Zahvaljujem. Gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo zastupnici. Evo dopustite mi da kažem nekoliko riječi o ovom vrlo bitnom zakonu kojim se osiguravaju izvori novaca za sve aktivnosti u vodnom gospodarstvu. Zakon o financiranju vodnoga gospodarstva donosi se zbog potrebe usklađenja sa Strategijom upravljanja vodama, okvirnom direktivnom za vode Europske unije i osiguranja dostatnih sredstava za provedbu mjera zaštite voda u cilju postizanja dobrog stanja svih voda na vodnim područjima. Ovdje još želim dodati da za provedbu ovih ciljeva je potrebno investirati u vodno gospodarstvo ukupno 53 milijarde kuna u idućih 15 godina, a značajan dio ovoga iznosa planiramo dobiti od Europske unije. Želim također posebno istaći da se ovaj zakon održali nakon javne raspravi Nacionalno vijeće za vode, zajednica županija RH, udruga gradova i općina, Gospodarsko socijalno vijeće, Udruge za zaštitu okoliša, Udruga komunalnih poduzeća i drugi. Želim također ovdje dodati da se Zakonom o financiranju vodnoga gospodarstva znači da se temelji na tome da svi oni koji koriste vode na određeni način i plaćaju naknadu za određeni vid korištenja tih voda. U ovom prijedlogu Zakona o financiranju vodnoga gospodarstva zadržane su sve postojeće vodne naknade, osim naknade za vađenje pijeska i šljunka koja se ukida kao posljedica zabrane eksploatacije istih tih materijala iz rijeka, odnosno vodotoka. Podsjećam da smo ovdje u Zakonu o vodama točno definirali, znači da više nema eksploatacije ovih materijala iz naših vodotoka. Također ovdje želim reći da su izvori iz kojih će se isfinancirati sve aktivnosti u vodnom gospodarstvu to su znači, vodne naknade, cijene vodne usluge, državni proračun i proračuni lokalnih, odnosno područnih samouprava. Prema ovom zakonu postoje 4 vrste vodnih naknada. Prve su one koji su prihod države, to su vodni doprinos, naknada za uređenje voda, naknada za korištenje voda i naknada za zaštitu voda. Također imamo naknade koji su prihodi gradova, odnosno općina to je naknada za priključenje. Imamo prihod županija, to je naknada za melioracijsku odvodnju, odnosno naknada za navodnjavanje. I imamo naknadu za razvoj koja je prihod komunalnih poduzeća, odnosno javnog isporučitelja vodne usluge. Ovdje bih želio dodati da smo kod ovih naknada koji su prihod države, ovdje posebno ističem vodni doprinos gdje se 8% toga iznosa vraća na područje gradova i općina gdje je ubran. I to namjenski za gradnju sustava odvodnje oborinskih voda. Zašto to radimo? Radimo iz razloga što nam je cilj poticati razdjelne sustave odvodnje otpadnih voda. Znači posebno ćemo graditi sustave za otpadne vode, a posebno za oborinske vode. Ovdje također imamo naknadu za uređenje voda. Njena namjena ostaje ista kakva je bila i u zakonu koji je bio važeći. Ono što želim ovdje posebno istaći to je da će se namjena ove naknade koristiti i za javno dobro, odnosno za uređenje javnog vodnog dobra. Što se tiče naknade za korištenje voda, želim reći da će se ona plaćati na zahvaćene količine vode iz podzemlja ili iz površinskih voda. Ono što je bitno kod ove naknade za korištenje voda, to je da će se ona koristiti i za sanaciju gubitaka u lokalnim mrežama. To do sada nije bilo. Nama je znači cilj u ovom prijelaznom razdoblju nakon donošenja uredbe Vlade o uslužnim područjima i isto tako znači bit će nam cilj da u idućih 5 godina naše lokalne gubitke koje smo do sada imali u vodoopskrbnim mrežama, da budu unutar dopuštenih granica. Što se tiče naknade za zaštitu voda, ovdje je jasno definirano da svi oni koji ispuštaju zagađene vode u okoliš moraju platiti zato i određenu naknadu, sukladno kvaliteti i količini otpadne vode koja se pušta u okoliš. Ovdje je također bitno napomenuti da smo dvije naknade spustili na nivo područne samouprave. One su do sad bile prihod države. Tu želim posebno istaći naknadu za melioracijsku odvodnju i isto tako naknadu za melioracijsko navodnjavanje. Ovdje će županije, znači moći sukladno svojim odlukama, odnosno svojim aktima odrediti i visinu te naknade, a isto tako i namjenu tih naknada. Što se tiče naknade za razvoj, znači ona će se moći temelj odluka gradova i općina uvesti na uslužnim područjima za razvoj znači sustava javne vodoopskrbe, odnosno odvodnje otpadnih voda na tom području kada su potrebna povećana ulaganja. A isto tako će to biti jedan od modela, odnosno udio kada se u budućnosti budu povlačili novci iz EU fondova. Znači, to će biti onaj iznos koji će morati osigurati gradovi i općine. Na kraju želim reći evo da smo ovim zakonom i sa Zakonom o vodama koji je već bio na raspravi u ovom uvaženom Domu da smo u potpunosti zaokružili set zakona koji je bitan za vodno gospodarstvo. I isto tako mogu kazati da se ovim zakonom u potpunosti usklađujemo sa okvirnom direktivom za vode i drugim EU direktivama. Zahvaljujem.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo gospodin zastupnik Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo. Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo Hrvatskog sabora na svojoj 23. sjednici održanoj 8. prosinca 2009. godine raspravio Prijedlog zakona o financiranju vodnog gospodarstva s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 3. prosinca 2009. godine. Odbor je sukladno odredbi članka 88. Poslovnika Hrvatskog sabora raspravio o navedenom prijedlogu zakona proveo u svoju matičnog radnog tijela, te se nije protivio prijedlogu predlagatelja o primjeni hitnog postupka u njegovom donošenju. Uvodno je predstavnik predlagatelja istaknuo da se predloženim zakonom u ovom području nastavlja daljnje usklađivanje sa propisima Europske unije, te da se u odnosu na postojeće zakonsko uređenje ne uvodi ni jedna nova naknada. Članovi odbora upoznati su s pisanim mišljenjem koji je na ovaj prijedlog zakona dostavila Hrvatska udruga poslodavaca. Nakon uvodnog izlaganja predstavnika predlagatelja članovi odbora su u raspravi ocijenili da treba podržati donošenje ovog zakona iz razloga jer će isti omogućiti u potpunosti provedbu načela onečišćivač plaća, odnosno da se dio sredstava za financiranje vodnog gospodarstva osigurava iz vodnih naknada koje plaćaju i korisnici vode. U daljnjoj raspravi predsjednik Hrvatske udruge poslodavaca i član odbora izrazio je žaljenje što su tako važni poslovi koji se odnose na osiguranje zakonitosti, ali i određivanje cijene u području naknade za razvoj i naknade za priključenje povjereni jednom ad hoc tijelu Vijeću za vodne usluge koje se umjesto Hrvatske regulatorne agencije za vodne usluge predlažu u Zakonu o vodama. U daljnjoj raspravi iznesena načelna bojazan glede sudbine i daljnjeg opstanka malih komunalnih poduzeća koja će osjetiti teret obračunavanja naknada za korištenje voda prema stvarno zahvaćenim količinama voda, a ne kao prije prema isporučenim količinama vode. Neki članovi odbora su u raspravi upozorili na problem visokog iznosa vodnih naknada koje će dodatno opteretiti i onako oslabljenu granu slatkovodnog ribarstva. Stoga je ukazano da bi trebalo razmisliti o mogućnosti da se u članku 5. ovog zakona doda nova naknada, a to je naknada za korištenje voda za uzgoj riba u zatvorenim vodama koja bi se regulirala posebnim pravilnikom radi specifičnosti ove proizvodnje. Naime, slatkovodno ribarstvo kao medij za uzgoj koristi isključivo oborinsku vodu koja se vraća u recipijent u istom ili boljem stanju. Na temelju provedene rasprave Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo Hrvatskog sabora jednoglasno je odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o financiranju vodnog gospodarstva.
Hvala. Otvaram raspravu. Prva je u ime kluba HDZ-a gospođa zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Izrada i donošenje Prijedloga zakona o financiranju vodnog gospodarstva s Konačnim prijedloga zakona potrebna je prvenstveno zbog osiguranja dostatnih sredstava za osiguranje i provedbe mjera zaštite voda u cilju postizanja dobrog stanja svih voda na vodnim područjima, ali i usklađivanja zakonodavstva iz područja vodnog gospodarstva sa procedurama Europske unije. Prijedlogom zakona o financiranju vodnog gospodarstva s Konačnim prijedlogom zakona utvrđuju se izvori sredstava osobito vodne naknade uključivo obvezu plaćanja, obveznike, osnovicu, način obračuna, određivanje visine, namjene trošenja tih sredstava, ovrhu, zastaru i druga pitanja vezana za ostvarenje i korištenje tih sredstava. Ovim prijedlogom zadržane su sve postojeće vodne naknade, ali su im djelomično dopunjene namjene i djelomično promijenjen način obračuna, a zbog preuzimanja u nadležnost djelatnosti javne vodoopskrbe i javne odvodnje i pročišćavanja otpadnih voda u djelokrug vodnog gospodarstva propisane su i dvije nove naknade. To su naknada za razvoj i naknada za izgradnju. Iako je raspisivanje i prihodovanje ovih dviju naknada bilo moguće i do sada, znači sukladno Zakonu o komunalnom gospodarstvu one nisu bile zakonski izričito određene, nego su propisivane voljom operatera uz suglasnost osnivača što je dovodilo do neujednačenog obračuna cijena vodnih usluga na distribucijskom području. Ovdje postoje tri vrste vodnih naknada. Prva je prihod Hrvatskih voda. To je vodni doprinos, naknada za uređenje voda, naknada za korištenje voda i naknada za zaštitu voda. Drugo su prihod županija naknada za melioracijsku odvodnju i naknada za navodnjavanje i treće je prihod jedinica lokalne samouprave, naknada za razvoj i naknada za priključenje. U odnosu na postojeće ne uvodi se ni jedna nova naknada. Samo su znači iz Zakona o komunalnom gospodarstvu preuzete i potrebama Europske unije, odnosno direktiva prilagođene iznos za održavanje i financiranje gradnje, tzv. naknada za razvoj i naknada za priključenje. Ovdje želim posebno naglasiti i pozdravljam činjenicu da se ukida naknada za vađenje šljunka i pijeska kao posljedica zabrane eksploatacije sukladno članku 96. Zakona o vodama, iako je u jučerašnjoj raspravi nedovoljno jasno bio artikulirana ova činjenica. Vodni doprinos plaća se na izgradnju građevina, a koristi za pripremu i provedbu planova obrane od poplava, znači za mjere preventivne zaštite. Zatim, za redovne i izvanredne mjere obrane od poplava, dovođenjem sustava obrane od poplava značajnije od 2005. do danas u funkcionalno stanje izbjegli smo ono što se na žalost događa u mnogim zemljama Europske unije zbog visokih vodostaja. I jučer smo govorili i pohvalili i jučer ovu činjenicu da smo tu daleko ispred mnogih zemalja Europske unije. Nadalje, ovaj vodni doprinos se koristi za gradnju građevina za osnovnu melioracijsku odvodnju i za gradnju i održavanje regulacijskih i zaštitnih vodnih građevina. Zatim za financiranje jedinica lokalne samouprave, za gradnju i rekonstrukciju građevina oborinske odvodnje, ovim 8%, jer se Zakonom o vodama oborinska odvodnja urbanim sredinama preuzima iz Zakona o komunalnom gospodarstvu. A sukladno poboljšanim odredbama Zakona o vodama predviđeno je financiranje potrebnih aktivnosti za provedbu uknjižbe javnog dobra iz ovog izvora, što je također dobro. Naknada za uređenje voda plaća se na nekretnine, osim poljoprivrednog zemljišta, a koristi na vodnom području na kojem se ubire i to za provedbu poslova i mjera preventivne, redovne i izvanredne obrane od poplava, za gradnju građevina za osnovnu melioracijsku odvodnju i za gradnju mješovitih vodnih građevina za melioracije kojima upravljaju Hrvatske vode. Predviđeno je iz ovog izvora financirati i aktivnosti vezane za provedbu uknjižbe javnog dobra, što mi u klubu držimo izuzetno dobrim. Jedinice lokalne samouprave dužne su uz komunalnu naknadu naplaćivati i naknadu za uređenje voda, uz onih 5% naknade što je također jučer bilo u raspravi o vodama istaknuto. Međutim držimo da je to dobro, jer se ovdje može izuzeti, mogu se izuzesti, nije obveza isključiva, nego se može izuzesti ako jedinice lokalne samouprave to ne mogu iil ne žele obavljati za Hrvatske vode. Naknada za korištenje voda plaća se za zahvaćanje i drugo korištenje voda, te za korištenje vodnih usluga, osim za opće korištenje voda i za slobodno korištenje. A koristi se za prikupljanje i vođenje evidencija o zalihama, korištenju, nadzoru, stanju zaliha voda i poduzimanje mjera za racionalno korištenje, za vodoistražne radove, izgradnju, rekonstrukciju i sanaciju magistralnih građevina javne vodoopskrbe u svrhu smanjenja gubitaka. Obveznici ove naknade definirani su člankom 23. ovog prijedloga zakona. Visinu naknade i korekcijske koeficijente određuje Vlada Republike Hrvatske uredbom, a zbog ukidanja koncesije na poslove javne vodoopskrbe isporučitelj vodnih usluga naplaćuje od obveznika iznos od 10% za naknadu za korištenje voda, koju uplaćuje u državni proračun. Naknada za zaštitu voda plaća se zbog onečišćenja, a koristi se za pripremu i realizaciju planova za zaštitu voda, praćenje i utvrđivanje kakvoće, te za izgradnju magistralnih građevina javne odvodnje otpadnih voda. Plaća se temeljem količina ispuštene vode, ili temeljem proizvodnje ili uvoza mineralnih gnojiva i sredstava za zaštitu bilja koji se stavljaju na tržište Republike Hrvatske. Obračun naknade temelji se na ispuštenoj količini otpadne vode, a dobro je što je predviđen rok u kojem se određuje obveza ugradnje uređaja za mjerenje količine ispuštenih tehnoloških otpadnih voda. Sve ove navedene naknade su prihod Hrvatskih voda, a sljedeće dvi su spuštene na razinu regionalne samouprave, odnosno županija. I to su naknada za melioracijsku odvodnju i naknada za navodnjavanje. Naknada za melioracijsku odvodnju plaća se na poljoprivredno zemljište, na području jedinice regionalne samouprave, u kojoj su izgrađene građevine za detaljnu melioracijsku odvodnju i u vlasništvu su županija. Zbog devastiranosti, zapuštenosti i velikim dijelom miniranosti ovih sustava, ova naknada dosad nije bila raspisivana niti … [[Govornica se ne razumije.]] Međutim dovođenjem u funkcionalno stanje, pa ću podsjetiti da u zadnje tri i pol godine preko 40% sustava je privedeno funkciji, treba ih samo održavati, ali i novim Zakonom o vodama su stvorene pretpostavke da ih osposobljene preuzmu jedinice regionalne samouprave i njima upravljaju, skrbe i održavaju i to bi se trebalo financirati upravo iz ove naknade za melioracijsku odvodnju, znači koju županije same raspisuju, ali i prikupljaju. Naknada za navodnjavanje plaća se na poljoprivredno zemljište koje se navodnjava iz građevina za navodnjavanje u vlasništvu također županija, prihod se koristi za financiranje održavanja navedenih sustava, a županije su ovlaštene svojom odlukom propisati naknadu. Nacionalnim programom navodnjavanja i gospodarenja poljoprivrednim zemljištem i vodama u protekle tri godine stvoreni su preduvjeti za isporuku vode za navodnjavanje na oko 15 tisuća hektara, povećanje 67% u odnosu na 2004., a ti me i preduvjeti i za propisivanje i plaćanje ove naknade. Podsjećam da je u pripremi i 70-ak projekata navodnjavanja na području Republike Hrvatske za oko 48 tisuća hektara. I dvije naknade koje se plaćaju, koje se, su spuštene na razinu jedinica lokalne samouprave. To je naknada za razvoj, preuzeta iz Zakona, kao što sam već rekla, komunalnom gospodarstvu i dorađena sukladno odrednicama strategije upravljanja vodama. Koristi se za financiranje gradnje komunalnim vodnih građevina. Obračunava se putem računa za vodne usluge i prihod je isporučitelja vodnih usluga. Uvodi je predstavničko tijelo jedinica lokalne samouprave, a otvorena je mogućnost da je uvede i županija i to radi zaštite izvorišta u zonama sanitarne zaštite, kad su potrebna povećana ulaganja i radi ravnomjerne izgradnje komunalnih vodnih građevina na uslužnom području. Znači u oba ova slučaja prihod ide jedinicama lokalne samouprave. Mi u klubu Hrvatske demokratske zajednice držimo da je dobro što se ovom naknadom osigurava ravnomjerni razvoj vodnog sustava, sukladno programima i državnih i lokalnih ulaganja, ali i stupnju pripremljenosti projektne dokumentacije. Ovo će držimo potaknuti izradu i usklađenost, znači i vertikalnu i horizontalnu, i programa i projektne dokumentacije. Naknada za priključenje se koristi za istu namjenu kao i naknada za razvoj. Obveznik naknade je investitor ili vlasnik građevine i druge nekretnine. Prihod je također jedinica lokalne samouprave. Plaća se jednokratno prilikom priključenja na komunalne i vodne građevine i to prema površini. Novo je da će Vlada Republike Hrvatske propisati najviši iznos naknade za priključenje, i mi držimo da je ova naknada i sve vezano uz nju dobro regulirano člancima od 59. do 64. predloženog prijedloga zakona. Želim ovdje još naglasiti da iz ove naknade, ova naknada ili dio naknade će se koristiti kao vlastita komponenta za povlačenje sredstava europskih fondova. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava ovaj prijedlog zakona iz sljedećih razloga. Znači zakon uređuje decentralizaciju financiranja s jasnim nadležnostima u nacionalnom, regionalnom i lokalnom sektoru, dostavlja dovoljno prijelazno razdoblje za prilagodbu, usuglašen je sa svima koji su uključeni na bilo koji način u vodni sektor, osigurava se dostatno sredstava za kvalitetnu brigu o vodama zacrtanu Strategijom o vodama. Jer podsjetit ću da smo prošlu godinu donijeli strategiju za provedbu te Strategije, znači za dostizanje EU standarda u sljedećih 15 godina potrebno je negdje oko 53 milijarde, držimo da ovaj Zakon osigurava okvir evo i stoga ga podržavamo Hvala.
U ime Kluba HNS-a gospođa zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče, poštovana gospođo ravnateljice, kolegice i kolege. Na samom početku reći ću da će zastupnici Hrvatske narodne stranke također podržati prijedlog ovog zakona. Zakon o financiranju vodnoga gospodarstva utvrđuju se izvori i sredstava za financiranje poslova i namjena kojima se u skladu sa zakonom o vodama ostvaruju upravljanje vodama, način određivanja stopa i visine sredstava i način utvrđivanja pojedinačnih obveza i naplate sredstava te druga pitanja u vezi s ostvarivanjem i korištenjem tih sredstava. Ovaj Zakon o financiranju vodnoga gospodarstva se usklađuje sa Strategijom upravljanja vodama te dalje sa Europskim direktivama 2000 i s direktivom 91. od 12. prosinca 91. godine. Financiranje vodnog gospodarstva temelji se na načelima korisnik plaća odnosno onečišćivač plaća što znači da dio sredstava za financiranje vodnog gospodarstva osiguravaju izvorne naknade koje plaćaju korisnici voda odnosno onečišćivači voda. Drugi dio sredstava naplaćuje se sukladno strateškoj odrednici B13 strategije za upravljanje vodama od korisnika imovine u izgradnji ili postojeće imovine kao dobara koje se štite sustavom obrane od poplave, bujica i leda na vodotocima. Izvori sredstava za financiranje vodnoga gospodarstva prema Zakonu su državni proračun, vodne naknade, proračun jedinica lokalne i područne samouprave te drugi izvori sredstava. I još ću samo pobrojati tri vrste vodnih naknada, prva vodna naknada koje su prihodi Hrvatski voda i tu spadaju i vodni doprinos, naknada za uređenje voda, naknada za korištenje voda i naknada za zaštitu voda. Drugo, vodne naknade koje su prihodi županija, tu spada naknada za melioracijsku odvodnju i naknada za odvodnjavanje i treća vodna naknada koje su prihodi proračuna gradova i općina tu spada naknada za razvoj i naknada za priključenje. U nastavku bih iznijela ono što u Klubu HNS-a donosimo kao primjedbe, odnosno prvo bih istaknula jednu novinu. Vodne naknade iz člana 5. od točke 1. do 4. namjenski su prihod državnog proračuna, u prijašnjem prijedlogu su bile prihod Hrvatskih voda. Međutim, predlaže se u članku 5. stavak 9. da je naknada za razvoj koji može odrediti predstavničko tijelo jedinica lokalne samouprave, prihod javnog isporučitelja vodne usluge, zašto kada je u prijašnjem prijedlogu to bio prihod jedinice lokalne samouprave. DA li za to postoji obrazloženje? Dalje primjedba na članak 88. nejasno je da li je predlagatelj u stavku 1. mislio na naknadu za melioracijsku odvodnju ili na naknadu za navodnjavanje. Naime, pozivanje na članak 50. ne odgovara vrsti naknade te namjeni … članak 50. je naknada za navodnjavanje. I daljnja primjedba naša je na članak 45. do 50. da li visinu naknade za navodnjavanje određuje predstavničko tijelo jedinice područne i regionalne samouprave. Ako da, tada bi to trebalo i napisati kao i za visinu naknade za melioracijsku odvodnju, u članku 43. jer odlukom iz članka 50. stavak 2. to eksplicite nije određeno. I na kraju bih ponovila samo stav HNS-a koji je bio iznijet i u Izvješću našeg predsjednika Odbora kao i u prijašnjim raspravama, a odnosi se na plaćanje po zahvaćenim a ne po isporučenim količinama voda. Nije potrebno ovdje obrazlagati i nikoga uvjeravati u kakvom su stanju naše vodovodne mreže. Svima nam je znano da od izvorišta pa do naših kućnih vodomjera u tom transportu dolazi do 40%-tnom gubitku vode. Jasno nam je svima da tu vodu treba platiti, tu vodu u konačnici platiti će svatko od nas, svaki naš građanin. Zato podvlačim i apeliram, sredstva u rekonstrukciju i obnovu vodovodnih mreža su nužna i hitna. Još jedanput zastupnici Kluba HNS-a će podržati ovaj Prijedlog zakona ali molim da se na ove primjedbe koje sam iznijela predlagač očituje. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Na redu je Klub IDS-a i gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi gospodine tajniče, cijenjena gospodo zastupnici. Apsolutno sam protiv ovog Zakona i za istog sigurno neću glasati. Ajde da idemo najprije sa nekoliko citata, najprije ovog na strani 2. koji je predsjednik Odbora isto tako citirao, financiranje vodnog gospodarstva temelji se na načelima korisnik plaća odnosno onečišćivač plaća što znači da se dio sredstava za financiranje vodnog gospodarstva osigurava iz vodnih naknada koju plaćaju korisnici voda itd. Postoje, kao što smo čuli od državnog tajnika tri vrste vodnih naknada, to su vodne naknade koji su prihodi Hrvatskih voda, i to vodni doprinos, naknada za uređenje voda, naknada za korištenje voda i naknada za zaštitu voda, vodne naknade koje su prihodi županije, naknada za melioracijsku odvodnju i naknada za navodnjavanje. I treće vodne naknade koje su prihodi proračuna gradova i općina to su naknade za razvoj i naknada za priključenje. Novim Zakonom to vidimo o financiranju vodnog gospodarstva djelomično su dopunjene namjene i način obračuna vodnih naknada, a kad govorimo o tim vodnim naknadama, znači imamo te vodne doprinose, plaća se na izgradnju građevina, a koristi se za pripremu i provedbu planova obrane od poplava. 8% ide lokalnoj samoupravi, zašto ne bi išlo recimo 30% ili neki veći iznos od 8%? Kako se došlo do tih 8%? Zatim imamo naknadu za uređenje voda. Plaća se na nekretnine osim poljoprivrednog zemljišta koristi se za provedbu poslova i mjere preventivne redovne i izvanredne obrane. Pa imamo naknadu za korištenje voda koja se plaća za korištenje vode te za korištenje vodnih usluga. Isporučitelj vodnih usluga naplaćuje od obveznika iznos od 10% na naknadu za korištenje voda koje se uplaćuje u državni proračun. Pa imamo naknadu za zaštitu voda koja se plaća zbog onečišćavanja voda, a koristi se za pripremu i realizaciju planova za zaštitu voda. Pa imamo naknadu za melioracijsku odvodnju. Plaća se na poljoprivredno zemljište na području jedinice regionalne samouprave. Pa imamo i naknadu za navodnjavanje. Plaća se na poljoprivredno zemljište koje se navodnjava iz građevina za navodnjavanje u vlasništvu jedinice lokalne samouprave. Pa imamo i naknadu za razvoj. Koristi se za financiranje gradnje komunalnih vodnih građevina. Naknada za razvoj se obračunava putem računa za vodnu uslugu i prihoda isporučitelja vodnih usluga. I normalno imamo i naknadu za priključenje. Naknada za priključenje koristi se u iste svrhe kao i naknada za razvoj, ali se plaća jednokratno prilikom priključenja na komunalne, vodne, građevinske objekte itd. Ti parafiskalni nameti, poštovana gospodo, ne znam koliko ih je, 8,9, su naprosto katastrofa. Što je previše naprosto previše je. Mene čudi da do danas recimo u "Hrvatskim vodama" nije izbila neka ozbiljnija afera jer monopol kojega "Hrvatske vode" ima u najmanju ruku je nepodnošljiv. Drugo, "Hrvatske vode" raspolagale su u 2009. godini sa 2 milijarde i 93 milijuna kuna. U 2010. raspolagat će sa 2 milijarde 358 milijuna kuna. To je gospodo nevjerojatan novac, to je 10 puta više novaca nego što recimo iznosi proračun Ministarstva turizma za 2010., a znajte da će recimo turizam morati spasiti ekonomsku osnovu ove zemlje i iduće godine. Imao sam priliku razgovarati sa ovim mnogima iz Hrvatske grupacije vodovoda i kanalizacije oni su mi također donijeli ili dostavili svoje primjedbe. Jasno je da je ključna upravo ova točka ili članak 24. stavak 1. točka 1. ovog zakona i oni ovdje navode da "iako je predložena odredba sukladna strategiji upravljanja vodama ovu odredbu smatramo neprihvatljivom na što u više navrata ukazujemo bez obzira na prijelazno razdoblje od 5 godina i moguće korektivne faktore koji nisu predočeni." Obrazloženje je problem gubitka na mreži o čemu su govorili svi prethodnici što je svrha predloženog rješenja. Nije moguće riješiti u tako kratko vrijeme bez izuzetno visokih ulaganja itd. I sada da ja to nekako prevedem na rječnik kojega će ljudi moći razumjeti. Ovaj članak 24. i 25. dovest će do toga da će cijena vode poskupjeti najmanje 10, a možda i 30, a u nekim slučajevima zasigurno i više od 30%. Ja sam u to duboko, duboko uvjeren. Vodovodi bi znači ubuduće trebali plaćati ovu zahvaćenu vodu. Znači trebali bi plaćati te gubitke. Ako je gubitak u zagrebačkom vodovodu radi stare mreže, radi gradskih tih instalacija itd., 50%, e sad ajde da vas sad vidim na koga će taj gubitak prebaciti "Holding" ili njihov vodovod? Pa jasno je da kada su u ionako teškoj gospodarskoj situaciji da oni ne mogu osigurati 500 milijuna kuna ili 1 milijardu kuna za nove investicije na tom području. U istarskom vodovodu "Buzet" gubitak koji pokriva cijelu sjevernu Istru i zapadnu obalu Istre, gubitak je u hrvatskim razmjerima najmanji, ali je opet gubitak između 17 i 18%. To je negdje na tom europskom nivou. U jednom pulskom vodovodu gubitak je možda i preko 30, a možda je i 40%. Na koga će se taj gubitak, odnosno ta voda koja iz cijevi izlazi u kanale, u podzemlje prebacivati? Pa jasno da će se prebaciti ta cijena na konačnog korisnika, odnosno potrošača. A ja kažem u ovakvim materijalnim i gospodarskim uvjetima to je u najmanju ruku jedno bezobrazno zakonsko rješenje. Poštovana gospodo jednostavno nemojmo se poigravati sa time. U ovom trenutku kada su građani financijski najranjiviji, kada je gospodarstvo razoreno, kada smo samo u godinu dana, znači u ovoj godini, izgubili 75 tisuća radnih mjesta, a bogami će se taj trend nastaviti i 2010. godine te povećavati ili širiti bilo koje fiskalne ili parafiskalne namete u najmanju je ruku bezobrazno. Konačno ugrožene su nam i ove komunalne službe i uvoditi nove naknade po mom sudu je u najmanju ruku neodgovorno. Utoliko ukoliko se izglasa ovaj Zakon o financiranju vodnog gospodarstva ja mogu samo poručiti građanima neka se pripreme da će cijenu vode u konačnici uskoro plaćati 10, 20 ne znam, 30% više no što je plaćaju danas. To je posljedica ili direktna posljedica ovog zakona. Vodovodi, s druge strane ono što je također meni neshvatljivo po prijedlogu ovog zakonskog rješenja, više neće moći obavljati nadzor recimo na onim radovima koji sami izvršavaju. Neće moći više unutar tih svojih kuća npr. projektirati nove vodovode itd., sve će to morati naručivati izvana. Ja vas uvjeravam poštovana gospodo da će to koštati nekoliko puta više. Svaki projekt će se morati prepravljati i ja vas isto molim da se jednostavno ne poigravamo sa jednom uređenom djelatnošću. Spomenut ću i to da smo na području djelovanja istarskog vodovoda "Buzet", to je znači buzeština, pazinština, poreština, rovinjština, Buje, Umag, Novigrad, Vrsar itd., bez jedne kune iz državnog proračuna, … [[Govornik se ne razumije.]] je nešto drugo, povukli oko 600, možda 650 km vodovodnih instalacija od '93. na ovamo i vodificiranost tog prostora sa nekih 60% digli na 98% Tvrdim da taj dio zapadne obale Istre, unutrašnje Istre, danas je kada je riječ o priključku na vodovodnu instalaciju bolje riješen nego što je to riješeno u jednoj bogatoj Toscani u Italiji, bolje je to riješeno nego što je to riješeno u jednoj Koruškoj u Austriji, bolje je to riješeno nego što je riješeno u jednoj bogatoj Bavarskoj u Njemačkoj. Međutim danas kada imam ove odredbe ispred sebe,ja mogu samo poručiti projektantima nadzornim inženjerima, u vodovodu recimo Buzet da ih ovaj zakon "ostavlja" bez posla. Nije lako za nikog, najmanje za jedan Buzet, ali isto će se dogoditi sa tim projektantima ili nadzornim inženjerima u jednoj Puli, u jednoj Rijeci, na jednom Krku, u jednom Šibeniku, u jednom Daruvaru, Splitu, Zagrebu, Osijeku ili Vukovaru. Zašto se donose ovakva zakonska riješena? Zato jer ovaj građevinski lobi, znači ovi projektanti u velikim tim projektnim kućama koji su povezani sa uredima, usuđujem se reći sa našim ministrima, uzimaju na sebe posao ili će uzimati na sebe posao uništavajući jednu uređenu djelatnost. Briga njih što će se uništiti te službi u jednom vodovodu Buzet, Pula, Rijeka, Šibenik Zadar, njima je bitno da oni naprosto rade. I to je zapravo pozadina ovakve jedne mjere. Nema ovdje nikakve logike. Koja unifikacija u projektiranju i tome slično. Konačno i ovo malo projektanata koji ostaju na toj periferiji sutradan ako žele sebi riješiti egzistenciju morati će seliti prema Zagrebu i tome slično. Ovaj zakon će iza sebe ja se bojim ostaviti pustoš u toj djelatnosti. A kamo to opet vodi? To na neki način vodi segmentiranoj privatizaciji vodoopskrbe u Republici Hrvatskoj. Najprije će se ići privatizirati nadzor, odnosno projektiranje. To je za mene kriminal. Sutra će ići u privatizaciju siguran sam, održavanje, a možda će prekosutra ići u privatizaciju i sama distribucija. I ostat će pod državom samo ona izvorišta. To je naprosto jedan trend u kojega ćemo imati prilike slijediti u narednom periodu recimo od desetak ili petnaestak godina. Ja tako iščitavam odredbe ovog zakona. Zakon znači priprema teren za privatizaciju te djelatnosti. Tvrdim da Hrvatska za to nije spremna. Pogotovo nisu spremni ti djelatnici u komunalnim servisima, pogotovo na to ne mogu pristati naši građani. Zašto sam protiv? S druge strane vidimo da Hrvatske vode u idućoj godini raspolagat će jednim astronomskim proračunom u iznosu od 2 milijarde 358 milijuna kuna. Pa to je naprosto strašno. Rekoh 10 puta više ide sredstava za to no što ide za turizam. Iz jednog centra se upravlja sa 2 milijarde 358 milijuna kuna. I onda zašto se čudimo razvoju Zagreba, diskriminaciji ili zaostajanju periferija. Zato jer svi novci idu ovdje i onda se distribuiraju češće po stranačkom nekom kriteriju, nego po kriteriju potrebe. Sve ovi zakoni donose se tobože oznakom P.Z.E. znači europski zakon. Ja tvrdim da to nije europski zakon. A ako i je europski zakon, onda je to zasigurno jedan antihrvatski zakon. Nije prvi puta da Sabor usvaja te antihrvatske zakone, ali ovo što se predlaže to je naprosto previše i zato neka to ide u drugo čitanje. Ja mislim da je netko otvorio ili zinuo na te vode i ako to dovedemo u pitanje, e onda doveli smo u pitanje normalno funkcioniranje države. Doveli smo u pitanje funkcioniranje Hrvatskih autocesta, Hrvatski cesta, INA-e, sada vidimo i Poštanske banke, Podravke, brodogradnja nam je propala. Zašto dirati ono što kako tako funkcionira i što ima čak jedan socijalni mehanizam sigurnosti za ne znam više tisuća zaposlenih u takvim javnim sustavima. Nemojmo gospodo postati poslušno roblje i na kraju ostati bez mogućnosti da utječemo na postupanje naših komunalnih poduzeća. A ono što je za građane u ovom trenutku najbitnije, neka im se kaže koliko će njihovi računi sutradan biti veći u odnosu na ovogodišnje.
Hvala lijepo. Ima jedan ispravak netočnog navoda, zastupnik Niko Rebić.
Kolega Kajin tvrdite da će usvajanjem ovog zakona voda građanima poskupiti od 20 do 30%. To držim netočnim. Sada građani u pojedinim jedinicama lokalne samouprave, negdje plaćaju 3 kune, a negdje 18 kuna. Upravo donošenjem ovoga zakona i Zakona o vodama, uvođenjem uslužnih područja, dakle cijena vode će biti jednaka u gusto naseljenom gradu, kao i nenaseljenim rubnim dijelovima gradova na otocima. Dakle, potpuno će se izjednačiti. I mislim da je ovo jedini put da bi građani na uslužnim područjima plaćali jednaku cijenu vodne. Hvala.
Hvala lijepo. U ime Kluba zastupnika SDP-a, zastupnik Luka Denona.
Gospođo potpredsjednice, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog Zakona o financiranju vodnoga gospodarstva kojega će klub SDP-a podržati. I sada bi bilo normalno da onda izađem sa ove govornice i sjednem. Budući da je zakon kakav je donešen i koji je usuglašen nakon dugo vremena sa onim s kojim se trebao usuglasiti onima koji su imali potrebu nešto za reći o ovom zakonu, čini mi se da ipak ostaju neke stvari o kojima treba progovoriti i koje su možda mogle biti bolje uređene u ovom zakonu. Kako je to jedan od zakona koji nose oznaku P.Z.E. i koji je rađen po načelu punog povrata troškova iz vodnih usluga, što prevedeno znači da je voda okarakterizirana kao nešto što ima ekonomsku vrijednost, koju čine izdaci potrebni za radi osiguranja njezine dostupnosti i zaštite, te radi izgradnje i upravljanja i održavanja vodnih sustava i tu vrijednost cijena vode mora izraziti. To načelo koje je prevedeno iz Europske unije kada se razradi kroz članke ovog zakona neminovno se postavlja pitanje da li će ta voda krajnjem korisniku, odnosno građaninu, gospodarstvu, poduzetništvu, da li će ta voda biti skuplja. Evo sad smo čuli jedan odgovor kao netočan navod da voda neće biti skuplja. Ja isto držim da će ovako kako je ovaj prijedlog zakona o financiranju vodnog gospodarstva koncipiran zasigurno voda u konačnici nama građanima biti skuplja. Kako se temelji financiranje vodnog gospodarstva po ovom novom zakonu se temelji na načelima da korisnik plaća. Znači, zasigurno je da će korisnik, a to znači građani, to znači privreda, to znači poduzetnici zasigurno imati veće namete hajmo tako reći. Budući da su izvori sredstava za to financiranje državni proračun, proračun jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave i drugi izvori sredstava bio bi dobro kada bismo se na neki način mogli reći što to uopće nas pripada u jedinicama lokalne samouprave, regionalne samouprave. I ovdje je bilo rečeno da je taj zakon na neki način ide ka decentralizaciji. Ja ću probati reći da o decentralizaciji u ovom trenutku u ovom zakonu nema niti slova. I predlagač zakona je rekao da se u odnosu na postojeće zakonsko uređenje ne uvodi se niti jedna nova naknada. Pa bi bilo zanimljivo kada već jesmo se usuglasili sa Europskom unijom da nam je zakonodavac barem u ovom uvodnom dijelu rekao koliko je takovih naknada i u Europskoj uniji, barem jedan primjer da ste nam rekli koliko takvih naknada ima u Europskoj uniji kada kažete da nismo povećali niti jednu naknadu. Uvjetno se može reći da se ono što je bilo prije u komunalnoj naknadi da smo ipak povećali za dvije. I kada se pogleda koliko je tih naknada to su izvori sredstava za financiranje iz vodnog gospodarstva jesu vodne naknade, cijena vodne usluge, a vodne naknade jesu vodni doprinos, naknada za uređenje voda, naknada za korištenje voda, naknada za zaštitu voda, naknada za melioracijsku odvodnju, naknada za navodnjavanje, naknada za razvoj, naknada za priključenje. Pa pitam vas jesu li to ti parafiskalni nameti o kojima smo u ovom trenutku u kojem se zemlja nalazi, zemlja se nalazi ako niste znali u krizi i u recesiji probali govoriti da se ti nameti ako ne ukinu, ne svi, ali barem da se smanje. Nema naznake u ovom zakonu da će se oni smanjivati. Dapače, oni će se i povećavati što mi se čini da neće baš motivirati poduzetnike da u ovoj krizi, recesiji uz ovakove još dodatne parafiskalne namete počnu pokretati gospodarstvo kako bi se izvukli iz ove krize. I naravno, kada se pročita obrazloženje da je obračun i naplata vodnih naknada iz stavka da ih sad ne ponavljam u interesu Republike Hrvatske, da je obračun i naplate naknade za melioracijsku odvodnju u interesu jedinice područne i regionalne samouprave, da je obračun i naplata naknade za razvoj i naknade za priključenje u interesu jedinice lokalne samouprave. Znat što mi ovdje fali? A što je to u interesu građana? Jer na kraju ovo, na početku kako ovdje piše da voda ima svoju cijenu, da vodu plaća krajnji korisnik i da u toj cijeni svoje naknade koji jesu da bi se naravno voda štitila ili bila dostupna svima zašto niste nigdje naveli koji je tu onda, ako je sve u interesu jedinica lokalne samouprave, državnog proračuna i jedinica lokalne samouprave gdje je tu interes građana. Nigdje niste rekli gdje je interes građana. Ali kako će se cijene nakon ovog zakona kad ga usvojimo cijene će sigurno biti veće. Ali morate znati da cijena je ne samo gospodarska kategorija, nego u ovom trenutku za građane Republike Hrvatske jeste i socijalna kategorija o kojoj u ovom zakonu nema niti jedne jedine riječi. I rekli ste jučer u uvodu o Zakonu o vodama da je zakon bio na webu, pa da je građanima bio dostupan. I ovaj je bio na webu i građanima dostupan i mogli su dati svoje komentare. Pitam vas koliko to građana onih koji će plaćati ovu vodu ima mogućnost da preko weba dođe do ovakvih zakona, da ih prije svega razumiju kako su ovako napisani, kada od tih silnih naknada neće znati kolika je to krajnja cijena kubika vode kojega oni budu morali plaćati za korištenje nečega što je prije svega ustavna kategorija, jer voda mora biti dostupna svima. Po kojoj cijeni? Pa kako je svugdje da sad ne ponavljam određeno da visinu ove naknade utvrđuje Vlada Republike Hrvatske, osim naravno ono što je u nadležnosti županija, a to je ona naknada za melioraciju, onda se postavlja pitanje o toj decentralizaciji o kojoj ste govorili kako to da će sve visine ovih doprinosa određivati, određivat će naravno Vlada Republike Hrvatske i jedinice lokalne samouprave neće imati upliva na visinu cijene vode koja bude isporučivana njihovim građanima. Također, kada Vlade Republike Hrvatske uredbom propisuje visinu vodnog doprinosa onda je rečeno da će se jedinicama lokalne samouprave pripasti 8% vodnog doprinosa naplaćenog na njihovom području, a Hrvatske vode će biti u obavezi jednom mjesečno doznačiti ovaj iznos proračunima jedinicama lokalne samouprave jer će se ta sredstva koristiti za gradnju i rekonstrukciju građevina oborinske odvodnje u vlasništvu jedinica lokalne samouprave. Ne znam kako ste to usuglasili tih 8% budući da iz komunalne naknade više neće biti na ovaj način kako je prije bila. Očito je da će novci otići iz područja jedne županije, jednog grada, jedne jedinice lokalne samouprave u Hrvatske vode, a oni će eto milostivo vratiti 8% za rekonstrukciju i građenje građevina oborinske odvodnje u vlasništvo jedinica lokalne samouprave. Kolega Kajin, nema ga, otišao je u izbornu kampanju. Ali slikovito je i znakovito je da u ovim nedavnim vremenima kada su bile kiše onda ste Pulu vidjeli svu poplavljenu, pa i tako neke druge gradove Trogir ili ne znam koji. To su te oborinske odvodnje koje su se trebale rješavati, ali sa 8% čini mi se da to neće biti moguće. Isto tako, zanimljivo rješenje je u članku 20. gdje se uredbom iz stavka 1. a govori se o visini naknade za uređenje voda, mogu se urediti i izuzećem od plaćanja, oslobađanja i olakšice, te obavezu naplate naknade za uređenje voda i izuzeća od te obaveze u kojem slučaju obvezu naplate naknade za uređenje voda preuzimaju Hrvatske vode. I kaže se da će se propisom iz članka 76. ovog zakona, uredit će se postupak za ostvarenje oslobođenja olakšice i izuzeća. Onda je zanimljivo pročitati taj članak. Toliko o decentralizaciji. Ministar pravilnicima detaljnije propisuje obračun, naplatu vodnih naknada, osim naknade za melioracijsku odvodnju, ova koja se tiče županija, znači sve drugo da. Naknade za navodnjavanje, naknade za razvoj, naknade za priključenje, a osobito obveznike, osnovicu, obračunska razdoblja, privremeni i konačni obračun, sadržaj iskaza naknade, rokove plaćanja, tralalala, tralalala. Sve određuje ministar. A zašto smo onda prepisali ili usuglasili zakon sa dobrom praksom europske zajednice. Sumnjam da tamo to radi sve ministar. Jer ovdje sve ministar radi. Zakon s ovim člancima prije ovog 76. bi trebalo jednostavno anulirati, baciti ga i reći evo ministar je taj koji će onda sve odrediti, a mi se nemamo oko čega više brinuti. Jedino nas brine naravno kolika će ta cijena vode na kraju biti za građane. Isto tako je zanimljiv još jedan članak. A da se ovdje ove vodne naknade, visina, cijene, koliko će one biti, tko ima pravo, tko ih skuplja, tko ih ne skuplja. Pa tu kako Hrvatske vode očito nemaju dovoljno ljudi, nemaju dovoljno infrastrukture kako da te vodne naknade uprihode, onda su dio toga prepustili jedinicama lokalne samouprave. To što jedinice lokalne samouprave prikupe, dobit će eto skromnih 5% za manipulativne troškove, jer su to odradili. Također 5% dobivaju i jedinice lokalne samouprave i uprave, odnosno županije, jer dio tog posla rade u ime Hrvatskih voda. Ali zanimljivo je također u članku 5. Nikako mi nije jasno kako se vodne naknade, a to su doprinos za uređenje voda, za korištenje voda, za zaštitu voda, i sve ovo drugo, ima ih negdje osam nabrojenih. Pored namjena propisanih u člancima kojim se uređuje namjene pojedinih vrsta vodnih naknada, rekli smo za što su one da ih ne ponavljam, zanimljivo je sad i ovo drugo. Prihodi od vodnih naknada iz stavka 1. do, točke 1. do 4. ovog članka ovog članka koriste se i za izvršenje javnih ovlasti Hrvatskih voda koje nisu izričito spomenute. Pa bi bilo zanimljivo da znamo koje su to javne ovlasti Hrvatski voda, koje financiramo iz cijene vode, a nisu izričito spomenute u tim odredbama, kao i drugih izdataka poslovanja Hrvatski voda. Isto bi bilo zanimljivo čuti koji su to drugi izdaci poslovanja Hrvatskih voda, koje se ovdje naplaćuju na ovaj način koji mi se čini da nije dovoljno transparentan. I na kraju da kažem da je zakon takav kakav je, da se pod firmom da je usuglašen sa europskom zajednicom, dodatni nameti pojačavaju, povećavaju u vremenima kada je kriza i kada je recesija, da će ministar koji je ovlašten da odredi te visine kako sam maloprije rekao, neće sigurno biti milostiv pa ćete te naknade biti poprilično veće i u konačnici će dovesti do toga da će i gospodarstvo i poduzetništvo, a naravno i mi sami građani platiti cijenu tog usuglašavanja sa Europskom unijom, na kraju jer račun dolazi nama na naplatu, jer je i zabrinjavajuće da će osim ovih pravih stvari za koje će se te naknade koristiti, ostaje još uvijek neriješeno što su to javne ovlasti Hrvatskih cesta koje će se financirati i koji su to drugi izdaci poslovanja Hrvatskih voda, ispričavam se, koje ćemo morati plaćati iz cijene vode. Zakon kao takav je mogao biti puno bolji, puno koncizniji i puno precizniji, da u konačnici građanin kada donašamo ovakav zakon zna hoće li mu ta voda u konačnici biti skupa ili će ona ostati jednaka ili će mu biti jeftinija. Zakon ovako kako ga čitamo svi govori o tome da će ona biti na kraju ipak skuplja, što onda nije dobar zakon. Hvala lijepo.
Jedan ispravak netočnog navoda, zastupnik Boris Matković.
Zahvaljujem. Gospođo potpredsjednice, gospodine državni tajniče. Evo ispravio bih netočan navod kolege Denone, koji je kazao da u ovom zakonu nema ni, točno citiram, dakle ni d od decentralizacije. Dakle to nije točno. Točno je sasvim drugo nešto, a to je da u biti intencija ovog zakona je decentralizacija, jer se dvije zapravo naknade prenose na regionalnu, a dvije na lokalnu samoupravu, i to i kroz propisivanje i kroz ubiranje. A vi ste sami sebe zapravo poslije pobili, rekli ste istinu, i demantirali ste sami sebe kad ste kazali, a to je zapravo i točno konkretan dakle dokaz da niste točno naveli, jer ste i sami to poslije kazali, jedan dio vodnog doprinosa ide jedinicama lokalne samouprave za gradnju i rekonstrukciju građevina oborinske odvodnje, i to 8%. Dakle sami ste to naveli. Sami sebe ste pobili u odnosu na prethodnu izjavu, mislim što mi je drago. Evo nisam ja to morao ispraviti, ali evo reda radi.
Idemo dalje s raspravom. Na redu je u ime Kluba zastupnika HSS-a, zastupnik Boris Klemenić.
Hvala lijepa. Gospođo potpredsjednice, gospodine državni tajniče sa suradnicom. Što se tiče ovog Konačnog prijedloga Zakona o financiranju vodnog gospodarstva donosi se zbog usklađenja sa strategijom i upravljanjem vodama iz 2008. godine, općom direktivom o vodama Europske unije i sa … [[Govornik se ne razumije.]] direktivom Europske unije. Što se tiče samog načela punog povrata troškova od vodnih usluga, u ovom se načelu Republika Hrvatska usklađuje s općom direktivom o vodama EU, a sukladno strategiji upravljanja vodama na način da na područjima javne vodoopskrbe i javne odvodnje, a takvih u Republici Hrvatskoj ima 137, nije moguće postići načelo povrata troškova od vodnih usluga. Zbog tog razloga u cijeni vode pored lokalnih komponenata, a to su cijena vodne usluge i naknade za razvoj, centralna, odnosno središnja država mora imati svoje naknade, koje su naknada za korištenje voda, i naknada za zaštitu voda, koje se ubiru centralno, ali se vraćaju u lokalne sredine radi građenja komunalnih vodnih građevina. Ovo je načelo bilo proklamirano još u izmjenama zakona iz 2005. godine, ali su joj nedostajale lokalne komponente koje sada vidimo u Zakonu o vodama, i u Zakonu o financiranju vodnog gospodarstva. Predmetnim zakonom podržana su i druga načela, financiranje vodnog gospodarstva, i to korisnik plaća koji se primjenjuje na naknadu za korištenje voda, naknadu za melioracijsku odvodnju, te naknadu za navodnjavanje i isto tako onečišćivač plaća primjenjivo na naknadu za zaštitu voda. Što znači da se dio sredstava za financiranje vodnog gospodarstva osigurava iz vodnih naknada koje plaćaju korisnici voda odnosno onečišćivači voda. Uz ostalo se predlaže da se preostale vodne naknade naplaćuju sukladno Strategiji upravljanja vodama od korisnika imovine u izgradnji, a to je vodni doprinos ili postojeće već imovine a to je naknada za uređenje voda kao dobara koje se upravo štite sustavom od obrane od poplava, bujica i leda na vodotocima kojima te naknade i služe. Iz Strategije upravljanja vodama preuzeto je načelo da se sufinanciraju komunalne vodne građevine i to cjelovito, a ne samo magistralni objekti kao danas, čime se postiže cjelovitost investicije i osigurava priključenje krajnjega potrošača kao i povrat dijela troškova uloženih sredstava kroz cijenu vode koja se naplaćuje od krajnjih potrošača. Ovime se postiže usklađenje sa zahtjevima IPA programa koji isključivo sufinanciraju ovakove projekte od izvorišta do potrošača odnosno od potrošača do ispusta u površinske vode. Izvori sredstava za financiranje vodnog gospodarstva su državni proračun, vodne naknade, proračun jedinica lokalne i područne samouprave te drugi izvori sredstava. Predmetni Zakon isto predviđa tri vrste vodnih naknada, centralnu, regionalno i lokalnu vodnu naknadu. U odnosu na postojeće zakonsko uređenje ne uvodi se niti jedna vodna naknada a iz Zakona o komunalnom gospodarstvu su preuzete te sukladno EU okvirnoj direktivi o vodama i načelu punoga povrata troškova prilagođene naknada za razvoj i naknada za priključenje. Predmetni zakon ukida naknadu za vađenje šljunka i pijeska što je posljedica zabrane eksploatacije šljunka i pijeska sukladno Zakonu o vodama koje smo imali jučer na raspravi ovdje u Saboru. U ovom zakonu predloženo je rješenje da su vodne naknade a to je vodni doprinos, naknada za uređenje voda, naknada za korištenje voda i naknada za zaštitu voda namjenski prihod državnog proračuna. Zakonom o vodama koji je prethodno raspravljen predviđeno je da se oborinske odvodnje u urbanim sredinama financiraju iz proračuna jedinice lokalne samouprave, a ovim je Zakonom predviđeno da te sredine imaju pravo na 8% sredstava iz vodnog doprinosa radi financiranja gradnje i rekonstrukcije građevine oborinske odvodnje u urbanim područjima. Jedno mišljenje, razmišljanje ili primjedba je da mi u Klubu HSS-a smatramo da bi održavanje se trebalo obuhvatiti istim ovim sredstvima odnosno 8% sredstava iz vodnog doprinosa. Inače ovo je prvi puta da se na državnom nivou sustavno planiraju sredstva za mini obranu od poplava u lokalnim sredinama od kojih su mnoge sada bile u iznimno velikim teškoćama pri financiranju ove važne djelatnosti. Vodni doprinos plaćaju investitori na izgradnju građevina a koriste se za pripremu i provedbu planova za obranu od poplava, provedbu poslova i mjera preventive, redovne izvanredne obrane od poplava, gradnju građevina za osnovnu melioracijsku odvodnju, te za gradnju održavanje i regulacijskih i zaštitnih vodnih građevina. Budući da je prošlo već 2 i pol godine osigurana su i dostatna sredstva za predviđene namjene, predviđa se izgradnja regulacijskih i zaštitnih vodnih građevina i sredstava vodnog doprinosa umjesto iz sredstava državnog proračuna što je do sada bio slučaj. U skladu sa poboljšanim rješenjem odredbi prethodno raspravljenog Zakona o vodama u kojima se uređuje javno vodno dobro u konačnom prijedlogu zakona o financiranju vodnog gospodarstva predviđeno je financiranje potrebnih aktivnosti za provedbu uknjižbe javnog vodnog dobra iz sredstava vodnog doprinosa. A Vlada Republike Hrvatske uredbom propisuje visinu vodnog doprinosa. Isto tako podržavamo predloženo rješenje višegodišnjeg problema radi obračuna vodnog doprinosa i bespravnim graditeljima na način kako kaže prijelazna odredba a ja ću citirati: „Vodni doprinos obračunava i plaća se na građevine koje su prije 16. veljače 2006. godine izgrađene bez pravovaljanog akta o dopuštenju gradnje. Kada su za te građevine nakon stupanja na snagu ovoga Zakona po posebnim propisima o prostornom uređenju i gradnju, podnosi zahtjev za izdavanjem rješenja o izvedenom stanju odnosno potvrde izvedenog stanja“. Naknada za uređenje voda plaća se i na nekretnine, osim poljoprivrednog zemljišta a koristi se za provedbu poslova preventivne redovne i izvanredne obrane od poplava, gradnju građevina za osnovnu melioracijsku odvodnju, gradnju mješovitih građevina za melioracije kojima upravljaju Hrvatske vode. Propisana je obveza jedinice lokalne samouprave koji obračunavaju i naplaćuju komunalnu naknadu da uz nju naplaćuju i naknadu za uređenje vode za nekretnine za koje se plaća i obračunava komunalna naknada čime se postiže ekonomičnost naplate same naknade iz toga zapravo proizlazi da se iste evidencije ista osnovica, isti obveznici obrađuju u jednom postupku i postoji jedna uplatnica. Kako bi se komunalna poduzeća potakla na racionalno korištenje vode i brigu o gubicima u svojoj mreži, odredbe koje reguliraju javnu vodoopskrbu formulirana je tako da se korisnici ove naknade isporučitelji vodne usluge, a ne više krajnji potrošači. Te da se naknada naplaćuje na zahvaćenu količinu vode na izvorištu a ne više na vodu isporučenu potrošačima. Ostavljena je mogućnost da Vlada Republike Hrvatske uredbom propiše i korekcijske koeficijente za umanjenje te osnovice. Budući da je ovo dosta velika novina može prouzročiti nelikvidnost jednog dijela komunalnih operatera, odnosno komunalnih poduzeća te je za to predviđeno i prijelazno razdoblje od pet godina. Pretpostavka je da će tu biti velikih problema s obzirom da smo svi svjesni u kojem su stanju naši vodoopskrbni sustavi, da je gubitak od onog kontrolnog brojila do samih potrošača od 30 do čak i 60%, zavisi od općine ili grada, te je pitanje da li će ovih 5 godina biti dovoljno da se uredi taj vodoopskrbni sustav. Kako javna vodoopskrba kao negospodarska djelatnost ili djelatnost izvan tržišnog natjecanja isključena iz režima koncesija, tu je uvrštena i zamjenska naknada za izgubljenu koncesijsku naknadu u visini od 10% na uplaćenu naknadu na korištenje voda. Zamjenski prihod se dijeli između države i jedinice lokalne samouprave na području gdje se nalaze izvorišta sukladno Zakonu o financiranju jedinica lokalne i područne, regionalne samouprave, i to u omjeru 70% država, 30% jedinica lokalne samouprave. Naknada za zaštitu voda plaća se zbog onečišćenja voda a koristi se za pripremu i realizaciju planova za zaštitu voda, praćenje i utvrđivanje kakvoće voda i poduzimanje mjera za njihovu zaštitu i za financiranje gradnje magistralnih građevina i javne odvodnje otpadnih voda. Dio odredbi u ovoj naknadi je usklađivanje sa traženjima HUP-a te obračun naknade utemeljen je na ispuštenoj količine otpadne vode. Industrije su obvezne, sukladno Zakonu o vodama imati mjerače ispuštene otpadne vode, za sve onečišćivače koji nemaju mjerač protoka vode važi pravilo koliko ulaza toliko i izlaza, tj. Količina ispuštene vode je jednaka količini isporučene vode. Međutim, i u tom slučaju za industrije se pravilnikom o obračunu i naplati ove naknade propisuje fiksni tehnološki gubitak isporučene vode za slučaj da mjerači ispuštene vode nisu ugrađeni nisu ispravni ili se iz bilo kojih drugih razloga ne koriste. Sukladno traženjima HUP-a fiksni tehnološki gubitak se propisuje po industrijskim granama. Isto tako sukladno prijedlogu HUP-a u roku od jedne godine od stupanja na snagu ovoga zakona "Hrvatske vode" će otkazati sve ugovore neovisno o njihovom nazivu sklopljene s obveznicima naknade za zaštitu voda koji ispuštaju tehnološke otpadne vode kojima im se priznaje gubitak vode u tehnološkom ili nekom sličnom postupku da bi se prešlo na ovaj novi način obračuna. Zakonom je predložena i naknada za priključenja koja se koristi u iste svrhe kao i naknada za razvoj, ali se plaća jednokratno prilikom priključenja na komunalne vodne građevine prema površini građevine koja se priključuje. Obveznik naknade za priključenje je investitor ili vlasnik građevine ili neke druge nekretnine koje se priključuje. Isto tako pozdravljamo prijedlog Vlade Republike Hrvatske koja propisuje najviši iznos naknade za priključenje. Naknada za navodnjavanje plaća se na poljoprivredno zemljište koje se navodnjava iz građevina za navodnjavanje u vlasništvu jedinice područne, odnosno regionalne samouprave. Prihod od naknade za navodnjavanje koristi se za financiranje održavanja građevine za navodnjavanje u vlasništvu jedinica područne samouprave koje su ovlaštene svojom odlukom propisati naknadu za održavanje navedenih sustava navodnjavanja u svom vlasništvu. Ova naknada nije dosad bila propisana međutim provedbom Nacionalnog programa navodnjavanja i gospodarenja poljoprivrednim zemljištem i vodama u protekle 3 godine stvoreni su preduvjeti za isporuku vode za navodnjavanje krajnjim korisnicima i to za navodnjavanje cca 15 tisuća hektara što je otprilike povećanje od 67% u odnosu na 2004. godinu kad se navodnjavalo oko 9 tisuća hektara, a time su stvoreni preduvjeti za propisivanje i plaćanje predmetne naknade. Prema sadašnjem zakonu "Hrvatske vode" su u prijelaznom razdoblju od 3 godine bile zadužene za obračun, naplatu i korištenje naknade za melioracijsku odvodnju te održavanje građevina za detaljnu melioracijsku odvodnju s namjerom da se u većini slučajeva zbog ratnih posljedica i nedostatnog financiranja zapuštene građevine za detaljnu melioracijsku odvodnju dovedu u funkcionalno stanje i to onda predaju jedinicama područne samouprave na održavanje. Značajan dio tog posla do danas je odrađen, a preostali dio do potpune primopredaje građevina za detaljnu melioracijsku odvodnju održavat će ih "Hrvatske vode" iz naknade za uređenje voda. I na kraju nakon svega ovog spomenutog klub HSS-a će podržati ovaj zakon jer mislimo da je predmetni zakon sustavno i detaljno razrađen i da daje dobar okvir za učinkovito funkcioniranje predmetne materije. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. I imamo zadnju raspravu. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a zastupnik Boro Grubišić.
Hvala gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, uvaženi gospodine državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Kada slušam svoje prethodnike u raspravi po klubovima čovjek se zaista ne može odlučiti, ali kada gledamo objektivno članke u koji su predložene ovim zakonom mislim da će klub HDSSB-a biti suzdržan u izglasavanju ovoga zakona. Ja ću ovako iznijeti sa stajališta uglavnom lokalne i regionalne samouprave probleme koji su vezani ili u svezi sa ovim zakonom kao i sa onim zakonom koji je jučer bio, Zakonom o vodama. Naime, s obzirom na odredbu o kojoj smo i jučer govorili da se sredstva koja se prikupljaju putem dakle sredstava financiranja vodnog gospodarstva, a to su vodne naknade, cijena vodne usluge zatim vodni doprinos, naknada za uređenje voda, naknada za korištenje voda, naknada za zaštitu voda, dakle slijeva u Ministarstvo financija. Ipak se radi o određenoj centralizaciji, a i po drugim odredbama ovoga prijedloga zakona u kojemu kaže da Vlada RH uredbom propisuje visinu naknade za korištenje voda, da dalje ne objašnjavam što iz toga sve zapravo proizlazi. U članku 62. govori se o naknadi za priključenje koja se obračunava rješenjem o obračunu koje donosi nadležno upravno tijelo jedinice lokalne samouprave. Visinu naknade za priključenje određuje predstavničko tijelo jedinice lokalne samouprave recimo Općinsko vijeće neke od općina koje su u, evo da kažem u Brodsko-posavskoj županiji napretkom i izgradnjom magistralnog vodovoda "Istočna Slavonija", dakle kroz selo je prošao vodovod, magistralni vodovod ili njegovi krakovi, njegovi dijelovi. U zadnjem stavku ovoga članka zakona piše da "Vlada RH propisuje najviši iznos naknade za priključenje na prijedlog Vijeća za vodne usluge koje se osniva sukladno Zakonu o vodama i radi se o jednokratnoj naknadi." E sad, imamo primjer nekih sela upravo u Brodsko-posavskoj županiji gdje je prošao magistralni vodovod ali se ljudi ne priključuju na vodovod iako je to napredak, civilizacijski napredak, iako je to jedno dostignuće za našu županiju vjerujte mi da u našim selima se relativno mali broj ljudi priključuje na vodovod, magistralni vodovod "Istočna Slavonija" sa izvorima, podzemnim izvorima na području istočnog dijela županije Brodsko-posavske i zapadnog dijela Vukovarsko-srijemske, dakle Sikirevci, Šamac, Štitar, Babina Greda, Kopanica i Gundinci, dakle tamo su najbogatiji izvori, podzemni izvori vode, pitke vode na području Slavonije, a možda i na području Hrvatske. I zbog čega to je? Zar se zaista mora ako već je cijena za te ljude, za ljude u Slavoniji koji su kako znamo i bar vjerujem da nema nitko ništa protiv ako kažem osiromašene Slavonije za koju su cijene priključka na vodovod vrlo visoke. Za njih su visoke i mora se platiti jednokratno. Ne bi li bilo pametnije da se to može otplatiti u nekim obročnim ratama, obročno 6 mj., godinu dana pa da imamo jasno zbog toga i veći broj priključaka na taj naš vodovod? Ali evo odredba je takva pa gotovo. Kada se govori o pitkoj vodi i isporuci pitke vode, dakle zahvaćanju, onda je u svakom slučaju vrlo značajna cijena vode. Naši distributeri vode gotovo svi u Hrvatskoj tvrde da imaju gubitke između 30 pa do 60% prosječno oko 40% su gubici. U taj prosjek se uklapa i Slavonsko Brodski vodovod sa gubicima od nekih 40%. Moram istaći ovdje da postoje i neki drugi rekao bih nelegalni gubici vode koje lokalna samouprava pomalo i tolerira ili pomalo žmiri na te stvari. Radi se o bypass izvan sata koji mjeri potrošnju vode za punjenje bazena što kućnih što onih komercijalnih gdje su "gubici" vode vrlo, vrlo visoki. Moram reći da je lokalna samouprava i nadzor inspekcije da su pomalo i žmirili, s obzirom na to da postoji određena politička ili podobnost određenih takvih nazovi potrošača, e onda se pomalo i žmiri. Nadalje, svaka od naših lokalnih samouprava pošto smo mi nogometni narod i volimo nogomet bez ikakvih naknada troši se uglavnom pitka voda da kažem natapanje stadiona, pomoćnog stadiona itd. Kada bih vam rekao koliko iznose dugovi nogometnih klubova u Slavonskom Brodu ili Brodsko-posavskoj županiji za vodu, u Brodskom vodovodu, vi bi se ovdje prenerazili. Ali eto to se otpisuje prebacuje itd. tako da mi sve skupa imamo gubitke koji iznose 40%, a koji također plaćaju koji zapravo plaćaju krajnji korisnici a puno toga ima zaista u objektivnim gubicima zbog stare mreže itd. ali ima gubitaka koji nisu objektivizirani nego su zapravo nelegalni, nego su kriminalni ili su pak uz znanje čelnika izvršne vlasti u lokalnim samoupravama ili područnoj samoupravi, prešutno nastali, a plaćaju oni mali ljudi korisnici vodovodne mreže krajnji korisnici, odnosno potrošači. Govorili smo ovdje o navodnjavanju i naknadi za navodnjavanje, govorili smo o tome da se povećava površina za navodnjavanje sa 9 na 15 tisuća hektara. A opet moram zbog toga i zbog takvih optimističnih prognoza, a ne želim biti pesimist nikada, nego bih bio još veći. Ali evo nažalost, znam da je u pilot projektu "Navodnjavanje" u Brodsko-posavskoj županiji u općini Davor, u kojoj je bilo za planirano odlukama ministra i dogovora sa županijom navodnjavanje preko tisuću hektara plodne zemlje oranice. Nažalost, evo znam da se to svelo polako sve manje i manje, sada je negdje 400 i još nešto hektara površine koja bi trebala biti navodnjavana u svrhu ili u smislu pilot projekta povećanja navodnjavanih površina u Brodsko-posavskoj županiji, a time i u cijeloj Republici Hrvatskoj. Također sam dobio upozorenje, govorili smo neki dan o ribarstvu i ribnjičarstvu, pa vas molim gospodine državni tajniče zamolili su me da vam priopćim da je u cijeni ribe, pogotovo u manjim ribnjacima, dakle cijena ribe, vodna naknada gotovo zauzima mjesto, odnosno iznos od 30%. Da li se može nekim preraspodjelom određenih obveza, naknada, doprinosa itd. a zbog potrebe razvoja našega ribnjičarstva, dakle ta naknada vodna kod ovakvih proizvođača ribe dovesti u neku, neću reći razumnu, ali mjeru da ti ljudi mogu opstati na tržištu, da ti ljudi mogu proizvoditi za naše hrvatsko tržište, pogotovo što se radi o proizvodnji domaćih autohtonih vrsta ribe, koje imaju opet ja bih rekao pošto volimo hrvatsko, poseban jedan značaj i posebnu kvalitetu, hrvatsku kvalitetu. Nadalje, ovdje nije u svim ovim člancima zakona, govori se o vodnim naknadama koji su prihodi Hrvatskih voda ili pak lokalne ili regionalne samouprave. Vi ste, ja sam svjedok, pa i neki naši ministri su sudjelovali u raftingu na brzim vodama. Imamo razno razne turističke predstave i promidžbene predstave na našim vodama. Vi ste toga također svjedoci. Svi to znamo, čitamo na naslovnim stranicama, tko se prevrnuo, a tko nije. Sva sreća da su se uglavnom izvukli živi i zdravi iz toga. Organizacija takvog raftinga takvog turističkog sadržaja, sasvim sigurno ostavlja dio onečišćenih naših obala, koje opet trebaju urediti Hrvatske vode ili pak lokalna ili regionalna samouprava. Ima li ikakve naknade u svezi ovoga? I da li se osim što na tome zarađuju turističke agencije bez ikakvog drugoga davanja u smislu, evo davanja za Hrvatske vode i za unapređenje vodnog gospodarstva i naših obala, naših rijeka što divljih, a što kažem i mirnih, kako bi i dio toga kolača se popunio, dakle Hrvatskih voda s tim naknadama, a možda upravo na mjestu gdje je ribnjičarstvo u pitanju možemo dobiti jedan mali postotak kojim bi onda popravili, dakle u tom poravnanju bi mogli nešto napraviti u tom smjeru, što bi bilo jasno za dobrobit ukupno građana Republike Hrvatske i Hrvatskih voda i Hrvatske države? Dalje, čitajući ovaj naš ovaj predloženi zakon, jasno da postoji bojazan da se zbog možebitnog povećanja cijene vode, gdje se distributeri dovode u relativno nepovoljan, relativno kažem, nepovoljan položaj, može se dogoditi u mnogim slučajevima doći do stečaja ovih poduzeća. A onda zaista se čovjek treba pitati je li to, je li stečaj i inače stečaj kao preduvjet privatizacije koji je zapravo da kažem paradigma u Hrvatskoj državi kako je nastala ili zaista u pitanju nekakva dalekovidnost i dalekosežnost posljedica ovoga zakona privatizacija takvih poduzeća i zapravo svih vodnih resursa. Vrijeme će pokazati je li tome tako ili nije, ali jasno da treba kao što je kolega Kajin izrazio bojazan da bi i do toga moglo doći. U svakom slučaju klub HDSSB-a pošto mi ovo svijetli žuto, a ne želim crveno, s obzirom na sve ove dvojbe, pa evo bio sam i konstruktivan i određene prijedlog iznio na financiranje vodnog zakonodavstva koje za 2010. godinu ima na raspolaganju dvije milijarde i skoro četiri stotine milijuna kuna za Hrvatske vode. I još sam nešto htio reći. Naime, jedan praktični slučaj gdje mi plaćamo onu naknadu za slivne vode. Plaćamo za naknadu za slivne vode i tamo gdje nije učinjeno ama baš ništa da bi se te slivne vode izregulirale ili privele tako da one ne prave štetu. Nema, evo na otoku Viru, nema ni kanalizacije, odnosno nema ni vodovoda koji se sad uvodi, a kamoli kanalizacije 10000 septičkih jama tamo ima koje su ljudi sami izgradili, ali se uredno naplaćuju slivne vode. Jedno malo pitanje za državnog tajnika. Prema tome, evo zbog sveg ovog što sam iznio klub HDSSB-a i njegovi zastupnici će biti suzdržani, ne protiv nego suzdržani u izglasavanju ovoga zakona. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo. Prije nego što nastavimo sa pojedinačnom raspravom obavještavam da je sukladno članku 207. stavku 2. Poslovnika isteklo vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Idemo na pojedinačnu raspravu. Na redu je zastupnik Niko Rebić.
Poštovana gospođo potpredsjednice, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Donošenjem ovoga Zakona o financiranju vodnoga zakonodavstva potrebno je zbog usklađivanja zakonodavstva iz područja vodnog gospodarstva sa zakonodavstvom Europske unije, ali i zbog osiguranja dostatnih sredstava za osiguranje provedbe mjera zaštite voda u očuvanju dobrog stanja svih voda na vodnim područjima. Ovim Prijedlogom zakona o financiranju vodnog gospodarstva treba naglasiti da neće biti uvođenja plaćanja novih naknada, već će zadržati sve postojeće vodne naknade kojima će se dopuniti namjena i dijelom promijeniti način obračuna. Izvori sredstava za financiranje vodnog gospodarstva su državni proračun, vodne naknade i proračun jedinica lokalne i područne samouprave. Bitna novina u ovom prijedlogu zakona je da će naknada za korištenje voda koju su do sada plaćali krajnji korisnici uz račun za cijenu usluge sada to postaje obveza pružatelja usluga, kao i to da će se naknada obračunavati na ukupno zahvaćenu vodu, a ne kao do sada na prodane količine. Ako znamo da su gubici u mreži u nekim gradovima i preko 50% onda je jasno da će ovaj zakon prisiliti operatere da se sustavno počnu baviti mjerama za smanjivanje gubitaka vode na mreži. Sad ako je sanacija gubitaka vode u mreži važna odrednica Strategije upravljanja vodama u toj strategiji upravljanja vodama utvrđeno je da je prihvatljiv nivo gubitaka vode na mreži do najviše 20%. To dovoljno govori o kojem se velikom problemu radi i jasno je da nema toga davatelja usluga koji bi to mogao preko noći riješiti a da ne dođe u teškoće s poslovanjem. Zato je dobro da se predviđa da se u prijelaznom razdoblju od pet godina naknade za korištenja voda plaća na isporučene količine vode u kojim će se prikupljenim sredstvima financirati sanacija gubitaka. Vlada Republike Hrvatske uredbom će odrediti visinu naknade za korištenje voda i korekcijske koeficijente kojima se umanjuje iznos naknade. Ove mjere trebale bi rezultirati smanjenjem gubitaka tek za nekoliko godina što daje dovoljno vremena da se davatelj usluga dobro pripremi. Ostale vodne naknade su naknade za zaštitu voda, vodni doprinos, naknada za vađenje pijeska i šljunka, naknada za uređenje voda, naknada za melioracijsku odvodnju i naknada za navodnjavanje. Ono što je novina u ovom prijedlogu zakona je vodni doprinos. Tako da jedinicama lokalne samouprave pripada 8% vodnog doprinosa naplaćenom na njihovom području. Hrvatske vode koje naplaćuju vodni doprinos dužne su jednom mjesečno doznačavati ovaj iznos proračunima jedinica lokalne samouprave. Jedinice lokalne samouprave ova sredstva mogu koristiti isključivo za građenje i rekonstrukciju građevina oborinske odvodnje u vlasništvu jedinica lokalne samouprave. Novina je, odnosno postojeće zakonsko uređenje naknade za vađenje šljunka i pijeska koje se temeljem važećeg zakona plaćala na eksploataciju i vađenje šljunka i pijeska na području značajnom za vodni režim. Ta naknada se ukida kao posljedica zabrane eksploatacije šljunka i pijeska u području značajnom za vodni režim prema Nacrtu prijedloga zakona o vodama. Zakon o financiranju vodnog gospodarstva usklađen je sa Strategijom upravljanja vodama kao i sa Zakonom o vodama i svakako će unaprijediti stanje na ovom području, te ću ga podržati. Zahvaljujem.
Sljedeća za raspravu na redu zastupnica Nada Čavlović Smiljanec.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospodine državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Pa Konačnim prijedlogom Zakona o financiranju vodnog gospodarstva vidimo da je predlagatelj prihvatio određene prijedloge koji su izneseni u saborskoj raspravi prilikom prvog čitanja navedenog zakona, te obrazložio i razloge tog prihvaćanja i zakon je zaista poboljšan u odnosu na onaj prijedlog koji smo imali u prvom čitanju. Na samom početku moram reći da je predloženih osam vrsta naknada koje plaćaju razni obveznici, i to poduzetnici, te građani svakako je previše. Vidimo da je iz postojećeg prijedloga zakona o kojem danas raspravljamo izostavljena naknada za vađenje šljunka i pijeska sukladno Zakonu o vodama. Vidimo da se ovim zakonom pored postojećih naknada uvode još dvije naknade, i to je naknada za razvoj, te naknada za priključenje, koje mogu raspisivati jedinice lokalne ili područne (regionalne) samouprave. Obveznik naknade za razvoj i obveznik plaćanja cijene vodne usluge, što znači svaki gospodarski subjekt, dok je obveznik naknade za izgradnju investitor ili vlasnik građevine ili druge nekretnine. Uvođenje tih naknada, kao i određivanje njihove visine stavljeno je u nadležnost jedinica lokalne samouprave, što s jedne strane znači novo opterećenje za gospodarske subjekte, a budući da visinu određuje predstavničko tijelo jedinice lokalne samouprave, značiti će i jednak položaj na tržištu zbog različitih iznosa tih naknada. Govorit ću o pojedinim naknadama koje su određene u ovom prijedlogu zakona. Pa ja moram reći da sam i kod prvog čitanja zakona predlagala da se vodi doprinos koji je prihod Hrvatskih voda ukine, međutim vidimo da je vodni doprinos ostao. Međutim ipak je na neki način izvršena njegova preraspodjela, 8% znači pripadalo lokalnoj ili regionalnoj samoupravi. Razlog zbog čega sam zahtijevala, odnosno predlagala da se … [[Govornica se ne razumije.]] tog vodnog doprinosa prije svega je taj što bi se smanjila davanja koje gospodarski subjekti … [[Govornica se ne razumije.]] investicije, te bi se u godini recesije i krize u kojoj se nalazi naša zemlja potaklo investiranje. Zanimljivo je da predlagatelj kod svog obrazloženja vezano za visinu tog vodnog doprinosa smatrao da visina vodnog doprinosa nije destimulativna, i to je kao razlog zašto ne bi trebalo ili smanjiti ili ukinuti taj vodni doprinos. Želim upozoriti na još jednu nelogičnost oko plaćanja vodnog doprinosa. On se plaća u tri zone, obveznik je kao što sam rekla investitor, i upravo ta podjela na te tri zone nema razumno objašnjenje i to zato što su pod ostala područja Republike Hrvatske, to je zona B ušla sva područja osim grada Zagreba, i zaštićenog obalnog mora, te područja posebne državne skrbi. Tako se događa da isti vodni doprinos plaćaju investitori u najmanjem mjestu u našoj zemlji, kao i onaj u centru bilo kojeg grada u Republici Hrvatskoj. Nadalje, kada govorimo o ostalim naknadama, predlagatelj također nije uvažio primjedbe vezane uz plaćanje vodnih naknada za sektor slatkovodne akvakulture. Predlagali smo da se navedeni sektor izuzme od plaćanja vodnih naknada, te da se umjesto toga uvede jedna naknada i to naknada za korištenje voda za uzgoj riba u zatvorenim vodama, koja bi se onda odnosila samo na taj sektor. Držim da je to potrebno zbog specifičnosti ove proizvodnje, koja vodu koristi samo kao medij za uzgoj i vraćanje natrag u recipijent iz kojega je uzeta u istom ili u sličnom stanju. Osim toga, navedenih vodnih naknada nema u zemljama Europske unije, koje su nam direktni konkurenti u proizvodnji slatkovodne ribe. Vidimo da s ovim prijedlogom zakona predlaže da se naknada za melioracijsku odvodnju, koja do sada nije bila raspisivana, stavi u nadležnost jedinica regionalne, odnosno područne samouprave. Moram reći da procjena uređenosti je gotovo 40% sustava od detaljne melioracijske odvodnje koje je privedeno funkciji, površina, i da je to ustvari paušalna procjena. Time će održavanje kanala treće i četvrtog reda pripasti lokalnim jedinicama, a što će stvoriti poseban problem kod onih jedinica područne samouprave koji imaju veliku kanalsku mrežu kao npr. Virovitičko-podravska županija iz koje dolazim, gdje je kanalska mreža duga gotovo 3 tisuće kilometara, te je pitanje koliko će županije prije svega zbog financijskih sredstava uopće moći održavati tu mrežu. Dosadašnje rješenje je bilo daleko bolje, poštivao se princip solidarnosti, te su Hrvatske vode održavale sve kanale u Republici Hrvatskoj, a sada ćemo imati situaciju da će jedinice područne samouprave održavati kanale trećeg i četvrtog reda, dok će one prvog i drugog ostati u nadležnosti Hrvatskih voda. Sama ta podjela nije dobra, i u praksi će stvarati probleme zbog međusobne povezanosti tih kanala. Osim toga nastaje novi trošak za jedinice područne samouprave, zbog osnivanja novih službi, upitna je zatim i naplata od strane poljoprivrednika, što će za posljedicu bojim se imati posvemašnju neuređenost kanalske mreže te stalnu prijetnju od poplava. Osim toga, … [[Govornica se ne razumije.]] utvrđivanje visine naknade za melioracijsku odvodnju treba ju … [[Govornica se ne razumije.]] na način da ona bude korigirana koeficijentom na osnovu katastarske klase i pojedine katastarske kulture, oranica, vinograd, voćnjak i slično. Što se tiče naknade za navodnjavanje koja se plaća na poljoprivredno zemljište u vlasništvu jedinica područne (regionalne) samouprave i koja do sada nije bila raspisivana, međutim provedbom nacionalnog programa navodnjavanja gospodarenja poljoprivrednim zemljištem, kako to kaže predlagatelj, stvoreni su znači svi uvjeti isporuke vode za navodnjavanje krajnjim korisnicima za navodnjavanje 15 tisuća hektara. Dobro je što je predlagatelj promijenio princip naplate naknade za navodnjavanje, te je umjesto jedinice površine, odnosno količine vode kao osnovicu predlaže količinu vode isporučenu putem građevina za navodnjavanje, odnosno jedinica navodnjavane površine zemljišta, a koji nije moguće mjerenjem utvrditi količinu vode za navodnjavanjem. Međutim moram navesti da je u programu Vlade Republike Hrvatske za razdoblje 2008.-2011. navedeno da će se navodniti najmanje 60 tisuća hektara poljoprivrednog zemljišta, a u čemu će se dati odlučan potez o dovršetku prve faze izgradnje kanala Dunav-Sava. Do danas vidjeli smo navodnjava se samo 15 tisuća hektara. Tragično je da Republika Hrvatska po korištenju voda za navodnjavanje stoji na samom dnu ljestvice, navodnjava samo znači 1% površina, dok europske zemlje, dok primjerice Italija, Rumunjska, Bugarska navodnjavaju 20, 30%, a Albanija preko 50% poljoprivrednog zemljišta. I upravo zbog sporog napretka projekta navodnjavanja, dolazi do velikih šteta uslijede suše, posebne su bile poznate suše tijekom 2003. i 2005. godine, gdje se štete procjenjuju u milijardama kuna. Donošenje ovog zakona trebalo bi osigurati dostatna sredstva za provedbu mjera zaštite voda u cilju postizanja dobrog stanja svih voda na vodnim područjima. Tako to navodi predlagatelj. Ali dosadašnja iskustva govore da unatoč velikim sredstvima, koja se ubiru sa naslova naknada, kao i velikom broju naknada nisu riješili velike probleme sa kojima se suočava vodno gospodarstvo. Nije dovoljno uloženo u očuvanje izvorišta pitke vode, sanaciju onečišćivača. Nadalje, malo je uloženo u izgradnju, obnovu i redovito održavanje vodnih građevina, sustava zaštite od poplavnih voda, kao i sustav odvodnje površinskih i podzemnih voda. Posljedica toga su velike štete u poljoprivredi, vodnom gospodarstvu i drugim djelatnostima prvenstveno zbog povremene pojave viška vode i poplava, ili suša. Unatoč velikim prihodima koji se prikupe od ovih zakonom propisanih naknada, moram reći da još uvijek nezadovoljavajuća razina priključenosti stanovništva na sustav javne vodoopskrbe i na sustave javne odvodnje. Veliki problem su i gubici vode u vodoopskrbnom sustavu, te nedovoljno korištenje vodnog potencijala kao nedovoljna zaštita od poplava. Pa se nameće pitanje gdje na kraju završavaju sva ta sredstva od tolikih naknada koje plaćaju građani i poduzetnici, kako se tim sredstvima raspolaže od strane Hrvatskih voda. Jer vidjeli smo prihodi Hrvatski voda rastu iz godine u godinu, problemi vodnog gospodarstva se ne smanjuju a svi koji plaćaju … naknade nemaju nikakvu kontrolu načina korištenja prikupljenih sredstava. Moram reći da je poznato da su Hrvatske vode rekorder u prihodima od različitih naknada, ubiranjem naknada Hrvatske vode ostvare više od 14% ukupno prikupljenih neporeznih prihoda u državi pa su tako u 2007. godini ostvarile prihod od 1,758 milijardi kuna, a za 2008. godinu planiraju povećanje prihode od 100 milijuna kuna više. Da su prihodi tog poduzeća zaista izdašni vidljivo je iz ovog Prijedloga zakona gdje predlagatelj navodi da su u protekle dvije i pol godine prihodi sa naslova vodnog doprinosa bili toliko visoki da se osigura dovoljna sredstva za namjene koje se financiraju iz tog doprinosa tako da više nema potrebe da se dio tih sredstava financira iz državnog proračuna. I unatoč tim ogromnim prihodima, priključenost građana javne vodoopskrbne sustave iznosi svega 76%, na sustav javne odvodnje jedva 40%, a od toga se pročišćava samo 23% otpadnih voda prikupljenih sustavom javne odvodnje. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolegici. Već neko vrijeme imamo goste na galeriji u Saboru, želim ih pozdraviti ovdje su učenici iz Pule. Dobro došli. Sljedeći je na redu za raspravu uvaženi zastupnik Vlatko Podnar.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, državni tajniče, gospođo ravnateljice. Ja ću samo par riječi o nekim nelogičnostima u ovom zakonu, iz jednostavnog razloga što kaže u uvodu da se financiranje vodnog gospodarstva temelji na načelima korisnik plaća odnosno onečišćivač plaća što znači da se dio sredstava za financiranju vodnog gospodarstva osiguraju iz vodnih naknada koje plaćaju korisnici voda odnosno onečišćivači voda. Očito tu ima nekih nelogičnosti iz jednostavnog razloga što kada se govori o zaštiti voda između ostalog, plaća se i naknada na proizvedena odnosno uvezena mineralna gnojiva koja u konačnici plaća poljoprivrednik. E sada, imamo jednu nelogičnost. Država daje potpore poljoprivredi, a u isto vrijeme Hrvatske vode na neki način te potpore oduzimaju kroz cijenu umjetnog gnojiva. Pogotovo za tamo gdje je tlo siromašno mineralima, nije plodno toliko, prema tome više mu uzmemo malte ne nego što mu damo. Druga nelogičnost se odnosi na naknadu za uređenje voda, u koju su po članku 13. oslobođena poljoprivredna zemljišta i to nam je jasno zbog čega, znači zbog poljoprivrede, a znamo da je na poljoprivrednom zemljištu i utjecaj mineralnih gnojiva kroz nitrate i nitrite i zagađenje podzemnih voda. Ono što i zbog čega sam predao amandman, očito je razilaženje malo u Ministarstvu kao da nismo u istom ministarstvu i šumarstvo i vodoprivreda. Svi znamo da je ukupna površina šuma kopnenog dijela Hrvatske oko 50% površina. I upravo šuma je ta koja pročišćava i stvara nove količine vode, kada govorimo o pitkoj vodi, prema tome ispada da pročišćavač plaća naknadu za uređenje voda, a u temeljnom principu je da korisnik odnosno onečišćivač plaća naknadu za uređenje voda. Ta spoznaja u Europskim zemljama je isto tako već davno spoznata i recimo na primjer sama opskrba grada Beča u Austriji vam se temelji na zaštiti jednog velikog kompleksa šume ispod Alpa i iz tog kompleksa šuma se sakuplja pitka voda i dovodi u grad Beč za korištenje građana. Isto tako imate slučaj u Frankfurtu na Maini ili u Basselu gdje vode iz rijeke odnosno one pročišćene vode se steriliziraju i ponovno se kontrolirano vraćaju u šumu upravo da bi pročistile tu vodu i ponovno se crpe za vodu za piće za potrebe građana. Isto tako imate u Zakonu o vodama u članku 113. da je prije svega zaštita od bujica i erozija, prvo i osnovno vam je navedeno pošumljavanje, uzgoj drvenastih vrsta da bi se upravo spriječila erozija i bujični tokovi. Očito da nešto nismo uskladili zajedno sa odjelom za šumarstvo. Hrvatska također u Zakonu o šumama u članku 3 stavak 2. govori upravo o opće korisnim funkcijama šuma i upravo govori za zaštitu od erozija, za zaštitu od bujica, za pročišćavanje voda. Što kada se desi a desilo se uslijed klimatskih promjena koje su se desile i dešavaju se kontinuirano, ali isto tako i utjecajem čovjeka pogotovo melioracijom poljoprivrednih zemljište, gdje su nizinske šume u Hrvatskoj upravo zbog te melioracije ugrožene iz jednostavnog razloga što dolazi do sušenja hrasta lužnjaka, poznatog našeg slavonskog hrasta, zašto tamo onda ne hrvatske vode odnosno ne dignu nivo podzemnih voda, da se smanji sušenje tog istog hrasta. Evo iz tog razloga sam podnio ovaj amandman i nadam se da će predlagatelj ovog Zakona će prihvatiti to jer stvarno šume i šumska zemljišta su pričišćavač svih voda. Hvala.
Hvala lijepo. Sljedeći je na redu za raspravu gospodin zastupnik Ivan Bogović.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, gospođo ravnateljice, kolege i kolegice. Danas raspravljamo o konačnom prijedlogu zakona o financiranju vodnog gospodarstva koji utvrđuje izvore sredstava za financiranje poslova i namjena kojima se u skladu sa Zakonom o vodama ostvaruje upravljanje vodama, način određivanja stopa i visinu sredstava, način utvrđivanja pojedinačnih obveza i naplate sredstava te druga pitanja u vezi s ostvarivanjem i korištenjem tih sredstava. Načela na kojima se zasniva financiranje vodnog gospodarstva i po važećem zakonu, ali i po prijedlogu novog zakona što je jasno propisano člankom 3. konačnog prijedloga temelji se na osnovnom načelu korisnik onečiščivač plaća to načelo kojeg naglašavam i konačni prijedlog Zakona o vodama konkretno znači da se sredstva za financiranje vodnog gospodarstva osiguravaju iz vodnih naknada koje plaćaju korisnici iz vodnog sustava, odnosno onečiščivač voda te iz cijene vode usluga koje plaćaju korisnici tih usluga. Drugi dio sredstava naplaćuje se sukladno strateškoj odrednici B13 Strategije za upravljanje vodama od korisnika imovine, vodni doprinos, naknade za utvrđivanje voda, naknade za uređenje voda kao dobra koja se štite sustavom obrane od poplava, bujica i leda … [[Govornik se ne razumije.]] Prijedlogom ovog zakona propisani su izvori za financiranje vodnog gospodarstva i to vodne naknade, cijene vodne usluge, državni proračun, proračun jedinica lokalne ili područne regionalne samouprave i ostali izvori. Osnovni razlozi za donošenje novog Zakona o financiranju vodnog gospodarstva nalaze se s jedne strane u potrebi usklađivanja nacionalnog zakonodavstva iz područja vodnog gospodarstva i s druge strane s pravnom stečevinom EU, a s druge strane i zbog reforme komunalnog sektora koja je predviđena konačnim prijedlogom Zakona o vodama. Važno je naglasiti da su novim Zakonom o financiranju vodnog gospodarstva djelomično dopunjene namjene i načini obračuna vodnih naknada. Ovaj zakon daje mogućnost propisivanja i novih naknada sukladno Zakonu o komunalnom gospodarenju kao primjer naknade za razvoj i naknadu za izgradnju, odnosno priključenje. Naknadu za razvoj mogu uvesti predstavnička tijela jedinica lokalne ili područne samouprave, a plaćali bi je obveznici plaćanja cijene vodnih usluga. Naknada bi se uvodila u slučajevima kada su radi zaštite izvorišta potrebna povećana ulaganja u građenje javne vodoopskrbe te građevine javne odvodnje i pročišćavanja otpadnih voda s ciljem ujednačavanja, odnosno ravnomjernog razvoja na čitavo uslužnom području kada su u pitanju mogućnosti korištenja vodnih usluga. Naknada za razvoj obračunavala bi se putem računa za vodnu uslugu i bila bi prihod jedinica lokalne ili područne samouprave koja je donijela odluku o obračunu i naplati naknade. Naknadu za izgradnju konačnim prijedlogom zakona moći će uvesti jedinice lokalne samouprave za priključenje građevina i drugih nekretnina na građevine javne vodoopskrbe i javne odvodnje. Ova odluke su prihod jedinica lokalne samouprave čije predstavničko tijelo svojom odlukom određuje visinu naknade te način njenog obračuna i naplate. Sredstva koja se ostvare temeljem naknade za priključenje koriste se za financiranje izgradnje građevine javne vodoopskrbe te građevina javne odvodnje i pročišćavanje otpadnih voda na području jedinica lokalne samouprave na kojoj su prihodi ostvareni. Još ću se osvrnuti na naknadu za melioracijsku odvodnju i naknadu za navodnjavanje koje su prihodi jedinica područne, odnosno regionalne samouprave i koje dosada nisu bile raspisivane iz opravdanih razloga. Ove naknade plaćaju se na poljoprivredno zemljište na području jedinica područne samouprave u kojoj su izgrađene građevine za te namjene, a plaćaju ih vlasnici ili drugi zakonski posjednici poljoprivrednog zemljišta. Razlozi zbog kojih ove naknade nisu bile plaćene su devastiranost i zapuštenost sustava detaljne melioracijske odvodnje i zbog toga što nisu postojale značajnije mogućnosti navodnjavanja temeljene na sustavnim građevinama za te namjene. Danas su prilike značajno izmijenjene budući je u proteklih nekoliko godina gotovo preko 40% sustava detaljne melioracijske odvodnje privedeno funkciji i posao se nastavlja dalje. Provedbom Nacionalnog programa navodnjavanja i gospodarenja poljoprivredni zemljištem i vodama stvoreni su preduvjeti za isporuku vodu za navodnjavanje krajnjim korisnicima za oko 15 tisuća hektara poljoprivrednog zemljišta što je povećanje od 67% u odnosu na 2004. godinu. Na kraju želim dati punu potporu donošenju Zakona o financiranju vodnog gospodarstva jer smatram da se radi o zakonu koji će pridonijeti kvalitetnijem upravljanju i racionalnijem korištenju vodama. Hvala.
Hvala lijepo. Na redu je za raspravu za pojedinačnu raspravu, zastupnik Ivan Hanžek.
Hvala potpredsjednice. Naime, ja ću pokušati biti kratak u onome što smo inicirali u toku javne rasprave i preko Udruge gradova i u okviru rasprava koje smo imali na Nacionalnom vijeću za vode. Naime, financiranje vodnog gospodarstva sigurno da je složen, kompleksan posao koji obuhvaća i pitanje razvoja, ali i pitanje solidarnosti. Nažalost događanja iz proteklog vremena u praćenju utroška tih sredstava ne idu na ruku onih koji se zalažu da se zapravo uz manje ili veće promjene postojeći sustav zadrži. Moja osnovna primjedba je bila uz to da "Hrvatske vode" trebaju ostati kao institucija zaštitnik nacionalne politike i strategije razvoja vodoprivrede, da nažalost "Hrvatske vode" su u svim vlastima, ovo naglašavam za one koji bi eventualno ispravljali krive navode, bila institucija zatvorena prema javnosti. Iz toga ja sam dobio odgovor, a vjerojatno će državni tajnik iskoristiti ovaj moj poziv da dade obrazloženje i za one koji to nisu čuli, zbog toga je izuzetno veliko nezadovoljstvo u jedinicama lokalne samouprave i zbog toga je izuzetno nezadovoljstvo kod naših građana. Naime, ne postoji više funkcioniranje sustava u kojem lokalna samouprava i "Hrvatske vode" zajednički planiraju i realiziraju projekte neovisno o sustavu financiranja da li je sudjelovanje i participacija lokalne samouprave građana i "Hrvatskih voda" ili same "Hrvatske vode" već se tijekom godine dobivaju telegrafske ili telex obavijesti krećemo na uređenje kanala te i te oznake, obavijestite građane da ne izazivaju probleme kod realizacije tog projekta. Ono drugo što je po meni isto tako bitno, za što sam se zalagao, ali nije dobilo suglasnost predlagača, a to je da se poveća postotak sredstava koji se izdvajaju iz vodnog doprinosa jedinicama lokalne samouprave. Naime, 8% iznosi 3 kune i 20 lipa po kubnom metru od ukupno 40 lipa koliko investitori plaćaju i onda su zapravo oni koji dovode nove investitore, koji rade, posebno "Greenfield investicija" u situaciji da osiguravaju investitoru kompletnu infrastrukturu, a da iz vodnog doprinosa za uređenje odvodnje oborinskih ili otpadnih voda, zapravo sva sredstva koja uplaćuje investitor odlaze u državni proračun i koriste se po raznim ključevima i raznim osnovama. Moje zalaganje je bilo da bude minimalno 10% postotak koji bi trebao ostati u lokalnoj samoupravi. Slažem se da jedan veći dio treba biti predmet solidarnosti, a da još 10% Hrvatska vodoprivreda u dogovoru i planovima lokalne samouprave ugrađuje ili izgrađuje na teritoriju lokalne samouprave gdje se ubralo vodni doprinos. Jasno da to nije usko shvaćeno da se gradi samo na tom području, nego da se i grade građevine koje koriste toj dotičnoj lokalnoj samoupravi, a protežu se i na područje drugih lokalnih samouprava. Mislim da posebno želim naglasiti i pozvati da jedan od naših zaključaka bude i da planovi i programi Hrvatskih voda bi se trebali naći na dnevnom redu Hrvatskog sabora. Mi raspravljamo samo financijski dio u kojem vidimo prihode, rashode, troškove, ali naši birači, a ni mi sami ne vidimo što će se to tokom godine raditi da li na području županije ili uže lokalnih gradova i općina ili čak na području regija. To će i dalje ako ne budemo to promijenili izazivati nezadovoljstvo kod građana, ali i kod struke i kod dijela lokalne uprave i institucija. Stoga mislim da bi bilo dobro da i nadležno ministarstvo osigura da se takva izvješća i takvi planovi nađu na dnevnom redu Sabora, barem jedanput godišnje, da se na dnevnom redu nađe i projekt i program šestogodišnjih investicija i zahvata i da se onda lokalna i regionalna samouprava mogu pripremiti sa svojim sredstvima za aktivnosti koje će se u određenom periodu događati Ovako se mi zateknemo u pola godine, dođu predstavnici Hrvatskih voda, konkretno imam takav slučaj, da trebamo participirati sa 400 tisuća na uređenju jednog potoka koji će pojesti cestu koja je nerazvrstana naša. Nismo predvidjeli u proračunu, nismo predvidjeli u planovima. I onda dobro nema većih problema, revizija ima razumijevanja. Ali gledajući mrtvo slovo na papiru revizija može predbaciti i reći, zbog čega ste to radili kada to nije bilo planirano. Znači, u cilju ublažavanja tih problema, ali u cilju zajedničkog planiranja i zajedničkog razvoja jedne izuzetno bitne komponente našeg razvoja, mislim da bi bilo korisno kada već nisam uspio izboriti ove financijske ... da barem ove što se tiče transparentnosti, danas popularno rečeno, rada i planova Hrvatskih voda i institucija u vodnom gospodarstvu bude od interneta, pa do rasprave u ovom našem Saboru. Evo zaključujem da skratim. Hvala.
Hvala lijepo. Sljedeći na redu za pojedinačnu raspravu je zastupnik Dragutin Bodakoš.
Hvala lijepo. Potpredsjednice Hrvatskog sabora, državni tajniče, kolegice i kolege. Pa Zakonom o financiranju vodnog gospodarstva vidljivo je ... trebali utvrditi izvore sredstava za financiranje poslova i namjena koje su u skladu sa Zakonom o vodama. Izvori sredstava akumuliraju se vidimo iz ovoga preko državnog proračuna, vodnih naknada proračuna jedinica lokalne i regionalne samouprave i ostalih izvora. Normalno da je bitno da ta sredstva budu dostatna, a pošto je i to zakon kojim svoje zakonodavstvo usklađujemo i sa europskim, potrebno ga je smatramo i postaviti tako da se realizira glavni cilj. A koji je to glavni cilj? Pa to je očuvanje dobrog stanja svih voda na našem vodnom području. To je svakako bitno zato što je u svijetu sve manje zdrave vode. Premda kada gledamo iz svemira našu planetu ona izgleda plava i mislimo da ona ima puno vode, međutim pitke i zdrave vode je malo, koju možemo koristiti i za ljude, i za životinje, za bilje. Prema tome, u svrhu sačuvanja njene vrijednosti u sadašnjosti, a i više u budućnosti moramo se o njoj brinuti. Međutim, u isto vrijeme ono što je bitno ta voda također služi i kao značajan čimbenik u razvoju gospodarstva. Od te vode često puta to gospodarstvo egzistira, stvara se dohodak i upravo zbog toga i pitanje ovih značaja vodnih naknada koje se trebaju prikupiti i koje služe u financiranju vodnog gospodarstva imaju jedan od osnovnih zadataka. To je da očuvaju sigurnom stanje vodotokova, da se zaštite ljudi, da se zaštite objekti prvenstveno od poplava. Jer prema nekim podacima štete u zadnjih 10 godina od poplava su bile više od 2,6 milijardi kuna u Hrvatskoj. Znači da financiranjem putem vodnih naknada je značajno da bi se ti vodotokovi i očuvali i održali na dobroj razini. Međutim, posebno bih naglasio recimo naknade za melioracijsku odvodnju i naknade za navodnjavanje. Oni su direktno značajni za razvoj poljoprivrede kao takovi. Pitanje odvodnje, uređenje kanalskih mreža, to ima direktni utjecaj recimo na gospodarstvo Slavonije i Baranje, jer pri malo većim kišama plivaju slavonska polja. I upravo zbog toga postavljam si pitanje, kako je to u drugim krajevima, jer uređenje zemljišta u Slavoniji i Baranji ipak je najbolje pitanje tih odvodnja, kanalske mreže itd. Međutim, svako njihovo zapuštanje normalno da dovodi do velikih problema. Što se tiče naknada za navodnjavanje koje se ovdje spominju, mislim da u ovom momentu njihove naplate nisu prioritetne, jer nas puno više posla očekuje koje moramo učiniti upravo na povećanju broja hektara koje trebamo navodnjavati, nego da prije počnemo sa ovim naplatama. Kolegica Nada je govorila na kojim se da ne bih ponavljao i u kakvom statusu se danas nalazi. S obzirom na mnogo toga što se o ovome reklo, ja bih još samo rekao jednu stvar, a to je ono često puta govorim da o direktnoj povezanosti vodoprivrednih naknada sa razvojem slatkovodnog ribarstva. One su nerealno visoke te vodne naknade za tu granu proizvodnje i jedan su od razloga da je došlo do prepolovljenja broja hektara slatkovodnih ribnjaka sa 12000 na 6000, a također i vodne naknade sudjeluju u koštanju jednog kilograma ribe sa 13 do 15%. Sve to dovodi uz ostale čimbenike da nema konkurentnosti ove naše proizvodnje na našem tržištu, a također posebno na europskom. Upravo zbog toga i pitanje amandmana kojeg sam dao vezano za uvođenje naknada za korištenje voda za uzgoj ribe u zatvorenim prostorima bi trebao imati za cilj da se upravo ta specifičnost odredi i kroz ovaj zakon, a također i posebnim propisima jer tvrtke koje koriste kopnene vode za uzgoj riba u zatvorenim vodama treba izuzeti od plaćanja ovih naknada iz članka 5. a visinu i način plaćanja naknada za korištenje voda za uzgoj u zatvorenim vodama trebalo bi urediti jednim posebnim propisom prema ovom predloženom amandmanu, da naknade za korištenje voda za uzgoj riba u zatvorenom prostoru imaju jednu specifičnost. Zbog čega je to i značajno? Pa značajno je upravo zbog specifičnosti te slatkovodne proizvodnje. Ta voda koja se koristi ona nije resurs proizvodnje. Znači, ona se ne troši kao u nekim drugim proizvodnjama, nego je ona jedan medij u kojem se vrši taj uzgoj i ta se voda vraća od kud je i uzeta u istom ili čak i prema nekim podacima i u boljem stanju. Zato smatramo da postoji jedna opravdana potreba da se takva voda, korištenje te vode u slatkovodnim ribnjacima plaća po jednom određenom pravilniku i da za ostalo one naknade koje se, da budu izuzete. Jer upravo ako želimo ovo stanje u slatkovodnom ribarstvu zaustaviti ova alarmantnost smanjivanja eksploatiranih površina ribnjaka u odnosu na početak devedesetih godina onda trebamo i dati određeni poticaj kroz adekvatno plaćanje tih vodnih naknada kroz ovako predloženi amandman. Inače, zbog čega je to isto bitno. Pa svakako je i bitno zbog toga što vodnim naknadama naše susjedne zemlje kao i države članice Europe nemaju sve ove naknade koje ima naša slatkovodna proizvodnja i upravo zbog toga su i one u boljem položaju i konkurentnije u toj svojoj proizvodnji. Također, nekad je slatkovodno ribarstvo imalo jedan značajan i devizni priliv kroz izvoz. Danas je ono na žalost palo na taj dio da je čak veći uvoz slatkovodne ribe nego izvoz, a pošto imamo od 1900. i početka godine, početka 20. stoljeća i određenu infrastrukturu, znači izgrađene te ribnjake koje su još grofovi tada u Slavoniji ne znam otvarali, perspektivu, stručnjake, uzgojnu genetiku, iskustvo, tradiciju kažem koja je više starija od sto godina mislim da bi trebali sa ovakvim pristupom vodnih naknada omogućiti razvoj slatkovodnoga ribarstva. I na kraju, želim također istaknuti i činjenicu da se i program Vlade Republike Hrvatske za mandatno razdoblje 2008., 2011. na stranici 52. pod člankom reklo da ribarstvo, kaže da će se raditi na smanjenju vodoprivrednih naknada za slatkovodne ribnjake. Znači, to je i programom Vlade već rečeno i bilo bi dobro da i na adekvatan bude i formulirano u ovome zakonu, pa da znademo da ćemo se po takim propisima i rukovoditi u sljedećem razdoblju i povratiti razvoj slatkovodnog ribarstva. Hvala lijepo.
Na raspravu kolege Bodakoša imamo jednu repliku. Zastupnik Goran Heffer.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega Bodakoš, drago mi je da ste se dotakli ponovo pitanja vodnih naknada u slatkovodnom ribarstvu. Prije par dana u raspravi o uređenju tržišta u ribarstvu smo također na to ukazali. I da ste ukazali na činjenicu da 13 do 15% cijene ribe otpada na vodne naknade. Slobodno bih rekao da u zemljama Europske unije niti jedna država nema preko 10% udjela u ukupnoj cijeni. Dakle, to je gotovo kao polovina PDV-a. Prosječno je negdje to oko dva posto, dva, tri posto, a Češka Republika kao najveći dakle proizvođač slatkovodne ribe nula posto. No, koja je razina iznosa primjerice za Belomanastirski dio, tamo je ribnjaka. To su negdje 200, 300000 kuna. Dakle, kad bismo takva sredstva usmjerili na uređenje ribnjaka onda zasigurno ne bi bilo tek negdje 50% iskoristivosti onih potencijalnih površina za uzgoj slatkovodne ribe. I ja isto tako se pridružujem vašem prijedlogu da je ovaj segment naknada za uzgoj slatkovodne ribe nešto na čemu Republika Hrvatska zasigurno može na jedan puno, puno jači način pokazati interes za razvoj ove vrlo profitabilne grane gospodarstva, odnosno poljoprivrednog dijela da tako kažem. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, zastupnik Bodakoš.
Hvala lijepo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Pa kolega Heffer kroz ovaj ekonomski dio, odnosno vrijednost i konkurentnost ove naše proizvodnje također vrlo značajno je da slatkovodno ribarstvo i uzgoj on je, ono je zacrtano i sa Nacionalnom strategijom i akcijskim planom biološke raznolikosti Republike Hrvatske gdje je i eksplicitno i navedeno da su slatkovodni ribnjaci od izuzetne važnosti za očuvanje biološke raznolikosti te ih je kao takve potrebno tretirati i omogućiti im konkurentno poslovanje. Zbog čega je to bitno? Pa osim te ribe na ribnjacima se, imamo i raznoliku floru i faunu. Posebno imamo veliki broj ptica koje i služe i u turističke svrhe, ali također i u vezi lovnoga turizma. Sve to ako se ti ribnjaci, a rekao sam sa 12 na 6 tisuća je smanjeni broj hektara ribnjaka, sve ako to, kako se zove, bude nestajalo zamrt će i ne samo ta proizvodnja slatkovodne ribe, nego i onaj drugi dio, a to je flora i fauna koja se vezuje na te ribnjake. Da ne kažem pitanje poplava, jer ti ribnjaci su također i određene retencije, gdje se može viškovi vode koji se pojavljuju također i akumulirati u slučajevima poplava. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Došli smo do zadnje prijave na Konačni prijedlog Zakona o financiranju vodnog gospodarstva. Zastupnica Marijana Petir.
Hvala. Gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, zastupnice i zastupnici, gospodo državni tajnici, gospođo ravnateljice. Zakon o financiranju vodnog gospodarstva i Zakon o vodama su ustvari nerazdvojni par, premda smo ih samo noćas razdvojili jer smo jednu raspravu završili jučer, drugu nastavljamo danas. Sasvim sigurno treba reći da ukoliko imamo puno primjedbi na jedan od tih zakona, da ćemo imati puno primjedbi i na drugi od tih zakona. Ako nešto ne napravimo kako treba u jednom od zakona, reflektirat će se i na drugi zakon. Meni je drago da smo one naše boljke koje smo imali u svibnju, kad smo po prvi puta ustvari raspravljali o Zakonu o vodama i Zakonu o financiranju vodnog gospodarstva nekako preboljeli, pa mogu reći da evo čitajući ovu konačnu verziju Zakona o financiranju vodnog gospodarstva vidim da je većina primjedbi koje su tada bile izrečene i usvojene od strane predlagatelja. Naravno da je ovaj Zakon o financiranju vodnog gospodarstva, kao i Zakon o vodama baziran na našoj strategiji koji smo donijeli, ali i na ključnim načelima, na koja se dugo upozoravalo, da trebaju biti predmet upravo ove zakonske regulative, a to je korisnik plaća, odnosno onečišćivač plaća, te načelo punog povrata troškova iz vodnih usluga. Prijedlogom Zakona o vodama kojeg smo jučer raspravljali člankom 206. uređeno je da cijena vodne usluge mora sadržavati osnovnu cijenu i socijalnu cijenu. Socijalna cijena je ona cijena koju plaćaju socijalno ugroženi građani za količinu isporučene vode, nužne za osnovne potrebe kućanstva, i ta socijalna cijena ne može biti viša od 60% osnovne cijene vodne usluge i to je naravno ono načelo socijalne prihvatljivosti cijene vode. Ta odredba mora biti sadržana i u formiranju cijene vodnih usluga za pučanstva, te je u ovom dijelu po mom mišljenju velika odgovornost, upravo na jedinicama lokalne samouprave u formiranju tih cijena, ali istovremeno i cijelog sustava gospodarenja vodama koji mora biti i gospodarski održiv. Prema uvodnom obrazloženju predlagatelja vezano uz ovaj zakon, vidljivo je da postoje tri vrste naknada. Premda su to moji prethodnici već nekoliko puta ponovili, ja ću ih ponoviti zbog toga što upravo u tom segmentu imam i jedan amandman, za kojeg bih voljela da predlagatelj ga razmotri i naravno da ga prihvati. Dakle tri vrste vodnih naknada, vodne naknade koji su prihodi Hrvatskih voda, to su vodni doprinos, naknada za uređenje voda, naknada za korištenje voda, i naknada za zaštitu voda. Vodne naknade koji su prihodi županija, naknada za melioracijsku odvodnju i naknada za navodnjavanje, te vodne naknade koje su prihod proračuna gradova i općina, naknada za razvoj i naknada za priključenje. Kontradikcija u odnosu na upravo rečeno je novina u postojećem zakonskom rješenju. U članku 5. stavku 6. navodi se da su vodni doprinos, naknada za uređenje voda, naknada za korištenje voda i naknada za zaštitu voda namjenski prihod državnog proračuna, a ne Hrvatskih voda. Navedeno smatram pogreškom, vjerujem ne namjernom, jer u svim objašnjenjima zakona, kao i svim do sada objavljenim radnim verzijama o kojima smo raspravljali i na radnim tijelima, i na Nacionalnom vijeću za vode, stajalo je u zakonskom prijedlogu upravo suprotno, odnosno stajalo je ono što i treba stajati prema Zakonu o vodama, a to je da su ove sve naknade prihod Hrvatskih voda. Dakle člankom 187. Zakona o vodama, stoji da se poslovanje Hrvatskih voda financira iz vodnih naknada. Zbog svega što sam navela, podnosim amandman na članak 5. kojim tražim izmjenu stavka 6. u navedenom smislu, tj. da prihod od naknada za vodni doprinos, naknada za uređenje voda, naknada za korištenje voda, i naknada za zaštitu voda bude prihod Hrvatskih voda. To mogu potkrijepiti dodatnim argumentima, zbog toga što evo Hrvatski sabor je donio državni proračun za 2010. godinu. U tom državnom proračunu navedeno je da su vodne naknade izvorni prihod Hrvatskih voda. Također nije izrađena nikakva analiza koristi i gubitaka u odnosu na tekuću i kratkoročnu likvidnost hrvatskih voda, da bi se ovakva zakonska odredba mogla provesti. Također nisu rađene analize koristi i gubitaka u odnosu na zaduženost Hrvatskih voda s onog aspekta za projekte koje su Hrvatske vode preuzele i koje rade. Isto tako nisu se pripremali nikakvi protokoli načina transpariranja ovih sredstava u programe Hrvatskih voda. Ono što je još važno, evo Hrvatski sabor je ovaj tjedan raspravljao o Zakonu o zdravstvenom osiguranju, gdje se upravo odvija suprotan proces, znači sredstva iz državnog proračuna, vraćaju se nazad u HZZO u izvanproračunski fond. S tog aspekta, evo vjerujući da je riječ o nenamjernoj pogrešci, molim da se to ispravi i da se moj amandman usvoji. Također želim reći nekoliko rečenica vezano uz tretman gospodarstva, kroz ovaj zakon. Bilo je prije puno primjedbi HUP-a. Meni je drago da su te primjedbe razmotrene i da su uglavnom i usvojene. Rekla bih dva primjera. Jedna je naknada za korištenje voda. Iz nje se plaća dakle zahvaćanje i drugo korištenje voda, te korištenje vodnih snaga. I znamo da smo nedavno raspravljali ovdje o hidroelektrani "Lešće", o koncesiji koju je Hrvatski sabor dodijelio Hrvatskoj elektroprivredi. Znači prema članku 23. točka 3. ovog zakona, samostalno se obračunava iznos od 10% na naknadu za korištenje voda i uplaćuje u državni proračun u rokovima propisanim za uplatu naknade za korištenje voda. Također naknada za zaštitu voda, plaća se zbog onečišćenja voda. Obračun naknada utemeljen je na ispuštenoj količini otpadne vode, a ne na ulaznoj, i to je bila primjedba upravo gospodarstva, jer je sasvim jasno da se u tehnološkom procesu dio te vode izgubi ili ugradi i da ne izlazi kao otpadna voda. Pa je ovaj sustav koji ste sada predvidjeli po meni puno pravedniji. Industrije su obavezne sukladno Zakonu o vodama imati mjerači ispuštene otpadne vode, i za sve onečišćivače koji nemaju mjerač protoka vode važi pravilo koliki ulaz toliki izlaz, tj. količine ispuštene vode jednaka količini isporučene vode. Međutim i u tom slučaju za industrije se pravilnikom, obračunu i naplati ove naknade propisuje fiksni tehnološki gubitak isporučene vode, za slučaj da mjerač ispuštene vode nisu ugrađeni, nisu ispravni ili se iz bilo kojeg drugog razloga ne koriste. Mislim da je ovaj prijedlog kojeg danas imamo pred sobom znatno poboljšan u odnosu na one prethodne verzije i ako se prihvati amandman koji sam predložila, koji je na tragu zakona koji je ovaj Hrvatski sabor usvojio i državnog proračuna ja ću u tom slučaju podržati Zakon o financiranju vodnog gospodarstva. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Završila je rasprava odnosno iscrpili smo sve prijave. Riječ je zatražio državni tajnik Zlatko Krmek.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice Hrvatskoga sabora, poštovane dame i gospodo zastupnici. Evo, na početku želim zahvaliti svima vama koji ste uzeli učešće o današnjoj raspravi, no međutim, isto tako moram dati odgovore na pojedina pitanja koja su postavljena ovdje posebno od klubova, pa bih počeo redom. Na početku želim reći bilo je pitanje vezano za naknadu za razvoj zašto je prihod komunalnog poduzeća. Upravo je udruga gradova i općina, znači vlasnici komunalnih poduzeća su tražili da se napravi ovaj model, oni će odobravati naknadu za razvoj a komunalna poduzeća će temeljem tog akta znači sakupljati novac na njihov račun i koristiti za namjene za koje ih odredi njihov vlasnik odnosno grad ili općina. Ovdje je bilo dosta pitanja što se tiče lokalnih gubitaka u lokalnim vodoopskrbnim mrežama. Ono što želim još jednom jasno istaknuti i reći što je dotaknuto negdje u raspravi, to je ova istina, mi smo napravili nekoliko pilota gdje smo išli u pojedina komunalna poduzeća i dali smo tamo novac da se točno utvrdi o čemu se radi, da li su to gubici uslijed toga što je mreža loša, loši ventili itd., ili postoji nešto drugo, a to je nelegalno korištenje vode. MI moramo reći da na određenim područjima smo našli znači da je to omjer otprilike pola-pola, koliko su bili gubici toliko je bilo i nenaplaćivanje vode a u konačnici to plaćaju građani, jer vodovod ima sve inpute, plaća struju, radnike naravno. Ovaj model naplate naknade za korištenje voda na zahvaćenu vodu iz podzemnih odnosno površinskih izvora vode, jasno pokazuje i jasno će komunalnim poduzećima dati do znanja da moramo paziti na vodu, moraju voditi o njoj brigu, i što je najbitnije od svega mi ćemo kroz naknadu za korištenje voda davati novac za sanaciju tih gubitaka ali sigurno nećemo davati potpore za nelegalno korištenje vode. Ovdje smo imali nekoliko pitanja vezano za cijene vode, odnosno da li će cijene otići gore. Ponovno želim reći da ćemo kroz podzakonske akte koji su najbitniji i to smo jasno rekli i na matičnom odboru i na svim drugim odborima da Vlada razmišlja o načinima kako da gospodarstvu što se tiče vodnih naknada pomogne i to na način znači da se za pojedine grane smanje vodne naknade, to prije svega moram reći i to smo javno rekli na matičnom odboru za regionalni razvoj da ćemo ribnjake kroz podzakonske akte, odnosno da ćemo aktivnosti, odnosno naknade koje će se tamo propisivati, znači da će biti minimalne i da neće biti više iznad 2% njihovih ukupnih godišnjih prihoda. Evo, takav smo dogovor postigli i mislim da smo ovim pitanjem, zapravo odgovorom rekli i dali odgovore na mnoga vaša pitanja. Ono što treba još dodati bilo je govora što se tiče navodnjavanja. Navodnjavanje je, ja to moram reći, izuzetno bitno za gospodarstvo upravo iz razloga što kroz navodnjavanje je najbrži povrat uloženog novca. Ja mogu reći da mi trenutno imamo pri završetku sustav navodnjavanja Gat u Belišću, pustili smo neki dan sustav Bašticu u Zadarskoj županiji, isto tako gradimo sustav navodnjavanja u Međimurju i trenutno imamo negdje oko 40-tak manjih projekata koji će u ukupnoj površini od 48 tisuća hektara, biti gotovi u iduće tri godine. To je i odgovor na to pitanje i na kraju želim reći da smo i kroz raspravu koju smo imali na odborima, da smo prihvatili amandmane Odbora za zakonodavstvo koji u određenom dijelu poboljšavaju i nomotehnički ovaj tekst Zakona. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Zaključujem raspravu po ovom Konačnom prijedlogu zakona. Glasat ćemo kada se steknu uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o financiranju vodnog gospodarstva, bio je hitni postupak, P.Z.E. broj 488. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Pregled amandmana podijeljen vam je na klupe. Molim gospodina Krmeka da se očituje o tim amandmanima. Prvo zastupnika gospodina Dragutina Bodakoša.
Vlada ne prihvaća amandman iz razloga zato što nijedna grupacija pravnih osoba koji su obveznici naknade za korištenje voda, ne mogu biti izuzeti iz ovoga zakona. Ono što želimo dodati da ćemo kroz podzakonske akte ovu granu gospodarstva regulirati na način da ćemo naknade za korištenje voda smanjiti do negdje 2% ukupnog godišnjeg prihoda ovih ribnjaka.
Gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa gospodine tajniče, ovo govorimo jako dugo da ćemo regulirati taj dio, međutim bojim se da će slatkovodno ribarstvo nestati dok budemo regulirali, premda je i programom Vlade rečeno da će se raditi na smanjenju vodoprivredne naknade za slatkovodne ribnjake. Zašto je to potrebno, a vidite da je Vlada rekla i bilo vrijeme da se to, evo sada je prilika i u ovom zakonu to stavi. Jer specifičnosti upravo slatkovodnog ribarstva kao proizvodnje koja koristi ove vode ne kao resurs u proizvodnji, nego kao mediju u kojoj se odvija ta proizvodnja. Mislim da bi zbog toga sigurno pitanje vodoprivrednih naknada koje su vrlo visoke i koje opterećuju tu proizvodnju trebalo regulirati na taj način da se oslobode, jer upravo tvrtke i van u Europi rade vezano za slatkovodno ribarstvo, one su također oslobođene kompletno od vodoprivrednih naknada i upravo zbog toga i te susjedne zemlje koje su nekada bile iza nas u proizvodnji slatkovodne ribe, danas su i članice Europske unije, a isto tako razvili su tu proizvodnju i otišli su daleko ispred nas. Ono što je još karakteristično, evo prošla godina je bila da smo imali veći uvoz slatkovodne ribe od izvoza, prema tome, postajemo zemlja uvoznica još jedne proizvodnje koju možemo na vrlo kvalitetan način proizvoditi. Ali normalno treba i zakonskim okvirima to odrediti. Hvala lijepa. Molim glasovanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 2. drugi amandman zastupnice Marijane Petir na članak 5.
Vlada prihvaća amandman.
Ovaj amandman postaje sastavni dio prijedloga. 3. amandman gospodina zastupnika Emila Tomljanovića na članak 5.
Obzirom da smo prihvatili amandman zastupnice Marijane Petir, a ista je tema predlažemo evo da zastupnik povuče amandman.
Zastupnik Emil Tomljanović je povukao ovaj amandman u skladu s obrazloženjem koje je dobio. 4. zastupnica Tatjana Šimac Bonačić na članak 12.
Vlada ne prihvaća ovaj amandman iz razloga zato što smo temeljem analiza, znači vezano za iznos vodnog doprinosa, došli do podataka da je 8% vodnog doprinosa koji se ubire na području gradova i općina, dovoljan da bi se postojeći sustavi odvodnju oborinskih voda gradili ili rekonstruirali.
Gospođa Tatjana Šimac Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Meni je jako žao što niste uvrstili ovaj amandman. Naime, s njim sam htjela povećati postotak kao što znate vodnog doprinosa koji ostaje jedinicama lokalne samouprave, koji je zapravo naplaćen na tom mjestu. Naime, gradnje građevina idu najčešće u naseljima i upravo zbog toga površinska odvodnja se rješava komunalnim objektima oborinskih odvodnja za koju je odgovorna i nadležna upravo jedinica lokalne samouprave. Međutim, pojedine jedinice lokalne samouprave su u vrlo lošem stanju glede stanja objekata komunalne infrastrukture. Svjedoci smo i poplava kod obilnih kiša i vodenih nanosa. Prema tome, i to je niz godina naravno. Upravo zbog toga ovim povećanjem postotka vodnog koji ostaje jedinicama lokalne samouprave bi se zapravo povećavala sredstva za rješavanje takve problematike, odnosno regulacije i zaštite vodnih građevina i ostalih objekata. Bez obzira što ste naveli i princip solidarnosti opet nema niti pravih kriterija pomoću kojih bi se određivali sredstva za pojedine slivove. I ja tražim glasovanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman gospodina zastupnika Vlatka Podnara na članak 13.
Vlada ne prihvaća ovaj amandman iz razloga koji smo naveli u odnosu na ribnjačarstvo. Znači, ne postoji mogućnost izuzeća naknada i za šume i za šumsko zemljište. Ono što želimo reći da ćemo kroz podzakonske akte isto tako, obzirom na stanje ove gospodarske grane isto tako voditi računa da te naknade budu manje nego što su bile do sad.
Hvala. Gospodin zastupnik Vlatko Podnar. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa jučer sam u raspravi svojoj govorio upravo o ulzi šume i šumskog zemljišta na vodni režim općenito i na stanje pitke vode. Druga stvar i opće korisne funkcije šuma koje upravo tu vodu pročišćavaju i štite bilo koje tlo od erozija i bujica. Prema tome, to je sukladno Zakonu o šumama i stoga tražim glasanje. Hvala lijepa.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Imamo amandman šesti Odbora za zakonodavstvo na članak 50.
Vlada prihvaća sve amandmane Odbora za zakonodavstvo.
Znači šesti, sedmi i osmi amandman Odbora za zakonodavstvo su prihvaćeni i postaju sastavni dio prijedloga zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o financiranju vodnog gospodarstva. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 93 glasa za, 13 suzdržanih i 1 protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Idemo dalje sa sljedećom točkom dnevnog reda - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnim cestama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 487. Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske, prijedlog akta primili ste u pretince. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj Zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmane možete podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pomorstvo, promet i veze. Izvješća ste primili na sjednici. Kao što vidite pred nama je već predstavnik predlagatelja, državni tajnik u Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture, gospodin Željko Tufekčić. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, poštovane saborske zastupnice i zastupnici. Pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnim cestama, Zakona o javnim cestama koji je donesen 2004. godine, ovo su njegove sedme izmjene i dopune. Posljednje su se izmjene i dopune odnosile na njegovo usklađivanje sa Zakonom o koncesijama, a ovim se izmjenama i dopunama u Zakon o cestama unose 2 značajnije promjene u odnosu na postojeće zakonsko rješenje. One se prije svega odnose na uspostavu novog pravnog režima javnih cesta kao javnog dobra u općoj uporabi te se usklađuje pitanje naknade za financiranje građenja i održavanja javnih cesta sa Zakonom o trošarinama. Dakle, sukladno članku 4. postojećeg Zakona o javnim cestama, javne se ceste u RH smatraju općim dobrima tako da se na njima ne mogu stjecati pravo vlasništva niti druga stvarna prava po bilo kojoj osnovi. Sukladno tome i nekretnine koje se izvlašćuju radi građenja, rekonstrukcije i održavanja javnih cesta postaju opće dobro od interesa za RH. Javne ceste ne ulaze u imovinu osoba koje su po zakonu njima ovlaštene upravljati i sve to na određeni način osigurava i posebnu zaštitu javnih cesta kao dobra od interesa za RH. U praksi u pogledu gospodarskog iskorištavanja, upravljanja i gospodarenja javnom cestom, cestovnim zemljištem i drugim zemljištima na kojima su izgrađene građevine i instalacije radi potrebe javne ceste postoje određeni problemi koji proizlaze upravo iz činjenice da se sva zemljišta koja su na određeni način funkcionalno ili gospodarski vezana za javnu cestu po postupcima uređenim zakonom prethodno prevode u sustav općih dobara. Dakle, prema postojećem uređenju čitava nekretnina koja se izvlašćuje radi izgradnje javne ceste ulazi u režim općeg dobra. Takvo stanje dovodi do toga da se velik dio izvlaštenog zemljišta vrlo često ne koristi u svrhe u koje bi se mogao koristiti, npr. za poljoprivrednu proizvodnju i to unatoč činjenici što taj dio zemljišta ne ulazi u cestovno zemljište, odnosno ne ulazi u koridor javne ceste. Nadalje, prema postojećem uređenju općim dobrom postaje infrastruktura koja je izgrađena na ili izvan cestovnog zemljišta uslijed čega održavanje i korištenje te infrastrukture pada na teret osoba ovlaštenih za održavanje ceste, a ne osoba koje su registrirane, specijalizirane i opremljene za te poslove i koje bi trebale upravljati tim objektima. Nakon sveobuhvatnih analiza ocijenjeno je nužnim pristupiti reformi pravnog režima javnih cesta na način da za sve javne ceste uz odgovarajuća ograničenja koja omogućuju optimalan odnos između ciljeva zaštite javnih cesta kao dobra od posebnih interesa za RH i ciljeva vezanih za učinkovito gospodarenje i upravljanje javnim cestama da se uspostavi pravni režim kojim bi se javne ceste bile u javno-pravnom vlasništvu. Znači vlasništvu RH. Ovim prijedlogom se uspostavlja režim javnog dobra u općoj uporabi izvan pravnog prometa na kojima se mogu stjecati samo prava dužnosti i prava građenja usko određenih građevina, komunalnih, energetskih, vodno-gospodarskih itd. te korištenja cestovnog zemljišta radi obavljanja pratećih djelatnosti. Time će se urediti i pitanja preuzimanja na održavanje i upravljanje infrastrukture izgrađene na cestovnom zemljištu, mogućnost izvlaštenja infrastrukture izvan cestovnog zemljišta, naknada za poljoprivredno zemljište, šume i šumsko zemljište u vlasništvu RH, rokovi za preuzimanje na održavanje i upravljanje građevina izgrađenih na ili izvan cestovnog zemljišta. Nadalje, održavanje i upravljanje komunalnim, vodno-gospodarskim, energetskim i drugim građevinama koje su za potrebe javne ceste izgrađene preuzet će osobe koje su za te poslove registrirane. Znači "Hrvatske vode", "Hrvatska elektroprivreda" itd., čime će se postići učinkovito i stručno korištenje takve infrastrukture. Također kako je u uvodu rečeno ovaj se zakon usklađuje i sa Zakonom o trošarinama. Naime, Zakonom o trošarinama koji je usvojen u srpnju ove godine propisana je visina trošarine na motorne benzine i druge naftne derivate koji se koriste kao pogonska goriva. U propisanu visinu trošarina uključena je i visina postojeće naknade iz cijene goriva za građenje i održavanje javnih cesta. Dakle, postojećih 2 puta po 60 lipa Zakonom o javnim cestama dosada propisanih kao prihod "Hrvatskih autocesta" i "Hrvatskih cesta" postale su sastavni dio trošarine, znači posebnog poreza na naftne derivate. I sukladno rečenom zakonu to je postao prihod državnog proračuna i slijedom toga dobiva sve karakteristike poreza što će svakako pojednostaviti i naplatu i kontrolu naplate. Međutim ono što je bitno, ovim zakonom, znači posebnim zakonom, resornim zakonom se i dalje osigurava da u jednakom iznosu, jednako 2 puta po 60 lipa iz državnog proračuna bude uplaćivano "Hrvatskim cestama" i "Hrvatskim autocestama" kao siguran financijski prihod za građenje i održavanje javnih cesta. Tako da se s tog aspekta ništa suštinski ne događa jer se i dalje osigurava financijska stabilnost ova 2 trgovačka društva zakonom određena za upravljanje, održavanje i građenje javnih cesta. Također ovim se izmjenama i dopunama zakona elektronički sustav za naplatu cestarine izuzima od primjene Zakona o institucijama za elektronički novac. S obzirom da se zakon dosada 7 puta mijenjao i dopunjavao predviđena je izrada pročišćenog teksta. Na kraju valja istaći da su u izradi ovog zakonskog rješenja osim stručnih službi Vlade RH i Državnog odvjetništva sudjelovali zaista i najeminentniji pravni stručnjaci iz ovog dijela prava. Molimo donošenje zakona po hitnom postupku zbog svega, ali prije svega zbog činjenice da je zakon potrebno uskladiti sa Zakonom o trošarinama da bi se izbjeglo dvostruko obračunavanje ove naknade iz cijene goriva od 01.01. iduće godine. Naime, Zakon o trošarinama stupa na snagu 01.01. iduće godine pa bi se u slučaju da mi ne izmijenimo, odnosno da Sabor ne izmijeni ovaj dio zakona ovaj zakon bi se dogodilo da obveznici primjene jednog i drugog zakona budu prisiljeni obračunavati kunu i 20 dvostruko. Evo, stoga molim izglasavanje zakona po hitnom postupku. Zahvaljujem.
Hvala lijepo državnom tajniku. Izvjestitelji odbora kao što vidim nisu u dvorani prema tome niti ne žele uzeti riječ. Otvaram raspravu. Imamo 4 prijave za raspravu po klubovima. Prvi je u ime Kluba zastupnika HDZ-a na redu zastupnik Ivan Bogović.
Gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolege i kolegice zastupnici. Danas raspravljamo o prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnim cestama. Javna cesta je dobro od interesa za RH u općoj uporabi, a na javnim cestama se ne može stjecati pravo vlasništva niti druga stvarna prava po bilo kojoj osnovi. Sukladno tome i nekretnine koje se izvlašćuju radi građenja, rekonstrukcije o održavanja javnih cesta postoji opće dobro od interesa za RH. Najvažniji pravni učinak proglašenja javnih cesta proglašenja općim dobro je isključenje javne ceste iz općeg vlasničko pravnog režima, a time i iz mogućnosti da se na njima po bilo kojoj osnovi kao što su npr. pravni posao, zakon, odluke suda ili druge nadležne vlasti stječu vlasništvo i ograničena stvarna prava. Zbog toga se na javnim cestama ne može provoditi niti ovrha, na njima se ne mogu osnovati prisilna založna prava u postupcima osiguranja, a javne ceste ne ulaze u imovinu osoba koje su po zakonu njima ovlaštene upravljati. Navedeno osigurava i posebnu zaštitu javnih cesta kao dobra od interesa za RH. Javna cesta upisuje se u zemljišne knjige na temelju pravomoćne uporabne dozvole kao javno dobro u općoj uporabi i kao neotuđivo vlasništvo RH s pravom upravljanja Hrvatskih autocesta d.o.o. na autocesti, Hrvatskih cesta d.o.o. na državnoj cesti, županijskih uprava za ceste na županijskoj i lokalnoj cesti, te Upravno tijelo Grada Zagreba koje upravlja javnom cestom. Javne ceste u smislu ovog zakona jesu ceste koje se ovisno o njihovom društvenom, prometnom i gospodarskom značenju razvrstavaju u jednu od sljedeće 4 skupine. Autoceste, državne ceste, županijske ceste i lokalne ceste. Iste se razvrstavaju na temelju mjerila koje donosi RH, a akt o razvrstavanju javnih cesta kojim se određuju autoceste, državne, županijske i lokalne ceste i njihovo označavanje donosi ministar nadležan za promet i objavljuje u Narodnim novinama. Da bi se javnim cestama moglo kvalitetno upravljati, graditi i održavati iste potrebno je izraditi planske dokumente. Planski dokumenti za građenje i održavanje i upravljanje javnim cestama su strategija razvitka javnih cesta. Hrvatski sabor na prijedlog Vlade donosi strategiju kojom se utvrđuju ciljevi i plan razvitka javnih cesta u RH u skladu sa Strategijom prostornog uređenja RH. Strategija sadrži analizu stanja autocesta, državni, županijskih i lokalnih cesta te potrebu razvitka tih cesta. Temeljna mjerila za građenje autocesta, državni, županijskih i lokalnih cesta te prijedlog kriterija prioriteta građenja autocesta i državnih cesta, potrebe za održavanje postojećih autocesta i državnih cesta, načela održavanja županijskih i lokalnih cesta, te prijedlog kriterija prioriteta autocesta, državni, županijskih i lokalnih cesta. Vlada RH donosi program građenja i održavanje javnih cesta u četverogodišnje razdoblje u skladu sa strategijom. Izvješće o stanju dugoročnih ciljeva razvoja cestovne infrastrukture utvrđenih strategijom razvitka javnih cesta i izvršenju programa građenja javnih cesta Vlada je jedanput godišnje podnosi Hrvatskom saboru. Prioritet u građenju i održavanju autocesta, državni, županijskih i lokalnih cesta i potreba razvitka javnih cesta utvrđena je strategijom mora se temeljiti na prostornim, prometnim, tehničkim, demografskim i gospodarskim analizama s gospodarsko opravdanim prometno tehničkim rješenjima radi povećanja sigurnosti kapaciteta i protočnosti prometa. Poslove građenja i rekonstrukcije javnih cesta obuhvaćaju građevinsko i drugo projektiranje s istražnim radovima, projektiranje opreme postojećih objekata prometne signalizacije i drugo projektiranje, stručna ocjena studija i projekata, otkup zemljišta i objekata i smještanje komunalne i druge infrastrukture, ustupanje radova građenja, organizacija stručnog nadzora i kontrole ugrađenih materijala i izvedenih radova, organizaciju tehničkog pregleda i primopredaju javne ceste, te dodjele javne ceste i objekata na korištenje i održavanje. Pravo građenja i upravljanja autocestom i pojedinim cestovnim objektima na državnoj cesti može se steći koncesijom, ista uključuje pravo gospodarskog korištenja autoceste ili objekata na državnoj cesti te pravo rekonstrukcije i održavanje autoceste i cestovnog objekta na državnoj cesti tijekom trajanja ugovora o koncesiji ili prava korištenja cestovnog zemljišta radi izgradnje pratećih uslužnih objekata i obavljanja djelatnosti, ugostiteljstva, trgovine, usluga opskrbe gorivom, servisnim usluga i slično. Istim zakonom nije dozvoljeno davanje koncesija za županijsku ili lokalnu cestu. U praksi u pogledu gospodarskog iskorištavanja, upravljanja i gospodarenja javnom cestom, cestovnim zemljištima i drugim zemljištima na kojima su izgrađene građevine i instalacije radi potrebe javne ceste postoje određeni problemi obzirom da je pravni režim općih dobara proširen na sve nekretnine koje se izvlašćuju radi građenja, rekonstrukcije ili održavanja radnih cesta neovisno o tome što veliki dio tih nekretnina nije u koridoru javne ceste određen projektom javne ceste, već je izvlašten samo da bi se izmjestila ili izgradila nova komunalna i druga infrastruktura. Prema postojećem Zakonu o javnim cestama čitava nekretnina koja se izvlašćuje radi izgradnje javne ceste ulazi u režim općeg dobra i to bez obzira je li čitava površina izvlaštene nekretnine obuhvaćena projektom javne ceste ili ne. Takvo stanje dovodi do toga da se velik dio izvlaštenog zemljišta vrlo često ne koristi u svrhe u koje bi se mogao koristiti i to unatoč činjenice da taj dio zemlje što ne ulazi u cestovno zemljište, odnosno da ne ulazi u koridor javne ceste. Sljedeći od problema koji je uočen prema postojećem uređenju općim dobrom postaje infrastruktura koja je izgrađena na ili izvan cestovnog zemljišta uslijed čega održavanje i korištenje te infrastrukture pada na teret osoba ovlaštenih za održavanje ceste, a ne osoba koje su registrirane, specijalizirane i opremljene za te poslove. Takvo rješenje ekonomski je neučinkovito budući da infrastrukturu održava osoba koja nema potrebnih znanja, vještina, kadrova i opreme za učinkovito obavljanje poslova održavanja, te infrastrukture. Stoga se ovim zakonom predlaže osiguravanje jedinstvenog upravnog statusa izgrađene javne ceste kao javnog dobra u općoj uporabi izvan pravnog prometa na kojima se ne može stjecati pravo vlasništva niti druga stvarnog prava osim prava služnosti i prava građenja radi izgradnje komunalnih, vodno gospodarskih i energetskih građevina kao i građevina elektroničkih komunikacija. Uz zadržavanje mogućnosti davanja cestovnog zemljišta na korištenje radi obavljanja pratećih djelatnosti, pružanja usluga korisnicima javnih cesta što bi dovelo do adekvatnog i ekonomski učinkovitog upravljanja i gospodarenja javnom cestom. Privođenjem svrsi i korištenju dijela izvlaštene nekretnina koja nije potrebna za izgradnju i održavanje javne ceste, a održavanje i upravljanje komunalnim vodno gospodarskim, energetskim i drugim građevinama koje su za potrebe javnih cesta izgrađene na ili izvan cestovnog zemljišta preuzele bi osobe koje su registrirane, specijalizirane i opremljene za te poslove, što će imati za posljedicu imati optimalnu ekonomski učinkovito korištenje te infrastrukture. Zbog predloženih mjera izmjena i dopuna ovog zakona kojim se postiže uspostava novog pravnog režima javnih cesta kao javnog dobra u općoj uporabi, izvan pravnog prometa na kojima se ne može stjecati pravo vlasništva niti druga stvarna prava, osim prava služnosti i prava građenja radi izgradnje komunalnih, vodno gospodarskih i energetskih građevina kao i građevina elektroničkih komunikacija, te posebnog prava korištenja cestovnog zemljišta radi obavljanja pratećih djelatnosti Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice daje potporu donošenju ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolegi. U ime Kluba zastupnika HNS-a, prijavljena je zastupnica Danica Hursa. Izvolite kolegice.
Poštovane gospođo potpredsjednice, uvaženi državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Evo čuli smo opširno izvješće državnog tajnika, pa ću ja uvodni dio preskočiti. Ponovit ću samo posljedice, odnosno pročitat ću samo posljedice koje proizlaze iz ovog zakona jer je to najbitnije što nam ovaj zakon i donosi. Dakle, pod broj jedan očekuje se kvalitetnije upravljanje i održavanje javnih cesta. Osiguravanje jedinstvenosti, pravnog statusa izgrađene javne ceste kao javnog dobra u općoj uporabi izvan pravnog prometa na kojima se ne može stjecati pravo vlasništva niti druga stvarna prava osim prava služnosti i prava građenja radi izgradnje komunalnih, vodno gospodarskih i energetskih građevina, kao i građevina elektroničkih komunikacija uz zadržavanje mogućnosti davanja cestovnog zemljišta na korištenje radi obavljanja prateće djelatnosti pružanja usluga korisnicima javnih cesta. Pod tri uređivanje posebnog pravnog statusa određenih nekretnina na kojima je izgrađena javna cesta na način da se zakonom za cjelokupnu trasu javne ceste uspostavi isti pravni režim. Pod četiri privođenje svrsi i korištenju dijela izvlaštene nekretnine koja nije potrebna za izgradnju i održavanje javne ceste. Pod pet održavanje i upravljanje komunalnim, vodno gospodarskim energetskim i drugim građevinama koje su za potrebe javne ceste izgrađene na ili izvan cestovnog zemljišta preuzet će osobe koje su registrirane, specijalizirane i opremljene za te poslove što će imati za posljedicu optimalno ekonomski učinkovito i stručno korištenje te infrastrukture. Tu to očekujemo. Elektronički sustavi za naplatu cestarine neće imati tretman elektroničkog novca. I posljednja stavka. Uskladit će se odredbe o uplati naknade za financiranje građenja i održavanja javnih cesta sa novim Zakonom o trošarinama. Ono što bih osobno htjela reći da sam se zgrozila izjavom državnog tajnika koji je rekao da će u koridoru postojećih cesta potaknuti poljoprivrednu proizvodnju. Pa za Boga miloga valjda ne! Ja se grozim svakodnevno putujući mojom strašnom zagorskom magistralom i kad vidim da je u blizini te magistrale postavljen plastenik. I kad zavirim unutra vidim da su to jagode. Pitam se i žalim unaprijed sve one koji će te jagode konzumirati. Dakle, državni tajniče ja vas molim, ne znam da li je to bila omaška, sve samo poljoprivredna proizvodnja u koridoru postojećih cesta ne. Mislim da nije potrebno objašnjavati zašto držim to nedopustivim. I dopustite, budući da je riječ o cestama, o javnim cestama, budući sam zastupnica Hrvatskog zagorja moram ponovo ovdje javno reći da je moja županija po tom pitanju na začelju zbivanja u odnosu na ulaganje. Pa ću ponovo, bez obzira što sam na aktualnom satu resornom ministru postavila zastupničko pitanje i očekujem pisani odgovor ovdje pitati i istaći potrebu rekonstrukcije stare zagorske magistrale. Magistrala je prošla sve rokove za rekonstrukciju. Magistrala je prometnica kojom prometuje većina Zagoraca i Zagorki naravno, zbog toga jer nisu u stanju platiti cestarinu na postojećem putu Macelj – Zagreb. Isto tako, postavljam pitanje Vladi i resornom ministarstvu kada će prići izgradnji spojne ceste Zabok – Krapina. Naime, dio magistrale je ugrađen u autoput Macelj – Zagreb i Vlada, odnosno resorno ministarstvo uzelo je u obvezu izgraditi spojnu cestu kao alternativu za ovu ugrađenu. I treće pitanje odnosi se na brzu cestu Oroslavje – Marija Bistrica – Popovec. To je cesta koja znači život za naš istočni dio županije. Svi vi koji niste bili u našem lijepom Hrvatskom zelenom zagorju pozivam vas da dođete i da pogledate i da se vozite tim cestama pa ćete onda shvatiti i razumjeti zašto i na novo apeliram i pozivam da Vlada i resorno ministarstvo uzmu u prioritet rekonstrukciju i izgradnju prometnica u Hrvatskom zagorju. Naime, moja županija ima namjeru, ima resurse razvijati između ostaloga i turizam vjerski, medicinski. Kao što znate ležimo na izvorima termalnih voda. Ono što je onemogućavajući faktor to su upravo nemoguće ceste u našem Hrvatskom zagorju. Eto, još jednom molim resorno ministarstvo, odnosno Vladu da posveti punu pažnju rekonstrukciji i izgradnji prometnica u Hrvatskom zagorju. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, zastupnik Boro Grubišić.
Hvala gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Evo kolegice, htio sam ispraviti netočan navod da je stanje cesta u Zagorsko-krapinskoj županiji ne kažem da je bajno, ali po svojim osobinama ceste u Brodsko-posavskoj županiji su u vrlo sličnom stanju. Naime, tamo postoji i županijska cesta, dakle Zdenci – Brčino prema Požegi koja je još uvijek u stanju i u fazi kako ju je ono makadam predvidio. Dakle, makadamska bijela cesta, a županijska je cesta. Dakle, razvrstana po ž osnovi. Nadalje još sam htio vam reći da mi je zaista, ne bih ni ja pojeo te jagode koje su, čiji su plastenici pored same ceste, ali kada se radi o poljoprivredi sasvim sigurno je da bi ceste, s obzirom da dakle uređene, asfaltirane, rekonstruirane, pomogle bržem dolasku do samih poljoprivrednih površina i dolaskom na tržište. Prema tome, možda nije, evo ispravljam taj dio da ipak u neku ruku pomaže poljoprivrednoj proizvodnji, u tom smislu. Htio sam npr. samo reći, navesti i primjer. Naime.
Vrijeme kolega. Ispravak.
Evo samo sekunda. U Brodsko-posavskoj županiji cesta Slavonski Kobaš-Bebina, koja nije asfaltirana, sasvim bi sigurno brzo dovela do tržišta u Slavonskom Brodu da je asfaltirana, ali nije. Hvala vam lijepa. Evo ništa više.
Hvala lijepo. Na redu je za raspravu u ime Kluba zastupnika SDP-a, zastupnik Luka Denona.
Zahvaljujem. Gospođo potpredsjednice, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Ja ću morati u ime kluba reći da evo ja osobno, u ime kluba ćemo podržati Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnim cestama s konačnim prijedlogom zakona, ali ću evo ja osobno kazati sa žaljenjem. Naravno zato što je ovo, ako me sjećanje ne vara, treća izmjena i dopuna Zakona o javnim cestama, pa bi bilo dobro kada bismo dobili jednu konačnu verziju da znamo što je sve to promijenjeno u tom zakonu, jer ovako se. Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] Da. Jer ovako se zaista ne može više uhvatiti ni za glavu, ni za rep, što je taj jedan važan zakon, kako on uopće izgleda. Tako da se poprilično teško snaći. Onda ćemo imati onu osnovnu primjedbu, ako se sjećam i vi ste napisali, u listopadu smo imali izmjenu zakona, kad smo ga usklađivali sa koncesijama, onda sad na kraju godine idemo po hitnom postupku jer se što tu bitnoga mijenja. Što se tu bitnoga mijenja? Ja nisam pravnik pa mi dozvolite da kao osoba koja nije pravnik vas pitam, pa da mi probate odgovoriti što je, koja je tu bitna promjena? Naime, ako sam ja dobro pročitao, a ne razumio, iz javne ceste su u Republici Hrvatskoj do sada temeljem zakona i u članku 2. temeljem zakona smatraju općim dobrima tako da se na njima ne mogu stjecati prava vlasništva, niti druga stvarna prava po bilo kojoj osnovi. Sukladno tome i nekretnine koje se izvlašćuju radi građenja, rekonstrukcije i održavanja javnih cesta, postaju opće dobro od interesa Republike Hrvatske. Najvažniji pravni učinak proglašavanja javnih cesta općim dobrom je isključenje javnih cesta iz općeg vlasničkopravnog režima, a time i iz mogućnosti da se na njima po bilo kojoj osnovi kao što su npr. pravni posao, zakon, odluka suda ili druge nadležne vlasti stječu vlasništvo i ograničeno stvarno pravo. Zbog toga se na javnim cestama ne može provoditi niti ovrha, na njima se ne mogu osnovati prisilna … [[Govornik se ne razumije.]] prava u postupcima osiguranja, a javne ceste ne ulaze u imovinu osoba koje su po zakonu njima ovlaštene upravljati. Sve to na određeni način osigurava i posebnu zaštitu javnih cesta kao dobro od interesa za Republiku Hrvatsku. Sad je to jedna pravna formulacija. U ovom zakonu temeljno je da tu pravnu formulaciju predloženim izmjenama i dopunama zakona postiže se uspostava novog pravnog režima, javnih cesta kao javnog dobra u općoj uporabi, izvan pravnog prometa, također stoji ako je opće dobro, na kojima se ne može stjecati pravo vlasništva, niti druga stvarna prava, osim prava služnosti i prava građenja radi izgradnje komunalnih, gospodarskih i energetskih građevina. Gdje je tu razlika? Znači opće dobro gdje je prilično jasno definirano, da ako je opće dobro od interesa za Republiku Hrvatsku, sumnjam da je onda to vlasništvo Republike Austrije, sumnjam. Ovdje se, kada se to proglašava jedan pravni režim, da je to javno dobro u općoj uporabi, onda se Republika Hrvatska može uknjižiti kao vlasnik tog javnog dobra. Razlika je vjerojatno u pravničkom tumačenju, ali u stvarnom ja ne vidim da je neka velika razlika. Jer do sad smo imali sustav gdje se te ceste nisu mogle niti prodavati, jer se nitko nije mogao dati u … [[Govornik se ne razumije.]] pravo. Znači ceste su bile prilično sigurne. Ovdje smo izostavili u obrazloženju, kada to prelazi u javno dobro, izostavili smo dio ovoga općeg dobra, pa ne znam da li sada kad se Republika Hrvatska upiše kao vlasnik pa ne daj Bože dođe u stečaj, pa onda ne daj Bože netko drugi može postati vlasnik te ceste ili cesta, ili sve ono što uz ceste je, nisam siguran. Nisam pravnik, molim vas da odgovorite što je temelj i koja je razlika između općeg i javnog i zašto smo išli na takovu formulaciju, da se onda upisuje Republika Hrvatska. Shvaćam da ste ovim zakonom htjeli da se imovinski pravni odnosi koji nastaju izgradnjom, rekonstrukcijom, održavanjem javnih cesta tvrdite da su iznimno složeni, te determinirani nizom … [[Govornik se ne razumije.]] vrlo disparatnih propisa. Sustavna izmjena svih tih propisa predstavlja bi vrlo dugotrajni proces, vrlo neizvjesnim ishodom itd., i zbog toga se predloženim rješenjima nastoji anulirati u praksi uočene probleme uz minimalnu zakonsku intervenciju. Ponuđenim rješenjima naime predlaže se samo izmjena i dopuna Zakona o javnim cestama, i to u onom obujmu koji će osigurati stvaranje učinkovitog i konzistentnog pravnog uređenja kojim će se otkloniti u praksi uočeni problemi. Tako se npr. u pogledu problema održavanja infrastrukture, izgrađene na ili izvan cestovnog zemljišta, od većeg broja mogućih, predložilo ono rješenje kojim se taj problem učinkovito rješava, bez potrebe ulaženja u rješavanje vrlo složenih vlasničkopravnih odnosa u pogledu te infrastrukture, često uređenih ili barem determiniranih nizom drugih propisa. Ovakvim obrazloženjem zbog čega to mijenjamo tvrdite da je opći kaos. Opći kaos do sada imamo kako vi kažete i sada ćemo brisanjem, ili jednim zakonom ćemo sve to nekako anulirati, a da se ne miješamo u to što je opći kaos i za nas ostale. Što to znači? Ja nisam sumnjičav, ali ako je to vlasništvo Republike Hrvatske, i ako se tu kaže da se ne, da mora biti u općoj uporabi izvan pravnog prometa, i da se na njima ne može stjecati pravo vlasništva niti druga stvarna prava. Država ipak to može prodati. Pa da nije to u konačnici prodat ćemo autocestu da se namirimo nekako u državnom proračunu, jer kad je opće dobro malo je teže prodati, ali kad sam vlasnik ja onda ja mogu raditi s tim dobrom što god hoću. Pa čini mi se da je ovako na brzinu donesen zakon, po hitnom postupku, krije nekakvu zamku, a ja je ne mogu otkriti, pa evo dozvolite da iz svog neznanja kažem i ono što možda nije točno ili nije istina. No, bojim se da to sređivanje infrastrukture, rekli ste da će se na taj način riješiti da onaj tko je vlasnik ceste, odnosno da onaj koji ima cestovno upravljanje koje je izgradio ne zna održavati infrastrukturu, što je taj do sada radio. Imao je stručnjaka za infrastrukturu, infrastruktura uz cestu, koja služi za cestu ili koja ne služi za cestu a postoji u sklopu tog cestovnog koridora kako ga ja volim zvati je ono što je za cestu, ono što nije za cestu. Tamo negdje prolazi koridor Janaf-a iz te infrastrukture, tamo negdje prolazi plinovod isto infrastruktura, tamo negdje prolaze telekomunikacije, isto infrastruktura. Hoće li se na taj način što nije vlasnik više Hrvatske ceste, nije vlasnik tko, nego vlasnik država pa ćemo to dati nekome drugome da upravlja, ali tko je do sada time upravljao, to je to održavao, pa ne sigurno radnici Hrvatski autocesta, netko drugi je upravljao ili je održavao tu infrastrukturu. Sada ovim zakonom kažemo dat ćemo to nekom drugom pa smo to definirali tako jako da se tu baš ne zna tko je taj drugi, jer građevine iz stavka 1. a članak 7. po novom Zakonu, članak 24.a, jedan kaže autoceste, Hrvatske ceste, koncesionar, ne održavaju tu komunalnu infrastrukturu i energetske građevine nego će to raditi preuzimaju na održavanje i upravljanje osobe koje su na temelju posebnog Zakona ili odluke nadležnog tijela donijete na temelju posebnog Zakona zadužene za njihovo održavanje i upravljanje. Recite mi koji su to posebni zakoni, posebne odluke, posebne … tko je to elektroprivreda, napišite tko je to, da znamo tko će to preuzeti koje su to nove osobe. Jednostavno nije jasno rečeno tko su te osobe. Još u članku 2. kažete da javna cesta upisuje se u zemljišne knjige na temelju pravomoćne i uporabne dozvole, javno dobro u općoj uporabi kao neotuđivo vlasništvo Republike Hrvatske s pravom upravljanja Hrvatskih autocesta, na autocesti, Hrvatskih cesta na državnoj cesti, županijske uprave za ceste na županijskoj i lokalnoj cesti, odnosno upravnog tijela Grada Zagreba na županijskoj i lokalnoj cesti na području Grada Zagreba. Odlično. Ali ako se ja dobro sjećam, dio naših cesta je u koncesiji, pa recimo BINA Istra ima u koncesiji cestu nekakvu, jer šta, ona nema to pravo i uistinu zaboravili iz ovog članka navesti i BINU Istru ili još neke druge koncesionare za koje ja ne znam, pa bih molio ako imam pravo da stavite i njih da ponovno ne doživljavamo još jednu izmjenu i dopunu ovog Zakona. Isto ne razumijem, pa me nemojte, nisam pravnik, pa me nemojte jako osuditi ali u članku 11. ovog Zakona naknade za nekretnine u vlasništvu Republike Hrvatske. Čitaj ono što smo sada rekli da je vlasništvo Republike Hrvatske, i inače vlasništvo Republike Hrvatske, a to su kada se javne ceste rekonstruiraju ili održavaju na nakretninama u vlasništvu Republike Hrvatske ne plaća se naknada za zemljište. To znači, u slučaju izdvajanja iz šumsko gospodarskog područja šuma i šumskog zemljišta u vlasništvu Republike Hrvatske radi građenja itd., ne plaća se naknada. Pretpostavljam kada to grade Hrvatske ceste, kada to grade županijske ceste, kada to grade općinske i gradske nekakve ustanove, ajde to bi nekako razumio da ne bi trebali plaćati ali što ako dođe koncesionar koji će platiti koncesiju x i neće platiti nikakvu naknadu. Nekakav stranac dođe graditi cestu, mi mu damo da gradi i ne plaća ništa, ne razumijem zašto to netko koji je stranac, koji nije za opće dobro, koji će tu cestu naplaćivati ne bi platio naknadu za zemljište koje je u vlasništvu Republike Hrvatske, nikako to ne razumijem. Ne znam zašto, nekako mi je van uha da netko tko dođe ne plati ništa. Razumijem da županija, razumijem da država, razumijem Hrvatske ceste ali ne razumijem da netko tko je, a on može doći graditi cestu to ne plati. I recite mi još je jedan članak, znači ovo je bitno, onda ide nešto nebitno što je iskorišteno da se onda Zakon mijenja. Pa je u članku 13. predlaže iako u Zakonu ovom je to bilo dobro riješeno, predlaže se na drugačiji način riješiti pitanje odgovornosti za štetu nastalu na vozilu zbog iznenadnog naleta divljači na javnu cestu. Naime, zakonom o lovstvu propisano je da odgovornost za nastalu štetu na vozilu snosi vozač ukoliko nije prilagodio brzinu kretanja uvjetima na cesti, tako da može pravovremeno postupiti po prometnom pravilu ili znaku, a u protivnom pravna osoba koja gospodari prometnicom na kojoj je šteta nastala. Iznimno snosi ovlaštenik prava lova ako je šteta uvjetovana vršenjem skupnog lova. Pa nemojte molim vas, nemojte nam sve, vozač je za sve kriv. Imamo Zakon o lovstvu, onaj tko je zakupnik, plaća lovo zakupninu, lovište mora biti ograđeno, pa dajte da on neku odgovornost ima zato što živina negdje izleti van, ne da za sve je odgovoran vozač. Mislim da je to krajnje nekorektno da na ovako mala vrata nam opet sada ostavljate vozača da je za sve živo kriv ili ne živo kriv. Lovci nisu za ništa krivi, ali vozač je uvijek kriv. Isto tako članak 62. gdje su izvori sredstava za financiranje javnih cesta pa se sada nabraja 11 tih stavaka, i onda ste rekli da je u članku 63. visinu cestarina za uporabu auto ceste i objekta s naplatom most, tunel, vijadukt i slično. Visinu cestarine i sustav naplate cestarine iz članka 62. utvrđuju Hrvatske autoceste uz suglasnost Vlade, slažem se. A za javne ceste u koncesiji korisnik koncesije. Stavite zarez uz suglasnost Vlade. Jer ako ja prolazim tunelom Učka koji je u koncesiji BINA Istre molim vas da onda i uz suglasnost Vlade tunelarina bude uz suglasnost Vlade, da Vlada zna zašto bi Hrvatske ceste i autoceste morale imati suglasnost Vlade kada određuju cestarinu jer to jest nekakva socijalna kategorija dodajte da onaj koji je u koncesiji mora uz suglasnost Vlade, da Vlada zna koje su nam cijene, evo ga. Dakle, rekao sam vam na početku mi ćemo podržati ovaj Zakon, kakav je takav je i dajte molim vas jednu konačnu verziju da znamo što je. Ako ništa drugo stavite zarez za Vladu, ako je to moguće staviti, vidite da li ste zaboravili negdje one koncesionare, i ako ništa druge dajte da lovci za nešto odgovaraju ne samo da love. Hvala lijepo.
Hvala zastupniku Denoni, vidim da je malo razbudio zastupnike. Sljedeći i zadnji prijavljen Klub po ovom Konačnom prijedlogu zakona, je u ime Kluba zastupnika HSS-a zastupnik Boris Klemenić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, uvaženi državni tajnici, kolegice i kolege. Pa neću biti toliko dugačak kao kolega Denona, ali isto nekoliko rečenica o ovim izmjenama i dopunama Zakona o javnim cestama. Naime, ove izmjene i dopune Zakona o javnim cestama detaljnije uređuju pravni položaj javnih cesta i ja vjerujem da ćemo se svi sa time složiti, te građenje i održavanje javnih cesta. Javne ceste se u RH smatraju općim dobrima tako da se na njima ne mogu stjecati pravo vlasništva niti druga stvarna prava po bilo kojoj osnovi. Sukladno tome i nekretnine koje se izvlašćuju radi građenja, rekonstrukcije i održavanje javnih cesta postaju opće dobro od interesa za RH. Najvažniji pravni učinak proglašenja javnih cesta općim dobrom je isključenje javnih cesta iz općeg vlasničko-pravnog režima, a time i iz mogućnosti da se na njima po bilo kojoj osnovi, kao što su npr. pravni posao, zakon, odluka suda ili druge nadležne vlasti, stječu vlasništvo i ograničenja stvarna prava. Zbog toga se na javnim cestama ne može provoditi niti ovrha, na njima se ne mogu osnovati prisilna založna prava u postupcima osiguranja, a javne ceste ne ulaze u imovinu osoba koje su po zakonu njima ovlaštene upravljati. Sve to na određeni način osigurava i posebnu zaštitu javnih cesta kao dobra od interesa za RH. Nadalje, propisuje se jasni izričaj odredbi zakona da troškovi izrade projekata i građenja komunalnih, vodno-gospodarskih i energetskih građevina kao i građevine elektroničkih komunikacija na javnim cestama prilikom građenja ili rekonstrukcije javne ceste snosi investitor tih građevina te je isti dužan snositi sve troškove uz izmještanje postojećih komunalnih i drugih građevina izvan cestovnog zemljišta. Na taj način izbjegava se, odnosno ispravlja postojeće uređenje prema kojem općim dobrom postaje i infrastruktura koja je izgrađena na ili izvan cestovnog zemljišta uslijed čega održavanje i korištenje te infrastrukture pada na teret osoba ovlaštenih za održavanje ceste, a ne na osobe koje su registrirane, specijalizirane i opremljene za te poslove. Takvo je rješenje ekonomski neučinkovito budući da infrastrukturu održava osoba koja nema potrebnih znanja, vještina, kadrova i opreme za učinkovito obavljanje poslova održavanja te infrastrukture. Ja ću sada nabrojiti još nekoliko pitanja koja se ovim zakonom, odnosno izmjenama i dopunama zakona uređuju. To su: izuzimanje elektroničkog sustava za naplatu cestarine od primjene Zakona o institucijama za elektronički novac. Uplata naknade za financiranje građenja i održavanja javnih cesta, preuzimanje na održavanje i upravljanje infrastrukture izgrađene na i izvan cestovnog zemljišta, izvlaštenje radi izmještanja infrastrukture izvan cestovnog zemljišta. Nepotpuno izvlaštenje radi izmještanja infrastrukture izvan cestovnog zemljišta, promjene granice pomorskog dobra radi građenja rekonstrukcije i održavanje javne ceste, ukidanje statusa javnog vodnog dobra u vlasništvu RH radi građenja, rekonstrukcije i održavanja javne ceste i još daljnja pitanja koja mislim da je u ovoj raspravi bespotrebno posebno ponavljati s obzirom da smo svi dobili ovaj prijedlog. No, građanima će biti posebno interesantna odredba članka 13. izmjena i dopuna zakona kojim se predlaže na drukčiji način riješiti pitanje odgovornosti za štetu nastalu na vozilu zbog iznenadnog naleta divljači na javnu cestu o kojem je eto i kolega Denona u ime kluba SDP-a maloprije i govorio. Naime, Zakonom o lovstvu propisano je da odgovornost za nastalu štetu na vozilu snosi vozač ukoliko nije prilagodio brzinu kretanja uvjetima na cesti tako da može pravovremeno postupiti po prometnom pravilu ili znaku, a u protivnom pravna osoba koja gospodari prometnicom na kojoj je šteta nastala. Iznimno od ove odredbe štetu snosi ovlaštenik prava lova ako je šteta uvjetovana vršenjem skupnog lova. Ovakvom odredbom odstupa se od obvezno-pravnog principa da za štetu nastalu na vozilu zbog naleta divljači odgovara osoba koja gospodari lovištem iz čijeg područja potječe divljač koja je takvu štetu prouzročila po kriterijima objektivne odgovornosti. Nadalje, isto tako ovom odredbom Zakona o lovstvu kojom se intervenira u dosadašnju objektivnu odgovornost osobe koja gospodari lovištem neosnovano i neutemeljeno se zadire u osnovne principe hrvatskog obveznog prava i Zakona o obveznim odnosima, a objektivna odgovornost se prebacuje na osobu koja upravlja prometnicom na čijoj strani u odnosu na prouzročenu štetu ne postoji nikakva uzročna veza koja bi mogla biti temelj objektivne odgovornosti. Stoga se predlaže da su osobe koje upravljaju javnom cestom odgovorne samo ukoliko nisu postupale sukladno članku 7. ovog zakona. Ja ću navesti jedan primjer, u zagrebačkoj županiji prošlo ljetnu situaciju cesta Velika Gorica-Kravarsko kad su radovi na autocesti, odnosno autoputu Zagreb-Sisak prouzročili masovno bježanje divljači iz njihovih domaćih terena, odnosno terena na kojem su svakodnevno, na one na kojima su se divlje životinje najčešće same osjećale sigurno, ali zbog nepoznavanja terena upravo su ovi naleti srna bili svakodnevni, štete nemjerljive i one materijalne i one druge prirode, a snosili su ih vozači. A i one koje je pretrpjela divljač, a da ne spominjem mnoge situacije kada su u takvim naletima svjedočila i djeca u oštećenim automobilima i bila prisiljena gledati udarenu srnu npr. kako ugiba. Iako ovaj članak regulira tek odgovornost za … štete nastale naletom divljači trebalo bi obvezati izvođače radova na javnim cestama da zaštite i vozače i divljač postavljanjem privremene ograde na područjima za koje je izvjesno da su staništa divljači i da će divljač biti uznemirena. I na kraju, s obzirom da smo puno toga već danas čuli ovdje o ovim izmjenama i dopunama zakona, navedene izmjene i dopune Zakona o javnim cestama smatramo bitnim za uklanjanje dosadašnjih prepreka učinkovitom upravljanju i održavanju javnih cesta. Stoga će Klub zastupnika HSS-a podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepo zastupniku Klemeniću. Iscrpljene su sve prijave za raspravu. Riječ je zatražio zaključno državni tajnik Željko Tufekčić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Zahvaljujem gospodinu Klemeniću jer mi je pomogao u mom dijelu posla objasnivši ja mislim posebice ovaj dio koji se odnosi na lovstvo i naknade za štete koje učine divljač. Evo ja isto nisam pravnik, ali ću svejedno pokušati objasniti ova vaša pitanja, ove pravničke dvojbe. Naime, što je temeljna razlika između općeg dobra i javnog dobra? Temeljna razlika je propisana Ustavom i Zakonom o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Naime, opće dobro nema titulara vlasništva. Znači nema, nije uopće u vlasničko-pravnom režimu. Znači vlasnik nije ni RH ni Republika Austrija, ni Republika Mađarska, nitko jer je opće dobro javno dobro u općoj uporabi je u vlasništvu RH. i prije svega govorimo o zemljištu u vlasništvu RH, a nakon izgradnje ceste dobivanja uporabne dozvole, onda to postaje javno dobro u općoj uporabi. Do tada je zemljište a i poslije ostaje u vlasništvu RH. Izgradnjom i dobivanje upravne dozvole postaje javno dobro u općoj uporabi. Da to pokažemo na konkretnom primjeru, ukoliko se nekakav vodovod nalazi na cestovnom zemljištu do sada budući je cestovno zemljište opće dobro, nema titulara vlasništva samim tim i sve što se na njemu nalazi je opće dobro i nema titulara vlasništva. Znači i taj neki vodovod koji bi po prirodi stvari vlasnik bilo nekakvo komunalno poduzeće ili netko drugi Hrvatske vode je opće dobro. Sada to prestaje biti. Znači više neće biti opće dobro, nego će se moći ostvariti pravo građenja ili nekakvo drugo stvarno pravo. Zemljište će uvijek biti u vlasništvu RH, ali će ta nekakva građevina moći biti u vlasništvu nekog drugog. I taj netko drugi će njome upravljati i održavati je. Do sada je bilo da je recimo HAC plaćao održavanja svih takvih objekata HEP-ovih, ovih onih. Znači tu je osnovna razlika. Što se tiče naknade koju ste spominjali naknade plaćanja, do sada je bilo opće dobro, znači nije bilo vlasništvo RH, pa je RH plaćala. Sada će to biti vlasništvo RH pa nema smisla da RH sama sebi nešto plaća. Kada su stranci u pitanju koncesionari kod koncesioniranja uvijek je obveza RH izvlaštenje zemljišta i izmještanje nekakvih postojećih instalacija koje se nalaze na prostoru buduće javne ceste. U svakom slučaju je RH ta koja će otkupljivati to zemljište ... jel ona i dalje ostaje vlasnik toga zemljišta, neće biti vlasnik koncesionar. Mislim ovaj dio o lovstvu da je gospodin Klemenić objasnio, mislim da nema potrebe. A što se tiče cijena spomenuli ste cijene i suglasnosti, znači da cijene kod HAC-a određuje HAC uz prethodnu suglasnost Vlade, a da to nije slučaj kod koncesioniranja. Taj dio zakona se ne mijenja. Vi ste čitali postojeći članak zakona. Međutim, taj dio jednako tako nije predmet zakona, jer se taj dio rješava koncesijskim ugovorima. I u koncesijskim ugovorima se propisuje način određivanja cijena. I to je gotovo isključivo slučaj da se dobiva tj. traži prethodna suglasnost koncendenta. Znači RH, odnosno Vlada mora dati prethodnu suglasnost, mislim obično su koncesijski ugovori propisani način i povećanje cijena s obzirom na promet, na porast cijena itd. porast inflacije se definiraju i moguća usklađenja cijena cestarina sa nekakvim drugim kretanjima. Ona je propisana. Pravo kada koncendent, koncesionar ima i na koji način dići cijenu. Ako koncendent to ne dopušta onda to obično kompenzionira koncsioraru iz vlastitih sredstava ne podizanja cijene cestarine. Evo ja mislim, nadam se da sam uspio dio toga objasniti. Zahvaljujem svim klubovima na raspravi, zahvaljujem svima na podršci ovom zakonu. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Ovom smo završnom riječi predstavnika predlagatelja završili raspravu o ovom konačnom prijedlogu zakona. Glasovat ćemo o njemu kada se steknu uvjeti. Istovremeno zaključujem ovaj prvi prijepodnevni dio sjednice Nastavljamo u 15,00 sati po dnevnom redu. Podsjetit ću vas Izbor članova Državnog odvjetničkog vijeća, a odmah potom toga Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnoj potpori poljoprivredi i ruralnom razvoju. Hvala lijepo i želim svima dobar tek.
Prelazimo na Konači prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnim cestama. Bio je hitni postupak, P.Z.E. br. 487. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnim cestama. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon je prihvaćen većinom glasova, 89 glasova za, 9 suzdržanih i 1 protiv.
Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sjednicu. - Izbor članova Državnoodvjetničkog vijeća, predlagatelj: Odbor za pravosuđe Koji je proveo postupak predlaganja članova Državnoodvjetničkog vijeća na temelju članka 144. i 145. Zakona o Državnom odvjetništvu. Prijedlog akta vam je dostavljen poštom. Predsjednica odbora. Ne. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. … [[Upadica se ne razumije.]] Ajde dobro. Klub HNS-a, gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Ušao je u … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Neću vam puno vremena oduzeti, ali smo smatrali ispred kluba ipak reći nekoliko riječi o ovoj vrlo značajnoj temi. Naime, bili smo svjedoci da smo se ovih nekoliko dana, a posebno jučer bavili kriterijima napredovanja u pravosudnoj struci. Govorili smo o Pravosudnoj akademiji i o Zakonu o Državnom odvjetništvu, i ovo je samo nastavak te serije zakona koji imaju isti cilj. Naime pokušaj odabira apsolutno najkvalitetnijih kadrova za pojedine funkcije u pravosudnom sustavu, u ovom slučaju se radi o Državnom odvjetništvu. Naime, kolegice i kolege imamo pred sobom cijeli niz prijedloga. Ja ne tvrdim da naš Odbor za pravosuđe nije posao odradio dobro, dapače smatram da su obavili posao na odgovarajući način i mi pred sobom imamo danas kandidate koje nam je uputio državni odvjetnik. Imamo pred sobom kandidate koje su nam uputili rektori naših pravnih fakulteta i imamo jasno i kandidate ispred pojedinih klubova u Saboru. I ono što me je potaklo da na klubu najprije razmotrimo ovu materiju, i da vam je ovdje u par minuta predočimo je zaključak, gdje se kaže: predlaže se Hrvatskom saboru za izbor 10 članova Državnog odvjetničkog vijeća, svi predloženi kandidati ovlaštenih predlagatelja, u zagradi 30, jer je utvrđeno da ispunjavaju uvjete za izbor. Ova riječ uvjeti za izbor nas je potakla da se javimo. Naime što znače uvjeti? I da li možemo možda ubuduće i nešto kvalitetnije raditi? Mi smo u klubu zaključili da je državni odvjetnik možda najbolje i najhrabrije odradio svoj posao. On je naime uzeo vrlo jasne kriterije, prije svega teritorijalnu zastupljenost, ali onda dakako i stručne i moralne kvalitete, ugled u struci i zajedno sa proširenim kolegijem Državnog odvjetništva kod tajnog glasovanja između uvijek tri kandidata za svako mjesto došao do jednog imena. I od 18 predloženika došli smo, po njegovom prijedlogu, na 6. Naime, on sugerira 6. Mislim da je to korektno. Mislim da su oni taj posao odradili hrabro do kraja. Imali su snage reći, da imali smo 18 prijavljenih, predloženih, ali smo to sveli po kriterijima struke na samo 6. I nas očito nama sugeriraju da ih podržimo. Ja se slažem s tim, ja se potpuno slažem s tim, i zato sam se javio jer ovdje smo malo sada dovedeni u situaciju da mi smo ti koji ćemo morati od šest predloženih kandidata od strane dekana pravnih fakulteta odabrati dva, i da ćemo od strane šest predloženih kandidata od strane saborskih zastupnika opet izabrati dva. Ja bih jako volio da su nam dekani također sugerirali od šest dvoje koji bitno odudaraju po kvaliteti, jer ako ste malo prošli njihove životopise, kolegice i kolege, onda ćete vidjeti da postoji velika razlika glede stručnog opusa ovih šest kandidata. Od onih koji su ostavili relativno malo traga u struci, do onih koji su ja bih rekao vrlo kvalitetno međunarodno prepoznati u svom stručnom radu, što je jako dobro. Malo me i zbunilo da smo ovdje stoji u izvješću našega Odbora za pravosuđe, za dva člana Državnoodvjetničkog vijeća iz reda stručnih profesora, sjednica dekana pravnih fakulteta utvrdila je kandidate sljedećim redom. Ono sljedeći me je malo zbunilo, misleći da je to vjerojatno nekakav red prioriteta koji su oni dali. Međutim ako uđete u materijale koje su nam oni poslali, onda to nije, to nije onaj redoslijed. Oni dapače uopće se nisu izjašnjavali, nego su nam dali šest imena i na nama je sada da prođemo njihove životopise i odlučimo. Isto tako se događa i sa članovima, odnosno kandidatima ispred klubova. Kolegice i kolege, ja bih evo pokušao zamoliti naš Odbor za pravosuđe, da i on ubuduće može nama sugerira. Ipak ste vi ljudi od struke, ipak ste vi ljudi koji poznate taj sustav puno bolje od mene koji sam liječnik. Ja bih jako volio da vi meni sugerirate temeljem stručnih, kvalitativnih kriterija tko je od tih šest u jednoj i drugoj grupi mi trebamo podržati. U Vijeću Europe sjedim kao član našeg izaslanstva i isto tako se tamo, kad se biraju suci iz Suda za ljudska prava, Odbor za pravosuđe tamo od tri predložena kandidata iz svake države uvijek svede prijedlog na jednoga, temeljem stručnih kriterija, pravnika koji sjede u tom odboru. I gotovo se nikada nije dogodilo da bi na plenarnoj sjednici parlamentarci glasali za nekoga drugoga. Poštuje se struka, poštuje se stav struke i želja je jasno da se unaprijedi taj sustav do jasno onih nekakvih granica do kojih se može temeljem argumenata s kojima raspolaže. Zato evo, zamolba je kluba HNS-a da nastavimo očito idemo u pravom pravcu, ali da budemo ubuduće još hrabriji i da nam vi koji ste pravne struke i koji sjedite u Odboru za pravosuđe možda čak sugerirate i koji od njih imaju prednosti pred drugim kandidatima kako bi to vijeće uistinu što bolje i što kvalitetnije odradilo svoj posao u budućnosti. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Sukladno članku 231. Poslovnika Hrvatskog sabora, o izboru članova Državnoodvjetničkog vijeća provest ćemo tajno glasovanje. S obzirom da je broj predloženih kandidata veći od broja koji se bira glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Prvo bih pročitao kakav je rezultat glasovanja za članove Državno odvjetničkog vijeća. Od ukupno 153 zastupnika glasačke listiće za izbor članova državno odvjetničkog vijeća iz reda zamjenika državnih odvjetnika primilo je 101 zastupnik, a glasovalo je 101 zastupnika i zastupnica. Nevažećih glasačkih listića nije bilo. Kandidati su dobili sljedeći broj glasova. Igor Bijelić nije dobio nijedan. Josip Čule 37, Danica Damjanović 5, Snježana Frković 36, Jozo Jurčević 62, Božena Jurković 4, Darko Karlović 93, Darko Klir 93, Željko Krpan 34, Zvonko Kuharić 64, Višnja Lončar 62, Drago Marincel 2, Krunoslav Stjepan Rajačić prazno, Vlado Sirotić u skladu s time isto prazno, Radovan Šantek 1, Tanja Šušak 59, Zvjezdana Verk 31, Milojko Vučković 3. Proglašavam da su za članove Državno odvjetničkog vijeća iz reda zamjenika državnog odvjetnika izabrani Jozo Jurčević, Darko Karlović, Darko Klir, Zvonko Kuharić, Višnja Lončar i Sanja Šušak. Objavljujem da je od ukupno 153 zastupnika glasačke listiće za izbor članova Državno odvjetničkog vijeća iz reda sveučilišnih profesora pravnih znanosti primilo 101 zastupnika listića i glasovalo 101, nevažeći 1. Kandidati su dobili sljedeći broj glasova. Igor Bojanić 4, Davor Derenčinović 65, Zlata Đurđević 90, Silvija Petrić 5, Saša Šegvić 29 i Petar Vejić 5. Proglašavam da su za članove Državno odvjetničkog vijeća iz reda sveučilišnih pravnih znanosti izabrani Zlata Đurđević i prof. Davor Derenčinović. Objavljujem da je od ukupno 153 zastupnika glasačke listiće za izbor članova Državnog odvjetničkog vijeća iz redova zastupnika Hrvatskog sabora primilo 101 zastupnik, a glasovalo 101, nevažećih glasova nije bilo. Kandidati su dobili sljedeći broj glasova. Ingrid Antičević-Marinović 79, Davor Bernardić 5, Stanko Grčić 3, Mario Habek 4, Milorad Pupovac 8, Josip Salapić 83. Proglašavam da su za članove Državno odvjetničkog vijeća iz reda zastupnika Hrvatskog sabora izabrani Josip Salapić i Ingrid Antičević-Marinović. Čestitam članovima Državno odvjetničkog vijeća na izboru i želim im puno, puno uspjeha u radu.
Hvala gospodine potpredsjedniče, štovani gospođe i gospodo zastupnici. Evo kratko uvod i obrazloženje. Kao i sve zemlje u okruženju tako i Republika Hrvatska suočila se sa posljedica svjetske ekonomske krize koja se očituje u negativnim stopama gospodarskog rasta ove godine. U očuvanju makroekonomske stabilnosti i stvaranje uvjeta za oporavak i stabilan gospodarski rast, veliki naglasak stavlja na provedbu takve fiskalne politike koja će osigurati likvidnost i stabilnost sustava javnih financija. Sukladno tome planirano je smanjenje rashoda državnog proračuna za iduće razdoblje što će se u određenoj mjeri dogoditi u sektoru poljoprivrede kroz smanjenje proračunskih sredstava za provedbu mjera potpora u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Godina 2010. najvažnija je godina u prilagodbi zakonodavstva i provedbi priprema za primjenu pravne stečevine Europske unije u pogledu potpora u poljoprivredi. U svjetlo najnovijih spoznaja i procjena ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnoj potpori u poljoprivredi uređuje sljedeća pitanja. Povećava se prag za obračun modulacije sa 36 tisuća na 100 tisuća kuna, također vrši se korekcija iznosa poticaja za … kukuruz sjetve 2008. godine, isto tako produljuju se rokovi za izvedbu nacionalnog programa za ruralni razvoj te podzakonskih propisa kojima se uređuju lokalne potpore višestruka sukladnost i mjere ruralnog razvoja. Također poboljšava se provedba dohodovne potpore. Jasnije se isto definira rješavanje inspekcijskog nadzora u drugom stupnju i isto tako usklađuju se prava za izravno plaćanje proizvođača sadnog materijala proizvedenog i deklariranog u 2008. godini a prodanog u 2009. godini. Važno je napomenuti isto tako da Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona neće imati učinka na državni proračun te će se isti provoditi preraspodjelom već odobrenih sredstava državnog proračuna za 2009. godinu. Zahvaljujem.
Hvala. Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj, Odbor za zakonodavstvo? Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo ovdje imamo danas Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnoj potpori poljoprivredi i ruralnom razvoju s Konačnim prijedlogom zakona i mogu jedino konstatirati da nema niti 6 mjeseci da smo donijeli zakon o državnoj potpori poljoprivredi i ruralnom razvoju gdje je predlagač isticao da su promjene nužne kako zbog prilagodbi na sustav zajedničke politike Europske unije, tako i zbog toga što važeći sustav ne može odgovoriti izazovima globalnih promjena koje se itekako odražavaju i na Hrvatske proizvođače. To su prve rečenice iz materijala od 6. mjeseca i smatrali smo da time pravimo jedan zaokret u cijelom ovom sustavu potpora. Međutim, i tada smo ukazivali da to nisu potpore usklađene još Europi, bilo je govora da su to prijelazne itd., ali eto dobili smo jedan novi Zakon i mislili smo da s time smo riješili neke stvari. Međutim, već danas nešto što je tvrdo obećano za čega se Vlada i Ministarstvo poljoprivrede zalagalo pokušava se vidimo iz ovoga mijenjati. I to će kao što je bilo i prije mijenjanje ići kroz evo danas ovdje imamo 8 članaka, vjerojatno će uskoro biti novih promjena vjerojatno će biti 10 ili manje članaka, ali ono što je bitno i što želim naglasiti nitko se neće pitati koji novci stoje iza toga, koliko naš taj proizvođač gubi i koliko možda dobiva jer toga u proračunu nema, u ovim promjenama toga nema samo jedinična vrijednost. Ja ću pokušati na ovome članku 5. prikazati što taj članak 5., a on kaže članak 82. briše se, to je jedan članak koji bi, eto brišemo 82. a što brišemo ustvari. U obrazloženju stoji da se poticaj umanjuje od 2250 kuna za silažni kukuruz, sjetve 2008. godine i da će se isplatiti u inicijalnoj visini od 1250 kuna kao iznos poticaja za krmno bilje. Postavljam si sada kada idemo jednom kronologijom, kako je uopće došlo do toga da se potiče kukuruz sa 2250 kuna. To se sve dešavalo u ovoj godini, i 8. siječnja 2009. Vlada Ive Sanadera uredbom koja uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Sabora, a to je termin bio kada Sabor nije radio, dodaje u važećem Zakonu novi redak, iza krušna žita, pšenice i raž novi redak koji glasi kukuruz po hektaru 2250 kuna. Nismo ni Sabor o tome nije ni raspravljao, poslije to po onome sustavu da se potvrdi ta uredba. Postavlja se pitanje zašto je baš u tom razdoblju odmah poslije nove godine donesena takva uredba, pa vjerojatno lokalni izbori su bili pred vratima pa nije loše da i za kukuruz podignemo potporu, to će tako i tako Sabor potvrditi koliko je to novca tada nitko nije ni pitao ni to nije bilo važno. Međutim, u 6. mjesecu 2009. pri izradi novog Zakona o kojem sam rekao nešto na početku, netko pri kraju u članak 82., Zakon ima 85. članaka dodaje da poticaji za silažnji kukuruz sjetve 2008. godine da će se isplatiti u visini od 2250 kuna. Gospodo, kada je donio ovaj Sabor taj zakon silažnji kukuruz već je odavno bio pojeden i vrlo dobro se znalo koliko ga je bilo zasijano, kakav je bio prihod po hektaru i ukupna proizvodnja. Međutim, nitko tada o tome ništa nije rekao od predlagača, a evo ja ću vam danas reći da je to bilo posijano 2008. godine 29 tisuća 892 hektara površina silažnjog kukuruza. Da je prirod bio 37,5 tona po hektaru i da je bila ukupna proizvodnja od milijun 120 tisuća 226 tona ukupna proizvodnja. Indeks proizvodnje u odnosu na 2007. godinu bio je 156. Ja sam na osnovu tih podataka sada izračunao da je za taj silažnji kukuruz bilo potrebno isplatiti 67 milijuna 257 tisuća kuna. Mnogi su imali vjerojatno tu kalkulaciju koliko će na svojih 10, 50, 100 ili više hektara dobiti sredstava. Tada nitko nije govorio o tim novcima, ali se napisalo da će se ti novci isplatiti. Sljedeće pitanje je za čega se koristi taj silažnji kukuruz? Vjerojatno je postojao razlog zašto se on stavio i da se ta premija potpora povećava. Taj silažnji kukuruz prvenstveno je 50% obroka za krave u proizvodnji mlijeka. Znamo i situaciju sa mlijekom. Protesti seljaka u 6, 7. mj. prije nekoliko dana opet su bili ti protesti, odnosno traži se i rezultat obećanja u 7 mj. tada i današnje premijerke i potpredsjednika Polančeca da se za intervencije na tržištu intervenira proizvođačima mlijeka i tada je rečeno i dato 180 milijuna za proizvođače mlijeka u sljedećih 6 mj. Tih 6 mj. prošlo je prošli tjedan i kada su sada ponovno ti proizvođači došli kod ministra Čobankovića produljilo se to do 31.03.2010., što je vjerojatno novih 100 milijuna. I što dalje? Ovo ministarstvo ili prihvaćenja novih obećanja ili nove izmjene Zakona o potporama. Upravo ovu kronologiju članka 5. iznio sam da pokažem kako se ne smije raditi jer za uspješnost rada gospodarstva je potrebno da država da određene gabarite, a to su u ovome slučaju i ove potpore u kojima i sa kojima može poduzetnik raditi, a ne da ih mijenjamo svako malo. Zato upravo i ne možemo prihvatiti ovakav način smanjivanja ovoga silažnjoga kukuruza jer smatram i zbog toga smo i dali naš 4 zastupnika amandman na članak 5. da se on briše jer upravo ovo smanjivanje potpore za silažnji kukuruz iz 2008. godine na tih 29 tisuća hektara sigurno će oštetiti one koji su računali na takove potpore. Oni koji su prvenstveno i proizvođači mlijeka i koji su upravo ukalkulirali te potpore u cijenu koštanja te litre mlijeka. Ovim uskraćivanjem potpora dovodimo ih još u težu gospodarsku situaciju. Mislim da mi trebamo proizvođačima dati mogućnost da oni imaju određene gabarite sa kojim sredstvima mogu računati od strane države i na osnovu toga i stvarati određenu cijenu koštanja litre mlijeka, a ne rješavati sa obećanjima, odnosno kada se pojave pred ministarstvom, ne znam pred bilo kojom institucijom i na osnovu toga dati im mogućnost da sa jednim pritiskom i oni koji rade i koji ne rade dobro dobiju određena sredstva. Zbog toga smatram da je ako smo već donijeli takvu jednu odredbu i ako smo rekli da će se to isplatiti mislim da je korektnije da se isplati nego da se skida ta potpora, da se vraća na onih 1250 kuna, nitko ministarstvo nije tjerao da podiže na 2250 kuna i da umjesto ovih ne umanji taj iznos za tih 29 tisuća hektara za skoro 30 milijuna kuna. Što se tiče povećanja praga modulacije u ovome dijelu mislim da je to dobro. Dobro je u situaciji kada ćemo zahvatiti još jedan veći broj ovih jer sigurno do 100 tisuća nisu neki ljudi koji će na to se obogatiti premda takove modulacije bile su i u prethodnom zakonu. Međutim, nije se to nažalost ni koristilo ni provodilo. Dobro je da će se 95% OPG-ova biti isključeno iz ovih modulacija, ali isto tako postavlja se i pitanje što znači da 5% ukupnog broja korisnika uzima 57% potpora? Mislim da je zato obveza ministarstva da ovaj iznos, ovih 5% korisnika, da vrate taj iznos putem modulacije i da to koristimo u ruralnim poticajima, u ruralnom dijelu jer sigurno nažalost prema ovim daljnjim odredbama najslabiji i oni staračka domaćinstva vjerojatno neće moći u sustav PDV-a i vrlo lako mogli bi ostati bez poticaja u potpunosti. Zbog toga treba striktno provoditi ovaj dio modulacija i ovih 57% poticaja kod ovih 5% ukupnih korisnika vratiti u ovaj dio za ruralni razvoj i na taj način omogućiti i onima koji ne budu, koji će postat sigurno socijalni slučajevi, da se kroz taj dio im dade određeni dio potpora za njihov razvoj. Na kraju što se tiče ovog dijela vezanog za donošenje i traženje produljenja oko ovog Nacionalnog programa za ruralni razvoj do konca studenog 2010., odnosno 11 mjeseci u roku. To si sami postavljate uvjete, premda bi taj dio a govorili smo o Nacionalnom programu za ruralni razvoj ako želimo povući određena sredstva a oni će biti preko 50% od europskih, tada bi sigurno bilo kvalitetnije i bolje da to što prije napravimo i da što prije o tome raspravimo i da na taj način pokušamo što spremnije ući kada budemo u toj situaciji da povlačimo ta sredstva. Evo to je ono što u ime kluba SDP-a mogu reći i mislim vezano za amandman koji smo dali ovisno će biti o tome naše glasovanje za ove izmjene zakona o državnoj potpori. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a gospodin zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Na početku klub Hrvatske narodne stranke će podržati ovaj prijedlog zakona. Naime, činjenice i svjedoci smo da imamo jedan doslovce rusvaj u zakonodavstvu koju uređuje poljoprivrednu proizvodnju i koji rusvaj pokušavamo sa nizom zakona dovesti u nekakav red i stvoriti zakonodavnu podlogu, a da bismo mogli u trenutku ulaska u Europsku uniju i koristiti sredstva koja su nam na raspolaganju a 2012. 242 milijuna eura, 2013. 438 milijuna eura ili ukupno 680 milijuna eura kao potencijal. A prema svim simulacijama nažalost taj potencijal je manji od polovice sa konkretnim projektima i konkretnim programima i zato i ovaj zakon nakon 6 mjeseci opet ide u zakonodavnu proceduru da bi se koliko toliko čitave stvari dovele u nekakvu normalu u nekakav red, a u konačnosti sasvim sigurno u djelu poljoprivrede koncem 2013. imat ćemo negativan saldo, drugim riječima manje ćemo iskoristiti financijsku omotnicu koja nam se daje na raspolaganje za sektor poljoprivrede, nego ćemo uplatiti europske poreze. Ja želim podsjetiti sve nas i sve vas da je u lipnju 2003. godine prihvaćen zajednički dogovor o reformi poljoprivredne politike unutar Europske unije, 2003. godine. Da je Unija s prihvaćanje reforme zakoračila u jednu potpuno novu zajedničku poljoprivrednu politiku koja ima svoj rok do 2013. godine, da je razlog o odluci za prihvaćenje reforme razloga bilo više, a jedan od najvažnijih pregovori u okviru Svjetske trgovinske organizacije na području liberizacije trgovine poljoprivrednim proizvodima i da se reforma o poljoprivrednoj politici Europskoj uniji, Europska unija poručila svim svojim glavnim trgovinskim partnerima, a prije svega državama u razvoju da je kao najveći svjetski izvoznik hrane spremna napustiti model poljoprivrede koji uzrokuje ozbiljne smetnje na svjetskom tržištu poljoprivrednih proizvoda, postupno smanjivati i ukloniti izvozne subvencije i povećavati dostupnost zajedničkom tržištu Europske unije. Poljoprivredi se pridaje jedna potpuno druga dimenzija, a to je briga o općem dobru, zaštita okoliša, sprečavanje odlaska ljudi sa sela, razvoj ruralnog područja, sigurnu i kvalitetnu hranu i jačanje ekonomske moći regije, dobrobit životinja itd. Ponavljam 2003. godine. Mi smo danas u 2009. godini. Koliko smo mi u tom segmentu zakonodavno i stvarno u praksi odradili, ponavljam odradili a da bi se približili ciljevima koje je Europska unija odredila 2003. godine, a od 2013. mijenja model i prilagođuje se novim uvjetima i novim mogućnostima. Reforma zajedničke poljoprivredne politike nalaže da poljoprivrednici moraj za dobivanje poticaja ispunjavati uvjete na području zaštite okoliša, zdrave hrane, identifikacije i registracije životinja, prijavljivanje bolesti i dobrobit životinja ili ukupno 19 različitih direktiva. Površine moraju biti obrađene u skladu s dobrom poljoprivrednom i ekološkom praksom da ne bi došlo do zapuštanja i nekih drugih ekoloških problema. Svaka država članica mora osigurati da će površine koje se prilikom pregovora oko ulaska zemlje u Europsku uniju bile tretirane i vođene kao pašnjaci to i ostati. Naime, zašto to govorim? Mi u klubu Hrvatske narodne stranke da upravo te činjenice su osnova i temelj u kojem pravcu Hrvatska kao organizirana država mora, morala ili je trebala voditi poljoprivrednu politiku i uskladiti poljoprivrednu politiku sa ciljevima Europske unije s obzirom na naš izvjestan ulazak u Europsku uniju. I ono što je najvažnije potrebno je osigurati i osigurava se vrlo jasna strategija poljoprivrede u tom periodu na koju činjenicu smo mi u klubu Hrvatske narodne stranke uvijek upozoravali, a pogotovo prilikom svake rasprave bez obzira o kojem zakonu u segmentu poljoprivrede smo raspravljali u Hrvatskom saboru. I smatramo da temeljem ovih principa i poštivanje ovih odrednica, da jedino na taj način hrvatski proizvođači mogu zauzeti jedan vrlo konkretan plan i cilj proizvodnje na jedno duže razdoblje, a ne kao što je primjer kod nas. Svaki novi ministar donosi neke nove poticaje, neki proizvodi ostvaruju poticaj po tri osnove, a u svakom slučaju uvijek i u pravilu ovisno o potrebi kupovanja političke ili brige o jednom segmentu ove države, a taj segment govorim o poljoprivrednoj politici, seljačkim poljoprivrednim gospodarstvima danas je u jednoj izuzetno teškoj situaciji. Čast izuzecima, ali veliki dio koji su bili prisiljeni ne obrađivati ono što su imali, koji su bili prisiljeni napustiti onu proizvodnju koju su imali, koji su prisiljeni reagirati u trenutku kada im stvarno voda dođe do grla i kada Vlada mora u pravilu intervenirati sa vatrogasnim mjerama. Međutim, 2012. je vrlo blizu, a da ne govorim o svim ostalim godinama dalje. I tu možda leži jedan od razloga zašto nikada od 2002. godine u ovoj sabornici nije se raspravljalo o stanju u poljoprivredi, a po novom Zakonu o poljoprivredi samo Izvješće o stanju u poljoprivredi bit će objavljeno u Narodnim novinama i to je oblik transparentnosti informiranja kojega predlaže Vlada Republike Hrvatske prema segmentu poljoprivrednih gospodarstava. Sam ovaj Zakon o državnoj potpori poljoprivredi i ruralnom razvoju, mi u klubu Hrvatske narodne stranke želimo upozoriti na tri stvari. Prvo, višestruka sukladnost. Što znači višestruka sukladnost? Na nju smo upozoravali i koje su posljedice za poljoprivredno gospodarstvo poštivanje višekratne sukladnosti koja je definirana u članku 8. Naime, višestruka sukladnost nije ništa drugo nego pridržavanje i provođenje 19 direktiva u sklopu dobre poljoprivredne prakse. I mislim da bi bilo dobro da resorno ministarstvo napravi jednu anketu i da vidi dimenziju koliko je uopće poljoprivrednika čulo za višestruku sukladnost, što znači za njih. Što za njihovo gospodarstvo znači višestruka sukladnost i da li uopće su svjesni što višestruka sukladnost znači za njihovo gospodarstvo, da je to investiranje u gospodarstvo. Kakva nam je financijska situacija u poljoprivrednim gospodarstvima, da li su uopće mogući. Da li uopće mogu investirati, a mi donosimo zakonsku obvezu. Činjenica da veliki dio poljoprivrednih gospodarstava je prezaduženo. Činjenica da otkupljivači ne plaćaju unutar nekakvog normalnog roka plaćanja. Činjenica da cijene proizvoda padaju, da cijene inputa rastu, a u ovom trenutku u prosjeku 78% farmi u Hrvatskoj nema adekvatne smještajne prostore i poljoprivrednici će biti prisiljeni ukoliko će htjeti dalje baviti se sa stočarskom proizvodnjom poštivajući ovu višekratnu sukladnost, izgraditi i skladišne kapacitete. Samo na primjer u Varaždinskoj županiji želim podsjetiti da poštivanje nitratne direktive na osnovu popisa poljoprivrede iz 2003. godine stajati ili bolje rečeno ukupno će biti potrebno investirati 78 milijuna eura. Na jednom primjeru staje od 40 krava to je investicija od cirka 50000 eura. Iz kojih sredstava će seljaci to investirati? Naime, sve to navodimo mi u klubu Hrvatske narodne stranke navodimo čisto da upozorimo da je potrebno uložiti daleko više energije i volje i novaca i znanja nego sa prijedlogom izmjena nečega što je europska obveza, ali ne ocjenjujemo i ponašamo se kao dobri učenici prema europskim pregovaračima kad unosimo u naše zakonske odredbe nešto što realno nismo u stanju ostvariti. Nadalje, integralni sustav za administraciju izravnih plaćanja ili bolje rečeno ar kod sustav. Koliko je nama poznato, da bi se netko upisao u ar kod sustav potrebno je donijeti posjedovni ili vlasnički list. I sad vas ja pitam kolegice i kolege, da li uopće netko u ovoj državi upoznat sa stanjem na terenu. Koliko OPG-a ima sređene imovinsko-pravne odnose, da li smo proveli kakvu kampanju kako bi ljudima omogućili što brže i lakše sređivanje dokumentacije. I to je jedan primjer gdje će seljak morati investirati, jer ukoliko ne investira, ukoliko ne uđe u ovaj sustav on će na indirektni način jer neće moći ostvariti poticaj ili direktan način biti sankcioniran. I tu se postavlja pitanje koje je okvire tim ljudima stvorila država, a to je osnovna zadaća da pomogne tim seljacima. I ta priča bi se mogla svesti na čisto usporedbeno imaš štap za ribolov, znaš di je riba, ali nemaš flaks i nemaš udice. Nadalje, sustav modulacije. U stavku 2. točka 2. 4% je malo čudna. To drugim riječima znači oni koji dobiju više plate manje. I mislim da bi prije svega svaka zemlja unutar Europske unije, da svaka zemlja Europske unije, unutar Europske unije ima svoju poljoprivrednu politiku i način plaćanja potpora. I smatram da bi Hrvatska trebala odrediti gornji maksimum u dobivanju potpora, jer u okruženju Hrvatske postoje zemlje koje to konzumiraju i kod njih je to sasvim drugačije riješeno. Neke imaju ograničenje za 20 krava i 100 hektara ili slično. Ali u zemljama gdje nije takva modulacija je i puno veća. Pravilo bi trebalo biti, ako dobiješ više i više ti treba uzeti, jer troškovi proizvodnje na 5 hektara razbacani na više dijelova i 200 hektara u komadu nisu isto. Ako je poticaj razlika u cijeni uslijed vrste i načina proizvodnje onda bi se i mi trebali tako ponašati. Stoga predlažemo da modulacije u razredu između 100000 i 2 milijuna i 160 bude znatno manje od sad predloženog. A za potpore veće od 2 milijuna i 160 da bude znatno veća, a slobodno bih rekao i 30 i 50%. I na kraju kako je ovaj zakon zapravo tehničke prirode, mi u klubu Hrvatske narodne stranke ćemo podržati. Međutim, isto tako upozoravamo na neozbiljnost i šlampavost predlagatelja kad se predlažu zakoni. U šest mjeseci govorimo o istoj temi, da nema vizije. Ali isto tako upozoravam na neusklađenost, predlaganju pojedinih rješenja unutar jednog te istog resora. Da li posljednje kadrovsko osvježenje u Ministarstvu poljoprivrede, ruralnog razvoja ima šanse stvari u tom području postaviti u neku kolotečinu koja će biti dobra za poljoprivredne proizvođače to ćemo uskoro vidjeti. Međutim, sasvim sigurno na tom području poljoprivredni proizvođači s punim pravom imaju biti izuzetno razočarani. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Krešo Filipović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Evo pred nama se nalazi Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o državnoj potpori u poljoprivredi i ruralnom razvoju kojeg je ovaj Visoki dom usvojio prije nešto više od pet mjeseci ili točnije 3. srpnja 2009. godine. Odmah na početku ove svoje rasprave želim reći kako ćemo mi iz Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnoj potpori o poljoprivredi i ruralnom razvoju, kao što smo napose to učinili i prilikom donošenja potpuno novog zakona, koji u ovom pretpristupnom razdoblju praktično predstavlja temelj za postupnu prilagodbu nacionalnog sustava potpora sa zajedničkom poljoprivrednom politikom Europske unije, i to u području tržišno cjenovne politike i politike ruralnog razvoja. Naravno da prilagodba nacionalne poljoprivredne politike, sa zajedničkom poljoprivrednom politike Europske unije, a u sklopu nje i reforma sustava potpora, nije započela od jučer, već ona traje već duži niz godina, praktično od 2001. godine kada smo donijeli novi zakon, do neki dan važeći Zakon o poljoprivredi. I upravo iz toga razloga mada suština predloženih izmjena i dopuna zakona nije daljnja reforma sustava potpora u Republici Hrvatskoj, reći ću nekoliko rečenica o razvoju nacionalnog sustava potpora o poljoprivredi proteklog razdoblja. Dakle prisjetimo se kako je Zakon o državnoj potpori u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu donesen još 2002. godine, kada je on tada praktično predstavljao značajan zaokret u poljoprivrednoj politici Republike Hrvatske. Uspostavljeni sustav potpora koji je primjenjivan do sredine ove godine, bio je znatno transparentniji, te iz godine u godinu financijski izdašniji u odnosu na prethodni sustav. Od tog trenutka potpore uistinu postoji jedan od ključnih mehanizama provedbe poljoprivredne politike u Republici Hrvatskoj, s obzirom na činjenicu da smo tada zauzeli stav da je potrebno u potpunosti razdvojiti komercijalne potpore od onih nekomercijalnih. Znači one potpore koje su namijenjene proizvodnji za komercijalna poljoprivredna gospodarstva. Istovremeno su stvorene pretpostavke za početak strukturnih reformi hrvatske poljoprivrede uvođenjem modela kapitalnih potpora, te potpora ruralnom razvoju, koje su s vremenom unapređivane i u kvantitativnom, ali i u onome kvalitativnom smislu. Ovdje posebno želim naglasiti 2004. godinu kada su doneseni operativni program razvoja govedarske proizvodnje, te operativni programi podizanja višegodišnjih nasada. Naravno u narednim godinama doneseno je još nekoliko operativnih programa. Dakle, ovakav pristup u proteklim godinama kada je znatno više novca odlazilo za opremanje i tehničko tehnološko unapređenje proizvodnje, te kroz operativne programe za povećanje obijma poljoprivredne proizvodnje, poglavito kada je u pitanju proizvodnja voća, grožđa, maslina, te mesa i mlijeka, zasigurno je značajno pridonio strukturnim reformama hrvatske poljoprivrede. Dakako samim time i podizanju ukupne konkurentnosti hrvatskih poljoprivrednih proizvođača. Spomenuta činjenica koja govori o povećanju obijma proizvodnje danas se pokazuje iznimno važnom kroz proces pregovaranja sa Europskom Komisijom, kada su u pitanju proizvodne kvote, te ukupna financijska omotnica, pri čemu se uzimaju za njihovo određivanje određena referentna razdoblja. To pojednostavljeno rečeno znači kako veća poljoprivredna površina osigurava veću količinsku proizvodnju, a veća količinska proizvodnja daje veće šanse za veće proizvodne kvote, te izdašnija financijska sredstva, što se prema preliminarnoj omotnici financijskoj pokazalo točnim. Ono što smatramo potrebnim istaknuti kao problem kada je u pitanju politika potpora u poljoprivredi, s kojom su se suočavale sve zemlje bivše pristupnice Europskoj uniji, a danas i Republika Hrvatske, jeste taj jedan raskorak u kojem su se nalazile u trenutku pristupanja Europskoj uniji. Naime, dok Europska unija ima velikih problema sa suficitom u poljoprivrednoj proizvodnji, zbog čega kroz reformu sustava potpora, a bilo ih je četiri u posljednjih 15 godina, teži ka smanjenju proizvodnje i proizvodnih potpora uvođenjem sheme jedinstvenog plaćanja po gospodarstvu, uz istodobno očuvanje održivosti poljoprivredne proizvodnje te dostizanja najviših standarda kada je u pitanju kvaliteta proizvoda, zdravlje ljudi, dobrobit životinja i zaštita okoliša. S druge strane sve zemlje pristupnice, uglavnom kao i danas Republika Hrvatska imaju problema sa deficitom u toj proizvodnji i teže ka povećanju te proizvodnje kako bi stvorili u pregovoru sa Europskom Komisijom, prije ulaska u Europsku uniju sebi bolje pregovaračke pozicije. Dakle za postizanje toga cilja ključna je politika potpora koja ide u pravcu podizanja razine proizvodnje, i jačanja konkurentnosti poljoprivrednih proizvođača, kako je napose Republika Hrvatska i provodila u proteklih nekoliko godina, ali je isto tako ključno ići u pravcu postupnog usvajanja europskih standarda kroz zakonodavnu i institucionalnu prilagodbu kako bi ulaskom u Europsku uniju bili u potpunosti sposobni povlačiti sredstva iz europskih fondova namijenjenih poljoprivredi. Upravo novi Zakon o državnoj potpori poljoprivredi i ruralnom razvoju, kojeg smo ljetos usvojili, pretpostavlja postupnu prilagodbu nacionalnog sustava potpora sa zajedničkom poljoprivrednom politikom Europske unije, u području mjera tržišta cjenovne politike i politike ruralnog razvoja, koja ujedno omogućava primjereno prijelazno razdoblje našim poljoprivrednicima kako bi se što bolje pripremili za konkurentan nastup na zajedničkom, ali iznimno zahtjevnom tržištu poljoprivrednih proizvoda Europske unije. Dakle politika potpora uređena Zakonom o državnoj potpori, kakvog danas imamo još uvijek se nalazi u određenom raskoraku sa politikom potpora u Europskoj uniji, što je sasvim razumljivo u ovom trenutku. S obzirom da je takav pristup dopušten, mi iz Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, smatramo kako je dobro da smo ga zadržali do ulaska u Europsku uniju jer je on u interesu naših poljoprivrednih proizvođača. Kao što sam u uvodnom dijelu rekao, Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnoj potpori poljoprivredi i ruralnom razvoju, ne predviđa nikakve značajnije promjene koje bi značile dodatnu prilagodbu sustavu potpora, sa onim sustavom potpora u Europskoj uniji, nego se radi o nekoliko izmjena kojima se prvenstveno rekao bih pokušava prilagoditi trenutnoj gospodarskoj situaciji u Hrvatskoj, a s ciljem ublažavanja posljedica koje bi mogle imati, i koje bi najteže mogle pogoditi mala uglavnom obiteljska poljoprivredna gospodarstva. Dakle, predložene izmjene i dopune zakona donose nam sljedeće novine. Povećava se prag za obračun modulacije sa 36 na 100 tisuća kuna. Ja neću posebno o tome govoriti, govorili su o tome moji prethodnici. Povećava se intenzitet potpore dohotku poljoprivrednih gospodarstava sa 12 na 24 tisuće kuna. Omogućava se ostvarivanje prava na poticaj za sadni materijal, koji je proizveden i priznat u 2008. godini, a prodan tijekom prvog polugodišta ove godine. Pomiče se rok za izradu Nacionalnog programa za ruralni razvoj, čime se njegovo donošenje usklađuje sa rokom za donošenje Nacionalnog programa za poljoprivredu i ruralni razvoj, te rokovi za izradu određenih podzakonskih propisa. Na kvalitetniji i primjereniji način se određuju članovi povjerenstva za rješavanje o žalbama protiv rješenja poljoprivrednih inspektora, te njihovi stručni uvjeti. O članku 5. ja neću previše govoriti, jer je kolega Bodakoš dosta toga rekao u ime kluba, pa je gotovo svoju cijelu i raspravu posvetio članku 5. i mislim da nije potrebno ponavljati što taj članak regulira. Na kraju Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržat će usvajanje predloženih izmjena i dopuna Zakona o državnoj potpori poljoprivrednom i ruralnom razvoju, prvenstveno iz razloga što se njime u jednom dijelu uvažavajući trenutno teško ekonomsko stanje, nastoji dohodovno pridonijeti i pripomoći najranjivijim skupinama obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a, gospodin zastupnik Boris Klemenić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicom. Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o državnoj potpori poljoprivredi i ruralnom razvoju uredit će se nekoliko pitanja od kojih držimo najznačajnijim izdvojiti nekoliko njih. Čuli smo već u prethodnim izlaganjima povećanje praga za obračun modulacije sa 36 tisuća kuna na 100 tisuća kuna. Dosadašnji prag za primjenu modulacije po poljoprivrednom gospodarstvu koji iznosi 36 tisuća kuna i uvjetuje da su primatelji potpore ispod tog praga isključeni pokazao se u praksi preniskim. Posebice je taj iznos danas neprimjeren s obzirom na trenutačnu gospodarsku situaciju i stanje u sektoru poljoprivrede, koji razmjerno najteže pogađa skupinu gospodarstava koji imaju godišnje primanja od 40 do 140 tisuća kuna. Stoga je vrijedno napomenuti da prihvaćanje prijedloga kojim se taj prag povećava na 100 tisuća kuna omogućava isključivanje 95% gospodarstava iz modulacije. Na temelju isplata za proizvodnu 2008. godinu utvrđeno je da je u kategoriji do 36 tisuća kuna bilo gotovo 80 tisuća poljoprivrednih gospodarstava, procjena je da bi se povećanjem praga na 100 tisuća kuna isključilo iz obračuna modulacije dodatnih oko 8,8 odnosno 8 tisuća i 800 poljoprivrednih gospodarstava koji su primatelji oko 19% ukupne potpore. Tako bi sustavom modulacije bilo obuhvaćeno oko 4800 najvećih gospodarstava a svi znamo da tih 4800 gospodarstava čine svega ukupno 5% ukupnog broja korisnika. To je vrlo mali broj ali na njih otpada više od 57% sveukupne potpore po osnovi izravnih plaća. Povećanje praga za primjenu modulacije na 100 tisuća kuna sukladno je naporima da se približno 95% korisnika izravnih plaćanja isključi iz primjene obvezne modulacije. Što se tiče usklađivanja prava na izravna plaćanja proizvođačima sadnog materijala, isto smo čuli u raspravi da su pojedini proizvođači sadnog materijala suočili se s problemom ostvarivanja poticaja na sadni materijal uslijed razlike u datumu i načinu podnošenja zahtjeva za plaćanje za sadni materijal sukladno važećem zakonu o državnoj potpori poljoprivredi i ruralnom razvoju i starom Zakonu o državnoj potpori u poljoprivredi i rudarstvu. Predložena prijelazna i završna odredba kojom se propisuje da će za sadni materijal koji je proizveden i priznat u 2008. godini a prodan od 1. siječnja do 15. lipnja 2009. godine korisnici moći ostvariti pravo na plaćanje za proizvodnju sadnog materijala u skladu sa Zakonom o državnoj potpori u poljoprivredi i ruralnom razvoju ako za to predaju zahtjev do 31. prosinca ove godine. Omogućit će ostvarenje prava na izravna plaćanja i onim proizvođačima sadnog materijala koji to nisu do sada uspješno ostvarili. U dijelu provedba modela dohodovne potpore radi se o nomotehničkom poboljšanju tekstu gdje se radi kontinuiteta provedbe modela potpore dohotku u iznosima koji su se do sada primjenjivali bilo potrebno jasnije naznačiti intenzitet potpore. Pa je do sada 12 tisuća kuna koliko stoji u važećem zakonu bez naznake na što se odnosi da li po poljoprivredniku ili po gospodarstvu povećan intenzitet potpore na 24 tisuće kuna, s naznakom da je to po poljoprivrednom gospodarstvu vidi dodatak četiri mjere ruralnog razvoja. U ovom Prijedlogu zakona smanjuje se iznos poticaja za silažni kukuruz sjetve 2008. godine. Samim tim predlaže se brisanje odredbe članka 82. kojim se uređuje da će se poticaji za silažni kukuruz sjetve 2008. godine isplatiti u visini od 2250 kuna. Radi smanjenja proračunskih sredstava poticaj za silažni kukuruz sjetve 2008. godine naknadno je uvećan u 2009. godini isplatit će se sukladno baznom iznosu koji je bio predviđen za krmno bilje u Zakonu o državnoj potpori u poljoprivredi i ribarstvu a on iznosi 1250 kuna po hektaru. Isto tako važno je naznačiti da se produljuju rokovi za izradu nacionalnog programa za ruralni razvoj te podzakonskih propisa kojima se uređuju lokalne potpore višestruka sukladnost i mjere ruralnog razvoja. Radi dodatne potrebe usklađivanja s pravnom stečevinom EU predlaže se produljenje roka za izradu podzakonskih propisa kojima se uređuje lokalne potpore, višestruka sukladnost i mjere ruralnog razvoja. I to do godinu dana od donošenja Zakona. Time bi krajnji rok za donošenje ovog podzakonskih propisa bio kraj srpnja 2010. godine. Također se predlaže produljenje roka za izradu nacionalnog programa za ruralni razvoj do konca studenog 2010. godine, odnosno za dodatnih 11 mjeseci u odnosu na rok utvrđen sadašnjim zakonom. Na taj način rok za donošenje ovog Programa usklađuje se sa rokom za donošenje Nacionalnog programa za poljoprivredu i ruralni razvoj koji je utvrđen u Zakonu o poljoprivredi. Time se postiže usklađenost hodograma donošenja ovih dvaju dokumenata od kojih je prvi programski dokument u skladu sa zahtjevima Europske unije, a drugi programski dokument Vlade Republike Hrvatske kojim se prije svega utvrđuje višegodišnji proračunski okvir te omjer proračunskih izdataka između prvog i drugo stupa poljoprivredne politike. Radi efikasnije provedbe inspekcijskog nadzora u drugom stupnju proširen je obuhvat imenovanja članova povjerenstva na sve državne službenike u Ministarstvu. Prema važećim odredbama povjerenstvo su činila dva poljoprivredna inspektora i jedan državni službenik iz ministarstva. Prijedlog izmjena i dopuna Zakona neće imati učinka na državni proračun. Isti će se provoditi preraspodjelom već odobrenih sredstava državnog proračuna za 2009. godinu. Za smanjenje poticaja za silažni kukuruz sa 2250 kuna na 1250 kuna po hektaru prema izvršenim procjenama umanjit će se isplata korisnicima za otprilike 25,6 milijuna kuna. Procjenjuje se da će dodatna plaćanja u 2009. godini za sadni materijal koji je proizveden i certificiran u 2008. godini a prodan do 15. lipnja 2009. godine biti potrebno izdvojiti oko 12 milijuna kuna. Kod ovih stavki za poticaje proizvodnih suficit od oko 25,6 milijuna kuna, preraspodijelit će se na stavke kod kojih će biti iskazan manjak sredstava zbog smanjenja ukupnog poljoprivrednog proračuna. Ispravite me ako griješim državni tajniče. A promjena praga za modulaciju neće izravno utjecati na ukupni poljoprivredni proračun već samo za raspodjelu sredstava između poticaja i sredstava za ruralni razvitak. Naime, povećanjem praga za obračun modulacije sa 36 tisuća kuna na 100 tisuća kuna, izuzet će se iz obveznog smanjenja obračunatih prava za 7% dodatnih oko 8 i pol tisuća poljoprivrednih gospodarstava u 2009. godini. Time će se smanjiti iznos moduliranih sredstava za procijenjenih oko 13,8 milijuna kuna. Za taj iznos smanjit će se dodatni priljev sredstava namijenjenih financiranju mjera ruralnog razvoja sukladno članku 18. stavku 4. Zakona o državnoj potpori poljoprivredi i ruralnom razvoju. Mi u klubu HSS-a ocjenjujemo da će ove izmjene i dopune doprinijeti prevladavanju posljedica i financijske i ekonomske krize u sektoru poljoprivrede, a znamo da su potpore u ruralnom razvoju jedna od najznačajnijih oslonaca malih obiteljskih gospodarstava u održavanju njihove proizvodnje. Znamo da nam je cilj očuvati što više obiteljskih gospodarstava i što bolje ih pripremiti na konkurenciju koja ih očekuje u EU. Stoga treba poduzeti sve mjere koje nam stoje na raspolaganju kako bismo našim poljoprivrednim proizvođačima stvorili uvjete, odnosno omogućili im da prebrode probleme kojih ima i danas, a koje je sa sobom donijela ova godina i koja će nas pratiti u sljedećoj 2010. godini. I na kraju klub HSS-a će prihvatiti ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Jedan ispravak, gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora pa ispravio bih krivi navod koji je gospodin zastupnik rekao da će biti umanjena iznos za 25,6 milijuna kuna za silažnji kukuruz. Međutim, pošto su prema službenim podacima zasijano 29 tisuća 892 hektara to bi trebalo biti 29 milijuna 892 tisuće kuna, međutim lošije od toga je što se isto tako u 7 mj. kad je donesen članak 82. to znalo pa se donijelo da bi se sada na ovaj način ukinulo to. Hvala lijepo.
Pojedinačna rasprava. Gospođa zastupnica Nada Čavlović Smiljanec. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Pa tijekom 7 mj. ove godine donijeli smo Zakon o državnoj potpori poljoprivredi i ruralnom razvoju i prilikom donošenja ovog zakona govorilo se da je riječ o iznimno dobrom zakonu da je on europski i kao takav da je potreban Hrvatskoj. Međutim, treba se prisjetiti u kakvom okruženju, odnosno što se događalo stvarno u poljoprivredi tijekom 2009. godine. Ukratko rečeno potpuni kaos, sve je teži položaj poljoprivrednika te nepoštivanje ove Vlade oko rokova isplate poticaja na koji su poljoprivrednici imali pravo. Podsjećam da danas još nisu isplaćeni poticaji za 2008. godinu. Dio poticaja je isplaćen putem vaučera, preko noći je ukinuto pravo na povrat kapitalnih ulaganja. Toliko o tome koliko se može vjerovati ovoj Vladi. Ove godine bili smo suočeni sa prosvjedima seljaka zbog niske otkupne cijene pšenice. Cijena mlijeka je prepolovljena. Znamo da su mnoge farme muznih krava zatvorene, seljaci zbog dugova prodaju stoku, ali tijekom cijele godine davana su obećanja i oko povećanja cijene pšenice te zaštitne cijene mlijeka, ministri obećali, seljaci otišli kućama i nakon mjesec dana ništa se nije dogodilo, odnosno ništa se od obećanog nije ispoštivalo. Stanje u poljoprivredi je nikada gore. Seljaci, a naročito iz Slavonije nikada nisu bili u težem položaju. Pa kako je to moguće ako se godinama iz državnog proračuna izdvajana zaista značajna sredstva upravo za sektor poljoprivrede i za poticaje? S jedne strane davali smo poticaje našim seljacima, a s druge strane dozvolili smo opet enormni uvoz čime smo direktno našeg seljaka uništavali domaću ustvari proizvodnju. Poljoprivrednici Slavonije su zaista na koljenima. Ne znaju više ustvari što proizvoditi, a nemaju niti sa čime, nemaju sredstava. Oni koji su ove godine sijali pšenicu zbog iznimno niske otkupne cijene pšenice kao ucjena od strane otkupljivača oko otkupne cijene pšenice poslovali su sa gubitkom. Nemaju sredstava za sjetvu. Rekla sam ministarstvo umjesto novca poticaje za 2008. godine daje seljacima putem vaučera, ali seljacima treba novac, a ne vaučeri. A vidimo u Državnom proračunu za 2010. godinu sredstva za poljoprivredu su znatno smanjena. Ovim zakonom predlaže se smanjenje iznosa poticaja za silažnji kukuruz sjetve 2008. godine o tome je dosta govorio kolega Bodakoš u ime kluba SDP-a. Nema novca za seljake koji su očekivali poticaj za silažnji kukuruz u visini od 2250 kuna, a razlog koji se navodi je smanjenje proračunskih sredstava. Toliko o tome koliko se može vjerovati ovoj Vladi, prvo obeća onda se to briše iz zakona. I na kraju željela bih nešto reći o članku 19. stavku 2. zakona budući da je primjena tog članka cijeli niz godina bila odgađana. Naime, u članku 19. stavku 2. piše da je uvjet za ostvarenje izvornih plaćanja za obiteljska poljoprivredna gospodarstva koja su u 2009. godini ostvarila više od 12 tisuća kuna primitaka od izvornih plaćanja moraju biti u statusu obveznika poreza na dohodak, odnosno ti nositelji poljoprivrednih gospodarstava će biti obveznici poreza na dohodak. Ja bih sada ovdje državnom tajniku postavila pitanje, ja zaista dolazim iz Virovitičko-podravske županije i seljaci nisu upoznati, odnosno nije im jasno da li to znači da svi oni poljoprivrednici koji su tijekom 2009. godine ostvarili poticaje veće od 12 tisuća kuna automatski moraju biti obveznici poreza na dohodak? Ako je to tako onda moram reći da je to zaista prenizak iznos poticaja jel ulazak u sustav poreza na dohodak znači automatski i vođenje poslovnih knjiga za seljake, znači i to da seljaci moraju imati svog knjigovođu. Znači isto tako da moraju izdavati svoje račune, znači dakle jedan novi financijski teret za poljoprivrednike i mislim da ovaj iznos od 12 tisuća kuna zaista je prenizak i da bi o tome trebalo zaista razmisliti ili možda taj iznos u svakom slučaju povećati. Ja mislim da ovaj članak dobro tumačim jer vidimo da ovaj članak, odnosno ovaj stavak 2. će se primjenjivati 01.01.2010. godine, a poljoprivrednici o tome gotovo ništa ne znaju. Mi znamo da su oni dosada bez obzira na koji iznos koliko su potpore dobivali, imali su pravo biti upisani samo u upisnik poljoprivrednih gospodarstava, a ova novina znači ovo sad primjena ovoga članka mogu reći da će seljacima zaista otežati njihovu poziciju i znači ovaj automatski ne samo povećati troškove što se tiče vođenja knjiga i plaćanja poreza na dohodak nego će povećati i troškove s naslova doprinosa jer doprinos je koji plaćaju poljoprivrednici koji nisu obveznici ovaj porez na dohodak su znatno manji u odnosu na doprinose koji plaćaju poljoprivrednici koji su u sustavu poreza na dohodak. Oni su gotovo izjednačeni s obveznicima poreza na dohodak od samostalnih djelatnosti. I na kraju htjela bih reći da pozdravljam što je taj prag za obračun modulacije povećan sa 36 znači na tih 100 tisuća kuna. Mislim da je ta odredba zaista dobra, ali ono što je zabrinjavajuće i ono što je kolega Bodakoš također izrekao govoreći u ispred kluba SDP-a zabrinjavajuća je činjenica da tih 57% poticaja, odnosno potpora dobiva svega 5% korisnika. To su značajni veliki poljoprivredni proizvođači. Hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Srećko Selanac. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. kao prije svega bih zahvalio štovanim saborskim zastupnicama i zastupnicima na ovoj konstruktivnoj diskusiji. Ja bih samo napomenuo, možda i podvukao neke stvari koje su vezne i uz zakon i uz sustav potpore, odnosno ove izmjene koje mi ovdje također predlažemo. Spomenuto je ovdje da je 2003. bila i značajnija reforma, odnosno značajniji zaokret u uvjetima poticanja poljoprivredne proizvodnje gdje upravo se dao naglasak i na direktne potpore, odnosno na direktna plaćanja ali isto tako na razne modele ruralnog razvoja koji su trebali pomoći malim i sitnim seljacima. Ja bih samo napomeno da je to bilo 2003., 2004. već smo mi u Hrvatskoj također u naše zakonodavstvo u naš sustav poljoprivrednih potpora uveli i model potpora ruralnom razvoju. I upravo ove izmjene zakona su i nastavak te prilagodbe, odnosno nastavak tog procesa prilagođavanja i dijeljenja direktnih potpora od potpora koje se odnose na potpore ruralnom razdoblju, odnosno sitnijim, manjim seljacima čak ne uvijek koji se bave isključivo poljoprivrednom proizvodnjom. Isto tako ovdje je u nekoliko navrata istaknuto kroz radne diskusije kako su potpore u Hrvatskoj itekako razvijene i tu se u potpunosti slažemo, zato što možemo vidjeti da je naš sustav potpora u Republici Hrvatskoj itekako dobro razvijen. Možemo ga uspoređivati u svakom elementu sa potporama u starim zemljama članicama, a pogotovo ako gledamo potpore koje su postojale u novim zemljama članicama prije njihovog ulaska u Europsku uniju, onda smo daleko, daleko ispred svih novih zemalja članica. Isto tako te potpore su kod nas razvijenije kako po obimu, kako po broju različitih kulturama različitim sustavima potpora, ali isto tako i po iznosima koje mi kao Republika Hrvatska isplaćujemo našim poljoprivrednim proizvođačima. Ono što je isto bitno to je da se mi sada nalazimo upravo u jednom vrlo intenzivnom procesu prilagodbe, zakonodavstvo Europske unije i možemo reći da je naš sustav potpora potrebno skoro u potpunosti prilagoditi potporama Europske unije i ugraditi u njega sve potrebne specifičnosti. Normalno da taj proces ne može ići u jednom dokumentu i normalno da će se taj proces odvijati korak po korak i prilagođavat ćemo ga postupno onako kako je moguće i putem naših prilika, ali isto tako i naših korisnika poticaja kako se oni mogu njima prilagoditi. Također je rečeno u nekoliko navrata da će se sustav potpora Europske unije 2013. vjerojatno mijenjati. On će se sigurno dorađivati, on će sigurno pretrpjeti određena poboljšanja od samih članica Europske unije, pa tako isto mogu već sada najaviti da i nas očekuju i novi modeli, odnosno nove prilagodbe tom sustavu koje dolaze kroz sljedećih nekoliko godina, pogotovo 2013. godine. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnoj potpori u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Bio je hitni postupak, P.Z.E. br. 484. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Amandman su zajednički podnijeli zastupnici Dragutin Bodakoš, Goran Heffer, Nada Čavlović Smiljanec i Vlatko Podnar. Molim predstavnike predlagatelja da se očituje o predloženom amandmanu na članak 5. Gospodin Srećko Selenec, državni tajnik. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, Vlada ne prihvaća amandman s obrazloženjem. Proračunom za 2009. godinu osigurana sredstva za potporu u poljoprivredi manja su u odnosu na stvorene obveze, stoga nema dovoljno sredstava da bi se isplatila razlika u visini poticaja za silažni kukuruz sjetve 2008. godine.
Izvolite gospodin Dragutin Bodakoš.
Pa ovo vaše obrazloženje stre trebali onda reći prije pet mjeseci kada je donešen članak 82., odnosno kada je silažni kukuruz bio kao takav uvršten u premije. Inače, što se tiče toga i tada se već znalo da je 2008. godine zasijano 29892 hektara i da to košta 29 milijuna 892000 kuna. To je u mjesecu srpnju kada je donešen 2009. godine zakon, tada je taj silažni kukuruz već bio tako rekuč i potrošen. Međutim, činjenica je da je on bio ukalkuliran u cijenu koštanja, a prvenstveno 50% obroka za krave, za proizvodnju mlijeka je upravo silažni kukuruz. Prema tome, usklađivanjem ove potpore dovodimo te proizvođače još u težu gospodarsku situaciju i nije čudno što dolaze, dolazili su u sedmom mjesecu, dolazili su sad u 12. mjesecu i intervencije se rade na konačni proizvod – mlijeko, umjesto da se ulazni inputi budu ti koji su kvalitetni i taki da se cijena koštanja bude prihvatljiva. Mislim da posebno i naglašavam, to sam rekao i u raspravi, da bi trebali uvjeti koje postavlja država vrijediti barem godinu dana ako očekujemo da gospodarstvenici po njima rade i da budu pozitivno posluju. Molim glasovanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Hvala lijepa. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnoj potpori u poljoprivredi, ruralnom razvoju. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Zakon je prihvaćen većinom glasova, 92 glasa za, 7 suzdržanih i 4 protiv.
Sljedeća točka: - Konačni prijedlog Zakona o regionalnom razvoju Republike Hrvatske, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. broj 483 Raspravu su proveli Odbor za lokalnu i područnu samoupravu, zakonodavstvo, europske integracije, razvoj i obnovu, regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Državni tajnik u Ministarstvu regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva Karlo Đurašić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene saborske zastupnice i uvaženi saborski zastupnici. Na početku svog današnjeg predstavljanja nacrta konačnog zakona, prijedloga o Zakonu o regionalnom razvoju Republike Hrvatske, osvrnuo bih se na značaj regionalne politike u Republici Hrvatskoj i potrebu njenog koordiniranog osmišljavanja i vođenja te njeno mjesto i ulogu u procesu pridruživanja Europskoj uniji. Zadaća regionalne razvojne politike je omogućiti svim našim regijama da ostvari svoj potencijal, iskoriste mogućnosti za održiv razvoj i blagostanje svojih stanovnika. Posvećujući pri tome dodatnu pažnju područjima koja zaostaju u razvoju. Svi mi ovdje itekako smo svjesni negativnih učinaka koje donosi produbljivanje političko gospodarskih razvojnih nejednakosti. Rezultat kojima su velike razlike uvjetima života u različitim dijelovima naše zemlje. Uzet ćemo jedan primjer da bruto državni proizvod po glavi stanovnika u 2007. godini u našoj najrazvijenijoj županiji tj. Gradu Zagrebu, bio je tri puta veći nego u Brodsko-županiji i Vukovarsko-srijemskoj županiji. Također kada usporedimo administrativne tj. NUC razine NUC regije, vidimo da je najrazvijenija središnja Hrvatska, gotovo dva puta razvijenija od Panonske Hrvatske. To je zbilja jedan razlog više da se razmisli o mjerama koje treba poduzeti da bi se te razlike izjednačile i dovele koliko toliko na jednu primjerenu razinu. Dosadašnji izvori financiranja regionalnog razvoja u Republici Hrvatskoj pored domaće komponente i naših proračunskih sredstava odnose se i na pretpristupne fondove Europske unije, tako da mi u ovoj godini smo koristili iz tih fondova nekih 145 milijuna eura godišnje. Ulaskom naše zemlje u europsku zajednicu, odnosno Europsku uniju, ta sredstva će se znatno povećati. Da bi vam samo dočarao koliki je značaj i koliki značaj Europska unija predaje kohezijskoj politici više od 35% proračuna Europske unije ide na kohezijsku politiku, odnosno na regionalni razvoj unutar Europske unije. A to iznosi u novcu 38 milijarde eura godišnje u odnosu na 865 milijardi koliko iznosi europski proračun. To pokazuje dvije stvari. Pokazuje veliku pažnju i osjetljivost Europske unije prema regionalnom razvoju i kohezijskoj politici, a i ukazuje na jedan veliki problem koji ima i Europska unija i ne krije ga zbog velikih razlika u razvijenosti njezinih članica. Mi kao zemlja ulaskom u Europsku uniju koristit ćemo određene strukturne i kohezijske fondove. Ti strukturni i kohezijski fondovi za 2012. godinu iznosit će cca 1,8 milijardu eura. Da li ćemo mi taj novac i kako ćemo povući to ovisi od naših apsorpcijskih kapaciteta, odnosno od mogućnosti da taj novac privučemo k sebi. Mi ćemo imati tu mogućnost, a isto tako trebat ćemo participirat u Europskoj uniji, odnosno plaćajući europski porez negdje cirka 610 milijuna eura godišnje. Ukoliko mi ne budemo imali apsorpcijske mogućnosti da to povučemo može nam se dogoditi kao nekim zemljama koje su pristupile Europskoj uniji 2004. i 2006. godine da nisu uspjele povući ni ona sredstva koja uplatili u europski fond. Prema tome, to je još jedan od razloga zbog kojih mi moramo napraviti okvire, odnosno donijeti ovaj zakon kako i na koji način ćemo ojačati naše kapacitete, kako apsorpcijske tako i ljudske jer ljudi su tu veoma važni, ljudi koji prave projekte. I ne projekte po našim normama, nego projekte po europskim normama. Jer mi u Europi ćemo u Europskoj uniji imati i svoje takmace. Novaca nikad nema više nego projekata barem ja ne znam. I doći ćemo u priliku da će naši takmaci biti jedna Bavarska ili neka druga država. Recimo Bavarska je regija. Ima 80 milijuna stanovnika i to je jedna regija u Njemačkoj i to će biti naš suparnik recimo u dobijanju nekih projekata. Znači, mi se uistinu moramo dobro pripremiti na ono što nas čeka [[Upadica Šeks: Malo bi previše Bavarska imala 80 milijuna. Malo bi previše imala 80 milijuna Bavarska. Osam, e da, da.]] Izvinite, 8 milijuna. Hvala potpredsjedniče. Također, htio bih se osvrnuti kako je danas riješena regionalna politika u Republici Hrvatskoj. Ona je riješena na fragmentalan način, tj. ona se provodi kroz četiri odvojena zakona. Znači, kroz Zakon o otocima, kroz Zakon o područjima od posebne državne skrbi, kroz Zakon o brdsko-planinskom području i kroz Zakon o posebnom Zakonu o gradu Vukovaru. To su zakoni koji u principu se bave saniranjem posljedica rata ili nekim drugim posljedicama koje su nastale tijekom vremena kao depopulacija stanovništva i raseljavanje. Ali one ne donosu ništa novoga i ne bavu se razvojem. Tako imamo neka područja u posebnoj državnoj skrbi koja su recimo po komunalnoj i socijalnoj infrastrukturi dosegli jedan moglo bi se reći zavidan razvoj, a u isto vrijeme imaju nezaposlenost statičku. Što znači da bi to trebalo riješiti ove probleme na jedan sustavni način i zato predlažemo ovaj zakon koji bi te stvari sve skupa ukomponirao i riješio na najbolji mogući način. Nacrt Konačnog prijedloga zakona o regionalnom razvoju uzima u obzir sve spomenuto, te postavlja pravni temelj upravljanja politikom regionalnog razvoja u Republici Hrvatskoj usklađen sa praksom i zahtjevima koji proizlaze iz predpristupnih obaveza Republike Hrvatske prema Europskoj uniji. Osim što uvodi inovativni pristup u regionalnoj, razvojnoj politici, Nacrt zakona o regionalnom razvoju vodi računa i o usklađenosti sa zahtjevima i osnovnim načelima Europske unije u tom području kao što su načelo solidarnosti, načelo jednakih mogućnosti, načelo partnerstva i suradnje, načelo strateškog planiranja i načelo udruživanja financijskih sredstava. Predloženim zakonom uređuje se nekoliko veoma značajnih pitanja za našu zemlju. Uvodi se praksa partnerstva kao osnovne metode rada u oblikovanju regionalne politike, uvodi se jedinstven model ocjenjivanja i razvrstavanja jedinica područje lokalne samouprave. Određuju se osnovni planski dokumenti putem kojih se programira regionalni razvoj čime se stvar usaglašena i ujednačena osnova vođenja sveukupne politike regionalnog razvoja. Jasno se određuje uloga i odgovornost nositelja regionalne politike na svim razinama. S obzirom da Zakon o regionalnom razvoju Republike Hrvatske na sustavan način rješava pitanje objektivnog razvrstavanja jedinica lokalne i područne samouprave prema stupnju razvijenosti, te se njime potiče konkurentnost među općinama, gradovima i županijama što je veoma važno kako bi se pokrenuo razvoj temeljen na kvalitetnim projektima važnim za pojedina područja i potrebnim za njihovu dugoročnu održivost i s obzirom da je on preduvjet uvođenja kvalitetnih promjena koje su bitne i za provedbu kohezijske politike u Republici Hrvatskoj kao što su strateško planiranje, usaglašavanje ciljeva i prioriteta na lokalnoj regionalnoj i nacionalnoj europskoj razini predlagatelj smatra kako je usvajanje ovog zakona neophodno za stvaranje potrebnih preduvjeta za ravnomjerni gospodarski rast i razvoj Republike Hrvatske, te smanjenje jaza s europskim prosjekom. Hvala lijepo.
Hvala. Odbori. Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo, predsjednik odbora gospodin zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo Hrvatskog sabora raspravio je na 24. sjednici održanoj 9. i 10. prosinca 2009. godine Prijedlog zakona o regionalnom razvoju s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 26. studenog 2009. godine. Odbor je sukladno odredbi članka 88. Poslovnika Hrvatskog sabora raspravu o navedenom prijedlogu zakona proveo u svojstvu matičnog radnog tijela, te se nije protivio prijedlogu predlagatelja o primjeni hitnog postupka u njegovom donošenju. Predstavnik predlagatelja je u uvodnom izlaganju iscrpno obrazložio razloge zbog kojih se predlaže donošenje Zakona o regionalnom razvoju Republike Hrvatske. Tako je istaknuto da ovaj prijedlog zakona ne znači samo daljnje usklađenje našeg zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije u području regionalnog razvoja, nego isti predstavlja normativni okvir kako za kadrovsko pripremanje, tako i za učinkovito korištenje sredstava predpristupnih i strukturnih fondova Europske unije za konkretne programe i projekte regionalnog razvoja. Članovi odbora upoznati su s pisanim mišljenjima koje je na Prijedlog zakona o regionalnom razvoju Republike Hrvatske s Konačnim prijedlogom zakona dostavila udruga gradova u Republici Hrvatskoj. Nakon uvodnog izlaganja predstavnika predlaganja dajući potporu donošenju ovog zakona, većina članova odbora ocijenila je kako je isti trebalo donijeti znatno ranije, a u cilju bržeg, ujednačenijeg regionalnog razvoja Republike Hrvatske. Međutim u cjelovitoj raspravi koja je uslijedila, većina članova odbora je izrazila žaljenje što u ovom zakonu nije prethodilo donošenje strategije regionalnog razvoja, na što je u svom mišljenju ukazala udruga gradova u Republici Hrvatskoj. U raspravi je nadalje istaknuto da će ključnu ulogu u smanjenju društveno gospodarske nejednakosti na regionalnoj lokalnoj razini imati takova regionalna politika koja će kroz zakon jasno definirati kriterije, ciljeve, rokove i kontrolne mehanizme izgradnje ukupnog razvojnog potencijala. Stoga je iznešeno da ovaj zakon, ali buduća strategija regionalnog razvoja, treba stvoriti preduvjete, kako bi svi dijelovi zemlje biti osposobljeni pridonositi nacionalnom održivom razvoju i konkurentnosti i to boljim povezivanjem lokalnih i regionalnih potreba. To će se postići ukoliko dođe do veće povezanosti, ujednačenosti naših proračunskih i europskih troškova. S tim u vezi izraženo je mišljenje kako postoji bojazan da uslijed kadrovske neekipiranosti s osnova plaćanja europskog poreza više uložimo sredstava nego ih budemo u stanju povući iz predpristupnih, a kasnije i strukturnih fondova, za konkretne projekte regionalnog razvoja. Tijekom daljnje rasprave postavljam pitanje zbog čega se strategija regionalnog razvoja donosi sukladno u razdoblju od trajanja strategije Vladinih programa, a onda i ciljevi prioriteti definirani u strategiji regionalnog razvoja predstavljaju smjernice pri izradi strategije Vladinih programa, odnosno da li je to predviđeno i za strategije u drugim područjima. Skrenuta je pozornost kako bi bilo dobro da se provedbenim propisom uređuje i sadržaj te metodologija izrade strategije, kako je to predloženo u članku 14. za županijske razvojne strategije. Neki članovi odbora izrazili su stav kako je zbog uloge i značaja regionalnog razvoja za cjelokupni gospodarski razvoj države u zakonu trebalo odrediti da strategiju regionalnog razvoja donosi i Hrvatski sabor, kako je to bio slučaj za mnoge druge sektorske strategije, strategije upravljanja vodama, strategija održivog razvoja, strategija energetskog razvoja i drugo. No budući da se predlaže da isto donosi Vlada za trogodišnje razdoblje, u njenu pripremu i izradu potrebno je uključiti širu javnost. U raspravi je izneseno da je kod ocjenjivanja stupnja razvijenosti i kod razvrstavanja jedinica područne, regionalne i lokalne samouprave u zakonu trebalo jasnije odrediti kriterije. Naime, nedorečeno je zbog čega kao kriterij nije uzeta površina u konfiguraciji terena za navedene jedinice, zatim zbog čega nije jasnije navedeno što sve ulazi u prihod po glavi stanovnika, jer … [[Govornik se ne razumije.]] npr. ne plaćaju komunalne naknade, a neke da, i predloženo kako bi bilo dobro i korisno u provedbi ovog zakona napraviti cjelovitu analizu po županijama u cilju pomoći koje bi iste pružale jedinicama lokalne samouprave u pripremi i izradi konkretnih projekata regionalnog razvoja. Podržavajući načelo partnerstva na razini statističke regije u odabiru i izradi i praćenju projekata, predloženo je da se jasnije uredi sadržaj provedbenog propisa koji se odnosi na partnersko vijeće, na način da istim bude regulirano i njegovo osnivanje. Članovi odbora su također podržali prijedlog udruge gradova u Republici Hrvatskoj da se odluka o razvrstavanju jedinica lokalne i područne samouprave, koje donosi Vlada, zbog javnosti i transparentnosti objavljuje u "Narodnim novinama". Nadalje skrenuta je pozornost da u izvještavanje o provedbi regionalne i razvojne politike treba uključiti i Hrvatski sabor i to na način da Vlada podnosi godišnje izvješće o rezultatima provedbe programa središnje razine Hrvatskog sabora. Iako je u raspravi ocijenjeno da će ovaj zakon, kao i buduća strategija regionalnog razvoja, nakon ulaska Republike Hrvatske u Europsku uniju trebati znatnije mijenjati, ipak je većina članova odbora dala potporu njegovom donošenje. Na kraju rasprave iznesen je prijedlog da prihvaćajući u raspravi iznesene neke primjedbe i prijedloge, s kojima se složio predstavnik predlagatelja, odbor podnese određeni broj amandmana na navedeni zakon. Na temelju provedene rasprave Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo Hrvatskog sabora većinom glasova odlučio je predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o regionalnom razvoju Republike Hrvatske uz sljedeće amandmane. Prvo na članak 18. U članku 18. u stavku 4. iza riječi "vezana uz" dodaje se riječ: "osnivanje". Obrazloženje. Ovim amandmanom preciznije se uređuje sadržaj provedbenog propisa koji se odnosi na partnersko vijeće. Drugo, na članak 27. U članku 27. dodaje se stavak 2. koji glasi odluka iz stavka 1. ovog članka objavljuje se u "Narodnim novinama". Obrazloženje. Ovim amandmanom omogućava se javnost i transparentnost kod donošenja odluke o razvrstavanju temeljenoj na izračunu indeksa razvijenosti što je jedno od načela regionalnog razvoja, a i uvažavanja principa utvrđenih u Europskoj povelji o lokalnoj samoupravi.
Hvala. Kolega možete odmah ostati. Klub zastupnika HNS-a, gospodin zastupnik Zlatko Koračević.
Hvala lijepo. Mi u klubu Hrvatske narodne stranke bili smo u izuzetno velikoj dilemi da li podržati ovaj prijedlog zakona ili ga ne podržati. U konačnici, mislim da ćemo ga podržati. Ponavljam mislim da ćemo ga podržati. Zašto dilema? Govoriti o potrebi institucionalnog ustrojstva mehanizma i sustava koji potiče regionalni razvoj, a koji je značaj regionalnog razvoja mislim da nema potrebe govoriti, to svatko od nas zna. Posebno svi oni koji su bili u prilici voditi lokalnu upravu. Prije svega općine i gradove, a i u zadnje vrijeme i županije. Jer po sadašnjem sustavu sigurno da županije su potpuno nepotrebna institucionalna, institucionalni dio lokalne uprave. Služi samo transferu iz državnog proračuna na korisnike u okviru županije. I smatramo s tim više što izuzetno velika sredstva preko milijardu i pol, milijardu i 700 milijuna eura nam je na raspolaganju kao potencijal u smislu financiranja projekata koji su nužni za regionalni razvoj, smatramo da strategiju regionalnog razvoja prije svega je trebalo donijeti davno prije u ovom Hrvatskom saboru, ne na Vladi kao što se sada predlaže, nego u Hrvatskom saboru kao jedinom predstavniku javnosti sa izvornim izbornim mandatom. I u planu još prijašnje Sanaderove Vlade bilo je za razdoblje 2008.-2011. usvajanje povelje o lokalnoj i regionalnoj samoupravi u cijelosti, rok prvo tromjesečje 2008., usvajanje strategije regionalnog razvoja Republike Hrvatske do 1. svibnja 2008., usvajanje Zakona o regionalnom razvoju Republike Hrvatske do 31. prosinca 2008., i na kraju osnovati zajednički tim koji će izraditi strategiju fiskalne decentralizacije i Zakon o financiranju jedinica lokalne i regionalne samouprave do 30. lipnja 2008. godine. Je li bilo što od toga doneseno? Nula. Niti usvajanje povelje o lokalnoj i regionalnoj samoupravi, niti strategija regionalnog razvoja, niti Zakon o regionalnom razvoju, a da o strategiji fiskalne decentralizacije, Zakon o financiranju osim onih kozmetika koje smo morali napraviti nedavno zbog poker automata, biljara i ovih stvari, nije napravljeno ništa i to j odluka Vlade, ili svijest Vlade o stvaranju infrastrukture nužne za regionalni razvoj. Istovremeno, svima nam je poznato jer je provedena široka javna rasprava i strategije o regionalnom razvoju, ona je provedena, bili smo sudionici toga, javnost je bila uključena, Strategija koja je bila gotovo još početkom 2008. godine, zakon o regionalnom razvoju kao posljedica, sasvim drugačiji nego ovaj, puno detaljniji, puno preciznije određuje obveze pojedinih institucija u sustavu regionalnog razvoja počevši od središnje države do lokalne razine. Međutim, zašto ti dokumenti nisu ušli u saborsku proceduru i zašto nisu usvojeni. Zašto smo sada dovedeni u vremenske škare ako ne usvojimo ovo, definitivno smo i zadnju kakvu takvu institucionalnu mogućnost propustili, zadnju kakvu takvu mogućnost u stvaranju institucionalnog okvira za pripremu mogućnosti i potencijala koji nam je otvoren ulaskom u Europsku uniju koji se mjeri u preko milijardu i pol eura. I pitanje koliko ćemo toga realno uspjeti iskoristiti, to je izuzetno veliko pitanje, to danas nitko u državi ne može dati taj odgovor. Osim one sumorne procjene da ćemo više plaćati Europskog poreza nego ćemo povlačiti sredstava, jer projekata i programa nemamo, nismo ih stvorili, institucionalno nismo postavili sustav i onda vjerojatno ma se može desiti da zbog većeg iznosa kojega ćemo uplaćivati kao Europski porez s druge strane manjeg iznosa povlačenja, da ćemo s onom razlikom praktički mi financirati razvoj nekih drugih europskih regija, Bavarske ili neke druge. Vrlo lako nam se to može desiti, ukoliko povučemo manje nego ćemo platiti Europskog poreza. Zašto nije donesena, ali pazite ona je prošla javnu raspravu, međutim, na Vladu nije došla, vrlo jednostavan odgovor. Ta Strategija i taj Zakon propisivao je vrlo jasne kriterije temeljem kojih određene jedinice lokalne uprave, temeljem kojih određena jedinica regionalne uprave ima pravo na sredstva državnog proračuna, i nema više podjele sredstava iz državnog proračuna temeljem političke podobnosti, nema više kupovanja političke podrške sa državnim novcima jer su pravila igre i kriteriji postavljeni. Međusektorski, ministarstva trebaju surađivati, logika govori da međuresurski ministarstva surađuju na zajedničkom na projektima u pojedinim jedinicama lokalne samouprave, i to je tom Strategijom i tim Zakonom je propisano. Ovdje u ovom zakonu na žalost toga nema. Dugoročni financijski strateški okvir da županije, općine i gradovi imaju viziju, imaju nekakvu sigurnost da mogu planirati dugoročne projekte, ovaj Zakon vrijedi na tri godine, Zakon ne vrijedi na tri godine nego strategija se podnosi na tri godine i po ovom Prijedlogu zakona Strategija daje smjernice Vladinim programima a ona je sastavni dio vladinog programa. Teško je logično spojiti, ali moram logično spojiti jer mi drugih programa nemamo pa smo sada prisiljeni samo na vladine programe koji su vezani po Zakonu o proračunu, kada govorimo o regionalnom razvoju. Prema tome, sami smo sebe doveli u jednu vrlo nezgodnu situaciju jer ne prihvaćamo transparentnost, ne prihvaćamo sustav koji omogućava rješavanje realnih potreba a da bismo s druge strane omogućili sustav pojedincima u tijelima državne uprave da svojim dolaskom u određenu regiju glume djeda mraza pa bez obzira da li toj regiji u tom trenutku ta sredstva trebaju, vrlo vjerojatno trebaju, ali da li su tu uključeni kriteriji potrebe temeljem indeksa razvijenosti što je odlična stvar i drago mi je da je Vlada prihvatila prijedlog amandmana matičnog odbora nakon ocjene indeksa razvijenosti svih općina i gradova i županija da se to objavi u Narodnim novinama jer u Prijedlogu zakona toga nije bilo, da općine i gradovi imaju institucionalnu mogućnost eventualno žalbe, prigovora i svega ostaloga. Šteta je što onih 5 kriterija koji ulaze kao kriteriji za ocjenu indeksa razvijenosti određene općine, grada ili županije, šteta što oni nisu precizirani u ovom zakonu, to je šteta zbog transparentnosti. Međutim, da će u Strategiji regionalnog razvoja i nadamo se da će je Vlada donijeti u rokovima koji su propisani u ovom Zakonu nadamo se da će biti poznati, da će biti transparentni, da se neće mijenjati ovisno o tome kada i gdje i u koje vrijeme pojedinu općinu ili grad treba svrstati u potpomognuto područje, nadamo se da će taj dio biti transparentan, ali ponavljam šteta je što u ovom zakonu, u ovom Prijedlogu zakona to ne piše. MI u Klubu Hrvatske narodne stranke smatramo kada govorimo o regionalnom razvitku, da prije svega mehanizmi provedbe a što ovim zakonom nije u cijelosti zadovoljeno, nadamo se da će strategiju, da mehanizmi provedbe moraju biti zadovoljeni kroz odgovornost za upravljanje na svim razinama, središnjoj, regiji županijskoj, da upravljanje sustavom regionalnog razvoja mora ići kroz institucionalnu strukturu koja u ovom Prijedlogu zakona nije u cijelosti riješena, i drugačije nego po onom prvom Prijedlogu zakona koji nikada nije uvidio svjetlo dana na Vladi niti u Saboru, jer sada imamo vertikalu resornog ministarstva Agencije za regionalni razvoj NUC 2 regije, gdje je na NUC 2 regiji partnersko vijeće će biti to koje će odlučivati koji projekti s pojedine županije u okviru NUC 2 regije će imati prolaz ili neće imati prolaz, a partnersko vijeće je samo savjetodavno tijelo kojega čine predstavnici javnog sektora, civilnog sektora i gospodarstva što je potpuno logično, međutim, institucionalno tko je taj, da li će to Agencija za regionalni razvoj vidjet ćemo. Međutim, županijske razvojne agencije su isključivo u funkciji ili neka druga tijela u funkciji da programe koji se eventualno naprave ili rode u pojedinoj općini, gradu ili županiji da ih ubacuju, upisuju u centralni registar, ali povezivanje na županijskom nivou. A smatramo, mi u klubu Hrvatske narodne stranke smatramo, da na županijskoj razini je također trebalo napraviti partnersko vijeće institucionalno kroz ovaj zakon jer na nivou županije u okviru općina i gradova treba definirati koji su to razvojni projekti, a i generalno tko je taj tko će odrediti koji su to lokalni projekti sukladni nacionalnim projektima i da podržavamo one lokalne projekte koji su sastavni dio nacionalnih projekata. Prema tome, čitav niz pitanja otvoren, ali s obzirom da smo dovedeni, doslovce dovedeni, u jedan vremenski tjesnac kad doslovce trebamo reagirati na način ajmo išta nego ništa, u tom smislu i iz tog razloga Hrvatska narodna stranka će dati podršku ovog zakona, ali uvjereni smo, prije svega smatramo da strategiju regionalnog razvoja treba raspraviti Hrvatski sabor i mislim da bi to bio minimum pristojnosti prema ljudima koje zastupamo u Hrvatskom saboru, prema svim onim regijama koje su nam dale podršku da ih predstavljamo u Hrvatskom saboru. Mislim da bi bio minimum pristojnosti da se o strategiji regionalnog razvoja raspravlja upravo u Hrvatskom saboru, ako već nemamo mogućnost rasprave o strategiji regionalnog razvoja raspravljati u Hrvatskom saboru bio bi minimum pristojnosti da Vlada podnosi izvješće Hrvatskom saboru učincima provedbe one strategije koje će sama donijeti. Meni je žao što predlagač nije usvojio taj amandman, a bio je prijedlog matičnog odbora. Međutim, kao što smo vrlo jasno rekli nažalost sve činjenice i događanja i razvoj govore nam u prilog kad smo raspravljali o Državnom proračunu za 2010. godinu da ćemo uskoro raspravljati o rebalansu i gotovo smo uvjereni da ćemo uskoro raspravljati o rebalansu. Ja sam gotovo siguran da ćemo uskoro i u ovom Hrvatskom saboru raspravljati o izmjenama Zakona o regionalnom razvoju, a Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo će tokom 1 mj. i održati jednu tematsku raspravu o strategiji regionalnog razvoja već kad nemamo mogućnost u hrvatskom Parlamentu o tome raspravljati, raspravljati ćemo u okviru odbora i pokušati kroz odbor dati smjernice Vladi koja su naša razmišljanja kao saborskih zastupnika i koje su poruke onih koje zastupamo u Hrvatskom saboru u smislu izrade buduće strategije regionalnog razvoja koja već bila jedna verzija napravljena 2005. godine u okviru Ministarstva mora i ono sve ostalo što slijedi uz to. I ponavljam 2008. godine u okviru Ministarstva za regionalni razvoj međutim nažalost nije dobilo svoju verifikaciju i na Vladi i u Saboru, a ponavljam ušli smo u vremenski tjesnac od cca 2 godine kad se trebamo pripremiti i polučit preko milijardu i pol potencijala, ali ako uspijemo barem onaj dio kojega smo, nažalost, kojega ćemo platiti, a to je 609 milijuna eura poreza, ako uspijemo taj dio pokriti napravili smo jedan veliki iskorak. Prema tome, uz žaljenje zbog neučinjenoga mi ćemo podržati ovaj prijedlog Zakona o regionalnom razvoju.
Hvala. Jedan ispravak, gospođa zastupnica Dubravka Šuica.
Pa evo bilo je tu niz netočnih navoda, a u svom pesimističnom izlaganju gospodin Koračević je između ostalog rekao da nije ovaj Sabor raspravljao o Povelji o lokalnoj regionalnoj samoupravi. Koliko ja znam ratificirana je u svojoj cijelosti Europska povelja o lokalnoj regionalnoj samoupravi u ovom Saboru. Drugi netočni navod da je jedini predstavnik javnosti je Sabor, a nije Vlada. Naravno da nije točno da je to Vlada, a ako već o tom pitanju razgovaramo onda bi pravi predstavnik javnosti u ovom pitanju bio Županijski dom Sabora i kad bi mogli raspraviti regionalnu politiku, a budući da je on ukinut ostaje nam kroz ove druge vidove i vjerovati Vladi da će strategija regionalnog razvitka Hrvatske biti usvojena na zadovoljstvo svih regija i svih jedinica lokalne uprave i samouprave. Žao mi je što nisam mogla repliku po ovom pitanju.
Klub zastupnika SDSS-a, gospodin zastupnik Mile Horvat. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče. Ja ću pokušati u ime kluba SDSS-a reći naš stav i naše viđenje ovog zakonskog teksta i cijele problematike koja je inicirala da se ovaj zakonski tekst donese. Dakle, slično kao i prethodni moj kolega što je govorio iz HNS-a, mi smo u klubu raspravljali o ovom tekstu i bili smo u velikoj dilemi kakav konačni stav prema ovom tekstu zauzeti. No ipak uvažavajući ono što nam je rečeno jučer i na odboru, uvažavajući činjenicu da ovog trenutka ova problematika nije regulirana nikakvim propisima, dakle da postoji nekakav pravni vakuum u ovom slučaju, i uvažavajući činjenicu da se ovo treba što prije na neki način regulirati mi ćemo najvjerojatnije ovakav predložen zakonski tekst i podržati. Međutim, upravo zbog njega kakav jeste, trpi i određenu raspravu pa ću ja pokušati se osvrnuti na sam zakonski tekst, a i na neke druge stvari. Dakle, ovaj zakon je u svakom slučaju dugo očekivan kao što je i sama strategija regionalnog razvoja dugo očekivana. Nažalost nije niti nama prezentirana ni donešena, nije ni raspravljana, a zakon je dugo pripreman. Čak imamo informaciju na odboru da je on pripreman godinama ovakav zakonski tekst. Prema tome, samim time se od njega i mnogo očekuje. Mi u SDSS-u očekivali smo i očekujemo još uvijek da ovaj tekst riješi 3 ključne stvari. Prvo da riješi sam okvir ujednačenog regionalnog razvoja, ali da to bude na neki način stvarno realno rješavanje ujednačenog regionalnog razvoja da to ne bude samo deklarativna jedna premisa. Ovdje je izneseno, izneseni su frapantni podaci kolika je velika koliki je disparitet razvoja pojedinih regija, pojedinih lokalnih samouprava raspona od 1 do 3, pa čak od 1 do 50, pa je čak rečena i konstatacija da u kraju od kuda ja dolazim, a to je Baranja postoji jedan visok standard komunalne opremljenosti, ali nažalost postoji i tzv. jedna afrička nezaposlenost. Prema tome, to su nekakvi zadaci koji ti okviri nama trebaju, odnosno da se postave okviri kako bi se ovi zadaci na neki način počeli rješavati. Druga stvar je očekivanje da se razradi instrumentarij koji je sposoban da povuče što više sredstava iz fondova Europske unije, prije svega u korist lokalne a isto tako i regionalne samouprave. Nešto ću kasnije o tom instrumentariju reći kada budem analizirao onu odredbu članka koja se odnosi na same razvojne agencije. I neko naše treće očekivanje jeste da se kroz ovaj tekst dade konačna slika i stanje ekonomske snage svih jedinica lokalna i područne samouprave kako bi se napravila da grubo kažem jedna rang lista svih tih jedinica lokalne samouprave kako bi mi vidjeli otprilike gdje se tko nalazi na toj rang listi razvijenosti jedinica lokalne samouprave. Kada smo kod analize proračuna za 2010. godinu rekli da postoji potreba da se hitno donese Zakon o strategiji regionalnog razvoja, da je potrebno da se definiraju jasniji kriteriji pomoći jedinicama lokalne samouprave iz proračuna Republike Hrvatske u toku godine. I kada smo rekli da postoji potreba financijskog osnaživanja jedinica lokalne samouprave na određenim prostorima u idućoj godini baš zbog ovih svih procesa pretpristupnih i restrukturiranja itd., onda svakako nismo mislili da će se to riješiti kroz ovakav jedan zakon koji ima svega u svojoj konstrukciji svega 34 članka. Očekivali smo da on ne bude načelan u tolikoj mjeri u kojoj je on načelan, očekivali smo da on dade nekakva konkretnija rješenja, da nam pruži nekakve konkretnije kriterije u cijeloj ovoj problematici. Mi znamo da u pravnoj praksi postoji više načina donošenja i više modela donošenja i uređivanja legislative pa zakoni koji imaju ambicija da ozbiljno urede neku problematiku. Ako je ozbiljna problematika oni to rade na način da se svi instituti koji su od važnosti do detalja u tom zakonu predvide i urede, i u onom svom dispozitivu i sankcijama itd. A isto tako imamo i slučajeve kada se manje popularne slučajeve kada se to uradi na način kao što je to urađeno u ovom tekstu da se postave jedni široki okviri, a da se razrada tih instituta povjeri nekakvoj egzekutivnoj vlasti. U ovom slučaju je sve ovo što mi pričamo i što je najviše izazvalo na neki način prijepora oko ovog teksta jeste, da su svi ti instituti prepušteni na razradu Vlade Republike Hrvatske. Sada bih nešto rekao o samom tekstu kroz analizu pojedinih ovako markantnih članaka ovog zakona. Prvo bih rekao nešto na članak 4. koji kaže da je u jednoj deklarativnoj svojoj formulaciji kaže da je posebno poticanje razvoja potpomognutih područja temelji se na uzajamnoj solidarnosti svih građana. Ja se slažem da je to jedna dobra, fina formulacija. Samo postavljam praktično pitanje. Tko će se iz kojeg regiona koji se nalazi u onom vrlo visokom indeksu razvijenosti odreći svojih nekakvih razvojnih projekata u korist manje razvijenih zato što bi se ispoštovalo to nekakvo načelo solidarnosti? Ja mislim da je to jedna ovako više retorička fraza koja je dobrodošla kao uvod ovog teksta. Ali mislim da to u stvarnosti neće moći biti temelj ovog regionalnog razvitka. U članku 12. imamo pobrojane planske dokumente politike regionalnog razvoja gdje se kaže da je to strategija regionalnog razvoj Republike Hrvatske i dalje strategija županijske razvojne strategije itd. U ovom svemu nije nam jasna korelacija između županijske razvojne strategije i strategije regionalnog razvoja. Mislim da bi ta korelacija u svim onim svojim elementima, da bi to funkcioniralo kako valja ipak trebalo biti malo preciznije definirano. U članku 14. vidim da je izostavljen PUR dokument. Dakle, on očito više nije nekakav dokument razvoja koji smo do sada imali. A istovremeno u stavku 4. govorimo o definiciji da sadržaji županijskih razvojnih strategija uređuje ministar nadležan za regionalni razvoj. Ja možda ovo krivo tumačim, ali to tako tu piše. Dakle, to je jedna možda nomotehnička stvar koju treba urediti. Ali sadržaj županijskih razvojnih strategija uređuje ministar. Ja mislim da to nije dobra formulacija. Da ovo treba na neki način drugačije u samom tekstu definirati. U članku 17. gdje govorimo o agenciji za regionalni razvoj, kažemo da ju osniva Vlada Republike Hrvatske, što je naravno dozvoljena mogućnost. Međutim, ako kažemo da smo u zadnjih godinu dana zakonskih tekstova osnovali niz agencija kao operativnih tijela pojedinih ministarstava, onda ne vidim razloga zašto upravo ova agencija je nekakav slučaj ... pa ne osnivamo i nju zakonom. Zašto nju sada posebno osnivamo i uređujemo aktom Vlade? Isto tako prilično je suhoparno i općenito su nadležnosti, djelovanja, djelatnosti, poslovi i obim posla te agencije ovdje samo navedeni. Mislim da je to prevažna stvar za cijelu ovu strategiju da bi to moglo biti na takav način formalistički definirano. U članku 20. se govori o instrumentima za provođenje područne i regionalne samouprave, odnosno razvoja područne i regionalne samouprave. Ovdje ja pretpostavljam da se misli o županijskim razvojnim agencijama. Pojedine županije već imaju određena iskustva i to pozitivna iskustva. Te agencije funkcioniraju. Imaju čak i određen edukativni nekakav karakter gdje se omogućava i školovanje polaznika pri agencijama. Međutim, ono što hoću da kažem da je ovoj definiciji dana mogućnost da one budu čak i trgovačka društva. Iskustvo govori, naročito iskustvo iz Slovenije iz grada Kranja, da su oni prije nekoliko godina kada su kretali u cijelu tu stvar imali agencije koje su bile na 100%-om financiranju iz proračuna grada, pa im je onda bilo jednostavnije da ih puste malo na tržište. Pa kada su ih pustili na tržište, onda su se oni uglavnom stavili u funkciju jakih privrednih subjekata, gospodarskih subjekata, jer su ih ovi dobro plaćali. I svi ti projekti koje su oni radili su praktično bili projekti subjekata, a ne projekti lokalne samouprave. I kad su shvatili da je to u stvari kočnica razvoja lokalne samouprave onda su ponovo došli do modela gdje su rekli da su te vrste agencije isključivo moraju biti javne ustanove u većinskom, odnosno u gotovo sto postotnom vlasništvu lokalne samouprave i financiraju se iz proračuna jedinica lokalne samouprave 75%, a 25% je dozvoljen nekakav prostor za financiranje po urađenom projektu. Ja evo, ako će to pomoći u cijelom ovom konceptu kao nekakvo iskustvo sa prostora odakle dolazim, ja sam bio slobodan da vam to ovdje sad iznesem. I najvažnija stvar jeste za nas članak 22. samoocjenjivanje stupnja razvijenosti jedinica lokalne samouprave temelji se na indeksu razvijenosti. Indeks razvijenosti je conditio sine qua non ovoga cijelog zakona i cijelog ovog projekta. Zašto to kažem? Zato što će iz njega kasnije proizaći niz drugih reperkusija. I upravo iz tog razloga mislim da smo trebali u ovaj tekst bar u onim osnovnim okvirnim elementima predočiti i ugraditi elemente na koji će se, kako će se ocjenjivati i mjeriti indeks razvijenosti pojedinih jedinica lokalne samouprave. Mi smo ih ovdje stavili u određene kategorije i mislimo da smo time posao uradili, a istovremeno smo ovlastili Vladu Republike Hrvatske da nekim svojim kriterijima to uradi i onda ih kasnije na osnovu toga ona razvrsta u te stupnje indeksne razvijenosti. Ja mislim da to nije dobro, da smo to trebali ugraditi u zakon. Jer čim bi ono bilo ugrađeno u zakon, u odredbu zakona ono bi automatski bilo podložno i nekakvoj javnoj raspravi i javnoj kritici i na nju bi se moglo očitovati zainteresirane jedinice lokalne samouprave itd. itd. Postoji nekakvo razmišljanje i bojazan da bi kroz neko vrijeme kad se ovaj institut instalira i kad se on počne provoditi u praksi da bi upravo to mogao biti kriterij za ukidanje određenih jedinica lokalne samouprave. One jedinice sa niskim indeksom razvijenosti se pribojavaju da bi one mogle biti po tom automatizmu direktno na udaru takve jedne reorganizacije. I bilo bi dobro da nam se i zvanično kaže kakav je odnos ovog zakonskog rješenja prema postojećim tekstovima, odnosno prema propisima koji se odnose na Fond grada Vukovara, na posebnu državnu skrb itd. pošto to ovdje nije vidljivo, a bilo je riječi da su to paralelni, odnosno da su to neka stečena prava koja se ovim tekstom neće ukidati, a pitanja ljudi na terenu su upravo suprotno da li će se oni s ovim zakonom ukinuti pa bi bilo dobro da nam to kažete. I na kraju zaključno naša ocjena je da je ovaj tekst trebao biti donešen puno ranije, da je trebao biti puno prije donešen čak i prije donošenja proračuna jer onda bi se po našem mišljenju izbjegle one rasprave iz ove sabornice gdje se vrlo neugodno konotirao sam proračun Republike Hrvatske zbog pomoći određenim jedinicama lokalne samouprave, a onda ćemo kad ustanovimo ove kriterije vidjeti da su upravo te potpomognute jedinice lokalne samouprave i dalje u prvoj najnižoj kategoriji indeksacije svoje razvijenosti i da će one svakako potpadati na žalost svakako će biti potpomognute i sa ovim zakonskim tekstom.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, gospođa zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Na samom početku izlaganja u ime kluba zastupnika i zastupnica SDP-a želim reći da će klub SDP-a podržati donošenje ovog Zakona o regionalnom razvoju Republike Hrvatske, iako je naša ocjena ovog prijedloga zakona niti smrdi, niti miriši, niti štete, niti koristi od njega. Zašto? Zato što i ovaj zakon donosimo iz formalnih razloga zbog farbanja tzv. proeuropske hrvatske fasade pa se u tom smislu bojimo da nas ovaj zakon neće baš jako pripremiti za citiram učinkovito korištenje sredstava predpristupnih i strukturnih fondova Europske unije. Naime, ako do sada nismo izgradili mehanizme za korištenje sredstava iz fondova Europske unije bojimo se da ih nećemo ni ovim zakonom bolje izgraditi. Osim toga, državni službenici i službenice i koje rade na ovim fondovima uvjeravaju nas da Hrvatska jako dobro koristi ta sredstva u svakom slučaju znatno bolje od drugih zemalja koje su danas nove članice, pa su u tom smislu nedavno pohvalili se sa više od 80% iskorištavanja tih sredstava što ukoliko jest točno i nije loš rezultat. Iako se predlagatelj ograđuje od mogućnosti da ovaj zakon znači, citiram: "intervenciju u pravo na lokalnu i područnu odnosno regionalnu samoupravu" niti smanjenje autonomije lokalnih sudionika u koncipiranju vlastitog razvoja činjenica jest da bi država u nekim izuzetnim slučajevima trebala znatno više intervenirati u poslove lokalne i regionalne samouprave jer su se te iste vlasti u velikom broju slučajeva pokazala nesposobnima riješiti neke iznimno velike, rekla bih čak goruće probleme koje imaju iznimno veliki utjecaj i na pregovore Hrvatske sa Europskom unijom. Konkretno govorim o rješavanju, odnosno ne rješavanju problema gospodarenja, odnosno negospodarenja otpadom u Republici Hrvatskoj jer ni danas gotovo u 2010. godini u Hrvatskoj nemamo sustav gospodarenja otpadom, nemamo ni jedan centar za gospodarenje otpadom. Tko zna, možda bismo danas imali u izgradnji ne jedan već možda pet ili čak 10 centara za gospodarenje otpadom da je Hrvatska prije nekoliko godina, a kada je državna administracija vidjela nemoć regionalnih i lokalnih vlasti da riješe ovaj krupan komunalni problem, rješavanje ovog problema preuzela na sebe. Zakon deklarativno u članku 10. govori o lokalnoj autonomiji. No, ništa se ne govori što se događa ukoliko su jedinice lokalne i regionalne samouprave pokazale da jednostavno nisu sposobne riješiti neke goruće probleme bez intervencije države. Ovaj se prijedlog zakona oslanja na tzv. tri statističke regije: sjeverozapadnu, panonsku i jadransku regiju. Ali činjenica je da te tri regije nikada nisu zaživjele u stvarnosti, pa se postavlja pitanje kako će ovaj zakon to promijeniti. Još jedan problem s ovim prijedlogom zakona jest taj što se u uvodu dokumenta govori da ovaj zakon neće imati financijski učinak na Proračun Republike Hrvatske za 2009. godinu što je vjerojatno i točno jer se nalazimo na kraju godine. Ali će zasigurno imati itekakve financijske učinke na Proračun za 2010. godinu a o tome ovdje ni riječi. Zašto će ovaj zakon koštati? Iz jednostavnog razloga zato što predviđa obavezu donošenja još nekoliko planskih dokumenata politike regionalnog razvoja, a izrada takvih dokumenata nije besplatna, a još više košta njihova provedba. Kada imamo na umu da pojedine županije i lokalne samouprave već sada imaju velikih problema s financiranjem nekih temeljnih dokumenata razvoja, poput primjerice prostorno-planskih dokumenata vidi se da će i ovaj zakon koštati. Zakon u članku 8. govori o udruživanju nekakvih financijskih sredstava, ali nigdje ne precizira iz kojih to izvora. Zakonom se osim toga predviđa osnivanje agencije za razini regionalne samouprave, a i to će koštati. Iako na državnom nivou već postoji Agencija za regionalni razvoj Hrvatske koja je osnovana 2008. godine, nismo sigurni što je ta agencija do sada napravila za regionalni razvoj Hrvatske. Bojimo se ništa, a nismo optimistični da će i u budućnosti biti učinkovitija. Mogući problem vidimo i u prisutnoj političkoj netrpeljivosti između HDZ-ove središnje vlasti i onih regija u kojima nije na vlasti HDZ, čime bi se mogle ugroziti odredbe o partnerstvu i suradnji, time više što je to partnerstvo deklarativnog, a ne baš obvezujućeg tipa. U članku 9. ne pojašnjava se na koji će se način pratiti i vrednovati provedba politike regionalnog razvoja, a u članku 10. koji govori o održivosti, govori se o razvoju raznolikosti kulturnog bogatstva, bez ikakvog objašnjenja što to konkretno znači. Zakonom je predviđeno da Vlada donosi strategiju regionalnog razvoja Hrvatske, ali se iz zakona ne vidi hoće li Vlada prilikom izrade strategije konzultirati lokalne i regionalne vlasti, na koji način i u kojoj mjeri će uvažavati naputke s nižih razina. Postavljamo i pitanje zašto tu strategiju ne donosi Sabor Republike Hrvatske, kao druge primjerice strateške dokumente, a ovo bi trebao biti doista važan strateški dokument. U članku 22. govori se o indeksima razvijenosti, na takav način iz kojeg je vidljivo da Vlada još uvijek nema ideju kako i na koji način definirati taj indeks razvijenosti. U članku 25. koji govori o razvrstavanju jedinica lokalne samouprave, po stupnju razvijenosti imamo jednu kategoriju više od one kojima se razvrstavaju jedinice regionalne samouprave, odnosno pet umjesto četiri, pa se postavlja pitanje ako su evidentno mnoge lokalne samouprave toliko siromašne da su ispod 50% prosjeka Hrvatske, ne bi li trebalo prvo ozbiljno poraditi na značajnoj smanjenju broja lokalnih samouprava. Kako se tu usprkos pompoznim najavama premijerke i resornog ministra Mlakara nije dogodilo, a izgleda da se i neće dogoditi, čini se da i ovdje radimo po principu prvo drugi korak, a tek onda prvi. Upozoravam i da u članku 33. stavku 2. koji govori o donošenju pravilnika o središnjoj bazi razvojnih projekata iz članka 15. nije stavak 4., kako piše u prijedlogu, već stavak 5. pa bi to trebalo korigirati u prijedlogu zakona, odnosno u zakonu na kraju. I na kraju naglašavamo da ovaj zakon nije ništa drugo no dekor zakon, te da zbog toga ne smijemo imati nikakve iluzije da će njime Hrvatska krenuti u pravcu ravnomjernijeg ili uopće bilo kakvog regionalnog razvoja. Od njega neće biti neke štete, ali zasigurno neće biti ni neke koristi, a to nije nešto što bi nas trebalo razveseliti i zadovoljiti.
Hvala lijepa. Slijedi klub HDZ-a i u ime kluba poštovana zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava ovaj prijedlog zakona. Znamo da je jedno od najznačajnijih poglavlja u pregovorima između Europske unije i Republike Hrvatske regionalna politika, jer i raspolaže sa više od 30% budžeta Europske unije, ali izrada programa vezanih uz regionalni razvoj i njihova provedba zahtjeva sasvim jasnu administrativnu organizaciju koja uključuje suradnju između javnog i privatnog sektora. Da bi Republika Hrvatska pristupila uopće strukturnim fondovima Europske unije, mora pokazati svoju sposobnost planiranja i provedbe regionalnih razvojnih politika, u skladu sa praksom Europske unije. Materija regionalnog razvoja u Republici Hrvatskoj nije sustavno uređena dosad općim propisom kojim bi se omogućilo izgraditi odgovarajući sustav planiranja i upravljanja politikom regionalnog razvoja. Nedostaju također mehanizmi koordinacije razvojnih aktivnosti na razini središnjih tijela državne uprave, ali i središnje razine sa nižim razinama upravnog sustava Republike Hrvatske. To donekle umanjuje i potreban legitimitet, ali i mandat središnjih tijela državne uprave za učinkovito i primjereno vođenje politike regionalnoga razvoja, utemeljene na suvremenim načelima i praksi, koji osiguravaju postizanje optimalnog učinka mjera razvojne politike. Politika regionalnog razvoja je javna politika, tj. sustavna djelatnost prema načelima utvrđenih Zakonom o regionalnom razvoju koji vodi središnja država, pomažući i podupirući ravnomjeran i održiv gospodarski i ukupni društveni razvoj. Partneri središnjoj vlasti su jedinice lokalne i regionalne samouprave, ali oni moraju biti odgovoran partner u ovom procesu. Regionalna politika ne ulazi izravno u politiku i s njima povezana pitanja, odnosa središnje države i jedinice i područne samouprave, nego se ona usmjerava na razvoj zemlje kao cjeline, osiguravajući znači potrebnu koordinaciju, ali i raspodjelu prava i odgovornosti između postojećih razina javnog upravljanja. Držimo da je ovaj dio dosta dobro reguliran člancima ovog prijedloga zakona. Vođenje politike regionalnog razvoja sa središnje razine ne znači intervenciju kao što je već ovdje se čulo, znači ne znači intervenciju u pravo na lokalnu i područnu samoupravu, niti smanjuje autonomiju lokalnih sudionika u kreiranju svog razvoja. Naprotiv štiti lokalnu autonomiju i to na kao jedno od temeljnih načela vođenja regionalne politike. Ovaj prijedlog predstavlja pravni temelj upravljanja politikom regionalnog razvoja, uvodi se praksa partnerstva u oblikovanju regionalne razvojne politike i držim da smo tu dosta daleko, dosta visoko digli ljestvicu ovom, jer smo imali kroz programe Europske unije, dosta se radilo na partnerstvu od onih osnovnih školskih primjera u izradi znači i regionalnih operativnih programa, ali i u izradi programa ukupnog razvoja gradova i općina. Također se uvodi model ocjenjivanja i razvrstavanja jedinstveni sustav kriterija, što je također dobro, određuju se i planski dokumenti koji su dosta dobro ovdje definirani, određuje se uloga i odgovornost nositelja regionalne razvojne politike, ali uloga i odgovornost jedinica lokalne i područne samouprave, znači i u koncipiranju i kreiranju, ali i vođenju regionalne razvojne politike. Institucionaliziraju se temeljna načela. Zakon će biti, ovaj prijedlog zakona znači bit će instrument izgradnje sustave upravljanja regionalnim razvojem i otvorit će mogućnost prepoznavanja poticanja razvojnih potencijala u različitim dijelovima Republike Hrvatske. Tome trebaju poslužiti svakako i planski dokumenti županijske razine. Evo pa ću podsjetiti da ne bi trebao biti problem sa ovim razvojnim dokumentima, jer neke županije kao što je recimo Zadarska županija, je već napravila drugi razvojni, znači drugu generaciju razvojnih projekata, koji će se uz vrlo male izmjene postati županijske razvojne strategije, na razini općina i gradova su također napravljeni znači programi ukupnog razvoja i sada samo to treba uskladiti sa politikom razvoja na državnoj razini. Znači planiranje i provedba regionalne razvojne politike organizira se jedan dio na središnjoj razini ali to je ono gdje se radi samo vizija razvoja ukupno cjelovito države i druga razina je razina županija gdje se samostalno usmjerava taj razvoj ali naravno sukladno ovim sveukupnim općim ciljevima. Poštivaju se svakako načela decentralizacije ali i načelo supsidijarnosti, što je dobro što je uvedena u ovaj Prijedlog zakona. Unatoč mišljenju da različitost regija s prirodnog, geografskog, društveno gospodarskog i političkog aspekta predstavlja veliko bogatstvo za državu te prednosti još nisu dovoljno iskorištene niti se njima sustavno upravlja na odgovarajući način. Pa i ovaj Prijedlog zakona uz svoje nedostatke će omogućiti da se upustimo u kvalitetnije rješavanje ovog problema. Očekujem da i ovaj Prijedlog zakona bude dobar okvir koji će pridonijeti ukupnom nacionalnom rastu i razvoju stvaranjem takvih uvjeta koji će smanjiti društvene i gospodarske razvojne nejednakosti među NUC 2 regijama i županijama, ali omogućiti potpomognutim područjima da postanu konkurentna te uspostaviti okvir za koordinirane nacionalne, regionalne i lokalne inicijative koje imaju za cilj unaprijediti i gospodarski i društveni razvoj zemlje. Evo, uz ova očekivanja ali i prijedlog da se strategija regionalnog razvoja donese što prije Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će ovaj Prijedlog. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Ispravit ću jedan netočan navod a to je da ovaj Zakon je okvir koji će omogućiti regionalni razvoj hrvatskih gradova, županija itd., upravo suprotno on može biti temelj ali neće omogućiti zato što nema potpore u ovom Zakonu u proračunu za sljedeću godinu, a o tome ću nešto reći u svojoj raspravi. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Sljedeći prijavljeni klub je Klub zastupnika HSS-a, u ime Kluba govorit će poštovani zastupnik Boris KLemenić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Na početku rasprave o Konačnom prijedlogu zakona o regionalnom razvoju Republike Hrvatske, osvrnuo bih se na značaj regionalne politike, u Republici Hrvatskoj, potrebu njenog koordiniranog osmišljavanja i vođenja te njeno mjesto i ulogu u procesu pridruživanja Europskoj uniji. Pomnom analizom utvrđeno je da u području pravnog okvira je potrebno izvršiti potrebne izmjene i dopune Zakona o regionalnom razvoju kako bi se uspostavio stabilan i koherentan pravni okvir upravljanja regionalnom razvojnom politikom. Provedbom zakona omogućuje se promoviranje načela Europske unije za upravljanjem regionalnim razvojem, te stvoriti osnova za buduće usklađivanje posebnih zakona koji reguliraju pitanje regionalnih razvoja. Republika Hrvatska je kao zemlja kandidat za članstvo u Europskoj uniji korisnica pretpristupnih programa Europske unije, a kada postane članica Europske unije, dobit će mogućnost korištenja Europskih fondova te postati dijelom provedbe Europske kohezijske politike. Ciljevi te iste politike u ravnomjeran i održivi razvoj svih europskih regija te se kroz njenu provedbu u zemljama članicama financiraju investicije u prometu, zaštiti okoliša, regionalna konkurentnost, te razvoj ljudskih potencijala s ciljem povećanja zaposlenosti i zapošljavanja radne snage. Navedena područja koja kohezijska politika pokriva od posebnog su interesa u svakoj zemlji, te su i kod nas prepoznata kao pokretači razvoja od lokalne do središnje razine u državi. Obzirom da će se povezivanje nacionalnih i europskih ciljeva događati u razdoblju članstva, zakonom o regionalnom razvoju koji je pred nama postavljaju se temelji strateškog promišljanja na lokalnoj odnosno regionalnoj razini.
Samo čas, morat ću upozoriti zastupnice i zastupnike iz SDP-a da konzultacije o ovoj točci obave izvan sabornice. Molim vas.
Hvala. Obzirom da će se povezivanje nacionalnih i europskih ciljeva događati u razdoblju članstva Zakonom o regionalnom razvoju koji je pred nama postavljaju se temelji strateških promišljanja na lokalnoj odnosno regionalnoj razini. Strateškim promišljanjem danas, te poduzimanjem konkretnih aktivnosti omogućit će se priprema svih županija, gradova i općina da aktivno i kvalitetno sudjeluju u europskim fondovima odnosno provedbi kohezijske politike. Predmetnim zakonom stvaraju se uvjeti isključivanje ciljeva na nacionalnoj razini, upravo zbog toga kao planski dokument politike regionalnog razvoja, definiraju se strategije regionalnog razvoja Republike Hrvatske o kojoj smo danas puno slušali i županijske razvojne strategije. Ovi dokumenti stavljaju se u usku vezu s skromnim dokumentom na nacionalnoj razini koji postavlja temelje proračunskog financiranja u trogodišnjem razdoblju a to je strategija vladinih programa koja se od primjene novog zakona o proračunu dakle od 1. siječnja 2009. godine donosi kao prvi osnovni dokument koji je početna osnova za definiranje višegodišnjeg programa usmjerenog državnog proračuna. Proces planiranja za sredstva Europske unije temelji se na programima i primjeni načela nastanka događaja. S obzirom da je planiranje programsko financiraju se isključivo samo dobro postavljeni i definirani programi. To je ono što je donošenjem novog Zakona o proračunu kod nas učinjeno. Uvedena je obveza strateškog planiranja i izrade trogodišnje strategije vladinog programa kako bi strateški prioriteti i ciljevi vladine politike izravno utjecali na alokaciju sredstava unutar samog proračuna. Ovim Prijedlogom zakona o regionalnom razvoju želi se postići povezivanje županijskih razvojnih strategija kroz strategiju regionalnog razvoja sa trogodišnjom strategijom vladinih programa. Samo na taj način može se osigurati održivost provedbe svih navedenih strateških dokumenata te u budućnosti povezivanje i uklapanje svih razina s Europskom politikom. Vjerujem da će se većina ovdje nazočnih složiti da je zadaća regionalne razvojne politike omogućiti svim regijama da ostvare svoj potencijal i iskoriste mogućnosti za održivi razvoj i blagostanje svojih stanovnika. Posvećujući pri tome dodatnu pažnju područjima koji zaostaju u razvoju. Za dostizanje tog cilja potrebno je zajedničko i usklađeno djelovanje brojnih partnera. Zbog sve većeg produbljivanja društveno gospodarskih razlika i razvojnih mogućnosti u različitim dijelovima zemlje, kao i nastojanja Republike Hrvatske da u potpunosti integrira svoje gospodarstvo i tržište u globalni kontekst prepoznata je potreba definiranja regionalne politike kao jedan od prioriteta. Predmetni prijedlog zakona o regionalnom razvoju Republike Hrvatske, uzima u obzir sve spomenuto, te postavlja pravni temelj upravljanja politikom regionalnog razvoja u RH usklađen s praksom i zahtjevima koji proizlaze iz predpristupnih obveza RH prema EU. Njime se uređuju ciljevi i načela upravljanja regionalnim razvojem RH, planski dokumenti, tijela nadležna za upravljanje regionalnim razvojem, ocjenjivanje stupnja razvijenosti jedinica lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave i izvještavanje o provedbi regionalne razvojne politike. Osim što uvodi inovativni pristup u regionalnoj razvojnoj politici RH predmetni Zakon o regionalnom razvoju vodi računa i o usklađenosti sa zahtjevima i ostalim načelima EU u tom području kao što su načelo solidarnosti i usmjerenosti sredstava jednakih mogućnosti, partnerstva i suradnje, strateškog planiranja, udruživanja financijskih sredstava, praćenja i vrednovanja održivosti i lokalne autonomije. S obzirom da Zakon o regionalnom razvoju RH na sustavan način rješava pitanje objektivnog razvrstavanja jedinice lokalne i područne samouprave prema stupnju razvijenosti on će poslužiti kao instrument izgradnje sustava upravljanja regionalnim razvojem koji će istovremeno biti ujednačen na cjelokupnom području RH. Također ovaj zakon postavlja zakonodavni okvir za uvođenje kvalitativnih promjena koje su bitne i za provedbu kohezijske politike EU u RH. I na kraju nakon svega spomenutog u ovoj raspravi klub HSS-a smatra da je njegovo donošenje vrlo važno i neizostavno te će ga u tom smislu i podržati. Hvala lijepo.
Hvala vam lijepa. Došli smo i do posljednjeg prijavljenog kluba, to je klub HDSSB-a i poštovani zastupnik Boro Grubišić. Izvolite. A, ispričavam se, prije je bio ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Zdenka Čuhnil.
Pa dozvolite mi da ispravim netočan navod kolege Klemenića. Naime, on je govorio o tome kako se strategija Vladinih programa usklađuje sa strategijom regionalnog razvoja. Budući da mi strategiju regionalnog razvoja nemamo prema tome nije moguće to niti usklađivati. I mislim da ste još jednom pokazali ustvari kako mi idemo obrnutim putem. Strategija regionalnog razvoja može biti sažetak strategija županijskih, ali ona mora biti prvo donesena da bi se onda donosili svi akti na temelju nje. Ovako nemoguće je uskladiti upravo strategiju Vladinih programa ukoliko strategija ne postoji.
Hvala lijepa. Evo sada ćemo čuti izlaganje u ime kluba HDSSB-a, izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege malobrojni. Evo svaki put to kažem u ovim kasnim popodnevnim satima, evo odoše i dalje još ovi zastupnici, a oni koji bi to trebali čuti ponajviše. Naime, prijedlog Zakona o regionalnom razvoju RH je zaista jedan naziv koji rekao bih po jednom piscu kako to gordo i lijepo zvuči, a zapravo je obična, mlaka sveta vodica kojom Vlada RH i ovo ministarstvo škrope činovnike EU-a farbajući im oči, zamazujući im oči, a također i građanima, pogotovo onih regija koje su u RH politikom od '91., '92. godine već 18 godina, doveli regiju Slavonije i Baranje na prosjački štap. Zaista je sramotno od svih Vlada RH da smo doživjeli to da nekad opjevane, bogate i plemenite Slavonije sada imamo najsiromašniju regiju po svim pokazateljima gospodarskog, financijskog i ostalog pomaka i aspektima svih ovih pokazatelja koje će Vlada RH ugraditi u kriterije o kojima se govori ovdje, da sad ne tražim članak, u ovaj zakon. Nekada je davno u vrijeme Austro-Ugarske postojala Kraljevina Hrvatska, Slavonija i Dalmacija. Trojedna kraljevina, tako se zvala. Danas postoji, ja bih rekao ovako parafrazirajući ovu trojednu kraljevinu, 3 NUC Republika, dakle tako nekako, 3 NUC Repbulika u kojoj nema Slavonije ni Dalmacije pa ni Hrvatske. I dalje se inzistira na tome da nema niti povijesnih, a niti ostalih parametara kojima bi se odredile zapravo regije i dala nekakva forma regijama u RH iako to postoji i postoji poglavlje u predpristupnim pregovorima sa EU koje govori o regionalizaciji i regionalnom razvoju RH. Kada ovdje u ovome na str. 2 čitamo da se regionalni razvoj ne može poistovjećivati s regionalizacijom, to će biti i vaš odgovor na ovaj moj uvod, dakle tj. uvođenje nekih novih regionalnih jedinica eventualnim promjenama teritorijalnim strukture jedinica lokalne i područne samouprave i sl., dakle novi zakon nema svrhu mijenjati ili promijeniti sustave lokalne i područne, pa to su županije. Zanimljivo da se upotrebljava stalno izraz područna i regionalna za županije. Pa kažimo županijsku samoupravu, pa što stalno lažemo sami sebe? Područna ili regionalna, ma ne, županijska samouprava. Pa to je jednostavnije i plus toga samo jedna riječ, županijska, a ne područna pa onda u zagradi regionalna, ma nemojte mi reći. Iako kaže ovako, iza zareza, dakle rastavni, iako taj sustav čini važnu sastavnicu okvira za upravljanje regionalnom razvojnom politikom i u velikoj mjeri determinira rješenja. Dakle, u prvom dijelu rečenice se negira promjena teritorijalne strukture, a u drugoj rečenici kaže iako je ta struktura vrlo bitna da bi se odredio razvoj regija. Zgodno. Prema statističkim podacima koji su pokazatelji kažu da je statistika vrlo zgodna znanost koja ima onu poluprazna i polupuna čaša, samo da se poslužim ovako jednim primjerom, za dostignuće standarda i onih kriterija o kojima vi ovdje ne govorite ništa, ali postoje kao stupanj fiskalni kapacitet, kao bruto društveni proizvod, kao stopa nezaposlenosti i svi ostali još drugi, a nisu definirani vašim kriterijima, Dalmacija bi europske standarde Europske unije trebala dostići sa sadašnjim tempom razvoja za oko 30 godina. Slavonija onako kao ju ja danas vidim i koju čini 5 županija onih slavonskih, dakle Virovitičko-podravska, Osječko-baranjska, Požeško-slavonska, Brodsko-posavska i Vukovarsko-srijemska odsječena je Novska teritorijalno i Daruvar koji su isto tako Slavonija zbog nekih drugih razloga bi trebala 60 godina da bi dostigla standarde ovim tempom razvoja kao što je danas. 60 godina da dostigne standarde Europske unije u tim kriterijima. E sada vi meni recite gospodine državni tajniče o čemu mi zapravo ovdje razgovaramo? Što je to prijedlog Zakona o regionalnom razvoju ako mi nemamo upravo u tom smislu već izrađenu strategiju regionalnog razvoja kojega radi ili priprema Vlada Republike Hrvatske? A radi strategiju već pitaj Boga koliko godina. I mi je nemamo i o njoj neće raspravljati Hrvatski sabor nego to radi hrvatska Vlada. Zbog čega se u ovom Saboru ne dogovaramo o strategiji regionalnog razvoja? Ajde vi meni to recite. Je li to tajna nekakva? Ili je to ona orijentacija Vlade Republike Hrvatske koja nam je izrečena ovdje kada nam je bivši premijer Sanader stupao na dužnost, a i sadašnja premijerka u kojoj piše doslovce da se Hrvatska bazira da se temelji na jadranskog orijentaciji Republike Hrvatske. Iz toga sve jasno proizlazi, iz toga sve proizlazi. Samo se vi Ingrid smijte i vi i Kalmeta ste tome doprinijeli dosta. Zbog toga upravo i zbog te orijentacije, mislim da bi Zadar trebao podići spomenik ministru Kalmeti a ne sutra da raspravljamo o njemu i o njegovim učincima na stanje u državi Hrvatskoj, HAC-u itd. U članku 4. ovoga zakona, govorite ili govori se o posebnom poticaju razvoja potpomognutih područja. Potpomognuta područja. Danas imamo općine, dijelove županija i gradove od posebne državne skrbi. Posebna državna skrb ili potpomognuta područja. Pa može i ovako, može i onako. I nadalje se govori o solidarnosti. Evo nas ponovno na Fond solidarnosti koji je nekada postojao u bivšoj državi, onoj omraženoj u kojoj su Republika Hrvatska i Slovenija i Srbija potpomagali nerazvijene Kosovo, Makedoniju, Bosnu i Hercegovinu kao nerazvijene. Gospodine državni tajniče vi dobro znate koliko je puta gospodin Kajin kao predstavnik regionalne stranke dakle Istarske kukao na sudbinu Istre koja eto izdvaja silne novce u državnu blagajnu a ništa joj se ne vraća. Pa kako vi možete očekivati i mi možemo očekivati onda solidarnost, kada sa ove govornice iz ovog Visokog doma dolaze ovakve poruke jednoga regionalca i uopće takve regionalne stranke. Čim se nešto njima tamo na krajnjem zapadu, neću govoriti Istri, prohtje zveckaju autonomijom. Slavonija to nikada nije radila. Slavonija je uvijek bila i ostaje dio Slavonija i Baranja ostaju dio Hrvatske i na braniku svoje domovine Hrvatske. Ali ovakvim zakonima, ovakvom regionalnom razvoju, onda strategiji koja se donosi. Pitam se da li se namjerno ne donosi strategija? Jel to namjerno? Zbog toga što se u toj strategiji sasvim sigurno pokazuju oni kriteriji po kojima zaista ovim županijama u Slavoniji i Baranji pripada masa onoga novca i pomoć iz pretpristupnih fondova da bi sustigli, da bi pristigli, da bi ravnomjerno taj nova, da bi se postigla jedna ravnopravnost i ravnomjernost razvoja svih krajeva Hrvatske, što sad nije slučaj. I ne možete me uvjeriti i o tome govori i Svjetska banka za obnovu i razvoj, o tome govori Hrvatska biskupska konferencija, to zamijeti svatko tko dođe u Slavoniju i po standardu, i po izgledu i po općem aspektu i po svemu i o tome govore činjenice i gospodarske i financijske i sve ostale. Prema tome, što vi čekate više? Što vi čekate u Vladi više i sa donošenjem već jedanput prave regionalne podjele, odnosno regionalizacija, pravog razvoja regija, ravnomjernosti razvoja regija i donošenje strategije razvoja kako bi se ujednačila cijela država da bude, da barem tu prilično egal u smislu ovih tzv. vaših pokazatelja. U Slavoniji u Osijeku postoji Regionalna razvojna agencija Slavonije i Baranje koja ima 8 zaposlenika u Bruxellesu. To mislim da to znate iako se ta činjenica obično negira. Ta Regionalna razvojna agencija radi na kandidiranju projekata Slavonije i Baranje onih koji se hoće uključiti u te projekte. Jasno s obzirom na političke elite koje vladaju pojedinim županijama, neke županije koje imaju izvršnu vlast HDZ-ovu ne žele se uključiti i niti žele koristiti usluge Regionalne agencije Slavonije i Baranje. Ona se ne zove Osječka razvojna agencija, nego se zove Regionalna razvojna agencija Slavonije i Baranje. I pozivali smo stotinu puta da sve županije za koje mi smatramo da su slavonske i baranjske, odnosno slavonsko-baranjske, da slobodno kandidiraju svoje projekte preko Regionalne razvojne agencije Slavonije i Baranje. Nažalost zbog uskih stranačkih interesa, zbog uskih stranačkih gledanja to se ne radi. To je žalosno. Ma može država donositi ove papire koji ama baš ništa ne znače. Dakle, vi ste sami rekli u članku 12. da se planski dokument politike regionalnog razvoja strategija regionalnog razvoja, koje donosi ministarstvo tj. država Hrvatska. Pa gdje vam je strategija? Pa gdje vam je ona? A vi nama nudite konačni prijedlog zakona. A strategije nema. Pa dajte povucite ovo. Ovo nije način da nas ovako kao saborske zastupnike s ovim zamarate uopće. Partnerska vijeća, interegnum među kraljevstvima ili među županijama. Kojima županijama? U NUC regiji sjeverne Hrvatske, te sjeverne, istočne ne znam ni ja kako ste to nazvali su Karlovačka, Sisačko-moslavačka, Bjelovarsko-bilogorska i ovih pet naših, da kažem naših slavonskih županija. Ne zna se koja je gora od gore da li Karlovačka ili je Požeško-slavonska ili Brodsko-posavska. Bože sačuvaj! Pa dajte već jedanput gospodine državni tajniče, dajte već jedanput, imamo i gospodina Čobankovića koji se bavi tom problematikom, kojemu je to resor. Pa dajte već jedanput da se ja ne znam šta da govorim. Ja ne želim moliti, jer Slavonija nije zaslužila da moli jer je obranila ovu Hrvatsku, dala je pola žrtava u krvi za ovu državu, a odnos prema Slavoniji je katastrofalan. I ne možemo tako dalje. I ovaj proračun koji je donešen, a sada nudite Zakon o regionalnom razvoju, a proračun je već donešen. I rekao sam ovdje kada sam komentirao proračun biti će "tko ima daj mu još, a tko nema neće dobiti ništa". I tako to je. Sad vi nama donosite Zakon o regionalnom razvoju, a proračun ste usvojili prije 15 dana. Pa šta će nam on? Šta će nam on kad je za 2010. određeni novci kud idu. Čemu nam on služi? Strategije nema. Nema još dok se ne namire neki drugi, dok se ne namire neki drugi krajevi. I to tako ne može i zbog toga kažete ovdje u članku 19. da će u radu partnerskog vijeća sudjelovati znanstvene zajednice, sveučilišta. Koliko ih ima na moru gospodine državni tajniče? Pula, Rijeka, Zadar, Split i Dubrovnik. Koliko ih ima na kopnu osim zagrebačkog koji je sveučilište naše zajedničko cijele Hrvatske. Samo Osijek. Pa o čem mi pričamo ovdje, pa vidite vi o čemu se tu radi. Zbog toga imamo još primjedbi, ali crveno mi teče. HDSSB će biti ne samo dalje protiv, nego i oštro protiv ovakvoga zakona, prijedloga zakona i ne može pristati na ovakve stvari, da ne kažem i goru riječ od ovoga. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Tri su ispravka netočnoga navoda. Najprije poštovani zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Ispravio bih netočan navod gospodina Grubišića, a taj je da je Hrvatska regionalno usmjerena prema Jadranu. Na žalost ima županija i pogotovo na Jadranu koje su sada još uvijek manje razvijene nego što su bile devedesete. Recimo govorim o Dubrovačko-neretvanskoj županiji, tako da i na Jadranu imamo tih županija. Dubrovačko-neretvanska županija na žalost je sada manje razvijena nego što je bila devedesete i zaostaje za ostalim dijelom Hrvatske. Hvala.
Dobro. Drugi ispravak ima Arsen Bauk.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ispravio bih isti navod kojim je gospodin Grubišić u kontekstu dakle zapostavljanja Slavonije govorio o jadranskoj orijentaciji Vlade. Točno je da su slavonske županije Vukovarsko-srijemska, Brodsko-posavska i Osječko-baranjska i Virovitičko-podravska imaju manji BDP nego devedesete. Ali to vrijedi i za Dubrovačko-neretvansku i za Šibensku županiju. Tako, obzirom da se sada u javnosti vode mnoge rasprave o dodjeljivanju poslova nije problem u jadranskoj orijentaciji, nego u jaranskoj orijentaciji kada se poslovi dodjeljuju svojim jaranima. Zahvaljujem.
S ovim argumentom nije baš ispravljen netočan navod. Navod je bio točan. Hvala lijepa. I još je jedan ispravak netočnoga navoda, poštovani zastupnik Boris Matković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa ja bih ispravio kolegu Grubišića u netočnom navodu da ovdje u ovom zakonu mislim da nema reda i da je napravljen jedan nered. Pa suprotno, upravo suprotno kolega Grubišiću. Kroz sve ove dakle stavke od jedan do četiri svrstat će vas u određenu kategoriju zavisno o stupnju. Prema tome, uvodi se red, želi se uvesti red i svatko će dakle imati svoju poziciju. Sad koliko unutar toga, da li želimo red ili nered ja sam za to da se uvede red. Dakle, ima reda a ne nereda jer ste svrstani po regionalnom i po lokalnom principu u četiri skupine i to je to.
Povreda Poslovnika.
Gospodine potpredsjedniče, ja nisam govorio uopće o svrstavanju i o nesvrstavanju. To je neki davni izraz nesvrstani. A gospodine Matkoviću vi ste nas iz HDZ-a dobro svrstali u najgore u državi Hrvatskoj.
Dobro, ovdje je bilo svega i svačega i kod ispravka netočnog navoda i kod nepotrebnog pozivanja na povredu Poslovnika, pa ćemo u ovom času preći preko toga. U 17 sati i 26 minuta isteklo je vrijeme za prijavu pojedinačnih rasprava, pa tako imamo konačno još pet prijavljenih pojedinačnih rasprava. Idemo redom. Najprije poštovani zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Prvo šta moram reći kad raspravljam o ovom zakonu je to da mi je žao da o ovako važnoj temi nema prisutnog ministra regionalnog razvoja. To je možda i gestom pokazatelj na koji način ova Vlada pristupa cijelom problemu. Složit ću se sa ocjena koje danas u Hrvatskoj su na djelu, a to je da se Hrvatska na žalost neravnomjerno razvija, da jedan dio Hrvatske kaska, zaostaje u razvitku za drugim dijelom Hrvatske šta možda da je drugačija orijentacija Vlade ne bi bilo tako. Oni koji su ja bih rekao i Vlada koja je prva prepoznala taj problem je Vlada, koalicijska Vlada 2000., 2003. godine koja je ako ćete se sjetiti prva osnovala Fond za regionalni razvoj i dala znatnija sredstva za podršku projektima unutar županija. Na žalost, evo vidimo da svih ovih godina taj fond ne radi baš učinkovito. Prate ga mnoge afere i s druge strane u zadnje vrijeme mu se smanjuju sredstva koja bi on trebao koristiti u svom radu. I zato naravno kad uvijek raspravljamo o zakonu on je kao načelan dobar, dajemo mu podršku, svi smo za ideju da se Hrvatska ravnomjerno razvija. Ali treba uvijek pogledati dokumente koji su popratni. Znači, treba pogledati proračun šta on govori u sljedećoj godini vezano za regionalni razvoj Republike Hrvatske. Ono što se iz proračuna može iščitati je upravo ovo što sam rekao. Znači, konstantno smanjenje sredstava Fondu za regionalni razvoj i on u ovoj godini će imati otprilike 4 milijuna kuna manje sredstava na raspolaganju i otprilike 30 milijuna kuna manje nego što je to imao prije dvije godine. Još jedna je značajka promjene u proračunu, a to je da ova Vlada i ovaj prijedlog proračuna ide ka tome da se fondu, iz fonda sredstva sad raspoređuju po projektima, što znači da se oduzimaju županijama da oni u okviru svojih jedinica vide koji su to projekti koji bi mogli biti najkorisniji. Ide se znači u smjeru centralizacije sredstava. Radi se o otprilike 80 milijuna kuna koje će od sljedeće godine fond raspoređivati. Neće više ići kao što sam rekao kroz županije, nego će to ići na razini fonda. Tu naravno da ne možemo pružiti podršku takvom načinu razmišljanja koji ide za daljnjom decentralizacijom Hrvatske. Ali kada govorimo o ovom problemu, vrlo je bitno vidjeti i podatke o tome kako se Hrvatska razvijala svih ovih godina, odnosno koje su regije bile te koje su zaostajale u razvoju. Evo ja imam jedan znanstveni rad koji je vrlo interesantan. Doduše, radi se o radu s kojim podaci se zaključuju sa 2006. godinom, znači zadnje tri godine nema, ali to definitivno daje jedan pokazatelj neravnomjernog razvoja Republike Hrvatske. Tako da iz tih podataka, ovdje je to svrstano u pet regija, i kada se uzima omjer BDP-a između 2005., odnosno krajem 2005. i '90. godine vidi se da je Hrvatska imala rast od 8%. Znači svih tih godina 8% je narastao BDP u odnosu na '90. godinu. Ali istočna Hrvatska, govorimo o slavonskim županijama su imale pad od 20% znači u tom periodu, dok sjeverna Hrvatska, središnja Hrvatska su imale rast od 12 i 24% i opet ovo šta govori se u kontradikciji sa onim što je imao u izlaganju kolega Grubišić ispred Kluba zastupnika HDSSB-a, dalmatinska regija, odnosno južna Hrvatska, dalmatinske županije su imale pad od 5% u odnosu na '90. Znači te županije, ove koje su imale pad, 2006. su manje bile razvijene gospodarski nego što su bile '90. godine. Na žalost takva situacija nije dobra. Kada govorimo o županijama, najveći pad je imala jedan od bogatijih županija 90-ih, Vukovarsko-srijemska, koja je imala čak pad 20% u odnosu na '90. I tu se vidi briga, odnosno na žalost nebriga vlasti i vlada, na žalost moram tako reći, prema određenim dijelovima Hrvatska kojima se jednostavno ne daje potpora u dovoljnoj mjeri. Ono šta je bitno napomenuti da je SDP prije proteklih parlamentarnih izbora prepoznao problem i izašao sa jednim konkretnim prijedlogom. Svi ćete se sjetiti, dva su bila programa, jedan je kolokvijalno nazvan 3 puta 33, a drugi 4 puta 4. Znači 3 puta 33 je bilo zalaganje za promjenu prioriteta regionalne politike, po modelu da se potpora daje u 33% poduzetništvu, 33% u inovativnosti nove tehnologije, jer svi znamo da nema razvoja bez novih tehnologija, jer Hrvatska ne može konkurirati radom i cijenom rada zemljama koje su puno jeftinije tu od nas. Znači moramo ići u nove tehnologije. I treći je bio 33% u razvoj regionalne i lokalne infrastrukture, jer znamo da smo još uvijek dosta u problemu vezano za lokalnu infrastrukturu koja je često, da ne kažem samo oštećena i tijekom rata, i ima mnogo problema još sa razminiranjem itd. Drugi je prijedlog 4 puta 4, a tu smo prepoznali da se ide u četiri regije sa različite četiri industrije, da se oko toga cijela priča veže. Znači da nađemo neki program, nešto šta bi se recimo u Slavoniji, to može biti poljoprivreda, naravno šumarstvo, itd. Znači da bi se oko nečega stvarala industrija, neki rast, zapošljavanje i da se na taj način pokuša osmisliti određena politika regionalnog razvoja. Naravno tražili smo i da se napravi nova faza fiskalne decentralizacije, kao što sam rekao u ovom slučaju u novom proračunu upravo se ide u suprotnom smjeru. Smatramo da ukupno 20% javnih prihoda mora biti na dispoziciji lokalnim jedinicama. Znači to su te neke stvari koje smo mi predlagali i koje su bile i konkretne i koje su naznačivale da bi se mogle pojedine regije početi pokrenuti. Na žalost, kao što vidimo i dan danas Slavonija kao jedna prije rata bogata regija i koja ima veliki potencija, danas nema apsolutno nikakvu podršku od ove Vlade. Ja neću pričati o potporama poljoprivredi, jer svi znamo da masu tih potpora ode na skroz krivi način, da se daju potpore, a da tu nema apsolutno nikakve produktivnosti, zapošljavanja ljudi, gospodarskog rasta itd. Zato evo na kraju svoje rasprave reći ću da ću podržati ovaj prijedlog kao i ostali zastupnici Kluba zastupnika SDP-a, ali nisam zadovoljan orijentacijom ove Vlade i smatram da se ne čini dovoljno kako bi se Hrvatska ravnomjerno razvijala. Nemam nikakvih iluzija i nade da će se na osnovu ovog zakona nešto promijeniti, jer zakon iz strategije agencije i druge stvari se mogu donositi, jer ako nema političke volje, želje, prostora, čak i prostora financijskog jer naš proračun je kao što uvijek govorimo i ministar Šuker govori 90% zadan, pa odakle onda naći novca za potporu lokalnim jedinicama. Tako da, evo na kraju ne mogu dati podršku politici, dat ću podršku zakonu. Još jedna stvar koju sam zaboravio napomenuti je ono što sam u proračunu vidio da će se ekipirati dodatno agencija u sljedećoj godini. Znači idemo opet u nova zapošljavanja. Agencija, trošak agencije će narasti za otprilike 5 milijuna kuna. U sljedećoj godini većina sredstava ide u nova zapošljavanja, šta je opet u disproporciji sa onim šta Vlada Republike Hrvatske zagovara, a to je da se ide u racionalniju javnu upravu. Znači ja mislim da ima mnogo prostora u državnim službama da se popuni kadrovima ta Agencija za regionalni razvoj, a da nema potrebe ići za nova zapošljavanja, odnosno nove troškove. Kažem 5 milijuna kuna koji su planirani u sljedećoj godini za agenciju. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Repliku ima poštovani zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Naime, sudeći po ispravku netočnog navoda koji je maloprije gospodin Maras, dakle upotrijebio nakon mog izlaganja za govornicom ovoga Sabora, ja nisam siguran tko je u kontradikciji ovdje. Naime, vi ste sami rekli da je u odnosu na '90. godinu pad BDP-a u Dalmaciji bio za 5%, u Slavoniji za 20%. Dakle, sve je iz tih brojki koje su vrlo egzaktne jasno. Nadalje, u vrijeme koalicijske vlasti od 2000. do 2004. godine, rekli ste da ste vi napravili nekakve pomake. Vjerujte mi da Slavonija nije osjetila nikakve pomake, a možete to vidjeti po statičkim podacima svih naših županija u to vrijeme. Možda su i novci išli negdje drugdje, možda su išli onda ne možda u neke regije koje sam ja spominjao, možda su išli u "Viktor Lenac", možda su išli u "Riječku banku", ali uglavnom nisu išle za regionalni, dovoljno, dovoljno kažem za regionalni razvoj da me ne bi krivo shvatili. I nadalje ove mala soba 3 sa 3, odnosno 3 puta 33 i 4 puta 4 itd., to je znate mala bara, a bilo je puno krokodila. Slažem se s vama da je Agencija za regionalni razvoj samo jedan novi namet i njeno proširenje i plaćanje novih službenika, dužnosnika nešto što nije u skladu sa načelima antirecesijske politike Vlade RH. Hvala lijepo.
Hvala lijepa, i odgovor na repliku ima zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo. Kolega Grubišić pa nisam ja u kontradikciji, ja sam rekao, nisam rekao da Slavonija se više razvila nego što se razvila Dalmacija, ali hoću reći da se Hrvatska neravnomjerno razvija, ali ne prema Jadranu nego nažalost prema Zagrebu gdje se sve živo skoncentriralo i da tu treba dati malo više oduška i sredstava za druge dijelove naše zemlje. Druga stvar, rekao sam da smo mi prepoznali 2000-te i to upravo mi jer vi ste tada bili člana HSS-a i dio te koalicijske Vlade. Znači mi smo prepoznali 2000-te potrebu da se regionalno Hrvatska potpomogne. Jedan je fond bio za razvoj i zapošljavanje, toga ćete se sjetiti i Fond za regionalni razvoj. Znači 2 fonda koji su raspolagali sa značajnim sredstvima svake godine i to je bila ideja i moto te koalicijske Vlade koja se nažalost negdje izgubila, odnosno smisao te cijele priče je nestala u svim ovim godinama. Tako da evo naravno da ćemo se i vi i mi složiti da, odnosno vi i ja složiti da Slavoniju treba više potpomoći, ali treba pomoći bogami i Dalmaciju i ostale dijelove Hrvatske, rekao je kolega Bauk, Šibensku županiju koja je užasno devastirana i nažalost nemamo toga razvoja i nema gospodarstva u njoj. Tako da znam da nam je intencija ista, a otprilike su nam slični i argumenti.
Hvala vam lijepa. Na redu je pojedinačna rasprava poštovanog zastupnika Luke Denone. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Dakle, pred nama se nalazi prijedlog Zakona o regionalnom razvoju RH s konačnim prijedlogom zakona i stvar bi bila vrlo jednostavna kada bi takav zakon mogli svi podržati, međutim očito je da je u ovom trenutku kada donosimo ovaj zakon učinjeno nešto što mi se čini da nije dobro, a prije svega da se htjela popuniti jedna kockica koja je ostala prazna u onim našim europskim pričama i sad se stavio jedan križić plus kao odradili smo i taj posao, a ustvari pokazuje se da se prema regionalnoj strategiji, odnosno regionalnom razvoju i ovu Vlada odnosi kampanjski, stihijski i da se sada dosjetila donijeti ovakav zakon koji je samo jedan smokvin list, eto ispunili smo jednu kućicu, a bitno se ništa nije promijenilo. Pa mi dozvolite da samo na par stvari kažem kako je i u ovom zakonu dosta nelogičnosti napisano, barem tako je napisano, kada se kaže da se u ovom uvodnom obrazloženju regionalni razvoj ne može poistovjetiti sa regionalizacijom tj. uvođenjem nekih novih regionalnih jedinica, eventualnim promjenama teritorijalne strukture jedinica lokalne i područne regionalne samouprave i sl. Novi zakon nema svrhu promijeniti sustav lokalne i područne regionalne samouprave iako taj sustav čini važnu, ponavljam važnu, sastavnicu okvira za upravljanje regionalnim razvojnom politikom i u velikoj mjeri determinira rješenja regulirana Zakonom o regionalnom razvoju. Znači, tvrdimo da nema potrebe zadirati u regionalizaciju, odnosno kvalitetniju regionalizaciju RH, odnosno decentralizaciju, a u biti bez te nove regionalizacije ne može se niti ovaj zakon, evo tako i zakonodavac sam piše, biti operativan i biti kvalitetan, a to da učini i drugi gospodarski društveni razvoj na čitavom teritoriju RH ravnomjernijim. U svakom slučaju još je jedna činjenica koja kaže u ovom zakonu da je vođenje politike regionalnog razvoja svakako ne znači intervenciju u pravo na lokalnu i područnu regionalnu samoupravu. Bilo bi, kad ga se ovako pročita, jako je to lijepo napisano, ali kada pročitate onda u drugom dijelu, drugi dio tog zakona, gdje se govori o strateškom planiranju regionalnih razvoja onda se u članku 14. što je već ovdje spomenuto bespotrebno kaže da je koliko je to decentralizirano i koliko se ne zadire i ne intervenira, kaže se ovako "sadržaj županijskih razvojnih strategija čak i metodologiju izrade i vrednovanje te druga pitanja s tim u vezi uređuje ministar nadležan za regionalni razvoj." E sad, ako je to decentralizacija, ako je to puštena sloboda regionalnim regijama da i sami izrade svoju viziju svoga razvoja onda očito da je zakon kontradiktoran u tumačenjima što nam je cilj ovoga zakona. Kaže se da je zakonom, ovim zakonom se uvažilo i partnerstvo. Pa partnerstvo se uvažilo na način da je recimo jedan od partnera bi trebala biti i Udruga gradova, znači jedinica lokalnih samouprava pa kako su i oni bili konzultirani oko ovog zakona oni su izrazili svoje neslaganje donošenjem ovog zakona u ovome trenutku. E sad, to partnerstvo se nije pokazalo na djelu jer jedna u tim jedinicama, u Udruzi gradova nisu samo jedni, svi znači cijela RH, svih predznaka, SDP-ih, HDZ-ih, HSS-ih, svi su unutra. Njima je u interesu da ovaj zakon bude donesen kako treba. Očito je da to partnerstvo nije na ovaj način bilo uvaženo. I recite mi ako donesemo ovaj zakon, a donijet ćemo ga, da sad ne iščitavam što je napisano, očito je da će se dijelovi nekih zakona koji su doprinijeli da se ujednači razvoj RH kao što su Zakon o gradu Vukovaru, Zakon o brdsko-planinskim, Zakon o otocima, očito da polako dižemo ruke od tih zakona i da ćemo onda čekati dok ovaj bude na neki način operativan jer će pokazati ako se ide na onu indeksaciju kako je ovdje navedena da je dio tih regija koje su uživale blagodati tih zakona jer smo ih donijeli zato da se ravnomjernije i jednako razvijamo, očito je da će po ovoj indeksaciji dio tih jedinica lokalne samouprave biti razvijen, jednostavno neće moći se uklopiti u ovakvu indeksaciju koja je ovdje napravljena. I konačno tako jako kasno. Zašto nije donesena strategija? Znate kada se ovako donosi najprije zakon, a strategija koju smo negdje već raspravljali i imamo samo u glavi ja to gledam na jedan drugačiji način. Ako ne znamo kamo idemo, onda možemo svagdje doći, što je interesantno koji puta da dođemo negdje gdje nismo bili. Ali očito je da ovakvo donošenje zakona bez strategije očito je da neće završiti dobro. I po svemu sudeći mi ćemo naravno kao što su rekli u ime kluba, podržati ovaj zakon. Ali mislim da nemojmo donositi zakone koji neće biti operativni, koji će donijeti dodatnu smutnju u slavonske, jadranske i ne znam kakve sve ne prijepore u jednoj maloj državi kao što je Hrvatska. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Dvije su replike prijavljene. Najprije poštovani zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo. Kolega Denona podsjetit ću vas i to je gesta Vlade ja bih rekao oko donošenja strategije regionalnog razvoja. Ministar bivši Čobanković je 2008. godine 17. listopada na Plitvičkim Jezerima izrekao jednu rečenicu "Strategija regionalnog razvoja će biti donešena do kraja godine". 2008. je davno završila, 2009. će završiti narednih 15, 20 dana od strategije ... I to je najveći problem o čemu se radi kada govorimo o regionalnom razvoju. Nema političke volje. Mijenjaju se ministri, mijenjaju se na tom mjestu članovi koalicijskih partnera, ali nigdje nikakvog pomaka i nikakve političke volje da se pomogne određenim regijama u Hrvatskoj.
Hvala lijepa. I drugu repliku ima poštovana zastupnica Zdenka Čuhnil.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Denona izrazili ste bojazan na temelju indeksacije kako će biti pojedine županije, odnosno vjerojatno i regije budući da imamo tri i unutar samih regija. No ja još više moram izraziti bojazan budući da ovaj temeljni zakon, Zakon o regionalnom razvoju, praktički govoreći o indeksu razvijenosti uopće ne govori koje će se parametri koristiti u toj indeksaciji. I ja se bojim da u datom momentu oni mogu biti čak proizvoljni. Ja znam da se nije trebalo govoriti o njihovom udjelu u ... ali da se svakako trebalo barem reći koji će to biti ekonomski, društveni pokazatelji s kojima će se u indeksu računati i na temelju čega će se indeks računati, dalje normalno razvrstavati. A da ne kažem na kraju krajeva i na temelju svega toga i financirati. Ovako smo uskraćeni za temeljne podatke i mislim da nijedan zakon ne može ići u ne što a da nema temeljnu bazu reguliranu zakonom.
Hvala lijepa. Na repliku će odgovoriti zastupnik Luka Denona.
Da, ja sam izrazio tu bojazan znajući kako to mi radimo. Ali sada kada mi upozoravamo i kroz ovu raspravu na nelogičnosti koji su u ovom zakonu su napisane, vjerujem da zakonodavac kada bude išao, ide operativno provoditi ovaj zakon, neće nasjesti na takve stvari. Mislim da će onda iako ovdje kaže da će se regionalna razvojna politika, dakle izravno ne ulazi u politička i s njima povezana pitanja odnosa središnje država i jedinica lokalne, područne regionalne samouprave, nego se usmjerava na razvoj zemlje kao cjeline osiguravajući potrebnu koordinaciju i raspodjelu prava i odgovornosti. Vjerujem da će se time rukovoditi, mada ja imam suprotno mišljenje, budući da u onom pozitivnom dijelu jedinice lokalne samouprave po samom svojem habitusu moraju biti sukobljene sa državnom vlašću, ako želimo veću decentralizaciju. Ne govorim u negativnom smislu, govorim u pozitivnom smislu. I u tom sukobu između lokalne i državne vlasti možemo onda realizirati puno više i puno kvalitetnijih podataka nego što smo to činili do sada.
Hvala lijepa. Nastavljamo pojedinačnu raspravu. Pretposljednja pojedinačna rasprava i poštovani zastupnik Deneš Šoja. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Htio bih sa nekoliko riječi se uključiti u ovu raspravu i reći sljedeće. Što se tiče statusa postavljenog pitanje ovdje je bilo o tome riječi, statusa postojećih agencija, vjerojatno ima još, ali ja znam isto za ovu ne osječku, nego Regionalnu razvojnu agenciju. Bilo bi sada nepotrebno osnovati pokraj toga još jednu drugu agenciju. Pretpostavljam da bi se to u toj koncepciji moglo uklopiti. Dalje, imajući u vidu sve što je već do sada oformljeno i osnovano ja bih mogao reći u interesu razvoja područja od sela pa do glavnog grada, mislim da ova razvojna komponenta je prisutna od seoskih mjesnih odbora, pa do držane razine. I tu zapravo imamo nešto u upravnoj ingerenciji, znači u državnim tijelima, zatim imamo druge asocijacije koji se također bave razvojem određene agencije, imamo udruge razno razne. I malo se pribojavam da ne bude po onoj narodnoj "Puno babica". No ja se nadam da će upravo taj zakon učiniti to da se te kompetencije razriješe. Ali da ne bude bojaznosti sukladno ovome članku 19. ovdje je dat jedan vrlo lijep naziv, kaže partnersko vijeće statističke regije. To je sve uredu. Mislim da ukoliko bude djelovalo kao savjetodavno tijelo pretpostavljam da je tako zamišljeno. Jer ovdje u članku 19. se govori o sastavu tko će u tome raditi. Čim govorimo i o radu, vjerojatno će se taj rad morati i platiti. I ukoliko nam se desi da kao što je to uobičajeno i kako naš narod kaže naša posla, imamo takvog čovjeka koji pretpostavka da jako dobro zna da će se postepeno profesionalizirati. Ako do toga dođe, onda prijeti opasnost da će između državne razine i županijske razine stvoriti se jedna profesionalna institucija, što vjerojatno nije cilj ovog zakona. Ja bar pretpostavljam, nego više ta koordinacija, odnosno ta savjetodavna uloga. Nadalje, ovdje ja bih isto samo dvije riječi rekao. Kolegica Zdenka je govorila misleći na sadržaja članka 24. i 25. Mislim da su ti parametri znani koji su onih pet čini mi se da ima. Međutim, možda je radi kompletnog objašnjenja bilo dobro da se izvelo bar za dve, tri županije ili za pet, šest općina upravo da vidimo trenutno. Jer po meni se sa takvim podacima se raspolaže, pa da vidimo jednu blagu komparaciju šta bi sad to značilo. Govorili smo ovdje ne znam ja Županija neretvanska, slavonske itd. da su izvedene te računice već bi imali kvalitetnu komparaciju da vidimo gdje se koja u tom smislu nalazi. U konačnosti to nije problematika koja zadire u bilo kakva prava nacionalnih manjina, ali ja sam uvjeren niti treba u tom zakonu da piše o tome bilo što. Ali i ja sam uvjeren da upravo primjena i ovog zakona će osigurati razvoj i onim područjima po svakoj logici gdje žive nacionalne manjine, jer ravnopravnost nije o tome da piše na ulazu u selo nešto na dva ili tri jezika. Nego je ravnopravnost u tome da je to selo osvijetljeno, da ima vodu, da ima kanalizaciju, da ima sve te osnovne infrastrukturne objekte. Ja se iskreno nadam da će upravo biti tu u tom smislu jedan doprinos. Hvala.
Hvala lijepa. I sada još i rasprava poštovanog zastupnika Ratka Gajice. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja ću ovdje iznijeti neke primjedbe kojih se pribojavam, prije svega zbog toga što nekako ne vjerujem da intencija zakona koji ima pretenciozan naslov neće biti provedeno. Najprije nešto u uvodu prije nego budem rekao nešto o tekstu zakona. Zakon bi trebao urediti utvrđivanje i provođenje regionalne politike ja mislim po sadržaju, po propozicijama, po nosiocima i još nekim drugim elementima da se izvede ono što hoćemo, ono što planiramo zakonom ili drukčije rečeno, dakle trebalo bi urediti osmišljeno stvaranje i provođenje regionalne politike. To je, moram od toga poći kad se govori o sadržaju zakona naprosto s idejom vjerujem li da će to proći ili neće. Vi ste gospodine državni tajniče rekli uređuje se. U jednom trenutku rekli ste uređuje se. Ja na žalost mislim ne, nego da se samo radi o tome da se materija naznačava u vrlo načelnim kategorijama. Ovdje se radi primarno ne o poticanju regionalnog razvoja, nego se radi o uređenju regionalnog razvoja, a to je prosto kako bih rekao poluga politike gospodarskog razvoja Republike Hrvatske. To nije tako nevažno. Mi onim što se zove regionalni razvoj želimo na neki način upravljati ukupnim razvojem Republike Hrvatske. A ako ovaj zakon donosimo u zeit notu vremenskomu i radi toga da udovoljimo nekim zahtjevima i kriterijima Europske unije, onda ja mislim da zapravo odgovaramo na ono što traži Bruxelles, a ono što je potreba Republike Hrvatske da ne odgovaramo na to pitanje u cjelini, a ono mi se čini primarnim. E sad nešto oko teksta zakona. Najprije da budem jako uprošćen, možda čak i nekorektno uprošćen onako statistički. Ova tema Zakon o regionalnom razvoju ne može biti stavljena u 35. članaka na dobar način, naprosto nije moguće. E sad, ja ću vam navesti nekoliko stvari koje mislim da to podupiru. Imate kad govorite u zakonu o cilju onda je povezanost prioriteti ravnomjeran i održiv razvoj. Kad se govori o načelima razvojne politike onda je solidarnost, jednake mogućnosti, partnerstvo i suradnja, različiti izvori financiranja, praćenje i vrednovanje, skladno i uravnoteženo uvažavajući autonomiju itd. To su sve načela. To su sve načela. Nešto konkretnije kod planiranja. To je Strategija Republike Hrvatske i Strategija županijskoga razvoja itd. I sad kad sad ću ja moj dojam, moje mišljenje kako god hoćete svesti na slijedeću stvar. Da bi vjerovao nepodijeljeno da Zakon o regionalnom razvoju može proizvesti učinak koji mi hoćemo on po mom mišljenju mora imati tri stvari unutra. Prva je utvrđivanje, ocjenjivanje, utvrđivanje stupnja razvijenosti pretpostavljam radi želje da utvrdimo debalans u razvoju pojedinih područja. Druga stvar i to unutra ima i čini mi se relativno dobro razrađeno. Druga stvar koja tu mora biti to je operativno planiranje, a to znači mjere i zadaci itd. tempo kojim će se ti planovi provoditi da se otkloni ovo što smo utvrdili ili da se popravi ovo što smo utvrdili. I treća stvar koja u zakonu mora biti to je tko je nosilac tih planova i u izradi i u realizaciji i tko u konačnici nosi odgovornost da se ti planovi, da će se ti planovi realizirati. Ove dvije stvari, dakle ovo utvrđivanje stupnja razlika u razvijenosti je unutra. A kako ćemo to popraviti? Planove, nosioci i odgovornost to u zakonu nemamo. I ja mislim da manjak tih dviju važnih stvari je ogroman manjak ovog zakona. Volio bih da se to bez ovih stavki realizira. Ne vidim kako će to samo od sebe. I upravo radi toga i rekao sam malo prije bojim se da ovaj zakon neće realizirati cilj i svrhu koju zadajemo naslovom i koja proizlazi iz naših želja i očekivanja da se to ostvari. Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče.
Hvala vam lijepa. I prije kraja rasprave još je jedna replika, poštovani zastupnik Luka Denona.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine zastupniče, vi ste dobro primijetili da je za provođenje regionalnog razvoja nužno uvažavati regionalne politike pojedine regije. Na žalost kako ovdje piše u zakonu bez regionalizacije. E sad, ako se te politike regionalne politike ne mogu, ne mogu se provesti na način kao što u ovom zakonu piše, kada je još uvijek u glavama imamo statističke regije tako da je recimo jadranska regija je od Istre do Dubrovnika. Probajte mi reći kako će se, ja ne znam kako, ali to partnerstvo koje će onda osmišljavati zajednički razvoj takve jedne regije sumnjam da ćemo ikada doći do kvalitetnih projekata koji će zadovoljiti svih, pa da kažemo sada ćemo razvijati ne znam potrebu da se napravi tunel kroz Učku, jer trebamo povezati istu sa željeznicom. Siguran sam da to neće moći proći. To je jedan razvojni projekat koji neće moći proći. Ali i te regionalne politike koje bi trebale biti slobodne, takva politika mora propustiti ministar, jer ako ih on ne propusti onda od toga nema ništa. Džabe što onda regije, odnosno županije, možda i zajednički dvije, tri županije promišljaju razvoj u jednom dobrom pravcu, ako to ministar ne propusti od toga neće biti ništa. Evo to je isto manjkavost ovog zakona. Mislim da bi trebalo više vjerovati ljudima koji rade u jedinicama lokalne samouprave, ipak oni nisu toliko ja bih rekao … [[Govornik se ne razumije.]] da ne znaju pravilno voditi razvoj svoje regije na dobrobit svojih građana u regiji, i naravno na dobrobit građana cijele Hrvatske.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku poštovani zastupnik Ratko Gajica.
Pa poštovani kolega, ne možete i nije moguće provesti bilo kakvu politiku regionalnog razvoja, ako nema plana regionalnog razvoja. Ono što, ja se s vama slažem da je to manjak. Mi bismo morali imati čvrstu povezanost između strategije regionalnog razvoja za koju ja također mislim da bi trebalo da odgovara ovaj Dom. I planova regionalnog razvoja za koje mislim da bi trebao da odgovara Vlada Republike Hrvatske, a ne ministarstvo. I ja se također slažem i zato kažem maloprije da se pribojavam da ovaj zakon ovako kako je napravljen neće garantirati, da ćemo imati te planove i da ćemo imati tu povezanost, i da ćemo imati nosioce i da ćemo u konačnici znati tko je odgovoran da se to provede. Utoliko i ja se slažem da ne znam kako će se to provesti.
Hvala lijepa. I još završnih 5 minuta u ime kluba HNS-a ima poštovani zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa želim posebno naglasiti, naime tema regionalnog razvoja sasvim sigurno zavrjeđuje i u pripravnom dijelu, a i u diskusiju, u razgovoru, u raspravi u ovom Hrvatskom saboru sasvim drugačiju dimenziju, sasvim drugačije uvjete nego je se to desilo. Pa u ime kluba želim još jedanput podcrtati da je regionalni razvoj moguć jedino i u slučaju kad napravimo sustav koji će omogućiti da svi dijelovi ove države pridonose održivom razvoju i nacionalnoj konkurentnosti, boljim povezivanjem, prije svega lokalnih, regionalnih potreba sa dostupnim nacionalnim sredstvima namijenjenu regionalnom razvoju, da moramo voditi računa da osiguramo mogućnost da stope rasta slabije razvijenih jedinica dugoročno nadmašuju stope rasta iznadprosječno razvijenih jedinica, a isto tako i pri tome se ne smije ograničavati rast vodećih regija i što u svakom slučaju i nije baš jednostavan zadatak. Drugo vrlo važno, a to smo i u proračunu vidjeli, da kapacitet našeg nacionalnog proračuna jednostavno nema mogućnosti i ne daje mogućnosti za regionalni razvoj i upitno je da li je uopće u kapacitetu nacionalnog proračuna mi imamo dovoljno one potrebne nacionalne komponente u bilo kojem projektu, pa da i sad imamo i ne znam koliko tih projekata napravljeno. Prema tome, vrlo važno je koliko transparentno će se indeksom razvijenosti definirati općine i gradovi i županije koje će ući u područje potpomognutih područja, a isto tako je važno koliko će uspješno država omogućiti općinama i gradovima i županijama kroz fiskalnu decentralizaciju i kroz potpore iz državnog proračuna, temeljem vrlo jasnih kriterija, a ne političkih da one projekte koje imaju spremne do jedne faze gotovosti, da ih pripreme do one faze koja je nužna i koja je propisana i da slijedom toga onda imamo ili pokrenemo regionalni razvoj u okvirima mogućeg, ali ponavljam nama velika opasnost prijeti u kapacitetu nacionalnog proračuna i nadam se da ministar Šuker koji je preuzeo tu funkciju i kao potpredsjednik Vlade da vodi računa i da će biti potrebna podrška i resornom ministarstvu, a i svim našim općinama i gradovima da ono što ih pripada, ono što ima mogućnosti, ono što im daje šansu da se i to realizira.
Hvala vam lijepa. I u ime predlagatelja završnu riječ zatražio je državni tajnik gospodin Karlo Đurašić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, uvažene saborske zastupnice i saborski zastupnici. Meni je uistinu, vam se zahvaljujem na ovim svim komentarima. Žao mi je što vas nema više, ali to samo govori i veseli me, govori od ozbiljnosti teme, govori da ste i vi, da je i ovaj Dom shvatio da je ovo važan zakon, da je ova važna tema za raspravu i tako da me uistinu veseli. Da ne bi zaboravio, htio bi odmah na početku reći da predlagatelj prihvaća prijedlog amandmana sa sjednice Odbora za regionalni razvoj, šumarstva i vodnog gospodarstva u Saboru održane 10. prosinca 2009. godine. Znači, kao što sam rekao, uistinu me veseli način na koji ste se vi uvaženi saborski zastupnici i zastupnice uključili u ovu raspravu, jer ovo je uistinu jedna važna materija i kojom se ne može tako olako prići. Da je važna, svi dobro znamo da već 6 godina je ona u pripremi, odnosno 2002. godine se već počelo o tomu razmišljati, a u posljednje dvije godine osnutkom ovoga ministarstva, te radnje su intenzivirane do te mjere da smo mi na terenu održali 124 radionice, i da su u izradi ovog zakona i Strategije regionalnog razvoja učestvovale svi relevantni čimbenici ove zemlje. Znači od lokalne, regionalne, do državne samouprave. Ja se ipak moram osvrnut na neke ovdje izrečene primjedbe iako sam učestvovao na svim saborskim odborima i na svakom od njih sam se maksimalno trudio objasniti što je to regionalna politika, što je to regionalni zakon. Koliko to znači EU to sam rekao na početku svoga izlaganja. Ako jedna EU ulaže 35% svoga proračuna, odnosno 308 milijardi eura godišnje u regionalni razvoj, odnosno u koheziju to govori o 2 stvari. Govori da ona predaje tomu veliku važnost i još jedna druga, žao mi je što nema saborskog zastupnika uvaženog Grubišića, govori o problemima koji vladaju u Europi u pogledu regionalnog razvoja i ravnomjernog razvoja. Tako da nismo mi izolirani od tog. Isto tako moram reći da su ovakav zakon kao mi jedna Rumunjska donijela 1999. godine, 10 godina prije nego što je postala kandidatkinja za ulazak u EU, a svi dobro znamo da u prvih 9 mj. ta ista Rumunjska nije iz kohezije, odnosno strukturnih i kohezijskih fondova uspjela privući ni jedan jedini centar. Prema tome, ja se slažem da se uvijek može više, da se uvijek može bolje, međutim kao predlagatelji smatramo da je ovo jedna dobra podloga, opet ću reći. Jedan dobar okvir koji će se normalno kao što sam rekao prije pošto nema iskustva ni u EU praksa će pokazati da li se on treba mijenjati ili ne. I zato on izgleda tako uprošćen. Druga je poanta zašto on tako izgleda uprošćen. Svi zakoni se donose piramidalno od vrha prema gore, znači nešto se dopiše i primjenjuje se prema dole. Ovaj zakon je nešto sasvim obrnuto kako bi Englezi rekli … [[Govornik se ne razumije.]] ja ću reći odozdo prema gore. To znači da ovaj zakon kreće od najmanje jedinice, znači od lokalne jedinice, od grada, općine preko regionalne jedinice do središnje jedinice. Tu recimo nitko nije spomenuo tu bazu projekata što je po meni jedna od najvažnijih stvari jer bez projekata mi nećemo povući ni jedan jedini eur iz EU. Baza projekata, je ta baza koja je osnovna jedinica za povlačenje novaca iz strukturnih i kohezijskih fondova. E a bazu podataka punu lokalne i regionalne jedinice. Koliko će je puniti toliko će novaca povući. Ovdje ne bih se složio ni s konstatacijom da ovaj zakon ne ide u smislu decentralizacije. A kud ćete veće decentralizacije da lokalne i regionalne jedinice imaju svoju strategiju, da imaju svoje agencije koje pripremaju projekte, da imaju tu povlasticu da same nominiraju neke stvari, ali i odgovornost da odgovaraju ukoliko se taj novac ne povuče. Ja ovdje ne bih htio ulaziti u užu raspravu, ali moram reći da ove 3 statističke regije one nisu niti će one iziskivati neke velike kapacitete ljudske pa ni novac. One su tu stavljene da bi se prema indeksu razvijenosti mogle odrediti određene omotnice iz strukturnih i kohezijskih fondova koje pripadaju tim statističkim jedinicama. A koliko će novaca one povući opet zavisi od ovih dole jedinica. Također bih se htio osvrnuti na jedno važno tu se nekoliko puta provuklo da li je ovaj novi zakon derogira ostala 4 zakona? Ne, on ih ne derogira. Prošle godine smo donijeli Zakon o posebnoj državnoj skrbi koji vrijedi do 2016. godine, a da li će oni promijeniti, da li će oni doživjet neke promjene u EU? Hoće, jer EU ne prepoznaje ni područja od posebne državne skrbi ni brdska ni nizinska područja, ona poznaje razvijena ili nerazvijena. I znači poznaje područja koja treba potpomagati. I to je to. Međutim, neće se mijenjat stečena prava. Isto tako ako su pogotovo imamo u ovim područjima od posebne državne skrbi poduzetničke zone. Te poduzetničke zone su osnovane na temelju toga zakona i imaju uporište u njemu, neće se za 2 godine to promijeniti, pa će reći nemaju ti poduzetnici olakšice, to nikako. Znači, da i tu stvar raščistimo. I još jedna važna stvar koju sam čuo je bila da naš proračun ne predviđa ni razvoj, da naš proračun ne prepoznaje dovoljno regionalni razvoj u 2010. godini. Ja mogu reći sa stanovišta mog ministarstva, našeg Ministarstva regionalnog razvoja da je naš proračun na razini prošle godine prije ona 2 rebalansa, znači 2 milijarde i 150 milijuna kuna i da je to jedini proračun u RH kojeg 89% ide u razvoj. Vjerovali vi ili ne to je tako, 89% proračuna ide u razvoj. Prema tome, isto tako žao mi je što nema uvaženog saborskog zastupnika Grubišića, ali igrom slučaja došao sam iz jednog ministarstva prije toga iz kojeg je znatno, znam brojeve koliko je u Slavoniju uloženo, ja se slažem da je uvijek malo. A isto tako mogu reći podatak iz mog Ministarstva sadašnjega da je recimo, pred 10 dana sam posjetio Brodsko-posavsku županiju trenutna su ulaganja u Brodsko-posavskoj županiji 400 milijuna kuna. U ovom vremenu recesije ja smatram da je to sasvim dosta kad u isto vrijeme u Dubrovačko-neretljanskoj ulažemo recimo 82 milijuna kuna. Prema tome, ja znam da je Slavonija stradala, ali ova Vlada i ovo ministarstvo itekako vodi računa o područjima koja su doživjela neka stradanja. Iz svega ovoga, ja bi mogao tu, evo imam tu puno natuknica odgovarat, ja se nadam, kako je rekao i predsjednik odbora, u 1 mj. bit će tematska sjednica gdje ćemo neke stvari odrazgovarat, gdje ćete moći čuti još nešto najvjerojatnije novo. A sad s obzirom na sve ovo i na kako je ovaj zakon zamišljen, predlagatelj predlaže još jednom da se ovaj zakon usvoji. Hvala lijepo.
Zahvaljujem gospodinu državnom tajniku. Sada ovim zaključujem raspravu o ovoj točki dnevnog reda, a time i današnji rad Hrvatskoga sabora. O ovoj točki ćemo glasovati kada se steknu uvjeti. A za sutra najavljujem početak rada u 9 sati i 30 minuta i to najprije glasovanjem o raspravljenim točkama, a nakon toga slijedi rasprava o Prijedlogu za pokretanje pitanja povjerenja ministru mora, prometa i infrastrukture Božidaru Kalmeti. Evo nadam se da će ovih 11 zastupnica i zastupnika koji su u dvorani imati dovoljno vremena da o ovom rasporedu obavijeste svoje kolegice i kolege. Hvala lijepa. Do sutra doviđenja.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o regionalnom razvoju Republike Hrvatske. Bio je hitni postupak, P.Z.E. 483. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Vlada je podnijela amandman, ali o njima ne glasujemo, jer sukladno članku 109. Poslovnika postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandmane je podnio i Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandman odbora i o njima se ne glasuje. Oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o regionalnom razvoju Republike Hrvatske. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 84 glasa za, 17 suzdržanih i 2 protiv prihvaćen Prijedlog zakona o regionalnom razvoju Republike Hrvatske zajedno sa prihvaćenim prije toga amandmanima jel' tako u tijeku rasprave. Hvala. Glasovat ćemo na kraju i o listama za izbor članova Državno odvjetničkog vijeća ali nakon rasprave koja će biti po sljedećoj točci dnevnog reda, jer treba tajnim glasovanjem itd. Treba se pripremiti tehnički i zato. Dame i gospodo zastupnici, prelazimo na – - Prijedlog za pokretanje pitanja povjerenja ministru mora, prometa i infrastrukture Božidaru Kalmeti. Predlagatelji 32 zastupnika članova Kluba zastupnika SDP-a. Zastupnici su podnijeli ovaj prijedlog na temelju članka 115. Ustava Republike Hrvatske i članka 113. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prijedlog akta primili ste poštom. Vlada se očitovala o ovom prijedlogu. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Želi li predstavnik predlagatelja? Tko? … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro. U ime predlagatelja obrazložit će prijedlog ove točke dnevnog reda gospodin Željko Jovanović. Izvolite.