi a sve ono što se može proizvoditi kod nas ovdje da ima dovoljno i dostatno za svoje građane i na taj način to nam je cilj danas u ovoj teškoj gospodarskoj situaciji kad gotovo cijeli svijet priča o proizvodnji hrane. Danas se ne priča više o proizvodnji aviona, helikoptera i sličnih stvari nego se priča o proizvodnji hrane da li država može osigurati za sebe. Mi nismo otvarali pitanje i priče. Što se može desiti sutra ako nekih stvari koje mi uvozimo ne bude toliko vani da ih možemo uvesti? Što će se onda desiti? Stoga je potrebno da što prije prihvatimo ovaj prijedlog zakona i na taj način stvorimo temelje da bi mogli napraviti jedan iskorak prema naprijed. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je klub HDZ-a i gospodin zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo saborski zastupnici. Klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati Konačni prijedlog Zakona o poljoprivrednom zemljištu i to iz dva ključna razloga. Prvo jer nizom odredbi propisuje zaštitu poljoprivrednog zemljišta kao nacionalnog bogatstva, i drugo jer se njime stvaraju temeljne institucionalne pretpostavke za provedbu procesa okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta a što smatramo kao ključno i nužnu pretpostavku za konkurentniju poljoprivrednu proizvodnju. Već smo tijekom proteklih rasprava na osnovi i usporedbom podataka iz drugih zemalja Europske unije problem malih posjeda, tehnološki nepozvanih parcela i problem neobrađenog poljoprivrednog zemljišta locirali i označili kao jednu od glavnih kočnica provedbi strukturnih reformi u poljoprivredi i njezinoj konkurentnosti. Hrvatska ima dobre operativne programe i izdvaja i putem izravnih potpora i putem horizontalnih potpora značajna sredstva za povećanje proizvodnje i promjenu njezine strukture u intenzivnu i visoko dohodovnu dakle stočarstvo i trajne nasade. Da smo kojim slučajem imali riješen proces privatizacije odnosno općenito raspolaganje poljoprivrednim zemljištem ti bi programi dali puno veće rezultate. Zemlja će često bila ključni ograničavajući čimbenik poduzetništva u poljoprivredi. S dva do tri hektara poljoprivrednog zemljišta teško možemo konkurirati poljoprivredniku iz Francuske, Velike Britanije sa prosječnih 50-tak hektara. Zato okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta za nas nema alternativu i klub HDZ-a će podržati ovaj zakon. Ono što je dobro i što se događa u praksi vidimo da već sami privatni poduzetnici u poljoprivredi kupuju zemlju i okrupnjavaju svoja imanja radi povećanja proizvodnje a na taj način i neizravno sudjeluju u procesu okrupnjavanja i ubrzavaju taj proces. No, smatramo da unatoč tome važnu ulogu treba odigrati i država i prema ovom zakonu dakle i preko ove nove agencije za poljoprivredno zemljište i preko sustava inventarizacije zemljišta, uspostave informacijskog sustava podataka o poljoprivrednom zemljištu, dakle niz aktivnosti koje se propisuju ovim zakonom i koji su temelj učinkovitog gospodarenja poljoprivrednim zemljištem. Koliko će ovaj zakon ubrzati raspolaganje poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države sigurno hoće, napravljene su neke izmjene koje će doprinijeti njegovoj protočnosti no raspolaganje će i dalje značajno ovisiti i o brzini i o efikasnosti procesa sređivanja zemljišno-knjižnog stanja ali isto tako i o političkoj volji i stručnoj kompetenciji lokalne samouprave, dakle naših općina i gradova. Vrlo često se događalo, evo sada imamo već da je zakon na snazi gotovo sedam godina, da neki načelnici i gradonačelnici u tih sedam godina nisu podijelili u smislu privatizacije, da nisu dali u zakup niti jedan hektar poljoprivrednoga zemljišta. Već je ovdje bilo rečeno da je to često bio izvor i korupcije i mita ali upravo kod tih općina koje do sada nisu nijedan hektar stavili u funkciju, dakle niti prodaje niti zakupa sukladno ovom zakonu tako da je tu raspolaganje zemljištem koristilo se u dnevno političke svrhe. Kada je u pitanju zaštita zemlje kao nacionalnog bogatstva dobro je da će ovaj zakon dodatno aktualizirati i urediti i kroz aktivnosti Zavoda za tlo i kaznenim odredbama problem očuvanja boniteta zemljišta i sprečavanja onečišćenja okoliša. Maksimizacija profita u poljoprivrednoj proizvodnji, prekomjerno korištenje kemikalija i zaštitnih sredstava ne smije kao u nekim zemljama Europske unije rezultirati iscrpljenošću zemljišta i zagađenjem okoliša jer ne treba smetnuti s uma da priča o održivoj poljoprivrednoj proizvodnji, da trendovi u ekološkoj proizvodnji, da sustav jedinstvenih poticaja po farmi, dakle sve ono što se danas događa u Europskoj uniji nije samo pitanje svijesti o očuvanju prirode i okoliša već nažalost posljedica i skupa cijena koju posebice najbogatije zemlje Europske unije plaćaju zbog nekontrolirane eksploatacije poljoprivrednog zemljišta u svrhu maksimizacije profita. Ono što je u prvom čitanju ovog zakona bilo istaknuto kao najveći problem je članak 25. konačnog prijedloga zakona. I mislimo da su tu učinjene dvije vrlo važne izmjene. Prvo, novac od prenamjene poljoprivrednog u građevinsko zemljište ide u iznosu od 30% jedinicama lokalne samouprave i 70% u državni proračun i to isključivo s namjenom za financiranje troškova okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta što je svakako za pozdraviti. I drugo, određuje se struktura naknada za prenamjenu poljoprivrednog zemljišta u građevinsko koja ne neki način uvažava postojeće stanje a za one novonastale situacije dakle propisuju se različite visine naknada. No, ono što treba reći tu pozdravljamo da je napravljena struktura i se razlikuju zemljišta po bonitetu i da će u tom smislu biti i naknade različite. No, svakako treba taj kompromis učiniti još snažnijim. Dakle, prenamjena ne smije biti limitirajući faktor razvoja i novoj izgradnji. I zato klub Hrvatske demokratske zajednice smatra da naknade koje su propisane člankom 25. oko prenamjene zemljišta treba smanjiti, značajno smanjiti i treba napraviti kompromis da s jedne strane želimo zaštiti poljoprivredno zemljište kao nacionalno bogatstvo, ali s druge strane ne smijemo limitirati razvoj, ne smijemo limitirati novu izgradnju. Kada govorimo o novoj izgradnji onda tu posebno mislimo na gospodarske odnosno poduzetničke zone, tu mislimo na objekte koje će služiti za proizvodnju, dakle, proizvodni objekti. I isto tako da se razmotri mogućnost da se i to uredi amandmanom da oni proizvodni objekti koji su izvan poduzetničkih zona da se prenamjena zemljišta ne plaća niti u tim slučajevima, a u ostalim slučajevima kažem kao jedan kompromis da se te naknade smanje dakle, kod prenamjene. Jer smatramo da razvoj jedne gospodarske djelatnosti ne bi smio limitirati razvoj ostalih gospodarskih djelatnosti i razvoj poduzetništva. Dakle, posebno s naglaskom na onaj dio gdje su poduzetničke, odnosno gospodarske zone. Također pozdravljam odluku predlagatelja u odnosu na prvo čitanje zakona da prihvati primjedbe o tome da oni koji uđu u zakup, potpišu ugovor, da u trenutku kada prestaju plaćati svoje obveze sukladno ugovornoj obvezi da se ti ugovori moraju raskinuti. Dakle, ne trebaju, nego moraju raskinuti. I isto tako pozdravljamo to što je u prioritetima i u kriterijima za dodjelu poljoprivrednog zemljišta pri kupnji ili zakupu, što je kao jedan od kriterija uzeto u obzir i poljoprivredna škola, odnosno fakultet, odnosno obrazovanost u poljoprivrednoj struci svih onih koji se kandidiraju za zemljište. Time smatramo da upućujemo važnu poruku. Naime, poljoprivreda je danas poduzetništvo i poljoprivreda je danas biznis, da bi netko mogao pratiti i najnovija tehnološka dostignuća i veterinarsko zdravstvene standarde, on jednostavno mora biti educiran. Ulagati u farme, ulagati u trajne nasade, nije isto tako podizati hektar kukuruza ili hektar pšenice. Dakle, ovo zahtjeva prije svega vrlo visoka početna ulaganja, izdvajanje značajnih financijskih sredstava i jasno je zahtjeva i nove tehnologije. Prema tome, nije dopušteno niti neznanje niti pogreške. Zato je dobro da se i sa ovim kriterijima i sa ovim znači prioritetima daje na neki način prednost onima koji imaju poljoprivrednu školu ili poljoprivredni fakultet, dakle, oni koji ipak raspolažu znanjem. Dobro je da je zadržana također i odredba o nasljeđivanju, pri kojoj se, koja propisuje da se ne smije dijeliti poljoprivredno gospodarstvo nasljeđivanjem, naime posebno nekim našim krajevima, kao što je Slavonija i Baranja, to je bio kroz stoljeća ozbiljan problem, dakle, gdje se poljoprivredna gospodarstva i poljoprivredno zemljište, nasljeđivanjem dijelilo, smanjivali su se posjedi, to se činilo iz generacije u generaciju. I sigurno je da je ova sadašnja situacija i mali broj hektara po jednom gospodarstvu i rezultat takve situacije, odnosno neuređenosti ovoga područja. I zadnji puta smo o tome govorili, neke zemlje Europske unije su to uredile. I jasno je da onda ako govorimo ovdje s jedne strane o okrupnjavanju onda moramo stvoriti pretpostavke da ono ne dolazi po samoj prirodi stvari i da se i tu to područje uredi. I smatram na kraju da je važno u ime kluba spomenuti i činjenicu da prema važećem zakonu i ovom novom stranci ne mogu stjecati, ne mogu kupovati poljoprivredno zemljište. No treba isto tako kazati da to neće trajati vječno da će se tržište poljoprivrednim zemljištem liberalizirati a kada to će ovisiti i o našim pregovorima sa Europskom komisijom. Nama je upravo zato interes što znamo da će se to jednoga dana dogoditi da što više naših poljoprivrednih proizvođača i tu se razlikujemo u mišljenju od SDP-a koji su rekli da bi trebalo limitirati, zaustaviti prodaju, tu se razlikujemo, smatramo da što više naših proizvođača treba uči u vlasništvo zemljišta, okrupniti svoje posjede, ojačati i financijske i gospodarski da bi onda u toj jedno, na otvorenom tržištu, u toj jednoj utakmici mogli ravnopravno konkurirati i onim kupcima iz Europske unije koji su sigurno veće kupovne moći. Zato klub HDZ-a podupire donošenje ovoga zakona, smatramo da će on ubrzati proces privatizacije i raspolaganja općenito poljoprivrednim zemljištem, da stvara osnovne pretpostavke za okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta i da bi to u konačnici trebalo rezultirati većom konkurentnosti naših proizvođača i naše poljoprivrede. I na kraju smatram da ove primjedbe koje su iznijeli i saborski odbori a posebno vezano oko članka 25 koje smo mi dali u svome mišljenju itd., da bi bilo dobro da predlagač iskoristi upravo ovaj timeing i da to se područje uredi i da se predlože amandmani kako bi zakon bio što potpuniji, što protočniji i kvalitetniji u njegovoj provedbi. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Dalje na redu u ime kluba IDS-a uvaženi kolega zastupnik Damir Kajin, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici. O ovom zakonu raspravljali smo negdje u 7. mjesecu i gotovo da bih mogao ponoviti sve one opaske koje sam i tada iznosio ispred ovoga kluba. Ja se slažem poljoprivredno zemljište je zemljište od općeg interesa, slažem se da bez zemljišta nema poljoprivrednika, to želim posebno naglasiti, koje je u njegovom vlasništvu i zato istog u državnom vlasništvu treba što prije prenijeti na prave poljoprivrednike, ne čekati da nam dođu stranci pa da onda temeljem propisa Europske unije njima to moramo ustupiti. Međutim, vidite i to ne funkcionira u Hrvatskoj na isti način, znači u svim krajevima Republike Hrvatske. Dok netko u Slavoniji recimo 1 kvadratni metar poljoprivrednog zemljišta kupuje za 1 kunu, kunu i pol, dvije kune, ne vjerujem 3 kune i sa tim iznosima može doći do poljoprivrednog zemljišta u Istri ono dostiže cijenu 30, 50, 70 pa i preko 100 kuna po kvadratnom metru. To nije naprosto normalno, cijena jednog metra poljoprivrednog zemljišta u Istri čak je u ovom trenutku 2, 3 puta veća nego u jednoj Austriji, Švicarskoj ili Njemačkoj i to ću kasnije o tome govoriti. To govori da smo izgleda sve vrijednosti pobrkali i da netko možda vodi i anti istarsku politiku jer tona jednoga krumpira proizvedena recimo na hektaru poljoprivrednog zemljišta u Istri jednako je vrijedna kao i tona krumpira proizvedena na poljoprivrednom zemljištu u Međimurju, Slavoniji ili Dalmaciji. U Istri je s druge strane kupoprodaja poljoprivrednog zemljišta gotovo zakočena. Ja bih rekao iz meni nepoznatih razloga jer nema poljoprivrednika bez zemlje kao što nema obrtnika bez poslovne, poslovnog prostora. Ali što ćemo? U Hrvatskoj poljoprivrednik ajde nekako može doći do poljoprivrednog zemljišta, socijalistički direktori i naši tajkuni došli su do banaka, tvornica, hotela, koriste stotine hektara tzv. turističkog zemljišta bez kune naknade, radnici njih 400 tisuća došlo je do društvenih stanova, liječnici do ordinacija, branitelji do stanova, jedino obrtnici ne mogu doći do prostora u kom radi 15, 12, 30 godina on, njegova obitelj i tu nepravdu također valja promijeniti. S druge strane slažem se sa nekim zastupnicima licemjerno je ne prodati poljoprivrednom zemljištu pravom poljoprivredniku, pravom seljaku a prodali smo banke, Viktor Lenac, TDR šta ja znam, turističke komplekse. Sve smo prodali. Malome ne daš, a tajkunu daješ sve pa da ne kažem i onu stvar. No da se vratim sada na ovaj zakon. Za mene su ključ odredbe koje govore o kaznama koje će platiti fizička osoba ako ne održava poljoprivredno zemljište. Članci 92. do 96. Pa to nije normalno. To mogu pisati samo oni koji ne poznaju što je poljoprivreda. Članak 92. doslovce glasi: «Novčanom kaznom od 500 do 15 tisuća kuna kaznit će se fizička osoba koja ne održava poljoprivredno zemljište sposobnom za poljoprivrednu proizvodnju i ne obrađuju ga i tako dalje i tako dalje. Znači ako ne obrađuješ zemlju, a imaš s druge strane u godini 15 tisuća kuna penzije možeš doći u situaciju da ćeš morati platiti za to a ne možeš jer si star i tako dalje, 15 tisuća kuna. Pa to znači da će ti netko nacionalizirati tu zemlju. Pa toga nismo stvarno imali niti 1948. godine. Da mi je znati s druge strane tko bi u Istri za nekoga nešto obrađivao. Pa da mu platiš on ti to neće doći raditi. Prema tome te odredbe po meni valja brisati. Ja se slažem previše je zemlje u «baredi» ali što ćeš kad se od zemlje ne može živjeti u nekim prostorima. Može se određenih kultura, vina, maslina, govorim sad za Istru ali tome će padati vjerojatno cijena kako se bude kriza produbljavala. Raduje me članak 2. da stranci ne mogu stjecati poljoprivredno zemljište ali nema roka što će reći da će se to pitanje riješiti međunarodnim ugovorom. Međunarodni ugovori imaju snagu iznad zakona pa će se normalno samim time po tom ugovoru moći to prodavati. No nema straha, i to ću reći, neće stranci na primjer u Istri poljoprivredno zemljište plaćati dva, tri ili pet puta skuplje nego u jednoj Austriji ili Švicarskoj. I dozvolite da mi, da sada oko ove teme, to je sjajno napisao novinar Glasa Istre Paulo Gregorović kaže sljedeće: I u Hrvatskoj prijeti puknuće balona i s njim pad cijena nekretnina. No ono što je za Istru još izglednije, citiram: «Drastični je pad cijene zemljišta. Željko Lovrinčević sa zagrebačkog ekonomskog instituta na izlaganju u Opatiji iznio je pregled cijena poljoprivrednog zemljišta u Europi.» Zaključak glasi: najskuplje u Luksemburgu, prosječno 11,23 EUR-a po četvornom metru. Gledali ste po regijama najviše cijene od 1,6 do 3,2 EUR-a po metru ima razvijena Europa, Švicarska, zapadna Austrija, južna Njemačka, sjeverna Italija, Nizozemska dok je na razini Hrvatske prosječna cijena 0,27 EUR-a u Istri se zemljište prodaje po 2 do 25 EUR-a. Govorim o poljoprivredi odnosno čak do 60 EUR-a ono smješteno pored mora te jasno građevinsko. Prema našem izračunu, kaže Paulo, prosječna prodajna cijena poljoprivrednog zemljišta u Istri je oko 14 EUR-a. Krivci za takvo stanje, nastavlja, nisu samo špekulanti koji su napuhali cijene. Iza toga stoji i država koja putem porezne uprave ne dopušta istarskim općinama i gradovima prodaju državnog poljoprivrednog zemljišta prema programu raspolaganja jer im je cijena zemljišta navodno preniska. Naime u Kutjevu koje je naširoko poznato po svojim vinima moguća je prodaja državnog zemljišta po 0,5 do 1 i po kunu po metar. U Grožnjanu po 7 do 25 kuna. U mom Buzetu ispod Ćićarije po 5 do 50 kuna za metar. Po 11 do 30 kuna u Bujama. Pa kaže tko je lud da plati najskuplje poljoprivredno zemljište u Europi pa i u županiji koja je daleko od Europe? Jasno, nekretnine u ovom času ni u Istri ni drugdje se niti prodaju niti kupuju. Najunosnija djelatnost do jučer je de facto na koljenima. Cijena će i dalje padati. Nema više stranaca koji bi kupovali stanove, vile i tako dalje ali pustimo sada to. Ali to sam imao potrebu reći kako se kreće cijena poljoprivrednog zemljišta. Članak 5. jedinice lokalne samouprave trebale bi podržavati državno poljoprivredno zemljište. Pa to je gospodo apsurd. Da ga država 1991., 1992. nije nacionalizirala ajde to bi bilo logično. Građani trebaju znati da općine, da gradovi, županije u svom vlasništvu nemaju ni jedan centimetar poljoprivrednog ili recimo turističkog ili šumskog zemljišta. Ali što se 1991., 1992., države, država je jedinicama lokalne samouprave oduzelo svo poljoprivredno zemljište i sad se postavlja pitanje što ona hoće sa tim poljoprivrednim zemljištima? Da ga lokalna samouprava obrađuje. Država jasno ne može ga obraditi pa onda neka ga ustupi tj. vrati jedinicama lokalne samouprave kako bi bilo stavljeno u funkciju. Ali šta ćemo. S druge strane isto tako mi smo protiv svega u ovoj zemlji. Nećemo tvornice, nećemo hotele, nećemo golf. Nećemo ništa. Hoćemo da netko u ovu zemlju dođe sa 20, 50, 100 milijuna dolara, da ih tu istrese i da se istog časa pokupi kući. Ali ni taj film tako skoro izgleda nećemo gledati. Mi smo otjerali sve relevantne investitore. Ja bih rekao bilo zbog žutih, zelenih, plavih, crnih, ne znam kojih, zbog propisa, zbog mita koji su u Hrvatskoj od 2000. do danas mogli sigurno investirati 4, 5 milijardi EUR-a, otvoriti 40, 50 tisuća radnih mjesta koliko ćemo ih zatvoriti u idućoj godini, a uz to je i država mogla uprihodovati nekoliko milijardi EUR-a. Na primjer što smo mi radili samo za gradnju ovih rukometnih dvorana? Pa iz proračuna Vlada Zagrebu, Varaždinu, Splitu, Osijeku, kome još? Ne znam, Zadru, davala je živi keš. Jedino Poreč nije dobio niti kune. Dobio je neku zemlju, hvala Vladi na toj zemlji koja mu je prije toga nacionalizirala, to je prodao i time je sagradio dvoranu. Znači ako želimo zemljište staviti u funkciju neka se to zemljište vrati lokalnoj samoupravi. S druge strane isto si mi možemo postaviti pitanje kada će se već jednom donijeti Zakon o turističkom zemljištu i dokle će to zemljište moći uvijek isti koristiti i na taj način spremati u džepove stotine milijuna kuna ja bih rekao godišnje. Članak 15.: «Poljoprivredno zemljište u privatnom vlasništvu koje se ne obrađuje sukladno agrotehničkim mjerama i nije obrađeno prethodnom vegetativnom periodu, može se dati u zakup fizičkoj ili pravnoj osobi na rok do 3 godine uz naknadu, jasno zakupnine vlasniku zemljišta, odnosno ako je tamo neka kultura na rok od 10 godina". I tu odluku, zamislite trebali bi donijeti jedinice lokalne samouprave. Pa to ne može niti sud, a kamo li jedna jedinica lokalne samouprave. Članak 21., plaćanje naknade za prenamjenu poljoprivrednog zemljišta. Pa naknada će iznositi do 100 ili 50% prosječne cijene unutar granica građevinskog područja. Drugo, da li netko, članak 34. stavak 1., može činiti u ovom trenutku distinkciju među braniteljima s 3 mjeseca u Hrvatskoj vojsci nećete platiti prenamjenu, netko drugi jasno hoće koji je bio recimo 2 mjeseca, neka tajnica u MORH-u neće plaćati, a neki branitelj koji je bio recimo na fronti 2 mjeseca onda će plaćati prenamjenu. Objavimo već jedanput taj registar i da riješimo i te dileme. Ova odredba je nota bene i protivna odredbi Zakona o braniteljima. Golf, neće se plaćati prenamjena. To je logično jer inače nitko neće investirati, samo ja ću reći i ovo. Zašto bi njima bilo povoljnije nego drugima u Hrvatskoj? Meni je jasno da bez golfa mi nećemo produžiti sezonu, a od 2, 3 mjeseca turističke sezone koliko ona danas traje, ne može se živjeti i to netko isto mora shvatiti da smo imali desetak, dvadesetak terena takvih u Hrvatskoj, mogli smo produžiti sezonu ma barem za 15 ili 30 dana. Svi bi uprihodovali, i ugostitelji i hotelijeri i građani i kraj u kojemu će on nastati. No jasno, mi ništa nećemo, sve hoćemo, ali je problem u nečemu drugome kod onoga Zakona o kojem ćemo raspravljati o preizgrađenosti, i onih 25% mora se brisati i to mora biti daleko, daleko manje. I konačno, kao što smo protiv jednoga tenisa svi bili pred 40 godina, protiv bazena, što će ti bazen ako imaš mora, kupaj se u moru, danas je svima jasno da bez tog teniskog terena ne može živjeti ni Umag, ni Poreč, ni Rovinj, ni Pula, a ima ih po stotine, ne stotinu, nego po stotine, a za 20, 30 godina nećemo moći ni bez golfa. No, doći ćemo pameti samo onda kad nas kriza stvarno uzdrma. Već danas je, tko je govorio o tome, Mato, svima jasno da bez industrije neće ići, da bez industrije nema izvoza, bez deviza cijeli hrvatski platni sustav se naprosto raspada. Ove godine koja je pred nama treba vratiti 11,3 milijardi eura ili 14 milijardi dolara, treba osigurati za uvoz 28 milijardi dolara, to je onda 40 milijardi dolara, a hrvatske devizne rezerve u ovom času su oko 10 milijardi dolara ili 8 milijardi eura. Hrvatska je doslovce pred slomom i to treba shvatiti, znači kao i činjenicu da naš opstanak ne ovisi o tome da li ćemo moći vraćati kredite jer ih ne možemo, nego da li ćemo moći prolongirati te kredite. Zato gospodo omogućimo svima koji su voljni investirati i u proizvodnju, prenamjenu ovog poljoprivrednog zemljišta reći ću za 0 kuna. Jasno, sramota je da Hrvatska sa tim površinama ne može zadovoljiti u proizvodnji hrane ni vlastite potrebe, već da imamo taj uvoz od 2 milijarde dolara, ali uvozimo i 25 milijardi dolara drugih roba i to isto tako treba promijeniti. Zatim, što još ovdje reći, članak 42. stavak 2. koji doslovce glasi da u slučaja iz stavka 1. kupac poljoprivrednog zemljišta ostvaruje popust u visini od 20%, pa se dalje kaže kupac ne može kupljeno poljoprivredno zemljište utuđiti u roku od 10 godina od dana sklapanja ugovora o prodaju. Kojih 10 godina? Pa taj rok mora biti barem 30 godina da jedna generacija od toga može živjeti, a onda bi to trebalo rješavati pravom prvokupa od države, a ne da netko na tome silno zaradi što mu je država pred 30 ili 40 godina de facto "darovala". Dobro, indirektno je ta odredba na neki način ugrađena, ali to bi trebalo biti pod uvjetima pod kojima se zemljište stjecalo. Članak 74. govori o raspodijeli, o prodaju državnog poljoprivrednog zemljišta, država 25, županija 25%, jedinice lokalne samouprave, što će reći općine i gradovi 50%, ali čudno da Odbor za lokalnu samoupravu predlaže 50, 50%, to jednostavno nije logično jer je prijedlog u zakonu daleko pošteniji i to je naprosto dobra norma. Drugo, što je sa Zakonom o turističkom zemljištu? Kada ćemo i to staviti u funkciju? Ja jesam apsolutno, još jedanput ću reći da se zemljište da, proda stvarnim poljoprivrednicima, ali ako želi netko preprodati tu zemlju, tu državnu zemlju, neka se ugrade odredbe da se ta zemlja pod istim uvjetima pod kojim je stečena i ponudi državi pa neka ona dalje vodi računa što će s istom, a ne da netko danas jedan hektar kupi bilo gdje za 15 tisuća kuna, pa vam prođe kanal Dunav-Sava, pa onda se to preproda državi za 100 tisuća kuna, a u jednoj Istri ako se urbanizira, onda će se preprodati, ne znam za 100 tisuća eura i tako dalje. I još jednu rečenicu samo oko ovoga golfa kojega tangira ovaj zakon. Jasno da to treba regulirati, ali da se mene pitalo ja bih obvezao velike hotelske kuće koje ne plaćaju ni jednu kunu naknade turističkog zemljišta da naprave taj golf, da ga daju državi i onda da plaćaju zakup državi vis a vis tako napravljenog golfa na njihovom terenu. Sve u svemu, mislim zakon nam je potreban, ali ja bih volio kada bi zakon išao u treće čitanje i utoliko možemo biti samo suzdržani.
Hvala lijepo. Na redu je i u ime kluba SDSS-a uvaženi kolega zastupnik Ratko Gajica. I samo jedna obavijest da je isteklo vrijeme prijave za pojedinačnu raspravu. Izvolite. … /Govornik je isključen, pa naknadno uključen./ … ali prijavljeno je, ok. Izvolite. Kolega Josip Đakić.
Pa evo jedan samo netočan navod u nizu netočnosti koje je gospodin Kajin naveo, a to je da se ovim zakonom želi nacionalizirati nečija privatna zemlja, tj. onih koji je ne obrađuju. Cilj je da se sva zemlja koja je poljoprivredna u privatnom državnom vlasništvu stavi u punu funkciju kako bi se smanjio izvoz poljoprivrednih proizvoda, kako bi se što više proizvodilo u Republici Hrvatskoj i kako bi se što više poljoprivrednih proizvoda izvozilo. To je cilj, a nikakva nacionalizacija. S obzirom da gospodin Kajin poznaje jako dobro ovu materiju pretvorbe zemljišta, vjerojatno u Istri gdje su određene destinacije pretvorene iz poljoprivrednoga u građevinsko zemljište i zarađeni veliki novci, mogao bih vam još malo pričati o tim situacijama.
Hvala lijepo. Izvolite uvaženi kolega Gajica.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Predstavnici ministarstva, kolegice i kolege. Ja ovaj prijedlog zakona razumijem kao uspostavljanje nove zemljišne politike i u tom pogledu mislim da ta namjera ima smisla naročito kad polazimo od toga da je vrlo važno da se poljoprivredne površine koriste, a ne da su u ledini. S tog gledišta trebalo bi ove namjere ili namjere ovog prijedloga podržati. Ima nekoliko stvari zbog kojih ili na koje ću iznijeti primjedbe i to sljedećim redom. Ovo je ozbiljna materija u kojoj mi i u pogledu zemljišne politike, ali i ustavnopravno pravimo značajan zaokret. U raspravama u kojima sam ja sudjelovao na odborima, ovdje posebno spominjem Odbor za zakonodavstvo, bila je jedna ozbiljna rasprava u kojoj se postavljalo i pitanje ustavnosti nekih odredbi ovog zakona. Ja na ovom mjestu izražavam stanovito nezadovoljstvo nastupom ili na neki način tumačenjem, stavom predstavnika predlagatelja. Ja sam u tome osjetio sljedećih nekoliko stvari, nemojte mi zamjeriti, ali to moram reći. Učinilo mi se izvjesno odsustvo osjećaja za težinu teme i problematiku koju ovim zakonom uspostavljamo i kakve posljedice treba očekivati. Druga stvar koju ističem kao primjedbu. Osjetio sam ipak neko odsustvo osjećaja za upozorenje struke kada je u pitanju ustavnost nekih odredbi ovog zakona. Na Odboru za zakonodavstvo su bili izrazito stručni ljudi, vrhunski znalci kada je u pitanju tumačenje ustavnih odredbi. To je prilično olako uzeto. Dakle ti komentirati i ti prijedlozi prilično su olako uzeti. I treća stvar koja me malo brine, mogu čak reći i nešto više brine, a to je nisam siguran da je predlagatelj na najbolji mogući način osjetio izgledne negativne posljedice koje će ovaj zakon proizvesti. Kada je u pitanju bilo ovo pitanje ustavnosti onda je predstavnik predlagatelja rekao zemljište u Ustavu piše, zemljište je opće dobro. Ja sam potpuno suglasan. I kad je opće dobro, treba proizvoditi opću korist. Ali u Ustavu također piše i ja računam da se s tim slažemo i privatno vlasništvo i druga prava građanina pojedinca također su opća vrijednost i također su opće dobro. I kada u ovom zakonu sada ulazimo u ograničenja tih drugih ustavnih prava ili uopće kada radimo zakon onda se ne bi smjelo raditi odredbe u kojima će jedno mimo drugog biti tretirana ova ustavna prava i ono prvo i ono drugo i ono treće, naročito ne vrijedi ako u nekim odredbama, a ja mislim da u nekim odredbama to činimo, idemo jedno protiv drugog ustavnog načela. E sada ja ću navesti nekoliko stvari koje su konkretnije u ovom zakonu. Ograničenje raspolaganja privatnim vlasništvom. Poštujem nakanu prijedloga zakona da nitko nema pravo držati zemljište bez obzira što je njegovo privatno vlasništvo, neobrađeno u ledini kako piše u zakonu, zakorovljeno. Ali ostaje sljedeće pitanje ili ostaju sljedeća pitanja. Prvo je, da li smo dovoljno vodili računa o tome da imamo li odgovor na pitanje da li privatni vlasnik živi u okolnostima ili ima dobre uvjete da to poljoprivredno zemljište može obrađivati na ekonomičan način što znači da nije na gubitku. I ne bi imalo smisla da tu naredbu da se mora zemljište obrađivati izdajemo bez prijelaznog razdoblja, bez promocije ovih rješenja u dužem vremenu i bez sagledavanja okolnosti u kakvim je taj pojedinac i ta familija i da li je uopće u mogućnosti obrađivati taj svoj komad zemlje naročito da li je u mogućnosti obrađivati da mu donosi korist makar pola kune. Druga stvar što se tiče raspolaganja i ograničenja raspolaganja. Nije mi dovoljno razumljiva u sljedećoj stvari. Mi ovdje kažemo da kod prodaje privatni vlasnik ne može samoinicijativno prodati svoj komad zemlje svom stricu, a on ima interesa da mu zemljišni susjed baš bude njegov stric ili zato što on u svojim familijarnim kombinacijama strica vidi kao nekog pomagača u nekoj drugoj stvari i može nabrojiti 20 razloga zbog kojeg mu je isplativije za nižu cijenu prodati komad zemlje tom svom rođaku. On to ovdje ne može. I naravno tu su sada brojna uvjetovanja. To se ne odnosi samo na prodaju, to se na jednak način odnosi i na zakup. I još nešto oko ovog ograničenja. U članku 15. a sada se to reflektira i na ovo vrijeme primjene zakona. U članku 15. piše da zemljište u privatnim vlasništvu, ako se ne obrađuje sukladno agrotehničkim mjerama, može se dati u zakup itd. na rok od tri godine. E sad, mi imamo ovaj kompleks ili sklop članaka zakona od 81. do 85. koji stupaju na snagu početkom 2010. Ovaj članak 15., prema onom kako ja ovdje iščitavam, stupa na snagu odmah, odmah nakon stupanja na snagu ovog zakona. Ako tamo imamo odgodu primjene članaka kojima se ograničava raspolaganje privatnim zemljištem, ovdje u 15. te odgode nema. Ja tu vidim i sadržajnu i brojnu drugu vezu koja pokazuje da je ovo što piše u članku 15., kad govorimo o raspolaganju, jednako onom što piše u člancima 81. do 85. Ili ja to možda nisam dobro pročitao, ali bojim se da tu ima izvjesnoga nesklada. Kad je u pitanju ovaj rok oko stupanja na snagu zakona, meni se čini da nedostaje dovoljno prijelazno razdoblje, za ovo što sam maloprije rekao, promociju mjera u zakonu, obavještavanja ljudi koji će to na ovaj ili onaj način pogoditi i stvaranja uvjeta d se ljudi ne dovode u nemoguću situaciju, a ona je da zakon od njih traži ono što ne mogu podnijeti i fizički i novčano. Onda će cijela priča biti kontraproduktivna. Ja kroz ovaj zakon razumijem da se uspostavlja nova poljoprivredna ili ako hoćete nova zemljišna politika. To je nužno i nemam ništa protiv toga. Čini mi se, međutim, da bi bilo nužno da najprije utvrdimo s čim raspolažemo, to znači da najprije utvrdimo ono što je ovdje u zakonu zadano kao uspostavljanje Evidencije poljoprivrednog zemljišta i uopće tih kapaciteta. Meni se čini da bi tek nakon toga trebalo, a kad govorimo o tome Evidencija poljoprivrednog zemljišta onda ne mislimo samo na brojeve parcela i na zbroj parcela i na kvalifikaciju jel je to privatno ili neko drugo, nego i na neke druge okolnosti o kojima ovisi racionalna obrada i o kojima ovisi racionalno korištenje zemljišta za što se ovaj zakon zalaže. Tek tad bi smo onda čini mi se mogli doći do bolje i racionalne poljoprivredne ili zemljišne politike. U tom pogledu, ovdje je zadatak ili obaveza ili cilj, kako god hoćete, pretenzija, stavljena u malo vrijeme, u "cajt not" u kojima će običan čovjek stradati. I na kraju, reći ću nešto oko ovog roka. Mi u klubu smo razmišljali da bi bilo dobro da ova odgoda primjene zakona od 1.1.2010. bude pomaknuto na 2012. zato što bismo dobili prostor i za ovu evidenciju i za promociju ovih mjera i za obavještavanje ljudi što je njihova obaveza pa računam da je jednako to važno animiranje tih istih ljudi da urade što je s njihove strane da mogu provoditi ovo što piše u ovom zakonu. I konačno, reći ću još jednu stvar. Na Odboru za zakonodavstvo imali smo, ja mislim da smo imali, ja sam tako to protumačio, neku vrstu dogovora s predlagateljem da primjedbe koje su ustavno-pravne naravi, koje su tamo izrečene, kvalificirane, primjedbe koje je Odbor za zakonodavstvo iznio, a nisu samo nomotehničke nego su pitanje i sadržajnije problematike ovoga zakona. Dakle, tad je pao neki dogovor, bar mi se čini usmeni, predlagatelj će to što vi predlažete uzeti u obzir pa će amandmanskim intervencijama popraviti ovaj prijedlog koji sad imamo ispred sebe. Ja sad ne znam da li predlagatelj hoće to uraditi, u kojoj mjeri i na koji način. Što se tiče kluba SDSS-a, o tim intervencijama i o popravljanju nekih rješenja za koja mislimo da nisu najbolja, ovisi kako ćemo glasati o ovom prijedlogu. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo prijavu jednog ispravka navoda. Uvažena kolegica zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Kolega Gajica je tugovao odnosno izrazio mišljenje da neće moći njegov stric ući u posjed zemlje ili bilo načinom kupovine bilo načinom zakupa. Kolega, na ovaj način će se većina zemljišta prometovati darivanjem i na taj način puno toga će se dešavati mimo zakona. Mislim da smo trebali ovdje ipak ugraditi određene rodbinske veze i pravo trgovanja mimo Agencije, jer kažem legalizirat će se institut darovanja na svim nivou koji nitko neće moći spriječiti, a na taj način ustvari ilegalno trgovati.
Hvala lijepo. U ime kluba HNS-a uvaženi kolega zastupnik Željko Vincelj. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, predstavnici ministarstva, kolegice i kolege. Iako ovaj zakon ima pozitivnu i poželjnu intenciju, ako predlagač ostane kod svojih rješenja u nekim bitnim pitanjima, klub Hrvatske narodne stranke ga ne može podržati. Ovim zakonom poljoprivredno zemljište određuje se kao dobro od interesa za Republiku Hrvatsku i njime se uređuje, zaštita korištenje i promjena namjene poljoprivrednog zemljišta. Zakonom je najavljeno osnivanje informacijskog sustava o kojem će se naći sve oranice, vrtovi, livade, pašnjaci, voćnjaci, maslinici, vinogradi, ribnjaci, trstici, močvare kao i druga zemljišta koja mogu postati pogodna za poljoprivredno korištenje. U sustavu će biti registrirana sva privatna i državna zemlja, a održavat će ga Agencija za poljoprivredno zemljište, što je dobro. Agencija za poljoprivredno zemljište osniva se za obavljanje poslova okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta i unapređenja gospodarenja poljoprivrednim zemljištem. Agencija ima pravo prvokupa za sve privatno poljoprivredno zemljište koje vlasnici ponude na prodaju. Ovim zakonom uređuje se promet privatnog poljoprivrednog zemljišta, odnosno koji je postupak kada vlasnik poljoprivrednog zemljišta namjerava svoje zemljište prodati. Poljoprivredno zemljište u privatnom vlasništvu, njegov promet i raspolaganje nije do sada bilo uređeno posebnim propisom, te su se na njega primjenjivali opći propisi koji uređuju vlasništvo. Proceduru sada po ovom zakonu smo čuli. Proceduru prometa privatnim poljoprivrednim zemljištem, a to je javni natječaj. Ovdje postavljamo pitanje, kao i govornici prije nas, dali je predlagač zakona pretjerao, otišao predaleko? Jer vlasnika privatnog poljoprivrednog zemljišta, tjera da svoju ponudu, odnosno iskazanu volju za prodajom svoje zemlje, mora dostaviti jedinici lokalne samouprave i agenciji. Jedinica lokalne samouprave prikuplja ponude zainteresiranih za kupnju i obavještava vlasnika, ali i agenciju koja ima pravo prvokupa te zemlje. Lijepo zamišljeno ako je cilj svega okrupnjivanje zemlje za neku ozbiljniju poljoprivrednu proizvodnju, ali gdje je tu vlasnik te zemlje i njegovo pravo da tu zemlju proda nekome kome on želi, kojeg je sam izabrao dogovorom, a ne nekim natječajem. Susjeda, rođaka ili prijatelja kojeg iz nekih razloga želi za kupca svoje zemlje. Ne može, ali može nekome tko je udaljen 500 kilometara od njega jer se on javio na natječaj ili agenciji koja je zainteresirana za to. Moje pitanje je dali opravdano preduboko zadiremo u ustavna prava privatnog vlasništva. Poljoprivredno zemljište u vlasništvu države prodaje se, daje u zakup ili koncesiju fizičkim ili pravnim osobama na temelju programa. Program raspolaganja poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države za svoje područje donese jedinice lokalne samouprave uz suglasnost ministarstva i prije donošenja programa jedinice lokalne samouprave ne mogu raspolagati poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države. Kao jedan od glavnih ciljeva ovog zakona, ističe se i smanjenje mogućnosti špekuliranja, a što se namjerava postići definiranjem prioriteta kod zakupa, koncesija i prodaje. Prednost pri kupnji ili zakonu prema odredbama zakona imate će nositelji samostalnog obiteljskog gospodarstva, pravne osobe registrirane za obavljanje poljoprivredne djelatnosti, zatim nositelji mješovitog obiteljskog gospodarstva tek onda ostali koji se namjeravaju baviti poljoprivredom. Prednost pri kupnji imat će i dosadašnji zakupci ako uredno ispunjavaju svoje obveze iz zakupa, gospodarstva koja imaju objekte za uzgoj stoke, nositelji poljoprivrednih gospodarstava mlađih od 40 godina, te gospodarstva koja imaju odobren projekt u okviru operativnog programa Vlade. Prednost će imati i poljoprivrednici koji žive na području lokalne samouprave koja provodi natječaj, hrvatski branitelji i članovi poginulog branitelja. Velika novost u tom zakonu su znatne kaznene mjere za one koji onečišćuju, zagađuju ili jednostavno ne obrađuju zemlju. Za neodržavanje zemljišta za poljoprivrednu namjenu, pravne osobe se mogu kazniti do 30 tisuća kuna, a fizičke osobe do 15 tisuća kuna. Za onečišćenje zemljišta kazne za pravne osobe iznose do 100 tisuća kuna, za fizičke do 50 tisuća kuna. Gotovo jednako se kažnjava i skidanje oraničnog, odnosno humusnog sloja s poljoprivrednog zemljišta. Još veća kazna određena je za prenamjenu zemljišta ako je ona provedena bez dokaza o oslobođenju od naknade. Poljoprivredno zemljište mora se održavati sposobnim za poljoprivrednu proizvodnju stoji u članku 5. prijedloga zakona, a pod održavanjem podrazumijeva se sprečavanje njegove zakorovljenosti i obrastanje višegodišnjim raslinjem. Godinu dana vremenska je granica do koje zakon trpi korov na zemljištima i za nepridržavanje tog propisa određene su navedene visoke kazne. Prijedlog zakona sadrži i moguće rješenje za one poljoprivrednike koji ne mogu održavati svoje posjede, a ne žele ni platiti kaznu. U ostalom tko bi želio i platiti bilo kakvu kaznu. Kaznene odredbe se ne primjenjuju ako vlasnik privatnog poljoprivrednog zemljišta svoje zemljište, proda ili ga da u zakup. Pri tome je dužan dostaviti ponudu jedinici lokalne samouprave na čijem je području to zemljište se nalazi radi provođenja prodaje ili zakupa, ali i agenciji radi obavijesti. Dakle, osobe koje bi inače bile dužne platiti kaznu, moći će tu kaznu izbjeći ako zapušteno poljoprivredno zemljište ponude u zakup ili na prodaju, te ponudu dostave jedinici lokalne samouprave. Nejasno ostaje što će se dogoditi ako jedinica lokalne samouprave ne zaprimi izjave o neprihvaćanju ponude i uzimajući u obzir da Agencija za poljoprivredno zemljište nema obvezu kupiti sve poljoprivredno zemljište ponuđeno na prodaju. Dali tada slijedi kazna? Ovaj Zakon o poljoprivrednom zemljištu otvara neka bitna pitanja, a na njih ne daje adekvatne odgovore. Primjene zakonskih odredbi ograničavaju slobodu raspolaganja privatnim poljoprivrednim zemljištem što je protuustavno. Bira se ustavno pravo vlasništva. U zakonu se s toga obveza korištenja zemljišta predstavlja kao od interesa državne važnosti. Naime, naplaćivanje poreza na neobrađeno zemljište palo je na Ustavnom sudu prošle godine. ustavni sud je zaključio kako vlasnike nije dozvoljeno prisiljavati na određeno postupanje sa svojim zemljištem, osim ako to nije u službi zaštite interesa i sigurnosti države. Jeli predlagač zakona provjerio na Ustavnom sudu, dali je želja države da ne bude neobrađenih poljoprivrednih površina, dovoljan razlog za ograničavanje slobode raspolaganja privatnim poljoprivrednim zemljištem, odnosno uvođenjem obaveze obrade te zemlje. Ljudi na selu poručuju Vladi da malo više reguliraju cijene repromaterijala i ostalih troškova u poljoprivredi, srede situaciju oko uvoza poljoprivrednih proizvoda i otkupa od naših poljoprivrednika, pa onda neka razmišljaju o uvođenju kazni za eventualnu obradu zemlje. Malom seljaku sa jednom ili nekoliko njivica ne isplati se delati na njima, jer kada sve preračuna na gubitku je a i da radi na njima višak nema kome prodati. Zašto država nije išla sa obavezom ustroja seljačkih tržnica u svakom gradu pa da na primjer mali proizvođač povrća ili voća svako jutro može donijeti svoj višak na otkup. Što je okrupnjavanje? Koji je minimalni cilj? Koja je to mjera veličine zemljišta do kojeg se želi doći, te zašto dok se priča o okrupnjavanju istovremeno se smanjuju minimalne poticane površine. Upitno je kako će se provoditi procedura prodaje privatnog zemljišta u praksi a zbog činjenice kako su kapaciteti jedinica lokalne samouprave vrlo ograničeni. Hoće li država financirati taj dodatni rad lokalnih službenika? Razumijemo intenciju zakona okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta da bi se netko zainteresirao i motivirao za poljoprivrednu proizvodnju. U redu, ali ne može se problem gledati jednoznačno kako u Slavoniji tako na primjer u Zagorju ili Gorskom kotaru, kako za ravnice gdje se traktor ni ne vidi na njivi tako i za Zagorje gdje je traktor nekad i širi od njive. I na njoj se ne isplati ništa saditi jer je ili prestrmo ili je zemlja neplodna ili ruke više nisu jake za motiku. U Zagorju nisu problem samo strme, uske, neplodne njive. U Zagorju su problem i oranice u kotlinama. Njima teku potoci i rječice koji su lijepi, mirni i mili ali kad padnu veće kiše izliju se i unište sav trud. Ljudi to znaju, višekratno su se opekli i ne sade više na njima. Tuča pak ne bira ni kotline ni brda, udara svugdje i uništava usjeve svake godine. Ne bi li država prvo trebala osigurati zaštitu od poplavljivanja i protugradnu obranu pa onda doći sa uplatnicama za kazne? Želja da se poljoprivredne parcele okrupne i da se na njoj sije i sadi ne može se rješavati na silu kaznama. To se treba postići spletom drugih državnih mjera, poticaja. Primjer, Krapinsko-zagorska županija već daje poticaje na način da plaća najamninu privatnom vlasniku zemlje koji ju ne može ili ne želi obrađivati a postoji netko tko to hoće ili može. Zatim, reguliranja uvoza, organizacije otkupa viškova, poticajnim cijenama sjemena, sadnica, gnojiva, zaštitnih sredstava, mjerama sustavne zaštite od poplava, efikasne protugradne obrane, navodnjavanja i slično. Kad ispucamo sve takve mjere onda ajmo kažnjavati one koji sami ne obrađuju zemlju a ne žele niti uz naknadu dati da to radi netko drugi. Konačno, mislimo da je država trebala prvo počistiti za svojim pragom a onda krenuti kaznama na privatnu zemlju malog čovjeka. U obrazloženju zakona lijepo samokritički piše: "U praksi je pokazano da postoje brojne zapreke koje usporavaju proces raspolaganja poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države putem prodaje, zakupa i koncesije.", i kaže da je do sada zaključeno ugovora za 269 tisuća hektara od ukupnih 890 tisuća državnih hektara. Dakle, 30% od onoga čemu je država gazda, 30 a ne 90 ili 100%. Mislim da daljnji komentar nije potreban.
Hvala lijepo. Dalje slijedi rasprava ispred Kluba nacionalnih manjina. Uvažena kolegica zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite, kolegice.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, uvaženi ministre, članovi ministarstva, kolegice i kolege. Klub zastupnika nacionalnih manjina podržat će donošenje Zakona o zemljištu i to iz dva razloga. Jedan svakako je onaj stručan da nema veće produktivnosti, nema konkurentnosti poljoprivredne proizvodnje bez okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta. Jednako tako, nema ozbiljnih programa i ozbiljnog financiranja iz fondova Europske unije upravo bez ozbiljnih okrupnjenih površina. Drugi razlog zbog kojeg ćemo podržati jeste slijedeći. Analizirajući da je prošli zakon sedam godina na snazi, da smo u tih sedam godina uspjeli donijeti negdje 70% programa raspolaganja zemljištem poljoprivrednim. Uz to da smo od toga uspjeli realizirati 30% što se tiče dati u zakup, što se tiče prodati. Po meni ovaj zakon jednako tako odgađa odnosno usporava prometovanje i gospodarenje ovim zemljištem. To znači da i u narednih sedam godina negdje ćemo stići na 60%, 70% prodaje zakupa zemljišta a mnogi upravo su govorili kako vrijeme recesije nije vrijeme za prometovanje zemljištem, pa evo i to je razlog da ukoliko će usporiti upravo te procese barem što se tiče prodaje i davanja u zakup da mu dajemo podršku. Zašto sam si dozvolila reći da ovaj zakon neće ubrzati procese kada je u pitanju okrupnjavanje poljoprivrednim zemljištem. Pa pogledajmo samo članak koji govori o davanju u zakup i prometovanju sa zemljištem u državnom vlasništvu. Na temelju programa koji je donijela jedinica lokalne samouprave na koje je mišljenje dalo ministarstvo raspisat će jedinica lokalne samouprave odnosno vijeće natječaj, donijet će odluku o najboljoj ponudi. Ali, gle čuda. Ponovo to isto mora ići u Ministarstvo poljoprivrede na suglasnost što znači da vremenski mi ne da ćemo ubrzati već i dalje lagano kaskati pa dokle stignemo. Kada je u pitanju privatno zemljište, zašto mislim da nećemo ići dovoljnom brzinom. Mi osnivamo agenciju koju pozdravljam i uz pretpostavku a to zasigurno i stoji da će u njoj raditi stručni ljudi. Ali mi smo opet sve poslove prepustili jedinici lokalne samouprave gdje čak niti načelnik ne mora biti profesionalac ako je to mala jedinica i mi od njih očekujemo da oni prate prometovanje odnosno da izvrše temeljni zadatak u tome prometovanju, da detektiraju čestice itd., da sada ne nabrajam, ovdje imamo geodete koji zasigurno bi rekli što sve treba da bi uopće seljak mogao reći s ovom česticom tu prodajem da bi ona bila ponuđena itd. jer znamo koliko problema je i u katastru i koliko je problema u Gruntovnici sada. Ako to budu radili nestručni ljudi i dalje će se prometovati vrlo sporo, odnosno nikako. Nije mi jasno zašto smo predvidjeli smo zakup do 20 godina, dugotrajni zakup do 50 godina, pa 50 godina koncesije ribnjaka. Zašto bježimo od koncesije, ja ću ministre moliti još jedno pojašnjenje jer sve iznad 20 godina u normalnim europskim zemljama je koncesija. Zašto nama za ribnjake kada se radi o istom poljoprivrednom zemljištu koncesija odgovara a ne odgovara nam koncesija kada je to poljoprivredno zemljište. Malo je nedefinirano i nije jasno. Kada sam već govorila o problemu da će jedinice lokalne samouprave zbog nedovoljnog kadra, zbog nestručnosti, vrlo često, odnosno ne imanja kvalitetnog kadra imati problema mi i još jedan posao prebacujemo na jedinicu lokalne samouprave a to je kontrola održavanja stanja tla odnosno da li će biti kažnjeno, neće biti kažnjeno itd., raditi će to poljoprivredni redari. To je ponovno novo zapošljavanje i ponovo guranje nešto što će morati odraditi jedinice lokalne samouprave koje nemaju čak niti dovoljna financijska sredstva uz najveću volju da to žele. I sada ću se vratiti malo na neke stručne pojmove i na nešto zbog čega bih predložila da ovaj zakon ide u treće čitanje. Pravne ili fizičke osobe dužne su pratiti stanje poljoprivrednog zemljišta. Kakvo stanje? Drugo stanje, valjda stanje plodnosti poljoprivrednog zemljišta jer se i kaže da će to raditi zavod za tlo, odnosno da će raditi analize. Prema tome, itekako treba reći kakvo stanje. Opet kaže, praćenje stanja poljoprivrednog zemljišta, plaćanje plodnosti poljoprivrednog zemljišta, raditi će zavod na temelju analize tla. Ali kada se radi, članak 8. definira da će se analize moraju napraviti i na početku i na kraju zakupa ili ne znam koncesije što u svakom slučaju je pravilno i pravedno. Ali nije pravedno tko plaća troškove analize. Zašto bi uvijek korisnik zemljišta plaćao troškove analize. Ako ja prodajem neku robu, dajem u zakup, onda moram i dati certifikat kakva ta roba je, to znači dati analizu tla da prilikom zakupa to tlo je te i te kvalitete, i da očekujem da ćeš nakon 10 godina, 20 godina toplo predati tok kvaliteta, i tada zasigurno da bi taj koji je imao u zakupu to tlo trebao platiti analizu. Prema tome analiza na početku zakupa mora biti na teret onoga tko zakup daje, odnosno na kraju onoga tko je zakup ili neki drugi vid raspolaganja koristio. Još nešto, a tu će onda olakšati upravo onima koji će preuzeti obvezu na početku davanja u zakup. Netko je završio zakup, napravio je analizu, prema tome čemu odmah naredne godine raditi analizu, on može koristiti te podatke. Ali onda ovaj članak mora u tom duhu biti formuliran da se zna tko kada radi analize, jer nema potrebu da sada on je 2008. napravio analize i da onaj 2009. tko preuzima mora analize raditi jer se zna da se te analize rade svake četiri godine u nekakvom normalnom odnosu i prema tome, itekako je nužno taj članak definirati kvalitetnije. Članak 13. Agrotehničke mjere, u svrhu zaštite od erozije, i ovako jedna zgodna neagronomska formulacija. Znači zabranjuje se, odnosno agrotehničkim mjerama u svrhu zaštite poljoprivrednog zemljišta od erozije razumijeva se ograničenje ili potpuna zabrana sječe voćaka osim sječe iz agrotehničkih razloga. A što je kolege ako umjesto voćaka su tamo stajale topole, kao vjetrozaštitni pojas od erozije, jednako tako i treba ih iskrčiti ili ne iskrčiti. Pa valjda imamo u poljoprivredi jedan krasan naziv, dugogodišnji nasadi, višegodišnje kulture ili tako dalje, a ne koristit izraz voćke. Jer to uopće ne moraju biti voćke, kažem mogu to biti topole, kao vjetrozaštitni pojas od erozije. I prema tome treba reći, kažem dugogodišnji nasad što topola zasigurno je. I prema tome itekako to predefinirati. Korištenje poljoprivrednog zemljišta, članak 15. govorimo o davanju u zakup zemljišta koje je privatno vlasništvo, bez daljnjega da, ali zašto tri i deset godina? Ja znam da se 10 godina pokušalo staviti zbog toga ako je zemljište jače zakorovljeno, ako su na njemu šikare jer privođenje kulturi treba, treba u njega više uložiti. Ali gospodo to se treba riješiti zakupom. Ako dajemo tvrtke u zakup za jednu kunu onda smo mogli dati to zemljište za 1 kunu, ali da ne produžujemo godine zakupa jer je neozbiljno govoriti da mi raspolažemo, 10 godina dajemo u zakup nečije privatno zemljište. Dajemo ga na tri godine, ali financijski regulirajmo onako da zaista on to može privesti i da to bude isplativo. E tu su samo kažem neke od primjedbi koje sam imala konkretno, odnosno imali smo mi u klubu vezano uz propuste koji su vezani na pojedine članke. I mislim da upravo zbog toga, ali i ono što sam već ranije rekla, definiranja da li zakupa ili koncesije, 50 godina nigdje u svijetu nije zakup, 50 godina je koncesija i prema tome bilo bi nužno i bilo bi ozbiljno da zaista razgovaramo o koncesiji. Jer ne kažem još jednom naglašavam zašto je razlika između ribnjačkog zemljišta i zemljišta koje se koristi u neke druge namjene. Mislim da za to nema objektivnih razloga i mislim da je nužno itekako još jednom razmotriti te primjedbe. Evo i zbog svega iznijetog, kažem i što se tiče ovih stručnih dijelova koji nisu definirani ali i ovih nekih bitnih stvari koje bi trebalo još razmisliti i promijeniti. Klub nacionalnih manjina predlaže da ovaj zakon ipak ide u treće čitanje radi kvalitetnijeg zakona. Jer smo rekli da on mora biti temelj poljoprivredne proizvodnje, bez obzira kojim vidom zemljišta raspolagali, odnosno na koji način raspolagali. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. I zadnja prijava u ime kluba HDSSB-a, uvaženi kolega zastupnik Vladimir Šišljagić, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani predstavnici ministarstva, kolegice i kolege. Dakle evo ono što je aktualna vlast i čega smo se pridržavali ja se nadam da smo barem imali namjeru pridržavati se glede Zakona o poljoprivrednim, poljoprivrednom zemljištu proteklih 7 godina. Nismo polučili baš nekakve velike uspjehe kada imamo temeljnu ideju koja se provlači kroz ovaj zakon, a to je okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta. Naime dva milijuna i 700 tisuća hektara u Republici Hrvatskoj, od toga 33% u državnom vlasništvu i 67% u privatnom vlasništvu s tim da kroz proteklih 7 godina unatoč nastojanju poboljšanja Zakona o poljoprivrednom zemljištu kroz 3 izmjene i dopune još uvijek imamo da 165 jedinica lokalne samouprave zapravo nema program raspolaganja niti ga je donijelo naravno pod pretpostavkom suglasnosti ministarstva, nadležnog ministarstva nije donijelo program raspolaganja poljoprivrednim zemljištem. No od onoga što je nadležno ministarstvo dalo suglasnost a radi se negdje od 531 tisuću hektara, od toga kroz proteklih 7 odnosno više od 7 godina prodano je tek 16% zemljišta koje je programima planirano prodati. 50% je dano u zakup, samo 50% od planiranog i 40% je dano u koncesije. Čuli smo i svi ćemo se složiti da je ono što je dosadašnji Zakon o poljoprivrednom zemljištu uvjetovao da se radilo zapravo u dijelu zakupa, prodaje odnosno koncesije o izuzetno složenim, složenom postupku, dugotrajnom postupku. Da je problem i dalje i dan danas neobrađeno poljoprivredno zemljište, veliki, velike površine poljoprivrednog zemljišta obraslo šikarom ali ono što je bio veliki problem i što se uočio kao problem to je da se i ovako maloj realizaciji, da ju tako nazovem kroz ovih 7 godina pojavio problem da se zemlja dijelila neovisno od toga da li se radi o prodaji i zakupu odnosno koncesiji, u puno slučajeva kako se ono kaže po babu i stričevima. A političkim rječnikom dobivali su je politički podobni. U puno slučajeva politički podobni i to je bila velika naravno zamjerka, to je bio izraz nezadovoljstva i bunt slavonskog seljaka, slavonskog seljaka a naravno i baranjskog koji nije imao veze, političke veze, koji nije imao poznanstva kod načelnika općine ili gradonačelnika. Ali da je bilo manipulacija, da je bilo mita, da je bilo korupcije upravo kod dodjeli zemljišta to je čini mi se činjenica koju nije potrebno posebno obrazlagati i elaborirati. Konačno i za ovom govornicom su pokazani i navedeni primjeri što je zapravo Zakon o poljoprivrednom zemljištu i njegova provedba do sada donijeli. Nisu postignuti ciljevi i sukladno ovome naravno da HDSSB podržava donošenje Zakona o poljoprivrednom zemljištu, podržava sve one namjere koje idu da se ovi nedostaci navedeni otklone ali isto tako moram naglasiti da sada u ovom zakonu imamo jednu novu dimenziju, a to je što Zakon o poljoprivrednom zemljištu kakav je sada predložen zadire i u privatno vlasništvo. Dakle dok je on regulirao odnose do sada onih 33% od 2 milijuna i 700 tisuća hektara sada on regulira odnose odnosno predlaže regulaciju odnosa i privatnog vlasništva na poljoprivrednom zemljištu. Čuli smo brojne primjedbe ne ulazeći u tome da ovaj zakon zaista ima za cilj dakle okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta, poboljšanje uvjeta za iskorištenost poljoprivrednog zemljišta ali s obzirom na brojne primjedbe kao što su primjerice sam postupak, provedbeni postupak natječaja pa u određenim člancima postaje upitno ali u najmanju ruku dvojbeno da li ovaj natječaj, da li se svi natječaji trebaju javno objaviti ili možda i postoji i dalje mogućnost da se on objavi na oglasnoj ploči. Pa onda vezano za naknadu za prenamjenu poljoprivrednog zemljišta, posebno je tu apostrofirani golf tereni. Pa onda naravno dvojbe oko nadležnosti agencije za poljoprivredno zemljište, isto tako postavljeno je pitanje upitne provedbe kaznenih odredbi, a ako imamo na umu da je i od brojnih odbora da su iznesene i primjedbe ali i predloženi amandmani onda sam vrlo sklon a to je i stajalište HDSSB-a da Zakon o poljoprivrednom zemljištu ide u treće čitanje. Zbog čega? Zato što mislim da nam je interes svima i predlagaču ovog zakona a naravno i nama opoziciji ovdje u Hrvatskom saboru da se zaista donese kvalitetan zakon, kvalitetan zakon koji će ispuniti one pretpostavke zbog čega se zapravo i pristupilo izradi ovog zakona o okrupnjavanju poljoprivrednog zemljišta ali da se u suglasju sa svim izrečenim primjedbama, prijedlozima pa i amandmanima koje moguće da će i predlagač usvojiti i da će i sam predložiti nekakve amandmane, ali mislim da ih je dosta i da je zapravo logično da onda i ovaj Zakon o poljoprivrednom zemljištu ide u treće čitanje. S tim da evo ja se nadam da će se posebno razriješiti one dvojbe pa čak mislim da i nisu dvojbe oko privatnog vlasništva na poljoprivrednom zemljištu. Naime i za mene je osobno je vrlo upitno kako vlasnik poljoprivrednog zemljišta u ovom prijedlogu zakona ne može sa svojim poljoprivrednim zemljištem sa svojim dobrom raspolagati na način kako to želi. Naime ovaj zakon ne dopušta da ja prodam poljoprivredno, svoje imanje, poljoprivredno imanje bratu, djetetu, susjedu da izvršim nekakvu zamjenu financijske prirode za koju ja mislim da je povoljna sa nekom određenom osobom, nego to sve ide preko grada, odnosno općine, odnosno preko agencije. I evo još jedna sugestija da ne bude zamolba, ali mislim sugestija koju predlagač, a i Vlada Republike Hrvatske treba uzeti u razmatranje kada govorimo o, nažalost o zaostalosti, o siromaštvu, onda je Slavonija i Baranja sasvim sigurno jedna od najzaostalijih regija, odnosno najzaostalija regija u Republici Hrvatskoj. To su statistike koje ne dolaze samo od nas samih, nego dolaze iz Bruxellesa. Prema tome, s druge strane kada govorimo o regionalizaciji Republike Hrvatske i o decentralizaciji, tada imamo evo sada prigodu i temeljem ovog Zakona o poljoprivrednom zemljištu Agenciju za poljoprivredu usmjeriti prema Slavoniji i sjedište agencije odrediti negdje gdje ima najviše poljoprivrednog zemljišta, u Slavoniji i Baranji. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Završili smo raspravu po klubovima zastupnika. Prelazimo na pojedinačnu. Prvi se za raspravu prijavio uvaženi kolega zastupnik Mario Habek. Izvolite kolega.
Poštovani potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Evo, pred nama nalazi se Zakon o poljoprivrednom zemljištu koji bi trebao imati ulogu zaštite korištenja i promjene namjene poljoprivrednog zemljišta. Postavljam si pitanje da li je to tome tako? Smatram da je predlagač zakona najprije trebao definirati koliko mi uopće u Republici Hrvatskoj trebamo poljoprivrednog zemljišta i koliko trebamo hrane, a tek onda pristupiti izradi ovog prijedloga zakona. Ovaj prijedlog zakona također se nalazi u koliziji sa Ustavom, Zakonom o šumama, Zakonom o komunalnom gospodarstvu, u krajnjem slučaju i koalicijskim sporazumom. Potreba za poljoprivrednim zemljištem ide u korak s očekivanjima i traženjima Europske unije. Strategija ulaganja u poljoprivredna zemljišta temelji se na racionalnim očekivanjima zbog sve veće potrebe za hranom, a tu također spadaju i primamljive subvencije koje stižu od strane Europske unije. Nadalje, velik dio poslova po ovom novom zakonu prebacuje se na jedinicu lokalne samouprave kao što je to na primjer postupak prodaje i zakupa poljoprivrednog zemljišta koji jedinice lokalne samouprave čine u ime i za agenciju za poljoprivredno zemljište, a pošto nitko za to ne osigurava sredstva, jedinice lokalne samouprave ostaje dežurni krivac na kojeg pada odgovornosti, pa se postavlja pitanje koji je smisao te agencije? Nadam se da ta agencija neće biti nešto poput Hrvatskog fonda za privatizaciju, da nam se ne ponove devedesete godine kada su se privatizirala društvena poduzeća i u rad te agencije moraju biti uključeni predstavnici jedinice lokalne i regionalne samouprave. Možda je greška što se u privatizaciju državnog zemljišta ide u vrijeme globalne financijske krize jer znamo da je poljoprivredno zemljište najvrjednija imovina sa kojom ova država raspolaže. Prijedlog zakona sadrži još nekoliko nedoumica. Na primjer člankom 16. potrebno je definirati tko uvodi zakupca u neobrađeno poljoprivredno zemljište, poglavito na ono u privatnom vlasništvu i postupanje u slučaju kada vlasnik onemogućava uvođenje u posjed zakupcu. Nadalje, kako tretirati poljoprivredno zemljište dano u zakup temeljem članka 10. važećeg zakona nakon isteka tri godine, posebice za poljoprivredno zemljište koje nije obuhvaćeno programom raspolaganja jer se nalazi unutar granica građevinskog područja jedinice lokalne samouprave, a u naravi predstavlja poljoprivredno zemljište. Potom, kako prema prijedlogu zakona u praksi provesti obvezu raspisivanja natječaja za zakup privatnog neobrađenog poljoprivrednog zemljišta u roku od 15 dana nakon zaprimanja zahtjeva vlasnika. Jedinice lokalne samouprave ne mogu ni u kom slučaju tokom cijele godine raspisivati natječaj i baviti se poljoprivrednim zemljištem, pogotovo ako natječaj raspisuje predstavničko tijelo koje zasjeda svaka 2, 3 mjeseca. S obzirom na visoke troškove i stalnu zaokupljenost jedinica lokalne samouprave, potrebno je predvidjeti preraspodjelu prihoda od zakupa privatnog zemljišta pri čemu jedinica lokalne samouprave treba ostvariti minimum 50%. Uz to treba se u članku 22. navesti vremenski rok u kojem je ministarstvo dužno dati mišljenje na nacrt konačnog prijedloga prostornog plana pojedine jedinice lokalne samouprave. U svezi s naplatom prenamjene pojavljuje se apsurdna situacija u kojoj se naknada plaća kod privatnih vlasnika prema površini građevne čestice, dok se za golf terene plaća samo za dijelove građevne čestice na kojoj se nalazi građevinski ili infrastrukturni objekti. Zato se pri tome treba voditi briga o tome da li se radi o objektima o prizemnicama ili višekatnicama. Trebalo bi povećati naknade za prenamjenu poljoprivrednog zemljišta kako bi se onemogućile razne špekulacije. Potrebno je motivirati ljude da obrađuju poljoprivredno, a ne ih kažnjavati. Imamo primjer tko će recimo poljoprivredniku od 70 godina naplatiti kaznu ako on više ne može obrađivati fizički tu zemlju. Zato treba Zakonom o nasljeđivanju ili nekim drugim zakonom motivirati ljude da prenose vlasništvo. Treba zaposliti veći broj inspektora koji će kontrolirati činjenično stanje na terenu, pogotovo oko neobrađenog poljoprivrednog zemljišta i važno je regulirati obvezu okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu Republike Hrvatske prema pojednostavljenom postupku za sve parcele koje prirodno graniče i čine istu cjelinu. I da zaključim, ovaj prijedlog zakona ima mnogo nedorečenosti, nelogičnosti, te bih predložio da zakon ide u treće čitanje kako bi predlagatelj na temelju današnjih rasprava pripremio konačan prijedlog zakona koji bi uz prihvaćanje dobronamjernih i stručnih kritika bio što kvalitetniji.
Hvala lijepo. Imamo jednu prijavu replike, uvaženi zastupnik, kolega Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani zastupnici i zastupnice. Pa upravo gospodin Habek, vi ste rekli da lokalne zajednice ne postanu dežurni krivci vezano za provođenje ovih natječaja, odnosno programa. Mislim da u sklopu toga trebalo bi svakako reći da program raspolaganja poljoprivrednom zemljištu u vlasništvu države koje donose jedinice lokalne samouprave trebaju biti u funkciji da se u što kraćem roku i oni kao takovi programi i realiziraju. Upravo u članku 30. govori se o tome da nakon donesenog programa ministarstvo bi trebalo dati suglasnost i ovdje se čak i spominje neki rok od 60 dana. Mislim da taj rok od 60 dana bi trebalo ustvari reći da ako se u roku od 60 dana ne kaže ništa pozitivno ili negativno da je tada dana suglasnost jer bi na taj program, i u smislu toga da se može raditi dalje na tom dijelu. Posebno šta dalje? Javni natječaji, prodaja ili zakup? Onu odluku donose gradska vijeća. Međutim nakon izbora najpovoljnije odluke, ponude, donosi se opet, treba se donijeti suglasnost ministarstva na to. Nigdje u članku 32. ne stoji koliko dugo je taj rok kada treba donesti suglasnost ministarstvo na te natječaje. Zašto je to bitno? Pa bitno je iz određenih stvari, ali i iz konkretne prakse recimo na primjeru grada Đakova, gdje je program donesen još 2002., natječaji su raspisani, suglasnosti nema, izbori su bili ili poništeni, a postavljaju pitanje zainteresirani koji su se natjecali i koji su bi trebali ući u te posjede da li kroz zakup ili kroz kupovinu. Kada će to biti realizirano? Kada će to biti realizirano ako nemamo suglasnosti ministarstva i ako ministarstvo čuti u takovim konkretnim primjerima. Njihova pitanja idu do toga da li će nakon pretrčavanja vijećnika HSS-a u … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Kolega Bodakoš vi ste se za repliku javili, a raspravu ste …
To je pitanje, da li će biti ti natječaji realizirani, odnosno dana suglasnost i da li će biti kupovina izvršena? Hvala.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, iako ovdje bi valjda jedno tri trebalo najmanje biti uključena odgovora zbog širine teme. Uvaženi kolega Habek, izvolite.
Da kolega Bodakoš dobro ste napomenuli da u članku 30. stoji da je Ministarstvo poljoprivrede dužno u roku 30 dana dati suglasnost na program raspolaganja poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu države. No nigdje stvarno ne piše što se događa ukoliko se tih 60 dana ne ispoštuje. Sto evo ja pitam ministra što se u takvom slučaju događa. Da li se može tumačiti taj zakon tako da nakon 60 dana se automatski smatra da je ta suglasnost dana ili ne. Smatram da bi to trebalo uvesti u taj članak tako da ljudi ne bi došli u zabludu i da se stvarno to Ministarstvo poljoprivrede koje daje tu suglasnost stvarno oglasi u tih 60 dana i postupi po tom članku.
Uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovani ministre, kolegice i kolege. Neću glasovati za ovaj prijedlog, za Konačni prijedlog Zakona o poljoprivrednom zemljištu, sve i da bi htjela, jer to ne smijem s obzirom da sam kao zastupnica položila zakletvu da ću se držati Ustava i zakona, a ovaj zakon je, odnosno prijedlog zakona je protuustavan. Na žalost gotovo sada već čitav niz zakona zadnjih pet godina je donesen, koji očekuju reakciju Ustavnog suda, na neke smo već dobili odgovor naravno u našu korist. Kao klub SDP-a smo to radili. Isto će se dogoditi ukoliko slučajem ovakav zakon bude izglasan, reagirati ćemo ponovo na takav način. Ali naravno za to nam mora netko nositi i konzekvence. Ne može se i ne mogu se građani disciplinirati, dužni su svaku normu iz bilo kojeg pravilnika poštivati jer za to snose kazne, a svjesno podnositi prijedloge zakona koji su protuustavni pa onda čak i kada bivate upozoreni na to, ustrajete u to, ne bi bilo pametno ni dobro. Jednostavno čovjek ne može povjerovati da u današnjoj situaciji dakle u drugom tisućljeću, evo sada kada imamo i koaliciju vladajući sa HSS-om, da se vratila 45. odnosno 47. od prve nacionalizacije kada građani nisu mogli raspolagati i to samo određenim svojim nekretninama, ali nikada seljaku nije bila oduzeta zemlja još mu je bila dana. Sada na opće zaprepaštenje ovakvim prijedlogom zakona prije svega seljaci, a i svi oni koji imaju poljoprivredno zemljište nisu u mogućnosti da prodaju onome kome žele prodati. To je prestrašno i to je protuustavno i to je zapanjujuće da HSS sjedi u koaliciji sa HDZ-om i da to dozvoljava. Dakle seljak neće moći prodati svoju nekretninu kome hoće, a kako tako će doći do zakupa, sigurno će biti jeftin za njega. Naravno da treba zaštititi poljoprivredno zemljište, to je prijeka potreba. Jer zaista, istina je i nije dopustivo kada krećete diljem naše da imate zapuštena poljoprivredna zemljišta. Jer zapuštena poljoprivredna zemljišta ima samo zapuštena zemlja. U uređenim zemljama i pedalj poljoprivrednog se obrađuje, ali zato su stvorene sve ostale pretpostavke. Je li država obrađuje svoje poljoprivredno zemljište i općenito kako država gospodari svojim zemljištem? Je li ga privela svrsi? Je li uredno naplaćuje koncesije i zakup? Jel' je evidentirala sve svoje zemljište u zemljišnoj knjizi kako bi uopće znala čime raspolaže? Nije do dana današnjega. Pomaci su napravljeni, ali još uvijek nedostatno. Pa prema tome kako to da ona koja se sama nije disciplinirala kao država, ima velike ambicije da disciplinira one najslabije, a to su seljaci i to su uglavnom ljudi koji imaju poljoprivredno zemljište. Članak 2. definira da je poljoprivredno zemljište dobro od interesa za Republiku Hrvatsku i tako jeste, ali da li je to osnovno načelo regulirano i postavljeno kao vrhunsko načelo u članku 2. dalje se razvija i egzistira kroz čitav zakon. Ne. Ali jednako tako ono se derogira i kroz druge zakone. Ja ovdje moram upozoriti na Zakon o golf igralištima gdje je također već u 1. članku, 2. definirano da je izrada golf igrališta od primarnog, odnosno posebnog interesa za Republiku Hrvatsku. I poljoprivredno zemljište je od interesa za Republiku Hrvatsku. Kako ćemo ga štititi? Tako da ćemo investitorima za golf igralište nećemo niti naplatiti prenamjenu ovog poljoprivrednog zemljišta kojeg člankom 2. želimo istaknuti, poručiti, dati poruku da ga štitimo. A već sutra ćemo ga pretvoriti u golf igralište s tim da takav investitor neće platiti niti prenamjenu. Ja mislim da je vrijeme da se uozbiljimo jer stvar je zaista vrlo ozbiljna. Sve ono što se događalo '90-tih godina sa uništavanjem i privatizacijom društvenih tvrtki sada nam se i što je, ja bih rekla dugotrajno, na dugi rok traumatiziralo hrvatske građane, od čega se još do dana današnjega nisu oporavili, od ovoga ako ovakav zakon donesemo, još ide Zakon o vodama koji je još gora strahota, Zakon o gradnji golf igrališta, onda nakon toga popravka više nema. Tvornica se može razrušiti, izgraditi, modernizirati i od toga ima popravka. Ima štete, ali ima i popravka. Kako je to moguće da državnim poljoprivrednim zemljištem upravljaju jedinice lokalne samouprave, nisu još donijele ni svoje programe i na koji način upravljaju tom imovinom, a jednako tako i svojom koja je evidentirana eventualno kao poljoprivredna. Da onaj tko hoće, a to su uglavnom oni koji imaju novca, investitori uoče jedno poljoprivredno zemljište, izmjene se planovi i nestane poljoprivredno zemljište. I što je ostalo od te zaštite, ostalo je samo golo slovo na papiru u članku 2. koji lijepo zvuči da je poljoprivredno zemljište dobro od interesa za Republiku Hrvatsku. Ali ono nestaje. Ovakvim prijedlozima zakona kao što je ovaj, kao što ćemo vrlo brzo raspravljati o Zakonu o vodama, o vodnom dobru, o vodnom gospodarstvu, ozakonjuje se guljenje Hrvatske države i onog najvrednijeg resursa što nam je još ostalo. Šuma, poljoprivrednog zemljišta, voda. Pa to nadilazi svaki politički interes pojedinačni ili neke stranke. To je naš zajednički javni interes, to su dobra koja moramo posebno zaštititi i biti osjetljivi kad su te stvari u pitanju. Koje su to mjere koje je nužno i provesti da bi se stimulirali ljudi da obrađuju svoje? Sigurno da treba to učiniti, ali kažem prvo treba država … [[Govornica se ne razumije.]] što je njezino, treba ona svoje obraditi, treba dati poticaje ljudima, određene stimulativne mjere koje će stimulirati ljude da obrade svoje poljoprivredno zemljište, a ako nisu u mogućnosti da budu stimulirani da daju drugom u zakup ili nekim drugim pravnim poslom. Ali ovako poljoprivredno zemljište nestaje. Ali što onda država želi učiniti? Formiranje Agencije posebna je priča. Naše gospodarstvo jednostavno teško više može izdržati tu državnu administraciju koja svakim zakonom buja. Ali nakon bujanja takve administracije nisu usluge bliže građanima niti doprinose primjenjivosti zakona, jer ovaj zakon kakav jest ne samo što je protuustavan nego nije primjenjiv i neće ga imati tko primijeniti. Dakle, država sama, vlast koja donosi i predlaže ovakve zakone blamira se dodatno. Neprimjenjiv je višestruko. Agencija ovakva kakva jeste, koja je njezina uloga? Ima nekih zadaća koje zaista normalno da se nalaze u takvoj nekoj Agenciji, međutim ima poslova koji ne pripadaju Agenciji. Pa ne može ona rješavati imovinsko-pravne odnose na poljoprivrednom zemljištu. Agencija. Kako će ona to sudjelovati u postupcima uređenja poljoprivrednog zemljišta u skladu s posebnim propisima? Koji su to posebni propisi? Agencija nema … [[Govornica se ne razumije.]] da je stranka u postupku i da radi za svoje zainteresirane osobe. Zbog toga je to neprovedivo. Dakle, čitav niz nekakvih poslova vrlo fluidnih su tek tako nabrojeni da je važno valjda tko će biti u Agenciji, tko će biti ravnatelj, koliki će bit njegov koeficijent, a što će on raditi i kako će raditi i kakvi će efekti tog rada biti, to nikoga briga nije. To još da smo u nekakvom silnom razvoju, ali u ovom vremenu recesije bacati državni novac na ovakve stvari, zaista je neodgovorno. I ono što otvara put i mogućnosti korupcije da Agencija će dati suglasnost na parcelaciju. Takvu normu još nikad nismo imali. Parcelacija je vrlo osjetljiv posao, znamo kako je ona uređena. Posebnim zakonima, taksativno, tako da svatko od nas zna i svaki građanin zna je li moguće parcelirati neku nekretninu ili ne. Ali vidite sada, Agencija tu ima moć da će ona odrediti i nema nikakvih kriterija kome će dozvoliti parcelaciju, a kome ne. Pa to je poziv na korupciju. Država je dužna otklanjati sve i gledati neke norme koje bi ukazivale na mogućnost da se tu korupcija može ugnijezditi, jer ako date nekome ovlast da mimo ikakvih propisa, mimo ikakvih kriterija i čak suprotno, kongentnim propisima daje posebnu dozvolu za parcelaciju, pa što je to? Pa mi smo donijeli nedavno čitav onaj projekt antikorupcijskih zakona. Imamo Akcijski plan za suzbijanje korupcije. Mi ćemo na Nacionalnom vijeću prijaviti ovu odredbu, jer Nacionalno vijeće ima posebnu dužnost da prati u pojedinim zakonima neke norme kao izvorište moguće korupcije.
Vrijeme kolegice.
Prema tome, evo ima još toga dosta, ali mislim da je ovo dovoljno da ovakav prijedlog zakona, nama je potreban zakon, ode u treće čitanje. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Imamo dvije prijave ispravka navoda. Najprije uvaženi zastupnik gospodin Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Netočno je i nevjerojatno je da danas se u Hrvatskom saboru pokušava falsificirati povijest. Pa tako kolegica kaže pozivajući se na '47. godinu, kaže nikad zemlja nije bila oduzeta seljacima. … [[Upadica se ne čuje.]] Poljoprivredna. Kolegice, trebate znati istinu da su vaši prethodnici iz komunističke partije oduzimali zemlju, krali i nju prepisivali na sebe i na svoje obitelji. Pođite u Konavle i u Konavosko polje, poljoprivrednu zemlju koja je nacionalizirana pa pitajte seljake što su njima napravili vaši prethodnici komunisti. … [[Upadica se ne čuje.]] Nemojte falsificirat povijest. Na svu sreću i '47. i komunizam su iza nas, ali izgleda da živi u glavama još pojedinaca u ovomu Saboru. … /Upadica se ne čuje.
Hvala. Ispravak navoda uvažena kolegica Marijana Petir. Izvolite kolegice zastupnice.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegica Antičević je izrekla nekoliko netočnih navoda. Ja ću ispraviti dva. Rekla je da je zakon protuustavan. To nije točno. Jer obaveza nas zastupnika, obaveza Vlade Republike Hrvatske je čuvanje nacionalnog bogatstva i ovaj zakon ima za svrhu uvođenja reda privrednim zemljištem, a to i je naša obaveza temeljem Ustava. Drugo, kolegica Ingrid je istaknula da se vratila '45., odnosno '47. To je potpuno netočan navod, jer '45. su seljacima meli tavane i oduzimali zemljište. A znamo danas koja je stranka nasljednik te ideologije. To je upravo njena stranka, HSS sigurno nije, jer HSS radi na dobrobit seljaka. A jedna od doprinosa toj dobrobiti je i ovaj Zakon o poljoprivrednom zemljištu.
Hvala lijepo. Idemo dalje sa raspravom. Za raspravu se prijavio uvaženi zastupnik kolega Dragutin Lesar. Izvolite kolega zastupniče.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Danas poljoprivredna poduzeća u Hrvatskoj koriste 229 tisuća hektara poljoprivrednog zemljišta, što je negdje 12% od ukupno obradive površine. Oni istovremeno na toj zemlji proizvode oko 50% ukupne poljoprivredne proizvodnje. Od ukupno prodanih poljoprivrednih proizvoda iz domaće proizvodnje koji se legalno, dakle bez PDV-a prodaju na hrvatskom tržištu, ta poljoprivredna poduzeća na tržište iznose oko 67% proizvoda, a seljaci 33%. Poljoprivredna poduzeća npr. u 2007. investirala su milijardu i 100 milijuna kuna u svoje kapacitete, a ukupne hrvatske investicije u poljoprivredu bile su milijardu i 200 milijuna kuna. U prošloj godini od ukupnih poticaja za poljoprivredna poduzeća su dobila 609 milijuna, a seljaci 2 milijarde i 400 milijuna kuna. Poduzeća su dobila poticaja dakle vrijednosti 12% legalno proizvedene i prodanu proizvodnju, a seljaci 104% vrijednosti proizvedene i prodane robe. I sada ovim zakonom prioritetne koncesije tim poduzećima odlaze, jer trebamo osigurati dovoljno zemlje svojim predsjednicima udruga, svojim … [[Govornik se ne razumije.]] kako bi oni gospodarili resorom. Ovo je posljedica poticajne politike, jedna krava, jedan hektar. I očekujem da iduće godine imamo poticaje jedna pčela, jedna kokoš, jedna lončanica na balkonu kao tobožnji doprinos razvoju proizvodnje hrane. Članak 25. ovog zakona, regulira naknadu za prenamjenu poljoprivrednog u građevinsko zemljište. Poduzetnik koji će kupiti zelju da bi izgradio halu, unutar granica naselja u vremenu budućem, najprije ćete platiti cijenu gradu. Na to će mu doći 50% naknade vrijednosti građevinskog zemljišta da je … [[Govornik se ne razumije.]] i drugih 50% je vodni doprinos. Dakle, platit će dvostruku cijenu vrijednosti zemljišta, ako gradi proizvodnu halu. Ako će imati nesreću da agencija to zemlju nazove P1 iliP2, dakle vrijednu ili visokovrijedno zemljište, onda će vrijednost te parcele on morati platiti čak dvije i pol cijene ili 250%. Ako pak gradi na zemljištu koje već sada je unutar granice naselja, onda na cijenu zemljišta, građevinskog, plaća 25% prenamjena, pa dolazi mu vodni doprinos i to su otprilike 175% vrijednosti parcele. Ako je dakle toliko blesav da gradi proizvodne kapacitete i zapošljava radnike, zašto eto on ne bi platio dvostruku cijenu? Ali ako ćemo graditi golf igrališta, ne treba platiti prenamjenu, ne treba platiti vodni doprinos, jer je hrvatska budućnost zapošljavanja u izgradnji 128 golf terena. Program raspolaganja poljoprivrednim zemljištem iz 2001. predviđao je 222 tisuće hektara prodaje. Prodano je 16%. Bilo je planirano dati u zakup 117 tisuća hektara, dato je 50% od toga u zakup. Za koncesije je bilo predviđeno 123 tisuće hektara, a u koncesije je dato 40% od toga. Zašto? Kažete kriva je lokalna samouprava. Što će po novom modelu biti drugačije? One koje ste proglasili krivcem, ostavljate na uzdama da rade isti debakl raspolaganjem poljoprivrednim zemljištem. Ništa ne mijenjate. Ali zato dajete podatke i često ponavljate da u Hrvatskoj ima negdje oko 1,1 milijun hektara poljoprivrednog obradivog zemljišta. Ali te općine su prepoznale ili pronašle ili gradovi, 532 tisuće hektara i indetificirale ga. Gdje je ostalo zemljište? Pa nije ga valjda netko izvezao u inozemstvo. Agencija koju zamišljate neće raditi taj dio posla, nego to i dalje ostaje obaveza lokalne samouprave. Trebat će nam još 100 godina da netko u ovoj državi pronađe 600 tisuća hektara poljoprivrednog zemljišta u državnom vlasništvu za koju nitko ne zna gdje je. Govorite o napretku. Pronađite najprije milijun i 100 tisuća hektara državnog zemljišta. Članak 15. i 81. su katastrofa. Staračka domaćinstva bolesni i stari ljudi koji ne obrađuju poljoprivredno zemljište. Dajete rješenje da će općina to davati u zakup. Ako vlasnik tog zemljišta želi prodati tu zemlju, mora ponuditi agenciji. Ali problem ne obrađenog zemljišta u veliko djelu je u tome, što se radi o malim dislociranim parcelama i nitko ne želi uzeti u zakup. Niti vlasnici mogu prodati te parcele. Pa u zakonu ste dali rješenje da agencija kada primi ponudu ne mora otkupiti svu ponuđenu zemlju, ali zato planirate kazniti vlasnika poljoprivrednog zemljišta kojega ne može obrađivati, država od nje ne želi kupiti tu zemlju i odapet ćete mu kaznu 10, 20 ili 50 tisuća kuna. Ove odredbe imale bi smisla samo onda kada bi popravili zakon i propisali obavezu agencije da svu zemlju koja je ponuđena mora otkupiti. Ne možete istovremeno prijetiti građanima Hrvatske s kaznama za neobrađivanje zemljišta a da ne preuzimate obavezu da otkupite svu ponuđenu zemlju. I što će biti druga posljedica? Pad cijene zemljišta. Vlasnik parcele ponudi općini da ide u najam. Nema zainteresiranih, ni po natječaju ni neposrednoj pogodbi. Onda vlasnik odluči prodati tu zemlju. Nema zainteresiranih. Agencija, napisali ste, ne mora otkupiti zemlju po cijeni koju je on ponudio od 5 kuna. Doći će privatni kupac i ponudit će vlasniku 2,5 kuna i reći će vidiš država ti nije htjela otkupiti po 5 kuna. Ja priznam da vrijedi možda i 6 ali država ti neda ni 5. Evo ja ti dajem 2,5 kune. Razvili ste fantastični mehanizam pljačke, siromašnih, staračkih poljoprivrednih domaćinstava koja ćete pod prisilom kazni natjerati da zemlju prodaju po kunu. To možete spriječiti samo poštenjem, da odredbu zakona promijenite na način da svaki vlasnik koji ne obrađuje poljoprivredno zemljište naročito zato što ne može, zato što je star, zato što je bolestan, zato što nema novac da investira u mehanizaciju. Država tu zemlju mora otkupiti i tek nakon toga možete prijetiti rigoroznim kaznama. Ovo će vam se desiti posebno u sjevero-zapadnom dijelu Hrvatske. Nije ni čudno. Svi zakoni u zadnje vrijeme koji se donašaju kad ga prevede na razumljivi jezik u sjevero-zapadnom dijelu Hrvatske ta poljoprivredna zemlja vrijedi sve manje, vrijedit će i sve manje ovaj put uz pomoć Hrvatske seljačke stranke i njenog ministra. Hvala.
Hvala. Imamo dva ispravka navoda. Uvažena kolegica zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolega Lesar je izrekao nekoliko netočnih navoda. Prije svega, govorio je da prioritetnom koncesijom zemljište dobivaju predsjednici seljačkih udruga. To je strašna neistina i obmana i nedopustivo je da tako blati ljude koji časno rade svoj posao. Ti ljudi nisu proleteri, nisu cijeli svoj život proveli po sastancima. Oni krvavo rade na svojoj zemlji i nedopustivo je da se takva ljaga baca na njih. Čak i onaj izdvojeni primjer koji je spomenuo nije bila prioritetna koncesija. Prioritetu koncesiju ovim zakonom skroz ukidamo a do sada su je imali bivši PIK-ovi. Prema tome, nije istina da se seljacima dodjeljivala prioritetna koncesija. I želim reći još nešto što je također doista prestrašno a to je da kolega Lesar ističe da se ovim zakonom osigurava pljačka siromašnih poljoprivrednih gospodarstava. To je apsolutna neistina, obmanjivanje hrvatske javnosti. Ovim zakonom uvodi se red u gospodarenje poljoprivrednim zemljištem. Ona staračka poljoprivredna gospodarstva koja ne mogu obrađivati svoje poljoprivredno zemljište moći će dati agenciji da gospodari tim zemljište kroz vid zakupa ili prodaje i za to će dobiti naknadu. Prema tome, imat će još dodatno novac osiguran koji danas nemaju a na njihovom zemljištu raste šikara a s druge strane će svojim susjedima ili onima koji žele proširiti svoje posjede omogućiti da se bave poljoprivredom.
Hvala. Ispravak navoda Frano Matušić.
Pa odustajem obzirom da je kolegica već ispravila navod o pljački.
Hvala lijepo. Replika uvažena kolegica Ingrid Antičević-Marinović.
S pravom govorite kolega Lesar da bi se država trebala i ovdje obvezati na pravo prvokupa i za to osigurati sredstva, ali mi to pravo prvokupa imamo u tri, četiri zakona. I što je država kupila? Pa ova država odnosno ova vlast koja je tu na vlasti samo je rasprodala, ništa nije kupila. Po pravu prvokupa nije kupila jedan kvadratni centimetar a ustanovljava počesto to pravo. A i ovdje je potrebno ali ga nema. I ovdje je bilo čak i spomena, vi ste se nešto dodirnuli. Ne pada mi na pamet da branim 47. godinu ali danas mi imamo štogod ovdje sada i prodavati, ali onda je bilo oduzimano svima da bi postalo nekakvo zajedničko. Ne pravdam to uopće. Ali danas ovdje imate pravo da se vrši pljačka jer se uzima od jednoga a daje ga drugome. Naime, nakon što je čovjek ostao bez radnog mjesta, nakon što je u vlastitom stanu na koji je imao pravo korištenja postao podstanar, nakon što ima malu penziju, mirovinu ostalo mu je negdje zabačeno poljoprivredno zemljište koju će mu ova vlast oduzeti jer eto ne obrađuje to zemljište. Ali još kad govorite, pa i vi kolegice, i vi ste se kolega Lesar osvrnuli na ono što je rekla kolegica Petir. Lokalne zajednice svojim odabranicima pretvaraju njihovo poljoprivredno zemljište u građevno a moje je građevno oduvijek postalo poljoprivredno. I sad ćete me kazniti što ne mogu babulje obrađivati. Sramota.
Povreda poslovnika Frano Matušić.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče. Povrijeđen je članak 214. Kolegica vrijeđa zdravi razum svih nas ovdje u ovoj sabornici braneći 47. i otimanje, otimačinu komunističku braneći ovdje u Saboru. To je vrijeđanje zdravog razuma i vrijeđanje svih nas ovdje u Saboru. I još usput naziva pljačkašima, ne znam koga je sve apostrofirala ovdje ali ovo je katastrofa od ponašanja naše kolegice.
Ja bih prosio da se okanimo prognoza jer za vremensku prognozu imamo ovlašteni zavod. Za odgovor na repliku se javio uvaženi kolega zastupnik Dragutin Lesar.
Pa upravo, poštovana kolegice Ingrid na ovaj problem jedno doista čudno rješenje iz zakona koje najprije vlasniku poljoprivrednog zemljišta naređuje da ga mora obrađivati što je dobro i to pozdravljam. Ali onda daju rješenje da ako ga ne obrađuju mora ponuditi na obradu koju će provesti općina i agencija, ali ne odgovaraju na pitanje što ako nema zainteresiranog. Onda će biti kažnjen jer zemljište nije obrađeno. Onda će ga ponuditi na prodaju, agencija ne mora to otkupiti. Da bi došli do okrupnjivanja poljoprivrednog zemljišta i starijim ljudima omogućili da oni koji žele da se toga riješe onda je elementarna obaveza države da preuzme na sebe obavezu da sve što je ponuđeno otkupi. A mi nažalost imamo još jednu situaciju, da i danas neki koji imaju u zakup državno poljoprivredno zemljište njega ne obrađuju ili ga fol obrađuju radi poticaja. Jer poticaji godišnje za 100 hektara vrijede više nego bi vjerojatno zaradio kad bi obrađivao kako treba. Pa se sada pitam da li će ta agencija, u zakonu o tome nema ni riječi, napraviti reda, raščistiti i oni koji su u prošloj godini ili u ovoj godini pobrali milijune poticaja a da nisu osim korova i šikare proizveli ništa. A onda još rade i dodatno da na tu zemlju koju uzimaju tobože u zakup od malih posjednika, ostvaruju dohodovne potpore. To je ono jedna pčela, jedna tegla i poticaji.
U ime predlagača, ministar poljoprivrede, gospodin Božidar Pankretič.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo, smatram da je potrebno ovdje reći nekoliko rečenica s obzirom da je evidentno da su neke stvari u kontradikciji. S jedne strane se vrlo jasno govori da se daju izvršne potpore za poljoprivredno zemljište i za pojedine kulture a s druge strane se pokušava uvjeriti nekoga da pojedini članci Ustava ne funkcioniraju u onom djelu kao što je to jasno napisano i u članku 48. i 50. i 52. Ono što moram ovdje naglasiti, moram reći da mi niti na bilo koji način, na bilo koji način ne pokušavamo ništa nikome oduzeti. Ono što je pravo i šta Ustav nalaže je da se u određenim stvarima trebamo brinuti na način kako je to propisano Ustavom. I ja bih molio da se ne krivo informira i dovodi hrvatsku javnost u zabludu u pogledu nekih izričaja. Svaki onaj koji je posjednik zemlje, poljoprivrednog zemljišta imaju pravo obrađivati, ima pravo za to obrađivanje dobiti i poticaj. Prema tome, to je prvo pravo koje svatko ima, ali kada to pravo ne koristi u tom djelu da to poljoprivredno zemljište ne obrađuje, onda je država dužna, dužna da o tome vodi brigu jer je tako u Ustavu i zapisano. Prema tome, mi samo želimo riješiti nagomilane probleme koji jesu vezani uz poljoprivredno zemljište jer je osnov da bi mogli krenuti dalje u ukupnoj prilagodbi poljoprivrede prema Europi, u ukupnom dijelu ja bih rekao razvoja konkurentnosti poljoprivredne proizvodnje je nešto što se zove okrupnjavanje. I mi s jedne strane ne možemo imati i tjerati naše poljoprivredne proizvođače da okrupne svoja obiteljska poljoprivredna gospodarstva jer će inače propasti, neće biti dovoljno konkurentni, a s druge strane ne dovoditi, omogućavati da na određeni način to i učine, s onim poljoprivrednim zemljištem kojega vlasnik ne želi obrađivati. Znači svako naše staračko domaćinstvo ima samo jednu obvezu, a to je da ode na općinu i da kažem, ja ne mogu obrađivati, nemam sredstava, neka mi općina raspiše zakup i neka se netko javi. I svi problemi toga trenutka za to obiteljsko gospodarstvo, za to staračko domaćinstvo prestaju. A radimo veliku korist za one koji nemaju dovoljno, a čuli smo i danas ovdje iz ovih klupa na lijevoj strani dovoljno hektara da bi mogli na svojoj farmi hraniti stoku, da bi mogli okrupniti svoje gospodarstvo i nemojmo gospodo biti da neću upotrijebiti neki grupni izraz ali samo nekorektni. Nego shvatimo da ovaj zakon ide u smjeru da Hrvatska napokon stane i nečemu što se zove prekomjeran uvoz ali i da iskoristi šansu koju ima, jer ako ne definiramo to na ovaj način bojimo se da ćemo i dalje imati poljoprivredna zemljišta na kojima bi rasla ambrozija. Na ovaj način ako prihvatimo ovaj zakon uvjeravam vas da ćemo to svakako spriječiti. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Za raspravu se dalje javio, uvaženi kolega zastupnik Boris Šprem. Izvolite zastupniče.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre suradnici, uvažene kolegice i kolege. Ja ću nastojati argumentirano govoriti o ustavno pravnim problemima koji su sadržani u ovom zakonskom prijedlogu. Istina je gospodine ministre da članci 48., 50. i 52 Ustava Republike Hrvatske reguliraju ovo područje. Ali kao i svaki propis, a pogotovo Ustav koji je kratak, mnogi kažu sadržajan i jasan treba interpretirati povezano, treba interpretirati kombinirano. Pa ću ja tako reći da su tri osnovna postolata ili pravila koja trebaju biti primjenjena i provučena kroz ovaj zakonski prijedlog. Sadržana su ova tri članka koja ste naveli. Prvo je pravilo da se jamči pravo vlasništva. Drugo je pravilo da se pravo vlasništva iznimno, pazite, iznimno možete ograničiti. I treće pravilo a iznimno se može ograničiti zbog općeg dobra, da ga tako pojednostavljeno nazovemo. Ili kao što ovdje piše dobra od interesa za Republiku Hrvatsku što ja sada na neki način tumačim da je isto, ali nije sasvim isto. I treće pravilo, zakonom se određuje način kako se ograničava to pravo, pravo vlasništva. Dakle, prvo pravilo, da svaki vlasnik ima, pravo vlasništva kako se realizira. Realizira se tako da u principu svaki vlasnik radi sa svojim vlasništvom što hoće. Samo malo, nisam došao do drugog. Ovo drugo da se može ograničiti iznimno se može ograničiti na način kada netko zloupotrjebljava to svoje prvo pravo vlasništva. I treće dakle, da se to rješava zakonom na određeni način. To mi nismo pomirili, ta tri pravila nismo pomirili, jer zakonom nismo na pravilan način to riješili. A to najbolje govori članak 81. ovoga zakonskoga prijedloga. Dakle, zadaća je ovoga zakonskog prijedloga da se stavi u funkciju neobrađeno poljoprivredno zemljište za koje apsolutno svi jesmo jer je suludo uopće razmišljati drugačije. Pa koji bi čovjek, makar nije iz poljoprivrednog kraja kao što sam ja i koji nije prije nego što sam završio Pravni fakultet, završio srednju poljoprivrednu školu, bio protiv toga. Pa mene srce boli kada prolazim po nekim područjima, vidim šikare i zapušteno zemljište. Ali s druge strane moramo paziti da to izvedemo na ustavno prihvatljiv način. I sada ću vas podsjetiti na jedno od rješenja prve koalicijske vlasti u ovoj Republici Hrvatskoj. Znamo koja je to vlast bila jer ovo je druga koalicijska vlast. S jednim preskokom nekoliko godina. Prva koalicijska vlast je početkom svoje da tako kažem vladavine donijela jedan zakon, Zakon o financiranju jedinica lokalne samouprave. I kroz taj zakon je prošla jedna odredba koja je kazala da se oporezuje onaj koji ne obrađuje, to se dobro sjećate, sjećamo se, oporezuje se onaj vlasnik poljoprivrednog zemljišta koji ga ne obrađuje. Znate šta se dogodilo sa tom normom? Ona je proglašena neustavnom. U veljači prošle godine. Ja imam ovdje odluku Ustavnog suda. Na sličan način ja vas uvjeravam, Ustavni sud, pretpostavljam da je tako jer nikad ne znaš, ali koliko mi pravno stanje dopušta članak 81. gdje se govori o tome da vlasnik nekretnine ne može najprije sam odlučiti šta će s njom nego odmah mora državi i preko države rješavati svoje vlasništvo, mora pasti na Ustavnom sudu jer nije pomireno sa onim trećim principom a to je da se na određeni način koju, u svrhu i funkciju treba se primjenjivati poljoprivredno zemljište riješen kroz ovaj zakonski prijedlog. I dozvolite mi samo na kraju neke, radi ilustracije ove moje teze, još neke odredbe koje su po meni izuzetno sporne, dvojbe različito se mogu tumačiti. Članak 25. stavak 4. kaže sljedeće: za poljoprivredno zemljište koje se nalazi unutar granica građevinskog područja visina naknade određuje se u iznosu od 25% prosječne cijene zemljišta. Tu se otvara nekoliko pitanja. Prvo pitanje: je li se radi o građevinskom zemljištu ili poljoprivrednom zemljištu? Odgovor se izbjegava. Koja, pa ne znam ja. Piše prosječne cijene zemljišta. To je prvo pitanje. To se, strahovito puno posljedica iz toga proizlazi. Drugo pitanje, zašto se za cijele parcele poljoprivrednog zemljišta koje se prenamjenjuju i za koja se plaća naknada treba plaćati ta naknada. Na primjer ako netko je vlasnik tisuću kvadrata poljoprivrednog zemljišta koje se nalazi u građevinskoj zoni i ide graditi kuću čak do 400 … [[Govornik se ne razumije.]] On bi trebao platiti naknadu samo za … [[Govornik se ne razumije.]] ta kuća biti napravljena na 200 kvadrata a ovih 800 kvadrata koje bi trebala brinuti država da se baš stavi u funkciju poljoprivrednog zemljišta kao okućnica ne bi trebao plaćati. Ali radi toga da to bude poljoprivredno zemljište. To pitanje nije riješeno. I treće pitanje koje se stavlja pred nas i koje meni se nameće. Naknada se plaća unaprijed, kod prenamjene i ako dobiješ građevinsku dozvolu. Recimo, a šta ako ja više, ako ja to neću realizirati? Onda mi treba tu naknadu vratiti ako neću ništa graditi ako neću ništa graditi. I dalje je poljoprivredno zemljište. Dakle vidite koliko tu pitanja ima. Onda jedna gospodine ministre potpuna, meni nerazumna situacija u članku 30. stavku 9. Dakle nakon što poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države raspolaže se na temelju programa raspolaganja a koje programe donose jedinice lokalne samouprave? Imate stavak koji kaže: «Ministarstvo je dužno od 60 dana od dana primitka potpune dokumentacije dati suglasnost iz programa, iz tog programa.» Ma nije ministarstvo dužno dati suglasnost ako nije regularna stvar. Ali to je krupna, krupni problem u ovom zakonskom prijedlogu nego se mora drugačije formulirati da bi se znalo ako program nije donesen u skladu sa zakonom onda se ne može dati suglasnost. Ovdje piše da se mora dati suglasnost. Pa ne mora se dati suglasnost … [[Govornik se ne razumije.]]
Kolegice i kolege molim vas da čujemo govornika malo.
Agencija, oko agencije. Mi znamo da je agencija zapravo i to smo već uveli kao praksu, regulatorno tijelo. Agenciju u pravilu kako ulazimo u proces integracije, ulazimo u Europsku uniju, je tijelo ovog Sabora. I umjesto da tako važna agencija bude osnovana zakonom kako bi bila tijelo Sabora, kako bi Sabor imao nad njom nadležnost kontrole mi to prepuštamo da to Vlada radi uredbom. Apsolutno smo protiv toga jer to nikako ne spada u nadležnost Vlade. Znate kad još napišete da agencija ostvaruje sredstva za rad iz proračuna i drugih … /Govornik je isključen./ [[Upadica: Molim vas!]] aktom, osnivanje Statutom šta to znači i drugih … [[Govornik se ne razumije.]] Pa nek to budu sve izvori iz državnog proračuna jer financiranje takve jedne agencije sa tako ogromnim ovlastima i odgovornostima treba biti transparentno i financiranje. Na samom kraju ovim se zakonskim prijedlogom nažalost ne stavlja u funkciju neobradivo poljoprivredno zemljište u obradivo na ispravan i zakonit način niti se rješava problem komasacije, ali se otvaraju strahovita pitanja ustavno-pravne prirode za koju kao što je gospođa Ingrid Antičević rekla postoje osnovane potrebe da se obratimo zaštiti Ustavnom sudu ukoliko se tako zakonski prijedlog usvoji. I zato i ja za razliku od gospodina Matušića koji ukazuje na zdrav razum, ali na pogrešan, u pogrešno vrijeme i na pogrešan način, ja ukazujem na zdrav razum ovdje da se ovaj zakon ide u treće čitanje i dajte priliku još jednom ali ne stručnjacima ja ne znam koje ste vi stručnjake kontaktirali nego prave stručnjake iz područja građanskog prava koji će vam pomoći da se ovaj zakon formulira na način da neće biti ustavno-pravno sporen. I još na samom kraju, još na samom kraju gospodine Matušiću što se tiče 1947. možda su naši očevi pogriješili ali ako vi griješite drugi puta onda je to neoprostivo. Hvala.
Hvala. Imamo jednu povredu Poslovnika. Gospodin Frano Matušić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče ovdje je kolega bez ikakvog povoda povrijedio članak 209., 209. i 214. jer se direktno meni obraćao u Hrvatskom saboru što nije primjereno. Druga stvar kad govorite o zdravom razumu onda ste ga trebali imati kad je bilo vrijeme a ne danas se prati s tim jesu li vaši očevi pogriješili ili nisu? I vaši prethodnici su to, nisu to vaši očevi. To su vaši prethodnici iz Komunističke partije. Oni koje ste vi naslijedili.
Ovako, ne vidim da je povrijeđen Poslovnik jer uobičajeno je da ponekad u raspravama spominjemo pojedine zastupnike po imenu. Prema tome, ako, ako bi bila opomena onda bi to bio jedan dugi niz opomena koji bi ja morao davati zbog takvog, takvih stvari. Tako da ću se suzdržati. Ali nije, nije ništa strašno i ne moramo se oko toga. Molim da se zvoni za, dobro. Gospodin Zvonimir Mršić je na redu. Nema ga. Gospođa Marijana Petir. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče, gospodine ministre. Ja ću svakako podržati donošenje Zakona o poljoprivrednom zemljištu jer mislim da je to izuzetno važno danas u ovom trenutku u kojem se nalazimo. U Hrvatskoj ima 1 milijun hektara neobrađenog poljoprivrednog zemljišta, od toga je 20% tog poljoprivrednog zemljišta u državnom vlasništvu, 80% u privatnom vlasništvu i sigurno je da treba tražiti nove modele koji će to privatno poljoprivredno zemljište privesti svrsi. Ponavljam, riječ je dakle o milijun hektara poljoprivrednog zemljišta. Naravno da je ovo i poseban izazov u financijskoj krizi u kojoj se danas nalazi Europa, pa i svijet, a koja nije zaobišla ni Republiku Hrvatsku, posebno kad govorimo s aspekta proizvodnje hrane, za što Hrvatska ima sjajne mogućnosti, ima sjajne mogućnosti biti igrač i na domaćem i na međunarodnom tržištu, a nemojmo zaboraviti da otvaranjem svakog novog radnog mjesta u poljoprivredi se otvaraju još dodatna 2 radna mjesta u drugim sektorima. To nije zanemarivo ako uzmemo u obzir podatke istraživanja statistike koje govore da je nezaposlenost na selu gotovo dvostruko veća od prosjeka u Republici Hrvatskoj, da je bruto nacionalni dohodak po glavi stanovnika na selu 3 puta manji nego u gradu, ako gledamo grad Zagreb, onda i 10 puta. U tom smislu zasigurno da i Vlada Republike Hrvatske i mi kao saborski zastupnici imamo obavezu pronaći modele kako učiniti hrvatsko selo konkurentnim, kako učiniti konkurentnim hrvatsku poljoprivredu. Naravno da je danas hrvatsko selo suočeno sa mnogobrojnim izazovima i zbog toga što je stanovništvo uglavnom staro i zbog problema koje imamo sa poljoprivrednim zemljištem i ako se nastave takvi negativni trendovi, sigurno da će se dogoditi egzodus sa hrvatskog sela. Posljedice za hrvatsko društvo biti će nemjerljive, biti će pogubne, a to će doprinijeti neravnomjernom razvitku Republike Hrvatske u koje se svi svakodnevno kunemo ovdje u Hrvatskom saboru. Zasigurno da je hrvatsko selo imalo iste razvojne mogućnosti kao i sela u drugim europskim zemljama, problem je što nismo imali osim u kratkom razdoblju Banovine Hrvatske i u vrijeme koalicijske vlasti kad je HSS vodio resor poljoprivrede dovoljno jasnu razvojnu politiku sela koja bi vodila ka napretku. To je bilo razumljivo i stoga što je Hrvatska često bila pod drugim vlastima, pod Bečom, Peštom i Beogradom i mislim da je danas vrijeme da Hrvatska Vlada preuzme odgovornost za razvoj hrvatskog sela i HSS u tome daje svoj doprinos jer bilo bi žalosno i bilo bi nedopustivo da u budućnosti o hrvatskom selu brigu vodi netko drugi. Zbog toga model koji predlaže ovaj zakon, a to je uvođenje agencije za gospodarenje poljoprivrednim zemljištem je dobar model jer smisao agencije je stavljanje neobrađenog poljoprivrednog zemljišta u funkciju i okrupnjavanje tog poljoprivrednog zemljišta. Nije točno što je bilo rečeno u prethodnim raspravama da je ovdje riječ uglavnom o malim privatnim parcelama koje ionako nitko ne želi obrađivati jer smo svjedoci da u svim dijelovima Republike Hrvatske, a obzirom da je riječ o milijun hektara neobrađenog poljoprivrednog zemljišta, te parcele jesu i dovoljno velike, a kad se spoje sa onim parcelama koje se obrađuju zasigurno mogu biti dostatne za povećanje poljoprivredne proizvodnje. Postoje također oni, i ja sam to govorila i u prethodnoj prvoj raspravi, u prvom čitanju, postoje oni koji Hrvatsku ne smatraju svojom domovinom. Jedni žive u Americi, Njemačkoj, pošli su trbuhom za kruhom, ali postoje oni koji žive u susjedstvu, dođu uzeti penziju u Hrvatsku, a na njihovoj ledini raste šikara. Takvi onemogućavaju svojim susjedima da prošire svoju poljoprivrednu proizvodnju i takvi koji ne brinu o svom zemljištu stvaraju nemoguće uvjete, dapače, ugrožavaju poljoprivrednu proizvodnju svojih susjeda. E upravo zbog takvih treba uvesti naknadu za neobrađeno poljoprivredno zemljište jer oni imaju mogućnost obrađivati to zemljište, ali ne žele. Ukoliko ne žele platiti tu naknadu, oni će temeljem ovog zakona moći ponuditi svoje zemljište za zakup ili prodaju agenciji i za to će dobiti adekvatnu naknadu. Ako pak nemaju namjeru obrađivati zemljište ili ga ne žele ponuditi agenciji za zakup ili prodaju, a koja bi ga stavila dalje u promet, onda doista ne vidim drugi način kako ih kazniti jer ovdje govorimo o nacionalnom resursu, o poljoprivrednom zemljištu, nego da ih se kazni i novčano, odnosno da ih se opali po džepu. Ovaj zakon nudi pojednostavljenje procedure i ukidanje raznih suglasnosti jer činjenica je i točno je što je bilo rečeno u raspravama da su neke suglasnosti dobivene 2002. godine, a da do dan danas natječaji nisu raspisani, seljaci nisu ušli u posjed raspolaganja poljoprivrednim zemljištem. Isto tako mislim da je dobro da se uvodi mogućnost žalbe ministarstvu, što nije bilo dosadašnjim zakonom moguće. Svjedoci smo da je doista bilo malverzacija na razini pojedinih općina i gradova, da načelnici, gradonačelnici nisu zemljište dodjeljivali temeljem Zakona o poljoprivrednim obiteljskim gospodarstvima, nego onima koji nikako po zakonu nemaju prioritet, ali u principu tu se ništa nije moglo napraviti jer nije bila dozvoljena žalba, odnosno nije bilo takve mogućnosti. Dobro je i to što se ukida prioritetna koncesija jer smo svjedoci da su raznorazni tajkunčići koji su bili bliski ovoj ili onoj vlasti potezom pera dobivali zemljište, dok primjerice moji seljaci u Dubici, u Jasenovcu, u Novskoj, Kutini ili negdje drugdje koji su u teškim vremenima rata obrađivali to zemljište su preko noći ostali bez zemljišta. Dobro je i to da se omogućava javnim ustanovama za zaštitu prirode, bilo županijskim ili državnim gospodarenje, upravljanje pašnjacima i livadama jer je činjenica da danas na mnogim pašnjacima i livadama ili raste … [[Govornica se ne razumije.]] ili s druge strane se uvodi, odnosno dovodi stoka za koju se ne zna podrijetlo ni tko im je vlasnik. Zbog toga oni marni vlasnici imaju velikih problema. Isto tako predložila bih Vladi Republike Hrvatske, odnosno ministru koji je ovdje ovlašten da se u članku 6. i onečišćenje živim genetski modificiranim organizmima stavi kao onečišćenje jer je poznato da ispuštanje živih genetskih modificiranih organizama bitno narušava biološku ravnotežu. Članak 24. izazivao je brojne polemike, tu govorimo o prenamjeni zemljišta. Ja predlažem da se također i društvena infrastruktura gradnje vjetroelektrana, trafostanica, ali i poduzetničkih zona oslobodi plaćanja prenamjene. No isto tako ako se to ne iskoristi za namjenu koja je navedena, da se onda ima obaveza platiti pun iznos i vratiti u prvobitno stanje. Svjedoci smo kada govorimo prenamjeni raznih situacija, a mislim da je najsvježija ona o kojoj su i mediji pisali, o kojoj USKOK provodi istragu, a to je "krašograd", tzv. "krašograd" gdje se studentima, vlasnicima dvije novoosnovane tvrtke, karantene i mala ulaganja u Gradu Zagrebu omogućilo mešetarenje sa zemljištem. Grad Zagreb je dao 20 tisuća četvornih metara zemljišta uz Maksimirsku cestu za 35 tisuća četvornih metara u Sesvetskom Kraljevcu. Zemljište u Maksimiru procijenjeno je na 321 € po četvornom metru, a parcela u Sesvetskom Kraljevcu na 185 €. Dakle takve malverzacije zasigurno treba zaustaviti kao i one koje su se dogodile opet u Gradu Zagrebu nedavno, u Resniku, a o tome isto USKOK vodi istragu. Riječ je da se od starosjedioca u Resniku otkupljivalo po 18-36 € kvadrat zemljišta, a onda je to grad urbanizirao i potom je to zemljište naraslo na 230 € po kvadratu pa su nečiji politički podobnici i prijatelji zaradili 16 milijuna €. To je sramota, to je pljačka i to se ne smije dozvoliti i u tom smislu ovaj zakon uvodi red. Želim reći i na kraju da zasigurno da se puno očekuje i u ovom procesu pregovora sa Europskom unijom. Da se i Ministarstvo poljoprivrede i Vlada Republike Hrvatske založe jasno za naše nacionalne interese, a to je svakako očuvanje poljoprivrednog zemljišta, što bolji tretman poljoprivredne proizvodnje u Republici Hrvatskoj i naravno zabrana prodaje zemlje strancima onako kako je to bilo i usuglašeno na 12 godina nakon ulaska u Europsku uniju. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo tri replike i jedan ispravak. Prvo replika gospođa Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Želim replicirati kolegici samo u ovom dijelu naknade za neobrađeno zemljište. Ako bi se to tretiralo da je naknada samo zato da prisilimo nekoga da proda zemlju, u tom slučaju bi se moglo to tumačiti kao da je to protuustavno. Međutim ta naknada se uvodi iz još jednog razloga, a to da je to zemljište ukoliko ga netko ne želi prodati ne mora, ali ga mora držati u kultiviranom stanju, a to znači ne štetiti susjedu, a da bi ga držao u kultiviranom stanju postoje vrlo jeftine mjere što svatko može. A da bismo prihvatili zbog čega je ovo važno, najbolje je otići na otok Susak gdje je kultivirano kvalitetno zemljište vinograda, maslina pretvoreno u džunglu i neprohodno. Prema tome ova mjera mora biti podržana kažem i iz ovog drugog razloga održavanja zemljišta u kultiviranom stanju što svatko može. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor gospođa Petir. Izvolite.
Pa mi se tu u principu kolegice Čuhnil slažemo, jer nedovoljno je vremena da bi se istakli svi aspekti. Svakako da naknada za neobrađeno poljoprivredno zemljište ima svrhu dovesti zemljište u obradivo stanje kako na njemu ne bi rasli korov, šikara i kako to zemljište ne bi predstavljalo opasnost za susjedne parcele. A u svakom slučaju ukoliko postoje oni koji to ne mogu ili ne žele, onda agencija tu može pomoći, uzeti stvar u svoje ruke na način da se to zemljište ponudi u zakup ili prodaju, da onaj vlasnik tog zemljišta dobije adekvatnu naknadu, ali isto tako za one nemarne koji ne žele iskoristiti niti jedan ovaj institut i koji ne razumiju da zemljište jest nacionalno bogatstvo za njih na žalost ne preostaje druga mjera nego a plate naknadu.
Hvala. Replika gospođa Božica Šolić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Eto ponukalo me je za ovu repliku upravo onaj dio gospođe Petiri u njezinoj raspravi kada je govorila da se neće moći više osigurati onim mešetarima koji su mešetarili poljoprivrednim zemljištem i spomenula je tu jedan dio di se događaju ta razna mešetarenja, a to je … /Govornica isključena, pa ponovo uključena./ … sa lijeve strane isključivati, budite parlamentarni. To je "krašograd". Ali ja bi još rekla, mi jednostavno ovim zakonom nećemo dozvoliti takva mešetarenja. Evo jedan samo primjer. Naime na području Demelja, to je moja četvrt Brezovica, gdje se uporno neda da se to poljoprivredno zemljište koje ima komunalnu infrastrukturu onakva kakva je, ali se tu neda prenamjena osobno za tu obitelj. Ali nakon par mjeseci dolaze ti mešetari, dolaze ti mešetari koji vrlo lako izbore građevinsko, prenamjenu građevinsko zemljište a to je naravno u Gradu Zagrebu i tu bi trebalo poraditi više da i odvjetništvo prekontrolira na takav način, jednostavno oduzimajući tim ljudima na rubnim područjima Grada Zagreba njihovo vlasništvo i namjenjujući kojekakvim mešetarima. I čestitam tu i ministru i ministarstvu i cijelome timu što je ovakav zakon ponudio parlamentu, a i građanima Hrvatske i zasigurno ćemo skratiti takvim mešetarima kakvi su danas … /Govornica isključena, pa ponovo uključena./ … i vi, zato me isključujete da me ne čuje Grad Zagreb i Zagrepčani jer upravo ste vi protiv ovog zakona iz razloga da vaši mešetari neće više … /Govornica isključena./ …
Hvala. Očito je da se isključuje, ali ne zna se tko.
SDP.
Odgovor na repliku, gospođa Petir. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, da mene ne iznenađuje ova atmosfera u desnom dijelu dvorane, ja mislim da doista nije dopustivo da se tako galami kada se raspravlja o jednoj važnoj temi o nacionalnom bogatstvu, ali obzirom da smo kroz godine vidjeli koliko ima razumijevanja prema poljoprivredi i poljoprivrednom zemljištu s te strane, onda me to i ne bi trebalo čuditi. Slažem se sa kolegicom Šolić da će ovaj zakon bitno doprinijeti smanjenju mešetarenja poljoprivrednim zemljištem, odnosno dokidanju takvih procesa jer smo svjedoci da se doista svašta događalo. I slažem se s vama kolegice Šolić da je nedopustivo da jedna siromašna obitelj u Brezovici gdje postoji infrastruktura ne može od Grada Zagreba dobiti prenamjenu zemljišta, priključiti se na infrastrukturu i sagraditi si kuću za život, a s druge strane da raznorazni mešetari po 18 eura kupovat zemljište, prodavat ga po 230 eura. Pa zamislite koja je to zarada, 16 milijuna eura nečiji prijatelji dobivaju na prenamjeni zemljišta. To je strašno, to nedopustivo i mislim da stvarno ta dvostruka pravila treba ukinuti, ali da tu posla ima i USKOK i državno odvjetništvo, jer ovaj zakon sam po sebi neće moći u potpunosti biti mjera za zaštitu od raznih mešetara ukoliko sve državne institucije ne shvate da moramo imati prioritete, a prije svega ti prioriteti ne mogu ići u korist pojedinaca koji se bogate na sirotinji.
Hvala. I replika, gospodin Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovana gospođo Petir, a propos vašeg … [[Govornik isključen, ne čuje se.]] ja se slažem gospođo Petir … [[Govornik isključen, ne čuje se.]] Podsjetit ću vas ne nekoliko slučajeva recimo o kojima bruji čitavo Turopolje, na trasi autoceste Zagreb-Sisak … [[Govornik isključen, ne čuje se.]] jedna grupa ljudi vrlo bliskih HDZ-u predvođenih …
Molim vas, kolege, nemojmo isključivat kolegu. Završit ćemo danas sjednicu.
Oprostite, gospodine predsjedniče… Dajte, ne budite neozbiljni. … [[Upadica se ne razumije.]] /Svi govore u glas./… Gospodine predsjedniče…
Dame i gospodo…
Gospodine predsjedniče, molim vas da mi omogućite i da mi teče vrijeme od sada, ne od prije.
Isključuje se, ali nije utvrđeno tko isključuje. To nije utvrđeno, prema tome ja opominjem sve da se ne bavimo isključivanjem. Pomalo postajemo neozbiljni s time. Dozvolite kolegi da završi svoju repliku. Dajte, izvolite.
Oprostite, dajte da mi vrijeme teče od sad. … /Svi govore u glas./ …
Nek' teče. … [[Upadica se ne čuje.]] /Svi govore u glas./ …
Na trasi autoceste Zagreb-Sisak grupa podobnih HDZ-ovih ljudi predvođenih tadašnjim podžupanom Matićem uzela je u zakup velike količine poljoprivrednoga zemljišta, posadila virtualne voćnjake i gle čuda, tuda prolazi autocesta a sada su dobili milijunske odštete. Nadalje, bilo bi zgodno kad ste već sada u Vladi, gospođo Petir, ispitati što se … [[Govornik isključen, ne čuje se.]] na onom dijelu trase koji prolazi kroz lekeničko područje gdje se događa ista stvar. A podsjetio bih također da je ne tako davno priča u javnost izašla kako je jedan poduzetnik uspio od jedne slavonske općine za mali novac dobiti zemljište koje je Vlada posredovanjem jednoga ministra poklonila toj općini za poduzetničku zonu, ali eto gle čuda, i taj poduzetnik koji to preprodaje trgovačkom lancu, a i taj ministar iz istoga su grada, iz istoga Livna. Hvala lijepo.
Imamo jednu povredu Poslovnika. Gospodin Gordan Maras. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegica Šolić je povrijedila članak 214. Je, govorila je, a nije dobila riječ. … [[Upadica se ne čuje.]] /Svi govore u glas./… Govorila je, a nije dobila riječ. Doviknula je iz klupe: "isključuju vas Bernardić i Maras" što nije točno i na taj način… … /Svi govore u glas./ … I na taj način je svojim ponašanjem odstupila od općeg prava ponašanja u Saboru, omalovažila ili vrijeđala predsjedatelja i druge zastupnike, na taj način je rekla da smo mi neozbiljni i da isključujemo druge zastupnike što nije istina. Ja vas molim da je opomenete da to više ne radi.
Nisam dužan slušati tko komu dobacuje. I sluh mi nije baš najbolji da bi svaki detalj mogao… Prema tome, ako je bilo dobacivanja bilo je van odobrenja predsjedavajućeg sjednici. Nemojmo, ljudi, završimo danas ovaj dan. Nemojte isključivat jedan drugoga, pa dajte dokle smo došli da se tim stvarima bavimo. Odgovor na repliku, gospođa Marijana Petir.
Gospodine predsjedniče, kolega Beus Richembergh govorio je o zemljištu koje se nalazi na trasi autoceste Zagreb-Sisak i spomenuo je da je riječ o pojedinim poduzetnicima koji su dobili to zemljište u zakup. Ako su ga dobili u zakup, onda ga ne mogu danas prodati tako da mislim da je on tu nešto pogriješio u razumijevanju samih pojmova zakupa, prodaje i svega što iz tog proizlazi. No, zasigurno da pravila za sve vrijede jednako. Ako on misli da je bilo određenih problema ili malverzacija, postoje državne institucije koje će se s tim baviti. Ono što ja želim reći vezano uz autocestu Zagreb-Sisak, pa meni je drago kao zastupnici 6. izborne jedinice da se autocesta Zagreb-Sisak gradi i da će biti sagrađena u mandatu ove Vlade.
Hvala. Ispravak netočnog navoda. Gospođa Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Kažete kolegice, da se ove razne zloupotrebe jedinica lokalne samouprave nisu mogle do sada spriječiti. Mogle su se do sada spriječiti, a one neće biti onemogućene … [[Govornica isključena, ne čuje se.]] jer ovim zakonom ne zabranjujete prenamjenu poljoprivrednog zemljišta što je nužno da se učini ukoliko se misli sačuvati poljoprivredno zemljište, nego omogućujete golf investitorima da čak bez naknade za prenamjenu na poljoprivrednom naprave golf igrališta. To je jedna stvar, a druga stvar nisu samo, što kažete da su samo takve zlouporabe, bilo je i ovih drugih zlouporaba i nisu jedine i primjer sam gdje moja djedovina kao građevno zemljište od stoljeća postala pod vašom vlašću poljoprivredno i po ovom zakonu moram obrađivati kamenje. A nisam jedina, mnogi su ti. … /Svi govore u glas./ …
Hvala lijepa. Izgleda se popravlja atmosfera u sabornici. Dame i gospodo zastupnici i zastupnice, prekinut ćemo sjednicu, prekinut ćemo raspravu o ovoj točki dnevnog reda budući da još ostaje 25 pojedinačnih rasprava. U utorak u 9,30 sati nastavljamo s ovom točkom dnevnog reda. Prava na redu je gospođa Nadica Jelaš, potom Tatjana Šimac-Bonačić pa onda Branko Kutija i tako redom. Dobro jutro dame i gospodo zastupnici, nastavljamo sa radom. Zamolio bih klubove i zastupnike da u 11,00 sati se skupimo u sabornici radi proširenja dnevnog reda, uvrštavanja nekih točaka koje moramo završiti, odnosno uvrstiti pa raspraviti i završiti. Dakle u 11,00 sati molim klubove da obavijeste zastupnike i zastupnice kako bi proširili dnevni red. Nastavljamo sa prekinutom raspravom o Konačnom prijedlogu Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Na redu je gospođa zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, ministre, kolegice i kolege zastupnici. O Konačnom prijedlogu Zakona o poljoprivrednom zemljištu reći ću samo nekoliko stvari, dakle ograničit ću se na nekoliko predloženih rješenja koja devalviraju ovaj zakon do te mjere da ga u nekim dijelovima čine i neustavnim, iako u posljednje vrijeme neustavne zakonske odredbe zapravo i nisu neka rijetkost u hrvatskoj zakonodavnoj praksi. Prisjetimo se samo Zakona o sigurnosti na cestama koji osim što ima neustavnih odredbi, temeljen je primarno na represiji s ciljem da se visokim kaznama puni državni proračun. Po istoj takvoj matrici sastavljen je i ovaj prijedlog, dakle neke odredbe u suprotnosti su s ustavnim standardima, a visoke naknade za prenamjenu poljoprivrednog zemljišta u funkciji su punjenja državne kase, a idemo redom.U nesuglasju s Ustavom je zakonsko određenje budućeg raspolaganja privatnim poljoprivrednim zemljištem. Od ukupno 2,7 milijuna hektara ukupno raspoloživih poljoprivrednih površina u Hrvatskoj, 1,8 milijuna hektara ili 67% odnosi se upravo na poljoprivredno zemljište u privatnom vlasništvu. Slobodno raspolaganje privatnom imovinom to je standard definiran Ustavom, a ovim se prijedlogom zakona to dezavuira. Dakle nema više slobodne prodaje i zakupa, sve ide preko agencije za poljoprivredno zemljište koja ovim zakonom dobiva praktički neograničene ovlasti. Poučeni lošim iskustvom pretvorbe i privatizacije strahujemo da bi se s takvim velikim ovlastima agencija mogla prometnuti u Fond za privatizaciju poljoprivrednog zemljišta. Bojimo se da bismo uz one svima nam već dobro poznate tajkune, mogli dobiti još i agrarne tajkune čime bi proces privatizacije bio zaokružen, a prodaja svih raspoloživih nacionalnih resursa definitivno okončana. Analogiju vidimo čak i u društveno ekonomskom trenutku, privatizacija poduzeća inicirana je u vrijeme Domovinskog rata, a privatizacija poljoprivrednog zemljišta eto u vrijeme najveće gospodarske krize u posljednjih 80 godina. U kriznim vremenima cijene nekretnina padaju i one postaju lak plijen onih koji su u posljednjih 15-tak godina naakumulirali silni kapital. Osiromašeni hrvatski seljak sigurno neće biti taj koji će kupovati zemljište, on će prije biti u poziciji da ga prodaje. Ovakvog scenarija bojimo se tim više što će ekspozitura agencije zapravo biti jedinica lokalne samouprave. One će naime provoditi postupke prodaje i zakupa poljoprivrednog zemljišta na terenu u ime i za račun agencije, s tim da kod postupanja s privatnim zemljištem tako naime kaže članak 82. konačnog prijedloga zakona, nije jasno definirano čak ni to tko agenciji predlaže najpovoljnijeg ponuditelja prema redoslijedu prvenstvenog prava kupnje ili zakupa. Da li je to predstavničko tijelo, dakle općinsko ili gradsko vijeće, odnosno skupština Grada Zagreba ili je to izvršni organ, dakle izabrani načelnik ili gradonačelnik. Jer ako je to načelnik ili gradonačelnik, prostor za pogodovanje i korupciju je daleko veći. Jedna od najvažnijih funkcija agencije je okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta budući da su poljoprivredni resursi u Hrvatskoj atomizirani, razdrobljeni, dakle proizvodne parcele su usitnjene s tendencijom nastavka smanjivanja obradive površine po poljoprivrednom gospodarstvu što je zapravo i najveći ograničavajući faktoru za primjenu agrotehničkih mjera u cilju komercijalne poljoprivredne proizvodnje. Doista mi nije jasno kako se ovim zakonom misli osigurati okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta kao pretpostavke dakle za povećanje poljoprivredne proizvodnje, kada, dakle kada je u pitanju poljoprivredno zemljište u državnom vlasništvu okrupnjivanje bi moglo ići kroz programe raspolaganja koje donosi jedinica lokalne samouprave uz suglasnost nadležnog ministarstva mada ni tu stvari ne idu glatko, a to potvrđuje podatak da od ukupno 471 jedinice lokalne samouprave koje na svom području imaju poljoprivredno zemljište u državnom vlasništvu, čak njih 95, dakle svaka peta još uvijek nije izradila svoje programe raspolaganja poljoprivrednim zemljištem. Dakako neusporedivo više problema ima s okrupnjavanjem poljoprivrednog zemljišta u privatnom vlasništvu, a upravo ono kao što sam naprijed već naglasila, čini većinu točnije više od dvije trećine ukupno raspoloživog fonda poljoprivrednog zemljišta. Dakle u ovom slučaju okrupnjavanje će ostati nemoguća misija ako se uz ovaj zakon o kojem je danas riječ, ne izmijene i aktualni propisi o nasljeđivanju kojima će se onemogućiti daljnje cijepanje zemljišnih posjeda. U prilog okrupnjavanju poljoprivrednog zemljišta ne ide ni aktualni sustav državnih potpora po kojem je minimalna poticana površina za najvažnije ratarske kulture svega jedan hektar. I još nekoliko riječi oko prenamjene poljoprivrednog zemljišta. Jasno je da je svrha naknade za prenamjenu očuvanje poljoprivrednog zemljišta kao dobra o posebnog interesa za Republiku Hrvatsku i predmeta njezine osobite zaštite. No unatoč dobrim namjerama utvrđena visina naknade je previsoka. Kako ćete naime objasniti investitoru koji je kupio gradilište, da još mora platiti dodatnih 50% od već plaćene cijene zemljišta, ovaj puta za prenamjenu zemljišta. Obzirom da se dobar glas daleko čuje, a loš još dalje, ovih smo dana čuli reakcije na ovakav prijedlog zakona čak iz švedske. IKEA razmišlja o odustajanju od gradnje velikog prodajnog centra u Zagrebu iz razloga, što bi za prenamjenu poljoprivrednog zemljišta morala platiti dodatnih 16 milijuna kuna. Tako reagiraju potencijalni inozemni investitori. Što će tek reći domaći investitori pritisnuti globalnom krizom, oskudicom financijskih sredstava, odnosno njihovom visokom cijenom. Tko će uopće investirati i tko će uopće osiguravati gospodarski rast i razvoj. Osim toga, iz članka 25. predloženog zakona nije jasno tko kontrolira naplatu naknade za prenamjenu poljoprivrednog zemljišta po izdanom rješenju. Propisan je rok za plaćanje po izdanom rješenju, kao i naplata zakonske zatezne kamate ako naknada nije plaćena u roku. Međutim, nije utvrđeno tko kontrolira da li je naknada uopće naplaćena. I samo još jedna pojedinost vezana uz prenamjenu. Iako se člankom 23. zakona promjenom namjene poljoprivrednog zemljišta u smislu plaćanja jednokratne naknade smatra i izgradnja sportskih terena, u članku 24. predviđa se izuzeće od tog pravila, gle'te čuda, za izgradnju golf igrališta. Dakle, izgradnja golf igrališta zakonski je izjednačena u smislu oslobađanja od plaćanja naknade za prenamjenu poljoprivrednog zemljišta s objektima od općeg interesa kao što su primjerice, građevine za zaštitu poplava, komunalna, željeznička i cestovna infrastruktura, škole, bolnice, groblja i sl. Ovo je primjer otvorenog pogodovanja krupnom kapitalu. Dakle, umjesto da ga se oporezuje, oslobađa ga se plaćanja naknada, sve po modelu tko ima, daj mu još. Dakle, zbog svega navedenog bilo bi dobro da ovaj prijedlog zakona ide na popravak, tj. u treće čitanje kako bismo dobili zaista kvalitetan zakon koji će moći biti u upotrebi jedno duže vrijeme. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Državni tajniče, kolegice i kolege. Dosadašnji zakon se odnosio najvećim dijelom na raspolaganje državnim poljoprivrednim zemljištem dok poljo-privredno zemljište u privatnom vlasništvu nije bio uređen posebni propisom, nego općim propisima koji uređuje vlasništvo. Programom raspolaganja poljoprivrednim zemljištem u državnom vlasništvu, odnosno prodaji, zakupu, koncesiji, donosi program jedinica lokalne samouprave. Međutim, iz ovih podataka vidimo da 95 općina odnosno gradova nije donijelo takve programe. Pitam se zapravo zašto tu nije obuhvaćena županija, obzirom da županije imaju svoje upravne odjele za poljo-privrede i mogu biti uključene ili u rad agencija ili u biti da pomažu jedinicama lokalne samouprave odnosno općinama i gradovima koji se nalaze u sklopu te županije. U obrazloženju zapravo je navedeno koliko posto je izvršeno u tim programima, što se odnosi recimo na prodaju pa kaže se da je, što se tiče prodaje izvršeno 16% od planirane prodaje. Što se tiče zakupa, 50% je dano u zakup od planiranog zakupa, odnosno koncesija 50% od planirane. Za povrat zemljišta piše se koliko se predviđa, ali ne kaže se koliko je vraćeno. Zašto se to pitam? Pitam se to upravo zbog mojih Konavljana koji su nepravedno ostali bez zemlje, a Zakonom o naknadi na imovinu oduzete za vrijeme jugo-komunističke vladavine koji je usvojen '96. godine određuje se kad je u pitanju poljoprivredno zemljište da se isto vraća vlasnicima. Od oštećenih građana saznajem da su predmeti dugo bili u ladicama te da je do sada vraćeno samo dio. Nažalost, na predizbornim skupovima to se koristi tako da se obećava da će se vratiti djedovina, međutim djedovina mojim Konavljanima nije vraćena. Pitam se do kada. Kada se govori o privatnom poljoprivrednom zemljištu tada se navode dva problema. To su stalni trend usitnjenja parcela i neiskoristivost parcela poljoprivrednih površina za poljoprivrednu proizvodnju. Samo prodajom državnog poljo-privrednog zemljišta ili kupnjom privatnog poljoprivrednog zemljišta nije dovoljno za okrupnjenje posjeda što je zapravo cilj, što vidimo i u ovom prijedlogu zakona. Pitamo se kakav je odnos prema malim vlasnicima poljoprivrednih zemljišta. Sigurno nisu ti ljudi, odnosno ta domaćinstva, oni koji namjerno ne žele proizvoditi, koji namjerno ne obrađuju na svojim posjedima. Kako se ovim zakonom odnosimo prema njima? Jučer sam pričala sa jednom mojom sugrađankom koja mi je dala svoje viđenje. Naime, njen otac posadio je vinovu lozu za stolno grožđe. Radilo se, odgojilo se četvero djece na tome i naučilo se kako se obrađuje zemlja, školovalo se. Otac je svoje proizvode prodavao na tržnici odnosno hotelima. Međutim, privatizacijom hotelskih kuća započela su se primjenjivati nova pravila poslovanja u kojima nije bilo mjesta za proizvode malih poljoprivrednika iz mojih Konavala i župe. Uvoze se kontingenti povrća iz raznih zemalja upitne kvaliteta. Da je bilo više poticaja, stimulacije, edukacija, bilo bi sigurno više obradivih površina, bilo bi sigurno više obrađenog poljoprivrednog zemljišta. Ovim prijedlogom zakona se zadire u slobode raspolaganja privatnog vlasništva. Propisane su obveze da se zemlja mora održati sposobnim za poljoprivrednu proizvodnju i obrađivati ga ne umanjujući njegovu vrijednost te su propisane i kazne za neobrađivanje. Što je već spomenuti i do sada u par diskusija, 2002. godine koalicijska vlast u Poreznom zakonu donijela je odredbu koja je omogućavala da lokalna uprava naplaćuje porez na neobrađeno zemljište. Međutim naravno, Ustavni sud je to proglasio neustavnim i ukinuo, a sad se opet uvodi ta kategorija u zakonu. Poljoprivredno zemljište u vlasništvu države raspolaže se na temelju programa, što sam prije spomenula, koje donosi jedinica lokalne samouprave, a isto tako postupanje prodaje i zakupa privatnog poljoprivrednog zemljišta provode također jedinice lokalne samouprave, obzirom da smo čuli i u petak u diskusijama o mogućoj korupciji pogodovanju podobnima, zatim ne držanja zakona, propisa, kriterija, tko će kontrolirati u biti ta moguća pogodovanja. Trebalo bi još na kraju preispitati rješenje predloženo člankom 24. stavak 1. kada se među investitore koji se oslobađaju plaćanja naknada kod mijenjanja namjene poljoprivrednog zemljišta, zbog umanjenih vrijednosti navodi se zapravo i slučaj gradnje golf igrališta. Ja jesam za poticanje, međutim poticati treba na drugi način, a ne oslobađati naknade i upravo zbog toga mišljenja sam da to treba preispitati. Obzirom da je, kako se i navodi, poljoprivredno zemljište dobro općeg interesa, predlažem kao i moji prethodnici, moji kolege iz SDP-a, da prijedlog zakona ide u treće čitanje i sigurno neću glasovati za ovakav zakon. Hvala lijepo.
Hvala. Obavještavam da će sjednica Odbora za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj da će se zapravo ta sjednica održati danas u 13,30 u dvorani "Eugena Kvaternika" soba broj 233. Na redu je gospodin zastupnik Branko Kutija. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Dosadašnji Zakon o poljoprivrednom zemljištu odnosio se najvećim djelom na raspolaganje držanim poljoprivrednim zemljištem. Program raspolaganja zemljištem u vlasništvu države za svoje područje donosile su i do sada jedinice lokalne samouprave uz suglasnost ministarstva. U Republici Hrvatskoj ukupno je 541 jedinica lokalne samouprave od kojih 70 nemaju državnog poljoprivrednog zemljišta, a 95 općina ili gradova do sada još nije izgradilo svoj program. Primjena zakona u praksi pokazala je da postoje brojne zapreke koje usporavaju proces raspolaganja poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države putem prodaje, zakupa i koncesije. Rezultat je stalni trend usitnjavanja naših proizvodnih parcela i smanjivanje površine zemljišta po poljoprivrednom gospodarstvu. Poseban je problem i ne korištenje poljoprivrednih površina za poljoprivrednu proizvodnju. Ukupne poljoprivredne površine u Zadarskoj županiji obuhvaćaju 231 tisuću 746 hektara od toga 68 tisuća 976 hektara su obradive površine, a ostatak su pašnjaci. Po popisu poljoprivrede 2003. godine obuhvaćeno je 14 tisuća 413 jedinica s poljoprivrednom proizvodnjom od toga 14 tisuća 392 kućanstva, te 21 poslovni subjekt. U prosjeku jedna jedinica propisa je koristila 1,46 hektara poljoprivrednog zemljišta na ukupno 5 i više parcela. Na području 13 jedinica lokalne samouprave nalaze se poljoprivredno zemljište u vlasništvu RH, a temeljem zakona dosadašnjeg o poljoprivrednom zemljištu gradovi Biograd, Benkovac, Nin, te općina Posedarje donijeli su programa raspolaganja te proveli natječaj i potpisali ugovore o zakupu i prodaji poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu države na ukupno tisuću hektara. Za površine koje su programom predviđene za koncesiju natječaj je raspisalo bivše Ministarstvo poljoprivrede za dobra Vrana i … [[Govornik se ne razumije.]] ukupne površine tisuću i 600 hektara. Na području općine sv. Filip Jakov, Škabrnja, Novigrad, Lišane Ostrvičke, Pakoštane, Zemunik sve su općine donijele programe raspolaganje, te su u završnim fazama za provedbu natječaja za zakup i prodaju poljoprivrednog zemljišta. Ukupno se nalazi oko 900 hektara poljoprivrednog zemljišta. Grad Pag nije dobio suglasnost ministarstva na predloženi program, a radi se uglavnom o pašnjacima, a općina Gračac još nije izradila program raspolaganja. Iz navedenih podataka vidljivo je da se oko 95% poljoprivrednog zemljišta nalazi u privatnom vlasništvu, na velikom broju malih parcela, što je sigurno najveća zapreka za organiziranje intenzivne i ekonomski održive proizvodnje. Gospođo Šimac ili kolegice Šimac iz ovih podataka je vidljivo da nije bilo nikakve korupcije, nikakvih pogodovanja što ste vi u svojoj raspravi sada apostrofirali. Ovim zakonom predlaže se formiranje centralnog informacijskog sustava o poljoprivrednom zemljištu, koji se formira na osnovi podataka iz katastra u njegovu glavnu bazu informacija, čini sustav za identifikaciju zemljišnih čestica. U centralnom sustavu se nalaze i podaci o raspolaganju o poljoprivrednom zemljištu, stanju i monitoringu i zaštiti zemljišta. Propisano je tko sudjeluje u održavanju sustava. Propisana je i obveza za pravne i fizičke osobe da zemljište moraju održavati sposobnim za poljoprivrednu proizvodnju i obrađivati ga sukladno tehničkim mjerama ne umanjujući njegovu vrijednost. Zakonom su pooštreni uvjeti promjene namjene poljoprivrednog zemljišta. Osim po do sada važećim definicijama promjenom namjene smatra se eksploatacija pijeska, šljunka, kamena, gline, površinski kopovi itd. Programima raspolaganja ne mogu se umanjivati poljoprivredne površine koje su u funkciji proizvodnje. Prijedlog programa sa popratnom dokumentacijom izlaže se na javni uvid u sjedištu općine ili grada i taj program znači traje, odnosno ovdje traje 15 dana što do sada nije bila praksa. Poljoprivredno zemljište u vlasništvu države prodaje se, daje u zakup dugogodišnji zakup i koncesiju za ribnjake fizičkim ili pravnim osobama na temelju programa. Prije donošenja programa jedinice lokalne samouprave ne mogu raspolagati poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu Republike Hrvatske. Fizičke i pravne osobe imaju prvenstveno pravo kupnje ili zakupa, prema utvrđenom redoslijedu uz uvjet da prihvate najvišu cijenu koju je ponudilo bilo koji od ponuđača koji ispunjava natječajne uvjete i da ponudu priloži naravno gospodarski program korištenja poljoprivrednog zemljišta. Ukoliko najviša ponuđena cijena na natječaju za prodaju ili zakup od strane ponuđača koji ispunjava natječajne uvjete prelazi dvostruki iznos početne cijene, takva ponuda se smatra ne važećom. Poljoprivredno zemljište u vlasništvu države daje se u zakup fizičkoj ili pravnoj osobi koja se bavi poljoprivrednom proizvodnjom na rok od 20 godina. Dugogodišnji zakup je na 50 godina. U dugogodišnji zakup daju se proizvodno tehnološke cjeline koje obuhvaćaju katastarske čestice poljoprivrednog zemljišta koje su dugogodišnjim programom predviđene za dugogodišnji zakup. Za obavljanje poslova okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta i unapređenja gospodarenja poljoprivrednim zemljištem, Vlada Republike Hrvatske uredbom osniva Agenciju za poljoprivredno zemljište kao specijaliziranu javnu ustanovu. Agencija ostvaruje sredstva na temelju ovog zakona, državnog proračuna, obavljanjem svoje djelatnosti i iz drugih izvora, načini pod uvjetima propisanih aktom o osnivanju i Statutom. Postupak i način kupnje poljoprivrednog zemljišta, kao i gospodarenje zemljišnim fondom, uređuje se ovim zakonom. Provedbom ovog zakona očekuje se uvođenje veće discipline u prenamjeni poljoprivrednog zemljišta, formiranje jezgre poljoprivrednih gospodarstava koja će imati dugoročnu perspektivu poljoprivrednih proizvođača s obzirom na zemljišne potencijale. Početak procesa okrupnjavanja poljoprivrednih gospodarstava, iz fonda privatnog poljoprivrednog zemljišta, kao i pojačani promet privatnim zemljištem. Uspostavom informacijskog sustava poboljšat će se upravljanje poljoprivrednim zemljištem. Ubrzavanje raspolaganja državnim zemljištem, glavni je prioritet koji treba proisteći provedbom zakona, a ribnjacima treba osigurati dugoročnu osnovu za daljnji razvoj davanjem u koncesiju, a uspostavom agencije ubrzat će se procesi okrupnjavanja kao i ukupni procesi raspolaganja poljoprivrednim zemljištem. Zahvaljujem.
Hvala. Gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Pa da je pravni status poljoprivrednog zemljišta pitanje samo prava onda bismo vjerojatno lako riješili problem. Pošto je pitanje poljoprivrednog zemljišta ne samo pravno već ekonomsko posebno, socijalno pitanje to je pitanje i budućnosti sela i održivog razvitka našeg sela mislim da Zakon o poljoprivrednom zemljištu zahtijeva puno ozbiljniji pristup nego što je ovaj prijedlog zakona učinio. Naime, Ustav Republike Hrvatske u nekoliko članaka govori o vlasništvu a u članku 50. i članku 52. govori o zemljištu kao od posebnog interesa za Republiku Hrvatske i svako ograničenje prava vlasništva na zemljištu odlučuje Hrvatski sabor kroz zakon. A prijedlog zakona ne respektira članak 30. Zakona o vlasništvu, pa članak 30. kaže da vlasnik ima među ostalim pravo posjedovanja uporabe, korištenja i raspolaganja sa svojom stvari, a predloženi zakon u članku 5. već otprilike, ne otprilike nego točno kaže da će jedinice lokalne samouprave raspolagati poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države. Dakle, uzele su za pravo, nude hrvatskom parlamentu da pravo raspolaganja zemljišta u vlasništvu države prenesemo na jedinice lokalne samouprave. Je li to mi hoćemo ili nećemo? Ja mislim da ne smijemo. Evo zašto. Prošli petak glasovali smo o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima gdje smo poljoprivredno zemljište isključili pravo da ga mogu kupovati građani zemalja Europske unije u nekom roku. A sada otvaramo da tako kažem pljačku na najvažnije nacionalno dobro. Ako smo isključili kapital i predstavnike zemalja Europske unije to smo učinili zato da ne bi vlasništvo poljoprivrednog zemljišta kupovali predstavnici Europske unije jer je naš seljak vlasnik poljoprivrednog zemljišta sada u krizi ekonomski nejak i zemlja bi otišla za jeftine novce predstavnicima drugih zemalja, ali kad je naš tajkun u pitanju mi ćemo to sada otvoriti brešu potpuno. Dakle, otvaramo ponovo da tako kažem zakonitu pljačku najvrjednijeg dobra u Hrvatskoj, poljoprivrednog zemljišta u eri krize. Ako je to politička poruka onda predbacujem i predlagatelju i Vladi Republike Hrvatske i predstavnicima većine u hrvatskom parlamentu, ako donesu ovakav zakon to će biti ponovo sudjelovanje političke pozicije u grijehu struktura. Bit će to ponovno sudjelovanje u grijehu struktura, jer u krizi otvoriti prodaju poljoprivrednog zemljišta i to na način da se vlasništvo državno zapravo prenese općinama a da se od privatnih da tako vlasnika kažem mada zakon poznaje samo jedno vlasništvo može na tiho oduzeti a najlakše prisiliti na prodaju. Evo nekoliko članaka za ilustraciju moje tvrdnje. Već sam spomenuo članak 5. U članku 15. poljoprivredno zemljište u privatnom vlasništvu koje se ne obrađuje upravno tijelo općine odnosno grada donijet će odluku da se ono da u zakup bez pitanja vlasnika. U članku 18. na poljoprivrednom zemljištu u vlasništvu države opet bez pitanja dakle nacionalno generalno prenosimo pravo da se osnuje služnost bez utvrđivanja posebnog interesa za tu služnost. A za svaku služnost, na svakom vlasništvu mora se donijeti odluka zakonom. Ali gledajte apsurda. Kad je riječ o naknadama za pretvaranje poljoprivrednog zemljišta u druge namjene onda se radi razlika od 50% da tako kažem naknade do 25% je 100% a ne obrazlaže koji su to interesi da se tako naknada utvrđuje. Nema nijednog ekonomskog razloga koji potkrjepljuje 25, 50 ili 100%. Zašto? A najgore što sam mogao pročitati da je potpuno oslobođen plaćanja naknade za pretvaranje poljoprivrednog zemljišta u neko drugo je izgradnja golf igrališta. Zar je golf igralište od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku? Ako jeste dajte nam argumente pa ćemo glasati o tome. Ponovo u članku 30., poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu Republike raspolažu općine odnosno lokalna jedinica na temelju programa koje donosi opet ta općina, odnosno lokalna jedinica. Ili, članak 30., poljoprivredno zemljište u vlasništvu države prodaje se ili daje u zakup javnim natječajem, itd., odluku o raspisivanju javnog natječaja za prodaju i zakup poljoprivrednog zemljišta donosi općinsko odnosno gradsko vijeće a radi se o državnom vlasništvu o kojem odlučuje zapravo ovaj parlament. Ali da vas ne zamaram svim time, samo ću još pročitati ovo što utvrđuje članak 81. Dakle, riječ je zaista o privatnom vlasništvu, ne radi se o našem zajedničkom vlasništvu nego pojedincu. Kaže, "Postupak prodaje i zakupa privatnog poljoprivrednog zemljišta provodi jedinica lokalne samouprave u ime i za račun agencije". Pa svatko zna da se ne može prenijeti više prava nego što ih sam vlasnik ima. Kako bi to agencija u ime i za račun agencije prodala nešto ako to nije već postalo njezino. Kako bi mogla ona dati nekome tabelarnu ispravu da se upiše u zemljišne knjige, jer je prenijela mu vlasništvo, ako ona nije postala vlasnik. Ovdje kaže u ime i za račun agencije i to privatno zemljište. Ja jednostavno moram reći da je preslaba kvalifikacija ovoga zakona da on nije u interesu Republike Hrvatske, građana Republike Hrvatske. U, ponavljam, u vremenu krize kada Vlada govori da visimo o koncu, da smo "u banani", mi radimo Zakon o prodaji poljoprivrednog zemljišta, i državnog i poljoprivrednog i to kome. Pa onima koji drže naše banke. Jasna je ovdje namjera da se što prije okrupni posjed na crni način, a onda ćemo poslije kada uđemo u Europsku uniju i kada steknu građani zemalja Europske unije mogućnost da ga kupuju, prodati kao i što smo do sada prodavali za nekoliko puta skuplju cijenu. Ponavljam još jedanput, oni koji budu sudjelovali u donošenju ovakvog zakona sasvim sigurno će sudjelovati u grijehu struktura. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Dalje je na redu, poštovani zastupnik Franjo Lucić.
Poštovana potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Program raspolaganja poljoprivrednim zemljištem, u vlasništvu države za svoje područje, donose jedince lokalne samouprave, općine i gradovi, naravno uz suglasnost Ministarstva poljoprivrede, ako znamo da u Republici Hrvatskoj imamo 541 jedinicu lokalne samouprave onda moramo reći da od njih 70 nemaju državnog zemljišta a 95 općina i gradova do sada još nije izradilo svoj program. Programima koji su dobili suglasnost Ministarstva poljoprivrede obuhvaćeno je ukupno 531 tisuću 675 hektara poljoprivrednog zemljišta. Poljoprivredno zemljište je prema ovome zakonu dobro od interesa za Republiku Hrvatsku koje ima njezinu osobitu zaštitu. Poljoprivredno zemljište ne mogu pravnim poslom stjecati stvarne pravne i fizičke osobe, osim ako međunarodnim ugovorom nije drugačije određeno. Poljoprivrednim zemljištem, smatraju se poljoprivredne površine, oranice, vrtovi, livade pašnjaci, voćnjaci, maslinici, vinogradi, ribnjaci i ostalo. Kada govorimo o konačnom prijedlogu zakona onda je bitno reći da ovim zakonom utvrđuje se zaštita korištenja i promjena namjene poljoprivrednog zemljišta što je ovdje već do sada i puno toga rečeno, uspostava informacijskog sustava, poljoprivrednog zemljišta, raspolaganje poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države, raspolaganje neobrađenim poljoprivrednim zemljištem, osnivanje i djelatnost agencije itd.. Ministarstvo nadležno za poljoprivredu uspostaviti će informacijski sustav što je jako bitno oko podataka o poljoprivrednom zemljištu u Republici Hrvatskoj. Informacijski sustav u svrhu učinkovitog je gospodarenja poljoprivrednim zemljištem i praćenje tržišta poljoprivrednim zemljištem, informacijski sustav se sastoji od sljedećih podsustava. Dakle, imamo informacijski sustav za raspolaganje poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države, informacijski podsustav o raspolaganju poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu fizičkih i pravnih osoba, informacijski podsustav o održavanju i zaštiti poljoprivrednog zemljišta. Poljoprivredno zemljište se mora održavati sposobnim za poljoprivrednu proizvodnju. Pod održavanjem poljoprivrednog zemljišta sposobnim za poljoprivrednu proizvodnju smatra se sprječavanjem njegove zakorovljenosti i obrastanjem višegodišnjim raslinjem. Svakako smo svjedoci u svojim jedinicama lokalnih samouprava da upravo na svakom području imamo dosta površina koje su upravo obrasle, koje su zarasle u korov i svakako će ovaj zakon pridonijeti boljem gospodarenju zemljišta u svim jedinicama lokalne samouprave. Radi omogućavanja proizvodnje zdravstveno ispravne hrane, radi zaštite zdravlja ljudi životinjskog i biljnog svijeta, nesmetano korištenje i zaštite prirode i okoliša, provodi se zaštita poljoprivrednog zemljišta od onečišćavanja. Pravne ili fizičke osobe dužne su pratiti stanje poljoprivrednog zemljišta koje koriste na temelju zakupa, dugogodišnjeg zakupa i koncesije za ribnjake. Pravne i fizičke osobe koje onečiste poljoprivredno zemljište štetnim tvarima tako da je poljoprivredna proizvodnja na tom zemljištu umanjena ili onemogućena dužni su platiti naknadu štete vlasnicima ili ovlaštenim zemljištima što do sada to nije bio slučaj. Pravne ili fizičke osobe, dužne su u slučaju onečišćenja o svom trošku obaviti sanaciju poljoprivrednog zemljišta na način i u roku koje rješenjem utvrdi ministarstvo na temelju stručnog mišljenja zavoda. Kada govorimo o zaštitama imamo također i agrotehničke mjere zaštite poljoprivrednog zemljišta od erozije, tu se svakako podrazumijeva ograničenje ili potpuna zabrana sječe voćaka osim sječe iz agrotehničkih razloga. Ograničavanje i iskorištavanje pašnjaka, propisivanjem vrsta i broja stoke, te vremena i načina ispaše, zabrana preoravanja livada, pašnjaka i neobrađenih površina na strmim zemljištima. A mislim da smo i svjedoci i da najbolje smo to vidjeli kako to rade austrijanci. Slobodno možete vidjeti da nema niti jednog brežuljka koje nije obrađeno i vjerojatno smo se mnogo puta pitali kako i na koji način oni to obrađuju. Dok je kod nas slučaj do sada bio da takva zemljišta jednostavno nisu obrađena. I svakako će se i ovim zakonom nastojati zaštiti upravo takve površine, prvenstveno da budu obrađene. A onda svakako da u svim našim naseljima i kao što sam rekao jedinicama lokalne samouprave se upravo, prvenstveno u našim selima uspostavi jedna proizvodnja a to je sigurno stočarska proizvodnja i koja će sigurno u konačnici dati i rezultate. Poljoprivredno zemljište u privatnom vlasništvu koje se ne obrađuje, sukladno agrotehničkim mjerama i nije obrađeno u prethodnom vegetativnom periodu može se dati u zakup fizičkoj ili pravnoj osobi na rok od 3 godine uz naknadu zakupnine vlasniku zemljišta. Poljoprivredno zemljište u u privatnom vlasništvu koje je obraslo višegodišnjim raslinjem može se dati u zakup fizičkim ili pravnim osobama na rok do 10 godina uz naknadu zakupnine vlasnika zemljišta. Naravno da ćemo na ovaj način svakako prisiliti svakoga onoga bez obzira što ovdje kolege sa lijeve strane pokušavaju reći kako je to i protuustavno mi moramo već jednom shvatiti da onaj tko želi obrađivati zemlju, onaj tko se želi baviti stočarskom proizvodnjom da mu se moraju osigurati dovoljne površine zemlje. Međutim svjedoci smo da pojedine jedinice lokalne samouprave imaju dovoljne količine no kako sam na samom početku rekao pojedine i nemaju. Stoga ako se i zemljište nalazi u privatnom vlasništvu a ne želi ga isti vlasnik obrađivati pa logično je da se nekome dade da ta zemlja bude obradiva i ja ne vidim šta je tu protuustavno. Pa nikome se ništa ne oduzima. Nikome se ništa ne otima. Jedino je ovim zakonom rečeno da upravo ti koji ne obrađuju dadu mogućnost i naravno uz naknadu pa ne vidimo ništa šta je tu suprotno bilo kojem zakonu. Kada govorimo o naknadama naknada se plaća prema površini građevinske čestice, stambene ili druge građevine. Ovdje je također kao što će biti i rečeno predviđeno da se svim onim špekulantima koji su do sada koristili upravo takvim stvarima spriječi da bi kupovali poljoprivredno zemljište i kasnije ga pretvarali, ne znam, u građevinsku zonu ili bilo šta drugo. Za poljoprivredno zemljište koje se na dan stupanja na snagu ovoga zakona nalazi izvan granica građevinskog područja a nakon izmjene prostornog plana je obuhvaćeno granicama građevinskog područja visina naknade određuje se u iznosu od 50% od prosječne cijene zemljišta unutar granica građevinskog područja. Za osobito vrijedno obradivo i vrijedno obradivo poljoprivredno zemljište koje se na dan stupanja na snagu ovoga zakona nalazi izvan granica građevinskog područja a nakon izmjene prostornog plana je obuhvaćeno granicama građevinskog područja, visina naknade određuje se u iznosu od 100% od prosječne cijene zemljišta unutar granica građevinskog područja. Za poljoprivredno zemljište koje se nalazi unutar granica građevinskog područja visina naknade određuje se u iznosu od 25% prosječne cijene. Poljoprivredno zemljište u vlasništvu države prodaje se ili daje u zakup, dugogodišnji zakup i koncesiju za ribnjake fizičkim i pravnim osobama na temelju programa. Također kada govorimo o miniranim površinama onda poljoprivredno zemljišta u vlasništvu države moraju biti posebno označeni i mogu se predvidjeti za zakup ili dugogodišnji zakup. Naravno tu je sada stvar razminiranja, tko će i kako će to platiti, da li će to ići na teret onoga koji uzima zakup ili na teret države? Naravno to, tome svakako treba još vidjeti. Površine, pašnjaci i livade u vlasništvu države koji se nalaze u zaštićenim područjima u nacionalnim parkovima i parkovima prirode, poljoprivredno zemljište koje je otkupila agencija za poljoprivredno zemljište, poljoprivredno zemljište koje je otkupila agencija za pravni promet i posredovanje nekretninama ne uvrštavaju se u program. Jedinice lokalne samouprave su dužne odrediti u programu maksimalnu površinu koja se može prodati pojedinoj fizičkoj ili pravnoj osobi sukladno posebnoj odluci Vlade Republike Hrvatske. Ovdje i državni tajnik, evo samo još ovo da kažem gdje smo rekli da kada se radi o prioritetu kupnje, da li je to agencija ili lokalna samouprava ja bih se isto založio da prioritet kod kupnje ima lokalna samouprava ali to smo rekli da ćemo se još čuti oko toga i ne znam dokle smo došli. No u svakom slučaju podržavam donošenje ovoga zakona i smatram da će ovaj zakon donesti svakako prosperitet za poljoprivredu. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo. Ja vas molim da se držite odobrenog vremena pogotovo ako čitate obrazloženja iz predloženih zakona. Imamo jednu repliku. Za repliku se javio zastupnik Josipović.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolegice i kolege ja bih se samo osvrnuo na tezu kako člankom 15. nitko nikome ne oduzima zemljište naravno ne u smislu vlasništva. Međutim ako netko uzme tuđe poljoprivredno zemljište u zakup i time 10 godina nekoga onemogući da ga koristi to je naravno ozbiljno ograničenje vlasništva koje možda i može imati opravdanje. Ja se slažem poljoprivredno zemljište treba privesti svrsi. I ono što je meni sporno u ovome dakle nije cilj koji se želi ostvariti nego način iz razloga jer vidimo barem iz ovoga kako je formuliran članak 15. da vlasnik nema nikakvog, nikakvu mogućnost sudjelovanja u postupku ili možda pobijanja činjenice na koje bi se temeljila odluka o dodjeli zemljišta u zakup. Dakle upravno tijelo utvrđuje ove kriterije i naprosto gradonačelnik ili načelnik zaključuje ugovor. Ja se pitam gdje je tu pravna zaštita za vlasnika koji se možda ne slaže s tim, koji možda može smatrati da je riječ o nekoj zlouporabi. Ja bih predložio ako je ikako moguće da se ugradi neki sustav zaštite prava vlasnika. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku zastupnik Lucić.
Hvala lijepa. Pa ja sam upravo ovdje apostrofirao i rekao, a to je iz vašeg izlaganja, ne samo od, ne znam jednog kolege, vi ovdje doista tumačite da se zemlja nekom otima, a ja sam upravo govorio da sve one zapuštene površine koje su u privatnom vlasništvu moraju biti obradive pa onda na koji način jednostavno obrađivati ta zemljišta ako sam vlasnik to ne dopušta? Pa naravno treba mu se oduzeti, ne oduzeti kao pravo i vlasništvo ali svakako mu treba platiti zakup, ali da zemljište bude u upotrebi a ne da stoji i dalje korov i šikara kao, a vi stalno govorite da se tu krše ustavna prava, da se zemljište otima ko da se nalazimo u socijalizmu ali mislim davno smo već to prošli. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Na redu za raspravu je uvaženi zastupnik Šimo Đurđević.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, gospodo državni tajnici i suradnici. Evo ja ću se vrlo kratko obratiti na 3, 4 afirmativne stvari i po meni dvije, tri stvari koje su u prijedlogu ovog, u drugom čitanju prijedloga ovog Zakona o poljoprivrednom zemljištu po meni upitne. Evo ja ću odmah krenuti sa tim famoznim, a možda i ne člankom 15. iako se zakonom propisuje promet i raspolaganje privatnog poljoprivrednog zemljišta čiji natječajni postupak provode upravna tijela znači općine i gradovi. Po meni je upitna iz razloga jer neke naše općine na terenu, čak je i načelnik volonter, nemaju ekipu i tim koji bi trebao provesti natječajni postupak, raspolažu već sa državnim poljoprivrednim zemljištem i sada su dobili još i tu zadaću da raspolažu i sa poljoprivrednim, sa privatnim zemljištem. Mislim da bi u educiranju i stručnoj pomoći općinama i gradovima trebali odraditi županije i Uredi državne uprave na terenu. Ja sam to u ovih godina zamijetio da bi to bilo na terenu potrebito pomoći općinama koji nemaju educirani stručni kadar da provode raspolaganje poljoprivrednim zemljištem bez obzira o kojem obliku raspolaganja se radi. Želio bih što se tiče obrazloženja članka 36. po meni je to dobro i afirmativno kod provođenja prava prvenstva kupnje, odnosno zakupa ističem između ostalog dobro raspoređene kriterije, jer prednost imaju oni poljoprivredni proizvođači koji u svom programu se bave stočarskom proizvodnjom i dakako uklapaju se u operativni plan programa raspolaganja Vlade Republike Hrvatske. Nešto bih ukratko rekao i o članku 39. Prestankom obveza o vođenju klasa zemljišta mi to znamo druga, treća, četvrta, peta, šesta klasa i onda porezna uprava na zahtjev općine ili grada odredi početnu cijenu prema klasi zemljišta. Sada tu početnu cijenu određuje ministarstvo, određuje ministar svojim aktom. Mislim ta procedura, dopisivanje između općine, gradova i ministarstva da će odužiti ili produžiti postupak raspolaganja bez obzira o kojem vidu raspolaganja se radi. Nešto bih rekao i o članku 54. po meni također afirmativno, dugogodišnjeg zakona, 50 godina postiže se do u trenutku kada nasljednik koji je potpisao ugovor prestaje obrađivati zemlju iz bilo kojeg razloga. Mislim da nasljed sprječava se prodaja, odnosno zemljište ostaje u vlasništvu RH, Republike Hrvatske. I nešto što mene vrlo raduje i veseli, a to je članak 60. To je koncesija za ribnjake. U Brodsko-posavskoj županiji imamo to su najveći ribnjaci slatkovodne ribe u ovom dijelu Europe. 1200 ha ribnjaka nije angažirano, nije u uporabi jer se nalazi na tri katastarske općine u Brodsko-posavskoj županiji, a natječaj je raspisivala ona općina gdje je površinski najviše ribnjaka. Tu nije došlo do suglasnosti i sada mi je drago da će se ovim novim Zakonom o raspolaganju … [[Govornik se ne razumije.]] da su i ribnjaci ući u koncesiju i da će po meni uvjeren sam jer nedostatak je slatkovodne ribe na tržištu angažiranjem tih ribnjaka daleko pospješiti onaj tko dobije koncesiju, opskrbu hrvatskog tržišta. I nešto što sam prije mjesec, dva dana govorio. E sada ću ponoviti. Povrat poljoprivrednog zemljišta. Kolegice i kolege, ima tu jedan problem na terenu. Ja govorim iz prakse, jer sam bio i zamjenik župana i pročelnik i župan. Do 31.12.1997. svi su podnijeli zahtjev za povrat poljoprivrednog zemljišta. I šta se izmjenama i dopunama, što se sada događa? Na primjer, dva brata i dvije sestre. Jedan od njih četvero je do 31.12.1997. podnio zahtjev za povrat i sada vidite vi ovo dobiva povrat samo onaj koji je podnio zahtjev. I ispada da je onaj tko je podnio zahtjev zatajio, skrio svoga brata, svoju sestru i nastao je sukob u obitelji, a to nam nije bilo potrebno. Zašto nije jedan od tih, troje, četvero članova mogao podnijeti zahtjev i dakako sve ono što je oduzeto da se vrati. I po meni što nije pravedno, a ne odnosi se na Ministarstvo poljoprivrede, nego bi trebalo sinhronizirano djelovati između Ministarstva poljoprivrede i državne uprave, a to je da oni poljoprivrednici, opet to ponavljam po drugi puta, koji imaju opskrbninu od 1097. kuna nemaju pravo na dohodovnu potporu. To nije pravedno prema njima, jer opskrbnina nije mirovina. Hvala lijepa. Također ću podržati Prijedlog ovog zakona o poljoprivrednom zemljištu. Hvala.
Sljedeći za raspravu na redu je uvaženi zastupnik Krešo Filipović.
Poštovana gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Danas raspravljamo o Konačnom prijedlogu zakona o poljoprivrednom zemljištu kojeg nam je Vlada Republike Hrvatske dostavila svojim aktom od 21. studenog 2008. godine što znači s obzirom da se ne radi o zakonu sa P.Z.E. oznakom kako je provedena prva rasprava i to u srpnju, rasprava u prvom čitanju i to u srpnju ove godine. Tijekom spomenute rasprave izrečen je zaista veliki broj primjedbi i prijedloga koji su išli u pravcu poboljšanja odredbi i teksta samoga zakona, a koje je predlagatelj razmotrio i većim dijelom prihvatio, odnosno ugradio u tekst konačnog prijedloga zakona. Takav pristup predlagatelja garantira nam značajan iskorak naprijed u odnosu na postojeće stanje barem kada je u pitanju zakonodavni okvir koji regulira zemljišnu politiku, a dobro nam je poznato da bez kvalitetnog zakonodavnog okvira nema niti pretpostavki za provedbu kvalitetne politike bez obzira o materiji koja se njime uređuje. Dakako određeni broj prijedloga i primjedbi nije prihvaćen uz obrazloženje kako se radi o prijedlozima koji su već regulirani drugim posebnim propisima ili onima koji se direktno kose sa intencijom samoga zakona, odnosno opredjeljenjem predlagatelja što je za mene osobno prihvatljivo obrazloženje. Smatram važnim spomenuti jednu činjenicu koja me je posebno obradovala čitajući obrazloženje uz Konačni prijedlog zakona o poljoprivrednom zemljištu. Kako su prijedlozi i primjedbe od strane Vlade Republike Hrvatske prihvaćani ili ne. Neovisno o tome da li su dolazili od strane oporbenih klubova ili od strane vladajućih klubova ili zastupnika. Dakle, jedini kriterij je bio kvaliteta prijedloga što je zaista za svaku pohvalu. Želja mi je nešto naglasiti na samom početku svoje konkretne rasprave o Konačnom prijedlogu Zakona o poljoprivrednom zemljištu što ne predstavlja ništa novo, jer mnogi su prije mene izrekli tu misao, ali osobno smatram kako ju nije na odmet ponoviti, a ona glasi: “Ključ razvoja poljoprivrede je kvalitetna zemljišna politika. Međutim, da bi mogli provoditi kvalitetnu zemljišnu politiku neophodne su nam isto tako kvalitetne pretpostavke za njezino oživotvorenje, a temeljna kvalitetna pretpostavka i kvalitetan pravni, odnosno zakonodavni okvir. Osobno držim kako će upravo predloženi Zakon o poljoprivrednom zemljištu uz određene kvalitativne korekcije za koje vjerujem da će ih biti stvoriti i zdrave temelje budućoj kvalitetnijoj zemljišnoj politici. Pođimo sada od stanja kojeg trenutno imamo, pa ćemo doći do zaključka kako je uistinu potreban novi pravac u zemljišnoj politici koji će pridonijeti kvalitetnijoj zaštiti poljoprivrednog zemljišta i njegovu očuvanju, formiranju jezgre poljoprivrednih gospodarstava sa jasnom i dugoročnom tržišnom perspektivom, procesom njihova okrupnjivanja, ubrzanjem postupka raspolaganja i držanja poljoprivrednog zemljišta neovisno o tome radi li se o državnom ili privatnom zemljištu i konačno povećanju korištenih poljoprivrednih površina te stavljanje u funkciju do sada nekorištenog poljoprivrednog zemljišta. Naime, u Republici Hrvatskoj imamo ukupno 2 milijuna 695 tisuća hektara poljoprivrednom zemljišta, od čega je 67% u privatnom vlasništvu, dok je 33% u vlasništvu države. Ako uzmemo podatak iz upisnika poljoprivrednih gospodarstava dolazimo do poražavajuće spoznaje o korištenosti poljoprivrednog zemljišta u poljoprivredne svrhe s obzirom da je tek nešto preko milijun hektara obuhvaćeno upisnikom, a s druge strane temeljem važećeg Zakona o poljoprivrednom zemljištu raspolagalo se sa desetak posto ukupnih poljoprivrednih površina, ili tridesetak posto državnog poljoprivrednog zemljišta, odnosno za svega 269 tisuća 510 hektara okončani su postupci raspolaganja kroz institute zakupa, prodaja i koncesije. Ovakvo generalno stanje sasvim je razumljivo ako imamo u vidu kako se važeći Zakon o poljoprivrednom zemljištu iz 2001. godine koji je tijekom narednih godina doživio nekoliko izmjena i dopuna s ciljem unaprjeđenja zemljišne politike odnosio u dijelu raspolaganja samo na državno poljoprivredno zemljište. Dok evidencije i podaci o tome što se događa sa privatnim poljoprivrednim zemljištem nisu postojale, te ako imamo u vidu neusklađenost stvarnog stanja poljoprivrednog zemljišta sa zemljišno-knjižnim stanjem i podacima iz katastra. Navedeno stanje osnovni je uzročnik dugotrajnosti i kompliciranosti propisanih postupaka raspolaganja poljoprivrednim zemljištem te ranije spomenutom poražavajućem stanju u ovom segmentu, nadam se da mogu slobodno reći državnog djelovanja. Ako prethodnome pridodamo uočene negativne trendove usitnjavanja poljoprivrednih parcela i konstantne prenamjene poljoprivrednog zemljišta te probleme neobrađenog poljoprivrednog zemljišta dolazimo do jasnog zaključka. Kako važeći Zakon o poljoprivrednom zemljištu iz 2001. godine ne može odgovoriti novim izazovima te postaje ograničavajući faktor provedbi kvalitetne zemljišne politike kao temeljne pretpostavke daljnjem razvoju poljoprivrednog sektora u Republici Hrvatskoj. Upravo radi prethodno rečenog bilo je potrebno predložiti novi Zakon o poljoprivrednom zemljištu koji će stvoriti pretpostavke u ostvarenju temeljnih ciljeva zemljišne politike o kojima sam već ranije govorio, a mogu se jednostavno svesti na sljedeće. Povećati osnovu poljoprivredne proizvodnje stavljanjem u funkciju do sad nekorištenog poljoprivrednog zemljišta te omogućiti okrupnjavanje poljoprivrednih gospodarstava poticanjem, kvalitetnijim uređenjem i kontrolom tržišta poljoprivrednog zemljišta neovisno o njegovom vlasništvu. Raspravljajući o Konačnom prijedlogu Zakona o poljoprivrednom zemljištu i pojedinim njegovim odredbama, o čemu je bilo dosta riječi i tijekom ove rasprave, ali u prvom čitanju treba imati na umu članak 52. Ustava Republike Hrvatske koji između ostalog određuje poljoprivredno zemljište kao dobro od interesa za Republiku Hrvatsku koje ima njezinu osobitu zaštitu, dakako ako je to predviđeno posebnim zakonom koji regulira tu materiju. Stoga osobno smatram, a da nisam pravni stručnjak kako su pojedine odredbe predloženog zakona po pitanju privatnog poljoprivrednog zemljišta u potpunosti usuglasi s Ustavom Republike Hrvatske jer napose vlasništvo ne predstavlja samo pravo, nego obvezu i odgovornost. Dozvolite mi još nekoliko rečenica o tome što nam donosi novi Zakon o poljoprivrednom zemljištu i koje su njegove novine u odnosu na važeći zakon. Dakle, Konačni prijedlog Zakona o poljoprivrednom zemljištu svojim odredbama predviđa i propisuje sljedeće: uspostavu centralnog informacijskog sustava o poljoprivrednom zemljištu u Republici Hrvatskoj, uvođenje kazni za fizičke i pravne osobe koje zemljište ne održavaju sposobnim za poljoprivrednu proizvodnju te mjere zaštite od onečišćenja poljoprivrednog zemljišta. Pooštravanje uvjeta kod promjene namjene poljoprivrednog zemljišta pri čemu se promjenom smatra i eksploatacija pijeska, šljunka, gline, kamena i tako dalje, a u kontekstu pooštravanja ovih uvjeta znatno su podignute i naknade za promjenu namjene poljoprivrednog zemljišta. Stoga, želja mi je ovdje upozoriti i smatram da je potrebno ipak upozoriti da treba voditi računa o tome kako ne bi radi želje za zaštitom poljoprivrednog zemljišta i razvoja poljoprivrednog sektora usporili ostalu gradnju i razvoj ostalih sektora gospodarstva. Nadam se da u tome kontekstu će biti prijedlog amandmana ili od same Vlade ili od pojedinih klubova. Propisano je također raspolaganje poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države, dakle osnovni instituti i dalje ostaju prodaja i zakup, s tim da se zakup daje na rok od 20 godina i uvodi se novi institut, a to je dugogodišnji zakup na rok od 50 godina te koncesija za ribnjake također na rok od 50 godina. Utvrđuje se mogućnost raspolaganja miniranim poljoprivrednim površinama u vlasništvu države i ono što je bitno napomenuti da svaka ona fizička osoba ili pravna koja razminira poljoprivredno zemljište u roku 2 godine ima pravo na besplatan zakup u roku od 10 godina. Uvodi se mogućnost davanja u zakup privatnog poljoprivrednog zemljišta na rok od 3, odnosno 10 godina. Uvodi se postupak raspolaganja privatnim poljoprivrednim zemljištem. Dakle, postupak zakupa i prodaje privatnog poljoprivrednog zemljišta kojeg bi ubuduće trebale provoditi jedinice lokalne samouprave u ime i za račun Agencije za poljoprivredno zemljište, što znači kako vlasnici poljoprivrednog zemljišta neće moći svoje zemljište davati u zakup niti prodavati na način kako su to činili do sada, odnosno bez prethodno provedenog postupka od strane jedinice lokalne samouprave. Mišljenja sam da je namjera predlagatelja dobra kada je u pitanju raspolaganje privatnim poljoprivrednim zemljištem, međutim smatram, malo sam požurio jer vidim da mi vrijeme izmiče, smatram kako ga je moguće urediti puno efikasnije i kako bi razina, hajmo reći vlasničkih prava ostala na višoj razini i pritome također zadržati pravo prvokupa od strane Agencije za poljoprivredno zemljište, što je odredbom članka 82. predloženog zakona i predviđeno. Također se predviđa osnivanje dakle konačno Agencije za poljoprivredno zemljište kao specijalizirane javne ustanove za obavljanja poslova okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta i unaprjeđenja gospodarenja zemljištem. Na koncu, zbog svog osobnog uvjerenja koje sam već prethodno iznio kako će provedba novog zakona o poljoprivrednom zemljištu uz određene korekcije temeljem predloženih konstruktivnih amandmana od strane samog predlagatelja i pojedinih klubova značajno pridonijeti postizanju temeljnih ciljeva zemljišne politike te pospješiti daljnji razvitak sektora poljoprivrede, osobno ću ovaj zakon podržati. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Na redu je poštovani zastupnik Marin Brkarić.
Gospođo potpredsjednice, cijenjeni predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Evo, ja ću kratko reći nešto o Konačnom prijedlogu Zakona o poljoprivrednom zemljištu, s time da ću odmah na početku reći da ovakav konačan prijedlog zakona svakako ne mogu podržati i moja sugestija je da ovaj zakon ide u treće čitanje. Ono što je sporno u ovom zakonu, a mnogi od mojih prethodnika su to već naglasili, to je članak 15. koji regulira da se privatno poljoprivredno zemljište može dati u zakup na 3, odnosno 10 godina bez suglasnosti vlasnika, znači u direktnom je to suprotnosti sa člankom 48. Ustava Republike Hrvatske koji jamči pravo vlasništva i mislim da je ta odredba zakona neodrživa, normalno da će ustavnost toga provjeriti Ustavni sud. Isto tako, članak 81. koji regulira prodaju opet privatnog poljoprivrednog zemljišta, možemo reći da je u suprotnosti sa Ustavom Republike Hrvatske jer se ograničava pravo vlasništva, znači vlasnik je dužan poljoprivredno zemljište ustupiti agenciji. Znači raspolaganje privatnim poljoprivrednim zemljištem ograničeno je pravom Agencije za poljoprivredno zemljište što je neodrživo, ja ću plastično to ovako reći. Zamislite da bi nad svim stanovima u Republici Hrvatskoj vlasnici ne bi mogli prodavati stanove nego bi trebali povjeriti da ih prodaje u njihovo ime Agencija za promet nekretnina, znači APN poznat po tom nazivu. Ovo je neodrživo i mislim da predlagač mora ove dijelove, znači članak 15. i članak 81. izmijeniti jer ovako je sigurno u suprotnosti sa Ustavom Republike Hrvatske, odnosno ograničava privatne vlasnike poljoprivrednog zemljišta da slobodno raspolažu sa svojim zemljištem jer su dužni to zemljište ponuditi agenciji znači ukoliko žele da se to proda, odnosno daje u zakup neovisno o kojoj kategoriji. Nadalje spomenut ću i članak 92. gdje je propisano da se vlasnici poljoprivrednog zemljišta koji ne obrađuju poljoprivredno zemljište kažnjavaju, fizičke osobe sa kaznom od 500 do 15 tisuća kuna. Poznato je da većinom se radi o seljačkim staračkim domaćinstvima koje zbog starosti ili bolesti nisu u mogućnosti da obrađuju to poljoprivredno zemljište i sigurno je da 15 tisuća kuna kazne je više nego godišnji prihod tih seljačkih domaćinstava. Mislim da se ovdje radi po kaznama za siromašne ili o porezu na siromašne umjesto da predlagač i inače razmišlja o porezima na luksuz, porezima na jahte, porezima na vile, porezima na skupocjene automobile. Ovdje kažnjavamo reći ću seoska gospodarstva koja zbog ili starosti ili bolesti nisu u mogućnosti obrađivati to poljoprivredno zemljište. Mislim da, a čuo sam već takve komentare da se upravo ti građani boje svoje države. Mislim da to nije u redu i mislim da predlagač zakona treba ići sa jednim pozitivnim pristupom, a pozitivan pristup je da agencija koja će se formirati može od takvih seljačkih ili seoskih gospodarstva, domaćinstava koja nisu u mogućnosti ne sistemom represije ili kazne nego ponuditi im da svoje zemljište daju u zakup ili ako žele prodaju toj agenciji. Znači bez prisile mislim da ćemo doći do istog rezultata. I četvrto što želim reći, to je članak 39. koji regulira početku cijenu prodaje ili zakupa poljoprivrednog zemljišta koje je u vlasništvu države. Činjenica je da je do sada pa i u ovom članku, iako iz njega se ne vidi takvu cijenu, odrađivala porezna uprava. I ja sam u prvom čitanju spomenuo da je taj članak diskriminirajući. Diskriminirajući s razloga što mislim da početnu cijenu na području Republike Hrvatske ona treba biti jedinstvena jer je nemoguće, mislim nemoguće je npr. ja ću reći u Istarskoj županiji, ali možemo reći i u ostalim priobalnim županijama ta cijena poljoprivrednog zemljišta kreće se do 14 eura. Ako netko kupuje hektar zemljišta to je negdje 140 tisuća eura, znači milijun kuna treba dati za hektor poljoprivrednog zemljišta. Ne postoji ta poljoprivredna kultura koja će moći isplatiti ili biti profitabilna na takvom hektaru, osim ako se on ne kupuje iz nekih špekulativnih razloga, te razloge bi trebali spriječiti. Možda može biti profitabilno jedino da se sade tartufi, ali još nije uspio taj plantažni uzgoj. Tako da i dalje mislim da je ovakva odredba zakona diskriminirajuća, da se ona može popraviti i da ministarstvo može odrediti jedinstvenu cijenu poljoprivrednog zemljišta, da li prodaje ili zakupa za cijelo područje Republike Hrvatske, a spriječiti svakako one špekulante koji bi zemljište željeli kupovati radi nekih drugih interesa, znači radi toga da ga kasnije pretvore u građevinsko ili sl. I na kraju još jednu rečenicu. Evo zanima me i možda će mi predlagač ili predlagatelj reći, da li će kazne plaćati država na svoje neobrađeno poljoprivredno zemljište? U vlasništvu države danas imamo 890 tisuća i 214 hektara znači poljoprivrednog zemljišta koje se nalazi u državnom vlasništvu, a samo 269 tisuća i 509 je pod nekom vrstom ugovora, znači da li je prodano ili je koncesija ili zakup. Znači 630 hektara nije prodano, nije dano u zakup, odnosno 630 tisuća hektara, da 630 tisuća 705 nije dano u zakup. Po tome kazne bi trebala plaćati država, vjerujem da će poljoprivredna inspekcija biti isto tako revnosna prema državi kao i prema seoskim gospodarstvima. Hvala.
Na redu je za pojedinačnu raspravu, poštovani zastupnik Ante Kulušić.
Gospođo potpredsjednice, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Poljoprivrednim zemljištem u smislu ovog zakona smatraju se poljoprivredne površine, oranice, vrtovi, livade, pašnjaci, voćnjaci kao i drugo zemljište koje se može privesti poljoprivrednoj proizvodnji. Ministarstvo nadležno za poljoprivredu uspostaviti će informacijski sustav podataka o poljoprivrednom zemljištu u Republici Hrvatskoj u svrhu učinkovitijeg gospodarenja poljoprivrednim zemljištem i praćenja tržišta poljoprivrednim zemljištem i praćenja tržišta poljoprivrednim zemljištem. Jedinice lokalne samouprave dužne su raspolagati poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države na način da se održava sposobnim za poljoprivrednu proizvodnju. Zemljište u građevinskom području i zemljište izvan tog područja planirano dokumentima prostornog uređenja za izgradnju mora se održavati sposobnim za poljoprivrednu proizvodnju i koristiti do privođenja ne poljoprivrednoj namjeni kao poljoprivredno zemljište. Zaštita poljoprivrednog zemljišta od onečišćenja provodi se zabranom, ograničavanjem i sprječavanja ili direktnog unošenja te unošenja vodom i zrakom štetnih tvari i poduzimanja drugih mjera za očuvanje i poboljšanje njihove plodnosti. Pravne i fizičke osobe koje onečiste poljoprivredno zemljište štetnim tvarima tako da je poljoprivredna proizvodnja na tom zemljištu umanjena ili onemogućena, dužni su platiti naknadu štete vlasnicima ili ovlaštenicima zemljišta. Poljoprivredno zemljište u privatnom vlasništvu koje se ne obrađuje sukladno agrotehničkim mjerama i nije obrađeno prethodno u vegetativnom periodu, može se dati u zakup fizičkoj ili pravnoj osobi na rok do tri godine uz naknadu zakupnine vlasniku zemljišta. Promjena namjene poljoprivrednog zemljišta u nepoljoprivredne svrhe provodi se u skladu s dokumentima prostornog uređenja i drugim propisima. Osobito vrijedno obradivo poljoprivredno zemljište u smislu ovog zakona su najkvalitetnije površine poljoprivrednog zemljišta predviđene za poljoprivrednu proizvodnju koja oblikom, položajem i veličinom omogućavaju najučinkovitiju primjenu poljoprivredne tehnologije. Vrijedno obradivo poljoprivredno zemljište u smislu ovog zakona su površine poljoprivrednog zemljišta primjerene za poljoprivrednu proizvodnju po svojim prirodnim svojstvima, obliku, položaju i veličini. Promjenom namjene poljoprivrednog zemljišta smatra se i eksploatacija pijeska, šljunka, kamena, ciglarske i lončarske gline, površinski kopovi te stvaranje odlagališta krutog i tekućeg otpada i drugih mineralnih sirovina, izgradnja sportskih terena i objekata u smislu posebnog zakona. Poljoprivredno zemljište u vlasništvu države prodaje se i daje u zakup i koncesiji za ribnjake fizičkih ili pravnim osobama na temelju programa. Mineralne površine poljopri-vrednog zemljišta u vlasništvu države moraju biti posebno označene i mogu se predvidjeti za zakup ili dugogodišnji zakup. Jedinica lokalne samouprave može u svom programu ograničiti maksimalnu površinu koja se može dati u zakup pojedinoj fizičkoj ili pravnoj osobi. Poljoprivredno zemljište u vlasništvu države prodaje se ili daje u zakup javnim natječajem koji se objavljuje putem javnih glasila ili na oglasnoj ploči općine ili grada. Poljoprivredno zemljište u vlasništvu države može se dati i u zakup fizičkoj ili pravnoj osobi, osobi koja se bavi poljoprivrednom djelatnošću. Zakupnina za zakup poljopri-vrednog zemljišta u vlasništvu države plaća se godišnje. Poljoprivredno zemljište u vlasništvu države dato u zakup ne može se dati u podzakup. Zakupoprimac ne može prenijeti svoje pravo iz ugovora o zakupu na drugu osobu. Dugogodišnji zakupi poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu države za poljoprivre-dnu proizvodnju daje se na 50 godina. Fizičke ili pravne osobe iz članka 56. ovog Zakona imaju prvenstveno pravo na dugogodišnji zakup prema utvrđenom redoslijedu uz uvjet da se prihvati najviši iznos naknade koji je podnio i koji je od ponuđača i da se u ponudi prilaže gospodarski program. Podržavam ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Jerko Rošin. Izvolite.
Hvala, gospodine predsjedniče. Predstavnici Vlade, gospodine ministre, kolegice i kolege. Ja ću svoju raspravu o Prijedlogu izmjena i dopuna Zakona o poljoprivrednom zemljištu ograničiti na onaj segment prostornog planiranja i gospodarenja prostorom. Dakle, Zakon o poljoprivrednom zemljištu u svakom slučaju mislim da je potreban, dobrodošao i da se s njime pokušava regulirat ono što se do sada nije reguliralo. Dio moje rasprave temelji se na iskustvu agrarnih reformi iz prošlog vremena i spoznaja kako su se površine kao agrarne dodijelile nekome, a taj ih je preprodavao za građenje vikendica ili kuća. Zakon o poljoprivrednom zemljištu u svakom slučaju afirmira razvoj poljoprivrede, vodi računa o jednoj od gospodarskih djelatnosti Republike Hrvatske koja može biti i izvozna. Poznato je da su poljoprivredne površine Republike Hrvatske četiri puta veće od potreba same države, prema tome u tome se nalaze velike gospodarske rezerve Hrvatske, naravno ako se i iskoriste. Drugi razlog zbog čega ovaj zakon je dobrodošao, on predstavlja na određeni način upozorenje planerima da se prema prostoru odnose na jedan racionalan način, da na poljoprivredno zemljište ne stavljaju građevne površine, nego da ih smještaju na što manje vrijednim površinama, dakle da se u odnosu na planiranje pristupa sa dosta opreza i dosta više racionalnosti. Treći razlog, to je meni razlog zašto podržavam ovo, je intencija da se spriječe špekulacije sa zemljištem koje zbog prenamjena nastaju tako da se površine minorne vrijednosti pretvarajući u građevinske ostvaruju određeni profiti na štetu općeg interesa. Naravno da bi smanjenjem mogućih špekulacija bile i spriječene moguće korupcije na koje se eto toliko često upozorava. Kad govorimo o prostoru i korištenju prostora, svjesni smo danas da nakon mnogih požara koji su nažalost Hrvatsku pogodili, vidimo da kad izgori borova šuma da ispod nje nađemo vinograde. Dakle, u tom smislu ne bi trebalo govoriti protiv onih koji vraćaju poljoprivrednu površinu nakon požara, koji obnavljaju masline i vinograde, jer je i to povećanje poljoprivrednih površina. Isto tako je značajno i vrijedno povećanje poljoprivrednih površina, krčenje krša, pretvaranje krša u poljoprivredno korisno zemljište bez obzira jel se na njemu sade vinogradi ili se sade masline. Mislim da je iskustvo od gotovo 2000 hektara tako novih poljoprivrednih površina dobiveno itekako dragocjeno i da treba podržavat. No, sve to skupa pokazuje kako o poljoprivredi trebamo do sad sustavnije razgovarati i da je zato ovakav zakon dobrodošao. No međutim, sa stajališta njegove primjene u odnosu na ono što je bitno, a to je razvoj Hrvatske koji ne možemo promatrati bez poduzetničkih interesa, u interesu pojedinaca i čitavog društva u cjelini, moramo voditi računa da se taj jedan razvoj, pogotovo u vremenima današnje financijske krize ne zaustavi. Mislim da na načela koja su postavljena u ovome zakonu to ne sprječavaju, ali možda instrumenti i primjene tih instrumenata nisu na najbolji način regulirani. Dvije bitne kategorije određenih primjedbi ili sugestija kako da se to bolje razradi, nalazim u ispravnosti katastarskih upisa jer mislim ako se pitanje naknada koje su logične da se dogode, ako se naprave temelje ne katastarskim upisima koji su stari 80 godina, 100 godina ili ih uopće nema, a ne onome što se danas zateče na terenu. Mislim da bi bilo vrlo pogrešno. Druga stvar koja mi se čini da donosi jednu ravnotežu ovome je pitanje definicije poljoprivrednog zemljišta, kako se poljoprivredna zemljišta definiraju. I isto tako jednu reinterpretaciju prve i druge kategorije poljoprivrednog zemljišta po vrijednosti. Kada bi se te kategorije svele na ono što je egzaktno, a egzaktno je ono što piše u katastru, dakle kada bi se poljoprivredna zemljišta tretirali kao oranice, voćnjaci, livade, pašnjaci onako kako je u katastru, onda bi naknada bila pravičnija i ne bi podlijegala pojedinog procjenitelja dali spada u prvu ili drugu klasu. Dakle, jedna kategorizacija zemljišta sa inventarizacijom ukopnog stanja u Hrvatskoj bi bila više nego dobrodošla. No ono što možda nije ovim zakonom obuhvaćeno, a bilo bi dobro da se nekim amandmanom ili nekom dopunom obuhvati, to su slučajevi na koje nailazimo u praksi u interpretaciji pojedinih službenika kako će se ponašati prema nečemu. Ilustracije radi, postavljam pitanje, dali je okućnica koja je uređena kao neki poljoprivredni vrt, dali spada u takvu kategoriju i hoće li neko dogradnjom te kuće i izgradnjom garaže u vrtu biti također pogođen s time? Jedna sitnica ali koja može dovoditi do različitih tumačenja u primjeni naravi. Isto tako jedna dvojba u pogledu dosljednosti poštenja pristupa, ako se plaća naknada za prenamjene iz poljoprivrednog u građevinskog, teoretski postoji šansa da se građevinsko pretvara u poljoprivredno, dali se onda to stimulira? Dali oni koji ne građevinske površine, odnosno ne poljoprivredne površine ili poljoprivredne površine male vrijednosti obradom, svojim trudom, tehnologijom itd. podižu na veću vrijednost, dali će oni dobiti određene stimulanse da bi se kao takovi pojavili na tržištu? Jel' bi na takav način zakon bio dobro izbalansiran u odnosu na naknadu i prema jednome i prema drugom djelu. Visina same naknade u pravilu, mislim da bi se trebala odnositi u odnosu na tržišnu vrijednost poljoprivrednog zemljišta, a ne neke prosječne cijene zemljišta. Zato što bi se na takav način dovelo do veće jednakosti prostora u Hrvatskoj u kojoj ima poljoprivrednog zemljišta više, poljoprivrednog zemljišta u drugome poljoprivrednog zemljišta ima manje ili s druge strane atraktivnosti tog zemljišta u odnosu na neke druge gospodarske djelatnosti kao što je recimo turizam koji u određenom području Hrvatske puno značajnijim nego na drugome mjestu. Da zaključim svoju raspravu na način da apsolutno podržavam donošenje ovog zakona. Mislim da je ovakav zakon vrlo potreban, ali da bi se možda finim brušenjem pojedinih članaka ovog zakona ili nekim manjim amandmanima u smislu moje rasprave, mogle ovaj zakon značajno poboljšati. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jednu repliku, gospodin zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa u potpunosti se slažem i pridružio bih se možda da je ovaj zakon drugačije apelu kolege Rošina u smislu da planeri moraju voditi računa zapravo o onome što rade. Međutim, kako nas iskustvo barem nas u Hrvatskoj uči, da struka, pa onda i planeri u konačnici ne definiraju ili barem bitno ne determiniraju prostorne planove, nego to već rade različite lokalne organizacije i političari. Upravo mislim da ovaj zakon ovakav kakav ide zbog nedovoljno jasnih kriterija omogućit će i ono što nam i do sada omogućavaju loši zakoni u sferi planiranja itd. koji zapravo ne propisuju jasne kriterije. Pa se jednostavno onda može desiti da moje zemljište koje je danas građevno, sutra bude poljoprivredno ili obrnuto. Ovako jednostavno mi se čini da će s ovim zakonom zapravo nečija zemlja ići na bubanj, a nečija neće ići na bubanj. I ako bi igdje trebali voditi računa i o planiranju i o raspolaganju i gospodarenju s imovinom, onda mislim da je to zemljište. Jer jedino što nam je u Hrvatskoj da tako kažem, još ostalo vrijedno, to je zemljište. Zapravo čini mi se da će nam i ovaj zakon odvest kao i neki drugi zakoni, da ćemo dobiti još veću kakofoniju, odnosno nered u prostoru. Jer de facto vi jednostavno opet jednom administrativnom odlukom nekoga možete obespraviti, odnosno nekome možete pogodovati, odnosno u kojoj varijanti i kada i po kojoj cijeni će te staviti, nego ovu parcelu na prodaju. I to je ono što mi se zapravo čini da ovaj zakon nosi. Uz sva sustavna nekakva loša rješenja, posebno što ostavlja nekako diskreciono pravo nekakvoj administraciji u jedinici lokalne samouprave, da zapravo manipulira s tim zemljištem.
Hvala. Odgovor gospodin Jerko Rošin. Izvolite.
Kolega Lučin, hvala na replici iako nisam da vam pošteno rečem dobro razumio šta ste mi oponirali meni. Jer ja sam govorio da će se moja rasprava ograniči na prostorno planiranje, a ne mogućnost prodaje ili ne prodaje zemljišta. U svakom slučaju planeri bi trebali dobro planirati prostor, da se ne događaju slučajevi recimo poput nekadašnjih Nerežišća gdje na jednom plodnom tlu u Nerežišćima, Nerežišća su dobila naziv po Nerezinama, neplodnom tlu. Dakle, na jedino malo plodne površine dođe jedna tvornica koja je tu poljoprivrednu površinu skinula. Dakle, to je pitanje pravilnog planiranja. Jeli to bila politička odluka onda ili nije, to je druga priča. Ali u ono vrijeme, ja se nadam da danas planiranje može i smije biti bitno bolje. Vaše bojazni uvijek mogu biti izražene. Ali u segmentu planiranja, planer ne vodi računa ni čija je zemlja, ne koliko ona vrijedi. Nego dobiva ekonomske impute i dobro bi trebala gospodariti prostorom, kazati što je na svakom mjestu najbolje da se stavi. Hoćemo li to postići ili ne, ali ja upozoravam da ovo upozorenje planerima da malo bolje rade, nego što su do sada radili. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Goran Heffer. Izvolite.
Nadao sam se da ćemo glasovanjem, je tako izgledalo. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani gospodine ministre, uvažene kolegice i kolege zastupnice i zastupnici. Što reći o prijedlogu ovoga zakona, a da to već moji prethodnici nisu rekli? Dakle, izrečeno je gotovo sve. za i protiv. No, unatoč brojnim argumentima koje smo ovdje čuli, vezano uz određene članke uz upitnost određenih članaka, predlagatelj evo i dalje tvrdi da je to jedan dobar zakon u svim svojim segmentima koji će unaprijediti hrvatsku poljoprivredu i unaprijediti položaj seljaka. Mene upravo taj segment s položaja seljaka, da kažem tjera za to da se prijavim za raspravu. Prvo, zato što sam Slavonac, što dolazim iz Vukovarsko-srijemske županije u kojoj poljoprivredne površine zauzimaju preko 60% cjelokupnih površina i što je veliki broj ljudi u Slavoniji pogotovo u Vukovarsko-srijemskoj županiji vezan uz poljoprivredu pa se svaka promjena u bilo kojem zakonu koji se dotiče poljoprivrede a pogotovo Zakona o zemljištu itekako održava na život tih ljudi. Drugi razlog za raspravu je svakako taj što već na Odboru za poljoprivredu sam se među prvima javio za raspravu kako bih sa gospodinom državnim tajnikom polemizirao o članku 81. koji govori o gospodarenju odnosno raspolaganju privatnim poljoprivrednim zemljište. Između ostalog tada sam rekao i to da zakon koji donosimo bi u svakom slučaju trebao biti u funkciji razvoja i unapređenja poljoprivrede i razrješenja njezinog rekao bih najproblematičnijeg dijela a to je zemljišna politika, ali ne na takav način da zadire u određena ustavna prava odnosno da se ono što je mene više intrigiralo u ovom prijedlogu da zadire u nekakva rekao bih temeljna tradicionalna načela po kojima slavonski seljak živi. O ustavnim pravima i upitnosti članka 81. ne bi puno govorio jer je o njemu puno rečeno, također što reče jedan od mojih prethodnika nisam pravnik pa mogao bih se izgubili u tim nekim stvarima. Međutim, meni je vrlo znakovito bilo to da je u prvom čitanju postojao određeni konsenzus klubova zastupnika koji su ukazali na problematičnost toga članka. Dakle, i kolege iz HDZ-a, i iz SDP-a, i iz IDS-a, svi su ukazali na potencijalnu problematičnost toga članka. Od tada su kolege iz HDZ-a očito raščistile neke svoje ustavne dvojbe pa sada svi očito podržavaju predloženi oblik zakona. No, koliko čujem ostali koji su se tom prilikom izjasnili da sumnjaju u ustavnost toga članka i dalje drže da taj članak nije u potpunosti u skladu sa Ustavom. Ono što mene više motivira rekoh je onaj nekakav tradicijski dio. Budući da sam razgovarajući o Zakonu o zemljištu sa seljacima, govorim seljacima u najboljem smislu riječi jer to je jedno časno zanimanje na hrvatskom selu, pogotovo u Slavoniji, dobio čitav niz upita budući da njih interesira upravo taj članak 81. jer se on na njih najviše odnosi. Počesto evo kroz te razgovore sam se sjetio one poznate rap melodije "Dođi u Vinkovce" koju pjeva moj sugrađanin i susjed rekao bih koja govorio o životu u Slavoniji i u mom rodnom gradu gdje u jednom trenutku govori o tome što Slavonac misli, o čemu razmišlja i u trenutku završetka svoga života, pa kaže jedna strofa te pjesme "A kad me opet gore vrati zahvalit ću mu prvo što nam je dao komad zemlje što je za sebe sačuvao". Naime, taj komad zemlje nije samo nekakva imovna financijska korist koja se može izbrojiti u ciframa nego predstavlja jedan simbol slavonskog seljaka, tako da su evo čak i tekstovi modernih melodija prepuni takvih stvari zato što je zemlja slavonskom seljaku svojevrsna svetinja, pogotovo zemlja koju on ima u privatnom vlasništvu. Zato me nisu čudila brojna pitanja koja su mi postavljena u tim razgovorima a većina ih se isključivo vezala samo uz to što će biti s mojom privatnom zemljom, da li ću ja i dalje biti njezin vlasnik, da li ću ja njome moći raspolagati. Pojam raspolaganja nije samo uživati u poljoprivrednom smislu nego i hodati u krajnjem smislu. Ispričana mi je jedna pričica da ne bih sad ponavljao jer je bila malo u slavonskom žargonu itd. slučaj obitelji gdje je doslovno čovjek postavio stvar ovako. U njegovoj obitelji žive troje djece, odnosno živjeli su troje djece, otac i majka, dva brata i jedna sestra. Kao najstariji sin još za života je ocu počeo pomagati u obavljanju poljoprivrednih poslova ali otac je za života zemlju podijelio, bilo je riječ o nekih 30-tak hektara, podijelio je za života zemlju svojoj djeci. Prerano je umro, zemlja je podijeljena, svi su oni vlasnici po nekih 10-tak hektara. U međuvremenu djeca su odrasla, samo je najstariji sin ostao na zemlji obrađujući je i baveći se poljoprivredom. Mlađi sin je završio stomatološki fakultet, zaposlio se u domu zdravlja dok je kćer završila za kuharicu, radila nekoliko poslova i u konačnici se zaposlila na moru kao jednom trajnom opredjeljenju, našla je tamo i momka, vjerojatno će se i udati itd. Pitanje koje je njima bilo na stolu je postoji li mogućnost da se zemlja okrupni na taj način da oni prodaju, ne prepuste, ne poklone nego da prodaju jer svakom danas treba novac po jednoj bratskoj cijeni najstarijem bratu svoje dijelove zemlje. Naravno da su oni se lako dogovorili ne razmišljajući o tome da li ovaj zakon ukoliko prođe a poznavajući zakon snage većine u Hrvatskom saboru on će vrlo vjerojatno proći. Ne razmišljajući o tome da li on kreće od 2010. godine ili od 2009. godine u panici se našao i taj čovjek jer se pita hoće li oni to meni moći prodati ili će to raditi agencija a za njega je agencija oličenje, njegov načelnik koji je prije toga svu državnu zemlju kao što je jedna od brojnih afera već bila rasprodala kako on reče svojim pajdašima, pa će sad i moju zemlju meni prodavati koju je moj otac teško sticao. Članak 81. kaže da će nažalost to tako biti, nažalost zato što teško je onome tko je uz svog oca ili sa svojim ocem sticao zemlju, obrađivao je, radio zbog ovakvih stvari a ja bih rekao znate onu narodnu "čist račun – duga ljubav". I otac je želio raščistiti među djecom i djeca međusobno žele raščistiti na taj način da to riješe u skladu sa zakonom, da prodaju, plate porez itd. Dolaze u situaciju da se pita hoće li to biti moguće. Ono što je izrečeno izrečeno je u obliku da je to još jedna prijevara vezano uz privatno zemljište. Ja moram reći da djelomično dijelim takvo mišljenje jer nisam sklon teškim kvalifikacijama ali u ovom smislu to uveliko podsjeća na to. Nažalost, ovaj zakon ponavljam će vjerojatno proći, kažem nažalost. Znate iz kojeg razloga? Što je iz nekih neformalnih zakona očito da ovaj zakon gura ustvari Hrvatska seljačka stranka, stranka koja sebe smatra nekakvim predstavnikom hrvatskog sela i seljaka. Teško je, teško je vjerovati da se poljoprivreda može sagledavati samo na način globalni, ne razmišljajući o ovakvim, rekao bih malim razmišljanjima seljaka na terenu. Stoga, upravo zbog ovih svih informacija koje sam primio, ja, naravno ne mogu podržati ovaj zakon, glasovati ću protiv njega. No, također se slažem i sa više puta izrečenim mišljenjem u ovom Saboru, a to je da bi ovaj zakon trebao ići u treće čitanje. Pa bi se možda u međuvremenu neke stvari ipak uskladile. Još i samo jedan detalj. Ovdje se vrlo često spominjao termin "špekulacija zemljištem", kao da bi ovaj zakon trebao spriječiti špekulaciju zemljišta i to "špekulacija" ovoga tipa da brat proda sestri, sestra bratu. Sve što se zove špekulacija zemljištem, porazgovarajte s ljudima na selima, oni shvaćaju samo jedno, a to je gospodarenje državnim zemljištem koje su vodili načelnici koji bi sada ponovno trebali voditi cijelu stvar. I kada govorite o špekulaciji, oni ovo vide, dakle, ovaj zakon kao još jedan prostor za dodatnu špekulaciju. I kao što rekoše, vidim da je to ušlo i u zapisnik jednoga od odbora, to sam ja osobno čuo na terenu, Fond za privatizaciju je stvorio gospodarske tajkune, a ovaj, dakle, ova agencija bi mogla stvoriti zemljišne tajkune. Ali ne da gospodare nego da prodaju strancima za 10-ak godina višestruko većom cijenom. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jednu repliku, gospodin Goran Beus-Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine Heffer, u jednome trenutku nije bilo posve razumljivo, da li kada se među braćom, među sestrama, među najbližim srodnicima vrši kupoprodaja zemljišta, to jest nazvano špekulacijom ili nije. To nije i ne može biti špekulacija zemljištem, jer ako zakon priječi braći i sestrama da se međusobno dogovore da otkupom zemljišta nakon ostavinske rastave barem jedan od njih ostane uživati zemlju i ostane na zemlji, ako dakle, zakon to ne prepoznaje, nego to gura u drugi plan, a u prvi plan gura agenciju koja bi trebala imati pravo prvokupa, onda taj zakon jest protiv interesa hrvatske obitelji. Nadalje, ovaj zakon onemogućava da se pomogne ljudima da biraju svoga susjeda. Ovaj zakon onemogućava da se pomogne susjedu u okrupnjivanju njegova zemljišta. Ovaj zakon onemogućava starim ljudima da prodajom zemljišta omoguće mladim susjedima da se bave gospodarskom djelatnošću na većemu zemljištu. Ovaj zakon ne omogućava također niti da se pomogne susjedu da se odmakne od međe, odnosno da se dokupom zemljišta omogući susjedu da gradi kuću ili gospodarski objekt. Ovaj zakon ne omogućava niti korekcije međe među susjedima, zato jer svaka kupoprodaja se tumači jednako, identično. To nije zakon koji je u interesu hrvatskoga sela, seljaka, osobito hrvatske obitelji.
Odgovor gospodin Heffer, izvolite.
Poštovani kolega Beus, zahvaljujem na vašoj replici, naime o, upravo o ovome, na ovaj način smo razgovarali na Odboru za poljoprivredu kada je bio gospodin državni tajnik. Tom prilikom ukazujući na najdrastičniji oblik, a to je unutar obiteljski odnos, između braće, sestara, oca, majke, itd., je u jednom trenutku rečeno kako će se ovim zakonom spriječiti usitnjavanje. Ovim zakonom, odnosno ovim oblicima dogovora unutar obitelji se upravo radi okrupnjavanje i riječ je o okrupnjavanju, ne o prodaji nego o kupovini. Druga stvar, kao argument je, upotrijebljeno protiv toga stava da je ovo protiv hrvatske obitelji, seoske obitelji koja živi od zemlje. Kao argument je upotrijebljeno da su to sporadični slučajevi, da ih nema puno u Hrvatskoj, ako nečega nema puno, onda ga se lakše može izuzeti iz zakona. U jednom trenutku ja sam čak bio spomenuo da ću uložiti amandman koji bi od članka 81. izuzeo unutar obiteljsku kupoprodaju zemljišta. Međutim, kasnije u razmišljanju, konzultacijama sa nekim kolegama sam shvatio da bi to bilo kontraproduktivno, jer bih time priznao da je ovaj zakon dobar. A činjenica da ima još stavki s kojima se ne slažem, ovo je samo najdrastičnija, dakle, ne slažem se sa zakonom, stoga nisam uložio amandman. Hvala lijepa.
Hvala. Dame i gospodo zastupnici, dopuniti ćemo dnevni red kako smo i najavili. Dame i gospodo zastupnici, idemo dalje. Na redu je zastupnik gospodin Boris Matković.
Gospodine predsjedniče. Neka iziđu pa ću ja početi.
Nastavljamo sjednicu. Riječ je dobio gospodin zastupnik Boris Matković.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Dakle, upitno je zapravo što možemo nakon ove iscrpne rasprave novoga reći, ali nadam se evo da će i ovaj moj skromni prilog ovome možda otvoriti nešto novo, dakle dati neki novi prijedlog jer očito je da dosta iscrpna rasprava bila o ovoj temi i to poprilično i suprotstavljena, ali u nekim pitanjima nadam se izjednačena, a držim osobno da svi shvaćamo da se radi o zakonu koji je izuzetno bitan i znakoviti, posebno i za nas saborske zastupnike jer mi smo ti zapravo koji bi na prvo mjestu morali štititi, odnosno čuvati nacionalno bogatstvo, a nacionalno bogatstvo, dakle poljoprivredna zemlja je na prvo mjestu. Dakle, ono što ovaj zakon uređuje zapravo je apsolutno svima nama poznato. Radi se dakle o korištenju, promjeni namjene poljoprivrednog zemljišta, uređuju se njezina zaštita raspolaganja poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države, jasno što uređuju jedinice lokalne samouprave sada, osniva se i djelovati će Agencija za poljoprivredno zemljište, promet privatnim poljoprivrednim zemljištem, ali isto tako upravni i inspekcijski nadzor. Dakle, to je ono što možemo jasno iščitati iz svega ovoga. Što je osnovni cilj? Osnovni cilj je u svakom slučaju izuzetno znakoviti. On je jasno, cilj svih nas i mislim da je to u smislu okrupnjivanja poljoprivrednog zemljišta, odnosno stavljanja u potpunu funkciju neiskorištenog poljoprivrednog zemljišta i najznakovitije što možemo vidjeti u ovom zakonu. Jasno da okrupnjivanje poljoprivrednih gospodarstava moramo napraviti jer to je ono što su mnogi od nas vidjeli da su europske zemlje to odavno napravile jer je činjenica da mi sa 2 ili 3 hektara zemljišta zapravo ne možemo nikome konkurirati niti možemo govoriti o nečemu što bismo mogli nazvati nekom ozbiljnom proizvodnjom, odnosno gospodarskom djelatnošću oblast poljoprivredne proizvodnje. Posebice na našim područjima kao što je područje iz kojeg ja dolazim gdje su to još manje isparcelirane, dakle u manjem obimu po svom prostranstvu, dakle površine koje se obrađuju, one su još i usitnjenije i onda to jasno dovodi do određenih problema. Međutim, taj problem se u svakom slučaju može razriješiti i ovdje imamo i prijedlog kako ga razriješiti i što on zapravo može doprinijeti. Pa vidimo da je to pitanje zapravo uređeno na način da ono što je u privatnom posjedu ono se može dati u najam ili se može prodati, dakle postoji namjera. Regulator između privatnog posjednika i agencije je jedinca lokalne samouprave. Ovdje je jasno jedno meni, barem ja to tako razumijem da moje privatno vlasništvo je neotuđivo. Ja ga, dakle mogu dati u najam, mogu ga prodati i ja određujem cijenu koja će biti za to zemljište. Dakle, zna se tko ima pravo prvokupa. Ako dakle onaj koji ima pravo prvokupa ili netko drugi se ne slaže, jasno ide dalje. To ja uspoređujem sa kulturnom baštinom. Dakle, recimo kod našeg Vedrana u Trogiru gdje imamo jako puno zaštićene kulturne baštine, ja mogu imati neki palace, neki dvorac i ja ga prodajem, jedinica lokalne samouprave ima pravo prvokupa, ja određujem cijenu koja je. Ja ako se ne slažem, a ako se dakle jedinica lokalne samouprave ne slaže s mojom cijenom i oni misle da je ona previsoka, ja idem dalje. Dakle, mi ubiti, ja tako razumijevam, dakle ja ne mogu razumjeti one koji kažu da mi ovdje govorimo o nečemu što vodi otuđivanju nečijeg privatnog vlasništva, kao što sam čuo od nekih. Pa to je neotuđivo, ono je neotuđivo, meni nitko ne može uzeti moje privatno vlasništvo, ali je činjenica da neiskorištena poljoprivredna zemljišta, pa tako i u privatnom vlasništvu moramo staviti u funkciju. Ako govorimo o tome da zapravo želimo poljoprivredu staviti na onu razinu koja to ona kao takva zaslužuje. Ja mogu reći iz primjera, iz sredine iz koje ja dolazim imamo dva polja Rastok i Jezero, polje Jezero se iskorištava maksimalno u tom polju. Mi danas imamo na području Vrgoračke krajine 9 milijuna čokota loze, da ne govorimo o tisućama jabuka, nektarina, bresaka i da ne govorim od drugom polju koje još plavi, ali će i ova država stati tome na kraj jer sada je gotovi projekt za odvodnju viška voda iz našega polja pa će i Rastok staviti u, da ga tako nazovemo u razinu koju treba, a to je u obradu gdje imamo negdje preko milijun i 200 tisuća nasada jagode. Toga bi bilo daleko više i splitsko i zagrebačko tržište bi se bolje još više opskrbljivalo kada bi ljudi mogli svoje zemljište koje obrađuju, dakle uz njega još obrađivati ono koje se ne obrađuje, a to koje se ne obrađuje ili je u vlasništvu dakle ljudi koji su staračka domaćinstva ili oni koji su iselili i žive od nekih drugih poslova. I njima je cilj ako govorimo o staračkim domaćinstvima, mislim ja sam to rekao i na Odboru za prostorno uređenje i urbanizam i to je zapravo činjenica da staračka domaćinstva mogu svoj kućni budžet samo još više obogatiti time što će dati nekome to u najam i da obrađuje to zemljište. Isto oni koji su iseljeni, žive danas u Zagrebu, njemu je u cilju da se njegova zemlja obrađuje koja će ostati u njegovom vlasništvu i da za to dobiva godišnje određeni najam. Ja tu ne vidim ništa loše, dapače. A moje privatno vlasništvo ostaje, ono je neotuđivo, meni ga nitko ne može uzeti. Isto tako ja vidim i logično prijedlog ovdje kad se govori o mjerama kaznenim, a to je da ako ja ne želim dati to zemljište ni u najam, a ni predati ga, što ne moram, znači ja ne moram to dati, ja mogu imati namjeru ali ne moram je napraviti, ja ću isto tako znači biti prisiljen platiti naknadu za to neobrađeno poljoprivredno zemljište. Ako je to naša strategija, a strategija bi trebala biti, a naše bi trebalo ovdje biti očuvati nacionalno bogatstvo i unapređivati ga. Dakle ja u tom pogledu ne vidim ništa problematično barem sa pozicije onoga što ja vidim. Ono što bih ja htio još kazati to je da ovaj drugi dio, jasno je dolazim iz grada koji je isto tako napravio program raspolaganja poljoprivrednim zemljištem, mi do sada nismo imali problema s tim, dakle radi se o državnom zemljištu koje smo mi dobili sada na korištenje, odnosno raspisali smo program i po tom programu kojeg imamo, ima jedan izuzetan pomak. Nekadašnji nasadi jabučnjaci dole u Vrogračkom Rastoku koje je od propale firme "Poruk" ne bi bilo ništa, da nije bilo dakle tog programa i da se nisu pojavili ljudi koji su to uzeli. Znači ti … [[Ne razumije se.]] hoće raditi, samo treba omogućiti im da se dođe do tog zemljišta, a to ovaj zakon omogućuje. Ono gdje bih ja nešto još samo nešto predložio što su neki kolege sa mnom se na Odboru za prostorno uređenje i urbanizam složili je vezano za članak 24. podstavak 18. koji se odnosi na oslobađanje plaćanja naknade iz članka 23. ovog zakona. Po meni objašnjenje i tumačenje tog 18. podstavka je moglo biti razvidnije. Zašto? Pa mi koji dolazimo iz jedinica lokalne samouprave znamo da imamo i urede državne uprave u kojima rade različiti referenti koji znaju različito tumačiti neku zakonsku odredbu ako ona nije dovoljno jasna pa bih predložio ovdje da se samo stavi da se oslobađaju plaćanja naknade iz članka 23. ovoga zakona i dakle investitori u poslovnim ili gospodarskim ili poduzetničkim zonama već kako se oni zovu bez ovog preostalog dijela nastavka i tada će biti potpuno vlasnik. Jer govoriti o zonama, jasno znamo nema potrebe ovdje elaborirati šta one znače, šta znači izgradnja samo pojedinog pogona proizvodnje ili zapošljavanje određenog broja ljudi. U tom pogledu dakle ne smijemo ljude ograničavati i to bi bio moj prijedlog jedan. Nadam se da će to amandmanom i dogovorima o kojima se govorilo biti regulirano. S tim da predlažem da se u taj dio ugradi isto tako i sportski tereni koji se ne spominju, vjerski objekti, vrtići, vikendice, trafostanice, objekti za elektroopskrbu. To je ono što bi trebalo isto tako uključiti jer se radi o nečemu što je opće korisno i potrebito i to bi trebalo isto osloboditi plaćanja te naknade, dakle trebalo bi ih baš taksativno nabrojiti da se zna o čemu se radi. Dakle da ne duljim. Očekujem dakle određene korekcije, vjerujem da će to onda uz te korekcije svakako, odnosno predložene amandmane biti mnogo razvidnije obrazloženo pa i jasnije svima nama. Također uz ovaj članak 25. htio bih na kraju kazati da je potrebito ga je isto tako doraditi. A zašto? Pa ako je cilj zakona zaštititi postojeće stanje onda prostorni planovi moraju biti temelj za to i to prostorni planovi koji su na snazi. Ali bi isto tako trebalo razlikovati i drugačije, vjerojatno i obračunati naknade za poljoprivredno zemljište koje se nalazi unutar građevinskog područja sukladno prostornom planu na snazi na dan stupanja jasno ovog zakona u odnosu na poljoprivredno zemljište koje će izmjenom prostornog plana nakon stupanja na snagu ovog zakona biti obuhvaćeno granicama unutar granica građevinskog zemljišta. Isto tako visina jednokratne naknade morala bi se utvrditi prema kategorijama poljoprivrednog zemljišta. Zbog ovog svega prethodno ajmo reći iznesenog pa i onoga što sam čuo od kolegica i kolega koji podržavaju i ja ću podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala na pozornosti.
Hvala lijepo. Imamo jednu prijavu replike. Uvažena kolegica zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega vi kada govorite o raspolaganju privatnim poljoprivrednim zemljištem kažete da za vas nema nikakvih nejasnoća ni problema. Vi tumačite zakon na način kako to u zakonu ne piše, zato mi i tražimo da zakon ide u treće čitanje da razjasnimo određene stvari i da onda nema više nikakvih tumačenja određenih odredbi zakona. Naime članak 81. i 82. govore o pravu, o raspolaganju privatnim zemljištem na način da privatni posjednik mora zemljište oglasiti kada ga daju u zakup ili prodaju jedinici lokalne samouprave. To bi bilo u redu kada bi se realizirala samo prvokup države preko agencije, međutim to nije tako. Agencija po članku 85. n e mora kupiti ni jedno zemljište koje je ponuđeno u prodaju, ali će jedinice lokalne samouprave sve jedno izvršiti po članku 37. i 36. gradirat će ponude na način da izabere najpovoljniju ponudu i kaže kako ja neću prodat, neću prodat. Nije točno. Nigdje ne piše kada privatni ponuditelj može odustati od prodaje. Toga nema u zakonu. Vi kažete ako nećete dati zemlju prodati i nećete ju dati u zakup i nećete ju obrađivati platiti ćete kaznu. Pa nije cilj zakona da poljoprivrednik plati kaznu. Cilj je zakona da se obradi sve neobrađeno poljoprivredno zemljište.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Matković.
Apsolutno se slažem u ovom zadnjem dijelu koji ste rekli da je cilj, a to sam ja rekao na početku, a to je da se zemljište okrupni i da se zna, svako zemljište da se obradi, da ne stoji neobrađeno, jer najgore je neobrađeno zemljište. Dakle sve je bolje osim neobrađenog poljoprivrednog zemljišta kolegice Zgrebec. Međutim očito je da vi imate pravo tumačiti zakon kako vi vidite članak 81. Međutim ovdje isto tako koliko ja razumijem stvari, vlasnik poljoprivrednog zemljišta stoji jasno, koji namjerava svoje poljoprivredno zemljište prodati ili dati, znači koji namjerava. Akcentirajte to na koji namjerava, ja ne moram namjeravati. Ja nemam namjeru moje dati. Dakle onaj koji namjerava ide u postupak o kojem ste vi govorili i on je sasvim u redu onda da ga preuzimaju jedinice lokalne samouprave. Isto tako je u redu da agencija ne mora otkupiti zemljište koje ću ja ponuditi na prodaju ako ja kažem da je kvadrat tog mog zemljišta izvan svakog razuma dakle koju ja tražim, jer ja sam taj koji ću tražiti cijenu za svoje zemljište. Neće meni jedinica lokalne samouprave ni agencija određivati kolika će biti cijena kod mene. To je moje vlasništvo, u mom vlasništvu, ja odlučujem. To je moje ustavno pravo, to je moje zakonsko pravo. Bilo što da prodajem. Oprostite, ali to je činjenica. Nećete vi meni kazati pošto ću ja prodati kvadrat moje kuće ako ću je prodati, niti ćete mi kazat pošto ću ja prodat moju maslinu ako je imam. Moja maslina ima cijenu koju ja tražim, ima. A sad vi odlučite hoćete li kupit ili nećete. A nemojmo tumačiti, vi imate pravo tako tumačiti. Ali je činjenica da nije to baš sve tako kako vi tumačite. Ja vas razumijem i s tim ću prekinuti, da je vaš cilj ovdje o bilo čemu da mi govorimo pa tako i o ovom zakonu, prikazati stanje gorim nego što ono uopće i jeste. Dakle, to je meni jasno, to je vama domaći uradak. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Najprije dvije obavijesti. Sjednica Odbora za gospodarstvo održat će se danas u 14 sati u dvorani "Stjepana Radića", 131/1. I sjednica Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskoga sabora održat će se danas u 15 sati u dvorani "Ivana Mažuranića", prizemlje. Dnevni red: proračun i Zakon o izvršenju proračuna. U ime predlagatelja za riječ se javio uvaženi gospodin ministar Božidar Pankretić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo zastupnici. Mislim da je potrebito reći nekoliko rečenica nakon rasprava koje su se ovdje čule, jer bilo bi potpuno krivo da ostane neka nedoumica ili u javnosti, ne daj Bože, krivo shvaćanje u ovom dijelu. Mislim da svi koji se razumiju i poznaju kakvo je stanje u poljoprivredi kada govorimo o poljoprivrednom zemljištu, ne možemo reći da je stanje dobro. Zakon kojega smo donijeli 2001. godine ide u cilju okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta i to je jasna njegova intencija. Nakon sedam godina evidentne su potrebite određene izmjene i popravci. Kada pogledamo ukupno poljoprivredno zemljište evidentno stanje je na terenu. Oni koji hodaju po selu, oni koji vide kakva je situacija, vide da imamo nažalost situacija da se, osim državnog poljoprivrednog zemljišta, nažalost okrupnjavanje premalo, presporo vrši sa privatnim poljoprivrednim zemljištem. Članke koje smo nivelirali u tom dijelu i koji su definirani vrlo jasno govore o tome da se omogućava da se okrupni i poljoprivredno zemljište u privatnom vlasništvu. I oni idu dakako samo u tom smjeru. Oni omogućavaju da onaj tko se bavi poljoprivrednom proizvodnjom dođe do poljoprivrednog zemljišta da okrupni svoje gospodarstvo i da postane konkurentan u svojoj proizvodnji. I mislim da je to naša dužnost i da to trebamo učiniti. Sve ono što se pokušava istumačiti da ide u drugačijem smjeru naprosto nije točno i mislim da moramo vrlo jasno ovdje reći i svima, mi ne ograničavamo nikakvo pravo vlasništva. Svatko ima pravo vlasništva da obrađuje svoje poljoprivredno zemljište. Kada ga ne obrađuje ili ga nema namjeru obrađivati, onda iz vrlo jasnih razloga želimo da to poljoprivredno zemljište dođe u ruke onih, da li putem zakupa, da li putem kupnje, koji žele okrupniti svoje gospodarstvo, koji žele biti konkurentni na tržištu i dakako da ih pripremamo, ono što nam je također bitno, u cilju pripreme za Europsku uniju. I to definitivno svi ovi članci definiraju na vrlo jasan i transparentan način. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Slijedi dalje rasprava. Uvaženi kolega zastupnik Boris Kunst. Izvolite, kolega.
Hvala lijepa, poštovani potpredsjedniče. Ministre, tajniče i kolege zastupnici. Pa sigurno da ovako veliki interes za raspravu o predloženom Zakonu o poljoprivrednom zemljištu, a usput i o samoj poljoprivredi dovoljno govori samo o sebi da se radi o jednoj od najznačajnijih gospodarskih grana za Hrvatsku. Doista, zemlja je dojkinja svakom ljudskom biću koje se prema njoj mora odnositi sa dubokim poštovanjem. Zato je dobro da o toj zemlji koja nam daje hranu i bez koje ljudski rod ne bi opstao i raspravljamo, suprotstavljamo stavove, ponudimo optimalna rješenja u području poljoprivrede. Zemlja poput Hrvatske koja ima zalihe čiste pitke vode, ogromno potencijalno obradivo zemljište i klimu pogodnu za uzgoj raznovrsnih poljoprivrednih sorti, u današnje vrijeme može se svrstati u najbogatije svjetske velesile. No, nažalost, činjenice govore drugačije. Hrvatska danas ima mnogo i mnogo hektara poljoprivrednog zemljišta, međutim ono je neobrađeno, zapušteno, onečišćeno, obraslo ili pak minirano. Takve parcele najčešće su u vlasništvu države odnosno lokalnih zajednica ili određenog broja privatnih osoba pa jedni i drugi koji su vlasnici te zemlje nažalost ne znaju što sa zemljom i na koji način ju dalje staviti u funkciju. I kao rezultat toga imamo nemaran odnos prema zemlji. Zato je dobro da se ovim zakonom potaknu oni koji ne žele obrađivati poljoprivredno zemljište da uz propisane uvjete omoguće da zemlju obrađuje netko drugi, bez obzira hoće li sadašnji vlasnici zemlju prodati, dati u zakup, u koncesiju ili pokloniti. To je u principu za mene manje važno od onoga kolika je vrijednost i koja se vrijednost može postići obrađivanjem poljoprivrednog zemljišta u svrhu poljoprivredne proizvodnje. Sama primjena zakona omogućiti će povećanje poljoprivrednih imanja što je na kraju i poljoprivredna politika Europske unije. stavljanjem zemlje na raspolaganje zainteresiranim osobama značajno bi bilo za sve one koji žele ostati na selu, kao i one koji se selu žele vratiti. To može privući dio raseljenih osoba, prognanika, može privući i normalno dio nezaposlenih, pa i dio mlađih ljudi ako im se osigura socijalna sigurnost, posao, plaća te infrastruktura, škole, vrtići, ambulante i onaj sadržaj koji je stvarno potreban civilizaciji. Hrvatska iako ima dobar poljoprivredni potencijal, nažalost trenutno ima poljoprivrednu proizvodnju koja se još uvijek koprca u živom blatu. Uvoz raste, proizvodnja i izvoz padaju. Promjenom zakona otvaraju se mogućnosti za povećanje volumena poljoprivredne proizvodnje koju Hrvatska mora bar nekoliko puta povećati kako bi zadovoljila domaće potrebe te povećala izvoz prehrambenih proizvoda tj. razvijala vlastitu nacionalnu prehrambenu industriju. Uz rješavanje problema obradivosti poljoprivrednog zemljišta, ovim predloženim zakonom Ministarstvo poljoprivrede ,ribarstva i ruralnog razvoja mora naći rješenje kako eliminirati zonu sivog tržišta u poljoprivredi i stočarstvu koji je u Hrvatskoj godinama izuzetno dobro organizirano, a proizvodi ogromne štete domaćem tržištu. Zato očekujem od tog ministarstva, jer to nije problem od jučer, to je problem koji se vuče ja bih rekao skoro već 18 godina, da stvarno poduzme određene akcije, da krene u takve akcije, da krene u borbu protiv kriminalnih radnji u području poljoprivrede i stočarstva, sliče onima koje mi imamo i danas. A evo imali smo prije par sjednica raspravljali kako se boriti protiv organiziranog kriminala i mafije u Hrvatskoj, a to je slično, samo je u ovom sektoru gospodarstva. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo. Dalje slijedi rasprava uvažene kolegice zastupnice Dragice Zgrebec. Izvolite kolegice.
Hvala gospodine potpredsjedniče, predstavnici ministarstva, kolegice i kolege. Ja nemam dileme da treba donijeti novi Zakon o poljoprivrednom zemljištu, jer zaista da bi Hrvatska mogla voditi dobru poljoprivrednu politiku, mora voditi dobru zemljišnu politiku. Jedan od ciljeva koji bi trebao zadovoljiti Zakon o poljoprivrednom zemljištu jest okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta i to na način ne samo da se poveća posjed po veličini, nego da se i smanji broj parcela na kojima se proizvodi, jer jedino tako možemo podizati konkurentnost, odnosno smanjivati troškove u toj proizvodnji. Međutim, taj cilj se ne može postići samo na način kako je to definirano ovim predloženim zakonom, dakle samo prodajom državnog poljoprivrednog zemljišta ili da agencija putem instituta prvokupa otkupljuje privatno poljoprivredno zemljište, ako se za to ne stvore i materijalni uvjeti. S jedne strane u proračunu da agencija to može kupovati, a s druge strane da se poveća dohodak poljoprivrednika koji sada na manjim parcelama i uz velike oscilacije u ostvarenju dohotka, mogu ići u takvu investiciju. Naši poljoprivrednici, pogotovo seoska domaćinstva su i danas prezadužena, a nemaju nikakve sigurnosti, stabilnosti dohotka. Ako im to ne osiguramo nećemo imati nikakvu dobru politiku poljoprivrede. Dakle, zemljišna politika traži novac. Mi i u proračunu za 2009. godinu nemamo. Osigurana su samo sredstva za osnivanje i funkcioniranje administrativno agencije, ali za okrupnjavanje zemljišta tek neka simbolična sredstva. Tko je bilo i u ovoj godini, tako je planirano i za 2009. godinu. Analizirajmo kakav je posjed u Europskoj uniji. Postoje različita iskustva. Imate zemlje koje imaju veliki poljoprivredni posjed, imate zemlje koje nemaju veliki poljoprivredni posjed. Npr. 27 zemalja Europske unije danas imaju prosječno 10 hektara, najviše ima Češka 66, jasno jer je to bio državni posjed, nije bilo privatnog posjeda i Mađarska koja je išla ovom drugom linijom, dakle privatizacijom državnog zemljišta. Njezin je prosječni posjed 5,6 hektara. Međutim, za opstojnost poljoprivrednog gospodarstva u Europskoj uniji nije od presudne važnosti veličina posjeda, već druge tržišne i ekonomske mjere, između ostalog posebno one naglašavaju organizirani pristup na tržištu. To je ono što nama nedostaje. Što nedostaje našim malim poljoprivrednim posjednicima, što ono što oni proizvedu pogotovo je to očito u proizvodnji koja se ne može uskladištiti, dakle voće i povrće koje u enormnim količinama uvozimo za potrebe domaćeg "Konzuma", zapravo često im propadne na njivama. Kakva nam je danas situacija i kako mi uopće možemo gledati na to što se dešava u poljoprivredi? Evo jutros me nazivaju, ljudi kažu da im nisu isplaćeni poticaji za mlijeko, za stočarstvo, za proljetnu sjetvu. Bilo bi dobro da nam ministar kaže jeli to točno i kada će to biti isplaćeno. Kakvo je stanje u vanjsko trgovinskom poslovanje poljoprivredne i prehrambene industrije? Evo svježi podaci za prvih 10 mjeseci. Poljoprivreda bez šumarstva ima manjak u razmjeni 2,3 milijarde kuna, ribarstvo minimalni suficit od 120 milijuna kuna, hrana i piće deficit od 3,5 milijarde ili 5,7 milijardi deficita u poljoprivrednoj i prehrambenoj industriji za prvih 10 mjeseci. Pokrivenost samo 46%. To je samo jedan indeksni pojam više nego što je to ukupna robna razmjena Hrvatske. Povećanje deficita u odnosu na prošlu godinu 37%. Kada govorimo o zaštiti zemljišta, tu se govori o neobrađenom zemljištu, o zemljištu sposobnim za proizvodnju i o prenamjeni. Neobrađenog zemljišta imamo puno, velikim djelom državnog. Tko će plaćati kazne za držano neobrađeno zemljište? Općina, grad ili država? Prenamjena, od prvog do drugog čitanja smanjenje za pola i sada još jedanput najavljeno smanjenje za pola. Ako ćemo tako štititi poljoprivredna zemljišta, onda ga nećemo zaštiti. Kažu neki da je u zadnjih 15 godina izgubljeno 700 tisuća hektara poljoprivrednog zemljišta koje je otišlo u građevinsko zemljište. Jednom izgubljeno poljoprivredno zemljište, zauvijek je izgubljeno. Što je to zemljište sposobno za proizvodnu? Agrotehničke mjere, pa naš seljak nije u stanju imati tako, tako ja zamišljam da je zemljište sposobno za proizvodnju, kada ne može nabaviti niti mehanizaciju, kada ne može koristiti sva one agrotehničke mjere i tehnologiju koja je danas poznata u poljoprivrednoj proizvodnji. Zato ima niske prinose, zato je nekonkurentan. Privatizacija državnog zemljišta u situaciji financijske i ekonomske krize u svijetu i kod nas, možete zamisliti tko će kupovati to zemljište. Sigurno mali se proizvođač na selu neće biti u stanju, jer no ne može otplaćivati niti kredite koje je uzeo za tekuću proizvodnju, odnosno za neke sitne investicije koje je imao. Kaže se da je to i zaštita da stranci ne bi kupili zemljište. Pa čujte, danas stranci ne mogu kupovati nekretnine u Hrvatskoj, a pokupovali su ih, nitko ne zna koliko. Osnuješ privatno poduzeće u Hrvatskoj koje posluje po hrvatskim propisima, koje posluje u Hrvatskoj, kupit će i poljoprivredno zemljište, kupit će i druge nekretnine. To nije nikakva zaštita. I ono što mi ovdje upozoravamo i što se sa kolegama koji brane to ne slažemo, odnosno tražimo da se to još jedanput preispita, a to je upravo ovo ograničavanje raspolaganjem. Dakle, ne oduzimanje privatnog vlasništva, nego mi de facto ovakvim zakonom ograničavamo raspolaganje privatnim poljoprivrednim zemljištem jer ako agencija ne ostvari pravo prvokupa onda onaj tko je iskazao namjeru da će zemljište prodati morat će ga prodati onako kako mu jedinica lokalne samouprave utvrdi prioritet, dakle onome kome kažu u općini ili gradu a ne kome bi on htio prodati. To je de facto ograničavanje raspolaganja svojom privatnom imovinom. I mi bismo željeli da se to još jedan puta raspravi da ovaj zakon upravo zbog toga ide u treće čitanje da ne bismo morali poduzimati neke druge mjere i tražiti zaštitu ustavnosti zakonitosti. Kazne. Kazne nikad ne rješavaju problem. Ako nećemo na drugi način formulirati poljoprivrednu politiku i pomoći da se osposobe seljačka gospodarstva pa i dionička društva koja još uvijek funkcioniraju u poljoprivredi nikakvim kaznama nećemo doći do obrađenog poljoprivrednog zemljišta jer onaj tko, kao što je kolega rekao on će platiti kaznu ako neće niti dati u zakup niti u prodaju i misli da je time riješio problem. Nije riješio problem. I ono što bih na kraju rekla, mi zapravo prodajemo državno zemljište da bismo kupili privatno zemljište. I država prodaje svoje vlasništvo za koje u većini slučajeva ni ne zna koliko je njezino da bi kupila tuđe vlasništvo. Reći ću na primjeru društvenog zemljišta koje je u katastru registrirano kao društveno poljoprivredno zemljište. S obzirom da se na poljoprivredno zemljište plaćala svojedobno vodna naknada po katastarskim knjigama sve je bilo evidentirano. Početkom 90-tih godina evidentirano je milijun i 200 tisuća hektara društvenog poljoprivrednog zemljišta u Hrvatskoj koje je tada zakonom iz 1991. godine postalo državno vlasništvo. Što se do tada desilo, kako je država vodila računa o svom vlasništvu? Pa desilo se to da sada imamo evidentirano, i to je kaže veliki uspjeh što su nam općine i gradovi uspjeli identificirati 500 tisuća hektara a od toga trgovačka društva obrađuju 200 tisuća. I sad bi trebali i tih 200 tisuća oduzeti trgovačkim društvima koja zapošljavaju oko 20 tisuća radnika i dovesti do sukoba na istoj parceli radnika i seljaka. Mislim da je to neodrživo stanje. Zato eto kao što smo rekli u ime kluba i što smo predložili zaključak bilo bi potrebno da ovaj zakon ide u treće čitanje. Hvala.
Hvala lijepo. Slijedi dalje rasprava uvaženog zastupnika Bore Grubišića. Izvolite, kolega.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, gospodo iz ministarstva. Ja ne vjerujem da je bilo kome ovdje domaći uradak da kritizira bez pokrića bilo što iz prijedloga ovoga Zakona o poljoprivrednom zemljištu kao što ne mislim da ni predlagatelj ovoga zakona nije imao dobru namjeru i dobru vjeru da uredi materiju iz ovoga područja koje je da kažem počinje i problematika još od Seljačke bune pa preko onog starog HSS-a plave i zelene brazde do zakona iz 2001. godine odnosno prvo agrarne reforme koja evo ulazi u svoje finale zakonima iz 2001. i 2008. godine, dakle ovim prijedlogom zakona kojim bi se napokon i konačno riješilo raspolaganje poljoprivrednim zemljištem u Republici Hrvatskoj a na korist da kažem zajednice ukupne i ne samo kao nacionalni interes odnosno štićenje nacionalnog bogatstva negoli, ja tako bar shvaćam i zaštita privatnih interesa odnosno posjeda onih koji posjeduju zemlju. Jasno je da smo ovdje čuli puno rasprava u svezi toga i onih koji su iz krajeva u kojima se zemlja može serpetom nositi ali i onih koji su iz ravne Slavonije i Baranje gdje su sasvim sigurno daleko veće površine zemlje u privatnom vlasništvu a i velikih površina u državnom vlasništvu. Ovdje se govori o 900 tisuća hektara zemlje u vlasništvu Republike Hrvatske, poljoprivrednog zemljišta, dakle od toga je gotovo četvrtina, samo četvrtina dakle dana u zakup i koncesiju do sada i bila vjerojatno obrađivana. Ostalo je bilo neobrađeno. Kada se gleda sam zakon i prijedlozi koji su ovdje izneseni a prije u onom prvom čitanju sam dao jednu primjedbu, onda u svakom slučaju kada govorimo o zaštiti nacionalnih interesa kao što je ovdje bilo govora i o šumama prije neki dan sasvim sigurno se ne bih složio sa stavkom 2. iz članka 2. u kojem se govori da zemljište ne mogu pravnim poslom stjecati strane pravne i fizičke osobe. Ali postoji i zarez i riječ: "osim" ako međunarodnim ugovorom nije drugačije određeno. Međunarodni ugovor, dakle pretpostavlja se ovome prijedlogu zakona ili zakona koji će se vjerojatno usvojiti voljom većine u ovom Saboru. To znači da će se međunarodnim ugovorom moći doći u posjed poljoprivrednog zemljišta u Republici Hrvatskoj. Svjedoci smo situacije na našoj obali gdje upravo onim putem kako je gospođa kolegica Zgrebec rekla se dolazi u posjed nekretnina na našoj jadranskoj obali. Je li Slavonija i Baranja na redu? Hoćemo li za deset godina biti kmetovi na vlastitoj zemlji? Zato sam i uložio amandman na ovaj stavak 2. članka 2. u kojem sam dodao da dakle međunarodnim ugovorom kojega mora ratificirati Hrvatski sabor. Međunarodni ugovor zna se tko potpisuje, ali ovaj Sabor, ovaj Visoki dom je ono mjesto gdje takav ugovor može biti ratificiran. Bilo je najviše rasprave oko toga, oko članka 81. i prava dakle raspolaganje privatnim zemljištem. Vlasnik poljoprivrednog zemljišta koji namjerava svoje poljoprivredno zemljište prodati ili dati u zakup, kaže zakon, dužan je ponudu dostaviti jedinici lokalne samouprave. Da li i kada zemljište misli darovati bližem članu obitelji? Da li i onda mora dostaviti ponudu dostaviti jedinici lokalne samouprave. Zašto bi brat bratu prodao zemlju? Zašto mu je ne bi darovao ili sestra bratu, brat sestri? Jasno da se ovim zakonom sasvim sigurno zadire u jedno tradicionalno iskustvo, u jedno običajno pravo, možda ne pisano, ali sasvim sigurno pravo koje je zaživjelo na našim prostorima, pa ja bih rekao od, kako u Dalmaciji, tako i u Slavoniji i Baranji i Zagorju i svim našim krajevima. Ovdje se u neku ruku kaže prijeti i ustavnim sudom u svezi toga članka. Je li potrebno ići na ustavni sud ako se možemo ovdje kao ljudi, kao zastupnici dogovoriti, jasno tu je i ministarstvo, pa da neke stvari eventualno još mijenjamo? U prvom dijelu ovoga zakona spominje se i jasno da su napisane regule i pravila poslovanja i osnivanja agencije za poljoprivredno zemljište kao i Zavoda za tlo koji se brine o kontroli i svemu onome što se govori, što je potrebno u svezi kvalitete tla. Mislim da je osnivanje agencije, pa osnivanje Zavoda za tlo, to su opet dvije, rekao bih, dvije institucije, koje traže, jasno i određeni broj djelatnika itd.. Ja ne vidim previše razloga da uz Zavod za tlo i agencija kao jedna ustanova. Dakle, opet osnivamo nove agencije, Zavod za tlo, a zapravo ako je ovo poljoprivredno zemljište a ovo je Zavod za tlo, molim vas lijepo, zemljište, tlo, ja ne vidim neke bitne razlike i ne vidim tolike razlike da ne bi moglo djelovati kao ili agencija ili zavod, kako god hoćete kao jedna objedinjena ustanova. Dakle, kako je nastalo, kako je 90-ih godina u ondašnjim zakonima koji nisu puno valjda ni promijenjeni, zakonima o pretvorbi i privatizaciji, nastala tajkunizacija u gospodarstvu Republike Hrvatske, bojim se da će ovim zakonom doći do sličnih, sličnih negativnih stvari i u raspolaganju poljoprivrednim zemljištem. Zato kažem, biti kmet na vlastitoj zemlji nije dobro. A to da stranac ne može doći i u posjed zemlje, pa evo primjera iz naše županije u kojoj je jedna trgovačka kuća kupila poljoprivredno zemljište od jedne općine a ja mogu ministru reći i koje, ako hoće mogu i javno, a nakon toga tu je trgovačku kuću kupila druga trgovačka kuća iz Slovenije. Prema tome, trgovačka kuća iz Slovenije, dakle, da se vratimo unazad, je jednostavno došla u posjed poljoprivrednog zemljišta u općini Sibinj u županiji Brodsko-posavskoj. Kako, ali to se dogodilo. Dakle, takav primjer se može događati i u buduće, to nije ničim ovdje regulirano, nema načina da se to zapriječi, nema načina da se to spriječi. Tako da evo, to će se događati i u buduće i kažem, bojim se da se ne dogodi ono što se dogodilo sa gospodarstvom Republike Hrvatske. Ja se nadam da to neće biti samo 200 obitelji, jer biti će ih valjda više. Ali eto. U članku 82. kaže se da je jedinica lokalne samouprave dužna, da je dužna ponudu o prodaji ili davanju u zakup poljoprivrednog zemljišta iz članka 81. i potrebnu dokumentaciju objaviti na oglasnoj ploči u roku od 15 dana. Zašto ne i u javnom glasilu? Na oglasnoj ploči. Dakle, može se objaviti i u javnom glasilu ili samo u javnom glasilu. Jer na oglasnoj ploči oglašavati, to znamo kako izgleda i svi smo svjedoci koliko to stoji, koliko traje, i kako se sa time može ponašati. Dok, ja ću saslušati i ostale koji će sudjelovati u ovoj raspravi oko ovoga zakona, pa ću onda dodati svoje konačno mišljenje u svezi glasovanja kada se za to steknu uvjeti. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Dalje se za raspravu javila uvažena kolegica zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Hvala, poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Evo, u ukupnosti ovaj zakon bi trebao znači okrupniti poljoprivredna gospodarstva, prosjek je, čuli smo, ispod svih ekonomskih prosjeka, trebao bi povećati korištenje poljoprivrednih površina, trebao bi staviti u funkciju do sada neiskorišteno poljoprivredno zemljište, ali i uvesti više reda, odnosno discipline u prenamjenu poljoprivrednog zemljišta. Trebao bi također rezultirati i formiranje jezgre poljoprivrednih gospodarstava koja će imati dugoročnu perspektivu razvoja, u prvom redu, u cilju konkurentnosti poljoprivredne proizvodnje. Uspostavom informacijskog sustava, uspostava informacijskog sustava trebala bi stvoriti osnovu, odnosno pretpostavku za kvalitetno upravljanje poljoprivrednim zemljištem, to je sve ono što dosadašnjim zakonom u biti je nedovoljno dovoljno riješeno. Osnivanjem agencije ubrzao bi se proces okrupnjavanja, upravljanja i trženja poljoprivrednim površinama, ali i kontrola prometa i zaštita privatnog poljoprivrednog zemljišta. Postoje i određene nedorečenosti u ovom zakonskom prijedlogu koje će i biti predmet amandmana i o kojima je dosta bilo riječi u dosadašnjoj raspravi. Ja ću se samo osvrnuti na stavak 5. članka 74. kojim je propisano da se za minirano poljoprivredno zemljište u vlasništvu države koje je dano u zakup ili dugogodišnji zakup ne plaća zakupnina za prvih 10 godina korištenja ako zakupoprimac snosi troškove razminiranja. Dalje se navodi da je zakupoprimac znači dužan razminirati poljoprivredno zemljište u roku od dvije godine, znači od sklapanja ugovora i ne može uči u posjed tog zemljišta do razminiranja. Ovdje nije rečeno što je sa privatnim zemljištem, tko raspisuje natječaj, tko određuje prioritete i što je sa certifikacijom, odnosno sa certifikatom. Ako znamo da je još uvijek pod minama 19 tisuća i 600 hektara, ili 196 metara kvadratnih, a prosječna cijena razminiranja negdje oko 10 kuna po metru kvadratnom, lako je zaključiti da je za navedeno potrebno gotovo 2 milijarde kuna. Moj prijedlog je da se provedba stavka 5. članka 74. znači da bude u skladu sa Zakonom o humanitarnom razminiranju i propisanim procedurama Hrvatskog centra za razminiranje u prvom redu kako bi izbjegli nova stradavanja i civila i pirotehničara ulaskom u minski sumnjiv prostor. Podržat ću osobno prijedlog zakona jer i on kako sam navela u uvodu u ukupnosti doprinosi kvalitetnijem odnosu prema poljoprivrednom zemljištu, njegovoj valorizaciji i dobra je pretpostavka za novi smjer zemljišne politike. Hvala.
Hvala lijepo. Dalje za raspravu se prijavio uvaženi kolega zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite kolega.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa evo rasprava koja traje već drugi dan negdje više oko jednu trećinu zastupnika Hrvatskog zastupnika je imalo potrebu javiti se, dati svoj doprinos temi koju obrađuje Zakon o poljoprivrednom zemljištu i sama ta činjenica govori da je to jedna od, jedan od vrlo važnih zakonskih prijedloga. Po mom osobnom uvjerenju jedan je od temeljnih zakona u poljoprivredi i definitivno jedno područje koje ovim zakonskim prijedlogom treba, bez kojih, bez kojih odredbi nema učinkovite poljoprivredne proizvodnje i definitivno jedan takav zakon je našoj poljoprivrednoj proizvodnji potreban. Međutim postavlja se ključno pitanje i po meni suštinsko pitanje da li je to takav prijedlog zakona? Sama rasprava u sabornici govori o izuzetno puno primjedbi. Činjenica da su kolege, kolegice i kolege zastupnici po pojedinim segmentima primijetili uočene, uočena loša rješenja, rješenja koja će stvoriti na tom prostoru još više problema nego ih imamo danas. Činjenica da su neke kolegice i kolege u ovoj raspravi i jednostavno čitali odredbe ovog zakona, ali suštinsko je po meni, suštinsko je pitanje da li u državi Hrvatskoj imamo neobrađeno poljoprivredno zemljište zato jer su naši građani lijeni? Zato jer ne žele i neće obrađivati? Ja se sjećam u mom Zagorju, u mom kraju ne tako davno svi bregi su bili obrađeni. I danas tamo postoje ljudi. I danas tamo žive ljudi međutim oni su danas u situaciji da ne dobe ni onoliko koliko su uložili a kamoli da još i zarade. Prema tome koja, koji je osnovni razlog? Činjenica je da u ovom zakonu samo izjednačili i poljoprivredno zemljište u Dalmaciji, u Istri, u Slavoniji, u Hrvatskom Zagorju, u Međimurju i Podravini, da, i moje osobno mišljenje je da ovim zakonom nisu uvažene ili uvažavane specifičnosti pojedinog područja posebno kad govorimo o klasifikaciji ili to možda će se rješavati uredbom Vlade ali mislim da bi to trebalo pisati u zakonu, ali je ponavljam suština po meni da mi imamo još uvijek i imat ćemo poljoprivrednu proizvodnju u nekim dijelovima ove države koja jednostavno se ne isplati. Ne zato jer su površine premale nego zato jer sustav, kompletan sustav poljoprivredne proizvodnje ne daje mogućnost bilo osnovne zarade ako je to osnovno zanimanje ili dodatne zarade. Mi smo u prvih 8 mjeseci ove godine uvezli iz Argentine 1600 tona svježih krušaka. Po kili kruške smo platili dolar i pol, dolar i 30. To je negdje oko 6 i pol kuna. Pitao sam kolegu Lesara budući da ima jedan impozantan za relacije moguće u Međimurju, impozantan voćnjak upravo krušaka. Njegov je odgovor bio da se kruške, da su proizvođači krušaka sretni kad prodaju po dvije i pol, 3 kune. Mi smo Argentincima ukupno sa troškovima je došlo dolar i 30. Prema tome pitam zbog čega i zašto i moji Zagorci, u mojoj Bednji nemaju mogućnost a proizvode se kruške, postoje nasadi, nemaju te mogućnosti da po toj cijeni. Prema tome smatram da je Zakon o poljoprivredi nužan, da je Zakon o poljoprivredi potreban, da je Zakon o poljoprivrednom zemljištu, ali isto tako smatram i želim i ovom prilikom podsjetiti ministra, na koncu konca i on je bio 2002. godine kao ministar poljoprivrede autor ideje a to je članak 43. Zakona o poljoprivredi, a s kojim člankom se propisuje da je ministarstvo dužno dostaviti Vladi na utvrđivanje najkasnije do 15. svibnja tekuće godine, a Vlada dostaviti na prihvaćanje u Sabor najkasnije do 30. lipnja tekuće godine tzv. zeleno izvješće. Izvješće koje ocrtava, koje daje sliku kompletnog stanja u poljoprivredi. I smatram da je u ovom trenutku, u ovom Saboru i svima nama i hrvatskoj javnosti to krucijalan dokumenat temeljem kojeg bi onda mogli voditi i kvalificirane i konstruktivne, prije svega konstruktivne rasprave a slijedom svega toga i napraviti jedan iskorak, jedan konstruktivni iskorak za poljoprivrednu proizvodnju jer jednostavno u nizu vrlo dobrih akcija zbog toga jer međusobno nisu suvislo povezane dolazimo u situaciju da onda te akcije kao i ove, ovaj … [[Govornik se ne razumije.]] , ova obična inicijativa da se krene u izmjenu Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Ali je problem u tome što smo krenuli od suštinski krivih pretpostavki. Između ostalog od toga da naši ljudi jednostavno ne žele obrađivati poljoprivredno zemljište jer sva ta staračka domaćinstva imaju svoje nasljednike. Svi ti ljudi bi kroz vikend dolazili doma, obrađivali bi, radili bi nešto. Nije to za intenzivnu proizvodnju ali za dodatni prihod dodatno je. Ali zašto toga nema? Zar nije ironija, čitamo u dnevnom tisku, ovih dana «Konzumirajmo hrvatsko!». Najveći uvoznik, jedan od najvećih uvoznika hrane najedanput je osjetio potrebu da se propagira što veće konzumiranje hrvatskih proizvoda. Prema tome sustav nam ne funkcionira i u čitavom tom sustavu i ovaj prijedlog definitivno će stvoriti još više, stvorit će više problema nego same koristi i zato se pridružujem i prijedlogu kolega iz SDP-a i pozivam ministra da još jedanput razmisli, a čuli smo i najavu priličnog broja amandmana da ovaj zakon ide u treće čitanje i mislim da samom odlukom da se ide u treće čitanje uvažavajući sve ove primjedbe će se pokazati veličina, pokazati snaga i jedan korektan odnos prema problemu kojega želimo riješiti ovim zakonom. Poticaji. U kolikoj mjeri su poticaji poticaji ili sustav poticaja kakav imamo, a svi smo utvrdili, svi smo se složili da ga treba mijenjati. Na koncu konca i koalicijskim ugovorom između i programom Vlade je definirano da će se do konca 2008. godine napraviti novi zakon i novi Prijedlog zakona o sustavu poticaja. Konac 2008. godine mi njega nemamo, a uopće nema potrebe raditi cost benefit analizu svih poticaja u ovoj državi, a posebno u poljoprivrednoj proizvodnji koja će, jer same prilike govore da poticaji koje ulažemo da pospješimo nešto i da na temelju toga stvorimo dodanu vrijednost govori da toga nema. Zbog kompleksnosti, da ima još jedan momenat kojega moram spomenuti, a to je pitanje vlasništva. Ne ulazim u tom. Na koncu konca imamo institucije ove države koji će utvrditi da li odredbe pojedinih članaka u ovom prijedlogu zakona, a koje su vezane na vlasništvo i na ustavno pravo vlasništva da li je to točno i da li su u suprotnosti sa zakonom ili nisu ne ulazim u to. Ali želim reći, kod nas u Hrvatskom zagorju na koncu konca po tome smo postali između ostalog i poznati, da je zemlja svetinja, vlasništvo nad zemljom je svetinja. Sudovanje oko 2 cm međe je uobičajena praksa i sumnjam da ovakvim prijedlogom zakona mi to možemo riješiti, a posebno imajući u vidu, i kolega Rošin i nekoliko kolega su spomenuli, pitanje katastra, stanje u katastru, gruntovnica. Vi ministre ste upoznati i siguran sam da imate informaciju na koncu konca i kolega Vincek definitivno ima tu informaciju. Da smo krenuli prije tri godine na okrupnjavanje na onom pokusnom polju u vidovcu i da već godinu dana stojimo zbog gruntovnih knjiga. Stojimo zbog gruntovnih knjiga. Nije se mrdnulo ni maknulo ni milimetar dalje. Nadalje. Poznato je da smo imali već neke prije dvadesetak godina pokušaje okrupnjavanja, pa zbog Zakona o nasljeđivanju djelomično će ovaj prijedlog to sigurno, ali ponavljam djelomično će spriječiti to da nešto što je nekad prije bilo ukrupnjeno, uložena sredstva, uloženi novci da je to opet usitnjeno. Prema tome, moj prijedlog je ministre da uvažite sve ove primjedbe, da zakon ne ulazi suštinski u poziciju, s pozicije da naši ljudi ne žele raditi. Naši ljudi vjerujte žele sigurno raditi. Međutim, čitav drugi niz mjera je potreban da ljudi osjete od toga korist, da ljudi osjete da se to isplati raditi. I vjerujte mi da ljudi posebno u Hrvatskom zagorju znaju cijeniti zemlju i cijene zemlju i znaju procijeniti što se iz te zemlje može napraviti i stvoriti dodanu vrijednost. I još jedanput pozivam i prvo priključujem se inicijativi Kluba zastupnika SDP-a da ovaj zakon ide u treće čitanje. A pozivam i vas da pokažete svoju širinu, osjećaj za probleme sela i ukupne poljoprivrede kao gospodarske grane i da u miru staloženo, bez politiziranja u trećem čitanju dobijemo jedan kvalitetan zakon kojega ćemo sasvim sigurno svi onda podržati. Hvala lijepo.
Hvala. Potpredsjednik Doma, gospodin zastupnik Josip Friščić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, ministre, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Zasigurno rasprava o ovom zakonu izazvala je i otvorila niz tema, potakla analize. Ali ono što mene veseli da je pokazala određenu brigu i spremnost vođenja brige o onome što zovemo nacionalnim bogatstvom zemlje. Razrajtali smo i banke i gospodarstvo i dobro je da sada nad zemljom vodimo brigu. Jedino ono gdje se mi pojedinci, pojedini zastupnici razilazimo to je način kako voditi brigu. Jer jedni govore nije vrijeme za stvaranje, okrupnjavanje obiteljskih gospodarstava. Treba sačuvati državnu zemlju u kombinatima, pa zar nam nije dosta sanacija od brodogradnje pa na dalje, a ja ne vidim gdje su ti uspješni kombinati i mislim da taj proces treba završiti. Ono za što smo se opredijelili to je konkurentno obiteljsko gospodarstvo. Jer zapravo i ovo vrijeme, vrijeme krize i sada govori da oni nisu u fokusu promatranja, jer taj seljak je preživel. Makar neki su i ovdje u sabornici govorili da nije bilo oduzimanja '47. i otkupa. Sve je on to preživel i sačuval je tu zemlju do naše generacije do sada i mislim da se toga da seljak bude gazda zemlje, da s tom zemljom raspolaže, da nad njom živi, stvara za sebe i druge ne treba bojati. Možda je i ideologija ta zbog čega se neki toga boje ili od toga bježe. Ono što je bilo pokrenuto pred više od desetak godina, stavljeno u prvi plan to je bilo pitanje raspolaganja državnim zemljištem. Mi moramo imati regulativu kojom reguliramo ukupno raspolaganje zemljištem, jer ja se slažem. Ustavom slobodu raspolaganja privatnom imovinom niti tko ima pravo, niti treba nekome ograničavati. Ali kada je riječ o zemlji to mora biti odgovor, jer nije, jedanput je ovdje bilo postavljeno pitanje tko je taj tko će meni narediti da ja moram svoju zemlju poorati. Pa gospodo moja draga, kada usred jednog polja netko ostavi svoju parcelu da na njoj raste slak, osjak, partizanka, zizor, … [[Govornik se ne razumije.]] grahor. Seljaci znaju o čemu ja govorim. To su sve oni korovi, onda stotine hektara oko te parcele iduće godine treba nekoliko puta više tretirati herbicidima da to zatreš, a neki korovi i dva, tri leta rastu. I to je ono zašto treba reći moraš minimalnu agrotehniku primijeniti, ako ništa drugo poorati i potanjurati. Ne moram ti i ne trebam naređivati što ćeš na toj zemlji sijati ili saditi, ali da ju moraš obrađivati, to stoji. Ono čega se svi bojim i gdje kroz ovaj zakon na neki način rješavamo pitanje, ne do kraja to je neće li nam se dogoditi da dođu mnogo imućniji stranci i da pokupe zemlju. Zemlju, ulaganje u zemlju, poljoprivredno-prerađivačku industriju više nešto o čemu mi govorimo u Hrvatskoj, to je svjetski trend jer se shvatilo koliko je značajno stvarati ovaj proizvod kojega možeš opipati i na tržište iznijeti za razliku od onih gdje su bili papire za papire, iz šupljega u prazno i stvorili krizu u kojoj smo danas. Sigurno je i to, nama predstoje značajna ulaganja u zemljište, desetljeća smo odvodili vodu, sada je treba početi vraćati kroz navodnjavanje, ako se ne urede parcele, ako nema sustavnog pristupa prema gospodarenju tom zemljom, onda zasigurno je teško očekivati efikasnost ovakvih mjera. Ono što je također govoreno, čega se ja ne bojim, možda je bilo i ima sredina i znam ih na terenu gdje su lokalne samouprave kroz svoje programe napravili i određene pogreške, ali već u svibnju iduće godine te lokalne samouprave biti će na provjeri povjerenja. Imamo lokalne izbore. Nisam za generaliziranje jer poznam desetke i desetke i stotine sredina gdje su ljudi sjeli, napravili programe, odredili volumene, raspisali natječaje, zaključili ugovore i gdje obiteljska gospodarstva znaju čime raspolažu i na tome grade svoju perspektivu i utvrđuju volumene svoje proizvodnje. Ovaj zakon trena promatrati i s perspektive onoga što nam vrlo brzo slijedi, a to je usklađivanje ove poticajne politike sa onim što je u Europskoj uniji gdje moramo napraviti prilagodbe jer onaj farmer danas koji proizvodi mlijeko, proizvodi meso, proizvodi jaja, ako nema zemlju, faktički će biti u poziciji nekonkurentnosti jer cijeli europski model je napravljen da je zemlja sirovinska osnova za njegovu proizvodnju i da kroz površinu zemlje koju obrađuje kao sirovinsku osnovu za svoju proizvodnju ostvaruje poticaj. I zato je važno da što je moguće brže ovdje kasnimo, ali uvijek možemo govoriti kasniti, ali nikad nije kasno. Ako na vrijeme krenemo, onda ima mogućnosti samo tim ljudima kroz programe, kroz mjere treba što je moguće prije stvarati uvjete da dođu do posjeda određenih površina i to upravo onih površina koje sada evidentiramo i o kojima smo ovdje govorili gdje se slažemo, koje su neobrađene, koje su zapuštene, koje treba privoditi kulturi i tako dalje. I zato vjerujem da temeljem onoga što je izrečeno kroz raspravu očekujemo da će i predlagač određenim amandmanima popraviti određene odnose, prvenstveno vezano uz izuzimanja, na što se kada je riječ o prenamjeni ne plaća, radi se o objektima društvenog karaktera jer sigurno se svi slažemo da za vrtić, školu, crkvu i tako dalje, selu ne treba plaćati prenamjenu jer je to za našu zajedničku potrebu. Ali ne slažem se s onim inicijativama gdje van građevinskih područja netko špekulativno kupuje poljoprivredno zemljište, sutra će ga pretvarati građevinsko i onda traži da zbog toga i ako to radi još onda ne mora niti platiti naknadu za prenamjenu jer će izboriti suglasnosti i da je baš to prioritet i da baš to treba raditi. To trebamo sprječavati, poljoprivredno zemljište po meni treba štititi. Sigurno je da iza ovog zakona, ovdje je bilo raspravljano treba doći i slijede i određene dodatne mjere. Treba vidjeti kako ćemo rješavati pitanje navodnjavanja kao nacionalni program. Govoreno je i o sufinanciranju ili financiranju komasacije, ali zasigurno to su teme i to su rasprave uz neke druge prijedloge zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Dvije replike. Prva, gospođa zastupnica Dragica Zgrebec.
Gospodine potpredsjedniče, htjela bih se zapravo nadovezati na onaj dio rasprave gospodina potpredsjednika Friščića gdje on kaže da neki mislimo da nije vrijeme za okrupnjavanje. Mislim da se to iz ovih rasprava nije moglo zaključiti. Naime, sigurno da ovaj posjed koji je u Hrvatskoj ispod 3 hektara, ali nije to najveći problem što je posjed mali, nego što je on još uvijek i rascjepkan. Nama su potrebne i druge agrotehničke mjere, a ne samo kupnja i prodaja zemljišta. Potrebna nam je i komasacija, hitno donijeti zakon o komasaciji, potrebne su druge agrotehničke mjere kao što je arondacija, dakle na taj način okrupnjavanje zemljišta, ali potrebno je i više novaca da bi se uopće moglo doći do okrupnjavanja zemljišta. To je dugogodišnji skup proces. I zato sam ja upozorila da mi moramo i određenim državnim mjerama kroz zemljišnu politiku omogućiti da seljak koji se opredijelio da se bave poljoprivrednom proizvodnjom i to ne bilo kakvom, nego robnom poljoprivrednom proizvodnjom dođe na što jednostavniji i što jeftiniji način do tog osnovnog resursa u poljoprivredi, a to je poljoprivredno zemljište. Dakle, ni jedan pravi seljak neće zapustiti svoju zemlju bez nužde, dakle neće ju ostaviti nezapuštenu. Međutim, mi ništa ne činimo da bismo pomogli staračkim domaćinstvima da oni mogu normalno živjeti, a da se "riješe" zemlje koju ne mogu obrađivati, ne pružamo pravu perspektivu niti onima mladima koji hoće ostati na selu i to je zapravo najveći problem. Novce koje izdvajamo iz državnog proračuna zapravo neefikasno trošimo jer iz godine u godinu imamo sve veći deficit u vanjsko-trgovinskoj bilanci, sve više uvozimo, sve manje proizvodimo.
Odgovor na repliku, potpredsjednik, gospodin Josip Friščić.
Hvala lijepo kolegice. Vrijeme za okrupnjavanje, slažem se, ono je možda i propušteno, ali kada je riječ o zemljištu kao trajnom dobru onda to uvijek stoji pred nama kao izazov. I sve ostale mjere pa i vaše Međimurje, prva županija u Republici Hrvatskoj ima donesen program navodnjavanja jer ste shvatili, ljudi su tamo shvatili nakon izgradnje onih jezera i hidrocentrala itd. da vode ima, ali nema proizvodnje jer je nema tamo gdje bi trebala za poljoprivrednu proizvodnju. Mislim da su tu vidljive mjere i sigurno je ne kroz ovaj zakon nego i kroz druga ministarstva, to je u fokusu promatranja, za to se osiguravaju sredstva. Pitanje je, puno puta ovdje je u raspravi rečeno, netko se želi ili želi staračka domaćinstva riješiti zemlje. Ne, njima treba pomoć, oni dalje mogu ostati vlasnici ali im netko treba pomoći da bude posrednik između njih i onih koji obrađuju zemlju da daju to u zakup. Za njih je predviđeno, tu smo izglasali da umjesto 5 mogu dobiti 10 tisuća, ove godine dohodovnu potporu za iduću godinu se to još i povećava jer oni stvarno nisu ti koji će kao robni proizvođači sutra moći iznijeti svoje proizvode, ali su sigurno oni o kojima treba voditi računa ne na način da ih izvlastimo, da im se uzme zemlja nego da im se preko agencije i lokalne samouprave posreduje da ta zemlja bude u funkciji, a oni da za to dobe i adekvatnu naknadu.
Druga replika, gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče, javila sam se na repliku uvaženom potpredsjedniku Friščiću, jer malo me je njegova konstatacija isprovocirala jer je rekao do sada smo radili odvodnju, a sada moramo navodnjavanje. Mi moramo raditi paralelno jedno i drugo, jer mi imamo tla koja u proljeće traže odvodnju, a kasnije u tijeku vegetacije itekako moramo tu kulturu navodnjavati jer nema zbog suše dovoljne količine vode. Prema tome jedna mjera ne isključuje drugu paralelno za korištenje tla i normalno voditi računa i o odvodnji i o navodnjavanju. S druge strane mi zaista imamo nešto više od 900 tisuća hektara koje ovog časa uopće nisu uključeni u obradivo zemljište u tom smislu, budući da njima upravo trebaju ovakvi popravci bilo da se radi o odvodnji, bilo da se radi o navodnjavanju i što je zasigurno kvalitetnije primjenjivati i jednu i drugu mjeru u datom momentu nego ići na usitnjavanje kamena i možda izazvati nove erozije, nova ispiranja i nove probleme. Drugo što sam ovako jedan komentar stalno na račun kombinata. Kombinati kao kombinati društveni sektor su umrli, danas imamo ozbiljna poljoprivredna gospodarstva možemo ih tako nazvati, koji zaista su tržišno orijentirani i koji proizvode, prije svega proizvode za tržište i bilo bi grehota ovih 10% površina koje danas imamo okrupnjene ići u usitnjavanje dok kažem 90% površina još vapi za arondacijom, za komasacijom, odnosno da zaista i obiteljskim gospodarstvima stvorimo primjerena gospodarstva gdje će se moći proizvoditi zaista konkurentne proizvode. Prema tome razlučimo to i pokušajmo od usitnjenih stvarati krupnije, a nemojmo griješiti dušu i ići na okrupnjeno usitnjavati. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, potpredsjednik gospodin Josip Friščić.
Pa zasigurno kada je riječ o mjerama odvodnje onda se mi slažemo one se ne smiju napustiti, zanemariti, ali nakon nekoliko godina u nekim područjima Hrvatske i desetljeća zanemarivanja jer su u pojedinim odvodnim kanalima one su se pretvorile u šume. Imate trupce po 30 cm i deblje što znači da tamo ako je centimetar prirast, 30 godina u taj kanal nitko nije došel. Hrvatske vode su dogovorile da se takvi kanali prenašaju na lokalnu samoupravu, ali ne da bi lokalna samouprava krčila nego kada se kanal uredi, a uređeni su tisuće kilometara u ovoj godini onda se prenaša na daljnje održavanje. Paralelno rade se programi navodnjavanja jer danas je problem kako tu vodu koja je u jednom trenutku viška sačuvati, da bi se sutra ponovo vratila na zemlju i zasigurno mislim da se mi tu i jedni i drugi slažemo u kom pravcu što treba činiti i kako treba pomagati. Za cjepkanje zemljišta nisam ni ja. Mi zasigurno svi zagovaramo da na jednom gospodarstvu optimalne veličine je moguće stvarati uvjete i nositi se prema tim tržištima uvjete, ali sam protiv toga i zato podržavam ovaj zakon da nastavimo ono što se do sada radilo, a to je bila povlaštena koncesija. Jer po povlaštenoj koncesiji onaj kao slijednik kod mene u Podravini svi seljaci plaćaju 700 kuna zakupa na zemljište, nije raščišćeno pa plaćaju godišnju naknadu 700 kuna, a povlašteni koncesionar bi plaćao 350. Oni u startu su svi drugi nepovlašteni i zato je dobro da ovdje to izjednačujemo, a mislim da programi raspolaganja upravo idu u tom smislu da valoriziraju program onog poljoprivrednika, onog vlasnika obiteljskog gospodarstva i da površinom zemljišta stvaraju njemu uvjete da ima dovoljne sirovinske osnove za mlijeko, za meso, za perad ili sve ono što dalje proizvodi na svojem obiteljskom gospodarstvu.
Gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi ministre, uvaženi državni tajnici. Nastojati ću ne ponavljati već danas izrečeno u današnjim raspravama kao i od prošlog tjedna iznijetim detaljima u raspravi, no ja sam prilikom prvog čitanja ovog prijedloga zakona citirao riječi pokojnog našeg narodnog tribuna Jože Pankretića koji je govorio u ovome Saboru i čije riječi je dobro možda u ovakvim prigodama ponoviti ili ih se prisjetiti, a u načelu je rekao kada prilaziš zemlji moraš biti čist i uredan. Danas si moramo postaviti pitanje da li mi prilazimo ovom prijedlogu zakona čisti i uredni sa namjerom da Zakonom o poljoprivrednom zemljištu riješimo probleme hrvatskog sela ili prilazimo sa pojedinačnim i osobnim ili grupnim interesima i specifičnostima pojedinih lokalnih sredina. Mislim da je u pitanju ovo drugo. Mi prilazimo izazovu donošenja rješenja vezano za stvaranje pravnog okvira koji će omogućiti okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta i time povećati konkurentnost domaće poljoprivrede. U tom postupku ne smije biti špekulantskih interesa pojedinaca ili interesnih grupa. Ne bi ih smjelo biti, ali iz rasprava se takvi interesi jasno uočavaju. Umjesto čistog i poštenog prema rješavanju problematike poljoprivrednog zemljišta skrenuli smo u politikanstvo uvažavajući pojedinačne interese, a zanemarujući globalna rješenja. Smatram da ovaj zakon hrabro i odlučno zadire u područje u kojem je do sada vladao dosta velik nered. Zašto se bojimo prodati, dati u koncesiju ili zakup poljoprivredno zemljište našem seljaku? Pa na leđima našeg seljaka preživjele su generacije i generacije građana ove zemlje, a seljak je izdržao sve sustave i sva društveno-politička uređenja. Seljak zna gospodariti svojim imanjem, nije ga doveo u stečaj, a mnogi menadžeri i veliki ekonomski stručnjaci sa velikim primanjima imali bi što danas naučiti od naših seljaka. Zato učinimo sve da zemlja pripadne i dođe u vlasništvo onome tko ju treba, tko ju hoće obrađivati i tko zna što na njoj proizvoditi. Pogledajmo koja se pitanja rješavaju ovim zakonom, koji su ciljevi zemljišne politike. I ako je cilj unaprijediti konkurentnost poljoprivredne proizvodnje i ako je cilj poboljšati životne uvjete u seoskim područjima, a u ovom prijedlogu jasno iščitavamo da je to stvarni cilj, onda svakako ovaj prijedlog zakona podupirem. Ovo je područje prevažno za gospodarski razvoj zemlje, za opstanak našeg sela i to u ovim dosta teškim financijskim i ekonomski globalnim procesima koji nas okružuju te stoga ovo područje dobiva još više na važnosti. Hrana, a posebno zdrava hrana, sve više dobiva i dobivat će na važnosti. Bez kvalitetnog i dobro obrađenog zemljišta nema hrane i nema je u dovoljnim količinama. Vjerujem da će i predlagač uvažiti neke primjedbe iz rasprave koje su izrečene protekli tjedan i danas i da će kroz uvažavanje tih primjedbi ići u pravcu ostvarenja postavljenih ciljeva ovim prijedlogom zakona. Ja se zalažem za pojednostavljenje procedure prodaje državnog poljoprivrednog zemljišta seljačkim gospodarstvima kao i za dobivanje koncesije za kultiviranje neobrađenog zemljišta, za rješavanje problema uknjižbe poljoprivrednog zemljišta kroz zemljišne knjige, kao i za sprječavanje cijepanja zemljišnih parcela. Ja ovdje u ovom prijedlogu zakona vidim niz dobrih rješenja i stoga ću ih podržati. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika IDS-a, 5-minutna rasprava. Gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, ministre, uvažena gospodo zastupnici. Zadnji puta, a to je bilo u petak, ja sam citirao analizu Željka Lovrinčevića sa Ekonomskog instituta koji je u Opatiji na skupu ekonomista uspoređivao cijene poljoprivrednog zemljišta u Europi. Pa je on ovako rekao, da najskuplje poljoprivredno zemljište je u Luxemburgu 11,23 eura po m2, dok u Švicarskoj, Austriji, južnoj Njemačkoj, sjevernoj Italiji, Nizozemskoj plaća se m2 po 1,6 do 3,2 eura. U Hrvatskoj prosječna cijena poljoprivrednog zemljišta prema, državnog jasno, doktoru Lovrinčeviću je 0,27 eura ili 2 kune, a u Istri prosječna cijena tog državnog poljoprivrednog zemljišta je, vjerovali ili ne, 14 eura po procjeni doktora Lovrinčevića i Glasa Istre odnosno porezne uprave. Cijena u hrvatskom dijelu Istre daleko, dvostruko je skuplja nego u slovenskoj dijelu Istre ili u talijanskom dijelu Istre. Ja neću reći da je to zločin prema poljoprivredniku Istre, ali doista nije normalno da poljo-privrednik u Istri plaća 50 puta skuplje zemlju no što se ona, državnu jasno, prodaje u Kutjevu, Međimurju, Podravini, Slavoniji ili negdje drugdje. IDS se zalaže da se zemlja da seljacima po onoj paroli "Zemlja seljacima, tvornice radnicima". Jasno, ovo drugo ćemo teže gledati, ali jasno da se ta zemlja da stvarnim poljoprivrednicima da bi je koristili ne da bi je preprodavali. Preprodaju, razumljivo, treba onemogućiti tako da ako bi se netko na to odlučio onda pod istim uvjetima pod kojim ju je kupio od države, tu zemlju mora ponuditi državu pa neka država kaže hoće li je ili neće. Tako bi mogli spriječiti mešetarenje, iako je u ovom zakonu određen jedan rok od 10 godina, a ja mislim da bi taj rok trebalo protegnuti na minimum 30 godina. Jasno je da se zalažem da se zemlja u Istri dodijeli Istrijanima, istarska zemlja Istrijanima ne tajkunima. Kao što zemlja u Dalmaciji treba se dodijeliti Dalmatincima, u Međimurju Međimurcima, u Slavoniji Slavoncima, u Lici Ličanima, u Podravini Podravcima itd., itd. Svi vi ovdje gospodo znate za jednog Kozlovića, Degrasija, Katunara, Marina Markešića, Koroniku, Prelca, šta znate pili smo ih, ne. Riječ je o najboljim hrvatskim vinarima. Kako su oni to postali? Pa tako da smo im '95.,'96. nakon kraha HI grupa u Umagu dali da obrađuju njihove vinograde. Spasili smo nasade, dali smo priliku mladim ljudima, neke smo vratili iz Italije. I danas nijedan zastupnik, pustimo na stranu Gabrića i slične, nema ma ne 1/10, nema ni 1/100 koliko imaju ti ljudi. Tvrdim, sve su postigli krvavim radom u zadnjih 15-tak godina i neka imaju. Zašto bi se mi trebali bojati jednog dobrostojećeg seljaka poljoprivrednika, obrtnika, trgovca? Pa nisu nam oni neprijatelji, neprijatelji su nam tajkuni. Što je s druge strane još istarski specifikum? To što je u Istri u ovom trenutku između 30, kako u kojoj općini, do 40% tzv. državnog zemljišta. A zašto je to tako? Radi onog poratnog, barbarskog egzodusa kada Istru s Opatijom, Cresom, Lošinjom itd. napušta oko 140 tisuća ljudi koji jasno koriste opciju i njihova zemlja postaje državna. Ako želimo da tu zemlju obrađuju recimo Istrijani, oni do nje moraju doći. Ako ne, 2011. godine ma neće doći do nje stranci, neće, prije toga jer oni neće plaćati u Istri ili negdje drugdje u Hrvatskoj skuplje no što bi platili u Luxemburgu. Do toga će doći istarski i hrvatski tajkuni, oni isti koji danas koriste na stotine hektara tzv. turističkog zemljišta i nikome ne plaćaju ništa, a na mnogim stotinama hektara već su se i uknjižili. Dešavaju se i paradoksi da npr. 3 hektara nedaleko od Buja prodano je nedavno državnog zemljišta za 830 tisuća kuna. Pa to ne može platiti poljoprivrednik to je jasno, onda znamo tko to naprosto kupuje i to isto tako treba spriječiti. Kazne za neobrađeno zemljište od 500 do 15 tisuća kuna su apsurdne. Oni koji su u posjedu nekog zemljišta 15, 20, 30 godina itd. moraju imati prioritet pred bilo kim drugim, pa bio taj drugi i hrvatski branitelj, jasno je ne bi bilo s gorega da završim time da ovaj zakon ide u treće čitanje, jer bojim se da će završiti na Ustavnom sudu. Meni je krivo da nema ovdje Bora, ali kao što je on rekao da ne bi Slavonci postali za 10 godina kmetovi. Da ne bi Slavonci za 10 godina postali kmetovi, treba im dati da kupe zemlju, da okrupne posjed. Ako imaš jakog poljoprivrednika, on će čuvati tu zemlju, proizvodit će na toj zemlji, živjet će njegova obitelj, njegovi nasljednici. I zato treba pod normalnim uvjetima okrupniti posjed i dati ljudima da mogu živjeti od poljoprivrede u ovoj zemlji.
Hvala. Zaključni osvrt, ministar poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja Božidar Pankretić. Izvolite ministre.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvažena dame i gospodo. Želio bih se na kraju ove dvodnevne rasprave zahvaliti svima koji su diskutirali rekao bih sa svojim vrlo konstruktivnim prijedlozima nadopunili ovaj prijedlog zakona i ne bih ponavljao više. Zasigurno je ovo izuzetno bitan zakon, važan je za budućnost ukupne poljoprivrede u Hrvatskoj, a vjerujem da je obuhvatio sve ono što je ovoga trenutka nužno za poboljšanje određenih stvari unutar sektora poljoprivrede. Naglašavam i 2001. godine, trebalo je zagristi kiselu jabuku, kao što smo onda rekli i uhvatiti se u koštac sa problemom državnog poljoprivrednog zemljišta kojega moram reći po tadašnjoj evidenciji bilo je cca 250 tisuća hektara. Po današnjoj evidenciji mi raspolažemo sa 550 tisuća hektara državnog zemljišta što potvrđuje da smo bili potpuno u pravu kada smo uključili jedinice lokalne samouprave koje su u najvećem djelu pripomogle ovom procesu. Ja ovdje izuzima, bilo je određenih problema, bilo je određenih problema u općinama i gradovima. Mislim da smo ovim zakonom poboljšali tu regulativu da i njih u budućnosti izbjegnu. Želim reći da u svakom slučaju iz rasprave je vidljivo da je potrebito napraviti određene izmjene u pojedinim člancima, posebice u onima koji se odnose na određenu prenamjenu i iznose. U tom djelu, kao što sam već naglasio, prihvatit ćemo da se ta prenamjena smanji na 1% i da ona u svakom slučaju ne ograničava poduzetničke aktivnosti u poslovnim zonama tamo gdje očekujemo investitore. Prema tome, prihvatiti ćemo takvo razmišljanje i mislim da će ono dobro doći i da odbacujem bilo kakve namjene od odustajanja zbog najavljenog zakona, bilo koga. Svatko tko želi investirati, ova prenamjena neće mu predstavljati problem u tom djelu. I mislim da smo takav dogovor postigli i prihvatit ćemo takve amandmane. Ja bih možda napomenuo dvije rečenice vezane uz ono u što smo se svi većinom ovdje kleli i govorili da je zemlja svetinja, da je zemlja posebno blago, da njoj trebamo posvetiti posebnu pažnju, a onda kada izađemo iz ovog Parlamenta ili kada dođemo negdje, vidimo kako se pojedinci, možemo reći vlasnici toga blaga, te svetinje i prema tome ponašaju. Mi iz toga razloga želimo da se i taj dio regulira. Prvenstveno da u Hrvatskoj doprinesemo da ono što svi znamo, a to je prekomjeran uvoz, bude što manji, a mislim da to jedino možemo ostvariti ako imamo na raspolaganju poljoprivredno zemljište koje je u punoj funkciji. Ja još jedanput molim uvažene zastupnike i zastupnice da podrže ovaj zakon i da mu daju podršku, jer odgađanje ovog zakona zasigurno ne bi bilo dobro za sve ono što nas očekuje u budućnosti, a vezano je uz poljoprivrednu proizvodnju. Hvala vam lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Dame i gospodo zastupnici upozorit ću da imamo dosta točaka, o priličnom broju točaka dnevnog reda, uključujući da trebamo raspraviti i prijedlog o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga i glasovati, a tu je potrebno 102 glasa da bi taj prijedlog bio prihvaćen i ovaj prijedlog o Potvrđivanja ugovora o zajmu. Dakle, idemo na glasovanje o pređenim točkama dnevnog reda. Prvo Konačni prijedlog Zakona o poljoprivrednom zemljištu, drugo čitanje, P.Z.E. broj 124. Rasprava je zaključena. Najprije ćemo glasovati o prijedlogu zaključka Kluba zastupnika SDP-a koji glasi: "O Konačnom prijedlogu Zakona o poljoprivrednom zemljištu provest će se treće čitanje". Žele li predstavnik predlagatelja se očitovati? Izvolite. Ministar gospodin Boždidar Pakrentić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Vlada ne prihvaća ovaj prijedlog zaključka.
Gospodin zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče u ime kluba SDSS-a tražim pauzu od 10 minuta.
Molim, od?
10 minuta.
Određujem stanku od 10 minuta i nastavljamo u 15,20 minuta. Gospodo zastupnici. Nastavljamo sa sjednicom. Riječ ima gospodin zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Mi iz Kluba zastupnika Samostalne demokratske srpske stranke i Kluba zastupnika nacionalnih manjina smatramo da Zakon o poljoprivrednom zemljištu treba ići u treće čitanje. Sve što smo u raspravama na odborima i u Saboru govorili i sve ono što smo u obliku amandmana uobličili a od čega nažalost je usvojen jedan manji dio govori da ovaj zakon treba biti predmet, ovaj prijedlog zakona treba biti predmet dodatnih razgovora, dodatnih rasprava kako bi se otklonile zamke, kako bi se otklonile opasnosti koje se u njemu kriju u pogledu povrede elementarnog ustavnog prava a to je pravo na vlasništvo. Gospođe i gospodo. Onaj tko neće voditi računa o toj činjenici bio bi otprilike jednako neobazriv kao onaj koji ne bi vodio računa o problemu brodogradnje i očuvanju radnih mjesta, tako i onaj tko ne bude i tko ne želi voditi računa o činjenici da se s ovim zakonom zapravo upuštamo u to da jednom velikom broju ljudi oduzmemo pravo vlasništva samo zato što su se zatekli u kolopletu najrazličitijih okolnosti ratnih, ekonomskih, socijalnih i drugih. To je nešto što mi u SDSS-u ne možemo prihvatiti. Mi razumijemo osnovnu namjeru i nju podržavamo. Mi smatramo da je potrebno da se uredi pitanje i vlasništva, nažalost ono nije sređeno ali se ne može sređivati tako da ćemo ovlastiti općine, njihova povjerenstva i njihove agencije da one to rade. Mi također smatramo da je neophodno da se urede katastarske knjige ali nećemo to dopustiti da se radi tako da se to rješava posredstvom instituta, najma koncesije i to uz pomoć povjerenstava ili uz pomoć agencija. I iz tog razloga podsjećam još jedan put kao članovi vladajuće koalicije ne bismo trebali biti u situaciji da na prijedlog naše Vlade komuniciramo amandmanima, ali kad već jesmo prisiljeni na to i kad već od pet amandmana je prihvaćen samo jedan htio bih kazati da u ovoj koaliciji ne postoje ravnopravni i manje ravnopravni, ne postoje odgovorniji i manje odgovorni nego kao što smo svi odgovorni oko proračuna tako ćemo biti svi odgovorni oko ovog zakona. Ako to nismo onda nećemo moći biti zajedno.
Hvala lijepa. Želi li se predstavnik Vlade očitovati o prijedlogu gospodina Pupovca?
Hvala. Gospodine predsjedniče. Ja ću samo dodatno obrazložiti ono što sam rekao jer sam se jasno očitovao i prvi puta. Moram reći da ovo što je ovdje rečeno vezano uz vlasništvo nije točno i u najmanjem dijelu ovaj zakon ne ulazi u pojam vlasništva. Prema tome, sve ono što je definirano člancima o kojima govorimo ne definira pojam vlasništva. Ono što je prioritet ne samo ove Vlade, ne samo nas koji ovdje sjedimo je rješavanje neobrađenog poljoprivrednog zemljišta. Ako je to prioritet broj jedan onda jedino ovim člancima koje smo naveli u zakonu to možemo riješiti ili ćemo opet sutra govoriti o tome da imamo neobrađeno poljoprivredno zemljište i da nemamo dovoljno poljoprivredne proizvodnje. Hvala lijepa.
Ministar ostaje pri stajalištu da se glasuje. Izvolite, gospođo Pusić.
Hvala lijepa. Samo jedno pojašnjenje u ime kluba HNS-a. Da li je za donošenje ovog zakona potrebna većina od 77 zastupnika?
Ja mislim da je tu prosta većina jer u poslovniku nije naznačeno kao zakon koji bi tražio kvalificiranu ili dvotrećinsku većinu. … [[Upadica se ne čuje.]]
Oprostite, nisam pitala za dvotrećinsku većinu nego veličinu svih zastupnika a mislim da je za donošenje ovog zakona potrebna većina svih zastupnika.
Ja mislim da nije potrebna većina a ako se izglasa zakon onda se može postupiti onako kako to predviđa. Dakle, može se osporavati zakon pred Ustavnim sudom. Predlažem da klub će HDZ-a morati se o tome očitovati, znači raspraviti o ovom prijedlogu. A mi možemo prijeći dok to ne bude na ostale točke da ne gubimo vrijeme a ovu točku rješavati kasnije, nakon što se sastane Klub zastupnika HDZ-a. Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Rasprava je zaključena. Najprije ćemo glasovati o prijedlogu zaključka Kluba zastupnika SDP-a koji smo odglasali i odbili. Nakon što je Vlada podnijela amandmane. … [[Upadica se ne čuje.]] Kako nismo? Mi smo glasovali i onda je tražena pauza. Uostalom, ako bilo tko sumnja. Dakle, prijedlog je Kluba zastupnika SDP-a koji je obrazložen da utvrdimo da li prihvaćamo da ide u treće čitanje. Tko je za to da ide u treće čitanje? Nitko. Tko je protiv? … [[Upadica se ne čuje.]] Glasovali smo, ali svejedno evo. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] 79 glasova za, to je protiv piše. A 2 su protiv.
Predsjedniče, o tome je glasovano već jednom. Nemojte dva puta glasovati.
Glasovano je već.
Pa ja isto tvrdim. Ali kako smo sve to. Vidjet će se iz fonograma.
Predlažem pošto nije jasno da se ponovi glasovanje. Nije bilo jasno da li je glasovano, nije glasovano. Jedni viču je glasovano, nije glasovano. Unešena je pomutnja, da se ponovi glasovanje.
SDP je predložio treće čitanje.
Dajte na glasovanje.
Tko je za to da ide ovaj zakon u treće čitanje? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Suzdržan? Jedan. … [[Upadica se ne čuje.]] Dozvoljavam vam.
O tome smo gospodine predsjedniče glasali. To je bio prijedlog kluba HNS-a. I o tome smo glasali. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Hvala vam. Ovako, 70 protiv, 3 za i 1 suzdržan. Dakle, ovaj zakon ne ide u treće čitanje. Sukladno članku 166. poslovnika o ovako podnesenim amandmanima mora se složiti većina zastupnika, Vladin prijedlog amandmana. Tko je suglasan da provedemo raspravu o amandmanima Vlade? Hvala. Tko je protiv? Suzdržan? Za prihvaćanje rasprave o Vladinim amandmanima je 75 a 4 je suzdržano. Molim predstavnika Vlade ministra gospodina Božidara Pankretića da se izjasni o amandmanima i da ih obrazloži. Amandman 1 Vlade.
Hvala lijepo, predsjedniče. Vrlo kratko o amandmanu 1 Vlade. U članku 24. stavak 1. mijenja se i glasi: "da se investitor oslobađa plaćanja naknade iz članka 23. ovog zakona u slijedećim slučajevima i to pri gradnji građevina koje služe za obnovu od poplava, vodnih građevina odnosno sustava za melioracijsku odvodnju, vodnih građevina za zaštitu i korištenje voda pri uređenju bujica, vodnih građevina odnosno sustava za navodnjavanje i drugih vodnih građevina prema posebnom propisu", i tako dalje skroz do kraja s obzirom da je to samo nadopuna ovom dijelu koji se odnosi na društvena infrastrukturu i na golf igrališta u užem smislu a ostali prijedlog je u ovom dijelu identičan.
Hvala. Otvaram raspravu o ovom amandmanu. Zaključujem raspravu. Tko je za prihvaćanje ovog amandmana Vlade? Hvala. Protiv? Suzdržan? Tri. Znači, 76 za i 3 suzdržana. 2 amandman Vlade.
U članku 81. stavak 2. iza riječi: "zemljišta" dodaju se riječi: "koje se nalazi izvan granica građevinskog područja". Radi se najkraće o tome da želimo ono što je unutar građevinskog područja na neki način izvući iz ovoga zakona na način da se može sa time direktno vlasnici tog poljoprivrednog zemljišta a nalazi se unutar građevinskog područja sami baratati s njime bez suglasnosti agencije i bez jedinica lokalne samouprave.
Hvala. Otvaram raspravu o ovom amandmanu. Zaključujem raspravu. Tko je za 2 amandman Vlade? Hvala. Protiv? Suzdržan? Za ovaj amandman glasovalo se jednoglasno, 79 glasova. 3 amandman Vlade. U ovom amandmanu u članku 89. iza stavka 1. dodaju se novi stavci 2. i 3. koji glase: "U postupku donašanja rješenja poljoprivredni inspektor je dužan zatražiti očitovanje vlasnika ili posjednika zemljišta kojega je dužan dostaviti u roku od 30 dana od dana dostave ovoga zahtjeva. Ako vlasnik ili posjednik zemljišta ne dostavi očitovanje iz stavka 2. ovog članka smatrat će se da poljoprivredno zemljište ne obrađuje bez opravdanog razloga. Hvala. Otvaram raspravu o trećem amandmanu Vlade. Zaključujem raspravu. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Protiv? Suzdržan? Ovaj amandman je prihvaćen većinom glasova, 76 glasova za i 3 suzdržana. Prelazimo na amandmane. Imate tablicu. Prvo, Odbora za zakonodavstvo.
Ovaj amandman Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio. Drugi je zastupnika Bore Grubišića.
Ovaj amandman Vlada ne prihvaća, jer Hrvatski sabor ratificira sve međunarodne ugovore, pa se to podrazumijeva. To je prijedlog predlagatelja.
Gospodin Boro Grubišić.
Gospodine ministre, od viška glava ne boli, pa nema razloga da se ovakva formulacija kao što sam ja predložio ne usvoji. Molim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Treće, Kluba zastupnika HDZ-a i zastupnika HSS-a.
Ovaj amandman Vlada ne prihvaća. Ne prihvaća se iz razloga jer je ovdje uključeno i drugo zemljište kao što su bare i neplodno zemljište koje je obuhvaćeno u programu i može se privesti poljoprivrednoj svrsi i nužno je da ostane u ovom dijelu na ovaj način definirano.
Predstavnik kluba, gospođa zastupnica Marijana.
Povlačim amandman.
Ovaj amandman je povučen. Četvrto, Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio. Peto, Kluba zastupnika HDZ-a i HSS-a.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Šesto, Kluba zastupnika HDZ-a i HSS-a.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Sedmo, zastupnice gospođe Zdenke Ćuhnil.
Ne prihvaća se.
Nema zastupnice. Tko je za ovaj amandman? Nitko. Nije prihvaćen. Osmo, Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Devet, Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Deseto, zastupnice Zdenke Čuhnil.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Jedanaesto, zastupnice Zdenke Čuhnil.
Ne prihvaća se.
Gospođe zastupnice nema. Tko je za ovaj amandman gospođe zastupnice Zdenke Čuhnil koji ste svi dobili? Nema nitko. Nije prihvaćen. Dvanaesto zastupnika SDSS-a klub.
Ne prihvaća se.
Nema Kluba zastupnika SDSS-a. Molim tko je za ovaj amandman? Tri ili dva, ne vidim. Dva zastupnika. Znači nije dobio potrebitu većinu. Trinaesto, Kluba zastupnika HDSSB-a.
Ne prihvaća Vlada ovaj amandman, jer smatramo da je dovoljno da se objavi na oglasnoj ploči u jedinici lokalne samouprave jer je to najdostupnije domicilno stanovništvo.
Hvala. Klub, izvolite gospodine Šišljagić.
Mislim da je za zakup poljoprivrednog zemljišta potrebno osigurati transparentnost. Dakle, ne dvosmislenost u zakonu da se može objaviti i u javnim glasilima i oglasnoj ploči, jer to ima za posljedicu tumačenje da je natječaj dovoljno objaviti samo na oblasnoj ploči. Prema tome, molim da se glasuje o ovom amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman HDSSB-a? Tri. Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Odbora za zakonodavstvo?
Prihvaća se.
Četrnaesti amandman postaje sastavni dio. Peto, zastupnika Ive Josipovića.
Ne prihvaća se.
Nema gospodina zastupnika Josipovića. Tko je za ovaj amandman? Jedan. Nije dobio potrebitu većinu. Šesnaesto, Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Sedamnaesto, Kluba zastupnika SDSS-a.
Ne prihvaća se.
Nema nikoga u ime kluba. Tko je za ovaj amandman? Nitko. Nije dobio potrebnu većinu. Osamnaesto, Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Devetnaesto, Kluba zastupnika HDZ-a i HSS-a.
Prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. Dvadeseto, Kluba zastupnika HDSSB-a.
Ne prihvaća se, jer bi za utvrđivanje činjenice koje predlaže trebalo provoditi dodatna vještačenja koja su često vrlo upitna i vrlo je teško utvrditi činjenično stanje unazad 10 godina.
Hvala. Gospodin Šišljagić u ime kluba.
Dakle, ovim konačnim prijedlogom zakona utvrdila se obveza izrazito visokih namjena za promjenu poljoprivrednog zemljišta koje se nalazi unutar građevinskog područja. Dakle, područja za koje je već donesen i prostorni plan i generalni urbanistički plan pri čemu uzgred stoji i činjenica da su zemljišne knjige i druge javne knjige podacima na ovim nekretninama ne odgovaraju stvarnom stanju. Primjerice, a to smo svi svjedoci da danas u mjerodavnim knjigama kao oranice i livade su upisane, a nalaze se u sjedištima gradova i općina nekretnine koje su izgrađene prije 30 godina ili da su već i srušene, a da se vode kao oranice i livade. Prema tome, zbog toga prijedlog ovoga amandmana, pa molim da se glasuje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Dvadeset i prvi zastupnika Zvonimira Mršića.
Ne prihvaća se jer je on ujedno sadržan u amandmanu Vlade.
Nema gospodina Zvonimira Mršića. Tko je za ovaj amandman? Nije dobio potrebnu većinu. Dvadeset i dva, Klub zastupnika HDSSB-a.
Pa ovaj amandman u stvari je sadržan u amandmanima Vlade u tom dijelu. Mislim da ga mogu predlagači povući s obzirom da smo sve što je unutar granica građevinskog područja sa amandmanom Vlade isključili i nije predmet u ovom dijelu. Inače ne prihvaćamo.
S obzirom da nije baš isti i istovjetan molim da se glasuje, a obrazloženje je isto, pa da ne trošim uzaludno vrijeme.
Hvala. O ovom dijelu kojim je, nije u skladu sa predloženim amandmanom glasujemo. Tko je za taj dio amandmana, za taj amandman zapravo? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Klub zastupnika IDS-a dvadeset i treći amandman.
Ne prihvaća se.
Nema nikoga iz kluba. Tko je za ovaj amandman? Nitko. Nije dobio potrebnu većinu. Dvadeset i četvrto, Kluba zastupnika HDZ-a i HSS-a.
Ne prihvaća se, jer je sadržano u amandmanu Vlade.
Gospođo Petir.
Povlačimo amandman.
Ovaj amandman je povučen. Dvadeset i peti, Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaju sastavni dio prijedloga. Dvadeset i šesti, Kluba zastupnika HDZ-a i zastupnika HSS-a.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Dvadeset i sedmi, Kluba zastupnika HDSSB-a.
Ne prihvaća se iz istih razloga koje je bilo i prije zbog vještačenja i postupka koji bi odugovlačio ovaj dio.
Mislim da to nije dobro obrazloženje koje sam već dao, pa molim da se glasuje o amandmanu.
Povlačite? Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Odbora za zakonodavstvo, 28. amandman?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio. 29., Odbora za zakonodavstvo?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. 30., zastupnice gospođe Zdenke Čuhnil?
Ne prihvaća se.
Gospođe zastupnice nema. Tko je za ovaj amandman? Nitko. Nije prošao. 31., Kluba zastupnika IDS-a?
Ne prihvaća se.
Nema nikoga iz IDS-a. Tko je za ovaj amandman IDS-a? Nitko. Nije prošao. 32., Odbora za zakonodavstvo?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 33., Odbora za zakonodavstvo?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 34., Odbora za zakonodavstvo?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 35., zastupnice Zdenke Čuhnil?
Ne prihvaća se.
Molim, tko je za ovaj amandman? Gospođe zastupnice nema. Nitko. Nije prošao. 36., Kluba zastupnika HDZ-a i HSS-a?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. 37., zastupnika Dragana Kovačevića?
Ne prihvaća se iz razloga što smo djelomično obuhvatili ovaj amandman sa onim dijelom koji se odnosi na amandmane Vlade, a onaj dio koji je van toga ne možemo prihvatiti.
Gospodin Kovačević.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Naime, ovaj amandman 37 i 39 odnose se na istu stvar, a to je prodaja privatnoga poljoprivrednoga zemljišta. Naime, to da će općine ili grad koje smo već u ovom procesu raspolaganja poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države da će prodavati privatno poljoprivredno zemljište, reći ću i nečiju djedovinu i tako dalje, to jednostavno u praksi neće funkcionirati. Mislim da se moglo kvalitetnije to riješiti sa pravom prvokupa od strane agencije jer pogledajte samo kako ćemo riješiti zaštitu tih ljudi. Uzmimo od namjerne opstrukcije činovnike u općini tko jednostavno neće objaviti natječaj, stalno nešto čačkaju oko dokumentacije i tako dalje. Dakle, nemamo ni jedan instrument da zaštitimo toga privatnog posjednika ili što se događa u slučaju beskonačnog ponavljanja takvih natječaja i tako dalje. Dakle, ja ću u ovoj situaciji povući amandman da ne narušavam koncepciju. Na ono što je moj prijedlog da do ustrojavanja agencije, to će sigurno proći 6, 7, 8 mjeseci usvajanja statuta i tako dalje, doista razmotrite ovo i pokušate promijeniti jer mislim da ovo na terenu neće biti dobro primljeno i da će proizvesti velike probleme. Dakle, radi se o članku i 37. i 39.
Hvala. Povućeni su 37 i 39, je li tako, zastupnika Dragana Kovačevića. 38., zastupnika Ive Josipovića?
Ne prihvaćamo.
Glasujemo tko je za amandman gospodina Ive Josipovića? Nitko. Nije prošao. 40., zastupnika Zvonimira Mršića?
Ne prihvaća se.
Tko je za ovaj amandman gospodina Zvonimira Mršića kojeg nema? Nitko. Nije prošao. 41., Odbora za zakonodavstvo?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio. 42., Odbora za zakonodavstvo?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 43., Kluba zastupnika SDSS-a?
Ne prihvaća se.
Tko je za ovaj amandman Kluba zastupnika kojeg nema? Nitko. Nije prošao. 44., Kluba zastupnika SDSS-a, također?
Ne prihvaća se.
Ovaj prijedlog nije prihvaćen. Tko je za? Nije prihvaćen. Nema zastupnika. Tko je za ovaj amandman? Nitko. 45., Kluba zastupnika HDZ-a i Kluba zastupnika HSS-a?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio. 46., Kluba zastupnika SDSS-a?
Ne.
Ovaj amandman nije prihvaćen, nema nikoga iz kluba. Nema nikoga iz kluba. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nitko. Nije prošao. Molim da se utvrdi kvorum budući da je jedna zastupnica izašla. Gospodin Hebrang je tu. Gdje je gospodin Hebrang? [[Upadica: Vani je s njom.]] Molim da se utvrdi, vidim da su liječnici učinili dobar posao. 79. Dame i gospodo zastupnici, dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o poljoprivrednom zemljištu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj Zakon o poljoprivrednom zemljištu je donesen sa 73 glasa za, 2 suzdržana i 3 protiv. Molim? Ponavljamo glasovanje jer je gospodin Stazić ovdje registriran. Molim, ovo sada ugasite. Ponovo glasujemo o ovom zakonu. Molim, izvolite glasovati o ovom Zakonu o poljoprivrednom zemljištu. Rezultat? Ovaj zakon je prihvaćen većinom glasova, 72 glasa za, 2 suzdržana i 3 protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanima.