U ime kluba tražila bih stanku od 15 minuta vezano za alarmantnu situaciju sa 120 tisuća tona varaždinskog smeća.
Dobro. Što da kažem nego da odobravam stanku. U 45 smo ovdje. 9 i 45. Klub [[Upadica: Boro Grubišić.]] Može, može. Klub HDSSB-a, klub Hrvatskih laburista o istoj stvari. Je li o istoj stvari? Ostajemo kod toga, u 9 i 45 nastavak plenarne… … [[Upadica se ne čuje.]] Respiro rok traje 10 minuta, da li ćete se javiti. Ok. Ok. Dobro, dobro, razumio sam kolega Kajin, razumio sam, imate… … [[Upadica se ne čuje.]] Zbog čega? Kolega Kajin, je li ista tema? [[Upadica Kajin: Ne.]] Koja je onda tema? … [[Upadica se ne čuje.]] Vaša odgovornost, kolegice i kolege, vaša odgovornost je za svaku izgovorenu riječ i predloženu temu u Saboru kao i moja. Ovo je praksa koju koristite na način koji nije baš primjeren za parlamentarnu raspravu. Ok, u 9 i 45 nastavak rada. STANKA U 9,33 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,45 SATI]] Poštovane kolegice i poštovani kolege zastupnici u Hrvatskom saboru, isteklo je vrijeme za stanku na traženje klubova zastupnika. Imamo situaciju da sam upozoren da je osnovan novi klub zastupnika u Hrvatskom saboru i taj novi klub u osobi zastupnice Martinčević tražio je stanku kako bi iznio jedan problem iz svojeg kraja. Poštovana zastupnica Natalija Martinčević u ime kluba.
Poštovani predsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege. Evo danas smo u Hrvatskoj u središtu jednog gorućeg i rastućeg problema otpada koji Vlada nažalost još uvijek nije niti počela rješavati. Situacija je posebno alarmantna upravo u Varaždinu zbog čega sam i tražila stanku, a prigodno jer su ovdje predstavnici ministarstva resornog da imaju priliku još jedanput biti upozoreni na ovaj iznimno važan problem. Naime, mi u gradu Varaždinu imamo 120 tisuća tona smeća na ulazu u Varaždin, na vodozaštitnom području smeća koje guši građena grada Varaždina već godinama i smeća koje je zapravo jedna velika ekološka bomba kako za grad Varaždin tako i za cijelu regiju. Ministar Zmajlović 27.11. bio je u Varaždinskoj županiji, poništio je koncesiju koju je proveo grad Varaždin i rekao da će osobno on i ministarstvo riješiti problem varaždinskog smeća u roku od 6 mjeseci. Od tada su prošla puna 4 mjeseca i ministarstvo još uvijek nije niti raspisalo natječaj. Bio je jedan pokušaj prije dva tjedna koji je odmah bio poništen. Na ovo posebno upozoravam jer kada je grad Varaždin provodio postupak koncesije, postupak javnog natječaja trajao je godinu dana. kompletni natječaj rušila je tvrtka za koju je Komisija za javnu nabavu utvrdila da nema pravni interes. Dakle ako je tvrtka koja nema pravni interes uspjela zaustaviti rješavanje problema varaždinskog smeća na godinu dana, što li će biti sada kada se ako se raspiše natječaj, kada će se žaliti tvrtka koja je u redovnom postupku dobila koncesiju, koja će se žaliti i koja će sasvim sigurno odgovorne i tužiti. Dakle mi trenutno u Varaždinu imamo 120 tisuća tona smeća za koje nemamo nikakvo rješenje, ne znamo kada će biti riješeno, kako će biti riješeno i koliko će to na kraju građani grada Varaždina platiti. Sada međutim situacija ide dalje se u Varaždin vozi smeće iz 550km udaljene Makarske i to zapravo pokazuje kompletan apsurd ove situacije u kojoj se trenutno nalazimo. Danas su za gospodarenje otpadom odgovorne gradovi i općine jedinice lokalne samouprave za koje je potpuno jasno da nemaju niti kapaciteta niti financijskih mogućnosti za rješavanje tog problema i naravno da se vode politikom samo ne u mom dvorištu što je naravno i logično, međutim ta situacija je sada došla do kraja. I sada su tu možda istaknuti i Varaždin i Makarska i Trogir i Rijeka, međutim tu je samo vrh ledene sante. Otpad se u Hrvatskoj ne može rješavati ispod 800 tisuća stanovnika, to je optimum to su iskustva EU, to je prva stvar. Druga stvar je da mi danas u Hrvatskoj 92% smeća rješavamo deponijama, dok je u EU prosjek 40%. I treća ključna stvar je da u EU imaju na raspolaganju u ovom trenutku 4,5 milijuna eura za rješavanje tog problema od kojih nismo uzeli niti jedan euro. Dakle puna odgovornost za rješavanje ovog problema je na Vladi i tražim prvo hitno rješavanje gorućih problema u Hrvatskoj počevši od grada Varaždina gdje je ministar već preuzeo obvezu i odgovornost, zakonski okvir kojim država preuzima odgovornost za rješavanje problema smeća jer je jasno da to gradovi i općine ne mogu osim da zakapaju kao što rade do sada i egzaktan plan gospodarenja otpadom sa jasnim rješenjima, sa odgovornim osobama i sa jasnim rokovima. Hvala.
Hvala i vama. U ime Kluba Hrvatskih laburista u Hrvatskom saboru poštovani zastupnik Branko Vukšić o istoj temi.
Uvaženi predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene kolegice i kolege. Ja bih odmah na početku rekao kolegica prije mene je govorila o smeću ja bih govorila o otpadu jer tako dugo dok se u Hrvatskoj otpad smatra smećem mi nećemo pronaći rješenje. Otpad je veliki biznis. Ako otvorite ako uguglate problem Varaždina tada ćete vidjeti barem desetak naslova u kojem se kaže da veliki interes stranaca vlada za varaždinsko smeće odnosno otpad. Ako su stranci voljni pod određenim uvjetima riješiti problem u gradu Varaždinu ili u nekim drugim gradovima u RH nejasno je kako to da nas ne zanima na koji način možemo ono što smatramo da je smeće na tome zaraditi. To je problem i grada Zagreba. Dobro znamo da u gradu Zagrebu nije trajno riješeno zbrinjavanje otpada, da je se tek sada počelo govoriti o tome, tek sada se počelo smeće sortirati, da se tek sada počelo stidljivo razgovarati o tome kako zbrinjavati otpad da zaštitimo okoliš, da na otpadu zaradimo, da ono što sve se može preraditi da preradimo. Međutim, vratit ću se na Varaždin, problem varaždinskog smeća je u političkoj borbi. Dobro znamo što se događalo unatrag sjetite se 10-ak godina, znamo sve izvide koje je vršila policija koje je vršio DORH. Znamo da se vodila politička borba između dvije stranke ili dvije strane. I da nitko u tom trenutku nije razmišljao o tome da će stradati građani Varaždina i da će problem smeća ostati. A ostao je čak i problem političke te borbe. Na stranu to kaznene prijave, ali tamo je postojalo jedno postrojenje koje ne znam da li je danas u funkciji. Danas tamo je grad Varaždin imao ugovore za rješavanje toga smeća, odnosno otpada. Ono što je rekla kolegica prije 120 tisuća tona baliranog otpada prijeti gradu Varaždinu kao ekološka bomba a da pri tome ministarstvo nije maknulo prstom. Slušamo i ako se sjetite iz Slavonskoga Broda problema sa okolišom, odnosno sa zrakom u Slavonskom Brodu, ako se sjetite Zagreba, što se sve događalo u Zagrebu pred predizbornu kampanju za lokalne izbore, tada su se uključivali i ministarstvo i svi oni koji bi se trebali uključiti. Nakon što su se izbori dogodili nastala je tišina, nikome više ne smeta onaj otpad u gradu Zagrebu koji se nije pomaknuo niti milimetar, rješenje se nije pomaklo, obećavalo se svašta. Mislim da u Hrvatskoj treba napraviti strategiju zbrinjavanja otpada, prezentirati ju i to treba pod hitno zbog dva razloga. Prvi razlog je zaštita okoliša, drugi razlog je ekonomski. Otpad kada se zbrinjava na pravi način, otpad jest novac. Izračunavali smo koliko se novca baca godišnje u gradu Zagrebu. Sjetite se svih onih apela najbolje da nam se dogodi u Makarskoj ili nekom drugom gradu a ovisimo o turizmu itekako, o uspjehu turizma, da nam se dogodi neki eksces prije turističke sezone i da to neki naši konkurenti iskoriste i plasiraju u svjetske medije. Ovo nije problem samo Makarske, ovo nije problem samo grada Zagreba, ovo nije problem samo grada Varaždina. O otpadu treba napraviti strategiju, dogovoriti, nitko ne želi, osim valjda Varaždinaca otpad pred svoja vrata jer ga uvoze iz Makarske. Ako su stranci zainteresirani za veliki biznis sa otpadom, ponavljam pitanje kako to da naše ministarstvo nije zainteresirano da pronađe rješenje kako unovčiti ono što se može unovčiti. Neodgovorni su prema tome, neodgovorni smo prema vlastitoj zemlji, neodgovorni smo prema vlastitoj ekonomiji, a što je najbolnije neodgovorni smo prema građanima Republike Hrvatske. Kolegica je pitala tko će sve to platiti. Platiti će građani, prvo zdravljem a drugo novcem. Gušiti ćemo se u smradu i neimaštini i … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala lijepo.
Hvala i vama. U ime kluba HDSSB-a u Hrvatskom saboru poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege zastupnici. Evo na današnji dan 1975. godine početa je sa primjenom Konvencija o kemijskim i toksičnim sredstvima. Pa možda nije zgorega spomenuti pa i onda ova današnja stanka možda malkice s time i u svezi. Ono što je osnovno za reći i zbog čega je tražena stanka je u biti to da unatoč treće godine da kažem vladavine ove kukuriku koalicije nije donesena strategija zbrinjavanja otpada. I zbog toga imamo slučajeve da Makarska vozi svoje smeće u 600 km udaljeni Varaždin i troši mjesečno 255 tisuća kuna što bi godišnje onda iznosilo 3 milijuna kuna iz proračuna grada Makarske za odvoz otpada, smeća u Varaždin, kako god hoćemo otpad ili smeće. Donedavno je bio problem Trogira, sličan poput ovog Makarskog, on je za sada privremeno riješen, privremeno samo i zaustavljen ali će se uskoro ponovno pojaviti. Što mi to poručujemo i što poručuje ministarstvo koje tvrdi da to nije problem ministarstva, problem je lokalne samouprave. Pa nije ova država sazdana od feudalnih posjeda pa da svaki feudalac rješava na svom području, ovo je ipak Hrvatska država gdje 90% i više poreznih novaca odlazi u državnu riznicu, u državnu blagajnu a 8% ostaje lokalnoj i regionalnoj samoupravi. Prema tome, ako je 92% poreznih obveza se slijeva u državnu kasu onda i postoji Ministarstvo za zaštitu okoliša, onda u svakom slučaju je Ministarstvo dužno donijeti strategiju a ne da tri godine odugovlači sa tom strategijom zbrinjavanja otpada. No evo, slušali smo od kolegice da je prije 6 mjeseci obećana takva strategija za Varaždin pa od toga nema ništa. U Slavonskom brodu, u Osijeku, tzv. javna ustanova za zbrinjavanje otpada istočne Slavonije je isti problem u Josipovcu. Hoće li biti dvije županije, tri županije, jedna županija vezana uz to da kažem odlagalište otpada? Hoće li u Brodsko-posavskoj županiji Šagulje, dakle centar za zbrinjavanje otpada biti u Šaguljama, pa će Požeško-slavonska županija se priključiti tom projektu, to se ne znam. Nema u strategiji. I danas imamo u županiji centar za gospodarenje otpadom koji ima dva zaposlena jednoga direktora i jednu tajnicu koji zapravo nemaju nikakve funkcije, jer te Šagulje ne funkcioniraju na onom nivou na kojem su trebale funkcionirati. Isto je tako situacija u Antunovcu gdje 10 gradova istočne Slavonije u sporu sa Strabagom duguje 10 milijuna eura zbog tog smetlišta. Potpuno nesređena situacija. I ako mi evo da kažem, ja ne znam u ostalim krajevima, ali možemo reći da su danas građani potpuno svjesni i otpada i smeća, da razvrstavaju sami otpad, da vi više ne možete naći ni boce plastične ili bilo kakve druge kao što je to nekada bilo pa ni vrećica plastičnih, dakle građani su u ovih nekoliko godina postali ekološki potpuno svjesni. Unatoč tome, očito da ministarstvo nije svjesno toga. Ministarstvo toga nije svjesno i ne donosi pravovremene strategije kojim bi se onda upravljalo s otpadom i na ekološki način kako reče kolega Vukšić prije mene, ali i u svezi ekonomske kategorije, a to je reciklaža otpada, bilo plastičnog, željeznog i svakog drugo otpada, građevinskog itd. Od čega ekonomska korist može biti zaista velika i to je danas biznis, to je na zapadu, više nemamo, sad smo i mi u Europskoj uniji, dakle u Europskoj uniji to je biznis, to je posao, to su novci koje mi prosipamo kao vodu između prstiju. Nama se prosipaju novci, a uza sve to ugrožavamo zdravlje naših ljudi, naših građana. Samo zato što je netko neću reći lijen ili nesposoban da donese strategiju, odredi centre u kojima se zbrinjava taj otpad, odredi kako će se zbrinjavati taj otpad i odredi područja koja će pripadati tim centrima.
Hvala lijepa.
Hvala lijepo i vama.
Poštovane kolegice i kolege, nakon obrazloženja predstavnika klubova ja moram ponoviti opet da se radi o političkom monologu koji se koristi u Hrvatskom saboru. Sasvim sigurno tema zbrinjavanja otpada zaslužuje strukturiranu raspravu u Hrvatskom saboru, ali na temelju materijala ili informacija ili prijedloga zakona koji bi izradila nadležna tijela za to odgovorna u hrvatskom društvu, u Hrvatskoj državi. Želim reći da je poticanje takvih rasprava dobro, sasvim sigurno dobro, ali moramo omogućiti da se čuje i druga strane, ne politički monolog. Ovo naravno da ćemo dostaviti u Vladu. Nadam se da će Vlada reagirati ili izvješćem o stanju o zbrinjavanju otpada, tim više što se sada na dnevnom redu nalazi široka mogućnost za raspravu i o ovoj temi. To je Zakon o zaštiti zraka. Hvala vam lijepa. A sada pozivam poštovanog zastupnika Damira Kajina za svoju temu. … [[Upadica se ne razumije.]] Opet monolog, opet monolog.
Ali ja ću govoriti jednako tako, ali o najvećem smeću u ovom trenutku u državi Hrvatskoj i isto tako želim vjerovati da će se ovo dostaviti ne samo u Vladu nego i policiji. Ja još jedanput ću ponoviti, molim hrvatske vlasti da nam se pomogne kad je riječ o Istri, kad je riječ droge dole kod nas. Istina, vlasti su se ipak malo trgle no nedovoljno, ali želim vjerovati da ipak kreću. Ovo što se dešava dole kod nas naprosto poprima razmjere epidemije, gubimo generacije, izgubit ćemo svoj DNK. Istra se ne prepoznaje samo po Areni ili Eufrazijani ili Sv. Fumi, Raklju ili Humu, ona se prije svega prepoznaje po svojim ljudima. Jug Istre zapadnu obalu doslovce su inficirani. Još jedanput ću reći da ih u Istri ima na vagone. Profesor Sakoman pronalazi razlog zašto je tome tako. Kadriranje lokalne samouprave u redovima policije, udruga institut iz Pule u godinu dana prikupi samo jedna udruga 250 kg narko šprica. Droga nam se prodaje na akcijama, kupiš gram, dobiješ dva. Narkomanskih festivala smo prepuni, svi putevi vode u Istru. Gradski čelnici Grada Pule neće doći na 60-godišnjicu filmskog festivala najstarijeg takve vrste poslije Venecije, ali će redovito posjećivati te narkofestivale. Nedavno je pao cijeli Odjel za borbu protiv ovisnosti u Policijskoj upravi Istarskoj. Svaka čast ovdje USKOK-u, no imamo još problema u sustavu. Još jedanput ću reći, ako se nešto ne promijeni izgubit ćemo taj DNK, izgubit ćemo cijelu jednu generaciju. Upravo u Beogradu je suđenje Darku Šariću, najvećem da tako kažem organizatoru tog biznisa na Balkanu. U Istri je imao ljude koji su bili zaduženi, kako oni to kažu "za ljudske resurse". Taj Tripo Penović ubijen je prije nekoliko godina u Maksimiru. Taj čovjek je iza sebe mnoge regrutirao, ne samo ovog dečka, da ne spominjem imena, koji je u Urugvaju uhvaćen u pokušaju šverca sa 2,1 tonom kokaina. Međutim, što je interesantno? Da bi netko dobio povjerenje da može prebaciti takvu količinu nečega, novca prije svega i ovoga praha, morao se itekako iskazati prije toga. Gdje su ti ljudi bili zaposleni? Između ostalog u lučkoj kapetaniji. Vidite, policija nam je dilala na kopnu, a ovi koji su radili u kapetaniji dilali su na moru. Radi se o službenim osobama koje imaju uniforme, koje koriste službena vozila ili barke, koji imaju one epolete i na taj način im je sve bilo otvoreno. Molim da se naprosto provjetre te institucije u Istri. Možemo se ovdje nadovezati i na problem pravosuđa. Zašto, zbog izuzimanja, zbog procedure ZKP-a pojedinih osoba koje se permanentno povezuju sa tim rabotama. Netko misli da pretjerujem, ali ja još jedanput kažem imamo gospodo problem. Majke plaču, očevi se skrivaju, bježe od problema, institucije se oglušuje. Hrvatsko društvo na godišnjoj razini nedavno smo o tome govorili u borbu protiv ovisnosti ulaže između 650 i 750 milijuna kuna. Koji je to tek onda stvarni biznis. Treba doslovce, još jedanput ću reći, iako imam potpuno povjerenje u načelnika policijske uprave gospodina Cestara i tu policiju provjetriti i kapetanije počistiti. Jednom riječju te ljude poslati da idu na ulice, pred škole i da tamo se naprosto protiv toga bore, jer je zadnji čas da nam se pomogne. Još jedanput ću postaviti pitanje tko će odgovarati za zapošljavanje tih osoba u srce samih institucija koje su dužne boriti se protiv onoga što najeda opstojnost ja bih rekao jednoga društva. I to je jedan od razloga zašto Istra zadnjih 10 godina stagnira. Imali smo 36,6% veći bruto društveni proizvod od Hrvatske, danas je on 26%. Ako Istra ne može vući ni sebe kako će onda one koji su potrebniji od nas.
Hvala lijepa poštovani kolega. Moram reći da je ovo također politički monolog, a droga po mojem sudu nije stvar političke utakmice nego vrlo ozbiljne državne strategije [[Upadica Kajin: Kad bi radili.]] Ja sam vama dao riječ i sad vas molim da ja završim. Drugo, upozoren sam da je tema prije ove, da je Hrvatski sabor donio Zakon o gospodarenju otpadom i prema tom zakonu dužni smo u ovoj godini donijeti i Plan gospodarenja otpadom. Pa rekli bi u običnom govoru kuca se na otvorena vrata. Sada ćemo nastaviti prema utvrđenom dnevnom redu. Na redu je - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti zraka, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 639. Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog zakona ste primili. U skladu sa člankom 204. Poslovnika Hrvatskog sabora hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmane možemo podnijeti do kraja rasprave u skladu sa člankom 197. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu o konačnom prijedlogu zakona proveli su Odbor za zakonodavstvo, Odbor za zaštitu okoliša i prirode. Izvješća ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani zamjenik ministra okoliša i prirode Hrvoje Dokoza. Izvolite poštovani zamjeniče.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Pred nama se nalazi Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti zraka s konačnim prijedlogom zakona. Temeljni pravni akt koji definira politiku i mjere za zaštitu zraka, ozonskog sloja i klimatskih promjena u Republici Hrvatskoj je Zakon o zaštiti zraka koji je stupio na snagu 24. studenoga 2011. godine i koji je usklađen sa direktivama Europske unije tako da po svojoj strukturi predstavlja okvirni zakon, odnosno sukladno Direktivi 2008/50 Europske zajednice uređuje se upravljanje i procjenjivanje kvalitetom zraka, te je sukladno Direktivi 2003/87 Europske zajednice utvrđuje se sustav za trgovanje emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar zajednice. Tijekom protekle dvije godine od stupanja na snagu Zakona o zaštiti zraka u Europskoj uniji doneseni su značajni pravni dokumenti iz područja zaštite klime, zaštite ozonskog sloja i postupanja sa floriranim stakleničkim plinovima koje zahtijevaju značajnije izmjene zakona. Tijekom provedbe Zakona o zaštiti zraka i provedbenih propisa donesenih temeljem njega uočena je potreba da se u zakonu otklone pojedine nejasnoće i nepreciznosti. Također se ovaj zakon usklađuje sa Zakonom o općem upravnom postupku i Zakonom o ustrojstvu i djelokrugu ministarstava i drugih tijela, središnjih tijela državne uprave u dijelu koji se odnosi na ukidanje Državnog inspektorata, te novog ustrojstva inspekcijskih službi Ministarstva gospodarstva. Ovim se zakonom omogućava neposredna primjena ukupno 31 uredbe i Odluke Europske unije što znači da se generalno ovim zakonom na primjeren način utvrđuju nadležna tijela i zadaće nadležnih tijela za primjenu uredbi i odluka Europske unije iz područja zaštite klime i ozonskog sloja. Određuje upravni i inspekcijski nadzor, propisuju detaljne prekršajne odredbe za neposrednu provedbu akata Europske unije, propisuju prijelazna razdoblja kojima se daje primjeren rok za osiguranje tehničkih uvjeta za provedbu zakona, a u cilju daljnjeg usklađivanja hrvatskog zakonodavstva sa novom pravnom stečevinom Europske unije, odnosno neposredne primjene uredbi i odluka Europske unije. No, najznačajnije ključne izmjene i dopune ovog zakona su u području klimatskih promjena. Razlog je što zbog već vodeće uloge koju Europska unija zauzima vezano za klimatske promjene, a u periodu usvajanja Zakona o zaštiti zraka donijela niz novih propisa koji reguliraju praćenje emisija stakleničkih plinova, politike i mjere za njihovo smanjenje, te prilagodbe klimatskim promjenama. Tako se ovim zakonom uređuje: sadržaj i način donošenja Strategije niskog ugljičnog razvoja Republike Hrvatske do 2030. godine s pogledom na 2050. godinu, te donošenje Akcijskog plana za petogodišnje razdoblje u roku 18 mjeseci od stupanja na snagu zakona. Strategijom nisko ugljičnog razvoja dugoročno će se usmjeriti gospodarski i socijalni razvoj Republike Hrvatske prema društvu s niskim emisijama stakleničkih plinova, odnosno Strategija treba utvrditi dugoročne mjere za smanjenje emisija stakleničkih plinova. Dati ocjenu osnovnih utjecaja strategije na gospodarstvo, društvo i okoliš, dati smjernice za znanstvena istraživanja iz područja ublažavanja klimatskih promjena, odrediti institucije koje su ključne u provedbi strategije, te druga pitanja. Drugi važan strateški dokument određen je člankom 118a. kojim se daje ovlast Hrvatskom saboru da donese Strategiju prilagodbe klimatskim promjenama s akcijskim planom do 2040. godine s pogledom na 2070. godinu u roku od 3 godine od stupanja na snagu ovog zakona. Nositelj izrade strategije je Ministarstvo zaštite okoliša u suradnji s drugim središnjim tijelima državne uprave i drugim tijelima javne vlasti nadležnima za poslove meteorologije, poljoprivrede, ribarstva, šumarstva, vodnog gospodarstva, energetike, prostornog planiranja, mora, turizma, zaštite prirode, zaštite okoliša i zaštite ljudskog zdravlja. Odredbama ovog članka također se određuju nadležnosti središnjih tijela državne uprave i drugih tijela javne vlasti za provedbu mjera u pojedinim sektorima, obvezu da razvojni dokumenti sektora ranjivih na klimatske promjene budu usklađeni sa Strategijom prilagodbe te obvezu tijelima na koja se strategija odnosi da izvješćuju o provedbi mjera prilagodbe u sektorima za koje su nadležni. Detaljnije se uređuje funkcioniranje nacionalnog sustava za praćenje emisija stakleničkih plinova kao nužan uvjet za provedbu politika i mjera smanjenja emisija stakleničkih plinova. Tako se obvezuju tijela državne uprave i druga tijela javne vlasti nadležna za poslove zaštite okoliša, gospodarstva, poduzetništva, poljoprivrede, šumarstva, vodnog gospodarstva, mora, prometa te za poslove službene statistike da dostavljaju podatke potrebne za izradu izvješća. Također, detaljnije se propisuje praćenje emisija stakleničkih plinova u životnom vijeku tekućeg naftnog goriva te se obvezuju distributeri tekućih naftnih goriva da do 31. prosinca 2020. godine smanje emisije o životnom vijeku goriva za 6% u odnosu na razinu emisija iz 2010. godine. Detaljnije se uređuje način raspodjele emisijskih jedinica, način besplatne dodjele emisijskih jedinica operaterima, postrojenjima i operaterima zrakoplova, uvjeti za dražbu emisijskih jedinica te funkcioniranje registra emisijskih jedinica. Detaljnije se propisuje način korištenja financijskih sredstava dobivenih od prodaje emisijskih jedinica putem dražbi koja se uplaćuju u Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost te obveza izvještavanja komisije o korištenju ovih sredstava. U području zaštite zraka izmjene koje se predlažu ovim zakonom uglavnom su posljedica uočenih problema u dosadašnjoj primjeni zakona koje se odnose na provedbu programa mjerenja u državnoj mreži za praćenje kvalitete zraka. Postojeći sustav upravljanja i praćenja kvalitete zraka u državnoj mreži sukladno Zakonu o zaštiti zraka u praksi je pokazao određene nedorečenosti i manjkavosti. Zakonom je propisano da poslove praćenja kvalitete zraka u državnoj mreži mogu obavljati samo referentni akreditirani laboratoriji koji su ishodili dozvolu ministarstva sukladno posebnim kriterijima koje moraju udovoljiti. Namjera je bila uspostavom referentnih laboratorija za sve referentne metode mjerenja u Hrvatskoj osigurati provedbu Direktive 2008/50 Europske zajednice. U 2013. godini 2 pravne osobe ispitni akreditirani laboratoriji od ukupno registriranih 11 ispitnih laboratorija u Hrvatskoj stekli su posebne uvjete i ishodili dozvolu ministarstva da u funkciji referentnih laboratorija obavljaju djelatnost praćenja kvalitete zraka u državnoj mreži. Sukladno postojećem zakonu referentni laboratoriji obavljali su djelatnost praćenja kvalitete zraka na gradskim postajama po tržišnom principu, odnosno usluge su obavljali temeljem javnog nadmetanja. U praksi to znači da ove pravne osobe imaju mogućnost javiti se na natječaj ali nemaju stvarnu obvezu obavljati tu djelatnost. Mogu obavljati ovu djelatnost ako žele i imaju resursa te ako su osigurana dovoljna financijska sredstva u državnom proračunu. Iz ovoga je razvidno da su navedeni poslovi izuzetno zahtjevni i traže posebna stručna i znanstvena znanja, pored tehničkih znanja, potrebna za provedbu samog mjerenja neke tvari u zraku. Iz tih razloga klasični ispitni laboratoriji u RH koji su većinom zavodi za javno zdravstvo i obavljaju mjerenja samo određenih onečišćujućih tvari u zraku na lokalnoj razini, odnosno za potrebe svog rada ili županije niti su stručno niti tehnički osposobljeni da bi obavljali poslove nacionalnih referentnih laboratorija za potrebe države kako se to traži zakonom. Sukladno navedenom, a temeljem izrađene analize koncepta upravljanja državnom mrežom potrebnih aktivnosti preduvjeta i rokova izvršenja prema pravnoj stečevini EU, a u cilju unapređenja učinkovite provedbe praćenja kvalitete zraka u državnoj mreži te uzimajući u obzir da su podaci o kvaliteti zraka na teritoriju države Hrvatske od nacionalnog interesa Vlada je utvrdila strateške odrednice budućeg rada državne mreže. I za kraj kratko, slijedom navedenog posljedice donošenja zakona znači značajan korak k usklađivanju s pravnom stečevinom EU na području zaštite zraka ozonskog sloja i ublažavanja klimatskih promjena. A proces će se nastaviti donošenjem provedbenih propisa i dokumenata. Osiguranje učinkovitije provedbe praćenja kvalitete zraka u državnoj mreži za trajno praćenje kvalitete zraka imenovanjem ovim zakonom DZHMO-a i Instituta za medicinska istraživanja i medicinu rada u nacionalnim referentnim laboratorijima uzimajući u obzir da su podaci o kvaliteti zraka na teritoriju države od nacionalnog interesa imenovanjem referentnih laboratorija osigurava se trajni kontinuitet rada državne mreže, ciljana kvaliteta podataka, pravovremeno izvještavanje javnosti i ispunjavanje svih obveza države prema aktima EU te racionalizacija troškova rada državne mreže. Također, unapređenje inspekcijskog nadzora te veće poštivanje zakonskih odredbi vezano za zaštitu zraka, ozonskog sloja i klimatskih promjena. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zamjeniče ministra. Idemo na replike. Poštovani zastupnik Branko Vukšić, replika.
Uvaženi gospodine Dokoza vi ste nekoliko puta s pravom istakli nacionalni interes kada je u pitanju Zakon o zaštiti zraka odnosno zaštita zraka. Rekli ste da je u praksi u mjerenju kvalitete zraka su uočene nedorečenosti i manjkavosti. I to je konstatacija na mjestu. Međutim kao što ovdje govorimo, neki dan sam upotrijebio da me podsjećaju ovi naši zakoni na šišmiše kad izlete na svjetlo dana izgube oči, ne vide ništa, nitko ne primjenjuje te zakone. Problem je u tome što ćemo mi donijeti zakon i što u tom zakonu jasno stoji propisano što trebamo učiniti i što ste i vi uočili određene nedorečenosti i manjkavosti što ćete te manjkavosti ispraviti ali u praksi su rupetine, u praksi nisu manjkavosti. Nitko u Hrvatskoj ne poštuje zakone. Je li u redu, mi smo prebacili dobar dio zbrinjavanja otpada na lokalnu samoupravu. Što kada lokalna samouprava nije u stanju riješiti problem kao što je slučaj što smo maloprije govorili u Varaždinu otpada, što onda? Da li ćemo dopustiti da se građani Varaždina uguše u smeću, je li to rješenje? Je li imamo propisano u zakonu, što u kojem roku treba ili se ni država ne primjenjuje zakone koje sama donosi. U tome je najveći problem. Najveći problem je u tome što mi ostavljamo mrtva slova na papiru, što imamo prekrasnih zakona, što smo ovdje donijeli u Hrvatskome zakonu jednoglasno zakone i što smo se složili da su oni dobri. I oni najlošiji zakoni nude neko rješenje ali mi se ne pridržavamo u praksi tih rješenja. I ovdje kad je u pitanju zaštita okoliša, trebamo imati otvorene oči i djelovati odmah.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Vesna Škare-Ožbolt replika.
Hvala lijepo poštovani zamjeniče ministra. Od samog donošenja Zakona o zaštiti zraka, od njegovog stupanja na snagu 2011.godine u nekim dijelovima Hrvatske nažalost sve se teže diše. Ozbiljan ekološki problem prekograničnog karaktera je u Slavonskom Brodu odnosno tamo se narušava kvaliteta zraka i naravno života i zdravlja stanovnika. Rafinerija nafte Brod je veliki problem. Ministar kada je bio prije nekoliko mjeseci u Brodu najavio je tužbu. Mene sad doista zanima što se poduzima i da li se ima namjeru konačno tužba Europskoj komisiji protiv zagađivača odnosno same rafinerije pa u krajnjem slučaju entiteta odnosno BIH. Hvala.
Poštovani zastupnik Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa dobar dio replike je već izrekla gospođa Škare-Ožbolt ali ima još toga. Naime, ovdje je prije svega bilo govora u izlaganju gospodina Dokoze u programu mjerenja kvaliteta zraka no pitam se što se poduzima i što se može poduzeti ako to mjerenje pokaže onečišćenje i kakve su mjere za smanjenje zagađenja. To je bitno za naše građane, poglavito za građane Slavonskog broda pa i Siska. Slavonski brod je specifičan po tome što imamo zagađivača iz susjedne države. Govorio sam i prije da i Ministarstvo okoliša ali i Ministarstvo vanjskih poslova ima tu presudnu ulogu. Nažalost ništa od toga. Kada ste govorili o referentnim laboratorijima, koja je razlika ako ste rekli da imaju dva, dakle potpuno kompetentna za mjerenje onečišćenja zraka da sada zapošljavamo nove ljude a bez toga neće moći u institutu za medicinska istraživanja i u Državnom hidrometeorološkom zavodu ako već postoje laboratoriji za koje ste vi rekli da su kompetentni, da mjere kvalitetu zraka u RH. Ne vidim gdje je to smanjenje troškova itd.
Hvala lijepa. Da li izvjestitelji radnih tijela odbora Hrvatskog sabora žele iznijeti izvješće o ovoj materiji? Ne. Otvaram raspravu. U raspravu idemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je klub Nezavisnih zastupnika i poštovani zastupnik Damir Kajin. Nema ga. Drugi dio, poštovani zastupnik Grubišić, nema ni njega. Gube oba pravo govoriti o ovoj temi kao klubovi. Poštovani zastupnik Damir Mateljan u ime Kluba Socijaldemokratske partije Hrvatske u Hrvatskom saboru, izvolite kolega Mateljan.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi zamjeniče ministra sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Koliko je izuzetno važnost kvalitete zraka govori mi činjenica koju sam danas saznao, a to je da je temeljem istraživanja svjetske zdravstvene organizacije 2012. godine u svijetu umrlo više od 7 milijuna ljudi, isključivo dakle vezano uz probleme sa onečišćenim zrakom. Dakle, to je jedan vrlo, vrlo važan dio, vrlo važan problem, vrlo važan dio općeg dobra koji je i pod posebnim interesom RH. Eto pred nama je prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti zraka sa konačnim prijedlogom. Ove izmjene i dopune odnose se na zakon koji je donesen u studenom 2011. godine kojeg sada mijenjamo. Zakon iz 2011.godine bio je usklađen sa Direktivama EU, dakle po svojoj strukturi predstavlja okvirni zakon kojim se uređuju upravljanje i procjenjivanje kvalitetom zraka odnosno uređuje se sustav za trgovanje emisijskim jedinicama stakleničkih plinova. Negdje su osnovna tri razloga zašto se mijenja postojeći zakon? Prvi je razlog usklađenje sa pravnom stečevine EU. Sam ministar je rekao da se ovim novim zakonom omogućuje primjena 31 uredbe i odluke EU. Drugi je razlog taj što je tijekom provedbe Zakona o zaštiti zraka uočena potreba da se u zakonu otklone pojedine nejasnoće i nepreciznosti. A treći se razlog odnosi na usklađenje sa Zakonom o općem upravnom postupku i Zakonom o ustrojstvu i djelokrugu ministarstava i drugih središnjih tijela državne uprave u dijelu koji se odnosi na ukidanje državnog inspektorata te novog ustrojstva inspekcijskih službi ministarstva gospodarstva. Dakle, naveo sam tri ključna razloga za mijenjanje ovoga postojećeg zakona. Ujedno Zakon o zaštiti zraka uređuje odnosno odnosi se na nekakva tri područja, tri grupe pitanja, to je prvo, zaštita zraka, drugo je zaštita klime i treće zaštita ozonskoga sloja. Što se tiče prvog pitanja, tj. zaštite zraka nužno je reći kako postojeći sustav upravljanja i praćenja zraka u državnoj mreži a sukladno postojećem zakonu koji je sada na snazi je pokazao određene nepravilnosti, određene neodrečnosti. Naime, dosadašnjim zakonom propisano je da poslove praćenje kvalitete zraka u Državnoj mreži, obavio referentni laboratorij po tržišnom principu, odnosno obavio tu djelatnost ukoliko imaju interes i kvalitete, odnosno i kapacitete te ukoliko su osigurana dovoljna financijska sredstva. Ovakav oblik, dakle načina praćenja u Državnoj mreži nije poznat niti u jednoj državi EU. Od 28 država članica EU, samo 2 rade na ovakav način. Jedna je RH po postojećem Zakonu o zaštiti zraka, a druga je Ujedinjeno Kraljevstvo, dakle Velika Britanija. Stoga sukladno navedenom, a temeljem izrađene analize koncepta upravljanja Državnom mrežom potrebnih aktivnost, preduvjeta i rokova izvršenja prema pravnoj stečevini EU, a u cilju unapređenja učinkovitije provedbe praćenja kvalitete zraka u Državnoj mreži, a imajući u obziru ono što smo rekli na početku, dakle da je kvaliteta zraka i praćenje kvalitete zraka nacionalni interes, Ministarstvo zaštite okoliša i prirode utvrdilo je strateške odrednice budućeg rada Državne mreže i predložilo određene promjene. Ja bih te promjene, dakle grupirao u bitnih 5 stvari. Prvo, dakle kako bi se dosegli ciljevi i ispoštovali razlozi izmjena i dopuna postojećeg zakona, u članku 10. ovog predloženog zakona predlaže se izmjena članka 28. postojećeg Zakona o zaštiti zraka i to na način da se imenuje Državni hidrometeorološki zavod DHMZ kao stručno tijelo koje će upravljati radom Državne mreže, koji će osigurati izgradnju novih postaja u Državnoj mreži, osigurati praćenje kvalitete zraka te biti odgovorno za provođenje programa mjerenja kvalitete zraka na tim postajama. Drugo, u istom članku imenuju se Nacionalni referentni laboratoriji, to je Državni hidrometeorološki zavod i Institut za medicinsko istraživanje, Medicinu rada, IMI, koji će obavljati mjerenja onečišćujućih tvari u zraku na postajama u okviru Državne mreže. Imenovane institucije moraju biti akreditirane za referentne metode mjerenja za pojedine onečišćujuće tvari sukladno normama te mogu ishoditi dozvolu Ministarstva zaštite okoliša i prirode za obavljanje poslova referentnog laboratorija. Treće, u istom članku, dakle članku 10., stavku 7, određuje se Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost da osigura financijska sredstva za provedbu Programa praćenja razina onečišćenja zraka u Državnoj mreži. Četvrto, određuje se Ministarstvo zaštite okoliša i prirode da provodi stručni nadzor nad radom Državne mreže. I peto, dakle … članka 148. određuje se i novčane kazne DHMZ-u i IMI-u ukoliko ne bi ispunjavali obveze preuzete ovim zakonom. Dakle, ovim promjenama, ovakvim ustrojima rada Državne mreže za praćenje kvalitete zraka imenuju se odgovorne, pravne osobe za rad sa Državnom mrežom. Na taj se način dugoročno osigurava kontinuitet rada Državne mreže. Osigurava se kvaliteta podataka dobivenih mjerenjima koja će obavljati imenovane stručne i znanstvene institucije u RH, osigurava se pravovremeno izvještavanje javnosti te ispunjavanje obveza RH prema aktima EU te se smanjuju troškovi rada i održavanja Državne mreže. Osigurava se adekvatno i trajno financiranje Državne mreže te njen rad više ne ovisi isključivo o državnom proračunu nego se on financira i sredstvima, dakle Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost. Drugi segment pitanja na koji se odnosi Zakon o zaštiti rada, odnosi se na zaštitu klime i kada sam govorio o razlozima zbog čega se donose izmjene i dopune Zakona o zaštiti zraka spomenuo sam 31 uredbu EU koja se odnosi na kvalitetu zraka, dakle vidljivo je koliko je samo zakonodavstvo EU involvirano u taj problem i koliko mu je taj problem interesantan. Stoga, ključni elementi koji se predlažu izmjenama i dopunama ovog zakona odnose se na područje klimatskih promjena, sadržani su u člancima 74a i 118a. Člankom 74a ovog zakona propisuje se obaveza donošenja strategije … razvoja RH do 2030. godine sa pogledom na 2050. godinu. Daje se ovlast Hrvatskom saboru na prijedlog Vlade RH donese … strategiju u roku od 18 mjeseci od nastupanja ovoga zakona. Navedena strategija treba dati dugoročne mjere za smanjenje emisija … plinova te odrediti institucije koje su ključne u provedbi strategije. Nositelj strategije je ministarstvo u suradnji sa drugim javnim i središnjim tijelima Državne uprave. Ovaj članak također daje ovlasti Vladi RH za donošenje akcijskog plana za petogodišnje razdoblje kao … dokumenta strategije. Drugi strateški dokumenat utvrđen je člankom 118a, a kojim se propisuje obveza donošenja strategije prilagodbe klimatskim promjenama sa akcijskim planom do 2040. sa pogledom na 2070. godinu. Kao i za prethodnu strategiju i za ovu se strategiju daje ovlast Hrvatskom saboru da na prijedlog Hrvatske Vlade donese strategiju prilagodbe klimatskim promjenama u roku od 3 godine i 18 mjeseci od donošenja ovoga zakona. Također jedna od promjena je ta da se ovlašćuje Vlada RH za donošenje akcijskog plana za petogodišnje razdoblje koji se planira donijeti do kraja 2016. godine. Zadnji segment na koji se odnosi ovaj zakon tiče se zaštite Ozonskoga sloja. Ključne izmjene za ovo područje, a da se predlaže ovim zakonom, odnose se na utvrđivanje obveza središnjim tijelima Državne uprave vezano uz izvješćivanja potrošnje stvari koje oštećuju Ozonski sloj. Za prikupljanje svih podataka koji se odnose na tvari koje onečišćuju Ozonski sloj određuje se Agencija za zaštitu okoliša, uspostavlja se sustav stručnog osposobljavanja i redovnog usavršavanja osoba koje obavljaju djelatnost prikupljanja provjere propuštanja ugradnji i servisiranja opreme i uređaja koji sadrže kontrolirane i nove stvari te … plinove. Prijedlog ovoga zakona, klub SDP-a će podržati uz dva nomotehnička amandmana. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani kolega. Imamo repliku poštovanog zastupnika Branka Bačića. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Mateljan kažete da ćete ovaj zakon podržati i između ostalog i iz razloga zbog kojega se mijenja način vršenja mjerenja na mjernim postajama državne mreže jer postojeći sustav nije prepoznat u Europi pa osim Hrvatske, Velike Britanije niti jedna druga država članica nema uspostavljen ovakav sustav. Ja želim prije svega reći da postojeći model koji je donesen koji je utvrđen Zakonom o zaštiti zraka je apsolutno usklađen sa pravnom stečevinom EU i nije dio acquisa jer da je ovakav model bio u suprotnosti sa pravnom stečevinom. Mi takav zakon 2011.godine pa i prije ne bi bili mogli s jedne strane donijeti, a s druge strane ne bi bili mogli ni zatvoriti poglavlje 27.-Okoliš, prema tome on je usklađen sa pravnom stečevinom i ako dobro funkcionira ja ne vidim razloga zašto bi se on mijenjao. Ja do sada u hrvatskoj javnosti nisam čuo da postoji primjedaba na loše postupanje i mjerenje kakvoće zraka u RH temeljem ovog modela pa bih bio zadovoljniji da je Vlada kada je ovaj zakon predlagala i kada je mijenjala članak 28.postojećeg zakona naveli koji su to doista pravi razlozi zašto se napušta postojeći model za koji tvrdim i govorim da je kvalitetan, da je dobar i da u izvješću o kakvoći zraka u RH nije se spominjala ovakva mogućnost izmjene zakona. dakle bilo bi dobro da nam je Vlada detaljnije nas upoznala s razlozima zašto će mijenjati dosadašnji model mjerenja kakvoće zraka u RH na mjernim postajama državne mreže.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Damir Mateljan.
Zahvaljujem. Gospodine zastupniče da, mi se tu naravno ne možemo složiti jer ono što vi iznosite kao suštinski dio zbog čega smatrate da ovaj zakon ne bi trebao biti donesen, ja smatram da upravo taj dio unošenje DHMZ-a i IMI-a u ovaj zakon čine njegovu kvalitetu. Naime, temeljem prošlog zakona koji nije bio baš u potpunosti usklađen sa Direktivom EU 2008/50 EZ jer naime ta direktiva jasno traži definiranje nadležnosti tijela odgovornih za procjenu kvalitete zraka odobrenje sustava mjerenja, osiguranje točnosti mjerenja itd., što znači da su se u dosadašnjem zakonu su se na javni natječaj za praćenje u državnoj mreži mogli javljati privatni laboratoriji koji nisu imali kapaciteta i koji nisu bili registrirani za praćenje svih elementa onečišćenja. U Hrvatskoj nije postojao niti jedan laboratorij koji je imao sve potrebne akreditacije za promatranje svih potrebnih onečišćenja. Upravo inzistiranjem da to budu državne institucije, znači DHMZ i Institut za medicinska istraživanja, smatram da će se dakle na taj način ne samo uštedjeti novac nego će se pojačati kvaliteta mjerenja u državnoj mreži što je od izuzetne važnosti za RH. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Poštovani zastupnik Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Zapela mi je jedna vaša rečenica za uho, kažete da se ovim zakonskim prijedlogom rasterećuje državni proračun i troškovi mjerenja kvalitete ili kakvoće vi ste zamijenili za kvalitetu, a ne kakvoću zraka, prebacuje na Fond za zaštitu okoliša. Kako mislite da se rasterećuje državni proračun i kako se to financira Fond za zaštitu okoliša, tko ga financira i iz čega se financira? Mislim da je to pomalo prelijevanje iz šupljeg u prazno zapravo.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Damir Mateljan.
Poštovani zastupniče, kada govorimo o financiranju Fonda za zaštitu okoliša, dakle to su ona sredstva koja se plaćaju kao tzv. ekološka renta i ona iznose od nekih 5 do 7 milijuna kuna koja će sada biti direktno usmjerena spram DHMZ odnosno IMI-a. A što se tiče druge uštede, naime dan temeljem ovog postojećeg zakona na javni natječaj su se javljala dva laboratorija koja su bila u mogućnosti vršiti takva mjerenja od jedan od njih je u ovom zakonu. A prilikom javne nabave zapravo državni službenici su honorarno radili u ovom drugom laboratoriju i na taj način primali dva dohotka, jedan iz državnog proračuna, a drugi opet iz državnog proračuna temeljem javnog natječaja. Dakle sama ta činjenica da se to više neće događati je znak da će se vršiti određene uštede.
Hvala lijepa. Nastavljamo sa raspravom po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. na redu je klub HDZ-a i poštovani zastupnik Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine zamjeniče sa suradnicama, poštovane kolegice i kolege. Dozvolite mi da najprije dovršim ovu repliku da gospodinom Mateljanom. Naime, ja gospodine Mateljan ja nisam nigdje i nisam rekao da mi ne podržavamo donošenje ovog zakona, dakle to ste vi zaključili, nego sam rekao da Vlada ovim zakonom odnosno obrazloženjem zakona pa niti uvodnim izlaganjem zamjenika ministra nije me uvjerila koji su to razlozi, stvarni razlozi da se mijenja po nama jedan uspješan model vršenja mjerenja na mjernim postajama državne uprave kada se govori o mjerenju kakvoće zraka u RH. To je bitna razlika od onoga što ste vi u odgovoru meni odgovorili. Naime, ovim zakonom se predlažu izmjene i dopune Zakona o zaštiti zraka donesenog 2011.godine. Podsjećam kako je tim zakonom donesenim u razdoblju važenja Plana zaštite i poboljšanja kakvoće zraka u RH za razdoblje 2008.-2011.godina uložen značajan napor usklađivanja domaćeg zakonodavstva s pravnom stečevinom EU na području zaštite zraka, industrijskog onečišćenja, klimatskih promjena i zaštite ozonskog sloja. Navedeni proces usklađenja pokazao se zahtjevnim i složenim zbog bitnih početnih razlika u zakonodavnom sustavu kako u Republici Hrvatskoj tako i onog u Europskoj uniji s kojim se domaće zakonodavstvo trebalo uskladiti. Napominjem kako je samo u tom razdoblju doneseno više od 40 novih ili revidiranih zakonskih i podzakonskih akata na području zaštite zraka čija je izrada prije svega bila potaknuta potrebom usuglašavanja hrvatskog zakonodavstva. Pri tome su polazna osnova bili temeljni dokumenti koji definiraju politiku i mjere zaštite zraka i poboljšanje kakvoće zraka u Hrvatskoj a to su strategija zaštite okoliša i Nacionalni plan djelovanja za okoliš te Zakon o zaštiti okoliša i raniji Zakon o zaštiti zraka. Samo u tom periodu proveden je cijeli niz mjera od kojih želim istaknuti sljedeće. Provedeno je poboljšanje u sustavu države mreže za praćenje kakvoće zraka, uspostavljen je informacijski sustav kakvoće zraka pri agenciji za zaštitu okoliša. Počela je primjena strateške studije i utjecaja na okoliš i preciznije definiranje sadržaja i metodologije same strategije. To je bilo vrijeme početka primjene objedinjenih uvjeta zaštite okoliša prema IPPC direktivi. Potrebno je istaknuti da je zadnje četverogodišnje razdoblje kojega je, o praćenju kakvoće zraka u Hrvatskoj kojega je usvojio Hrvatski sabor pokazalo da u tom periodu dakle od 2008. pa do 2011. godine zabilježen opći trend smanjenja emisija glavnih onečišćujućih tvari. Pri tome naravno ne treba gubiti iz vida da je smanjenje emisija bilo i rezultat pada gospodarskih aktivnosti prvenstveno u industrijskom sektoru u Republici Hrvatskoj. Podaci pokazuju da je gledajući prema onečišćujućim tvarima čije su koncentracije prelazile granične i tolerantne vrijednosti kakvoće zraka da je zrak uglavnom čist ili neznatno onečišćen, dakle uglavnom prve kategorije dok je u pojedinim urbanim i industrijskim područjima zrak umjereno i prekomjerno onečišćen tj. druge odnosno treće kategorije. U tom kontekstu nameću se kao prioriteti potreba rješavanja onečišćenja zraka nastalih uslijed prerade nafte u domaćim rafinerijama u Sisku i Rijeci. Zatim na području Slavonskog Broda uslijed procesa prerade nafte u Rafineriji nafte Brod koja se nalazi na teritoriju Bosne i Hercegovine. Upravo su te dvije teme, dakle i problem Rafinerije u Sisku i Rijeci a svakako i problem onečišćenja zraka temeljem rada Rafinerije nafte u Brodu bile u fokusu interesa matičnog saborskog Odbora za zaštitu okoliša i prirode. Stoga koristim i ovu priliku da u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice pozovem i resorno ministarstvo a i Vladu da sukladno zaključcima matičnoga odbora dostavi izvješća za 2013. godinu kao i sve one obveze koje su usvojene i zaključke koji su usvojeni na samome odboru kako bi javnost Siska u prvom redu Sisačko-moslavačka županija i Republika Hrvatska bila upoznata sa najnovijim aktivnostima. Naime, prema planu modernizacije rafinerije u Sisku bile su predviđene dvije faze, prva i druga faza. Prva faza dovršena je do 2008. godine a druga faza je trebala biti dovršena do 2010. godine što do sada nije slučaj. No, po nama u klubu Hrvatske demokratske zajednice ključno pitanje kada je u pitanju rad rafinerije u Sisku, onečišćenje zraka uslijed rada i prerade nafte i u gradu Sisku jest da li INA odnosno Vlada Republike Hrvatske planira nastaviti sa proizvodnjom naftnih derivata u Sisku ili od toga misli odustati. Dakle uz problem kvalitete i čistoće zraka na području grada Siska i Sisačko-moslavačke županije nužan je stav resornog ministarstva, stav Vlade Republike Hrvatske, stav INA-e pa i MOL-a da li će se nastaviti sa proizvodnjom naftnih derivata u Rafineriji Sisak i kakva je budućnost Rafinerije Sisak. Mi do sasa nismo dobili jasan odgovor niti od Vlade Republike Hrvatske niti od INA-e o sudbini Rafinerije u Sisku. Također apeliramo da ministarstvo nastavi sa aktivnostima oko uređenja i rekonstrukcije Rafinerije u Brodu bez obzira što se ne nalazi na području Republike Hrvatske ali nužno je da se naprave sve one radnje u planiranoj rekonstrukciji i Rafinerije nafte u Brodu. Kada govorimo o praćenju kakvoće zraka u Republici Hrvatskoj znamo da se danas ona obavlja putem državne mreže za trajno praćenje kakvoće zraka koja je u nadležnosti mreža, dakle Državnog hidrometeorološkog zavoda a pod nazorom Ministarstva zaštite okoliša i prirode kada govorimo o državnoj mreži, te putem lokalnih mreža u nadležnosti županija, grada Zagreba i gradova općina u Republici Hrvatskoj. Ujedno u okolini izvora onečišćenja zraka onečiščivaći osiguravaju praćenje kakvoće zraka putem postaja posebne namjene koje su sastavni dio lokalnih mreža. I sada bih se vratio na ono što sam i malo prije replicirao, dakle bilo bi dobro da nas, pa i tijekom ove rasprave da nas predstavnici Vlade upoznaju sa pravim razlozima zbog čega se odustaje od jednog modela koji je po nama se pokazao učinkovitim. Jer na ovaj način se može govoriti i o svojevrsnom sukobu interesa da državno tijelo koje upravlja, nadzire, vodi, prati rad državne mreže mirnih postaja da on u isto vrijeme i obavlja radove, odnosno pruža uslugu u toj istoj državnoj mreži. Tim više što znamo da je jedna od mjera koju je ova Vlada predstavila hrvatskoj javnosti kada govorimo o reformi sustava javne uprave jest outsourcing dakle da se određeni poslovi prepuštaju a koji podrazumijevaju uslugu koja se pruža državnom sektoru stavljaju na tržište i pružaju i omogućavaju privatnom sektoru. Ovdje dolazimo do suprotnog procesa a to je da nešto što je do sada bilo na određeni način na tržištu i što su radili referentni laboratoriji odnosno institucije u Republici Hrvatskoj koje su morale ispuniti uvjete propisane zakonom da budu referentni laboratorij. Sada ovim prijedlogom zakona mi dakle idemo u suprotnom smjeru od onoga što je Vlada najavila svojim programom mjera za poboljšanje stanja prvenstveno u javnom sektoru u Republici Hrvatskoj. Značajnom novinom koju podržavamo smatramo donošenje strateških dokumenata koji su od značaja za ublažavanje klimatskih promjena tj. Strategiju niskog ugljičnog razvoja Republike Hrvatske do 2030. s pogledom na 2050. godinu, te Strategiju prilagodbe klimatskim promjenama do 2040. godine s pogledom na 2070. Dobro je da ta oba strateška dokumenta donosi Hrvatski sabor i dobro je i to podržavamo da ove dvije strategije prate akcijski planovi koje Vlada treba donijeti vrlo brzo nakon što Sabor usvoji ovaj zakon. Podsjećamo pri tome da je Republika Hrvatska prema prihvaćenom sporazumu na 8. konferenciji stranaka Kyotskog protokola iz Dohe iz prosinca 2012. godine prihvatila s Europskom unijom zajednički cilj smanjenja emisije stakleničkih plinova za 20% u odnosu na 1990. godinu, no i prije samog sastanka u Dohi Europska unija se ovom strategijom za pametan, održiv i uključiv rast, kao i trećim energetskim paketom, definirala gdje želi biti 2020. godine te kao jedan od glavnih ciljeva definirala ispunjenje klimatskih energetskih ciljeva 20-20-20 tj. smanjenje emisije stakleničkih plinova za 20% u odnosu na razinu iz 1990., povećanje udjela obnovljivih izvora energije u konačnoj potrošnji na 20% te povećanje energetske učinkovitosti na 20%. Sukladno navedenom i Republika Hrvatska je u proteklom razdoblju kroz sve strateške i provedbene planove definirala i preuzela navedene ciljeve. Međutim, primjećujemo u protekle dvije godine određenu stagnaciju započetih procesa, primjerice jedan od instrumenata za ostvarenje preuzetih ciljeva i povećanje energetske učinkovitosti. Svjedoci smo kako je projekt obnove zgrada javnog sektora doživio neuspjeh, da ne kažem debakl. Projekt koji je tijekom 2012. godine imao za cilj energetsku obnovu 500 javnih zgrada lutao je sa stajališta provedbe od upitnog centra za praćenje poslovanja energetskog sektora, investicija ka Agenciji za posredovanje nekretnina. Čini mi se da je iz tog projekta išlo u realizaciju svega nekoliko, 4 ili 5 zgrada javnog sektora, no Vlada kada je vidjela i sama da taj projekt nije uspio donijela je novi Program energetske obnove zgrada javnog sektora za razdoblje 2014.-2015. godina te se nadamo kako on neće ostati samo na razini želje kao prvotni program. Iako je prema tom novom programu kao provedbeno tijelo određena Agencija za posredovanje nekretnina, kada se izvrši uvid na web stranice dotične agencije onda možete primijetiti da niti u tom projektu nema u ovom trenutku projekata koji se realiziraju i koji bi dali naslutiti kako će se taj program realizirati do kraja 2015. godine. Nadalje, za ublažavanje klimatskih promjena nužno je osigurati povećanje udjela obnovljivih izvora energije. Strategijom energetskog razvoja do 2020. godine utvrđeni su ciljevi, a to je povećanje udjela obnovljivih izvora energije za 20%, udjela biogoriva za 10% te smanjenje neposredne potrošnje energije u razdoblju do 2016. godine za 9%, primjenom mjera energetske učinkovitosti. Međutim, osim donošenja Nacionalnog plana za obnovljive izvore energije do 2020. godine ne zamjećujemo konkretne rezultate niti na ovom polju, štoviše zbunjuje vladina politika na određenim područjima. Primjerice, uvodno su na proizvodnju biogoriva, naime već smo u nekoliko navrata ovdje u Hrvatskom saboru upozoravali Ministarstvo gospodarstva da smanjenje naknade za potrošnju fosilnih goriva i smanjenje poticaja za proizvodnju goriva svakako nije u skladu sa postavljenim ciljevima koji su definirani Strategijom energetskog razvoja Republike Hrvatske. Nadalje, Hrvatski sabor je usvojio i plan usklađivanja hrvatskog zakonodavstva sa pravnom stečevinom Europske unije. U prvom kvartalu ove godine u tom istom planu predviđeno je kako će Hrvatski sabor donijeti zakon o obnovljivim izvorima energije. Koliko ja imam informaciju, taj zakon ne da nije samo u proceduri Hrvatskog sabora niti je u proceduri Hrvatske Vlade pa prema tome evo Hrvatski sabor je prije čini mi se mjesec-dva dana usvojio taj plan u kojemu smo predvidjeli da će u prvom kvartalu ove godine donijet se Zakon o obnovljivim izvorima energije, a evo kraj prvog kvartala je još ostalo par dana. Mi još uvijek nemamo tog zakona. Za ublažavanje klimatskih promjena važnu ulogu ima i uspostava sustava gospodarenja otpadom. Nažalost, možemo ocijeniti da u zadnje dvije godine sporo teku aktivnosti na zatvaranju i sanaciji postojećih službenih i divljih odlagališta te izgradnja centara za gospodarenje otpadom kojima je cilj uspostava integriranog sustava gospodarenja otpadom do kraja 2018. godine. Upravo jutros nakon što je zatražena stanka u Hrvatskom saboru bilo je riječi o cjelokupnom sustavu gospodarenja otpadom u Republici Hrvatskoj. Nažalost, aktivnosti koje se odnose na izgradnju centara za gospodarenje otpadom, aktivnosti koje se odnose na zatvaranje divljih, poluslužbenih, službenih odlagališta, kao što je to previđeno zakonom, ne ide onako kako treba pa prema tome možemo očekivati da će i dalje u Republici Hrvatskoj se dnevno javljati problemi sa gospodarenjem otpadom. Evo nakon što saslušamo stav Vlade vezano za dio koji se odnosi na praćenje i mjerenje kakvoće zraka na mjernim postajama, klub HDZ-a … i kroz amandman dati svoje očitovanje o ovom zakonu. Hvala.
Hvala i vama. Idemo na replike. Poštovani zastupnik Josip Kregar, replika.
Uvaženi gospodine Bačić, nekako mi je neugodno kvariti jednu dobru atmosferu koju ste najavili svojim konstruktivnim pristankom da ocijenite pozitivno ovaj zakon, uvjetno i time što ste naglasili jednu svakako ju smatram opravdanim, a to je želju za poticanjem i tržišnog nadmetanja i razvitka onih ustanova i organizacija koje bi se bavile pitanjem kakvoće zraka. Međutim, čini mi se da u ovom pogledu mi otkrivamo pravo stanje i to je ono na što je proteklo razdoblje upozoravalo. Kroz cijeli niz skandala koji se događaju u vezi sa zaštitom okoliša osobito sa kakvoćom zraka. Eklatantni primjer toga jest zapravo, a to pada na teret bivše Vlade je ponašanje u slučaju zagađenja azbestom i azbestnim česticama, mjerenja toga, falsificiranje materijala, odnosno odbijanje da se priznaju rezultati. Sad se rezultati priznaju, ali početna reakcija je bila krajnje negativna. Ona je dovela do toga da su mnogi ljudi vjerojatno svojim zdravljem platili kašnjenja u sanaciji i vjerojatno do toga da je pala razina povjerenja u institucije koje se time bave.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Kregar, mogu se sa vama složiti u velikom dijelu onoga što ste i sami rekli. No želim reći da je problem azbesta, ali ne samo azbesta nego i inače je problem zaštite okoliša, pa i u dijelu onečišćenja zraka itd. itd. nešto s čime smo se, čime se državna administracija susretala prvi puta upravo u to vrijeme. I usprkos mnogim problemima, pa i lošim rješenjima koje ste sami istaknuli držim da je i u tom dijelu pa kada je riječ i o azbestu da su napravljeni veliki koraci. Dva saborska odbora matična ako tako mogu reći i saborski Odbor za okoliš i saborski Odbor za zdravstvo su prije dva mjeseca napravili tematsku sjednicu gdje smo rekapitulirali sve ono što je na tom području napravljeno u posljednjih 6, 7 godina i definirali određene zaključke kako i dalje postupati, a upravo na tragu ovoga što ste vi rekli ne bi li se unaprijedio sustav zaštite okoliša, a onda podredno i zaštite zdravlja. I s vama se slažem u onom prvom dijelu o kojemu govorite, a to je da određeni poslovi koji iziskuju stručna znanja, specifična znanja dobro je da jesu na tržištu i da se kroz tržište izoštravaju određeni poslovi jer se time doprinosi njihovoj kvaliteti. Na tom tragu jest i bilo donošenje zakona iz 2011. godine gdje su bila u hrvatskoj javnosti postavljena gotovo identična pitanja koja se postavljaju i danas a gdje tadašnja Vlada se opredijelila za onaj model o kojemu sam ja malo prije govorio i koji je još uvijek na snazi.
Poštovani zastupnik Damir Mateljan, replika.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine Bačiću, ja sam izveo zaključak da nećete biti za ovaj zakon temeljem vašeg glasovanja na odboru, a ukoliko ćete biti za njega meni će biti naravno drago. A razlog kojeg ste naveli da nećete, dakle da imate sumnje u kvalitet ovog zakona naveli ste, dakle da vi ne vidite kao što to vidi ministarstvo manjkavost u sustavu koji je postojeći. Ali u praksi se sada, dakle referentni laboratorij koji su, samo dva referentna laboratorija u Republici Hrvatskoj za mjerenje u državnoj mreži mogu javiti isključivo putem natječaja. Dakle, oni imaju mogućnost, ali nemaju obavezu se javiti na taj natječaj. Dakle, mi se možemo dovesti u mogućnost da se privatni laboratorij uopće ne javi na natječaj i da mi zapravo to vrlo važno praćenje u državnoj mreži se uopće ne provede. Što se tiče outsourcinga, pa zapravo je do sad privatni laboratorij uzimao outsourcing državne službenike. Već tu je bit tog problema. A što se tiče sukoba interesa ovaj zakon nije presedan. Pogledajte Zakon o Hrvatskim vodama i pogledajte instituciju Hrvatske vode. Ne da su slične, nego su neke stvari su vrlo identične. A zašto moramo jačati još k tome kapacitete državnih institucija? Upravo iz razloga što temeljem Direktiva EU nije samo važno praćenje kvalitete zraka u državnoj mreži, nego je važno i sudjelovanje sa drugim referentnim laboratorijima u EU. Da li za to kapacitete imaju i privatni laboratoriji? Ja vjerujem da nemaju. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Mateljan, vidite ja sam pobornik da se utvrde kriteriji koje moraju pojedine tvrtke ili institucije, nazovite kako hoćete, neovisno u čijem su vlasništvu moraju ispuniti i ako te uvjete koje je zakon propisao institucije ispune ili tvrtke, a kažem neovisno u čijem vlasništvu onda bi te tvrtke, poslovi za koje su onda one postale u ovom slučaju referentni laboratorij morao biti dostupan svima na jednak način. U tome je razlika. Ja ne mislim da država će kvalitetnije obavljati posao od nekog instituta, nekog zavoda ili neke tvrtke koja je u privatnom vlasništvu i da će taj posao biti nužno za državu jeftiniji. Ja se s time ne slažem. Dakle, ja mislim da ako se uspostavi kriterij, utvrdi što pojedine institucije, tvrtke, zavodi, instituti moraju ispuniti da onda nije važno u čijem je vlasništvu ta institucija da će ona onda taj posao moći kvalitetno obaviti. A držim da je često puta to jeftinije ako je prepušteno tržištu da je to za državu jeftiniji posao.
Poštovani zastupnik Branko Vukšić, replika.
Uvaženi kolega Bačić, u svojoj ste raspravi, na početku rasprave postavili jedno pitanje na koje sasvim sigurno mnoge ne samo Sišćane interesira odgovor koji vi vjerojatno ne možete dati, a pitali ste, trebamo znati kakva je budućnost Rafinerije u Sisku. Ali kako ćemo znati kakva je budućnost Rafinerije u Sisku kad ne znamo kakva je budućnost INA-e? Mi sasvim sigurno to ne znamo. O prodaji INA-e prvo su se vodile medijske neozbiljne, štetne igre, puštali su se probni baloni. I bile su to neozbiljne igre i s jedne strane i s druge strane. Nitko nije htio sjesti za stol i stvarno dogovoriti onako kako se dogovara sudbina strateškog poduzeća za Republiku Hrvatsku. Pitanje je hoće li MOL zadržati INA-u, hoće li država zadržati svoj dio INA-e ili će prodati? Hoće li INA-u kupiti Rusi ili je diktat Washingtona i Bruxellesa udaljio Ruse od kupnje INA-e pa zasad ostaje status quo. Znači, kad se ne zna sudbina a onda i budućnost strateškog poduzeća koje se ruku na srce raskrčmilo za vrlo mali novac, što dokazuju i ovi sudski procesi koji su u tijeku, tad je vrlo teško govoriti o tome kakva je sudbina rafinerije i trebaju li Siščani kao i oni u Slavonskom Brodu brinuti o onečišćenju zraka. Sasvim sigurno da biste i vi kolega voljeli čuti odgovore na ta pitanja. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa tako je kolega Vukšić, dakle nas interesira kakav je stav Vlade RH kada je u pitanju INA, a posredno i kada je u pitanju rafinerija u Sisku. Dakle, neovisno o tome tko će biti vlasnik INA-e u idućem periodu, hoće li ostati dosadašnji većinski vlasnici, dakle RH i MOL, hoće li se promijeniti neki od tih strateških partnera, hoće li Vlada izaći iz svog portfelja u INA-i, dakle hoće li ili neće li biti u budućnosti vlasnik INA-e? Vlada treba se izjasniti je li RH rafinerija nafte u Sisku jest strateški energetski objekt ili nije? Dakle, neovisno o tome kakva će biti sudbina INA-e ja držim da Vlada treba jasno poslati poruku da ima namjeru nastaviti sa modernizacijom rekonstrukcije rafinerije nafte u Sisku i na taj način osigurati stabilnost hrvatskog tržišta nafte i naftnim derivatima s jedne strane, a s druge strane doprinijeti kvaliteti odnosno kakvoći zraka u Sisku za što su životno zainteresirani kako građani Siska tako i građani Sisačko-moslavačke županije. Prema tome, da ponovim, neovisno o tome kakav će biti vlasnički raspored u idućem 10-godišnjem razdoblju u INA-i Vlada koja nije samo vlasnik nego upravlja ovom državom, vodi brigu o njenoj energetskoj neovisnosti, mora se izjasniti o tome kakav će biti status te rafinerije.
Poštovani zastupnik Stjepan Milinković, replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolega Bačić vi ste u svojoj raspravi naglašavali ove velike onečišćivače sa posebnim naglaskom evo i u replici na rafinerije, proizvodnju naftnih derivata i svakako je za razumjeti one ljude koji su u tome okruženju s obzirom na ove katastrofalne podatke o broju umrlih, naravno broju kronično oboljelih od raznih bolesti. Sve to sigurno i povećava troškove i zdravstvenom sustavu i to. I svatko je od nas senzibiliziran naravno na svoje okruženje. Ja želim reći da možda nedovoljno se naglašava ili na neki način je zapostavljena eksploatacija ugljikovodika. Ja dolazim iz okruženja koje daje za potrebe energetske 60%, 70% plina za proizvodnju plina. I sigurno da imamo i mi svoje pokazatelje i pratimo koliko nam to utječe na zdravlje i koliko strepe naši građani. Ali gledajte sad, sad prošli tjedan ili prije kratkog vremena je donesena nova uredba o raspodjeli rente i s time u državni proračun ide gotovo 300% više. Županija dobiva 100%, a mi na čijem području se dakle eksploatira, koji najviše trpimo zbog toga, od sumporovodika da ne govorimo o drugim štetnim faktorima, nama se smanjuje. Po kojem pravilu? Da li će ta renta, ja ne znam kakva je to pravda, kakav je to pristup ravnomjernom razvoju Hrvatske da se one na čijem području oni dobivaju najmanje, a trude se unaprijediti kvalitetu života. A sve te studije koje mi pratimo godinama one su savršene, super su, ispravne, sve je najbolje i sad ove mjerne postaje koje će pokazati one će i dalje govoriti vidiš to je savršen zrak, bolji je nego ne znam gdje. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Tako je kolega Milinković, upravo ste nastavili ono što sam ja u svom uvodnom obrazloženju u ime kluba i rekao, a to je da s jedne strane donosimo strateške dokumente, donosimo zakone a s druge strane Vlada brojnim uredbama pa i ovom uredbom o renti koju ste spomenuli ne provodi te iste strateške dokumente i zakone koje smo donijeli. Ja sam istaknuo primjer proizvodnje biogoriva u RH. Dakle, s jedne strane smo se izjasnili Strategijom energetskog razvoja do 2020. godine da ćemo poticati proizvodnju biogoriva, biodizela. A s druge strane Vlada sustavno svake godine smanjuje naknadu proizvođačima biogoriva u RH čak za 3 do 4 puta u odnosu na 2011. godinu. Prema tome, dok ih potičemo kroz brojne kreditne linije da priđu izgradnji takvih energana kojima se proizvodi biogorivo s druge strane ih destimuliramo jer im pred kraj godine donosimo nekakve odluke kojima im se smanjuje naknada kao poticaj za proizvodnju biogoriva. Evo, pa prema tome upravo na tom tragu što ste vi rekli ima još brojnih pokazatelja i postupanja kojima bi se pokazalo kako je taj vaš stav ispravan da se s jedne strane deklaratorno izjašnjavamo za zaštitu zraka, zaštitu okoliša, a s druge strane i brojnim mjerama to isto tome ne pridonosimo.
Poštovana kolegica zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić, replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa kolega Bačiću u vašem izlaganju izrazili ste sumnju na ovaj novi sustav u smislu monitoringa. Međutim, moramo naglasiti da je zrak opće dobro i da treba veliku zaštitu naravno RH i on nije komercijalni proizvod. Prema tome, ne može monitoring zraka biti po istim principima kao monitoring proizvoda koji su u širokoj potrošnji. Prema tome, dobro je ovaj prijedlog da će dovesti do rješavanja nekakvih nejasnoća, nepreciznosti. A zašto to kažem? Upravo zbog toga što je vrlo bitno jer onečišćenje djeluje negativno na zdravlje. To je ozbiljan problem za zdravlje ljudi, za djecu, za stare, za kronične bolesnike a pokazalo se i na respiratorni sustav, na neurogeni sustav, na imunološki, može biti karcinogen, može biti izazivati razno razne teretogene nokse imati u sebi, sva ta onečišćenja koja možemo nalaziti u zraku. Isto tako nedavna istraživanja su pokazala da je gotovo zbog ugljičnog dioksida, alergeni su, alergije su gotovo cijelu godinu. Vi znate da su alergije prije bile samo u pojedinim dijelovima godine. sad se to produžile jer su istraživanja pokazala da je razina peluda upravo proporcionalna sa razinom ugljičnog dioksida u zraku. Prema tome, mišljenja sam da sve ono što poboljšava i monitoring odnosno što poboljšava sve ove nejasnoće koje su bile do sada, sve nepreciznosti. Ne samo usklađivanje sa zakonima EU nego upravo sve ono što dovodi promjena unapređenje, praćenje kvalitete zraka mislim da trebamo podržati. Hvala lijepo.
Hvala i vama. I odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Uvažena kolegice Bonačić, sve ste vi to lijepo rekli samo ne znam čime ste mi replicirali. Nisam evo shvatio što ste s tom replikom htjeli proturječiti mom izlaganju. Ja se s vama također slažem da je potrebno napraviti sve da taj monitoring bude na vrlo visokoj razini, samo do te vrlo visoke razine možemo doći po meni ukoliko uspostavimo visoke kriterije koje moraju svi oni koji sudjeluju u tom monitoringu ispuniti pa onda ćemo doći do te, takve kvalitete. Vi dolazite iz zdravstvenog spektra pa vi dobro znate dakle da poslove liječenja, dijagnoze mogu raditi i privatne klinike koje su brojne u svijetu. Prema tome ne vidim koji bi to bio razlog da mi a propos sumnjamo u monitoring koji se provodi dijelom, dijelom ne u cijelosti, djelom i kroz privatni sektor. Evo ja tih razloga nisam iščitao u ovakvom okruženju zakona i u ovakvom prijedlogu zakona.
Poštovana kolegica zastupnica Mirela Holy replika.
Poštovani kolega, htjela sam se nadovezati na ono što ste rekli vezano uz investicije u energetsku učinkovitost u zgradarstvu. Naime, meni je od samog početka bilo jasno da ovaj projekt neće biti uspješan zato što se trošak ustvari investicije htio staviti na građevinske firme što je model koji ne postoji u principu u EU zato što se trošak investicije uglavnom prebacuje na energetske kompanije kojima je onda u interesu do skroz smanjenje odnosno kroz trošak koji će plaćati više za energent građani ustvari otplaćuju energetskoj kompaniji koja im pruža uslugu tu investiciju. To je naravno jedini način da se uspješno realiziraju projekti energetske učinkovitosti u zgradarstvu i nadam se da će modeli ići upravo u tom pravcu a ne prema građevinskim kompanijama kako je to bilo predviđeno. I još bih samo htjela upozoriti da Hrvatska prema svojim planovima vezanima uz energetske projekte ne ide baš u pravcu jako velike brige za zdravlje građana jer se planiraju termoelektrane na ugljen i to se vidimo sada planira i termoelektrana na ugljen u Pločama a termoelektrane na ugljen, to su pokazala cijeli niz znanstvenih istraživanja uzrokuju jako velike probleme zdravstvene vezano uz dišne putove i karcinome zbog lebdećih čestica. Iako već planiramo termoelektrane na ugljen onda bismo mogli primijeniti one tehnologije koje su zdravstveno bolje a to su kombinirane plin, ugljen termoelektrane odnosno IGCC termoelektrane.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Uvažena kolegice, slažem se potpuno. A dokaz tome da je taj projekt obnove fasada javnih zgrada u RH doživio potpuni debakl. No i taj debakl pored onoga što ste vi iznijeli i iz razloga što je javni sektor u RH prezadužen i nije bilo realno za očekivati da će Vlada, vladine institucije, institucije i tijela lokalne odnosno područne samouprave moći odgovoriti tom projektu i da će se u RH u jednu ili dvije godine moći ići u rekonstrukciju zbog podizanja ove energetske učinkovitosti 500 zgrada i javnog sektora. Postojao je jedan drugi projekt tzv. Zeleno zgradarstvo koji je išao ka privatnom sektoru, koji je išao ka uređenju i podizanju energetske učinkovitosti privatnih zgrada, stambenih zgrada u RH gdje bi sredstvima fonda za energetsku učinkovitost Hrvatske banke za obnovu i razvoj omogućili se privatnim vlasnicima da na svojim zgradama mogu podignuti energetsku učinkovitost za povoljnim kreditima kojega bi s obzirom na manje plaćanje naknade za potrošnju energije mogli vratiti i opravdati tu investiciju kroz nekoliko godina. to je bio jedan drugi sustav koji je zahtijevao minicuoznost, jači pristup, kvalitetniji pristup, razradu ali gdje bi se omogućilo otvaranje novih radnih mjesta i za fasadere, kamenoklesare itd., itd. To je bilo krovopokrivače itd., itd. To je bio jedan projekt kojega je ova Vlada zaustavila, krenula je pompozno najavljujući jedan novi projekt koji je propao. Ja ne vjerujem da budem iskren puno niti u ovaj novi projekt koji je sada objavljen krajem prošle godine i ne vjerujem da će i u tom projektu jer se opet temelji na sredstvima javnog sektora moći puno napraviti. A što se tiče planirane termoelektrane u Ploča, mislim da je još daleko do inicijative a kamoli do realizacije.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Ante Sanader replika.
Hvala gospodine predsjedniče. Pozdravljam gospodina zamjenika ministra sa suradnicima. Kolega Bačić vi ste govorili o referentnim laboratorijima i potencijalnom monopolu koji ima Državni hidrometeorološki zavod i spominjali ste i privatne laboratorije ali mi imamo i laboratorije nastali Zavoda za javno zdravstvo jer su uložena velika sredstva županija, stručni ljudi tamo rade i mislim da bi oni mogli imati svoj udio u ovom važnom poslu kao gledatelja, to je procjenjujem da i njima treba dati mogućnost i ti laboratoriji su potencijalno u mogućnosti vršiti ove poslove. A drugo doduše i vi ste spominjali, evo možda vaš komentar, i vi ste bili … ovog zakona, u članku 72. se mijenja, on je sad članak 30., dodaje se da samo ovi serviseri motornih vozila moraju imati neko dodatno osposobljavanje za rad sa klima uređajima. Zašto to ne bi imali i ovi gornji serviseri koji rade klima uređaje, a ovi serviseri motornih vozila to moraju imati? Ne vidim zašto je njima samo dodano da sad se oni moraju dodatno osposobljavati jer to je opet, stručni ljudi, stručni serviseri koji rade klima uređaje, rade i u servisima motornih vozila.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Sanader, pa vi jako dobro znate, bili ste i župan, kakav je stav i želja Zavoda za javno zdravstvo Splitsko-dalmatinske županije. Dakle ja, još jednom, iznijeti stav da podržavam da se utvrde kriteriji koji moraju ispunjavati pojedini laboratoriji i ustanove u RH pa ako te kriterije ispune, nek' i onda bude dostupna, kako Lokalna i regionalna mreža, nek' i onda bude dostupna i Državna mreža. U Hrvatskoj postoje 2 referentna laboratorija i 11 ispitnih laboratorija koji u ovom trenutku vrše određena ispitivanja i mjerenja na ovim mrežama koje sam maloprije spomenuo. Pa dignimo tu razinu još i više od postojeće, utvrdimo što oni moraju ispuniti, koje sve kriterije moraju zadovoljiti, ali onda im omogućimo na tržištu da im bude ta usluga dostupna i država neka bude u prvom redu Hrvatski hidrometeorološki zavod, nek on bude i jeste na ovom zakonu to tijelo koje će provjeravati i nadzirati, pratiti, nadograđivati tu mrežu i na taj način čini mi se da ćemo postići bolje efekte.
Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Na redu je klub DC-a i poštovanih zastupnika Nezavisnih Baloević i zastupnice Martinčević. Izvolite, poštovana kolegice Vesna Škare-Ožbolt.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Sabora. Poštovani zamjeniče ministra sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Ovim izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti zraka RH se uključuje u rješavanje gorućih problema, onečišćenja zraka, uništavanja Ozonskom omotača i osobito globalnog zatopljenja. Preko 130 pojedinačnih propisa, provedbenih odluka, odluke Europske komisije ugrađuje se ovim prijedlogom zakona u Hrvatski pravni sustav i to je dobro. Unosi se u naš zakonski okvir i stroge, uglavnom prekršajne kazne za onečišćivače staklenim i klorovodnim vodećim plinovima i to bi mogli pozdraviti i to je dobro. Međutim, osim ovih globalnih problema onečišćenja zraka mi danas imamo nekoliko lokalnih problema koji pogađaju određen broj naših građana Hrvatske, a mislimo da se nedovoljno čini, odnosno dosta sporo se čini kako bi se problem riješio. Dakle, ako igdje vrijedi izreka "Misli globalno, a djeluje lokalno", onda je to upravo na ovom području onečišćenja zraka gdje doista moramo prvo promijeniti lokalnu situaciju u pojedinim gradovima, u pojedinim mjestima u Hrvatskoj kako bi se i sami doprinijeli boljoj kvaliteti zraka, ne samo u Hrvatskoj, nego i u svijetu. Nećemo reći da Hrvatska nije ništa napravila na ovom području, naprotiv, u posljednjih nekoliko godina učinila je ozbiljan napredak u zakonskoj regulativi. Međutim posljednja izvješća ovih Europskih agencija za zaštitu okoliša, ali i Hrvatskih pokazuju, kao što sam rekla da određeni dijelovi Hrvatske imaju probleme sa velikim vanjskim koncentracijama onečišćenih tvari. Ti zagađivači, kao što smo mogli ćuti i u prijašnjim raspravama uzrokuju i znatne zdravstvene probleme građana što dovodi to povećanja i bolničkih primanja, dodatnih lijekova, milijuna izgubljenih radnih dana, a osim zdravstvenih problema zagađeni zrak uzrokuje znatne štete i u eko sustavima na poljoprivrednim kulturama, suvremenim materijalima pa možemo reći i na kulturnoj baštini. Kada bi gledali i uspoređivali hrvatske i svjetske standarde, onda hrvatski zrak je uglavnom čisti i neznatno onečišćen, ali kao što sam rekla ipak u pojedinim gradskim područjima je umjereno i prekomjerno zagađen. Od zabilježenih onečišćenja zraka najvažnije su povišene izmjerene vrijednosti lebdećih čestica benzopirena kao izravne posljedice prometne industrije u industrijskim središtima te u većim gradovima sjeverne Hrvatske kao što su Zagreb i Sisak. Zabilježene su i visoke vrijednosti lebdećih čestica u Slavonskom Brodu kao posljedice utjecaja prekograničnog onečišćenja zraka uvjetovano radom Rafinerije nafte u Bosanskom Brodu. U Slavonskom Brodu je zabilježeno i prekoračenje sumporovodika, također kao posljedice emisije iz Rafinerije nafte u Bosanskom Brodu. Sumporovodika ima na odlagalištima otpada u Primorsko-goranskoj županiji, ima ih i kod Rijeke i kod Siska, povećane su i povišene koncentracije karcinogenog …, prekoračenje graničnih vrijednosti amonijaka zabilježila se kontinuirano u Kutini. Povišene koncentracije taložnih tvari uvijek su u blizini Kamenoloma, itd. Dakle, problema u Hrvatskoj u ovom pogledu ima i to dosta. Ono na što bi željeli ukazati su emisije štetnih plinova za koje držimo da su najgore i koje dolaze iz Rafinerije nafte Brod i to je ozbiljan ekološki problem prekograničnog karaktera koji u velikoj mjeri narušava kvalitetu života i zdravlja stanovnika Slavonskog Broda i okolice. Već je prošlo, ja mislim 10 godina od kada su Ruski investitori kupili Rafineriju Bosanski Brod i 10 godina čini se da traje ta borba 100 tisuća stanovnika Slavonskog Broda i okolice za pravo na čisti zrak. Ja podsjećam, ugovorom o kupnji Rafinerije u Bosanskom Brodu su se obvezali investitori osuvremeniti pogon uključujući zaštitu okoliša i napraviti, međutim to do sada nije ostvareno odnosno ostvareno je tek djelomično ugradnjom jednog filtera, a zagađenje zraka problem je koji i dalje muči stanovnike Slavonskog Broda. I koliko god mi čekali da se nešto samo od sebe dogodi očito se neće ništa dogoditi jer kada pogledate revizorska izvješća objavljena na internetskim stranicama Banjalučke burze Delotte tamo se jasno vidi da je upravo ta ruska u velikim financijskim dubiozama od nekih 223 milijuna eura i evidentno je da se neće očekivati da ispune sve one ugovorne obveze kojima su se obvezali ali da ispune standarde koji se od njih očekuje odnosno koje je i Hrvatska sama zatražila. U veljači prošle godine je u Rafineriji Brod održan sastanak ministra sa čelnim ljudima rafinerije o rješavanju ovog pitanja. Puno je obećanja dato, međutim očito se ništa nije dogodilo jel je ministar već nakon nekoliko mjeseci od onih optimističnih izjava da će se stvari riješiti promijenio da će hrvatska Vlada podnijeti pred Europskom komisijom tužbu zbog prekograničnog onečišćenja protiv Republike Srpske i Rafinerije nafte u Bosanskom Brodu. Ja bih doista htjela čuti od predstavnika ministarstva što se događa s tim jer jedna godina je izgubljena, a određene aktivnosti je potrebno napraviti jer je ovakvo stanje apsolutno neodrživo. Ne samo da je to problem koji dolazi iz Republike Srpske tu se događa jedna vrsta El Dorada za velike energetske projekte, tu su i dvije TE na ugljen, Ugljevik i Stanari vrlo blizu granice RH. da li je BiH obavijestila o tome Hrvatsku o utjecaju ovih projekata na okoliš naše države, to isto nije jasno i nije poznato. Naše ministarstvo je izdalo priopćenje u tom smislu da nije zaprimilo nikakvu notifikaciju BiH u skladu sa člankom 3. Konvencije o procjeni utjecaja na okoliš prekodržavnih granica za zahvat TE Stanari, međutim to vidimo kao dosta ozbiljan problem jer se nalaze uz samu granicu. Ovo je po ocjeni našeg kluba dobar zakon, dobro rjšenje međutim nedovoljno jer bez konkretnih akcija na samom terenu u smislu rješavanja ovih gorućih problema građani Hrvatske neće imati koristi od ovakvog zakona. Mislim da više trebamo koristiti naš utjecaj punopravne članice EU, mislim da više trebamo koristiti i samo sudjelovanje naših ministara na sastancima Europske komisije, djelovanje naših parlamentaraca i europarlamentarca u samom Europarlamentu i jedan naš europarlamentarac Plenković već je postavio pitanje, aktualizirao je ovaj problem pred povjerenikom Europske komisije za zaštitu okoliša. Odgovorom Europske komisije nismo u dovoljnoj mjeri zadovoljni i upravo zato trebamo biti puno aktivniji kako bi ukazali na ovaj problem i pronašli zajedno rješenje sa Europskom komisijom. Jer samo donošenje ovog zakona nije samo po sebi svrha da sada u nekom informacijskom dobu sami sebi komplimentiramo kako imamo sjajan zakon, kako smo napredni, kako smo na najvišoj razni najviših standarda zaštiti ljudskog zdravlja u svijetu, a ustvari imamo ovakve probleme da nam ljudi sve više i više obolijevaju i to od najtežih bolesti karcinoma. Evo, mi ćemo kao Klub zastupnika DC-a i nezavisnih zastupnika Martinčević i BAlojevića podržati ovaj zakon uz naravno amandmandiranje određenih dijelova koje držimo sporno. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo replike, poštovani zastupnik Branko Vukšić, replika.
Uvažena kolegice Vesna Škare Ožbolt, upravo ono što ste rekli sada na kraju svojega izlaganja ja sam već spomenuo u replici, rekli ste bez konkretnih rješenja neće biti koristi od ovakvih zakona. Sasvim sigurno. Nije svrha donijeti zakon, osnovna svrha zakona nego zakon primjenjivati. Dobro znamo da od dviju Njemački do prije pada Berlinskoga zida jedna se zvala Demokratska Republika, a druga nije imala potrebu se zvati demokratska, bila je Demokratska Republika. Prema tome, od čistih proklamacija nemamo nikakve koristi. Ustvrdili ste na samom početku izlaganja da je hrvatski zrak relativno čist u Hrvatskoj, međutim locirali ste da postoje lokalni problemi, više govorimo o globalnom zagađenju nego što brinemo o lokalnom. Zašto? Zato što kada govorimo o globalnom zagađenju ništa nas ne vezuje, nikakve obaveze imamo, osjećaju ljudi percipiraju da smo plemeniti jer brinemo o planetu, ali ne brinemo o tome što misle Sisčani, što misle Brođani, kako je njima. Ne što misle, kako je toj djeci koja rastu u zagađenom zraku, rastu pod pretpostavkom da će dobiti neku tešku bolest. Nažalost, ne brinemo ni mi koji smo izvan Broda ili koji smo izvan Siska koji smo u centru Zagreba, nedovoljno vodimo brigu ali to nije naš problem. Kako riješiti problem? upravo ste vi spominjali rafinerije u Bosanskom Brodu kako da lokalna samouprava riješi to pitanje. To pitanje treba riješiti Hrvatska država. Kao što pitanje nema veze s ovom temom Hrvatska država treba riješiti u Istri, priobalju i na otocima gdje nema televizijskog signala, a ljudi trebaju plaćati televizijsku pretplatu, to treba rješavati država. Država zato postoji da ono što ne može lokalna samouprava da ona rješva ta pitanja.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Vesna Škare Ožbolt.
Poštovani kolega Vukšić puno ste toga otvorili kao temu u načelu slažem se sa svime što ste rekli. na neki način ne replicirate, doista se slažemo. Hrvatska politika je poznata po tome da je, sjajni smo, evo to sada kažem svi zajedno jer sudjelujemo u tome, sjajni teoretičari ali vrlo slabi praktičari. I da imamo sjajne zakone koji se vrlo slabo ili gotovo nikako ne provode u stvarnosti. Ove krizne točke onečišćenja zraka u pojedinim dijelovima Hrvatske ozbiljno trebaju zabrinjavati sve nas jer izravno o našem nečinjenju ovisi zdravlje ljudi koje je ovog trenutka u pojedinim dijelovima, u pojedinim gradovima a evo sada posebno navodim i Sisak a Slavonski Brod gdje se stvari doista ne miću ozbiljno ugroženo. I na neki način svi ćemo snositi odgovornost za povećan broj karcinoma, za povećan broj asme, za povećan broj plućnih bolesti ukoliko ne počnemo aktivno rješavati ove doista bolne točke zagađenja zraka, onečišćenja zraka u Hrvatskoj.
Šimo Đurđević, replika.
Hvala lijepa. Cijenjena kolegice ja sam vam kao kolega i kao zastupnik iz V. izborne jedinice iz grada Slavonskog Broda zahvalan što ste veliki dio vaše rasprave posvetili gradu Slavonskom Brodu i što ste izašli sa egzaktnim pokazateljima glede onečišćenja zraka u Slavonskom Brodu, radom Rafinerije u Bosanskom Brodu. Na okruglom stolu prije dvije godine u kampanji za ova Parlament sam rekao i to sada ponavljam da lokalna zajednica taj problem ne može riješiti a ide u prilog ovoga što je kolega Vukšić komentirao. Ne može riješiti sa se taj problem može i mora riješiti na razini dvaju ministarstava ili na razini dviju država. Ministarstva su krenula, u rješavanje tog problema, ali je problem ostao. Želim reći da bi bilo, da bi izvijestio kolege ovdje u parlamentu i Vladu da Brođani više čekati ne mogu i da se taj problem mora nastaviti intenzivnije rješavati na razini dvaju država.
Odgovor na repliku Vesna Škare-Ožbolt.
Hvala lijepo. Poštovani kolega, u pravu ste, ovo nije lokalna tema, ovo je nacionalna tema, ona zahtjeva puni angažman ne samo jednog ministarstva nego i Vlade u cjelini, ona zahtjeva angažman i Europske komisije, u ovom slučaju jer teško tko može natjerati ruske investitore odnosno rafinerije u Bosanskom Brodu da postavi sve one zaštitne uređaje koji su potrebni da bi se zrak pročistio. Mi se moramo jednostavno doći do rješenja i tu treba doista biti puna sinergija i Vlade i ministarstava i zastupnika i europarlamentaraca i raditi kontinuirani pritisak, konačno sada smo zemlja članica Europske unije i trebamo se kao takva postavljati jer i u drugim, ne vjerujem da bi neka druga zemlja članica Europske unije tako nešto na svojim granicama trpjela, a posebno zato što idu još novi projekti, kao što sam rekla Republika Srpska je na jednu vrstu a to ne kažem samo ja neki i drugi eldorado za energetske investicije. Ako ćemo od tog eldorada imati ozbiljne posljedice u cijelom graničnom području a onda će se to širiti i dalje onda to postaje doista veliko ozbiljno međudržavno pitanje.
U ime Kluba zastupnika HNS-a kolega Petar Baranović.
Hvala lijepa uvažena potpredsjednice Hrvatskoga sabora, uvaženi gospodine zamjeniče sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. U ime kluba Hrvatske narodne stranke nekoliko komentara vezano na jedan zakon koji mi u HNS-u ali vrlo izvjesno i predstavnici drugih opcija, klubova i stranaka u ovom Saboru drže iznimno važnim. Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti zraka spada u materiju koja zapravo treba dati odgovor na pitanje da li smo svjesni jedne velike istine. Obično u našem narodu vlada izreka da smo nešto naslijedili od naših starih. Međutim, kada govorimo o osnovnim karakteristikama habitata u kojem živimo kao vrsta, kada govorimo o vrijednostima kao što su pitke vode, šumsko zemljište, poljoprivredno zemljište, morski eko sustav i obnovljiva bogatstva mora, obnovljiva bogatstva na kopnu, onda moramo znati pravu istinu. Nismo dame i gospodo ništa naslijedili od starih nego smo posudili od budućih generacija. Ovo o čemu danas pričamo, iznimno je važna tema o tome svjedoči i nekoliko primjera o poteškoćama, koji svjedoče o poteškoćama koje između ostalih imaju i građani u Hrvatskoj posebice kada je u pitanju slučaj Bosansko-brodske rafinerije koja je u rukama ruskih vlasnika ali isto tako već sada možemo otvoreno govoriti i o problemima koja imaju i stanovnici Siska zbog onog što se propušta eventualno ili se ne diže na dovoljnu razinu zaštite u Sisačkoj rafineriji. Međutim, u politici je potrebno početi primjenjivati jednu novu metodu a to je govoriti istinu i polaziti sa osnova realnosti. Jako lijepo zvuči kada bilo tko od nas, kolegica i kolega pa recimo i ja osobno iskazujem veliku zabrinutost za građane Slavonskog Broda, za građane Siska i govorim kako nešto nije lokalna nego je nacionalna tema a pri tome zaboravljamo istinu. Samo inzistiranjem na poštivanju kvalitetne pravne norme, inzistiranjem na poštivanju može se nešto napraviti kada je u pitanju discipliniranje poslovnih subjekata koji su u privatnom vlasništvu. Sisačka rafinerija dame i gospodo nije više pod kontrolom hrvatske politike. Hrvatska država više nije većinski vlasnik, odnosno vlasnik koji dominantno odlučuje o poslovnim potezima INA-e jednako kao što ni Bosanska država, odnosno država Bosna i Hercegovina nije u poziciji da kreira poslovnu politiku ruskih vlasnika, pa čak nije ni u poziciji da bude prestrog korektiv jer postoji jedna velika istina. Zaštita okoliša na najnižoj je razini u siromašnim zemljama, u zemljama koje imaju ozbiljne socijalne probleme, u zemljama koje spadaju u treći svijet. I zato svim kolegicama i kolegama koji svoju političku budućnost grade upravo na ovim temama intenzivno, protiveći se bilo kakvom poslovnom pothvatu, bilo kakvom projektu u kontekstu hrvatskih interesa i mogućnosti da se ubuduće nosimo s ovim pitanjem kao razvijena europska država poručujem da imamo kriterija i da promislimo prije nego što se odlučimo postati veći katolici od pape. To govorim kad je u pitanju gradnja hidrocentrala, ali i kad je u pitanju gradnja onih gospodarskih subjekata, energetskih subjekata odnosno pogona koji bi sutra imali emisiju plinova, čestica i svega ostaloga. Vratimo se na meritum stvari. Ove izmjene i dopune zakona su izmjene i dopuna zakona koji je donesen 24. siječnja 2011. godine radi usklađivanja sa temeljnim zakonskim dokumentima Europske unije koji imaju za svrhu riješiti pristup europskih zemalja ovom vrlo važnom pitanju. Čitav niz dokumenata kao što su neki prethodni govornici i govornice kazali su kazali zapravo spada jedan vrlo opsežan dio pravne stečevine Europske unije koji se bavi ovom problematikom. I vrlo je dobro, dapače odlično što se može s punim pravom konstatirati da je jedna od najboljih komponenti pravne stečevine Europske unije upravo ova, da je vrlo dobro i ohrabrujuće, da imponira što se Europska unija nalazi na samom vrhu političkih zajednica i faktora u globalnom poretku koji se bave problemom globalnog zatopljenja, klimatskih promjena, emisije stakleničkih plinova, očuvanje ozonskog omotača i svih drugih bitnih pitanja koja se reguliraju tim dijelom pravne stečevine pa samim tim i ovim zakonom i svim onim podzakonskim aktima koji su doneseni temeljem njega, a koji imaju za cilj uskladiti se sa europskim postupanjem u ovom području. Što se tiče napora Hrvatske države u kontekstu zagađenja zraka u Slavonskom Brodu zbog rada bosanskobrodske rafinerije i napučivanja hrvatskoj nacionalnoj politici kritika da li je ili nije prethodnih godina napravila dovoljno na tom pitanju, moramo isto tako konstatirati jednu istinu. Ono što može Hrvatska Vlada to je da koristi institucije međunarodnog prava, ono što može Hrvatska država to je da pokuša na bilo koji drugi način ublažiti tegobe građanima Slavonskog Broda. Ono što može Hrvatska država to je da učini sve napore na diplomatskom putu, na diplomatskom polju i da pokuša kroz dijalog utjecati na postupke Vlade Republike BiH i njenih institucija. Ali moramo biti realni, ono što možemo zamjeriti eventualno hrvatskoj politici jučer, danas ili nekoj budućoj kad su takve stvari u pitanju to je samo da li su uložili dovoljno truda ili nisu i da li su u kontekstu međunarodnog prava iskoristili sve one opcije koje stoje na raspolaganju. Ali ne možemo ni jučer ni danas optuživat hrvatsku politiku zbog tog stanja koje tamo jeste. Klub HNS-a se zalaže upravo zbog važnosti ovog pitanja da se ovaj dobro razrađen pravni okvir koji smo doduše uglavnom prepisali od razvijenih i bogatih zemalja koje su ulagale u svoje gospodarstvo, ali primjenjujući vrlo visoke standarde i napredne tehnologije, da se primjenjuje dosljedno, da ne ostane tek slovo na papiru. Jer završno, još jednom ponavljam, sve vrijednosti okoliša u kojem živimo, sve njegove karakteristike koje su nužne da bi kao vrsta opstali na ovom prostoru nismo naslijedili od naših starih nego smo ih posudili od naših unuka. I dosad se na nacionalnom planu, dok nismo ušli u europsku zajednicu, pošteno govoreći nismo baš ponajbolje u svim domenama tog zadatka snašli jer radeći posao koji sam radio 20 godina, još jednom ću spomenuti u ovom Saboru, dobrim dijelom zahvaljujući neodgovornosti hrvatske politike, one najviše. Imao sam priliku svjedočiti kako umire more ispod moje palube i to je crimen između ostaloga i ovog Visokog Doma i hrvatske visoke politike. Nemojmo propuštati ni mi kao Sabor ni izvršna vlast u budućnosti voditi računa da se zakoni ovakvoga tipa vrlo striktno provode, da se nadzire njihova primjena zbog toga što smo odgovorni prema budućim generacijama. Klub HNS-a će podržati ovaj zakon. Hvala na pažnji.
Hvala i vama. Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Baranović, vaša rasprava je išla u jednom tijeku rekao bih tehno menadžerskom, barem u početku. Naime, govorili ste o tome kakve su štete od emisija različitih plinova pa ste spomenuli hidrocentralu najvjerojatnije misleći na Omblu, ali ste spomenuli i Slavonski Brod i pri tome niste rekli da taj zagađivač zraka u Slavonskom Brodu i Županiji brodsko-posavskoj dakle dobiva naftu transportom preko JANAF-a dakle tvrtke, znamo da je o u državnom vlasništvu, znamo i tko je naslovni da kažem direktor itd. i u čijoj je domeni u Kukuriku koaliciji JANAF. To ste izostavili reći pa sam smatrao potrebnim to reći u replici jer JANAF na rafineriji nafte u Bosanskom Brodu, dakle transportom nafte za rafineriju u Bosanskom Brodu zarađuje više desetaka milijuna kuna godišnje. Pa onda ako bismo to obustavili zbog zagađenja zraka, ako biste vi to obustavili onda kako bi to JANAF poslovao? Čini mi se da je jedna uzročno-posljedična sveza da zec leži u tom grmu i da je to razlogom što se zapravo ne intervenira od strane Hrvatske države, a moglo bi se.
Odgovor na repliku, Petar Baranović.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, uvaženi kolega Grubišiću znate ventili na naftovodima nisu ventili na kućnoj česmi kako mi to u Dalmaciji kažemo, pa ćemo zatvoriti vodu. Oni jesu tehnički napravljeni vrlo slično. Međutim, oni su predmetom međunarodno preuzetih obveza, ugovora i ukupnih odnosa sa susjednom Bosnom i Hercegovinom. Ja koliko sam iz vaše replike uspio shvatiti vi ste pri ideji da rješavanje problema emisije štetnih plinova u Bosanskom Brodu riješimo potpunim prekidom diplomatskih odnosa sa Bosnom i Hercegovinom, da im zatvorimo dovod nafte ili šta eventualno da izvršimo zračni napada na rafineriju u Bosanskom Brodu sa ona dva miga koja nam trenutno letu ili onih 12 koji imaju doći. Budimo ozbiljni dame i gospodo i kolega Grubišiću! Jako je lijepo tuči normu, ali pri tome ne treba gubiti iz vida kvalitetu onoga što se izrekne, kao i odgovornost za izrečeno. Hvala lijepo.
Ingrid Antičević-Marinović, replika.
Kažete kolega da poslovna politika mnogih onih koji i onečišćuju okoliš, zrak nije u našim rukama. To je točno, to se događa na našem terenu. Zato i ovaj prijedlog zakona, zato prije svega i kazneni zakon koji još uvijek za kaznena djela protiv zaštite okoliša ima vrlo blage kazne. Iako postoji čitav niz kaznenih djela u Glavi XX protiv okoliša kao onečišćenja okoliša, ugrožavanje ozonskog sloja i još čini mi se dva, tri kaznena djela. Maksimalna kazna zatvora je pet godina i čak u težim oblicima. Uglavnom su to kaznena djela koja su počinjena iz nehaja. Međutim, ovaj primjer o kojem vi govorite i evo gdje vam ja koristim priliku i replicirati, a u pripremi je i novi Kazneni zakon govori upravo da novo tehnološko doba zahtijeva strože sankcije učinjene iz nehaja. To su ponekad teža kaznena djela, ali ona često i nisu. Oni su samo prividno nehaj. Često su takva kaznena djela vezana sa zlouporabom položaja, sa čak i kriminalnim udruženjima dakle kako bi se ostvario profit, kako bi se zaštitilo, kako bi ti isti uštedili na takvim postrojenjima ne vodeći računa namjerno ili nenamjerno, a posljedice su iste, vrlo teške u onečišćenju okoliša. I ja mislim da ovaj prijedlog zakona mora biti u skladu i sa nadolazećim izmjenama Kaznenog zakona.
Odgovor na repliku, Petar Baranović.
Hvala lijepa. Uvažena kolegice, ja se mogu složiti sa vama jer kapitalu smo generalno kao civilizacija i kao društvo šire, izvan konteksta samog hrvatskog društva dali dovoljno sloboda da zarađuje, profitira i ono što je definitivno potrebno to je da kroz ovakve zakone i kroz ovakva pravna rješenja taj isti kapital prisilimo da bude odgovoran, da bude društveno odgovoran i da bude odgovoran prema okolini u kojoj funkcionira, u koju investira i zarađuje. Što se tiče vaše konstatacije da za propuste iz ove domene treba propisati i najstrože i strože odredbe i sankcije za prekršitelje, odnosno one koji ne poštuju zakon. Potpuno se slažem sa vama jer neka propuštanja, poštivanja ovog zakona mogu imati najkatastrofalnije, najgore posljedice, puno gore od nekih drugih kaznenih djela iz drugih domena kaznenog prava koja su primjereno kažnjiva i koja mogu biti kažnjiva najstrožim kaznama koje poznaje naš pravni sustav. Prema tome, kazna do pet godina zatvora kad je u pitanju odgovornost prema zaštiti okoliša čak i u onim situacijama u kojima može to imati i katastrofalne posljedice i letalne posljedice po stanovništvo. Tu se potpuno slažem sa vama i to je stvar o kojoj treba ozbiljno porazgovarati.
Branko Vukšić, replika.
Uvaženi kolega Baranoviću u potpunosti se slažem s vama. Kad govorimo o ovoj stvari ne smijemo biti licemjerni. Nema života bez zdravlja, nema života bez zdravog okoliša, jer nema boga mi života bez posla. Mi trebamo umiriti dvije stvari. Vi ste upozorili na jednu činjenicu o kojoj premalo razgovaramo u Hrvatskome saboru, a to je sve slabija moć države, ne samo Hrvatske države. I na kraju ste sad u ovoj replici spomenuli društveno odgovaran kapital. To je vrlo teško društveno odgovornost spojiti sa kapitalom. To je moje mišljenje, a i praksa me podupire u tome. Ali da trebamo razgovarati o tome da je država sve nemoćnija kako bi osigurala svojim građanima zdrav život i dobar posao, posao od kojega se može živjeti to ste pokazali upravo na primjeru Slavonskog Broda što država može učiniti. Daleko treba činiti više, treba biti energičnija. Ali opet se slažem se s vama ne možemo započeti rat zbog rafinerije u Bosanskom Brodu. Ali da je to jedan općeniti i globalni problem koji sasvim sigurno mi ovim zakonom nećemo riješiti i nećemo riješiti ovom raspravom. Ali da trebamo poticati Vladu da bude čvršća u pregovorima, u razgovorima, u dogovorima sa susjednim državama ako nam susjedne države ugrožavaju zdravlje ili narušavaju suverenitet na bilo koji način to je točno.
Odgovor na repliku, Petar Baranović.
Hvala lijepo predsjednice. Uvaženi kolega Vukšiću, ja se isto tako slažem sa vama da i mi u Saboru moramo šta kažu u Dalmaciji jašiti na tom pitanju. To je pitanje koje ne treba biti otvarano tek od prigode do prigode, a posebno u nekim periodima onog političkog ciklusa kojeg zovemo mandat. Pa onda pred izbore se sjetimo toga da su ljudi u Slavonskom Brodu u ugrozi, i to vrlo ozbiljnoj, a kad prođu ti periodi ili ako se ne nađe neka slična točka dnevnog reda onda prođe godinu dana da to nitko niti ne spomene. A to pitanje ne rješava samo politika i politička volja nego rješava i birokracija. Birokracija je nešto što je karakteristično sporo i neučinkovito i što morate tjerati da radi. I odista je s obzirom na ozbiljnost situacije u Brodu potrebno da se o tom pitanju intenzivno razgovara i da se to pitanje prati i da se to pitanje aktualizira koliko god je to potrebno dok se stvari ne riješe. A jednako tako rekli ste o društvenom odgovornom i neodgovornom kapitalu. Kapital se može staviti u pravne okvire i to može polučiti i dobre rezultate. Budimo realni u kontekstu generalno, ne samo kad je u pitanju zagađenje zraka nego generalno u kontekstu zagađenja okoliša, danas je najgora situacija u zemljama trećeg svijeta koje su na nižem stupnju gospodarskog razvoja i koje imaju jako lošu socijalnu sliku. Oni su prisiljeni danas prihvaćati one najgore vidove industrijske proizvodnje gdje čak nije niti normirano da se primjenjuju najkvalitetnija rješenja u smislu zaštite jer su prisiljeni prihvatiti takav diktat kapitala. I potpuno je jasna slika u uređenim društvima kao što je EU, u društvima koja imaju primjerenu razinu standarda građana koji imaju primjerenu gospodarsku snagu ima prostora da se primjenjuju najnaprednije tehnologije i da se vrlo odgovorno i racionalno gospodari i da se vrlo odgovorno i racionalno provodi politika zaštite okoliša. Hvala lijepa.
Dražen Đurović, replika.
Hvala. Pa kolega ja bih se također nadodao na onaj dio u kojem ste govorili da moramo obratiti pozornost da zapravo sami ne postanemo na neki način i naše gospodarstvo žrtve ponekad zaista i bizarne tzv. brige za okoliš. I tu se slažem s vama jer u jednom deindustrijaliziranom društvu, u društvu u kojem je praktički propala sva industrija mislim da u Hrvatskoj više nema brige previše za onečišćenje okoliša od industrijskih dimnjaka. Dakle, isključujući jedan ili dva akcidenta koji su u manjoj mjeri zapravo kao što ste i sami rekli uopće u nadležnosti RH. No, mislim da bi možda trebalo više razgovarati o onome što jest danas najveći onečišćivač zapravo zraka i prirode a to je zapravo promet i sve ono što promet proizvodi i stvara kao uzrok onečišćenja posebice u velikim gradovima. Mislim da industrija danas to zaista više nije. I koje su mjere i ono što se poduzima glede prometa? Podsjetit ću, primjerice osim onih kaznenih poreza prema emisijama ispušnih plinova gdje smo mi vrlo rigorozni, čak i rigorozniji od mnogih država EU, mi primjerice za vozila koja voze na plin uvodimo još dodatne namete i tako zapravo onemogućujemo prelazak primjerice korisnika vozila na benzin na plin. Dakle, imamo niz nameta kod registracije parafiskalnih kojima se zapravo otežava prelazak ljudi koji imaju vozila na benzin na plin. Također, nema nikakvih poticaja kad je riječ recimo o uvođenju vozila koja imaju manje emisije štetnih plinova za kupnju novih vozila i slično. Mislim da ukupno problemu prometa koje uzrokuje onečišćenje bi trebalo više obratiti pažnje u Hrvatskoj. Hvala.
Odgovor na repliku, Petar Baranović.
Hvala lijepa. Kolega Đuroviću slažem se s vama i nažalost to jest hrvatska istina, promet je možda najveći zagađivač ovog trenutka u Hrvatskoj državi. Jer smo vrlo pametno i inteligentno državu deindustrijalizirali do apsurda. Zatvorili smo sve i upropastili smo sve. A energetsku politiku smo vodili tako da i nakon što su najveći potrošači električne energije primjerice kao što je bio šibenski TLM ili šibenski TEF i nakon što su oni ugasili svoje pogone i prestali povlačiti tolike količine električne energije mi smo danas energetski ovisni, ovisimo o kiši. Mi smo dame i gospodo država koja ovisi o kiši. Ako ima kiše dobro, ako nema kiše loše. A ako je ima previše poplave pa je opet loše. I bit ćemo ovisni o kiši dok u nekim segmentima političkog djelovanja i promišljanja budemo uporno pokušavali biti veći katolici od pape. Katolici da, dakle pratiti najnaprednije tehnologije, propisivati vrlo stroge norme ali ne možemo voditi politiku sprečavanja svega. Jer naglašavam postat ćemo, i već smo na pragu toga, siromašno društvo. A kad postanemo siromašno društvo onda više zaštita okoliša dame i gospodo neće biti tema. Hvala lijepa.
Damir Mateljan, replika.
Hvala. Uvaženi kolega Baranoviću ja se s vama potpuno slažem u onom dijelu vaše rasprave koju ste imali vezano uz zagađenje u Slavonskom Brodu. Naime, rekli ste da tu Hrvatska mora biti realna u svom postupanju pogotovo Ministarstvo zaštite okoliša. Mislim da upravo u posljednjih godinu dana ministarstvo je pokazalo dakle da upravo na razini međuresorskoj ministarstava ministarstvo to i radi. Dakle, pregovara sa resornim ministarstvom u Republici BiH kao što je i pregovaralo i ukazivalo na problem zagađenosti Slavonskog Broda iz rafinerije Bosanski Brod i sa etnitetom u Republici Srpskoj. Jednako tako Vlada Republike Hrvatske pripremila je Sporazum o suradnji na području zaštite okoliša sa BiH i taj je dokument na raspravi u tijelima Republike BiH. Istovremeno se išlo i na stručni dio rješavanja problema pa su neke stvari konkretno i dogovorene, kao što je radna skupina koja kontrolira odnosno mjeri količinu zagađenja kako u Slavonskom Brodu gdje je instalirana nova mjerna postaja jednako tako instalirana je nova mjerna postaja i u samoj rafineriji u Brodu a sam ministar je razgovarao i sa vlasnikom rafinerije u Bosanskome Brodu. Dakle, ono što je Vlada i ministarstvo trebalo učiniti u smislu pregovaranja učinilo. Međutim, stanovnici Slavonskog Broda kao što je i tu rečeno očito više ne mogu čekati, očito je ministarstvo dosegnulo plafon svojih mogućnosti. I sada bi se u cijeli taj problem trebalo uključiti i Ministarstvo vanjskih europskih poslova kako bi se taj problem riješio tužbom ili na neki drugi način. Hvala lijepa.
Stjepan Milinković replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Baranović, govorili ste o nasljeđivanju i posuđivanju naravno u kontekstu zaštite okoliša i koji je u širim europskim okvirima imamo relativno dobro očuvani i slažem se s vama da smo dužni takvo ostavit generacijama koje dolaze. Kvaliteti tog okoliša nepotrebno je govoriti koliko doprinose šume, vode, poljoprivredno zemljište. Ali isto tako se slažem s vama da smo dužni govoriti istinu, pa je onda istina ta da kad smo prošli tjedan ili kad smo govorili u ovom Visokom domu o šumama, da nikako nije prihvatljivo i dobro da se sad kaže, e vidiš sad radi onih desetak u bijelim odijelima koji će gurati tamo onu lopticu je moguće porezati toliko šume, doć s motorkom. To je štetno i nepopravljiva šteta. Druga stvar, što se tiče poljoprivrednog zemljišta. Vi znate da smo govorili o isto tako kolike će se površine dovesti u funkciju a nije dovedeno jednostavno, evo ovih dana se mijenja pravilnik o raspolaganju poljoprivrednom zemljištu i jednostavno da nije bilo one famozne uredbe ministra sigurno bi veće površine bile u funkciji danas. Isto tako je istina da i mi kako god razmišljamo na nacionalnoj razini, razmišljamo i lokalno. Vi ste vrlo emotivno govorili o moru, a ja govorim o onom djelu iz kojeg ja dolazim. Ja govorim ne o mlijeku, kolega Dragi nego o plinu. Moje okruženje, naše županije je gotovo 60% plina za potrebe dakle proizvodnje doprinosi. I što se događa? Sigurno da u tom djelu participiramo i one štetne momente. Dakle, od sumpor vodika, svih ostalih momenata. Ali gledajte sad kada je raspodjela rente koja je sad vrlo kratko ovaj nama se reže ovima koji participiramo najviše na tom području, dakle sredstva povišava se dakle državnom proračunu i županijama. Da li je to pravedno? Nije. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, Petar Baranović.
Vrlo sam pažljivo slušao vašu repliku pa ćemo govoriti. Počet ću od početka, od golfa i Zakona o šumarstvu. Naime, bilo bi interesantno da kad budete u Dalmaciji, evo ja ću kao dobar domaćin vas provesti da vidite kako izgledaju te površine koje se vode kao šumsko zemljište, koje su uvrštene u šumsko gospodarsku osnovu, da vidite taj krajobraz koji trebamo zaštiti da ne bi napravili pet ili šest golfskih terena koji su nam nužni za turističku ponudu. Kad govorite o stavljanju u funkciju poljoprivrednog zemljišta. Ja se tu slažem s vama. Ni osobno nisam zadovoljan dinamikom kojom se stavlja poljoprivredno zemljište u funkciju jer je to jedan vrlo bitan resurs na kojem se može temeljiti i bitan pomak zaposlenosti u Hrvatskoj a i popraviti povećanom proizvodnjom bilanca, uvoz, izvoz poljoprivrednih proizvoda. Međutim, mislim da je jednako tako i bitno da se stavi na pravi način i da se o tom zemljištu ne samo vodi računa o tome da li ga koristimo u maksimumu nego i na koji način ga koristimo jer vi jako dobro znate s obzirom da ste iz tih krajeva da pogrešno korištenje poljoprivrednog zemljišta može imati također dugoročne konzekvencije. Pitanje plina koji se vadi u vašem kraju vi dobivate dio ekološke rente. Naravno ne dobivate sve, jedan dio povlači državni proračun i ja ću to komparirati sa pomorskim dobrom kao isto tako bitnim, obalom, kao bitnim resursom Hrvatske države u kojem lokalna zajednica također dobiva 33% prema postojećem zakonu a jedan veliki dio povlači državna razina. To je tako, rente su prihod takve naravi i državni proračun od kojeg će i vaša lokalna zajednica tražiti određene stvari u domeni školstva, socijalne politike, infrastrukture, investicija mora imati iz čega plaćati sve to što je potrebno i što se traži. O proračunu, financijama i novcu bi bilo dobro da u Hrvatskoj politici konačno uvedemo pravilno razgovarat, odgovorno i na temelju stvarnih činjenica i brojki jer matematika je egzaktna, znate, ona nije imati nadu. Hvala lijepo.
Potpredsjednik Milorad Batinić replika.
Hvala gospođo potpredsjednice. Naime, kolega Baranović pokazali ste da rasprava o jednoj vrlo važnoj temi a što je na neki način opredjeljenje kluba odnosno HNS-a da manje može biti više. Ukazali ste kroz svoju raspravu o globalnosti teme, o zakonu koji se primjenjuje na teritoriju RH, međutim, to je interes ne samo Europe, to je svjetski problem i ono što bih posebno želio istaknuti iz vaše rasprave možda niste u dovoljnoj mjeri jasno naglasili politiziranje pojedinaca, znači na jednim, na nekim temama koje su od izuzetne važnosti gdje praktički nema svjetonazora iščitavanja važnost teme da su se određeni investicijski projekti, da se koristila zlorabila usudio bih se kazati i tema zdravlja ljudi i sve što je vezano i za zaštitu okoliša konkretno u ovom slučaju za zaštitu Zakona o zaštiti zraka, da su se zlorabile u niske političke svrhe. Naime, samo da vas podsjetim da još 50 i 60 godina prošlog stoljeća, čuli smo, sveli smo, pročitali negdje pojam kisele kiše. Nije termoelektrana Plomin onečistila tlo i utjecala na sušenje jele u Gorskom kotaru. Naime, poznavajući ružu vjetrova ispitivanje i struke sa talijanske strane, sa naše strane, znači to je utjecaj bio industrije Sjeverne Italije, što će reči vezano i za problem Slavonskog Broda, Bosanskog Broda znači ono što je u vašoj raspravi posebno za pohvalit to je globalnost teme. Hvala.
Odgovor na repliku, Petar Baranović.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolega Batiniću, da to je globalna tema, to je tema opstanka i apsolutno ne zamjeram onim političarima, dapače, to je vrlo pohvalno, koji se bave ovom temom i koji se pretežno bave ovom temom, međutim apeliram na kriterije jer samo poštujući kvalitetne kriterije možemo doseći odgovornost, pronaći ekvilibrij između dobre namjere i onoga što ćemo poduzeti i onoga što ćemo u konačnici političkim radom kreirati kao konačni rezultat. U nekim situacijama je pretjerivanje napravilo realne štete, gospodarstvo ove zemlje i nacionalnim interesima, a indirektno time, naglašavam još jednom i sposobnosti ove zemlje da se na odgovoran, kvalitetan, jasno normiran način koristeći najnaprednija tehnološka rješenja bavi odgovorno i dosljedno zaštita … To je jednostavno tako. Hvala lijepo.
U ime Kluba zastupnika HDSSB-a, kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Gospodine zamjeniče s pomoćnicima, kolegice i kolege zastupnici. Evo, ekvilibristika je danas uznapredovala u nekim izlaganjima pa onda se kaže da je ritam kapitala i gospodarstvo zemlje mora biti u ekvilibristici, u ravnoteži da kažemo hrvatski sa ekološkim standardima i EU, a naravno i Hrvatske kao članice EU. Kaže se da je društveno odgovoran kapital taj koji također je bitan kako bismo ostvarili i ekološke ciljeve, pri tome se spominju i nadam se da gospođa ministrica vanjskih poslova nije čula ovaj navodni bojni poklič od dva aviona, tima MIC koji bi eventualno krenuli na Rafineriju u Bosanskom Brodu jer što bi tek onda bilo sa agresijom Hrvatske na BiH koja je ocijenjena od ministrice vanjskih poslova prije desetak i više godina kao agresija iako smo zaštitili Bihač i sve ostalo. Prema tome ovaj puta imamo agresiju iz BiH, ekološku agresiju na Hrvatsku. To se tako može definirati, jasno i glasno. Dakle, rad Rafinerije u Bosanskom Brodu ugrožava stanovnike Slavonskog Broda i nema tu nikakvog opravdanja u ritmu kapitala u društveno neodgovornom ili odgovornom, kako to netko reče, kapitalu, građani Slavonskog Broda upravo plaćaju cijenu ritma toga kapitala, kako se ovdje ovako slikovito netko izražavao o ritmu kapitala i društveno odgovornom kapitalu. Građani Slavonskog Broda, djeca Slavonskog Broda sa brojnim bolestima dišnih putova na koje djeluje sumporovodik, kisele kiše, benzen, lebdeće čestice i niz drugih tvari koje ispušta Rafinerija u Bosanskom Brodu koja se …, moramo jasno i glasno reći, transportom nafte preko Janafa i to je naša državna tvrtka koja ima svoju zaradu od toga i cijena te zarade je zapravo zdravlje grada Slavonskog Broda koji je izgubio u zadnjih 10 godina 8000 stanovnika. Prije 10 godina, 2001., Zadar je imao isti broj stanovnika kao i Slavonski Brod, razlika je bila u 100 stanovnika, danas Zadar ima 20 tisuća više stanovnika nego li Slavonski Brod. Jedno od razloga zbog kojih je grad Brod izgubio toliki broj stanovnika je i ekološka situacija u Slavonskom Brodu u kojemu je nezdravo živjeti. I nije točno da država Hrvatska ne može učiniti ništa ili da nema mjera kojima se to može napraviti ako je jedan, opet ponavljam, HDF, jedan obični građanin Rusije tužio državnu Rusiju zbog Ruske rafinerije u Rusiji i isposlovao pozitivan ishod na Europskom sudu za ljudska prava zbog njegovog, ne ugrožavanja zdravlja, nego zbog smanjenja standarda njegovog života. Ne moraju mjerne stanice koje postoje u Slavonskom Brodu, a ima jedna stacionarna i jedna navodno sada mobilna koja se još kalibrira, ja ne znam, reći će nam ovdje možda zamjenik ministra, ona se još kalibrira pa još nije ušla u puni pogon, bez obzira što izbacuju stalne brojke, gotovo da su nekako uvijek to granične brojke količine i benzena, dakle ona polucija ili zagađenje zraka i sumporovodika i niz drugih sastojaka koji lebde u zraku, lebdećih čestica. Dakle, unatoč tim rezultatima koje te mjerne postaje izbacuju mi imamo smanjenu kvalitetu života zbog smrada kojega možete osjetiti ujutro kada se probudite, uvečer kada liježete, u podne kada šetate djecu pored Save, unuke, itd. Kada objesite rublje na uže, na štrik, kako se to kaže kod nas u Slavoniji da bi se rublje osušilo, onda ga unesete u kuću pa imate miris i smrad Rafinerije u Bosanskom Brodu. To je ugrožena i smanjena kvaliteta života. Oni koji putuju iz Đakova i Osijeka u Zagreb na Sabor, kao jedan moj kolega koji sada više nije, on je gradonačelnik Đakova, kaže kada putuje kroz Brod mora zatvoriti nos. Nisu količine te, dakle bitne, a vrlo često ima probijanja količina tih otrovnih čestica u zraku, ali kaže to nije kontinuirano, nego samo povremeno probijanje, imamo pikove, u pojedinim danima probijanje količine koncentrata ili koncentracije benzena, sumporovodika ili ostalih čestica i to onda kao nije opasno, ali kvaliteta života u Slavonskom Brodu je narušena, ugrožena. O tome se radi. Zbog iste stvari je jedan građanin Rusije tužio rafineriju i državnu Rusiju i dobio spor na Sudu za ljudska prava. Što čini Hrvatska država po tom pitanju? Išao je gospodin Zmajlović u rafineriju u u veljači prošle godine, rečeno je da ništa nije napravljeno i da će se tužiti država BiH tzv. Republika Srpska i ne znam ni ja tko. Ali jeli u pitanju tzv. ritam kapitala, jeli u pitanju društveno odgovoran ili neodgovoran kapital? O čemu se radi? I još imamo jednu, ha neću reći priliku ili nepriliku da nam se izgradi 3km dalje od rafinerije i plinska velika plinska TE u Slavonskom Brodu pa ćemo s jedne strane imati sumporne spojeve, a s druge strane dušične spojeve pa možemo se svi iseliti iz Slavonskog Broda zbog sporosti rješavanja ovoga pitanja, zbog opet kažem neaktivnosti ili pak ne znam ni ja kako bih to nazvao lijenosti ili ja pak u pitanju opet da kažem tzv. ritam kapitala. No ajdemo dalje. Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti zraka s Konačnim prijedlogom zakona se sastoji ili prije svega upućuje na to da će se za mjerne postaje i mjerenja kvalitete zraka u RH pobrinuti DHMZ i Institut za medicinska istraživanja i medicinu rada u Hrvatskoj. Što to znači? što to znači u situaciji kada taj isti DHZM i IMI sami izjavljuju da nisu kadrovski opremljeni dovoljno za tu funkciju. Oni sami dojavljuju ministarstvu da nemaju dovoljno kadrova za to. To znači novo zapošljavanje u tim državnim institucijama pored postojanja akreditiranih i sposobnih laboratorija koji mogu mjeriti i koji su do sada imali priliku mjeriti kvalitetu ili kakvoću zraka u cijeloj državi. Koliko to ima mjernih postaja u državi Hrvatskoj? Ima 9 glavnih koji pokrivaju kažu 90% što je zadovoljavajuće, 90% RH i ima 11 onih back ground kako to voli reći ministar prometa engleski, dakle onih u pozadini koji su podložni i čije rezultate analizira DHZM. Koji su to back ground pozadini? Pa to su oni gdje postoje meteorološke postoje, na Zavižanu, Plitvicama itd. oni sasvim sigurno moraju pokazivati jako dobre rezultate jer na Zavižanu zagađenje zraka sigurno ne postoji, a ni na Plitvicama. Deindustrijalizacija Hrvatske je dovela i do toga da u nekim većim građanskim aglomeracijama ne postoji zagađenje zraka, ali nažalost problem Slavonskog Broda pa i problem Siska, iako znamo situaciju i sa rafinerijom i sa Željezarom u Capragu kako se to voli reći za predgrađe Siska, Caprag, znamo situaciju oko privatizacije i oko svih ostalih problem koji su vezani uz ta dva pogona u Sisku. Izmjene članka 28.u ovome zakonu ne uvažavaju stajališta struke. One bi rezultirale povećanjem ukupnih troškova vođenja državne mreže, dakle prebacivanjem pod nadležnost DHMZ-a i IMI-a, stvaranjem paralelnih sustava, daljnjim povećanjem zaposlenih u javnom sektoru, gušenjem poduzetničke inicijative, smanjenjem učinkovitosti sustava i daljnjim gubitkom rezultata mjerenja kvalitete zraka i neispunjavanjem obveza prema EU. Ja ću samo podsjetiti na to gospodu iz ministarstva da rezultati koje DHMZ na ovih 11 back ground ili pozadinskih postaja učinio osim za mjerenje ozona nisu valjani za prošlu godinu, upravo zato što nije ekipiran taj sustav u DHMZ-u. samo za ozon je validno, kvalitetno mjerenje, a za ostalo i nije. A kada uzmemo gdje su smješteni ti back ground pozadinski da kažem opservatoriji ili mjerne stanice za kvalitetu zraka, onda je potpuno jasno da je ono mjerenje ozona ajde da kažem i tehnički ispravno ali su i rezultati validni. 10 godina postoji rafinerija u Bosanskom Brodu, 10 godina se građani Slavonskog Broda bore sa ovim zlom koje je eto proradilo prije desetak godina. Jasno rafinerija je privatna ali znamo gdje se nalazi, a ovdje smo čuli podatak da je ona u dubiozi ili određenim gubicima preko 200 milijuna eura. Kako očekivati od vlasnika te rafinerije koji je iz Rusije, ja neću imenovati toga gospodina, da će on ugraditi filtere, skupe filtere ako je u dubiozi za 230 milijuna eura. Hrvatska je i donekle odgovorna i prema Dejtonskom sporazumu ali i prema politici koju vodi Ministarstvo vanjskih poslova pledirajući zato da BiH pristupi što brže pretpristupnim pregovorima da i ovu temu dakle i Ministarstvo vanjskih poslova, ne samo Ministarstvo zaštite okoliša, da i ovu temu stavi na dnevni red i da i u razgovorima i u EU parlamentu i pri Europskoj komisiji uvjetuje rješavanje ovoga problema i to ne tako da se svake godine možda ode na razgovor u rafineriju sa vlasnikom ili sa gradonačelnikom Bosanskog Broda i nekim ministrom Republike Srpske ministrom okoliša negoli da djeluje prema europskim institucijama jer je Slavonski Brod unutar EU kao i Plitvice, kao i Zavižan kao i Zagreb kao i svaki drugi grad u RH i građani Slavonskog Broda imaju pravo na čisti zrak kao i svi ostali u RH. A ne da na ovaj način se stalno evo već po ne znam koji puta za ovom govornicom o tome govori jer mi je prilika i zakon o tome govori. Što učiniti sa onom proklamiranom politikom 5 puta po 20, ja kažem tako, ono je 3 puta po 20, dakle 20% energije iz obnovljivih izvora, 20% smanjenje stakleničkih plinova i 20% povećanje energetske učinkovitosti to je 3 puta po, ali do 2020. to je 2 puta po 20, ako gledamo kako se piše brojka 2020. dakle 5 puta po 20. Dokle smo stigli u tome? Stigli smo samo u tome što stalno lutamo. Lutamo u strategiji energetskog razvoja Republike Hrvatske kada je to prije 2 godine Vlada Republike Hrvatske govorila o termoelektrani na ugljen Luci Ploče. Nije bilo govora, nije bilo spomena. Sada unazad nekoliko mjeseci evo ti termoelektrana je u Pločama, na ugljen, na čiji ugljen, na koji ugljen? Brazilski? A "data room" se iznajmljuje ne znam koliko, 5 tisuća eura, tzv. soba za pogledavanje ili pregledavanje geodetskih karata u svezi plina u Jadranu koja su kaže i ministar da su ogromna i velika, bogata i norveška firma to navodno tvrdi, nalazišta plina u podmorju. Pa nisu li Ploče na moru, pa nije li Plomin gotovo na Jadranskom moru? A mi ćemo dovoziti ugljen iz Brazila. I dobivam dojam kada malo zatvorim oči da je to Birminghama iz 19. stoljeća, to je bilo najveće industrijsko središte Engleske tadašnje ili Velike Britanije ili Ujedinjenog Kraljevstva i zamislite onu sliku Birminghama iz 19. stoljeća. U turističkim krajevima, u tom što nam je turizam postao strateška grana gospodarstva, Pločama, u dolini Neretve što ćemo dobiti sada s time? Kakve su posljedice Termoelektrane u Pločama ili pak u Plominu, Blok C kako li se već ne zove. Kisele šume [[Upadica: Hvala lijepa.]] Zar je to isteklo već? Dobro. Hvala. Imamo pojedinačnu pa ću nastaviti. Uglavnom klub HDSSB-a neće prihvatiti ovakav zakonski prijedlog.
Šimo Đurđević, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Cijenjeni kolega Grubišić, slažem se sa ovim što ste izrekli glede onečišćenja zraka u Slavonskom Brodu. No međutim, mi ne možemo stati na ovome to je moje razmišljanje a i vaše zato se i referiram na vašu raspravu mi moramo ići dalje. Mi moramo i zastupnici i građani Slavonskog broda imati izvješće dokle su došla u razgovorima, pregovorima dvaju ministarstava, dva ministarstva ako posao nije, ako ne ide u onom smjeru u kojem su se dogovorili u Bosanskom Brodu red je da institucije Europske unije preko naših EU zastupnika poduzmu adekvatne mjere glede situacije u Bosanskom brodu, tj. u Slavonskom brodu. I pošto Bosna i Hercegovina ima pretenzije ući u Europsku uniju dakako da institucije Europske unije mogu poduzeti adekvatne mjere da konačno nakon 10 godina se i ovaj problem razriješi. I drugo, kolega što ste spomenuli u vašoj raspravi a to je Hidrometerološki zavod. Mi Brođani, mi Slavonci imamo loše iskustvo sa Hidrometeorološkim zavodom Republike Hrvatske kada se tiče obrane od tuče a to su iz godine u godinu frizirana izvješća stručnjaka Hidrometerološkog zavoda da raketa za obranu od tuče koja se proizvodi u Slavonskom Brodu nije učinkovita pa sada imamo ogromne štete od tuče. Ali makedonska i crnogorska isto takva raketa jesu. Mi u hidrometeorološki zavod u ovom slučaju da odradi ovaj posao, ja osobno nemam povjerenja.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Kada se govori o europskim mogućnostima rješavanja ovog ekološkog problema u Slavonskom Brodu koji je sada već kronični jer 10 godina rada rafinerije imate djecu koja imaju astmu, bronhitise i razno razne druge bolesti, o malignim bolestima još uvijek je rano možda govoriti s obzirom na tijek vremena i razvoj takvih malignih bolesti odnosno povećanje broja, incidentnost, dakle učestalost razvoja malignih bolesti u Slavonskom Brodu ali ima i nekih naznaka da se i tu vidi jedan pomak u odnosu na vrijeme prije početka rada rafinerije. Dakle jedan pomak nagore, u broju onih koji imaju malignu bolest nakon otvaranja rafinerije. Dakle, u Europi postoji i u Europskom parlamentu odbor za ekologiju gdje treba potaknuti, nametnuti raspravu o ovome. A onda će to doći na plenarnu sjednicu i određenih rješenja koje će nametnuti i Europski parlament i Europska komisija. Ovako, netko je rekao da je jedan od naših zastupnika nešto govorio o tome, nije dovoljno, treba svakodnevno o tome govoriti. Drugo, obrana od tuče, svi znamo da Hrvatska ima odnosno Alatnica "Đuro Đaković" proizvodi protugradne rakete ali uporni Državni hidrometeorološki zavod odbija svaku mogućnost efikasnosti i učinkovitosti, kao znanstveno nije dokazan itd., iako se rakete uvoze i iz Bugarske i iz Makedonije po trećina a tek se uzimaju rakete od "Đure Đakovića" u iznosu od jedne trećine. Dakle, 6000 raketa dvije iz "Đure Đakovića" Alatnica, dvije iz Makedonije i 2000 iz Bugarske. Zašto je tome tako? Iako licencu od "Đure Đakovića" koriste i Makedonije i Bugarska, dakle to je nevjerojatno. To je, ne bih htio insinuirati ali bojim se da se radi o jednom kriminalu. Hvala lijepa.
I Srđan Gjurković, replika.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora. Poštovani kolega vi onako kako često znate uopće i paušalno definirati da nema energetske strategije, da se odjednom pojavljuje nekakva termoelektrana u Pločama. Dakle termoelektrana nije uopće u strategiji Hrvatske, Hrvatska Vlada ima energetsku strategiju, ona je jasna i vidljiva. Kad govorimo o Plominu i ugljenu sasvim je jasno kad koristite resurse i izvore za energetiku da morate raditi diversifikaciju, da ne možete biti oslonjeni samo na jedan izvor zbog toga što je ključno da znamo i sami djelujemo na svjetskom tržištu, prema tome cijene izvora energenata budu različite. Ono što imamo ključno, to je hidroenergija na koju se maksimalno ulaže, a energetski razvoj, neovisnost energetike, strateški plan ove Vlade pitam se što su dosad radili, druge Vlade, a jasno nam je da imamo hidropotencijale, otvorili smo izniman prostor da budemo ključni igrač i u plinskom sektoru. A isto tako ono što imamo a to je prirodno bogatstvo koje treba čuvati, ali isto tako prirodno bogatstvo nafte i plina i u podmorju i u panonskom dijelu je nešto što dosad nije korišteno, što nije planirano, što nije korišteno na adekvatan način da ima koristi građani Republike Hrvatske, a ne energetska neovisnost na kojoj radi ova Vlada. Znači da će biti sigurna energija u Hrvatskoj, a dugoročno i jeftinija i da nećemo zavisit o tzv. velikim igračima.
Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Kolega Gjurković, kad sam ja tako paušalan u ocjeni kako vi kažete, ja bih vas pitao a poslije ćemo se čuti pa možete mi reći gdje se to u Europi još gradi termoelektrana na ugljen. Nigdje. Nigdje osim dvije u Hrvatskoj, nigdje više. Pa to je tehnologija 19. stoljeća, ugljen. Nadalje, vi ste osnovali i vaš bivši predsjednik koji sad trenutno boravi u Puli, u pulskom zatvoru, Centar za energetiku i investicije. Koji su rezultati osim što ste kupili automobile sa grijanim sjedalima? Koji su rezultati toga Centra za energetiku, tako se zove, toga vašega centra i 2,5 godine vaše vladavine u energetici, ajde mi to recite. A ja sam paušalan. Hvala lijepo.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Kolegica Mirela Holy, izvolite.
Hvala vam poštovana potpredsjednice. Poštovane kolegice i kolege. Na samom početku izlaganja o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti zraka želim reći da ću podržati donošenje ovog zakona kojim se hrvatsko zakonodavstvo usklađuje s europskim u području zaštite zraka te borbe s i prilagodbom klimatskim promjenama. Ovo je vrlo dinamično zakonodavno područje na razini Europske unije, dio prioritetne zajedničke europske politike, financijski iznimno zahtjevno za države članice. Materija je vrlo teška i kompleksna, rekla bih nerazumljiva većini građana i građanki Republike Hrvatske, ali iznimno važna za budućnost Hrvatske, ali i svijeta. Naime, ovim zakonom se reguliraju i obveze Hrvatske u području mitigacije i adaptacije klimatskim promjenama, a klimatske promjene su najveća globalna prijetnja životu na zemlji i opstanku civilizacije. Znam da je iznimno teško u ovakvim uvjetima, uvjetima iznimno teške gospodarske krize govoriti o zaštiti zraka i općenito o zaštiti okoliša, da to čak i provocira mnoge ljude koji nemaju dovoljno za golo preživljavanje, ali svi moramo imati na umu da bez čistog zraka nema ni života na zemlji. Zaludu nam sav gospodarski razvoj, komoditet suvremenog života ukoliko ne zaštitimo ovaj uz vodu i tlo najvažniji resurs svijeta. Kao što je danas tijekom rasprave već naglašeno, ovim se zakonom Hrvatska harmonizira s ostatkom Europske unije u dijelu koji se odnosi na sustav trgovanja emisijskim jedinicama putem registra Unije pa će se i za Republiku Hrvatsku dodijeljene jedinice za državu, jedinice koje posjeduju operateri postrojenja i operateri zrakoplova i drugi bilježiti u europskom registru. Uredbama Europske unije utvrđena je i metodologija učinkovitog praćenja i izvještavanja o emisijama stakleničkih plinova na nacionalnoj razini kako bi se smanjilo opterećenje za obveznike. Posebno pozdravljam izmjene koje se odnose na obvezu za države članice da izrade i provode ne samo Strategiju nisko ugljičnog razvoja na kojoj u Hrvatskoj već duže vrijeme radi UNDP, veći Strategiju prilagodbe odnosno adaptacije klimatskim promjenama te se države članice obvezuje na izvještavanje o provedbi ovih dvaju iznimno važnih strategija. Usudim se reći da je u ovom trenutku za Hrvatsku daleko važnija adaptacijska strategija. Zašto, zato što iz godine u godinu vidimo eskalaciju posljedica klimatskih promjena u obliku vremenskih i klimatoloških ekstrema kroz poplave i suše, čime se direktno potkopava hrvatsko gospodarstvo, posebice strateški važna poljoprivreda. Zbog toga je od iznimne važnosti paralelno s izradom Poljoprivredne strategije, raditi i na adaptacijskoj strategiji kako bismo štetne posljedice poplava i suša, a ti će se ekstremi samo povećavati, sveli na održivu razinu. Ovaj konačni prijedlog usklađuje se i s nizom novih europskih propisa koji reguliraju smanjenje i ukidanje potrošnje, tvari koje oštećuju ozonski sloj i fluoriranih stakleničkih plinova što također pozdravljam. No predlagatelj, Ministarstvo zaštite okoliša i prirode, nije u ovim izmjenama stalo samo na usklađivanju s europskim propisima, već je iskoristilo ovu priliku kako bi promijenilo i neke odredbe vezane uz državnu mrežu za praćenje kakvoće zrake kojima se ovi poslovi u potpunosti prebacuju na Državni zavod za zaštitu zraka, odnosno djelomično na Institut za medicinska istraživanja. Ove su izmjene izazvale poprilično prijepora u zainteresiranoj stručnoj javnosti što je i razumljivo jer podrazumijeva da će privatni sektor, odnosno ovlaštene tvrtke izgubiti dio poslova i to prilično unosnih poslova koje su do sada radile za državu. U tom smislu razumijem želju i ambiciju predlagatelja da ove poslove te nadzor nad njima povjeri državnim institucijama. To nije sporno. No ono što je problematično s ovim dijelom izmjena jest što će se dogoditi ukoliko DHMZ u zakonom propisanom roku koji nije predug, podsjećam to je početak 2016. godine, ne bude kadar u potpunosti preuzeti te poslove. Što će se tada dogoditi s državnom mrežom? Bila sam ministrica zaštite okoliša i prirode i tijekom svojeg kratkog 6-mjesečnog mandata prilično često sam sudjelovala u raspravama vezanim uz ovu problematiku i otvoreno priznajem da je moja ambicija bila ove poslove prepustiti postepeno DHMZ-u jer smatram da se radi o poslovima od strateške važnosti za državu nad kojima bi država trebala imati potpunu kontrolu. No, isto tako sam i kao ministrica bila svjesna činjenice da DHMZ ni tada, a na žalost ni sada nije ni kadrovski, ni tehnološki opremljen, odnosno kapacitiran za preuzimanje ovih poslova. Stoga se bojim da ovim izmjenama može biti ugrožena nacionalna pokrivenost praćenja kvalitete zraka koja podrazumijeva mjerenje, prikupljanje podataka, osiguranje kvalitete i provjere mjerenje i podataka, ugađanje i provjeru tehničkih karakteristika mjerne opreme u skladu sa referentnim metodama mjerenja te obradu i prikaz rezultata mjerenja. Ovim prijedlogom nije predviđen scenarij u slučaju da DHMZ u zadanom roku ne uspije osigurati nacionalnu pokrivenost praćenja zraka ili u slučaju da se ne ishode dozvole iz članka 61. do propisanog zakonskog roka, odnosno do 1. siječnja 2016. godine. Upravo zbog toga prihvatila sam inicijativu predstavnika zainteresirane stručne javnosti i podnijela amandman koji bi omogućio relativno bezbolno prijelazno razdoblje od današnjeg stanja do potpunog preuzimanja poslova od strane DHMZ-a bez ugrožavanja nacionalne pokrivenosti praćenje kvalitete zraka. Ovom prilikom želim naglasiti da se ni na koji način ne mogu smatrati lobisticom interesa te zainteresirane stručne javnosti jer sam kao ministrica vrlo često bila u sukobu s tom javnošću, jer nisam imala ni malo dobro mišljenje, a nemam ga ni danas o kvaliteti poslova, posebice kvalitetom elaborata i studija zaštite okoliša tih tvrtki i te zainteresirane stručne javnosti. No, smatram da je u javnom interesu imati back up varijantu, odnosno biti pripremljen i za ovaj manje optimističan scenarij za koji se nadam da se neće dogoditi. Naime, ključan interes države jest da ima osiguranu nacionalnu pokrivenost praćenja kvalitete zraka, da tu pokrivenost ni na koji način ne dovede u pitanje. Ova problematika je podsjećam pokrivena člankom 10. kojim se mijenja članak 28. važećeg Zakona o zaštiti zraka. Zabrinuta sam jer u ovom trenutku DHMZ kojem se povjeravaju poslovi referentnog laboratorija ne zadovoljava ni jedan uvjet za to da bude referentni laboratorij i nema dovoljno iskustva koje garantira ciljanu kvalitetu mjerenja. Zbog toga se moram složiti sa bojaznima predstavnika zainteresirane stručne javnosti da će ove izmjene moguće rezultirati smanjenom raspoloživošću rezultata mjerenja, odnosno ne postizanjem ciljane kvalitete podataka, a time i neispunjavanja preuzetih obveza prema Europskoj uniji. Brine i to što će ove izmjene nužno dovesti do potrebe za novim zapošljavanjem, a država treba smanjivati javni sektor i rezati proračunske troškove. Stoga molim predlagatelja da odgovori na pitanje koliko će biti potrebno osigurati novih zaposlenika u javnom sektoru za potrebe ovog dijela zakona. I podsjećam, Ministarstvo znanosti koje je resorno za IMI se jasno očitovalo da ne planira nova radna mjesta za tu svrhu. I na samom kraju izlaganja želim još jednom upozoriti na nužnost ozbiljne provedbe svih uredbi i ciljeva iz direktiva, jer nove, još strože, a time i financijski teže obveze kontinuirano stižu. Hrvatska si jednostavno ne može i ne smije dopustiti da ne bude u tom vlaku, a taj vlak u ovom trenutku putuje prema 40% smanjenju emisija do 2030., 60% smanjenja emisija CO2 ekvivalenata do 2040., te 80% smanjenja emisija do 2050. Nadam se da do ispunjenja tih ciljeva nećemo doći potpunim gospodarskim kolapsom već provedbom green new deala, odnosno zelenog novog dogovora koji podrazumijeva gospodarski oporavak kroz javne investicije u projekte učinkovitosti, obnovljivih izvora energije, sustave gospodarenja otpadom i dekarbonizacije privrede. Prepoznavanje zajedničkog interesa i ravnoteže između socijalnih, ekonomskih i ekologističkih pitanja govori da je green new deal u stvari crveno zeleni novi dogovor ili uspostava ekološko-socijalnog tržišnog gospodarstva jer jedino realizacija takvog modela društvenog razvoja jest ključ svjetskog održivog razvoja. Hvala vam lijepa.
Hvala. Branko Vukšić, replika.
Uvažena kolegice Holy na samom uvodu svog izlaganja, zato sam se i javio na repliku rekli ste da je strategija čini mi se o zaštiti okoliša nerazumljiva većini građana. Ako je nerazumljiva onda je loša, ne postoje i većini građana je outsourcing nerazumljiv. Tko to razumije šta je? Nikad nisu. Plaše ljude sa pojmovima koji su jednom dijelu poznati, a vrlo su jednostavni. Što znači master plan? To svi misle da sad će se dogoditi čudo s master planom jer to gospodin Ostojić hoda po Hrvatskoj i govori master plan, master plan. Svi pitaju šta je to? Glavni plan? Master cheef itd. Mislim mi sami jednostavne stari činimo kompliciranim, pokušavamo biti jako pametni, stručni itd. Najstručnija strategija je ona koja je najrazumljivija. Zaštita okoliša ne smije biti stručna, nerazumljiva većini građana i da se većina građana snebdiva kad čuje riječ zaštita okoliša. To je nešto komplicirano. Nije ništa komplicirano, sve se može svesti. Ni Krleža nije kompliciran. Svi kažu Krleža je težak, kažu oni koji ga ne čitaju. Kad ga počnu čitati i općenito oni koji čitaju ti će čitati Krležu. Tko ne čita on kaže to je teško. Znači, ako je strategija nerazumljiva znači da je loša, da nismo dobro obavili svoj posao i da nitko neće ni poštivati. Kako će poštivati strategiju ako je ne razumije? A ne znam što to znači nerazumljivo, valjda loše.
Odgovor na repliku, Mirela Holy.
Poštovani kolega, nisam govorila o nerazumljivosti strategije, govorila sam o nerazumljivosti, odnosno teškoj materiji koju obrađuje ovaj zakon. Naime, Zakon o zaštiti zraka jest pisan prilično teškim i rekla bih većini građana Republike Hrvatske nerazumljivim jezikom i bojim se da ovu materiju nije baš moguće obraditi potpuno jednostavnim jezikom. Ljudima nije jasan način na koji funkcioniraju trgovine emisijskim jedinicama. Znam da je to prilično komplicirano jer ljudi ne znaju na koji način se može hvatati ugljik. Mislim tako da taj dio moje rasprave se odnosio upravo na to da je ovaj zakon vrlo kompliciran za shvaćanje, pogotovo za ljude koji se ne bave ovom problematikom ali je izuzetno važan. Ja osobno smatram da je prilično kvalitetno napisan bez obzira na prilično tešku materiju koju obrađuje.
Branko Bačić, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolegice Holy, pročitao sam vaš amandman i slušajući sada vaše izlaganje mogu reći da i ja dijelim tu zabrinutost koju ste vi u tom amandmanu iskazali, a to je da u slučaju da DHMZ ne ishodi dozvolu iz članka … [[Govornik se ne razumije.]] ovog zakona da onda postojeći laboratoriji mogu i dalje obavljati taj posao mjerenja kakvoće zraka u RH. Ja mislim da ako na takav način pristupate, s čime se ja slažem, da ja ne vidim razloga da takva situacija ne ostane trajna. Dakle, da DHMZ i ukoliko želi jel da mu se omogući da i on ishodi dozvolu iz članka 61. i da onda i on i dalje bude u svakom trenutku spreman takve radove obavljati ili da dio tih radova na pojedinom dijelu državne mreže obavlja. Ne znam da li je opravdan strah predlagatelja da u nekom trenutku pojedini laboratoriji neće biti zainteresirani i da će onda nastati jedan prazan prostor u RH kad s jedne strane oni ne rade, a s druge strane nije državno tijelo spremno preuzeti te radove. Dakle, onda mogu nastati određeni problemi za praćenje kakvoće zraka u RH. Ali ja ne vidim razloga zašto mi ne omogućimo onda i DHMZ-u da on bude referentni laboratorij i da jasno se nastavi sa ovakvim odjelom i u slučaju da se dogodi ta situacija da netko ne bude više zainteresiran za takve poslove da onda normalno nastavi DHMZ sa tim radovima.
Odgovor na repliku, Mirela Holy.
Poštovani kolega mi se ne slažemo u konceptu. Ja smatram da je normalno da država ima kontrolu i nad znači upravljanjem ovom mrežom i kontrolom ovih izuzetno važnih strateških podataka. I koliko je meni poznato većina europskih država ima dakle nacionalnu mrežu u državnom ajde tako pod državnom kontrolom i od strane države vođenim institucijama. Mislim da je logično da naša ambicija treba ići u pravcu toga da DHMZ bude referentni laboratorij i da pokriva poslove nacionalne mreže, međutim zbog bojazni da se DHMZ u ovom relativno kratkom razdoblju neće moći prilagoditi ja mislim da je potrebno omogućiti i ovu varijantu. Ali mislim da naš cilj mora biti da DHMZ bude referentna točka za nacionalnu mrežu.
Jadranka Kosor, replika.
Hvala lijepa. Kolegice Holy, otvorili ste vrlo zanimljivu temu o kojoj bi se jako puno moglo elaborirati, o krizi i onda odnosu prema zaštiti okoliša i svemu onom što nam se katkada čini i u politici ali i u običnom životu da je nekako na marginama. Dakle ja se slažem, treba, pogotovo u krizi, dosljedno provoditi sve ono na što smo se obvezali, za što smo se sami opredijelili, dakle sva temeljna načela, odnosno vrednote u zaštiti okoliša jer je to u konačnici i važno je to uvijek isticati i u krizi kad se mnogi toga rado odriču jer je uvijek nešto važnije jer je to ulaganje u budućnost. Kakvo? Ulaganje je zapravo u zdravlje, ulaganje onda posredno i u gospodarstvo. I slažem se treba se dosljedno držati svih preuzetih obveza. I kad smo postali članica EU rekli ste još teže obveze stižu. Točno. Mislim da moramo svi biti svjesni da je prošlo vrijeme za onu politiku lako ćemo pa će to onda netko drugi jednom negdje drugdje riješiti. Ne, sve ono što moramo danas moramo riješiti sada mi ovdje.
Odgovor na repliku? Ne. Kolega Boro Grubišić, izvolite.
Još dok sam bio promatrač u Europskom parlamentu u ime Hrvatskog sabora na plenarnim sjednicama i na odborima za ekologiju vodile su se rasprave o uspostavi te ravnoteže u svezi proizvodnje automobilske industrije. Dakle, kvota i motora u automobilskoj industriji. Naime, teško je bilo pronaći i stručnjacima u EU jednu ravnotežu u kojoj bi ti motori koji putem unutarnjeg izgaranja izdvajaju te plinove, štetne plinove, budu ekonomični, dostupni kupcima zbog svoje cijene, a da ipak što manje zagađuju okoliš. I tu se vodila, dakle da ne bi Europa upropastila svoju automobilsku industriju jer su vozila sa takvim sofisticiranim motorima u kojima je manje ispušnih plinova skuplji negoli oni prije tipovi motora. Dakle, vodila se žestoka rasprava poglavito između onih zemalja koje su veliki proizvođači automobila i čije gospodarstvo je zainteresirano za proizvodnju i prodaju automobila u odnosu na zemlje koje nemaju razvijenu automobilsku industriju. Kod nas ovdje u današnjoj raspravi najviše raspravljamo, najviše govorimo o mjerenju zagađenja zraka, o tome tko će biti nadležan za mjerenje zagađenja zraka. Hoće li to biti ili mogu li to mjeriti i evo da kažem privatni referentni laboratoriji ili je za sve nadležan Državni hidrometeorološki zavod kako ovdje vole reći DHMZ i pak za očitanje rezultata Institut za medicinska istraživanja i medicinu rada – IMI koji prema evo i govorima ostalih kolega u Saboru danas nisu stručno ekipirani pa pitanje i o opremi laboratorija itd. za ovaj posao. I prema njihovom vlastitom priznanju i instituta za medicinska istraživanja i priznanju državnog Hidrometeorološkog zavoda jasno da će biti potrebno zaposliti dodatne ljude u ove službe. Od ministra Jovanovića smo čuli i znamo da nema novog zapošljavanja u IMI-ju koji potpada pod Ministarstvo visokog školstva, visokog obrazovanja itd. pa kako ćemo onda, što će se dogoditi sa Institutom za medicinska istraživanja ako ne može zaposliti dodatnih 5-10 ljudi. Ne znam. Kada se već zabilježi dakle povećanje količine štetnih plinova ili pak čestica, korupuskula kako god hoćete u zraku onda Hrvatska država, Državni hidrometeorološki zavod, Agencija za zaštitu okoliša, ministarstvo moraju napraviti akcijski plan i lijepo piše u članku 12.ako u određenoj zoni ili aglomeraciji razine onečišćujućih tvari u zraku prekoračuju bilo koju graničnu vrijednost ili ciljnu vrijednost, u svakom od tih slučajeva donosi se Akcijski plan za poboljšanje kvalitete zraka, za tu zonu ili aglomeraciju itd. Pa pitam kad je već tako a nije drugačije bilo ni u bivšem zakonu. što je to država Hrvatska učinila i koji je akcijski plan za Slavonski Brod i za situaciju u Slavonskom Brodu, ili ćemo pak kao što je to slučaj u Francuskoj, u Parizu odrediti par-nepar iako promet nije glavni uzrok zagađenja u Slavonskom Brodu ili ćemo pak kao u Pekingu nositi kirurške maske ili ćemo pak morati svi u Slavonskom Brodu primijeniti ove maske koje su ove plinske maske, koje su upotrebljavali još u nekim ratovima u vrijeme eventualno upotrebe kemijskog oružja. Što to nama u Slavonskom Brodu preostaje? Je li to akcijski plan, kupovina maski ili pak postoji nešto drugo. Ovaj puta čini me se da je u pitanju samo dakle diplomatska aktivnost i Ministarstva vanjskih poslova i Ministarstva zaštite okoliša i svih ostalih prema ovom slučaju u Slavonskom Brodu. O ugljenu kao energentu za nekakve buduće termoelektrane radi se o Plominu C i o termoelektrani Ploče. Puno su toga rekli sami stanovnici područja i ekoloških udruga koje tamo žive. Jasno je da je gospodarstvo temelj razvoja nekoga kraja ali gospodarstvo koje će na jednoj strani biti u funkciji da bi upropastilo drugi dio gospodarstva, turizam, duljinu Neretve itd., e pa ako zapravo imamo koristi od jednog djela a štetu od drugoga, valjalo bi podvući crtu pa onoj strategiji koja je predviđena do 2070. godine dakle još imamo 56 godina za to neko provođenje te strategije. Ja mislim da s obzirom na napredak svjetskih, tehnoloških ni termoelektrana na ugljenu u svakom slučaju osim što se gradi u stanarima kod Doboja termoelektrana na ugljen ili već radi ili u Ugljeviku, u Sjevernoj Bosni ali više prema Tuzlanskom kraju, prema Brčkom Gunji itd, drugih termoelektrana u Europi odnosno u EU se ne gradi. Zašto se u Hrvatskoj forsira? To je već druga stvar. To je drugo pitanje. Mislim da je istina, voda duboka ali to nekom drugom prilikom kada neke stvari i doznamo. Uglavnom Klub HDSSB-a i ja osobno ćemo biti suzdržani pri glasovanju za ovaj zakon. Hvala lijepo.
Ivan Šimunović, replika.
Hvala gospođo potpredsjednice. Kolega Grubišiću, pa u prijedlogu ovoga zakona se radi uglavnom o usklađivanju sa zakonodavstvom, sa EU koja predvodi svjetsku borbu protiv zagađenja i klimatskih promjena i za nas je to vrlo bitna tema. Vjerujem kako europske institucije po ovom pitanju znaju šta rade i da su mjere ograničenja koje se predlažu učinkovite u postizanju cilja za koje su dizajnirane. Kad govorimo o zaštiti zraka u Hrvatskoj je nemoguće ne spomenuti slučaj rafinerije u Bosankom Brodu konkretno što se tiče baš na vaš slučaj gdje živite u Slavonskom Brodu iz kojeg se zagađenje širi prema Hrvatskoj a mi smo tu gotovo bespomoćni. Možemo imati najmodernije i na papiru najbolje sročene zakone na ovu temu ali ne možemo primjenjivati. U Hrvatskoj je nemogućnosti ili zaobilaženje u primjeni zakona pogotovo od strane velike koje imaju na raspolaganju sva sredstva da u tome prođu neokrznuti čest slučaj. Nadam se kako u ovom slučaju to neće biti sa ovim zakonom. S ovim zakonom ipak ne možemo nametnuti susjedima i stoga se nadam kako će dogovora koji je navodno postignut sa vlasnicima rafinerije u Brodu a koji bi trebao konačno smanjiti emisiju štetnih plinova i zagađenja iz te rafinerije urediti plodom i poslati kamen temeljac za rješavanje problema o projektima u susjednim državama koje imaju nepovoljan utjecaj na okoliš RH. Hvala.
Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Hvala lijepo kolega Šimunović. Ja se također uvjeren kao i vi da Europa ni ne forsira termoelektrane na ugljen, naime to ostaje … one proklamirane direktive 20, 20, 20 ili politike 20, 20, 20 do 2020. Mi time povećavamo upravo onih prvih 20 zagađenje zraka. Dakle, to nije stvar u Europi, to nema veze sa Europskom politikom, čak mislim da je i suprotna Europskoj politici. Što se tiče kvalitete, što se tiče Slavonskog Broda vrlo često imamo povećane vrijednosti koje su momentalne, trenutne, nisu kontinuirane, povećanje količine benzena, sumpornog dioksida i ostalih štetnih tvari u zraku, nego su to povećano iskakanje i kaže se iz ministarstva da kada se Brod, grad Brod žali na to, a to je samo trenutno, to nije trajno. Međutim, ono što je trajno to je organoleptičko svojstvo kod disanja, da vi imate stalni dojam smrada u Slavonskom Brodu od strane rafinerije, to je smanjena kvaliteta života u Slavonskom brodu. Ne govorim o tome da su te toliko značajne i kontinuirano povećane vrijednosti, bilo benzena, bilo sumpornog dioksida i ostalih tvari u Brodu nego je problem kvalitete života u Slavonskom Brodu.
Kolegice Sonja König, izvolite.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice našeg Sabora. Poštovani zamjeniče ministra sa suradnicama, kolegice i kolege. U javnu raspravu u Zakonu o zaštiti zraka uključili su se svojim primjedbama i prijedlozima mnogi dionici pa tako i grad Zagreb što je svakako dobro. Grad Zagreb je naime intervenirao postojeću odredbu zakona kojom se predviđa izrada akcijskih planova za poboljšanje kvalitete zraka za pojedino administrativno područje. Za svoje administrativno područje naime grad Zagreb već ima iskustvo donošenja akcijskog plana, odnosno donošenje sanacijskog programa smanjivanja PM10 lebdećih čestica. Zbog velike javno zdravstvene vrijednosti lebdeće čestice PM10 jedan su od najvažnijih pokazatelja onečišćenja zraka. Nastaju uglavnom u cestovnom prometu i u industriji, spominjali su i o tome govorili dosta i kolega Grubišić i kolega Đurović u svojoj replici danas već. Te PM čestice manje od 10 mikrograma opasne su za ljudsko zdravlje s obzirom na to da prodiru i zadržavaju se u dišnim putovima čime uzrokuju upale i upalne promjene i smanjenu otpornost na razne alergije i infekcije. Prema rezultatima istraživanja svjetske zdravstvene organizacije, povećavaju broj kardiovaskularnih bolesti i izazivaju mnoge zdravstvene teškoće pogotovo kod kroničnih, plućnih i srčanih oboljenja. Istina je da je sanacijski program smanjivanja PM10 lebdećih čestica u zapadnom dijelu Zagreba uspio prije nekoliko godina smanjiti stupanj onečišćenja s treće na drugu kategoriju onečišćenja, a rezultati mjerenja mjernih stanica na području grada Zagreba, osobito onih u centru Zagreba u posljednje vrijeme nisu ohrabrujući. Naprotiv, vrlo su zabrinjavajući. Naime, dozvoljena koncentracija lebdećih PM10 čestica u zraku je 50 mikrograma po metru kubnom dok je taj broj u Zagrebu već u samo prva dva i pol mjeseca ove godine prekoračen 12 puta, a prema svim propisima, planovima i uredbama, to prekoračenje ne smije biti prekoračeno više od 35 puta tijekom cijele jedne kalendarske godine što znači da za onečišćujuću tvar, odnosno lebdeće čestice PM10 možemo očekivati prekomjerno onečišćenje zraka u Zagrebu. Ako znamo da na povećanje tih lebdećih čestica utječe promet, odnosno njegovo povećanje s pravom nas zabrinjavaju najave koje možemo čuti iz Zagrebačke gradske uprave o izgradnji novih garaža u samom centru Zagreba. Jer u ovom trenutku ne računajući ulična parkirna mjesta, u garažama koje se nalaze u centru grada mogu se parkirati i parkiraju se 4116 automobila, a prema procjenama na jedno garažno parkirano mjesto dolazi i do 5 automobila, dakle garaže u centru Zagreba privlače preko 20 tisuća automobila dnevno. A dokazano je da u Zagrebu, da je najvažniji, najznačajniji faktor onečišćenja zraka upravo cestovni promet. Slučaj je to i u drugim velikim gradovima, vidimo evo ovih dana kako se u Parizu, spomenuo je to i kolega Grubišić, bore s onečišćenjem zraka ograničavanjem korištenja osobnih automobila. Svjetski su trendovi, a i stručnjaci upućuju na to da se za smanjen protok vozila u središnji dio grada i time smanjenje zagađenosti zraka preporuča izgradnja podzemnih garaža na rubnih dijelovima grada, nikako u samom centru. Dakle, upravo suprotno onom što se čini u našem gradu, što se čini u našem glavnom gradu. Izgradnja novih parkirnih garaža u centru Zagreba, dakle ne doprinosi čistoći zraka i zdravlju naših građana, na to samo želim upozoriti, a Zakon o zaštiti zraka prihvaćam. Hvala lijepa.
Branko Vukšić, replika.
Uvažena kolegice König, vi ste upozorili na jedan od najvećih problema u gradu Zagrebu, u jednom od najvećih razmimoilaženja u konceptu prometa grada Zagreba. Upravo, ja se s vama slažem, ali upravo to sadašnja gradska, tj. bivša gradska uprava čini što ste rekli, pokušava svojom prometnom strategijom što više automobila privući u središte grada. Bilo je prijedloga i to ozbiljnih prijedloga i razrađenih prijedloga da se na periferiji kao što ste i vi rekli ne samo da se izgrade garaže, čak i nepotrebno periferiji izgraditi velika parkirališta kao što to veliki europski gradovi imaju i obvezati da se na tim parkiralištima parkiraju automobili i da se ulazi u grad javnim prometom i da se na taj način stimuliraju one koji to čine, a destimuliraju one koji dolaze u grad odnosno penalizira međutim za sve ne čistiji sve ne zdraviji zrak u gradu Zagrebu je upravo uzrok jedan od velikih uzroka je promet kao što ste vi naveli u svojoj raspravi, alergija je sve više i Zagrepčani kada se govori o zraku i uvjetima života odnosno okolišu žive sve ne zdravije, ali to izgleda da nikoga u gradu ne brine.
Želite odgovoriti? Odgovor na repliku Sonja König.
Hvala lijepa. Kolega Vukšić mi se evo već i drugi put slažemo vezano uz javni prijevoz grada Zagreba očito koji ako je dobro upravljan trenutno to nije slučaj donosi niz prednosti i onih ekoloških, a rekli smo i neki dan štedi vrijeme a omogućuje i upoznavanje novih ljudi u javnom gradskom prijevozu. Hvala lijepa.
Završna riječ u ime predlagatelja, zamjenik ministra Hrvoje Dokoza. Izvolite.
Hvala lijepa. Ja bih se prvo osvrnuo, dosta pitanja je bilo vezano uz provedbu. Znamo da nam je provedba, imamo dobre zakone, a kada dođe do provedbe ne ide provedba. Izmjenama se jača inspekcijski nadzor, detaljnije se propisuju prekršajne odredbe, pojačala se odgovornost u samoj provedbi za državne institucije to su DHMZ i IMI. Po prvi puta ovim zakonom članak 148.određuje novčanu kaznu do 300 tisuća kuna za DHMZ i IMI ako i pored osiguranih sredstava ne provode program mjerenja u državnoj mreži. Pozadinske postaje koje su izgrađene kroz PHARE projekt sadrže opremu lošije kvalitete što je zahtijevalo dodatni napor stručnjaka DHMZ da obave ponovljena umjeravanja, kalibraciju svih uređaja. Ove postaje puštene su u probni rad 2012.godine, a od 2013.sirovi podaci nalaze se na web stranici ministarstva. Međutim iz razloga što upravo po postojećem zakonu DHMZ nema pravo obavljati praćenje zraka odnosno validaciju podataka, a i zbog rezanja proračuna nije bilo dostatnih sredstava, a niti vremena za odabir laboratorija putem javnog nadmetanja. Tek se ovim zakonom daje pravo da i DHMZ može ishoditi dozvolu za obavljanje posla praćenja kvalitete zraka i ovim zakonom osiguravaju se potrebna sredstva za tu provedbu. Što se tiče pitanja novih zapošljavanja za DHMZ i IMI poštovane zastupnice Holy planirana je preraspodjela tehničkog osoblja u IMI-u. također osnovana je radna skupina DHMZ-a AZO, Fonda i Ministarstva zaštite okoliša prirode koja će na dvodnevnoj osnovi pratiti ostvarenje plana za razdoblje do konca godine. Aktivnosti u Slavonskom Brodu, s ciljem kontinuiranog praćenja stanja kvalitete zraka i rješavanja problema onečišćenja ministarstvo poduzima brojne aktivnosti kako na političkoj tako i na stručnoj razini. Moram reći da je tu uspostavljena suradnja i sa gradonačelnikom i da se kontinuirano komunikacija odvija upravo obosmjerno između ministarstva i Slavonskog Broda. Poseban naglasak u traženju trajnog rješenja dat će se na činjenici, to ste većina naveli danas da je RH članica EU te će se na navedenom pitanju pristupiti i na razini europskih institucija, također veće uključivanje Ministarstva vanjskih poslova. Na političkoj razini poticat će se kvalitetnija suradnja RH i BiH u području zaštite okoliša pri čemu se očekuje i skoro zaključivanje pripremljenog ugovora između bosanskohercegovačke strane i hrvatske. Na stručnoj razini ministarstvo će kroz neposredne kontakte s najvećim predstavnicima ruske tvrtke nastaviti tražiti rješenje za daljnje ubrzavanje modernizacije rafinerije. To se naročito odnosi na dijelove postrojenja koji su mogući izvori onečišćenja zraka prije svega emisija sumporovodika kao najizraženijeg oblika negativnog utjecaja na kvalitetu zraka. Ono što je ključno i što je postavljeno danas pitanje izvještaja. Ministarstvo priprema kompletno izvješće o zraku u Slavonskom Brodu koje će se predstaviti na Odboru za zaštitu okoliša. Također je slična situacija u Sisku gdje smo imali posebnu sjednicu nedavno saborskog odbora po pitanju dinamike radova na modernizaciji Rafinerije Sisak. Temeljem zahtjeva Odbora za zaštitu okoliša Hrvatskog sabora ministarstvo priprema daljnje mjere i dogovorene su daljnje mjere i pojačana dinamika sastajanja tog odbora. Prekomjerno onečišćen zrak u gradu Sisku odnosno druge kategorije u odnosu na sumoporovodik, lebdeće čestice i benzenopiren. Rekonstrukcijom otvorenog block doun sustava, a na koking postrojenju čiji je završetak prolongiran do sredine 2014.riješit će se najvećim dijelom pojava neugodnih mirisa te se očekuje daljnje smanjenje broja dozvoljenih dnevnih satnih graničnih vrijednosti koncentracije sumporovodika. Tu smo inzistirali prema Ministarstvu gospodarstva da se nastavi pritisak da se upravo ova točka realizira u zadanom roku. Promet, meni je drago da je ova tema otvorena i mjere poticaja u prometu je nešto što najavljujemo već duže vremena i one su spremne, upravo se radi o mjerama poticaja zelenih tehnologija u prometu. Znamo da promet čini 25% od ukupnih emisija čini promet, a 75% od toga čini cestovni promet. Tako da već je Europa krenula prema donošenju direktive, uvođenju alternativnih goriva, za poticaju nabave zelenih vozila. Nedavno je provedena i plinofikacija javnih transporta grada Rijeke uz potporu Fonda za energetsku učinkovitost gdje se ostvaruje osim ekonomskih ušteda koje su jako visoke jer se radi od CNG … [[Govornik se ne razumije.]] prirodnom plinu, radi se i o velikim uštedama, znači smanjenju emisija u prometu. Tako da tu će se i dalje nastaviti i u drugim županijama i gradovima u tom pravcu. Evo ja se nadam da sam uspio pokriti pitanja, zahvaljujem se najljepše na ovoj diskusiji.
Hvala. Branko Vukšić replika.
Uvaženi zamjeniče ministra Dokoza ja ne sumnjam u vaše dobre namjere i u dobre nakane ovoga zakona. Međutim, ja sam ujutro u sebi isplanirao, imao sam veliku namjeru učiniti neke poslove, ujutro sam bio jako za to, sada već sumnjam, navečer vjerojatno neću sve uspjeti isplanirati. Vi ste rekli da su velike kazne od 300 tisuća kuna, e sada vi pretpostavite, vi kada nekome date kaznu, taj se ima pravo žaliti, tužiti itd.. Znate dobro da hrvatski sudovi imaju, sporovi kod nas u Hrvatskoj traju tri puta duže. Dok mi istjeramo mak na konac da taj koji je 300 tisuća kuna dužan platiti, dok on to plati za to vrijeme već je pola Zagreba otrovano. Mi govorimo o efikasnosti države, efikasnosti sustava, ne ovaj vaš segment. Zato kažem dovoljno nam je. Jednostavno mi kao sustav ne funkcioniramo. Mi smo u stanju izvrći ruglu i najbolji zakon, jednostavno preokrenemo sve naopačke. Što to znači biti nekoga 10 godina tužiti na sudu. Mi trebamo djelovanje. Prema tome, to nije vaša krivica, nije krivica ministarstva a često što god javnost mislila ni saborskih zastupnika koji u dobroj vjeri dignu ruke za neki zakon a na kraju taj zakon ne saživi u stvarnom, realnom životu. I imamo još jedno mrtvo slovo na papiru o čemu govorim često, upozoravam, ali nažalost tako dugo dok ne profunkcionira država. A najvažniji segment o čemu nemamo hrabrosti raspravljati a to je sudstvo, to je temelj društva, temelj demokracije, to je daleko gore i od hrvatske politike.
Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Gospodine zamjeniče ministra govorili ste o svim mjerama koje poduzimate u vašem ministarstvu a i druga ministarstva u svezi ovoga zagađenja zraka u Slavonskom Brodu, čini mi se, i vaša suradnja sa gradonačelnikom ali vrijeme teče. Mi ćemo još za tri mjeseca biti već godinu dana u Europskoj uniji, 1.7. je, godinu dana, evo za tri mjeseca. Ništa se nije napravilo. Uzalud vaša suradnja sa gradonačelnikom, ja vjerujem vama da želite, naravno bilo bi suludu vjerovati da baš želite Slavonski Brod ne znam uništiti ili zanemariti ali je to sve presporo. Sve je presporo. I ta vaša suradnja sa gradonačelnikom ne donosi ploda. Nema promjena nikakvih. Drugo, govorili ste i o automobilima kao zagađivačima i da oni zagađuju u visini od 25% zraka. Vidite, drugi problem u Slavonskom Brodu ali nije vaš nego li Ministarstva prometa je državna cesta 423 u Slavonskom Brodu sa brkljom u Osječkoj ulici na kojoj stoji dnevno sa upaljenim motorima 20 tisuća automobila za 60 vlakova koji prolaze pan europskim koridorom 10, Slavonski Brod-Vinkovci-Zagreb. Dakle, 20 tisuća automobila stoji po nekoliko minuta upaljenih motora na brklji u Slavonskom Brodu, to je drugi moment zagađenja zraka u Slavonskom Brodu. I nikako da i taj problem riješimo. Pa sada čovjek posumnja da zaista nema dobre volje prema Slavonskom Brodu. Mislim moram posumnjati u to, jednostavno nevjerojatno je to sve skupa.
Zaključujem raspravu o prijedlogu zakona glasati ćemo kada se steknu uvjeti.
Idemo sada na odlučivanje o točkama dnevnog reda koje smo zaključili raspravu. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti zraka, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. 639. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli. Imamo posebnu tablicu. Molim predstavnika, zamjenika ministra okoliša i prirode, poštovanog Hrvoja Dokoza da se očituje. Amandman broj 1, Odbor za zakonodavstvo.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Amandman broj 1 prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 2. poštovane zastupnice Mirele Holy.
Ne prihvaća se. Ne prihvaća se s obzirom da je člankom 99. stavkom 1 zakona upravo određen rok do kojeg Državni hidrometeorološki zavod mora osigurati obavljanje poslova, praćenje kvalitete zraka iz članka 28. stavka 2. Zakona u ostavljenom roku do 1. siječnja 2016. godine. Referentni laboratoriji nastavljaju s obavljanjem poslova praćenja kvalitete zraka a čime se upravo osigurava kontinuitet predmetnih poslova u prijelaznom razdoblju.
Podnositelj amandmana, poštovana zastupnica Mirela Holy, očitovanje.
Pa žao mi je što Vlada ne prihvaća ovaj amandman ili ukoliko je on nomotehnički bio sporan da nije išla sa prijedlogom svog amandmana vezano uz ovu temu zato što se sada dovodimo u prilično rizičnu situaciju da Državni hidrometeorološki zavod neće biti u stanju možda u navedenom roku ispuniti ove obaveze koje mu se sada nameću i na taj način će se dovesti u prilično nezgodnu situaciju općenito nacionalna državna mreža, mjerenje kakvoća zraka što je vrlo rizično a i na kraju krajeva možemo zbog toga imati određene penale od strane EU. Ja mislim da je ovo bilo backup varijanta koja ne znači da to ne bi trebao preuzeti Državni hidrometeorološki zavod ali u slučaju da ne uspije ispuniti u tom roku da ipak imamo nekakvu kontrolnu varijantu. Žao mi je što nije i tražim glasanje oko ovog amandmana.
Hvala lijepa. Molim da se izjasnimo o amandmanu poštovane zastupnice Mirele Holy koju Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Ocjenjujem da nije dobio potrebnu većinu. Amandman broj 3 Kluba zastupnika HDZ-a, članak 10., poštovani zamjeniče ministra.
Ne prihvaća se. Ne prihvaća se amandman Kluba zastupnika HDZ-a na članak 10 kojim se mijenja članak 28. Zakona o zaštiti zraka obzirom da je na tragu zakona na snazi upravo predloženim izmjenama, mijenja se članak 28. postojećeg zakona u cilju unapređenja učinkovitije provedbe praćenje kvalitete zraka u državnoj mreži. Osiguranje ciljeva kvalitete podataka što je temeljni zahtjev akata EU te se racionaliziraju odnosno umanjuju troškovi rada državne mreže. Utvrđuju se stručne institucije koje će za potrebe ministarstva obavljati poslove nacionalnih referentnih laboratorija čiji će se rad financirati iz Državnog proračuna i sredstva Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost. Uzimajući u obzir da su podaci o kvaliteti zraka na teritoriju države od nacionalnog interesa imenovanjem referentnih laboratorija, rad državne mreže neće ovisiti o tržišnom natjecanju čime se osigurava kontinuitet rada državne mreže. Ciljana kvaliteta podataka, pravovremeno izvješćivanje javnosti te ispunjavanje obveza države prema aktima EU.
U ime podnositelja amanadamna poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa ja sam i tijekom rasprave o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti zraka upozoravao kako Vlada u svom obrazloženju nije dala valjane argumente. Zašto mijenja uspostavljeni model koji je na snazi temeljem važećeg Zakona o zaštiti zraka jer sama provedba postojećeg modela i postojećeg zakona se pokazala učinkovitom i efikasnom pa čini mi se i najmanje traži sredstava iz državnog proračuna, odnosno puno manje nego što će to tražiti uspostava modela praćenja kakvoće zraka na način kako je ovim zakonom predviđeno. Dakle, očekivali smo da će Vlada doista obrazložiti koji je to razlog i jer je postojeći model usklađen sa Europskom direktivom i za nas u klubu HDZ-a pokazao se iznimno učinkovitim, prema tome Vlada zanemaruje činjenicu da je u proteklom periodu važenja postojećeg zakona u Hrvatskoj akreditirano 11 ispitnih i 2 referentna laboratorija koji su potrošili sredstva i vrijeme i ušli u taj model, sada na ovaj način taj model zaustavljamo, prekidamo, a da nismo valjano obrazložili koji su to argumenti. Zato ga tražim i osobno.
Molim da se izjasnimo o amandmanu Kluba zastupnika HDZ-a, koje Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Ocjenjujem da nije dobio potrebnu većinu. Idemo na amandman broj 4 Odbora za zakonodavstvo. Poštovani zamjeniče ministra.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 5 Kluba zastupnika HDZ-a.
Ne prihvaća se. Amandmane na članke 16. i 20. također se ne prihvaća jer se ovim člancima omogućava DHMZ-u u ishođenju dozvole iz članka 61. ovog zakona bez prilaganja izvatka iz registra Trgovačkog suda.
U ime podnositelja amandmana, poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Dakle, ovaj amandman je bio na tragu realizacije onog prvog amandmana kojeg sam maloprije i obrazlagao. Radi se o tome, kao što je i kolegica Mirela rekla, a to je da je upitno da li će DHMZ moći u planiranom prijelaznom razdoblju ispuniti obveze koje pred njega postavlja ovaj zakon. Da je ostalo važeće rješenje koje je u postojećem zakonu, nitko nije priječio DHMZ-u da u okvirima i uvjetima koje važeći zakon propisuje sam ishodi i akreditira se kao referentni laboratorij u RH i onda one poslove koje mu ovaj zakon sada nameče i nalaže obavlja u postupku kojeg na tržištu prema važećem zakonu obavljaju laboratoriji koji su ispunili uvjete koji su zakonom propisani. Prema tome, čini mi se da je jedno javno privatno partnerstvo koje je bilo uspostavljeno postojećim zakonom, koje je … po nama u klubu i efikasnije i jeftinije pa stvara i od Hrvatske jednu međunarodnu konkurentnu državu i na tržištu o kojemu se govori, držim da nije argumentirano i da je trebalo onda na ovaj način zadržati model koji je po nama kvalitetniji. Hvala. Tražim glasovanje.
Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 5 Kluba zastupnika HDZ-a kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Ocjenjujem da nije dobio potrebnu većinu. Amandman broj 6, isto Kluba zastupnika u Hrvatskom saboru.
Ne prihvaća se. Amandmane na članke 16. i 20. također se ne prihvaća jer se ovim člancima omogućava DHMZ u ishođenju dozvole iz članka 61. ovog zakona bez prilaganja izvatka Trgovačkog suda.
U ime podnositelja amandmana, poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Naime, ovdje se radi gospodine zamjeniče o dvije koncepcije. Vi držite da je sa aspekta kvalitete praćenja kakvoće zraka u RH bolji model u kojemu državno tijelo samo propisuje uvjete i obavlja sva ona mjerenja koja su potrebna da bi se ispitivala kakvoća zraka u RH. Mi držimo da je postojeći model gotovo javnog privatnog partnerstva koji se obavlja na tržištu sa aspekta države bolji, učinkovitiji, u tome je razlika, u toj koncepciji. Ovaj postojeći model je po nama bio kvalitetan, niste ga s ničim demantirali pa prema tome za nas je on u klub HDZ-a ne prihvatljiv. Tražim glasovanje.
Hvala lijepa. Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 6 Kluba zastupnika HDZ-a kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Ocjenjujem nije dobio potrebnu većinu glasova. Amandman broj 7 Kluba zastupnika SDP-a.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 8 Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 9 istog odbora.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio. I amandman broj 10 istog odbora.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Amandman broj 11 Kluba zastupnika SDP-a.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 12 Kluba zastupnika HDZ-a.
Ne prihvaća se. Amandman u članke 93., 99. i 100. ne prihvaćaju se jer nadovezuju se na amandman uz članak 10.
Hvala. U ime podnositelja amandmana poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa da i ovaj amandman je u funkciji provedbe jednog temeljnog stava kojega sam već u par navrata iznio. Postavlja se otvoreno pitanje zašto Vlada RH nakon što je u RH akreditirano 11 ispitnih laboratorija i 2 referentna laboratorija koja su ispunila sve zakonske obveze kao što sam maloprije rekao, koja su uložila značajna sredstva i vrijeme da bi ispunili zakonske obveze, sada 2 godine nakon provedbe zakona Vlada jednostavno odustaje od tog modela, zatvara vrata tim laboratorijima i odlučuje se na jedna novi model koji po nama nije dovoljno obrazložen. Upravo je ovaj amandman dakle bio na tragu, pa rekao bih i zahtijevam da nas Vlada o tome upozna u detalje, koji su to bili razlozi kada je postojeći zakon, kao što sam već rekao u potpunosti usklađen sa Europskom direktivom. Tražim glasovanje gospodine predsjedniče.
Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 12 Kluba zastupnika HDZ-a kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Ocjenjujem da nije dobio potrebnu većinu. Idemo na amandman broj 13. Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio zakona. Amandman broj 14. istog odbora Hrvatskog sabora.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavnim dijelom. Amandman broj 15. istog odbora.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. I amandman broj 16. istog Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim dizanjem ruke da se izjasnite. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Hvala lijepa. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 83 za, 5 glasova protiv i 9 suzdržanih glasova donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti zraka u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na: - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Okvirnog sporazuma između republike Hrvatske i Razvojne banke Vijeća Europske u vezi s regionalnim programom stambenog zbrinjavanja, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 638; Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske, prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje i prvo i drugo čitanje a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su podnijeli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za financije i državni proračun. Njihova ste izvješća primili na sjednici. Uvodno će prijedlog zakona obrazložiti predstojnica Državnog ureda za obnovu i stambeno zbrinjavanje gospođa Mirela Stanić-Popović. Izvolite.
Zahvaljujem poštovana gospođo potpredsjednice, poštovane zastupnice i zastupnici. Pred nama se nalazi Prijedlog Zakona o potvrđivanju Okvirnog sporazuma između Republike Hrvatske i Razvojne banke Vijeća Europe u vezi s regionalnim programom stambenog zbrinjavanja sa Konačnim prijedlogom zakona. Ustavna osnova za donošenje ovog Zakona o potvrđivanju Okvirnog sporazuma je sadržana u članku 140. stavku 1. Ustava Republike Hrvatske. Regionalni program stambenog zbrinjavanja o trajnim rješenjima za izbjeglice interno raseljene osobe, zajednička inicijativa Republike Hrvatske, Bosne i Hercegovine, Crne Gore i Republike Srbije utemeljena na zajedničkoj deklaraciji koju su potpisali ministri vanjskih poslova zemalja partnera u Beogradu 2011. godine. Regionalni program stambenog zbrinjavanja se sastoji od četiri nacionalna programa stambenog zbrinjavanja koji će se provoditi u ovim zemljama. Cilj programa jeste osigurati trajno stambena rješenja za 27 tisuća obitelji u petogodišnjem razdoblju a sredstva potrebna za njegovu realizaciju iznose 584 milijuna eura. Programom upravlja Razvojna banka Vijeća Europe pri kojoj je osnovan Fond regionalnog programa kroz koji će se donatorska sredstva alocirati partnerskim državama za projekte u okviru nacionalnih programa. U okviru samog programa u Republici Hrvatskoj je predviđeno stambeno zbrinuti 3541 obitelj te su u tu svrhu planirana i potrebna sredstva u visini od 119,7 milijuna eura s planiranim udjelom Republike Hrvatske u cijelom programu u visini od 25%. Vlada Republike Hrvatske donijela je na sjednici održanoj 22. studenog 2013. godine odluku o pokretanju postupka za sklapanje okvirnog sporazuma, a isti je potpisan 3. prosinca 2013. godine u Parizu od strane guvernera banke gospodina Rolfa Wenzela te gospodina Jakše Puljiza, zamjenika ministra regionalnog razvoja i fondova Europske unije u svojstvu nacionalnog koordinatora programa. Sam okvirni sporazum sadrži u prilogu opis Nacionalnog programa stambenog zbrinjavanja, opće uvjete, pregled kriterija provjere provedbene strukture, predložak standardnog sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava, zatim predložak standardnog sporazuma o dodjeli tehničke pomoći te rješavanje sporova u svezi s dodjelom bespovratnih sredstava. Okvirnim sporazumom uređuje se pravni okvir za korištenje financijskih sredstava iz Fonda regionalnog programa stambenog zbrinjavanja te se također uređuje pravni okvir suradnje Republike Hrvatske i Razvojne banke Vijeća Europe. Nadalje, zakonom se utvrđuje način osiguranja financijskih sredstava potrebnih za izvršavanje sporazuma, odnosno provedbu zakona te se određuje središnje tijelo odgovorno za provedbu zakona. I na kraju, zakonom se utvrđuje i način objave podataka o stupanju na snagu okvirnog sporazuma te dan stupanja na snagu zakona. Provedba zakona zahtijeva osiguranje dodatnih financijskih sredstava u državnom proračunu. Samo izvršavanje će se provoditi u skladu s povlačenjem rata donatorskih sredstava, po odobravanju istih od strane skupštine donatora. Sredstva za sufinanciranje će se osigurati iz sredstava Državnog ureda za obnovu i stambeno zbrinjavanje. Prema općim uvjetima okvirnog sporazuma indikativno vremensko razdoblje njegove provedbe jeste do 30. lipnja 2018. godine. S obzirom da je od trenutka kad su počeli pregovori do danas Republika Hrvatska postala članica Europske unije te od zemlje primateljice pomoći postala pružateljicom razvojne pomoći, na raspolaganju su nam trenutno sredstva donacija u visini od 10,9 milijuna eura. Državni ured za obnovu i stambeno zbrinjavanje predložio je četiri podprojekta za sufinanciranje te su zapravo njihovim odobrenjem apsorbirana sva trenutno raspoloživa sredstva po ovom okvirnom sporazumu. Hvala.
Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Naime, koliko znam u prijašnjoj raspravi je bilo riječi o tome da se moglo aplicirati do 1. svibnja u svezi izgradnje ovih stanova ili to ostaje činjenica i dalje da se do 1. svibnja ili prema ovom zakonskom prijedlogu se mogu podnositi aplikacije i nadalje, do 1. svibnja ove godine.
Hoćete odgovoriti? Gospođa Mirela Stanić Popović, odgovor na repliku.
Za apliciranje za ovaj program za kategoriju bivših nositelja stanarskog prava izvan PPDS-a rok je bio otvoren i trajao je do 31. kolovoza 2013. godine. Ovaj program također obuhvaća i ostale korisnike sa PPDS-a. Za njih se primjenjuje Zakon o PPDS-u i rok zapravo ističe kroz koji dan, 31. ožujka ove godine.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Ali ćemo sada dati stanku jer su odbori u stanci do 15 sati, a onda će prvi na redu biti klub SDP-a i kolegica Melita Mulić.
Kolegice i kolege, nastavljamo sa radom. Na redu je u ime Kluba zastupnika SDP-a, Melita Mulić. Izvolite.
Zahvaljujem se potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana predstavnice, zamjeniče predstavnice, kolegice i kolege. Budući da se radi o međunarodnom ugovoru koji je u ime RH potpisao u prosincu prošle godine Nacionalni koordinator za Program stambenog zbrinjavanja, klub SDP-a će podržati prijedlog Zakona o potvrđivanju okvirnog sporazuma između RH i Razvojne banke Vijeća Europe u svezi s regionalnim programom stambenog zbrinjavanja, a kako bi postao dio unutarnjeg pravnog poretka i kako bismo mogli iskoristiti bespovratna sredstva za financiranje i realizaciju Nacionalnog programa stambenog zbrinjavanja. Već smo od predstavnice čuli da se radi o regionalnog programu koji je sastavni dio Sarajevskog procesa za izbjeglice i raseljene osobe, a cilj mu je pridonijeti rješavanju situacije dugotrajne raseljenosti najugroženijih izbjeglica i raseljenih osoba. Ovim regionalnim programom trebalo bi se zbrinuti 74 tisuće osoba ili 27 tisuća kućanstava, a njegov trošak se procjenjuje na oko 584 milijuna eura i to tijekom petogodišnjeg razdoblja. U travnju 2012. godine u Sarajevu održana je donatorska konferencija na kojoj su se Europska komisija koja u ovom slučaju predstavlja EU, Vlada SAD-a, Njemačka, Italija, Kraljevina Norveška, Švicarska Federacija, Kraljevina Danska, Turska, Luxembourg, Cipar, Češka, Rumunjska, Mađarska, Slovačka i bivša visoka povjerenica UN-a za izbjeglice gospođa Sadako Agata, obvezali dati doprinos regionalnom programu stambenog zbrinjavanja u ukupnom iznosu od 261 milijun eura. Tom prilikom u Sarajevu je prikupljeno i više od toga. U okviru ovog programa u RH predviđeno je stambeno zbrinuti 3541 obitelj, odnosno 829 osoba koje su smještene ili u Centrima organiziranog smještaja ili se nalazi u privatnom smještaju. Radi se o osobama koje su kategorizirane kao ugrožene izbjeglice, bivši nositelji stanarskog prava, ugroženi povratnici ili raseljene osobe. Planirana i potrebna sredstva su 119,7 milijuna eura od čega bi Nacionalni doprinos iznosio 25%, odnosno 29 milijuna eura, a projekti bi trebali biti provedeni do konca lipnja 2018. godine. RH su, dakle od trenutno prikupljenih sredstava na raspolaganju sredstva u visini od 10,9 milijuna eura. Jasno je da se ne radi niti o desetini potrebnih sredstava i mi smo svjesni činjenice da smo kao država članica EU postali od zemlje primateljice zemlja pružateljica međunarodne razmjerne pomoći, ali ja bih svejedno iskoristila i ovu priliku da se zahvalim donatorima na sudjelovanje u programu jer je to i postupak još uvijek koji je u tijeku. Kada je u pitanju naš Nacionalni program stambenog zbrinjavanja planirana je realizacija 4 projekta, dakle to je izgradnja višestambene zgrade u Korenici sa 29 stanova za bivše nositelje stanarskog prava, izgradnja 2 stambene zgrade u Kninu sa po 20 stanova, rekonstrukcija Doma za starije i nemoćne u Glini te kupnja stanova za 101 korisnika. Odabir korisnika izvršen je u suradnji sa UNHCR-om, a kada je u pitanju zbrinjavanje obitelji u Korenici među njima prevladavaju osobe starije životne dobi, umirovljenici, osobe s niskim mjesečnim primanjima koje na svoj dom čekaju 7 ili više godina. U Kninu se isto tako radi o osobama starije životne dobi, umirovljenicima, nezaposlenima te korisnicima socijalne pomoći od kojih je određeni dio živio u bungalovima u Golubiću ili u Prihvatnom centru Strmica. Iznimno važnim smatram i projekt rekonstrukcije Doma za starije i nemoćne u Glini jer s obzirom na to da su prognaničko izbjeglička naselja u postupku zatvaranja, a imajući u vidu i zdravstvenu strukturu korisnika tih naselja, potrebno je iznaći rješenje za osobe koje nisu u stanju zadovoljiti svoje osobne životne potrebe i zahtijevaju specifičan tretman i stalan nadzor. Kad je u pitanju četvrti projekt, odnosno kupnja stanova za 101 korisnika, podsjetit ću da i to samo kad su u pitanju bivši nositelji stanarskog prava, od početka provedbe stambenog zbrinjavanja 2001. godine do listopada prošle godine da je ukupno zaprimljeno 17 tisuća 779 zahtjeva za stambeno zbrinjavanje na i izvan područja posebne državne skrbi. S obzirom da je treći rok za podnošenje zahtjeva za stambeno zbrinjavanje izvan područja posebne državne skrbi istekao zadnjim danom kolovoza prošle godine, Državni ured za obnovu i stambeno zbrinjavanje evidentirao je ukupno 1207 novih zahtjeva. Što to zapravo znači? To zapravo znači da preko 4200 zahtjeva je u još različitim stupnjevima obrade. Ja bih rekla da je svaka sudbina individualna i svaka je muka pojedinačno teška, posebno kada nemate dom, neovisno o statusu, da li je netko, dakle izbjeglica, prognanik ili interno raseljena osoba. Ipak ja ću iskoristiti i ovu priliku te napomenuti da je trenutno u postupku donošenja rezolucija Parlamentarne skupštine Vijeća Europe kojom se poziva države članice, a izravno se referira i na RH na doosiguranje dostupnosti vlastitog doma onima koji su u kolektivnim smještajnim centrima. Iako sam svjesna da će se gubitkom izbjegličkog statusa otvoriti cijeli niz problema nakon 15 ili 20 godina takvog statusa i improviziranog života, pravo na adekvatni smještaj je jedno od temeljnih ljudskih prava. Kada govorimo o ovoj problematici naravno da osim što govorimo o ljudskim sudbinama, uvijek govorimo i o financijskim sredstvima koja koštaju Proračun RH i ja ću zapravo iskoristiti ovu priliku, napomenuti da je temeljem Zakona o obnovi RH do sada utrošila preko 2 milijarde i 200 milijuna eura proračunskih sredstava. Pred nama je još i rješavanje podnesenih zahtjeva bivših nositelja stanarskog prava kao i osoba, odnosno obitelji iz kolektivnih centara za što će nam biti potrebno preko 120 milijuna eura. Uzimajući u obzir potrebna financijska sredstva ali i svijest da je važno osigurati da svi u statusu prognanika i izbjeglica imaju pravo i slobodu izabrati gdje žele živjeti te da je važno osigurati pravo na dostojanstvo i smještaj ovaj okvirni sporazum s Razvojnom bankom vijeća Europe vidimo i kao jedan od koraka u postizanju tog cilja. I stoga će klub SDP-a podržati donošenje prijedloga ovoga zakona. Hvala.
Hvala i vama. U ime kluba SDSS-a Mile Horvat.
Zahvaljujem se potpredsjedniku Hrvatskoga sabora, gospođi predstojnici Državnog ureda sa suradnikom. Ja ću reći stanovište kluba SDSS-a o ovom zakonu. Zakonu o potvrđivanju Okvirnog sporazuma između Republike Hrvatske i Razvojne banke vijeća Europe vezano za Regionalni program stambenog zbrinjavanja. Mi tu stvar možemo analizirati na način da nomotehnički analiziramo ovaj sporazum i da konstatiramo da je to vrlo dobro urađen sporazum. Čak štoviše možemo imati i steći određena iskustva kako izgleda to kada nam se određena pravila igre stave kroz jedan sporazum a tako se to radi vjerojatno u subjektima Europske unije. Vidimo da je sve precizno definirano, da se vide međusobne obaveze, da se vide odnosi subordinacije, da se vidi praćenje projekata, kontrola projekata i sve to skupa tako treba da bude. I sa tog stanovništva ovo danas može biti jedno novo iskustvo. Međutim, kada se govori o stambenom zbrinjavanju tu treba onda … [[Govornik se ne razumije.]] suštinski i razgovarati o suštini, o meritumu problema, o samoj činjenici stambenog zbrinjavanja. Mi ovdje imamo kroz ovaj Sporazum mogućnost da određena bespovratna sredstva, udružena sredstva tako da kažem u regiji kroz instituciju banke, Razvojne banke se plasiraju u Republiku Hrvatsku kako bi se konačno privela kraju ova agonija određene kategorije hrvatskih građana koja se zove stambeno zbrinjavanje. Da li će to biti tako kao što je to u osnovi i predviđeno, da li će defacto to tako, i da se realizira ostaje da se vidi, ostaje da se vidi kojim će, kojom dinamikom će ta sredstva biti povlačena odnosno koliko ćemo mi biti spremni da kroz predstavljanje naših projekata i svu onu tehniku koja prati te projekte da realiziramo ovu sumu, ciljanu sumu koju smo tražili a to je tih nekakvih 119 milijuna eura. Hrvatska je jedna od četiri partnerske zemlje u tom zajedničkom programu, zajedno sa Bosnom, Hercegovino, Srbijom i Crnom Gorom. I ovdje je već rečeno, prethodnica je rekla ali se radi o vrlo velikom broju ljudskih sudbina, naime, radi se o rješavanju 27 hiljada raseljenih porodica što bi značilo negdje oko 74 hiljade ljudi, ljudskih sudbina. Ponavljam još jedanput. Zašto to kažem? Zato što mi često ovu temu stavljamo na stol i često ukazujemo da se ovaj problem ne može promatrati statistički, ne može se promatrati kao opterećenje za proračun, ne može se promatrati niti kao nekakva politička platforma za rješavanje nego se treba prije svega promatrati kao jedna socijalna kategorija, odnosno, prije bih rekao humanitarna kategorija, radi se o 70 hiljada ljudi koji još uvijek ne znaju gdje će trajno živjeti, gdje se će trajno nastaniti. Iz ovoga svega se vidi da je osnovna intencija ovog sporazuma jeste da se zajednički, da se provedu zajednički napori partnerskih zemalja, zemalja u okruženju pod pokroviteljstvom Međunarodne zajednice da potvrđuje se jedna opredijeljenost tih zemalja da se konačno privedu kraju, da se privede kraju iseljeništvo u regionu. Program je utemeljen na zajedničkoj Deklaraciji koju su potpisali ministri vanjskih poslova, partnerskih država u Beogradu 2011. godine znači ima međunarodnu težinu i verifikaciju. Program se sastoji od četiri nacionalna stambena programa i Bosne i Hercegovine, Hrvatske kao što je rečeno, Srbije i Crne Gore i program su podržali Europska unija, Vlada SAD-a, UNHCR i OESS. Prema tome, svi relevantni međunarodni faktori koji se bave već dugo godina ovom problematikom podržavaju ovaj program. Osnovan je i konačno osnovan je Fond regionalnog programa stambenog zbrinjavanja kojim upravlja Razvojna banka Vijeća Europske unije kroz koju će se određena donatorska sredstva plasirati državama za projekte u okviru svojih nacionalnih programa. Dakle, određen međunarodni okvir je postavljen, instituti su postavljeni, trebamo kao jedan osnovni alat u realizaciji svega ovoga i trebamo dakle početi to realizirati. Isto tako je bitno reći da su se trajna stambena rješenja, dakle osiguralo bi se za rješavanje, trajno rješavanje stambenih problema bi se osiguralo u petogodišnjem razdoblju od 2013. do 2017. godine predviđeno je ukupno negdje oko 583 milijuna eura. Po informacijama do sada je efektivno sakupljeno negdje oko 50% tih sredstava. Najveći dio sredstava 234 milijuna eura je donirala Europska unija a Vlada SAD-a je donirala negdje oko 10 milijuna te je naravno izrazila namjeru da nastavi sa dodjeljivanjem ovih sredstava za potrebe programa. Već je bilo rečeno ali nije loše za podsjetiti dakle tko bi se zbrinuo sa ovim projektima, sa ovim novcima, to su 14 hiljada osoba u BiH, to je u Crnoj Gori negdje oko 1100 izbjegličkih obitelji, to je u Srbiji 45000 osoba i u Hrvatskoj je to negdje oko 8529 osoba. To su osobe na koje bi se direktno odnosila sredstva ovog okvirnog sporazuma. Tokom pripreme programa Republika Hrvatska je planirala osigurati trajna stambena rješenja za 3500 obitelji što ukupno znači negdje oko 8500 osoba bi se u Republici Hrvatskoj na ovaj način riješilo i za to je bilo predviđeno kao što je već rečeno i 119 milijuna eura. Međutim, ono što mi trebamo znati jeste da je de facto dosad moguće doći do nekakvih 11 milijuna eura za realizaciju ovih programa i to se uglavnom radi o već spomenuta četiri programa. Stambeni objekti u Korenici 29 stanova, Kninu 40, Dom za starije u Glini i kupnja 101 stan na i izvan PPDS-a za bivše nositelje stanarskog prava. Prema tome, to je svega 10% sredstava koje mi očekujemo da ćemo u ovom ciljanom razdoblju realizirati. Da li ćemo ih realizirati vjerojatno će zavisiti od toga koliko budemo bili spremni i koliko budemo kao podlogu mogli da pripremimo projektnih dokumentacija. Ovo jeste očekivan novac, ciljana veličina, međutim da bi se to realiziralo mora se niz tehničkih predradnji odraditi kako bi se ovaj novac mogao dobiti kao bespovratan novac u Republici Hrvatskoj. Dakle ako ćemo dobiti svega 10 milijuna, a 10 milijuna eura sad i kupiti 101 stan kao regionalna komponenta, a istovremeno smo oko proračuna vodili rasprave i konstatirali smo da smo u proračunu osigurali svega nekakvih 10-11 milijuna kuna za kupovinu 20-tak stanova, a kao nacionalna komponenta stambenog zbrinjavanja onda vidimo da ćemo ove godine pod najidealnijim uvjetima ostvariti kupovinu svega 100 i nešto stambenih jedinica, zajedno sa tom regionalnom komponentom. I to nije čak ni 50% onoga što bi mi trebali obezbjediti, kupiti stanova jer imamo preko 300 pozitivno riješenih zahtjeva i na to smo ukazivali i kod samoga proračuna. Prema tome, ovo je dobrodošla stvar ali mislim da cijela stvar ipak ide nekakvim svojim sporijim tokom. Ono što bih ja ovdje još htio reći jeste, prvi puta sad imamo priliku da se predstavlja Državi ured za stambeno zbrinjavanje sa ljudima koji su na čelu. Oni su tek počeli raditi i jasno je da imaju određenih problema, što je sasvim normalno. Jasno je da su imali i kadrovskih i posebno bih tu apostrofirao i dvije vrste problema. Posebno bih apostrofirao financijske probleme. Mi kod rada Državnog ureda nemojmo zaboraviti da smo u prvom proračunu skinuli 85 milijuna kuna sa pozicije toga državnog ureda. U drugom rebalansu smo skinuli još 33 milijuna kuna i onda očekujemo da državni ured radi punim kapacitetom, odnosno da ured za stambeno zbrinjavanje radi punim kapacitetom i da završava posao odnosno završava sve ono što dosad u ovom periodu nije bilo završeno. Ovdje moram reći da čuveno poglavlje 23 kada smo davali suglasnost, kada smo davali nekakvu vrstu načelne suglasnosti rekli da, da, poglavlje 23-Pravosuđe i ljudska prava jesu ispunjeni, onda smo se vodili i sa mišlju da naravno nitko ne treba biti taj tko će zaustavljati postupak ulaska Hrvatske u Europsku uniju, a najmanje to treba biti naša nacionalna manjina. Ali smo isto tako vjerovali da će u društvu postojati dovoljno senzibiliteta da se ovi poslovi završe što prije, odnosno da se omogući da se ljudima vrate stanovi, da se ljudima vrati struja, da se ljudima obnove kuće. To se naravno nije desilo. Vidimo da u cijeloj toj stvari imamo čak jednu regresiju sredstava. Mi to možemo tumačiti i kao regresiju političke volje da se ovaj postupak završi. Jer zašto to kažem? Korisnici cijelog ovog projekta okvirnog sporazuma trebaju biti i dalje nekakve 42 obitelji koje se nalaze u centrima kolektivnog smještaja, 307 obitelji koje su izbjeglice, 2747 kućanstava definirani kao ranjivi povratnici bez dugotrajnog rješenja za smještaj, 245 kućanstava u kategoriji raseljenih osoba itd., itd. Prema tome, ovdje se ne radi o matematičkim brojkama nego se radi ponavljam opet, o vrlo teškim ljudskim sudbinama koje baš ne vide nekakvo rješenje svoga problema u skoro vrijeme, a ne vidimo ga ni mi. Isto tako ću ovdje reći da je kod funkcioniranja državnog ureda koji je osnovni ključni faktor i za provođenje ovog regionalnog programa u Republici Hrvatskoj je Državni ured za stambeno zbrinjavanje, dakle je i određena normativna neujednačenost koju isto tako moramo doraditi i u skoro vrijeme moramo tu stvar urediti da se ne bi desilo da državni uredi, uredi državne uprave po županijama različito tumače određene životne situacije, različito primjenjuju određene propise. Mislimo da ovdje fali i uredbi Vlade i dodatnih uputstava i dodatnih instrukcija kako bi se ta stvar u uredima državne uprave po županijama jedinstveno provodila. Nemojmo dovesti u situaciju da ljudi korisnici koji sad kad se sastavljaju nove liste prioriteta za stambeno zbrinjavanje u ovoj godini se tjeraju da donose svježe dokumente, svježe potvrde ne starije od 6 mjeseci, nemojmo te ljude stare, nemojmo te ljude kojima 100 kuna puno znači tjerati da idu po sudovima, donose uvjerenja, da idu po Poreskoj upravi itd. Imamo centraliziran, umrežen elektronski sustav zašto to ne bi uredi državne uprave radili po službenoj dužnosti. Zašto maltretiramo te ljude i tako ponovo ako dođu ponovo u priliku odnosno u situaciju da iduće godine dopunjavaju svoje zahtjeve pošto neće biti realizirani ove godine. Dakle, nepotrebno smo izbirokratizirali cijeli taj posao. Mi smo na tu činjenicu ukazivali kad se govorilo o raspravi iz zakona i rekli smo da će na terenu u praksi doći do ovoga problema. Osim toga, može se konstatirati formalno pravno da je takvo pravno nesuglasje i u nesuglasju sa višim pravnim aktom a to je aktom i zakonom o upravnom postupku. Treba ga malo proučiti, pa vidjeti da ne možemo ljude tjerati da na ovakav način dokazuju nešto što su jedanput dokazali. I još jedna stvar o kojoj bih ovdje rekao na kraju, a to je o kojoj se malo priča, a to su stvari koje ljude zanimaju, koje ljude muče, a to su otkupne cijene stanova. Spora prodaja stanova je na području posebne državne skrbi jer se čekaju mišljenje za pojedina rješenja, dugo se čekaju mišljenja i DUDI-a i DORH-a po županijama. Izvan PPDS-a otkupljeno je izuzetno mali broj stanova. Ja neću sad da ne pogriješim reći da je to dva, pet ili deset stanova, mali broj stanova jer se očekivala, dugo se očekivala odluka Vlade koja će tu cijelu stvar urediti. Prema tome, na kraju mi ćemo u svakom slučaju podržati ovaj zakon. Mislimo da je ovo dobar put da se tim donatorskim sredstvima kompenzira velik manjak, velik deficit aktivnosti koje smo mi kao društvo do sad trebali uraditi. Ali isto tako mislim da se moramo pripremiti [[Upadica Batinić: Vrijeme kolega.]] za povlačenje, tehnički pripremiti za povlačenje ovih ozbiljnih sredstava.
Hvala. Imamo dvije replike. Branko Kutija, izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Kolega Horvat spominjali ste prošlogodišnji rebalans i oduzimanje sredstava odnosno kazali ste da je to razlog zbog nefunkcioniranja ureda koji se formirao u svibnju mjesecu. Uzmimo da je to tako, ali promotrimo i period od kraja 2011. do formiranja Državnog ureda za obnovu i stambeno zbrinjavanje i vidite koliko je kroz bivše Ministarstvo regionalnog razvoja izdano rješenja do travnja 2013. godine. Znate koliko? 181 rješenje. Ako imate 10000 zahtjeva prostom matematičkom operacijom podijelite to sa 181 izdanim rješenjem i znate do kojeg broja dođete, odnosno koliko će godina trebati samo za izdavanje rješenja? 83 godine. Znači 83 godine će trebati da se izdaju samo rješenja, a ne govorimo o trajnom stambenom zbrinjavanju.
Hvala. Odgovor.
Zahvaljujem se kolega Kutija. Vi ste tu sad dali neke podatke koje ja nisam izračunao. Vjerojatno ste vi tu u pravu. To samo govori nešto, govori da smo trebali prije formirati ovaj Ured za stambeno zbrinjavanje, da smo to trebali prije definisati na način kao što je to sad urađeno. Ali mu moramo onda osigurati sve nužne elemente a to je novac, to su sredstva za rad, sredstva za ono što taj ured treba da uradi. Da smo se i prije toga, dakle i prije 2011. bavili više statistikom nego konkretnim stvarima govori i činjenica da kad smo govorili u kontekstu poglavlja XXIII. pa smo rekli da, da, poglavlje je zatvoreno. Ova priča je završena, jer mi smo izdali hiljadu 200 rješenja. Izdali smo hiljadu 200 rješenja, ali nismo obezbijedili toliko stambenih jedinica. I onda smo rekli Europi, da evo mi smo to uradili, oni će biti zbrinuti i kako onda tako i sad. Dakle i ona Vlada se bavila administrativnim prikazivanjem ovog krupnog problema kao što se uglavnom bavimo i danas, nema posebne razlike.
Hvala. Boro Grubišić, replika. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Horvat, govorili ste o onim, o dokumentaciji koju je potrebno da kažem obnoviti ili koju je potrebno donijeti, a da nije starija od 6 mjeseci. Odlično pitanje, jer upravo ovih dana se završava rok koji je dat za one koji traže obnovu, izgradnju kuća na području od posebne državne skrbi. I među ostalim je i dokument ili upitnik u kojem moraju navesti kada su prvi put podnijeli zahtjev za obnovu kuća. Jučer sam bio u MUP-u zbog oružnog lista pa sam sreo jednog čovjeka sa mladićem koji je položio vozački ispit i kaže da mu ne važi, ne može izvaditi vozačku dozvolu zato što mu je liječničko uvjerenje, a ima 18 godina i pol starije od 6 mjeseci. Pa što može bit mladiću od 18 godina u roku od pola godine da mora vaditi ponovno liječničko uvjerenje, dati 420 ili 430 kuna kako bi on dokazao da je zdrav i dobio vozačku dozvolu. Ovo je, dakle by the way, ali je slična situacija sa ovim dokumentima koji ne smiju biti stariji od šest mjeseci. Zaista je smiješno, zapravo žalosno je.
Hvala. Odgovor kolega Horvat.
Zahvaljujem se. Kolega Grubišiću, dakle mi smo kad smo raspravljali o osnovnom zakonu vezano za ovu problematiku ukazali, mislim da smo čak i sa amandmanom išli gdje smo tražili da se liste koje su formirane i koje su na snazi takve i prihvate, odnosno da se ne moraju dopunjavati. Tad nam je rečeno ne, ne to će biti povoljnija situacija za korisnike, odnosno za te jadnike koji 10 godina stalno čekaju rješenje svog stambenog problema pa nikako da dođu na red. Međutim, šta se desilo? Desilo se da oni sad pod onim dopunjavate podatke imaju veći problem nego kad su sakupljali osnovne podatke. Osim toga, potpuno ste u pravu. Stvar je toliko izbirokratizirana da svaka ta radnja košta i ti ljudi jednostavno, jednostavno su stavljeni u situaciju da za 4, 5 nekakvih novih papira moraju dati pristojne novce, moraju negdje otići, moraju, imaju velike troškove a nitko im ne garantira da će te godine oni biti ti sretnici koji će dobiti stanove. Iduće godine ponovno moraju istu stvar ponoviti jer se traže podaci koji nisu stariji od 6 mjeseci. To naravno nije krivica Ureda za stambeno zbrinjavanje, mi smo ovdje kao zakonodavno tijelo na taj način postavili koncept. Dakle, mi smo takve propise izglasali i mi smo takva pravila igre odredili. I oni se sad samo moraju ponašati onako kao što smo mi to rekli. Dakle, često neke stvari donosimo, a daleko su od situacije u realnom životu.
Zahvaljujem. U ime kluba Nacionalnih manjina Dragan Crnogorac. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče, predstavnice i zamjeniče državnog ureda, poštovani kolege i kolegice. Klub Nacionalnih manjina u Saboru RH će podržati prijedlog Zakona o potvrđivanju Okvirnog sporazuma između Republike Hrvatske i Razvojne banke Vijeća Europe u vezi sa regionalnim programom stambenog zbrinjavanja. Prije svega zato što većina osoba koje će se riješiti ovim okvirnim sporazumom, odnosno regionalnim programom su državljani upravo RH. Mi trebamo da budemo zahvalni na ovom vidu pomoći da riješimo probleme koje imamo kada kroz niz godina koji su iza nas nismo uspjeli riješiti ovaj problem sami. Što se tiče samog programa bitno je reći u početku da kao posljedica oružanih sukoba iz '90-ih godina više od 3 milijuna ljudi je raseljeno unutar i izvan granica 4 zemlje obuhvaćenih ovim programom. Napori naših država kao i potpora međunarodne zajednice bili su ključni u omogućavanju većini raseljenih ili da se vrate domovima ili da pronađu druga trajna rješenja. Međutim, veliki broj ljudi i dalje je raseljen u cijelom regionu. Republika Hrvatska pitanja zbrinjavanja i prava na dom je temeljila prije svega na svom Ustavu i Ustavnom zakonu o pravima nacionalnih manjina te Akcijskom planu za provođenje tog Ustavnog zakona ali isto tako i drugim zakonima kao što je Zakon o područjima od posebne državne skrbi. Iako su u samom početku mnoge nevladine organizacije govorile da pogotovo pitanje stanarskog prava ne može biti zamijenjeno pitanjem prava kroz stambeno zbrinjavanje a naročito veliki broj udruga i nevladinih organizacija je isticalo da je nužno da se primjeni aneks G Sporazuma o sukcesiji o priznavanju, zaštititi i vraćanju imovine nesumnjivo da su velika sredstva uložena u obnovu, doneseni su programi, omogućene potpore, no sve te mjere nisu dale dovoljno dobar rezultat. Područja pogođena ratom tzv. područja od posebne državne skrbi i dalje su potpuno nerazvijena i moraju dobivati pomoć države. Prema svojevrsnim procjenama OESS-a u Hrvatskoj je tokom i neposredno nakon rata oduzeto oko 30 000 stanova odnosno stanarskih prava. Za razliku od drugih država bivše SFRJ u Hrvatskoj stanarsko pravo nije priznato kao oblik vlasništva nego je uveden institut stambenog zbrinjavanja za više kategorija stanovništva pa i za izbjegle koji se namjeravaju vratiti u RH. Stambeno zbrinjavanje ima niz nepovoljnih elemenata. Procedura je dugotrajna, kompleksna, redovito se dobivaju stanovi znatno manji od prijašnjih, a neki od uvjeta ili metoda dodjeljivanja su doslovno diskriminacijski ali ipak oni su od strane srpskih predstavnika prihvaćeni kao program koji će barem u nekoj mjeri ispraviti štetu i pridonijeti povratku. Kao što sam i rekao da bi riješili dugotrajnu raseljeničku situacije partnerske zemlje zajedno su sa međunarodnom zajednicom pokrenule regionalnu inicijativu u cilju osiguranja dobrovoljnog povratka, reintegracije ili lokalne integracije izbjeglica … [[Govornik se ne razumije.]] raseljenih osoba. Pozivajući se na načela utvrđena u Sarajevskoj deklaraciji od 31.01.2005. koja su dodatno razrađena u beogradskom zajedničkom saopćenju od 25.03.2010. ministri vanjskih poslova okupili su se ponovno prošle godine i potpisali zajedničku deklaraciju kojom su ponovno potvrdili svoju predanost osiguravanju neophodne političke, materijalne, pravne, socijalne i druge pomoći potrebne za okončanje dugotrajnog raseljenja u regionu. U sklopu ove regionalne inicijative partnerske zemlje su razvile zajednički regionalni višegodišnji program trajnih rješavanja za izbjeglice i interno raseljene osobe koje je sastavni dio potpisane zajedničke ministarske deklaracije, a čiji je cilj sveobuhvatni doprinos završetku dugotrajne raseljeničke situacije u partnerskim zemljama uz pružanje trajnih i održivih stambenih rješenja. Uz potpuno poštivanje prava izbjeglica i interno raseljenih osoba i obostranu obavezu da usko surađuju i usklađuju aktivnosti kako bi se osigurala trajna rješenja bilo kroz dobrovoljni povratak i reintegraciju ili lokalnu integraciju. Kao što smo i čuli ovaj regionalni stambeni program će obuhvatiti 74 000 osoba ili 27 000 domaćinstava. Što se tiče RH 3541 domaćinstvo i 8529 osoba koje će se zbrinuti u RH. Ostale će biti zbrinute u Srbiji, Crnoj Gori i BiH. Ni dosada RH nije ništa sprečavalo da riješi problem izbjeglica i prognanih no međutim mi nismo bili zadovoljni tempom i zato snažno podržavamo ovaj program i pomoć koja će biti pružena izbjeglicama, interno naseljenim i prognanicima i mislimo da pošto ne postoji neki drugi alternativni mogući kojim se mogu riješiti problemi ovih ljudi ovo je svakako najbolje od do sada ponuđenog. Kao što znate, kroz donatorske konferencije dakle bit će sakupljeno negdje oko 500 milijuna eura za potporu ovome programu. Do sada je prikupljeno nešto više od 260 milijuna eura, što se tiče RH, RH bi u ovom petogodišnjem programu dakle koji bi trebao završiti do početka 2018. trebalo zajedno sa našim sredstvima dakle sredstvima nacionalne participacije biti realizirano odnosno utrošeno nešto manje ispod 120 milijuna eura. No međutim, kao što sam već i spomenuo mi smo imali i do sada način na koji smo preko dakle Zakona o PPDS-u ili nekih drugih zakona rješavali pitanja izbjeglih, raseljenih i prognanih osoba no međutim ja bih samo istakao samo jednu stvar. Ovdje smo čuli iz prošlosti kako je to bilo i nije bio ovaj državni ured oformljen nego da je teško da je preko Ministarstva regionalnog razvoja. Ja bih samo rekao da i ovome rebalansu je smanjeno na stavci obnova, izgradnja u ratu oštećenih stambenih jedinica za 21 376 hiljada kuna. Ovo su stvari koje se dovoljno dosta često ne spominju ovdje u Hrvatskom saboru nažalost ali ono što je za nas još poraznije u tome jest da iduće godine će biti 20 godina od završetka da tako kažem svih ratnih dešavanja u RH. I ja ću na kraju da podsjetim da normalno pošto je ovdje bilo spomenuto u jednoj raspravi status izbjeglica. Dakle postoji međunarodno pravni zaštite tražitelja azila i izbjeglica koje je UN donio kroz svoju Konvenciju o statusu izbjeglica iz 51.godine. Tada je oformljen, dakle uređen je ured u UNHCR-a koji treba da se bavi pitanjima i kao što je to istakao visoki komesar za izbjeglice odnosno gospodin Antonio Guteraš, taj ured će postojati sve dok se ne riješi pitanje izbjeglica. UNHCR ima dužnost nadzora nad primjenom konvencije, praćenja postupka utvrđivanja statusa izbjeglice i intervencija pred nadležnim tijelima. Međunarodna zaštita uključuje zaštićena temeljna ljudska prava, svaku zabranu protjerivanja i vraćanja a ono što vjerojatno RH kao članica ili potpisnica ove konvencije vjerojatno ima stajalište da više nema ugroze da tako kažem života ili slobodna zbog rasne, vjerske ili nacionalne pripadnosti bi trebalo doći do gašenja da ne kažem statusa izbjeglica nekim osobama koje to još uvijek imaju. No međutim UNHCR-a je da zaštiti izbjeglice, da se pronađu trajna rješenja za njihove probleme i u tu svrhu visoki komesar UNHCR-a Antonio Guteraš nije prihvatio prijedlog Hrvatske da se oduzme status izbjeglica ljudima prognanim od 91.-95. U tu svrhu više nevladinih organizacija ali vanjskih institucija se obratilo sa sljedećim dopisom. Dakle, u posljednjih više od godinu dana traži se ili najavljuje ukidanje izbjegličkog statusa Srbima koji su u ratnom razdoblju od 91-95. izbjegli iz RH u Republiku Srbiju i druge zemlje bivše Jugoslavije, smatramo svojom obavezom podsjetiti da je rješavanje preostalih pitanja povratka izbjeglica, ostala obaveza prema članku 36. Aneksu 7. pristupnog ugovora RH EU i vjerujemo u to da smo svi suglasni kako administrativno brisanje statusa izbjeglica ne može biti način na koji se preuzete obaveze mogu ispunjavati. Smatramo da odluka koja bi udovoljila ovoj vrsti traženja ne bi doprinijela poboljšavanju položaja izbjeglica i rješavanju njihovih statusa već bi suprotno tome pogoršala njihov položaj i išla na ruku politikama koje su decenijama onemogućavale i otežavale povratak. Kao neformalnom inicijatoru i višegodišnjem zagovorniku prvo nam pada na pamet da bi regionalni stambeni program o kojemu danas govorimo, koji je predstavljen u svijetu kao uspješan model trajnog rješavanja posljedica ratnih zbivanja mogao biti doveden u pitanje već na počecima svoje primjene. Administrativnim zatvaranjem izbjegličkog poglavlja moglo bi se dovesti u pitanje ostvarivanje njegovog cilja a gotovo je sigurno da bi zamro interes donatora da osiguravanju potrebna sredstva. To bi uzrokovale reakcije država regionalnih partnera u pravcu smanjivanja sredstava predviđenih za podršku održivom povratku integraciji. Na kraju to bi kod država partera uzrokovalo ako ne gubljenje onda značajno slabljenje obaveza da se riješe preostala neriješena pitanja. Nažalost okolnosti u RH nisu se promijenili nabolje od njena ulaska u EU. Naprotiv, uvjeti za povratak znatno su pogoršani, iako je nastavak programa stabilnog zbrinjavanja bio uvjet Hrvatske za zatvaranje poglavlja 23 taj program je gotovo zamro. Dodijeljeno je samo 80 stanova u 2013. godini, a u proračunu za ovu godinu, kao što sam i rekao, u jednoj stavci, ali recimo ja ću podsjetiti da recimo stavka APN-a je predviđena samo sa 10 milijuna kuna što znači ajmo reći neku … kupnju 20-ak stanova u ovoj godini. Isto tako SIO program, program …, de facto više ne postoji. Proces povratka imovine teško je kompromitiran obavezom vlasnika da nadoknade milijunski iznos za neovlaštena ulaganja privremenih korisnika njihove imovine. I dalje se primjenjuje etnički kriterij u suđenju za ratne zločine i osigurava se nepristranost i pravičnost umjesto da se povećava zapošljavanje Srba u Državnoj upravi, pravosuđu i policiji je smanjen. Zbog svega ovoga molimo da RH ne ukida izbjeglički status jer će tako teško povrijediti njihovo pravo, pravo izbjeglica na povratak kojim … uskraćeno i kojim sada ne bi smjelo biti uskraćeno administrativnim brisanjem izbjegličkog statusa. Sa ulaskom RH u EU to je izbjegličko pitanje postalo dio zajedničke obaveze i njegovo eventualno rješavanje administrativnim brisanjem umjesto aktivnom politikom povratka trajno bi i teško kompromitiralo nosioce ove obaveze. I na kraju ja osobno smatram da je ovo jedan novi momenat i drago mi je što je došlo do ovoga da RH je, da kažem, prednjači u ovome poslu u odnosu na druge zemlje partnere i koliko imam saznanja jedino smo mi došli u ovom procesu do ovoga stadiuma, de facto da već možemo polako primjenjivati ovaj potpisani sporazum. Hvala.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Crnogorac, rekli ste da je Hrvatska, da kažem u neku ruku u ovom programu poodmakla u odnosu na ostale Republike bivše države. Naime, ovdje piše na stranici 2 da je kroz ovaj program stambenog zbrinjavanja se planira zbrinuti 3541 obitelj, odnosno 8, a to se odnosi na 8500 osoba, što je kada podijelimo sa brojem obitelji oko 34 tisuće eura po jednom kućanstvu, po jednoj obitelji, dakle, oko 260 tisuća kuna. Kada gledamo tablicu populacije, korisnika po kategoriji i državi, onda vidimo da je u RH, dakle upravo 3541 kućanstvo, u BiH koja je doživjela, ajde možemo reći zaista velike ratne strahote, raseljavanja i sve ostalo, 5400, a u Republici Srbiji 16 tisuća 780 kućanstava što je broj koji je, ne znam, neću reći nesrazmjeran ili dalo bi se o tome komentirati. Ono što mene posebno smeta, a vi to niste naveli je slabo medijsko, dakle medijsko, slabo medijsko praćenje ovih zakonskih propisa kako bi se onima koji najvjerojatnije imaju vrlo male mogućnosti informacija i saznanja o ovim zakonskim propisima objasnilo putem javnih medija, elektronskih medija, televizije, to se nigdje ne vidi. Dakle, ima onih koji će iz tog neznanja i zakasniti i neće biti na vrijeme … svoje zahtjeve. To znate i sami.
Hvala. Odgovor kolega Crnogorac. Izvolite.
Pa ja ću krenuti od ovog drugoga, ja se apsolutno slažem s vama. Nije to ništa ni sramota, nije to ništa ni stid, trebalo se ljudima objasniti, ja znam na čega ste vi plagirali, datum je 31.03. kao i svake godine, kao što je to i sada za koji dan ističe taj rok, trebalo je, ja mislim da možda čak i treba produžiti u ovoj godini kako bi jednostavno ljude dodatno informirali i ukazali što je njihova obaveza, što moraju napraviti. Dakle, ja mislim da će se vjerojatno, postojat će neka kritična masa koja nije i znala za ove informacije, tržit će se vjerojatno produljenje ovoga roka. To je prva stvar. Druga stvar, ja pretpostavljam da ste plagirali na taj odnos broja domaćinstava koji će biti riješeni po ove četiri države, sada normalno samostane države i da najviše to u Republici Srbiji, ali kao što sam ja rekao na početku svog izlaganja, ja pretpostavljam da je najviše, da su to u najvećem dijelu države RH, dakle u ovom ukupnom programu. Dakle vi ako ste čitali, vidite tu da za Crnu Goru imaju neke interne … itd., ali u ovome slučaju ovdje se radi o osobama nažalost koje kroz evo 20 godina nisu uspjeli da se vrate u RH te su izrazili želju da ostanu u tim državama gdje sada trenutno, gdje trenutno prebivaju tako da je plan vjerojatno po njihovim, iskazu njihovog interesa, tako da ja mislim da je to jedini razlog što je broj obitelji koji će biti riješen u ovim državama upravo ovaj koji sam vam ja sada naveo.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a, Dražen Đurović. Izvolite.
Evo, poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predstavnici predlagatelja i zastupnice i zastupnici. Prethodnici su rekli već dosta o ovom pa nema smisla da previše ponavljam faktografiju koja se tiče ovog regionalnog programa no mislim da ono što zapravo treba naglasiti posebno u svijetlu rasprave prethodnika to je da je RH učinila nemjerljivo puno glede i povratka i prognanika, izbjeglica i obnove kuća, stambenog zbrinjavanja, vraćanje života, infrastrukture i svega, napravila je nemjerljivo puno u odnosu na svoju gospodarsku i ekonomsku snagu u proteklim godinama i mislim da su tu činjenicu manje-više prepoznali svi relevantni promatrači ili sudionici tog procesa. I kao što je kolegica Mulić spomenula preko 2 milijarde eura je u taj proces izravno RH samo uložila, jedna mala država sa nevelikim proračunom. I RH u pravilu ili u najvećoj mjeri ili posebno s godinama kako odmicao rat zaista je pokazala jednu vrlo visoku razinu bez obzira o tome tko je bio na vlasti u kojoj fazi, vrlo visoku razinu nekakve socijalne društvene pravednosti i zaista ravnopravno i podjednako pristupala svim izbjeglicama i prognanicima bez obzira da li su se nalazili na strani agresora ili na strani onih koji su branili RH, da li su bili pripadnici neovisno kojeg naroda. I mislim da rijetko tko može danas 2014.godine tvrditi da RH u tom procesu obnove vraćanja života, vraćanja povratnika, prognanika, izbjeglica bila selektivna, nepravedna ili da se ponašala nejednako, kažem bez obzira i prema onima koji su branili Hrvatsku i sudjelovali u njenoj obrani ili prema onima koji su napadali Hrvatsku i sudjelovali u agresiji na RH. Kada je riječ o ovom regionalnom programu stambenog zbrinjavanja kao jednom međunarodnom projektu uzimajući u obzir da on tehnički djeluje dosta dobro razrađen, međutim ona financijska osnova na način kako je definirana mi smatramo da je RH tu vrlo loše ispregovarala i preuzela financijsko nemjerljivo veće obveze od drugih država koje su uključene u isti taj proces, a da je s druge strane dobila nemjerljivo manje sredstava u odnosu na druge države. Posebnu tu treba uzeti u obzir Republiku Srbiju i činjenicu da Republika Srbija sudjeluje s vlastitim sredstvima sa 10%, RH sa 25% vlastitih sredstava sudjeluje u tom programu. Dakle da Republika Srbija dobija 300 milijuna kuna, a da zato sudjeluje sa 33 milijuna kuna u tom programu, a da RH dobiva 90 milijuna i da sudjeluje sa 30 milijuna kuna u tom programu. Dakle eura ispričavam se eura, sve se odnosi na eure. Također kada je riječ o dinamici vremenskoj i tu je Srbija na bolji način rasporedila dinamiku jedino je Hrvatska koja očito toliko u gospodarskom rastu i ekspanziji da nema nikakvih problema da u tri godine po jednu trećinu tih sredstava isplati, već u prve tri godine. znači planirano u svakoj godini pod 10 milijuna eura, dok Srbija primjerice u prvoj godini isplaćuje 10%, pa 25, 25, pa 25 i 14% jedino očito Hrvatska je tako zemlja jakih financijskih resursa da može bez problema te preuzete obveze rješavati u tri godine isplatom po trećinu ciljanih sredstava, dakle oko 10 milijuna eura godišnje. Naravno da tome nije tako, ja bi u ovom slučaju tražio dodatno obrazloženje zašto je u ovako nepovoljnom omjeru ispregovaran udio Hrvatske u odnosu na druge države nacionalnih sredstava s kojima RH sudjeluje u tom programu u odnosu na druge tri države koje u tom programu također sudjeluju. Koji su učinci konačnog tog procesa ili kada sam rekao da RH zaista učinila puno u financijskom smislu, sagrađeni su deseci i deseci tisuća kuća u Hrvatskoj bez obzira tko ih srušio. Ali što se danas događa sa tim kućama i sa tim naseljima i tko danas živi u tim silnim naseljima i selima koja su u obnovi u ovih 15, 20 godina obnovljena? Pa svatko tko ima prilike i vremena može se pred večer provozati po istočnoj Slavoniji po zapadnoj Slavoniji po Banovini i Kordunu i vidjet će da imamo na stotine praznih sela, da imamo na desetke tisuća praznih kuća, da smo gradili kuće u kojima nitko ne živi, ali nitko. Ja ne znam ni koje su to kuće ni čije su to kuće, ni zašto nitko u njima ne živi ali svi znamo da nitko u njima ne živi. I da smo potrošili stotine milijuna eura u kuće u kojima nema nikoga. Gradili smo ih na način da ih gradimo od cigle da nijedna nije završena, da u pravilu nijedna nema fasadu, da stoje prazne i da oko njih raste drača. Da li nama trebaju prognanici i izbjeglice? Da, nama trebaju prognanici i izbjeglice i svi oni ljudi koji se mogu vratiti u RH dobro je da se vrate, posebno onih mlađih dobnih skupina koji mogu sudjelovati dalje u izgradnji ovog hrvatskog društva, ovog društva koje populacijski i ovako i onako odumire. I naravno da nam trebaju i bilo bi dobro da se vrate posebno svi oni koji mogu sudjelovati. Ako nismo naučili iz ovih proteklih 20 godina da obnova kuća bez obnova života, obnova tvornica, radnih mjesta ništa ne predstavlja i sada ponovo idemo s još jednim programom u kojem ćemo mi evo ponovo 30 milijuna eura dati da se još grade neke kuće za neke ljude. Ja zaista ne znam, i napraviti ćemo mi sve te kuće u svim ovim godinama pa ćemo imati još 10 ili 15 tisuća novih praznih kuća sazidanih od blokova koje su zarasle u draču po selima istočne, zapadne Slavonije, Banovine i Korduna. I ako su to naši društveni ciljevi, evo onda ćemo ih i ostvariti kroz ovaj program. Ali mislim da mi nismo zapravo pogodili one ciljeve koje je trebalo. A valjda su ciljevi bili da se život vrati i da ljudi zaista nastave živjeti. Ali život se u dobroj mjeri na te prostore nije uspio vratiti. I s druge strane ono što ja ne razumijem, s jedne strane imamo desetke tisuća raznih zahtjeva po raznim osnovama, da li stradalnika, ovih, onih, povratnika, izbjeglica, ugroženih skupina i slično koje trebaju stambena zbrinjavanja. S druge strane imamo podatke o tome da imamo stotine tisuća praznih stambenih jedinica, da smo preopterećenih vlasništvom, da imamo enorman broj stambenih objekata po stanovniku. I što se onda tu sve zajedno događa? Zar svako samo u jednom svom segmentu nešto čini a u drugom segmentu kako nam Bog da. Imamo li mi uopće neku svoju zamišljenu nacionalnu politiku o svom problemu nekretnina. I da li ti ljudi sutra i u ovim praznim kućama kojih ima Bog dragi zna koliko mogu očekivati dogodine ili preko godine poreze na nekretnine? Jer to su sada novopečeni bogataši koji sada imaju kuće u Hrvatskoj, nekretnine, oni razvijaju nekretninski biznis. Hoću reći i ovaj plan kao i ona prethodna politika je na tragu zapravo sustavnog ajmo graditi kuće, ajmo graditi kuće, ajmo graditi kuće. Da li će se, neće li se, kako će se vratiti ljudi, to je manji problem. Da li će, neće li se vratiti život u te prostore, to je manji problem. Hoće li ta naselja, sela gradovi preživjeti, hoće li se tu pokrenuti život. Tu činjenicu i taj problem zapravo ni jedan naš nacionalni program, regionalni program i bilo kakav drugi program nije zapravo niti osmislio niti ponudio odgovore kako zapravo da u tom zaista pokrenemo život u Hrvatskoj. Hvala.
Branko Kutija, replika.
Zahvaljujem se gospođo potpredsjednice. Kolega Đurović, govorili ste o tome da je Hrvatska napravila nemjerljivo puno za obnovu prognanika i izbjeglica. S vama se apsolutno slažem i to me vraća u vrijeme iza oluje, znači po završetku Domovinskog rata na upravu koja se zvala unutar Ministarstva obnove Uprava za obnovu koju je vodio dr. Ljudevit Herceg. Znači sa manje od 30 ljudi vodili su računa i provodili postupke za obnovu svih razrušenih objekata u Republici Hrvatskoj za socijalnu infrastrukturu, za komunalnu infrastrukturu, za obnovu sakralnih objekata itd.. Pogledajte koliki je administrativni aparat danas u Republici Hrvatskoj, koliko je u prošlom sazivu odnosno u ministarstvu dok nije formiran Državni ured za obnovu i stambeno zbrinjavanje djelatnika radilo na tome, koliko je bilo pomoćnika, zamjenika itd.. Znači imamo neefikasnu upravu, to je činjenica. I zato se izdaje premali broj rješenja koje sam prije spomenuo za obnovu i stambeno zbrinjavanje. Isto tako ste govorili o praznim kućama. Znači sa zadnjim izmjenama Zakona o području od posebne državne skrbi ukinut je jedan članak koji je govorio da je obaveza vlasnika kuće čija kuća je obnovljena da se useli po obnovi u roku od 30 dana. Da li je to slučajno ili ne, ja mislim da nije. I slažem se apsolutno s vama da od ovih 3541 obitelj, odnosno 8529 da ćemo dobiti kopiju ovoga što imamo sada vezano za obnovljene kuće koje su prazne. Zašto? Pa mi već danas imamo dodijeljenih stanova bivšim nositeljima stanarskih prava koji imaju obavezu da žive u tim stanovima, ja to znam, kod sebe i u Benkovcu i u Kninu i Obrovcu itd., ti su stanovi prazni. To i predstojnica pretpostavljam da zna, isto tako. Znači jednostavno slažem se s vama da ćemo utrošiti novac ali nije uopće sporno da li treba obnoviti objekt onome tko se želi vratiti, živjeti u tom objektu.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku Dražen Đurović.
Da, mi nemamo zapravo jasno definiranu strategiju što i kako učiniti sa životom na tim prostorima i bilo bi sretnije za nas kao društvo da možda riješimo jedan dio svih ovih silnih kuća koje stoje prazne nego da sada gradimo nove prazne, to je moja zapravo cijela objekcija i mislim da smo svi mi to vidjeli da je tome tako.
Melita Mulić, replika.
Zahvaljujem se. Kolega Đurović je govorio o tome kako je Hrvatska uložila značajan napor i u ekonomskom i u socijalnom smislu i potpuno se slažem i zapravo se slažem sa vama mislim na povrat i obnovu. I slažem se s vama zapravo da trebamo imati strategiju kako udahnuti život svim tim područjima od posebne državne skrbi na način da ako samo stambeno zbrinemo povratnike i izbjeglice, ukoliko im ne damo drugi način da ostvaruju egzistenciju nismo napravili ništa. Ali ja bih isto tako htjela napomenuti, jer ja sam govorila i u svojoj raspravi i mislim da kada govorim o ovom programu rekli ste ne bih želio i da ova sredstva budu uložena samo u kuće koje će stajati prazne. Ja sam rekla u svojoj raspravi da se radi o četiri projekta, radi se o ljudima koji žive na području Knina, o ljudima koji žive na području Korenice, radi se o ljudima koji 7 i više godina čekaju na smještaj, radi se o jako starim ljudima, radi se o najugroženijim skupinama, dakle radi se o vrlo i rekla sam to već jedanput, svaka muka je teška i individualna. Ali radi se o ljudima kojima je zaista na svaki mogući način ugrožena egzistencija i ljudima koji imaju pravo na svoj dom nakon tolikih godina improviziranog života. Hvala.
Dražen Đurović, odgovor na repliku.
Da, slažemo se mi, ali ja vas molim nemojte me krivo shvatiti, ali na koji ćete način vi pomoći tim jako starim ljudima kad ih smjestite u jednu takvu kuću. Da li ćemo mi njihov problem riješiti, ja zaista čisto sumnjam jer ta kuća više nije njihov dom, ti ljudi će imat takvi jako stari puno veći problem kad se nađu u jednoj kući u kojoj će trebati plaćat režije, sve njene troškove, održavanje i sve ostalo što ide uz to nego što su nažalost u dobroj mjeri imali do sada.
Mile Horvat, replika.
Kolega Đuroviću, ja ne sumnjam da ste vi iz dobre vjere analizirali ovo i raspravljali ovaj sporazum, ali dvije teze su me natjerale da budem sad u nekakvoj dilemi kad razmišljam šta ste htjeli reći. Dakle, dosta vremena ste potrošili na analizu sredstava vezano za Republiku Srbiju iz ovog sporazuma što mislim da je nebitno. Mi se trebamo vezati za učinak toga sporazuma kod nas u Republici Hrvatskoj. Netko tko vodi cijelu akciju, taj međunarodni faktor vjerojatno zna zašto je tu proporciju i izdvajanja sredstava i učešća vlastitih domicilnih sredstava odredio tako da to u korist Srbije bude višestruko nego u korist Republike Hrvatske. Uostalom, podatak kaže da u Srbiji ima 40 000 još uvijek ljudi u statusu izbjeglica, a u Hrvatskoj svega 8. Prema tome, taj podatak govori razloge zbog čega je ta proporcija tako određena. Druga stvar, stalno pitanje zašto nešto obnavljamo, a ono je prazno. Obnavljamo zato što je to privatna imovina, što je porušena i privatna imovina se mora vratiti. Da li ću u njoj živjeti, to je moj privatni stav prema cijeloj stvari. Drugo je pitanje da li smo mi u Strategiji regionalnog razvoja omogućili da PPDS se ravnomjerno razvija kao neki drugi prostori. Naravno da nismo i to je jedna druga tema i ovi ljudi su kolateralna šteta nepostojanja takve jedne zdrave strategije ujednačenog razvoja Republike Hrvatske. Da je taj ujednačeni razvoj stvarno ujednačen onda bi i ovi prostori povratnički imali realniju šansu za život. Ne možete očekivati da netko dođe u neko malo selo u zapadnoj Slavoniji i useli se zato što smo mu njegovu privatnu kuću obnovili i to silom zakona, ne dobrovoljno i onda nema od čega živjeti i on bude tu 6 mjeseci i ode kod sina natrag jer nema 100 eura da plati struju. I to je naš život, ali to ne znači da mi nemamo kao društvo obavezu da vratimo privatnu imovinu u stanje koje je bilo prije uništavanja. To je nekakva logika ovog posla.
Dražen Đurović, odgovor na repliku.
Što se tiče sredstava onog iznosa koji je dobila Republika Srbija i onog koje treba platit Republika Hrvatska itekako je naša obveza zato što ovdje govorimo o novcu poreznih obveznika Republike Hrvatske koja će biti izdvojena. Prema tome, vrlo je legitimno pitat zašto u tim pregovorima nismo dobili jednake uvjete kao što je dobila Srbija ili BiH. To je potpuno legitimno pitanje prema hrvatskim poreznim obveznicima od kojih se traži da izdvoje 30 milijuna eura. Itekako je legitimno. Dakle ne žalim ja što će oni dobit 300 milijuna za 30, već žalim što nećemo i mi dobiti na naših 30, 100 ili 150 milijuna, dakle u tom smislu. Drugo pitanje, kad je riječ o stambenom zbrinjavanju i kad govorimo što su obveze države i što su čije obveze, o tom bi se dalo razgovarati, a Republika Srbija da je uložila 2 milijarde eura kao što je uložila Hrvatska ne bi imala više nijednog od tih 45 000 ljudi na svom području. Koliko smo stotine tisuća Republika Hrvatska kroz ove godine zbrinula i naravno, treće je pitanje Republika Hrvatska treba imat strategiju kako vratiti život, kako vratiti život na te prostore, a život ako nismo to dosad naučili ne znam kad ćemo naučiti jer nam je praksa pokazala da se život nije vraćao u dobroj mjeri kroz tu stambenu obnovu.
Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Đurović, dakako da financijski efekti koje Hrvatska ima i hrvatski porezni obveznici prema ovome sporazumu nas moraju dirati. Ispada da kada gledamo ovaj sporazum da neizravno Republika Hrvatska sufinancira zapravo i dio onih koji će u Srbiji biti zbrinuti stambeno. Tako ispada, tako to je. No kada govorite o praznim stanovima, o praznim kućama, o mrtvim područjima, evo prođite znaju i kolege neke odavde, pođite od Hrvatske Dubice, Kostajnice, Gline pa prema Kordunu, Lici itd., vidjet ćete uveče da vrlo malo koja kuća svijetli, kao što možete vidjeti u istočnoj Slavoniji u nekim stanovima u gradovima u istočnoj Slavoniji da te stambene zgrade nema života u njima. Nema svjetala, a stanovi su napravljeni, novci su uloženi. Mnogi od tih ljudi imaju stambenu jedinicu i u Srbiji i u Hrvatskoj koju im je napravila Hrvatska država. Imaju dva mjesta na kojima prebivaju i kojima Hrvatska država dakle u neku ruku po ovim ovakvim sporazumima dužna obnoviti i napraviti kuću. Kaže privatno vlasništvo. Jedna je osoba meni rekla nakon povratka iz Srbije u Hrvatsku, što mi Hrvatska policija nije čuvala kuću, odnijeli su frižider, netko je odnio frižider i ne znam ni ja što. Pa kad bi Hrvatska policija svaku kuću, pa koliko bi nam trebalo policajaca, 2 milijuna. Ovo pitanje je pitanje nekakvog da ne kažem produžetka jedne rasprave zapravo i o onom što se događalo u Domovinskom ratu. U neku ruku je tako. I pitam se dokle ćemo uopće voditi više ovu raspravu o tome. Pa evo od rata je prošlo skoro 20 godina, od '95., pa hoćemo li vodit stogodišnji rat ili kad ćemo završit s tim stambenim zbrinjavanjem.
Hvala. Dražen Đurović, odgovor na repliku.
Da, ja se uopće ne bih vraćao na rat ali mislim da bi inače ovu temu trebalo ozbiljno završiti, zaista ju završiti i da bi se Republika Hrvatska i u ovom trenutku ako mene pitate bila bi sretnija da Republika Hrvatska tih 30 milijuna eura ulaže u otvaranje novih radnih mjesta nego što ih ulaže u ovakve programe. A kroz otvaranje novih radnih mjesta da vidite kako bi se ljudi veselo, lako vraćali i imali bi gdje stanovati, ne bi tu bilo problema. Ljudi danas odu u Australiju trbuhom za kruhom, nema on tamo stana. Ali odlazi za poslom kojeg ima. Ovdje možeš napraviti dvorac, ako nema gdje raditi i od čega živjeti. A mi smo stalno obrnutom logikom. I naravno uopće neću ulaziti jer zaista ima primjera i ovakvih i onakvih što se gradilo, kako se gradilo, da li je bilo veće, da li je bilo manje od onoga što je nekada bilo, tko je srušio, tko je platio. Ali i ono što svi znamo to je da agresor na Republiku Hrvatsku Republika Srbija i bivša Jugoslavija nisu nikad ništa platili i da je sve ovo zapravo snosila Republike Hrvatska, njeni porezni obveznici, njeni građani i uz određenu međunarodnu pomoć.
Ingrid Antičević-Marinović, replika.
Pa kolega, teško se s vama ne složiti jer ste dobro definirali probleme, ali ipak nekakve pogrešne zaključke izvodite. Da, u Hrvatskoj su rušene kuće. Nama je neprijatelj rušio kuće pri čemu je bilo potrebno da i neki naši sudjeluju u tome, a sve to opet mi svi skupa plaćamo. I istina je, činjenica je, dugo je vremena prošlo, puno je Hrvatska uložila u to i s ovim programom će uložiti i još uvijek nisu napravljene kuće svima onima kojima su srušene. Postavljati danas pitanje pa što ćemo i graditi te kuće kad su ionako zatvorene, ionako tu nitko ne radi je malo i licemjerno. Zato da se radi o vlastitoj vašoj kući i bilo kojoj onda se tako ne bi postavljao problem. Nego meni je srušeno, bez obzira kom je srušeno, imam pravo temeljem zakona, temeljem zakona kojeg smo mi ovdje donijeli da nam se to obnovi. A istina je i to da je i drugi problem onda gdje su kuće obnovljene tražiti onda i nastojati da se ljudi i zaposle. Ali kad vi kukate nad ovom sudbinom i svi kažu koliko vi imate nekretnina. Pa to su nekretnine koje u pravilu nismo mi stekli, nego naši očevi i naši djedovi, a to je druga stvar što je u vrijeme socijalizma to bio mrtvi kapital i što dan danas mi ne znamo tu vlastitu imovinu, jer često je ne zna ni država staviti u funkciju, a kamoli fizička osoba pogotovo na nekim pasivnim krajevima. Ali i zato neke mjere koje se najavljuju a koje su pravednije u cjelokupnom poreskom sustavu mogu biti upravo poticajne da se te nekretnine stave u promet ili na bilo koji način da one budu u funkciji ili te obitelji i onda malo šire društvene zajednice, a ne da stoje zaključane. Ali ono što moramo učiniti nemojmo oko toga špekulirati da se taj posao privede kraju i da svima onima koje je srušeno temeljem zakona bude i obnovljeno.
Dražen Đurović, odgovor na repliku.
Da, oko pogrešnih zaključaka, dobro svatko iznosi svoj zaključak vidimo godine prolaze i vidimo učinke toga. Mislim da bi bilo dobro da je netko nekada zaista napravio analizu i pokušao vidjeti jedan zaista sustavni, objektivan prikaz svega onoga što je činjeno. Mi znamo koliko je bilo obnove onoga što uopće nikad nije srušeno. Pa hajmo razgovarati o tome. Pa koliko je toga obnovljeno, koliko je toga novoga sagrađeno što nikada nije taknuto. Tko je za to ikada odgovarao? Pa zašto bi, nemojmo bit licemjeri. Ali pogledajmo sad u ovom trenutku hrvatske recesije u kojoj se nalaze jednako Hrvati i Srbi da li je nama prioritet da gradimo fantomske kuće za ljude koji tu više ne žive ili nam je prioritet da se bavimo sa problemom 350000 blokiranih računa. Ne postoji ni radnih mjesta, gospodarske nekonkurentnosti i onog u biti koji ovako i onako recesijske krize koja pogađa sve ove ljude neovisno na to o tome da li im je ta kuća napravljena, nije napravljena ili će biti napravljena. I treće, ne bi li možda zaista bilo sretnije ako već imamo, a imamo ja ne znam koliko točno u Hrvatskoj a pretpostavljam barem 10, 15 000 tih fantomskih sagrađenih kuća koje se danas prodaju javno ili privatno možda bi bilo sretnije za mnoge ljude da se jednostavno netko konačno i doseli u te kuće.
I Branko Vukšić, replika.
Uvaženi kolega Đurović već je zapravo u replikama sve rečeno, ali evo vi ste spomenuli zapravo jednu famu koja se govori, izriče u posljednje vrijeme, a to je da smo mi bogati vlasnici nekretnina i kako su Hrvati zapravo u odnosu na ostale građane EU imaju daleko više nekretnina u svojem vlasništvu s tim da mi u Hrvatskoj živimo daleko gore od onih koji žive u iznajmljenim stanovima. Uspoređivati nas sa ostalima je neprincipijelno i licemjerno jer vi kad dođete u bilo koju zemlju Europske unije i dobijete posao vi od tog možete iznajmiti stan, možete pristojno živjeti i ne trebate brinuti gdje ćete završiti. Kod nas kad vas jedanput istjeraju iz kuće van oni koji istjeraju ili iz stana vi ste praktično na ulici, vi ste bez ičega. Naše socijalne pomoći nisu one koje bi mogle podnijeti teret podstanarstva i to je sasvim druga priča. A ovo kad govorite ja se s vama slažem. Mislim u pravu su i oni koji kažu da treba, to je privatna imovina, treba obnoviti, treba ljudima to vratiti. A druga stvar je imamo razne strategije za cigle pod navodnicima banalno, ali nemamo o životu strategiju, upravo vraćanju života, upravo to. Sjetite se u priobalju koliko je sela napravljeno i za hrvatske izbjeglice i za Hrvate koji su izbjegli iz Bosne koji su prazni. Zašto? Jer su na krivim mjestima napravljeni, jer se samo gradilo, radilo se valjda i treba govoriti o tome da tu ima puno kriminala i da se tu puno toga gradi. Vi ste rekli nedovršenih kuća puno postotaka je ispod stola dalo. O tome se uopće ne govori. Mi smo puno toga ulupali u cigle, a malo toga smo u život, a to se vidi po onih skoro 400 tisuća nezaposlenih, ljudi koji se vraćaju a nemaju se gdje zaposliti, ljudi koji su gladni. O tome ne govorim o tim strategijama.
Odgovor na repliku Dražen Đurović.
Da, pa znate onaj naš program 100 tisuća kuna u građevinskom materijalu za područja posebne državne skrbi. Koliko se je tu gradilo eto samo da se gradi? Koliko se tu materijala dizalo samo da se uzme materijal? Koliko se tu novaca opralo samo da se novac opere? A što će ljudi? Netko im je nudio 100 tisuća kuna u građevinskom materijalu, pa ljudi su masovno tražili, i ima ih još koliko hoćete na tim popisima. Pa naravno da će se ljudi javiti ako ti netko to nudi. Nema veze jesi imao veze s ratom, jesi stradao, nisi, nalaziš se na nekom području. I onda su se ljudi zapravo doveli u situacije da su gradili još dodatno iz tih programa te silne kuće po tim prostorima i naravno te kuće postoje i sad je opterećenje. Jer nema što, tamo kuća ne treba ali dobit će kažem da godinu, dvije, tri porez na nju a tek će onda biti u muci što sad raditi? Tako da mislim da zaista možemo li se mi suočiti sa činjenicom da s jedne, s druge pak strane kad je riječ bila o uvođenju tog poreza cijelo vrijeme nam je kao argument sa strane SDP-a se nameće teza kako su Hrvati prebogati nekretninama, kako imamo silne nekretnine, kako je to više neizdrživo koliko je taj narod bogat. A ja cijelo vrijeme govorim da se tu radi o dobrom dijelu zapravo nekretninama u selima na ruralnim prostorima, nekretninama vrlo niske vrijednosti. One su iznimno niske vrijednosti. Vi danas možete vidjeti da se kuće prodaju na ovim prostorima obnove po cijeni koja je niža od njihove građevinske vrijednosti. A zašto je toliko pala? Pa zato što ona de facto nije koštala onoga tko ju je tad napravio nije koštala ništa. U njoj ne živi, ne treba mu. Prema tome, on je nju spreman prodati gotovo za bilo koji novac. A time ukupno zapravo cijelo tržište se urušava i u takvoj situaciji nema nikoga zainteresiranog čak ni za te nekretnine.
Josip Borić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Đurović slušao sam, s nečim bih se mogao složiti ali prejednostavno ste vi pokušali objasniti tu problematiku izbjeglih i prognanih. Ona nije tako jednostavna da bi se mogla objasniti na ovim vašim primjerima pa mogućih i zlouporaba jer to je nešto što traje već punih više 17, 18 godina i država se uhvatila s time u koštac. Nažalost, najvećim dijelom vlastitim sredstvima i s velikim iznosima. Da smo imali ovakav sporazum, ovo nije nešto od jučer, ovo se sprema već malo duže, dvije ili tri godine ako ne i duže, gdje vam netko daje 75% da vi date svojih 25% vjerojatno bi taj problem možda riješili i puno prije jer vlasništvo je vlasništvo i vlasništvo se mora vratiti ako je oštećeno, ako je uništeno onda ga država nažalost mora i napraviti. To je činjenica. Jer bi na taj način tako jednostavno mogli dovesti u pitanje da li netko živi ili ne živi negdje pa ima li to smisla ili nema, svako naselje, pa pogotovo na obali imate vikendica koje vam žive samo 2 mjeseca ljeti a 10 mjeseci su negdje smješteni u nekom prostoru. I tamo nema svjetala i tamo nitko ništa ne gleda. Ali, ja ovo gledam kao jedan drugačiji vid, jedan način na koji je ova Vlada krenula krivo, a to je osnivanje jednog ureda koji ne može parirati bivšem ministarstvu ili sadašnjem Ministarstvu regionalnog razvoja i na način da rješava taj problem ovako kako je krenula. Taj ured neće nažalost, a to vidimo i sami, rješavati efikasno probleme koje ima. I tu se vidi što se dešava, gube se financijska sredstva u proračunu svake godine, kroz rebalanse su se izgubili podosta sredstava, ne rješava se problem. Ovi ljudi koji su tu podnijeli zahtjeve imaju na to pravo, a smatram da država neće kroz ured to riješiti na vrijeme ni onako kako je to išlo punih 10-ak godina, bez obzira što je bilo i ovakvih problema koje ste vi naveli. Nažalost, ljudi nam iz države odlaze, a nisu izbjeglice, nisu prognani. Odlaze mladi, visoko školovani i to je naš problem. Radno mjesto bi puno pomoglo, ali nije jedino i bitno u ovom sporazumu.
Hvala lijepa kolega. Odgovor na repliku, Dražen Đurović.
Ja sam htio zapravo, naravno da u jednoj raspravi je potpuno nemoguće iznijeti sve aspekte ni blizu te vrlo složene problematike o kojoj ste sami rekli da je zaista vrlo složena, traje dugoročno. Ali htio sam samo iznijeti jedan možda drukčiji aspekt, onaj aspekt u kojem mi u javnom govoru i obraćanju u Saboru nikada ili gotovo nikada ne spominjemo. Ne da je to jedini aspekt, naravno ima puno jedna takva kompleksna situacija sa puno ljudskih sudbina, sa puno problema naravno da ima puno lica i naličja. Samo sam htio zapravo evo jednu ovu sliku o kojoj mi svi razgovaramo ali nikad je javno ne spominjemo staviti jednostavno pred nas. Mislim da se mi vrlo često u mnogim raspravama kad se dogode kao ova onda se fokusiramo samo na njih kao jedan parcijalni dio zapravo a vrlo često gubimo širu sliku. Mislim da nama u politici inače nedostaje šira slika pa evo moja skromna ambicija je bila da je u ovom dijelu ponudim. Hvala.
U ime Kluba zastupnika HNS-a kolega Ivica Mandić.
Hvala lijepo potpredsjednice Sabora, gospođo predstojnice Državnog ureda za obnovu i stambeno zbrinjavanje. Ovo što su klubovi svi dosada rekli pa mogu reći da su svi u pravu u jednu ruku. Ono što mi u klubu HNS-a smatramo da je ispravno da ovaj okvirni sporazum daje mogućnost građanima koji su bili obuhvaćeni ratnim djelovanjima mogućnost na povratak u svoj dom da se oni zbrinu. Dio života je i smrt. Netko ima pravo odlučiti gdje će i umrijeti. Pa ne vidim razloga da se ovdje stvaraju i tolika pitanja o tome na koji način to pravo iskoristiti. Ono što smatramo u klubu da je bilo dobro i nastojanja i Vlade koja je bila prije ove Vlade da se dobrovoljnim dogovorom zainteresiranih strana ili kako u okvirnom sporazumu kaže zemalja partnera potpiše ovaj okvirni sporazum. Smatramo da je to i ljudski i da je to humano i da na tom pravilu i trebamo graditi i prihvatiti ovakav prijedlog ovoga zakona. Ovaj zakon je, okvirni zakon je temeljen najprije na cilju regionalne inicijative sastavnog djela Sarajevskog procesa za izbjeglice i raseljeno osobe koje je započeo još 2005. ponovo je taj proces pokrenut u 2010. na Beogradskoj konferenciji da bi 2011. zemni partneri se obavezali i potpisali ovaj okvirni sporazum u vezi sa regionalnim programom stambenog zbrinjavanja. Ono što je također bitno da ovaj dogovor 4 države, BIH, Hrvatska, Srbija i Crna Gora da se tu aktualno uključila i razvojna banka Vijeća Europe koja je napravila i fond za regionalni program stambenog zbrinjavanja. To mislim da u svakom slučaju trebamo podržati i da sa ovim zakonom okvirnim sporazumom svakako trebamo napraviti ono što je najbolje moguće rješenje. U ratnim djelovanjima je na ovim prostorima je 4 milijuna ljudi je promijenilo u ratnim dijelovima da li privremeno, trajno iseljeno ili prognano. Mislim da je obaveza i humana i ljudsko pravo da svim tim obiteljima koje žele živjeti bez obzira na kojem djelu od ovih prostora bivše Jugoslavije da im se to treba omogućiti. Zato mi u HNS-u ne sumnjamo da ovaj okvirni sporazum da će dati dobre rezultate jer sve ostale tri članice partnera su također dobrovoljno potpisale ovaj sporazum. Ovdje se radi o zbrinjavanju 74 tisuće osoba od 27 stambenih jedinica i koje trebaju određenoj dinamici države ubiti i zbrinuti. Ono što također bitno je napomenuti da kod stambenog zbrinjavanja da su izbjeglice, zapravo da su povratnici kategorizirani u 6 kategorija. Prva kategorija, ja ću ovdje govoriti o podacima koji su vezani za RH, to su izbjeglice koje su iz RH otišle 91.-95. godine, koje još i danas žive u kolektivnim centrima, znači zajednički život. Ovdje se radi o 242 kućanstva i 461 osoba. Zatim imamo kategoriju dva, to su također izbjeglice koje su smještene u privatni smještaj, bivši nositelji stanarskog prava za RH to je 307 kućanstava, 518 osoba. Također u kategoriji dva su i bivši nositelji stanarskog prava bez trajnog rješenja u zemlji podrijetla i prihvata, znači oni podstanari. Tu je također dobro da je RH u svojim primijenila kriterije koje je dao UNHCR, znači jedini univerzalni kriteriji da to ne može biti proizvoljno. Također imamo kategorija tri, to su povratnici u BIH, u Hrvatsku, tu se radi o 2747 kućanstava ili 7032 osobe. Kategorija četiri, to su raseljene osobe, privatni smještaj, 245 kućanstava, 518 osoba. I ova kategorija pet se odnosi na osobe ranjive osobe u BIH. Kategorija šest ona se veže za osobe u Crnoj Gori. Što se tiče ovog programa za RH potrebno je zbrinuti 3541 obitelj odnosno 8529. Za to su predviđena od 119 milijuna i 700 tisuća eura. RH u tom djelu treba dati negdje 20 milijuna eura. To su sredstva značajna ali opet ako gledamo da jedio građevinske operative koje će biti uključene, znači RH će po određenim djelom aktiviranja svoje građevinske operative sigurno taj dio i priskrbiti. Okvirnim sporazumom uređuje se pravni okvir za korištenje financijskih sredstava iz Fonda regionalnog programa stambenog zbrinjavanja kojim upravlja Razvojna europska banka te se uređuje pravni okvir suradnje RH i razvojne banke. Vlada RH u 11. mj. 2013. godine donijela je Odluku o pokretanju postupka za sklapanje okvirnog sporazuma između RH i Razvojne banke Vijeća Europe u vezi sa regionalnim zbrinjavanjem. Normalno da ono sve što radimo mi sa EU, da su to vrlo stroga pravila i vrlo strogi financijski kriteriji što smatramo da je dobro. Kod ovih svih povlačenja sredstava i kod svih ostalih aktivnosti koje su vezane za izgradnju tu su vrlo strogi postupci javne nabave, to sigurno daje opet određenu sigurnost da će ovaj posao biti i kvalitetan. Ono što je važno da kroz regionalni program stambenog zbrinjavanja u RH planira se stambeno zbrinuti 3541 obitelj te u svrhu potrebe sredstava u vrijednosti od 120 milijuna s time da RH daje 25%. Klub HNS-a će u suglasan je i prihvatit će ovaj okvirni sporazum koji smatramo da je dobro napravljen. A ona pitanja koja su otvorili kolege mislim posebno kolega Đurović i takva pitanja zaslužuju sva područja RH bez obzira povratnike, prognanike, interno raseljene osobe, sigurno svima njima treba posao i o tom djelu sve političke stranke a posebice Vlada RH ima veliku odgovornost da se ljudima omogući jedna od osnovnih prava, pravo na posao. Klub HNS-a će podržati okvirni sporazum. Hvala.
Kolegica Jadranka Kosor, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Poštovani kolega Mandiću, s pravom ste se malo vratili u prošlost odnosno u povijest ovoga sporazuma i mislim da je važno još jedanput podsjetiti da su korijeni ovoga sporazuma o kojem danas raspravljamo u zajedničkoj deklaraciji koju su 2011.potpisali ministri vanjskih poslova 4 države partnerice u ovom projektu, da se radi o tom regionalnom pristupu odnosno regionalnom projektu i programu i tada su dogovoreni glavni okviri u kojem će se kretati ovaj sporazum koji sada trebamo odobriti odnosno ratificirati. I činjenicu i na to treba podsjetiti da smo u poglavlju 23 koje je sada već davna prošlost jedan od važnih pitanja o kojem smo morali razgovarati i rješavati jest bio povratak odnosno zbrinjavanje izbjeglica i da smo i tada i o tome treba otvoreno govoriti iz proračuna morali izdvajati znatna sredstva. To je bila naša obveza koju smo poštovali i treba je poštovati i danas. A od početka zbrinjavanja i rješavanja pitanja prognanika i izbjeglica znači prognanika koji su morali otići u vlastitu zemlju u Hrvatskoj iz svojih domova i izbjeglica koji su ili iz Hrvatske odlazili u druge zemlje ili treće zemlje ili su u Hrvatsku dolazili kao što su iz BiH, dakle glavni kriteriji za povratak su uvijek bili dobrovoljnost. Činjenica da smo poštivali ustavnu vrednotu da svatko ima pravo vratiti se kući, dakle pravo na dom i naravno povratak na sigurna područja. A oko toga da omogućimo svima da mogu raditi, da mogu živjeti od svoga rada i na tim područjima to je obveza svake vlade ali i svake jedinice lokalne uprave i samouprave.
Ivica Mandić, odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Meni je drago da vrlo često stavovi s kojima ja predstavljam klub HNS-a nailaze na razumijevanje i podršku kod bivše predsjednice Vlade RH. Ja sam i u svojoj raspravi rekao da bez ikakve rezerve podrška svim vladama do sada koje su radile na ovom pitanju bez obzira na ratna djelovanja i na ratne strahote. Ali mislim da svaka osoba bez obzira na nacionalnu, vjersku ima pravo odabrati prostor u kojem želi živjeti i na koji način živjeti. Normalno za sve građane RH postoji onaj zakon ako su uključeni u zločin … po druge zakone, a svi drugi ostali imaju to pravo. Također je bitno u ovom svemu reći da je to privatno vlasništvo. Privatno vlasništvo je neotuđivo. RH se mora ponašati po pravilima EU, mi smo u pretpristupnim sporazumima potpisali i određeni način ponašanja. To nismo potpisali samo da potpišemo već smo to potpisali da to u biti i primjenjujemo i provodimo. Mislim da RH ovim planovima povratka i stambenog zbrinjavanja mislim da je možda išla preambiciozno da to riješi u tri godine, iako je okvirni rok od pet godina. mislim da ako to budemo riješili u pet godina da ćemo moći biti svi zadovoljni.
Dragan Crnogorac, replika.
Kolega Mandiću, ja bi rekao da ste ovo dobro na kraju detektirali jer ja sam to isto htio spomenuti. Ali ću prvo reći u svojoj replici zašto sam se javio, javio sam se da bi vam replicirao jer ste vi rekli da će ovaj program obuhvatiti sve one ljudi tamo gdje su bila ratna zbivanja. Ne. Ne samo njih nego i tamo gdje nije bilo ratnih zbivanja, a odakle su ljudi izbjegli ili odakle su prognani, to je prva stvar. A što se tiče ovoga ja mislim da je to ustvari suština razumijevanja jednog dijela ovoga problema da tako kažem jel ovo pitanje se nameće nažalost kao humanitarno uvijek, a umjesto da se ono gleda sa druge strane, kako bi trebalo da se gleda a to je pravno, dakle pravo na vlastitu privatnu imovinu kao što ste rekli. i onda dolazi do ovakvih rasprava, ja bih rekao čak i ostrašćenih u jednom dijelu jednostavno zato što se programom stambenog zbrinjavanja nažalost u tu kategoriju neću reći strpani, ali svi su pod tim podvedeni i sada imamo priliku za ovakve rasprave koje kažu da u tim kućama nema nikoga, da su otišli ljudi, da prva stvar nemaju zašto da ostanu. Druga stvar, tko od nas kolega ima koliku imovinu, to je moja privatna stvar. Da li ću ja biti u njoj sada ili ne to je moja privatna stvar. Zašto ću ja ostati u njoj? Pa zato što mi se pruža prilika da živim da radim itd., da. I uvijek su na kraju imam osjećaj u raspravama pojedinih kolega da su uvijek sve za to Srbi krivi. E sada jel su Srbi krivi za propast tih poduzeća pa nemaju gdje ljudi raditi? pa i zato su krivi. Ali ja mislim da nema potrebe za to, mada bi mogao govoriti o tome, mogao bi govoriti recimo o Zakonu o šteti nastaloj … činom zakon koji je izmijenjen ili recimo kada se govori o trošenju sredstava poreskih obveznika recimo da je pomoć koja je išla i BiH znam vrlo dobro u nekim pojedinim slučajevima da su neki ljudi tako došli do svoje vikendice u BiH, nažalost je to tako ali ima zloupotreba, nažalost. Ovo je zloupotreba … zloupotreba.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku Ivica Mandić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega, najveći broj izbjeglica je ipak s onih prostora gdje su bila ratna djelovanja i ja sam taj dio naglasio. Nijednog momenta nisam isključivao i one ljude kojima su kuće dignute koji su izbjegli pod bilo kakvim pritiskom. Ono što je bitno u ovome svemu da država uz pomoć Razvojne banke Europe treba obnoviti te kuće, treba omogućiti ljudima ako žele da se vrate natrag i moramo istinski i htjeti da se ti ljudi vrate natrag, da ovdje neće biti nikakvi stranci ili nepoželjni gosti, da ti ljudi će biti dio ove države.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Branko Kutija. Izvolite.
Zahvaljujem se gospođo potpredsjednice, gospođo predsjednice sa zamjenikom, kolegice i kolege. Evo ja ću najprije čestitati predstojnici s obzirom da je praktički jedna od rijetkih koja je izbjegla Linićeve škare u rebalansu i dobila je povećanje čini mi se od 13 milijuna kuna. Kako se kaže u ovom prijedlogu zakona zajednički regionalni program o trajnim rješenjima za izbjeglice interno raseljene osobe zajednička inicijativa BIH-a, Republike Hrvatske, Crne Gore i Republike Srbije, tj. zemalja partnera utemeljen na zajedničkoj deklaraciji, to smo već čuli u potpisanu u Beogradu 2011. godine. Znači cilj programa jest osigurati trajna stambena rješenja za 74 tisuće osoba, odnosno regionalni program stambenog zbrinjavanja sastoji se od četiri nacionalna programa stambenog zbrinjavanja. U okviru programa koji se odnosi na Republiku Hrvatsku predviđeno je isto tako kao što smo čuli stambeno zbrinuti 3541 obitelj, odnosno 8520 osoba i kada podijelimo ove dvije brojke dobijete obitelj od 2,4 člana. Mislim što je vrlo bitno za naglasiti. Znači evo vezano uz ovaj program koji je pokrenut potpisivanjem ove Deklaracije u studenom 2011. gdje se trebaju osigurati sredstva za završetak programa povratka izbjeglica u Hrvatsku koju je ova država do sada gotovo u potpunosti sama financirala. Za Hrvatsku se praktički ništa nije promijenilo. Kroz ovaj program i sporazum koji trebamo ratificirati osigurali smo do sada ukupno 10,9 milijuna eura iz donacija a više i ne možemo dobiti kroz taj fond jer je Republika Hrvatska postala članica Europske unije pa smo sada od zemlje primateljice postali pružateljicom međunarodne razvojne pomoći. Što znači da ćemo morati uplaćivati novce u taj zajednički fond umjesto dobiti sredstva. 10,9 milijuna eura nije malo, međutim, ako se zbroje svi administrativni troškovi, troškovi upravljanja projektom koje smo imali do sada a imati ćemo ih još, zatim konzultanti koji će isto tako se debelo naplatiti od toga, više koristi od toga čini mi se imaju svi drugi nego državni proračun. A još k tome Hrvatska mora uspostaviti sve te mehanizme za provedbu programa koji su napisani u ovoj šumi propisa papira i još do 2018. moramo banku izvještavati o tome što smo napravili. Zašto se više novca nije isposlovalo za Hrvatsku, je li to nagrada zato što smo napravili puno posla i najveći dio povratka isfinancirali sami? To nam nitko naravno nije javno priznao da smo odradili dobar dio posla a usput nas se još zadnje vrijeme optužuje za genocid. Drugo je pitanje odakle namaknuti tih ostalih 100 milijuna eura koliko nam treba za ovaj program bar kako je planirano do 2018. godine a naravno u ovoj situaciji nakon rebalansa u kojem nam se stalno priča da novca nemamo. Ključno je pitanje po meni da li nam doista treba toliki novac za povratak preostalih izbjeglica, znači za te 3541 obitelj. To pitam s obzirom da imamo čini mi se dvostruke kriterije kada su u pitanju Hrvati i Srbi. Znači, nije uopće, rekao sam prije u replici, nije uopće dvojbeno niti sporno za sve obitelji koje se žele vratiti u svoje kuće da li im treba obnoviti ili ne treba obnoviti kuće. S druge strane imamo branitelje, pripadnike HVO-a koji nemaju status branitelja i naravno da s obzirom da se zahtjevi za stambeno zbrinjavanje podnose do 31.3. tekućega ožujka mjeseca u ovoj godini a ti zahtjevi će se obrađivati onda negdje do svibnja, znači rezultati, odnosno liste ćemo znati tek negdje u 5 mjesecu. Znači pripadnici HVO-a su debelo po meni zakinuti u odnosu na preostali dio. Zašto kažem među ostalim zbog toga što se ovu kategoriju ne provjerava da li je u međuvremenu stekla stambeni status odnosno da li ima privatnu imovinu u području iz kojega se želi vratiti ovamo. Znači imamo dvostruke kriterije. A neću spominjati, odnosno prije je bilo priče o tome kakav status imaju obitelji poginulih i nestalih koji nemaju više obitelji, koje su imale prebivalište na području PPDS-a odnosno na objektima koji su devastirani. A naravno imamo žive ljude koji žive ne znam u Zagrebu, u Njemačkoj, Australiji ili gdje već po bijelom svijetu. Činjenica je isto tako da u zadnje 2,5 godine u stambenom zbrinjavanju malo toga napravljeno, donijeto je nešto više od stotinjak novih rješenja o stambenom zbrinjavanju i čini mi se negdje oko 100-tinjak stanova. Isto tako, odnosno gotovo nitko od onih 10 tisuća koji čekaju nije dobio u najam stan ili kuću a mali broj je dobio građevinski materijal. Prvostupanjski postupak vezan za stambeno zbrinjavanje prebačen je od zakonske izmjene prošle godine na urede državne uprave, na županijskoj razini koji još nisu preuzeli svu dokumentaciju i nisu ekipirani da mogu podnijeti tu količinu zahtjeva za stambeno zbrinjavanje a to je 10 do 15 tisuća. Osim toga zahtjevi, kao što sam prije kazao se tek sada zaprimaju. Koliko mi je poznato, znači od formiranja ureda pa praktički do danas, mali broj je izdan tih rješenja, znači to je isto tako jedan značajan problem. Kroz stambeno zbrinjavanje stambeno je zbrinuto oko 35 tisuća obitelji na područjima PPDS-a a još najmanje to sam prije kazao oko 10 000 živo je zainteresirano za rješavanje toga problema i željno iščekuje te navedene liste prioriteta. Treba naglasiti da se u Republici Hrvatskoj program stambenog zbrinjavanja odvija praktički od Oluje pa na ovamo i gledajući ukupnu količinu znači tu ukupnu brojku, možemo isto tako slobodno konstatirati da je ona pri samom kraju, bez obzira što imamo još navedeni broj, znači nekih 10-tak posto od ukupne količine zahtjeva za stambeno zbrinjavanje. Ono što želim istaknuti jeste činjenica da mi kroz ovaj okvirni sporazum rješavamo osim ovih pet kategorija koje obuhvaćaju razne statuse skupina povratnika iz zemalja potpisnica sporazuma, kroz sam izbor korisnika još jednu skupinu znači koja se spominje kao bivši nositelji stanarskog prava. Znači ta ista skupina ima pravo na stambeno zbrinjavanje i kroz nacionalni Zakon o PPDS-u, znači kroz ovaj sporazum i kroz Zakon o PPDS-u. Znači ova se skupina rješava na dva načina, a istodobno se postavlja pitanje zašto takve osobe iz drugih zemalja potpisnica ovog sporazuma nemaju ista prava. Tu prije svega mislim, rekao sam prije ne naseljene Hrvate iz BiH isto tako koji se nemaju gdje vratiti u BiH, kojima su kuće devastirane. I još jedna nejednakost ili bolje rečeno neravnopravnost kod rješavanja stambenog zbrinjavanja ogleda se u pogledu, prije sam isto tako spomenuo ali ne dovoljno, bodovanja branitelja HV-a i branitelja HVO-a. Naime, odlukom Vlade Republike Hrvatske uz zahtjev za stambeno zbrinjavanje hrvatski branitelji temeljem svog statusa dobivaju i 30 bodova, dok branitelji HVO-a te bodove nemaju, a sve zato što nisu evidentirani u Registru hrvatskih branitelja. Znači to ne regulira Zakon o PPDS-u nego Zakon o hrvatskim braniteljima i mislim da je to nepravedno i da bi to trebalo apsolutno ispraviti. Ono što još treba istaknuti jeste činjenica da cijeli proces stambenog zbrinjavanja i u ovoj godini neće u potpunosti profunkcionirati, da će se ponovo usporiti cijeli proces radi novoga preustroja državnih ureda, znači koliko god bio ažuran i vrijedan Državni ured za obnovu i stambeno zbrinjavanje zbog toga istoga preustroja znači vi htjeli-ne htjeli nećete moći biti operativni i brzi. Isto tako na kraju želio bih postaviti pitanje koje se puno puta do sada ovdje postavljalo, čemu hitnost ovoga sporazuma. Hvala.
Melita Mulić, replika.
Hvala vam. Kolega Kutija, s obzirom na to da ste gradonačelnik Benkovca ja ne sumnjam uopće da dobro poznajete ovu materiju i kada bi u Poslovniku Hrvatskog sabora još uvijek postojala ispravka netočnog navoda ja bih se radije njom koristila nego institutom replike. Naime, mislim da ste rekli dvije netočnosti. Prvo, govorili ste o diskriminaciji. Program se odnosi i na prognane i na izbjegle i na interno raseljene osobe. A druga stvar je da govoreći o donatorskim sredstvima koji su dakle položeni u Razvojnoj banci Vijeća Europe od različitih međunarodnih aktera i država, rekli ste da osim tih donatorskih sredstava Republika Hrvatska ne dobiva ništa odnosno da se ne mijenja ništa jer za konzultante provedbu i ostalo mi opet plaćamo sami. To nije točno, pogledajte članak i ugovora između Republike Hrvatske i Razvojne banke Vijeća Europe gdje se jasno i pojedinačno navodi da čitavu provedbenu operativnu strukturu financira Vijeće Europe. Hvala.
Odgovor na repliku, Branko Kutija.
Zahvaljujem se. Pa naravno da mi gledamo na ovu problematiku sa različitim očima zato što ja svaki dan se susrećem s tom problematikom za razliku od vas. Vi ste dobili ovaj sporazum u ruke, iščitali ga, iskomentirali po svom nahođenju, ali meni svakodnevno ljudi kucaju na vrata znači i jedne i druge populacije. Ja vam to govorim odgovorno. Ako imate dvije obitelji u istom statusu, znači niti jedna niti druga nije stambeno zbrinuta, jedna je iz BiH porijeklom i došla je sa vrećicom u ruci na ledinu i imamo povratnika iz Srbije, ne znam odakle već se želi čovjek vratiti u svoju razrušenu kuću. Ovaj koji se želi vratiti iz Srbije za njega se ne traži porijeklo imovine da li ima pravo ili nema pravo na stambeno zbrinjavanje, a Hrvat iz BiH on mora dostaviti potvrdu iz BiH, znači iz općine iz koje je porijeklom da u BiH nema nikakvu imovinu. O toj vrsti diskriminacije govorim. U tom smislu.
Josip Đakić, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa kolega Kutija, konstatirali ste da su do sada 27 000 obitelji bi trebalo zbrinuti ovim planom koji je i da bi to iznosilo u ukupnoj masi 119,7 milijuna eura ili 25% učešća Hrvatske države u tom planu, iako do sada u zadnje 2,5 godine kao što gospodin Grčić kaže nisu … ništa osim stotinjak rješenja koja izdana su na PPDS-u gdje su zbrinjavani prognanici i izbjeglice. Znači sad je hića jer je opet netko rekao morate to učiniti što prije, što brže i morate to regulirati i osigurati sredstva za to. Iako se apsolutno slažem o diskriminaciji koja je jasno prisutna da Hrvati iz BiH koji su bili pripadnici Hrvatskog Vijeća obrane moraju donijeti explicite rješenja da nemaju nikakvu imovinu u BiH pa tek onda mogu ući u stambeno zbrinjavanje sa manjim vrijednosnim bodovima nego što su to pripadnici Hrvatske vojske. Jednako tako, jasno je da 13 680 hrvatskih branitelja čeka na stambeno zbrinjavanje. O tome apsolutno nema nikakvih ni tragova da bi se u … proračunu ili u bilo kakvoj formi našlo rješenje za njihovo stambeno zbrinjavanje, da li kreditnim formama ili izgrađivanjem stanova dok za ovu populaciju za koju ne znamo da li uopće se želi vratiti, da li jasno iskazuje volju i želju živjeti u Republici Hrvatskoj poštujući pozitivne zakonske propise u Republici Hrvatskoj ne znamo ništa o njima. Oni ne trebaju nikakvu dokumentaciju donijeti a osiguravat ćemo ovakva ogromna sredstva dok se povratak u Bosnu i Hercegovinu, u Posavinu, u Vojvodinu apsolutno onemogućava Hrvatima. Ovo sigurno nema mjesta u hitnom postupku.
Hvala. Odgovor na repliku Branko Kutija.
Zahvaljujem se. Pa kolega Đakiću, da se ne bi krivo shvatilo ja bih doista osobno volio da je izdano puno više rješenja i da je više obitelji stambeno zbrinuto. Ali brojke i podaci su takovi da jednostavno stanje je, nije dobro. Rekao sam prije kroz repliku kolegi Đuroviću, znači ako je do 4, 5 mjeseca prošle godine izdano samo 181 rješenje i čini mi se 740, 50 ne znam paketa ili 80 koliko već paketa građevinskoga materijala. Naravno ja ne krivim državni ured. Oni su u uhodavanju, tek su se ustrojili. Ali ja bih volio do kraja ove godine isto tako da te brojke budu kud i kamo kvalitetnije i bolje. Ali ponavljam, vrijeme za podnošenje zahtjeva za formiranje lista će biti tek do ljeta. Dođe ljeto, raspisivanje natječaja, ne znam da li će biti u međuvremenu raspisan natječaj za dodjelu građevinskog materijala ili će se čekati formiranje lista koliki broj ima pravo, nema pravo. Isto tako, želim istaknuti što sam zaboravio kroz raspravu da premali broj ljudi koji imaju potrebu za stambenim zbrinjavanjem a podnijeli su zahtjeve nije upoznat sa novom procedurom i čini mi se da ćemo imati sljedeći problem, da će biti premali broj obitelji koji će podnositi zahtjeve za stambeno zbrinjavanje u odnosu na stvarnu potrebu.
Josip Borić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Kutija, vi ste rekli da je u zadnje dvije godine malo toga napravljeno, da gotovo nitko od 10000 podnesenih zahtjeva nije dobio ono što je trebalo ili očekivano što je trebao dobiti. Ja tu vidim problem, a iz strategije ove Vlade koja je tom problemu prišla na način na koji to danas gledamo u realizaciji. Izvadila je iz jednog dobrog ministarstva taj problem, jer je to ministru ali i potpredsjedniku Vlade očito bio pretežak teret. Formirala je ured. Taj ured u rebalansima gubi sredstva, bespotrebno se dodatno administrira. Ono što su bili regionalni centri sada rade državni uredi pri županijama. Oni to po prvi puta vide, čude se tome, trebaju naučiti, a sve to traži vremena i naravno da su rezultati takvi kakvi jesu. Jer da se ostalo na onome vjerojatno rješenju koje je tražilo malo više napora i ovakav jedan sporazum koji bi omogućio lakše financiranje jer država onda ulaže manje novaca išlo se u potpuno sve nešto novo, a kad krene sve iznova završava ovako kako završava. Nezadovoljni oni koji to trebaju riješiti svoje pitanje i nezadovoljni svi u cijelom sustavu jer ne može potrošiti ni ono što mu stoji na raspolaganju. Zato mu rebalansi oduzimaju sredstva. A što je još gore unutar te strategije ide i ona najavljena izmjena, tj. ukidanje Zakona o PPDS-u. Jedna nerazumna odluka koja indeksacijom, običnom indeksacijom općina ili gradova želi izjednačiti na indeksu ratom porušena područja ili ratom stradala područja sa ostalim područjima u Republici Hrvatskoj potpuno nerazumna odluka. I onda se čudimo i govorimo na način na koji smo danas čuli zašto je tamo sve nešto prazno, zašto tamo nema života, zbog čega se ne otvaraju radna mjesta. To je potpuno kriva strategija. To se ne rješava na takav način. Tu treba razuma i puno truda. Na žalost državni ured to neće omogućiti jer je ministarstvo političko jako tijelo i ministar je taj koji to treba gurati.
Odgovor na repliku, Branko Kutija.
Zahvaljujem se. Pa slažem se. Moj osoban stav isto tako jeste da nije trebalo izdvajati ovaj ured iz ministarstva. Zašto? Isto tako sam prije spomenuo Upravu za obnovu koja je od "Oluje" na ovamo funkcionirala dobar broj godina i najveći dio tereta kada je obnova infrastrukture obiteljskih kuća itd. je podnijela na svojim leđima sa malim brojem djelatnika, a naravno posebna priča je slažem se i ukidanje statusa područja posebne državne skrbi. Jedna Njemačka koja je kud i kamo razvijenija u odnosu na Republiku Hrvatsku sebi je dala za pravo da donese zakon temeljem kojega je formirala Fond solidarnosti ili kako se već zove nije uopće bitno do 2018. godine kako bi ulagala u bivšu istočnu Njemačku i kako bi izjednačila standard po pitanju komunalne, socijalne infrastrukture, općenito standard građana u tome dijelu u odnosu na zapadnu Njemačku. A mi nekoliko godina po završetku Domovinskog rata sebi dajemo zapravo da idemo u još jednu avanturu.
Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Kutija, koliko znam ovaj Sporazum regionalnog programa stambenog zbrinjavanja je potpisan 2011. Dakle, gospođa bivša predsjednica Vlade Republike Hrvatske je o tome govorila. Koliko sam ja shvatio iz vašeg izlaganja vi ste, imate puno primjedbi s kojima se ja i slažem jer ste vrlo razložno, suvislo i bez ostrašćenosti raspravljali o razlikama koje postoje u određenim kategorijama onih koji kandidiraju za ovaj program. Pri tome ste spomenuli i pripadnike HVO-a koji su zbog onog svega što ste rekli diskriminirani. Mnogi od njih koji su došli u Republiku Hrvatsku silom prilika iz Bosne i Hercegovine sada sele u treće zemlje, u prekooceanske zemlje, u Kanadu, Australiju, Novi Zeland itd., mnogi od njih. A opet kada ste govorili o tome da oni koji se vraćaju iz zemalja s pravom traže svoju privatnu imovinu da im se povrati itd. odnosno da se izgradi. Kod nekih a znam ih popriličan broj nisu provjeravani podaci o imovinskom stanju ili stanju nekretnina u državi iz koje se vraćaju u Hrvatsku. Čak znam da mnogi i iznajmljuju kuće u Hrvatskoj te koje su napravljene već jel'. Dali su ih u najam, a žive u drugoj državi. Eto, hvala lijepo.
Odgovor na repliku, Branko Kutija.
Zahvaljujem se. Pa kolega Borić je prije kazao da je to kompleksno pitanje i doista jeste kompleksno pitanje, ono se ne može niti lako niti jednostavno riješiti. Što se tiče branitelja to je moje i privatno mišljenje, ali njihov status jeste doista takav da znači za njih vrijede kriteriji koji nisu isti za građane RH koji se žele vratiti iz drugih zemalja, to je činjenica. I ja zato na to ukazujem kako bismo izmijenili što to nije logično i da ljudi nemaju taj status koji imaju. A što se tiče iseljenja nažalost čuli smo već da je iselilo zadnjih 2, 2,5 godine oko 30 tisuća ljudi i to je doista porazna činjenica za sve nas koji živimo u RH.
I završna riječ u ime predlagatelja predstojnica Državnog ureda gospođa Mirela Stanić Popović. Izvolite.
Ja vam se svima skupa najiskrenije zahvaljujem na ovom aktivnom doprinosu koji ste dali ovoj diskusiji koja je vrlo važna i vrlo značajna. Osvjedočili ste zapravo svojim iskazima samu kompleksnost problema stambenog zbrinjavanja u RH koja postoji još uvijek u ovom trenutku. Otvorili ste jednu širu problematiku o kojoj zaista vrijedi raspravljati i na nekim drugim mjestima. Državni ured obavlja svoje aktivnosti na dva temeljna zakona, Zakon o obnovi po kojem se programi zapravo i privode svom kraju te Zakonom o područjima posebne državne skrbi. Vama je svima poznato da je Zakon o PPDS-u u nekoliko navrata mijenjan i do predzadnjih izmjena u 2013. godini zapravo je stalno širio mogućnosti stambenog zbrinjavanja ali ga istovremeno nisu nažalost pratila i nisu mogla pratiti dostatna financijska sredstva. Kao rezultat toga pojavio se veliki broj zahtjeva za stambeno zbrinjavanje, a isto tako se stvorio veliki zastoj u rješavanju samih predmeta. Dakle, s jedne strane su se podigla očekivanja naših građana, a s druge strane se podiglo i njihovo nezadovoljstvo i ogorčenost zbog nerješavanja samih stambenih problema. Izmjenama i dopunama Zakona o PPDS-u uveden je upravni postupak u rješavanje zahtjeva za stambeno zbrinjavanje te se samo rješavanje u prvom stupnju izmješta Urede državne uprave u županijama dok Državni ured kao pravni slijednik Ministarstva regionalnog razvoja i Fondova EU postaje drugostupanjsko tijelo. Na ovaj način zapravo se podiže pravna sigurnost i pravna zaštita korisnika iz razloga što se njihovi zahtjevi sada rješavaju sukladno Zakonu o upravnom postupku koji između ostalog propisuje i rok za rješavanje predmeta, ali isto tako i otvara, daje mogućnost za žalbu onima koji tim rješenjem nisu zadovoljni. Uredi državne uprave u županijama i nadležno upravno tijelo u Gradu Zagrebu imaju 10-godišnje iskustvo u rješavanju zahtjeva za obnovu koji privode kraju i smatramo zapravo da će ovo biti jedan prirodan nastavak njihovih aktivnosti koje će oni jako brzo svladati, već su u taj posao i krenuli, izdali su preko 300 rješenja i zapravo da će se na taj način ubrzati dodatno rješavanje samih predmeta. Također, ono što je bitno naglasiti po prvi put se zapravo Godišnji program stambenog zbrinjavanja u RH projektira u skladu sa raspoloživim proračunskim sredstvima. Evo koristim ovu priliku u ovom trenutku zapravo da dam odgovor i vama gospodine Kutija na upit o zahtjevima za dodjelu građevinskog materijala kao jedan od modela koji je dosta tražen na ovim područjima, pogotovo od mlađih obitelji. Mi zapravo u ovom trenutku imamo preko 400 obostrano potpisanih ugovora o darovanju građevinskog materijala i to će biti prioritetni slučajevi koji će se riješiti u 2014. godini. Novi rok otvara mogućnosti za nove korisnike, međutim oni koji dobiju rješenja ući će u postupke najprije projektiranja zatim i ishodovanja dozvola, odabira izvođača i zapravo imat ćemo sliku o potrebnom broju za sljedeću godinu. Što bih još htjela reći, a što već niste zapravo i rekli? Izmjena Zakona o PPDS-u je donijela i obvezu formiranja liste prvenstva za korisnike stambenog zbrinjavanja koja će se kreirati sukladno ostvarenim bodovima. Liste će biti javno objavljene, transparentne. Na njih će postojati mogućnost prigovora u trajanju od 1. do 31.05., a sama lista prvenstva za 2014. godinu će biti drugačija od ovih ranijih lista jer na njoj se više neće nalaziti bivši nositelji stanarskog prava, osobe koje se nalaze u kolektivnom smještaju niti oni korisnici koji se već nalaze u državnim stanovima. Za ove kategorije rješenja o pravu na stambeno zbrinjavanje će se donositi po službenoj dužnosti, a državni ured će sukladno raspoloživim stambenim jedinicama i sredstvima donositi planove za njihovu realizaciju. Ja moram također napomenuti s obzirom da se evo rasprava nekako dotaknula i tog našeg nacionalnog programa koji je vrlo kompatibilan zapravo regionalnom stambenom programu da mi u ovoj godini prioritetno namjeravamo riješiti korisnike koji se nalaze u stambenim objektima koji su kupljeni temeljem lažnih punomoći, zatim onih osoba koje su još uvijek smještene u privatnu imovinu i čekaju deložaciju dok država istovremeno ima obvezu prema vlasnicima plaćajući im naknadu za korištenje imovine. U rebalansu smo zapravo, u ovom rebalansu na kojem smo dobili povećanje u iznosu od nešto malo više od 13 milijuna kuna predvidjeli smo i dio sredstava za refundaciju troškova hrvatskim braniteljima koji su vlastitim sredstvima kupili kuće u državnom vlasništvu, a također i dio sredstava koje moramo isplatiti korisnicima po pravomoćnim presudama, nagodbama i slično. Nakon tri godine uspjeli smo pokrenuti i Program pomoći za povratak Hrvata u BiH kroz odjel građevinskog materijala za izgradnju obiteljskih kuća koji je stao zbog administrativnih procedura vezanih za oslobođenje od plaćanja PDV-a. Dakle, u 2013. godini uz nekakve aktivnosti koje su se odnosile na ustrojavanje ureda i zaista opsežan rad na primopredaji 30 tisuća spisa u urede državne uprave od kojih je većina i prenijeta obnovljeno je 157 kuća 4. do 6. stupnja oštećenja, isplaćeno 107 potpora od 1. do 3. kategorije, 70 korisnika je dobilo povrat vlastito uloženih sredstava za obnovu, 919 kompleta građevinskog materijala je također isporučeno te 16 stanova i kuća po listi prioriteta je dodijeljeno te 92 obitelji bivših nositelja stanarskog prava koje su već od ranije imale suglasnosti, zapravo dobile su pozive da preuzmu ključeve stana. Također smo pokrenuli proces najma dodijeljenih stambenih jedinica, zatim njihovog darovanja i prodaje a kao preduvjet tome postupke uknjižbe vlasništva na RH te sukladno izmjenama Zakona o gradnji i energetsko certificiranje zgrada i stanova koje idu dalje u prodaju. S trenutno raspoloženim sredstvima proračuna za 2014.godinu od iznosu nešto većem od 313 milijuna kuna plan nam je realizirati 290 rješenja za obnovu obiteljskih kuća a po pitanju realizacije liste prvenstva 2014. godine planira se osigurati okvirno 700 stambenih jedinica. Za bivše nositelje stanarskih prava kroz nacionalnu komponentu planiramo osigurati 385 stambenih jedinica. Već se nekoliko puta spomenuli, kupit će se svega 20 stanova sredstvima Agencije za pravni promet nekretninama dok će se ostalo realizirati kroz sanaciju i obnovu devastiranih državnih stanova, obnovom i izgradnjom stambenih zgrada te modelom dodjele građevinskog materijala i revizijom postojećeg stambenog fonda. Zaključno ću se samo još osvrnuti na nekoliko elemenata koje ste spomenuli, koje se odnose na sam okvirni sporazum, iznos o kojeg govorimo jeste iznos od 10,9 milijuna eura na koji ide naš nacionalni doprinos od 25%. Također sam imala pitanje zbog čega je tako visoka stopa financiranja kad je u pitanju RH, odgovor koji sam dobila je glasio da je to vezano zapravo za troškove stambenog zbrinjavanja u RH koji su znatno viši od troškova u BIH, Crnoj Gori i Srbiji. Sama dinamika povlačenja ovih sredstava će ići sukladno našoj realizaciji naših programa kao što ste čuli u uvodnom izlaganju, to su tri građevinska projekta izgradnje zgrada, odnosno doma za stare i nemoćne osobe i sukladno zapravo dinamici izvođenja radova naš doprinos od 25% će se uplaćivati dok je kod stanova zapravo drugačija situacija ovisno o tome u kojem trenutku tu kupnju budemo obavljali. Dakle, s jedne strane znači nismo se, nismo preuzeli prevelik zalogaj da nešto napravimo za razliku od drugih brže nego jednostavno je naša priroda projekata takva, a s druge strane stoji, mi ovaj program i ovaj problem zapravo želimo završiti u RH čim prije moguće. Još bih samo ne želeći komentirati ove preporuke o ukidanju izbjegličkog statusa, ipak ovom prilikom htjela reći da se potvrda o izbjegličkom statusu ne traži kao preduvjet za sudjelovanje i za donošenje rješenja o pravu na stambeno zbrinjavanje niti u nacionalnom niti u regionalnom programu stambenog zbrinjavanja a što se tiče potvrde o ne imanju nikakve imovine to tražimo i u jednom i u drugom programu i tu smo potpuno jednaki prema svima. Konzultante kojih ima dosta na ovom programu ne plaćamo sredstvima nacionalnog proračuna. Kompletne aktivnosti provodimo mi u državnom uredu u kojem su zapravo i uspostavljena jedinica za provedbu projekata, djelatnici ne dobivaju nikakve dodatne naknade za angažman na ovom programu. Oni to rade paralelno sa svojim svakodnevnim aktivnostima. Ono što smo zapravo dobili dodatno jeste i ova tehnička pomoć koju cijenimo da nam je vrlo značajna jer nam pomaže na neki način da ju unapredimo naš nacionalni program a isto tako da istražimo budućnosti programiranja stambenog zbrinjavanja, socijalnog stanovanja koje bi se financiralo iz strukturnih fondova. Hitnost procedure je objašnjeno u samom prijedlogu zakona tako da o tome ne bi. I evo zaključno, aktivnosti konačnog rješenja preostalih stambenih problema izbjeglica, prognanika i povratnika trebala bi od svih dionika u našem društvu biti prihvaćena kao zajednički interes i cilj. Samom cilju sigurno doprinosi u znatnoj mjeri ovaj regionalni stambeni program koji je doveo za isti stol predstavnike sve četiri zemlje u regiji, istovremeno otvorio mogućnost ljudima da se izjasne žele li povratak ili integraciju u zemljama u kojima žive. Eto nadam se da sam uspjela odgovoriti na većinu vaših postavljenih pitanja. Na ono što nisam, ostavljam na raspolaganju za individualne konzultacije. Hvala lijepa još jedanput.
Hvala lijepa i vama. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo kad se steknu uvjetu.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju okvirnog sporazuma između Republike Hrvatske i razvojne banke Vijeća Europe u vezi sa regionalnim programom stambenog zbrinjavanja, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.br. 638. Raspravo o konačnom prijedlogu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnite. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima li netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 93 glasa sa i 4 suzdržana glasa donesen Zakon o potvrđivanju okvirnog sporazuma između Republike Hrvatske i Razvojne banke Vijeća Europe u vezi s regionalnim programom stambenog zbrinjavanja u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
Još ćemo danas raspraviti - Godišnje izvješće Financijske agencije za 2012. godinu Podnositelj izvješća je Nadzorni odbor Financijske agencije temeljem članka 21. Zakona o financijskoj agenciji. Materijal ste primili. Vlada RH je dostavila mišljenje. Raspravu je proveo Odbor za financije i državni proračun, njegovo ste izvješće primili na sjednici. Uvodno će obrazložiti izvješće predsjednica uprave Financijske agencije gospođa Anđelka Buneta, izvolite.
Poštovana potpredsjednice, zastupnici i zastupnice Hrvatskog sabora, pred vama je godišnji izvještaj o poslovanju Financijske agencije za 2012. godinu pa mi dozvolite da u kratkim crtama kažem ono što smatram najbitnijim. Naše poslovanje se odvijalo u dva osnovna poslovna segmenta. Prvi je segment poslovi za financijsku industriju korporativne klijente a drugi čine poslovi za državu i poslovi koji smo obavljali temeljem javnih ovlasti. Prihodovno to iznosi 67% od komercijalnih djela poslovanja a 23% prihoda od poslova za državu i temeljem javnih ovlasti te 10% od građana. 2012. godina bila je i godina u kojoj je završilo razdoblje primjene tranzicijske strategije FINA-e za razdoblje 2009.-2012. čijom provedbom je FINA napravila zaokret u poslovanju i pokrenula trendove pozitivnog financijskog poslovanja. U sklopu tranzicijske strategije proveden je i program zbrinjavanja viška zaposlenih 2010. godine, izdvojeni su poslovi sa gotovinom u posebnu tvrtku Kćer i uvedena je striktna kontrola troškova i investicija. Tijekom 2012. godine dokapitalizirali smo tvrtku Kćer Fina GS, usvojili program njenog restrukturiranja i konsolidacije koji je već u prvoj godini primjene rezultirao pozitivnim financijskim rezultatom na što smo izuzetno ponosni jer smo spasili 480 radnih mjesta. Činjenicu da je RH ušla u EU iskoristili smo za usvajanje najbolje europske i svjetske prakse koji smo implementirali u našu novu inovacijsku strategiju koja je namijenjena razdoblju 2013.do 2017.godina. cilj nam je više se orijentirati na usluge sa visokim stupnjem dodane vrijednosti koje smo u mogućnosti pružiti kroz našu poslovnu mrežu širom Hrvatske jer smo prisutni na lokalnim razinama. Naravno, ne zanemarujući tradicionalne poslove FINA-e dokle god za njima postoji potražnja na tržištu. U izvješću smo dali podroban popis poslova koji su obilježili 2012.godinu tako da se na njih ne bi osvrtala. Posebno bih naglasila da smo pored podrške implementaciji svih servisa i aktivnosti u poslovnim sektorima proveli najznačajnije aktivnosti u konsolidaciji informatičke podrške i ukupne racionalizacije troškova u poslovanju FINA-e u 2012.godini. Iznijela bih samo nekoliko najznačajnijih pokazatelja poslovanja. FINA je u 2012.ostvarila ukupni prihod od 777,7 milijuna kuna, rashode 708,7 milijuna kuna. u usporedbi sa 2011.godinom prihodi su manji za 5%, a rashodi su manji za 7%. Ovakvi pokazatelji doprinijeli su ostvarenju bruto dobiti u iznosu od 69 milijuna kuna što je 29% više od ostvarene dobiti u 2011. Redoviti prihodi FINA-e u tradicionalnim poslovima kao što su platni promet, NKS, prihodi od stanovništva iz godine u godinu bilježe pad i nije ga jednostavno supstituirati novim poslovima na kojima kontinuirano radimo. Npr. omogućeno je plaćanje računa Maestro, Mastercard karticama svih izdavatelja, evidentiran je rast potražnje za digitalnim certifikatima i korištenjem elektroničkih servisa kao što je e-račun, e-potpis, vremenski žig. Prihodi u tom segmentu povećani su za 94% ali to nije bilo dovoljno da supstituiramo ovaj pad prihoda iz naših tradicionalnih poslova. Unatoč porastu broja transakcija u NKS-u u odnosu na 2011.došlo je do značajnog pada prihoda jel smo bili u obvezi primijeniti novi cjenik s 1.1.2012.prema kojem je smanjena osnovna cijena obrade platnih transakcija za 20%. Time je izjednačena cijena obrade platnih transakcija za sve obračunske cikluse te se primjenjuje inkrementalni način obračuna. Novom cjenovnom politikom izašlo se u susret potrebama i željama banaka kao najznačajnijih poslovnih klijenata FINA-e i kako bi ostali konkurentni s obzirom na otvaranje tržišta EU. I u ostalim segmentima poslovanja FINA može reći da je 2012.postavila svojevrsnu prekretnicu potpuno okretanje otvorenom tržištu i stvaranje kompetitivnih temelja svih ustrojstvenih dijelova FINA-e i kao FINA–e u cjelini, a takav zaokret iščitava se iz strukture naših kupaca jer u 2012.je udio prihoda kao što sam već rekla od pravnih osoba u ukupnom prihodu iznosio 67%, udio prihoda od korisnika državnog proračuna 23%, a od fizičkih osoba 10%. Promatramo li rashode u 2012.vidimo da su oni manji za 7% u odnosu na 2011. Na to je najveći utjecaj imalo smanjenje financijskih izvanrednih rashoda za 37%, smanjenje troškova amortizacije 17, smanjenje troškova osoblja 5%. U strukturi ukupno ostvarenih rashoda troškovi osoblja činili su 45%, materijalni troškovi 30%, troškovi amortizacije 12 i ostali troškovi poslovanja 8%. Samo bi nekoliko riječi rekla o značajnim poslovnim procesima uz 2012., što ju je obilježilo, to je prije svega provedba poslova prisilne naplate osnova za plaćanje odnosno provedba Zakona o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima. Sukladno zakonu FINA-i se dostavljaju sve osnove za plaćanje na 23 lokacije. Na 134 lokacije u poslovnoj mreži sukladno pravilniku o načinu i postupku provedbe ovrhe na novčanim sredstvima u FINA-i omogućeno je ovršenicima otvaranje posebnog računa za uplatu primanja naknada i iznosa izuzetih od ovrhe tzv. onih zaštićenih računa. Sredinom 2012.stupanjem na snagu novog Ovršnog zakona omogućila se izravna naplata novčanih tražbina putem FINA-e na temelju pravomoćnih sudskih i ovršnih odluka odnosno presuda, rješenja i odluka sudova, a izravno se putem FINA-e mogu naplatiti i radnici kojima poslodavci ne isplaćuju plaću na temelju oni potvrda poslodavaca. Tijekom 2012.u FINA-i na lokacijama 4 regionalna centra, 22 podružnice i 143 poslovnice obrađeno je milijun 333 tisuće i 28 osnova za plaćanje i milijun 350 tisuća 866 priljeva. U sklopu tekućih aktivnosti vezanih za poslovne prisilne naplate tijekom 2012.zaprimljeno je i obrađeno 745 tisuća 934 predmeta prisilne naplate. Promatrajući kretanje operativne dobiti poslovne mreže, najveću operativnu dobit po radniku ostvarila je Podružnica Zagreb, slijede Šibenik, Split i Zadar, dok su Podružnice Karlovac, Slavonski Brod, Gospić, Sisak i Požega ostvarile negativni rezultat. Dakle ako gledamo cijelu našu mrežu od 143 poslovnice reći ćemo njih 5 negativni rezultat, dakle i nismo tako loši. Što se tiče investicija u nekoliko crta, bile su usmjerene najvećim dijelom u obnavljanje i proširenje kapaciteta u IT segmentu sukladno započetoj konsolidaciji IT-a i realizaciji dovršetku ranije započetih investicija u građevinske objekte. Ukupne investicije u 2012.iznosile su 48,4 milijuna kuna od toga u informatičku opremu 30 milijuna kuna i u građevinske radove 10 milijuna kuna. posebno bih naglasila da smo u 2012.izdvojili 1,4 milijuna kuna edukaciju zaposlenih kako bi radnici stekli nova znanja i vještine, dakle školovanje na visoku, magisterij, doktorat. To je 70 zaposlenika je krenulo u doškolovanje reći ćemo i 1300 radnika je išlo na stručno usavršavanje da bi stekli potrebne certifikate za obavljanje određenih dijelova poslova poglavito u IT-u jer mi konkuriramo i … [[Govornik se ne razumije.]] na javne natječaje pa onda je to potrebno priložiti kao dokaz osposobljenosti i stručnosti ljudi. Posebno poglavlje u našem izvještaju je posvećeno upravljanju rizicima te ove posebno događaje i nakon datuma bilance. Jedno poglavlje se odnosi na količinske pokazatelje poslovanja koje obuhvaćaju dva najznačajnija segmenta jer to su i lani nam rekli da bi bilo dobro da prikažemo pa smo sve uvrstili unutra. To je obrada gotovine i bezgotovinskih naloga i obrada gotovine kroz uplate i isplate svih naših klijenata. Evo toliko od mene. Hvala.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Nadica Jelaš.
Poštovana potpredsjednice, poštovana predsjednice uprave FINA-e, poštovane kolegice i kolege zastupnice i zastupnici. Dakle, ovo je prvo Izvješće nove uprave FINA-e imenovane 2012. godine. 2012. godina je možemo to slobodno reći važna godina za FINA-u iz nekoliko razloga. 2012. je navršeno 10 godina od za FINA-u povijesnog trenutka kada je platni promet migrirao iz FINA-e u poslovne banke te je FINA izgubila 50-godišnji monopol nad obavljanjem platnog prometa u zemlji i naravno time svoj primarni izvor prihoda. S 2012. godinom završeno je razdoblje provedbe FINA-ine tranzicijske strategije 2009.-2012. dakle važne četverogodišnje, važno četverogodišnje razdoblje u kojem je FINA restrukturirana proveden je program zbrinjavanja viška zaposlenih, izdvojeni su poslovi s gotovim novcem u posebnu tvrtku kćer FINA gotovinski servisi d.o.o. koja je u međuvremenu i dokapitalizirana. Jednom riječju izvršen je temeljiti zaokret u poslovanju rezultat čega je preokretanje kao što je rekla predsjednica uprave višegodišnjeg trenda negativnog financijskog rezultata u pozitivan rezultat.Možemo reći da je nakon 10 godina otkako je izgubila svoj najvažniji posao, dakle platni promet FINA utvrdila i učvrstila svoju tržišnu poziciju. Također u 2012. planirala se donijeti nova ovaj puta petogodišnja strategija za razdoblje 2013.-2017. Ta je strategija usvojena početkom 2014. dakle ove godine a njenu okosnicu predstavlja daljnja implementacija naprednih informatičkih rješenja odnosno kreiranje usluga sa visokim stupnjem dodane vrijednosti te daljnje pozicioniranje na tržištu elektroničkih usluga. U provedbi te strategije FINA će se oslanjati na korištenje svojih velikih komparativnih prednosti pa ću ih ja nabrojiti. Dakle, riječ je o razgranatoj poslovnoj mreži koja osigurava potpunu nacionalnu pokrivenost FINA-inim uslugama. To je dugogodišnji dobar odnos s jedne strane s poslovnim bankama a s druge strane državom, to je specifičan iznimno vrijedan informatički "nou how" uz sposobnost implementacije tih naprednih informatičkih rješenja i to je na kraju ali svakako ne manje važno profesionalnost u obavljanju posla koja rezultira tradicionalnim povjerenjem klijenata. Ulazak Hrvatske u Europsku uniju je dodatni pozitivni moment i za FINA-u jer joj otvara mogućnost regionalnog nastupa, povezivanja sa partnerima diljem Europske unije i usvajanje najbolje europske prakse u svojoj branši poslovanja. I sada nekoliko riječi o najvažnijim poslovnim događajima za FINA-u u tijeku 2012. godine. Prije svega FINA se i u 2012. potvrđivala kao pouzdan partner državi u nizu vrlo zahtjevnih projekata od nacionalnog značaja. Tako je za provedbu Zakona o fiskalizaciji u prometu gotovinom porezna uprava, sjećamo se, odabrala model baziran na digitalnim certifikatima. FINA je odradila poslovne evidencije obveznika fiskalizacije i realizirala tzv. XmlSigner za elektroničko potpisivanje namijenjen tvrtkama koje su razvijale softver za fiskalizaciju. Dalje stupanjem na snagu Zakon o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi početkom listopada 2012. godine regionalni centri FINA-e uključeni su u postupak provedbe predstečajne nagodbe. FINA je također angažirana na važnom projektu centraliziranog obračuna plaća i upravljanja ljudskim resursima u javnom sektoru tzv. COP kojim će se osigurati obračun plaća po jedinstvenim pravilima za sve institucije javnog sektora kao i kvalitetno izvješćivanje o isplaćenim plaćama. Pretpostavka funkcioniranja sustava COP-a bila je uspostava registra zaposlenih u javnom sektoru u koji su uneseni kadrovski podaci od 240 tisuća zaposlenih za ukupno 2220 institucija, tako da eto konačno znamo točan broj zaposlenih u javnom sektoru. Određeni problemi oko uspostave registra zaposlenih uvjetovali su i usporavanje u dinamici realizacije COP-a tako da je uključivanje prve grupe institucija, dakle porezne uprave i carinske uprave i svih ministarstava u sustav COP-a izvršeno početkom 2013. godine. Obzirom na velika Vladina očekivanja od COP-a kao ključnog instrumenta za kontrolu isplate plaća u državnom i javnom sektoru bilo je određenih zamjerki na FINA-u upravo u pogledu dinamike uključivanja državnih i javnih institucija u COP. Međutim, na sjednici Odbora za financije dobili smo od predsjednice uprave obrazloženje zbog čega je do tog usporavanja došlo. Dakle definitivno krivica nije na FINA-i. U skladu sa Izmjenama zakona o trgovačkim društvima preko FINA-inog servisa hitro.hr omogućeno je osnivanje jednostavnih društava sa ograničenom odgovornošću tzv. j.d.o.o-a uz najniži temeljni kapital od 10 kuna. Interes je bio prilično velik zbog jednostavne papirologije i niskih troškova. U 2012. preko hitro.hr osnovano je ukupno 3168 tvrtki. Vezano za primjenu novog Zakona o platnom prometu koji je usklađen s Europskom Direktivom o servisima za plaćanje FINA je producirala aplikaciju za unos podataka s obrazaca HUP 3 i HUP 3A sa standardiziranim oblikom broja poslovnog računa, tzv. IBAN-om na koji način je osigurano uključivanje domaćeg platnog prometa u Europsku monetarnu zajednicu. Stupanjem na snagu novog Ovršnog zakona omogućena je izravna naplata novčanih tražbina na temelju pravomoćnih sudskih i ovršnih odluka, presuda ili rješenja tako da se putem FINA-e mogu naplatiti i radnici kojima poslodavci ne isplaćuju plaće. Isto tako FINA postupa i po Uredbi Vlade o obaveznoj uplati doprinosa prilikom isplate plaće koja je na snazi od 1. svibnja 2012. Svi klijenti koji podnose naloge za isplatu plaće, a ne uplaćuju doprinose upisuju se na listu poslodavaca koji ne uplaćuju doprinose. Dalje, Ministarstvo financija iskoristilo je razgranatost FINA-ine poslovne mreže za prodaju vauchera za sezonski rad u poljoprivredi temeljem Zakona o poticanju zapošljavanja sezonskih radnika na privremenim i povremenim poslovima u poljoprivredi, dakle i tu je uveden jedan red. FINA je izdavatelj certifikata za pilot projekt e-osobna iskaznica Ministarstva uprave. Isto tako uspostavljen je Registar zadužnica i bianco zadužnica radi provedbe ovrhe na novčanim sredstvima. Pripremljena je prilagodba sustava REGOS-a za uvođenje jedinstvenog obrasca za evidenciju i naplatu svih primitaka. O tome smo govorili, to je onaj obrazac JOPPD. Sklopljen je ugovor o iznajmljivanju poslovnog prostora s Agencijom za plaćanja u poljoprivredi i ostvareno odnosno realizirano još niz drugih poslova i aktivnosti. I sada na kraju samo nekoliko rečenica o financijskom rezultatu u 2012. godini. Dakle ukupni prihodi ostvareni su u iznosu od 778 milijuna kuna, a rashodi u iznosu od 709 milijuna. U odnosu na godinu dana ranije dakle na 2011. i prihodi i rashodi su smanjeni, međutim kako su rashodi rasli odnosno smanjeni intenzivnije od prihoda to je imalo pozitivnog odraza i na financijski i na ukupan financijski rezultat tako da je bruto dobit povećana u odnosu na 2011. godinu i iznosi 69 milijuna kuna. U 2011. je iznosila 53 milijuna kuna. Pad prihoda u 2012. uvjetovan je smanjenjem prihoda od platnog prometa za 14%, dalje još jačim padom od čak 34% prihoda nacionalnog … sustava unatoč tome što je broj transakcija povećan. Pad prihoda NKS-a uvjetovan je primjenom novog cjenika u dogovoru s bankama, odnosno smanjenjem cijene poslovnih transakcija u NKS-u za 20%. Slična situacija je i s arhivsko-dokumentacijskim poslovima, i oni su zabilježili pad prihoda i to za 12%, unatoč tome što je broj klijenata povećan. Za 25% su smanjeni i prihodi od prodaje podataka iz financijskih i statističkih izvještaja poslovnih subjekata. Primjera radi, pad prihode od prodaje bonitetnih informacija direktna je posljedica izmjena Zakona o javnoj nabavi kojima se više ne propisuje obveza dokazivanja financijske sposobnosti natjecatelja. S druge strane, najveće povećanje prihoda ostvareno je od poslova provedbe ovrhe na novčanim sredstvima. Isto tako ono što je zaista bitno za istaknuti, čak 94% povećani su prihodi od elektroničkih servisa. Dakle riječ je o e-računu, o e-potpisu i od digitalnih certifikata, prije svega iz fiskalizacije. Dakle FINA je hrvatski lider u ovom području i to je područje očito FINA-ina najjača perspektiva. Kad spominjem FINA-inu perspektivu onda je potrebno prisjetiti se i nekih njezinih slabosti. Najveća slabost FINA-e po meni, a koja bi se mogla pokazati i svojevrsnim ograničavajućim faktorom u povećanju njene konkurentnosti je struktura zaposlenih. Naime, čak trećina zaposlenih starija je ovoga trenutka od 50 godina. Isto tako nepovoljna činjenica je da preko 60% ukupno zaposlenih imaju srednju stručnu spremu odnosno neku od kvalifikacija, 23% ima visoku i 15% višu stručnu spremu. Iz ovoga što smo čuli od predsjednice uprave razvidno je da FINA puno ulaže u edukaciju zaposlenika, međutim osobno moram primijetiti da ta ulaganja nisu ravnomjerno raspoređena po podružnicama i nižim organizacijskim dijelovima, isto kao što nisu ravnomjerno raspoređena ni ulaganja u prostor i u opremljenost radnih mjesta, o čemu je također bilo rečeno i ta sredstva su također znatna. Naime, u pojedinim podružnicama nedostaje osnovne opreme ili je ona u velikoj mjeri otpisana, od priručnih blagajni do računskih strojeva, printera i slično. Obzirom da su profesionalnost i kvaliteta obavljenog posla, kao što sam uvodno rekla, komparativne prednosti FINA-e treba osigurati uvjete da se poslovi odrađuju jednako kvalitetno na svakom i onom najnižem, najmanjem mjestu jer lanac je upravo onoliko jak koliko je jaka njegova najslabija karika. Hvala lijepo.
Ivan Šuker, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolegice Jelaš, vi ste nešto u prvom dijelu svoje rasprave rekli, onda ste sami sebe kasnije demantirali u drugom dijelu. Dakle rekli ste višegodišnjeg negativnog poslovanja. Gledajte, 2010. FINA je radila sa najvećom dobiti, 2011. je dobit nešto pala pa je 2012. opet porasla, znači FINA zadnje tri godine nakon provedenog restrukturiranja i rješavanja problema viška zaposlenih posluje sa dobiti. Prema tome, nema nikakve riječi o višegodišnjem negativnom poslovanju jer naprosto je ono pozitivno. Ali isto tako kasnije ću u svojoj raspravi malo više se osvrnuti na iznose dobiti i što na njih sudjeluje. Međutim, isto tako centralni obračun plaća on još uvijek nije saživio i neće skoro saživjeti. Prema tome, govoriti o tome da se konačno zna broj zaposlenih to naprosto nije istina. Centralni obračun plaća je bio primijenjen, zapravo pripremljen za primjenu. Zašto ga ministarstva 2012. nisu nahranila sa podacima to je drugi par cipela, a to se može provjeriti u FINA-i.
Odgovor na repliku, Nadica Jelaš.
Poštovani kolega Šuker, dakle kad sam spominjala višegodišnji negativan financijski rezultat onda sam upravo mislila na razdoblje prije 2010. godine. Činjenica da je nekoliko godina FINA iskazivala negativan financijski rezultat. Sada je on pozitivan i meni je drago što je eto u 2012. čak i povećan u odnosu na 2011. a pozitivan je kao što znamo i u 2013. godini. Što se tiče COP-a ja ne znam, zaista ne mogu prosuđivati u kolikoj mjeri su bile izvršene pripreme za njegovo funkcioniranje. Ali ova Vlada doista čini sve da to što prije profunkcionira, djelomično i jest. Dakle, kao što znamo i porezna i carinska su uvedene. I ja tvrdim da zapravo zahvaljujući tom projektu ćemo zaista saznati konačno koliki je to broj zaposlenih u javnim službama i kolike su njihove plaće i moći ćemo ih kontrolirati.
U ime Kluba zastupnica HDSSB-a kolega Krešimir Bubalo.
Hvala lijepo poštovana potpredsjednice, poštovana gospođa Buneta. Evo gledajući Godišnje izvješće Financijske agencije za 2012. već sam se zabrinuo da nećete nikad doći na red, ali bio je prvo broj 20 točka, pa 14, pa 9, pa 22, pa ko na lotu sretni broj vam je 3. Ali zašto to govorim? Mi krajem trećeg mjeseca 2014. raspravljamo o izvješću za 2012., a evo već znamo da statistika 33. već prva za 2014. ide. Prema tome, izvješće malo kasno stiže na raspravu i mislim da kod sastavljanja dnevnog reda treba voditi brigu. Potpredsjednice evo molim vas da i vi iskoristite svoj položaj, pa evo ta financijska izvješća da nam ne kasne toliko, da puno ranije raspravljamo o njima. Jer sa odmakom vremena malo nam postanu već i stara, već očekujemo 2013. da raspravimo. No, gledajući vaše izvješće prije svega želim čestitati na dobrom rezultatu za 2012. Znam da jedan dio vama pripada jer vaša odgovornost je počela negdje u drugom mjesecu 2012. godine. I to je ključni razlog zašto će HDSSB dići ruku za izvješće, jer glasamo za rezultat financijskog poslovanja koji je doista snažno pozitivan iako je malo prije bilo evo i rasprave. Gospodin Šuker je rekao točnu brojku. Znači da je 2010. bila pozitivna, 2011., 2012. No, najveća dubioza je bila 2009. minus 158 milijuna, a isto tako 2008. je bio minus 24 milijuna. Prema tome, gledajući prošlih nekoliko godina dosta je toga činjeno u FINA-i i oko FINA-e. No, sigurno kad hoćemo pouzdan podatak onda pogledamo i poslovnu Hrvatsku, ali isto tako i izvješća FINA-e koja su nam itekako važna prilikom rasprava o bilo kojem materijalu. Prema tome, to su korisni podaci. No, isto tako je bitno ja bih rekao i sagledati ova sva izvješća koja dobijamo od svih poduzeća, ustanova itd. Mislim da bi tu morala postojati jedna špranca koja Saboru dolazi kako nam ne bi izostali neki podaci. Recimo ja ću reći odmah u startu. Ako FINA ulaže u FINA gotovinski servis d.o.o. a ja bih volio vidjet u ovom izvješću FINA gotovinski servis d.o.o. poslovanje, pa onda bih rekao da je negativno poslovanje koliko 5 milijuna i 582000 na 81 milijun prihoda, 87 rashoda. I to je problem. Ali u ovim izvješćima smatram da treba cjelovito onda obuhvatiti sve ono što je u sustavu FINA-e, a FINA gotovinski servis d.o.o. je također u sustavu. No, gledajući ovo izvješće koje sam temeljito pročitao izvješće mi izgleda onako dosta šturo, iako moram priznati da radi se o kompaniji koja po broju zaposlenih i prihoduje među 30 u Republici Hrvatskoj i koja bi danas sutra trebala ići na burzu. Evo ja se nadam da će uskoro i FINA naša na burzu. No, gledajući ovo izvješće odmah ću vam zamjeriti da gledajući naslov i gledajući sadržaj, gledajući izvještaj piše na primjer da na stranici 41. bi trebalo biti izvješće o investicijama, a kad pogledamo sam sadržaj ono je na 40. strani. I takih sad zamjerki bi mogli o njima razgovarati. No, puno je važnije upravo da li je ispunjen plan investicija za 2012. No, on nije ispunjen. Je u ovom iznosu o kojem ste vi pričali, ali mišljenja sam da je to nedovoljno posebice kad govorimo o informatičkim tehnologijama i onim svim zahtjevima koji se stavljaju pred FINA-u. A sad ćete doći u situaciju da će vam ministar Linić povući dobit i faktički niste investirali u modernizaciju iako volio bih da to odgovorite da li se to u 2013. dogodilo u nekom snažnijem obliku ili nije. No, gledajući ovo izvješće aktivnosti su bitne. No, bitno je i koji su novčani efekti. U početku se nabrajaju novi poslovi koji se odrađuju bez ikakvih novčanih efekata, a volio bih da znamo i mi u Saboru koje su aktivnosti bile onako karitativne za državu određene, a koje su doista određene sa financijskim efektima. I ona rečenica mi je zaparala uho koja se nalazi na strani 26. da se izlazi u susret bankama, njihovim potrebama i željama. Mislim da prečesto izlazimo u susret ne samo vi kao FINA, nego pa čak i mi kao Sabor, pa i cijela država upravo bankama i financijskom sektoru da njihove potrebe i želje servisiramo. No, zato kažem. Volio bih u strukturi da nam jasno iskažete što je to bilo karitativno određeno, a što je imalo financijski efekat. Gledajući i strukturu koju ste maloprije pričali, znači poslovanja, za državu se posao smanjio 8,3%, za fizičke osobe se povećao preko 8%, a za pravne osobe se smanjio volumen 8,2%. Sigurno da me to brine da li je to znak neaktivnosti ili čega? No isto tako kad gledamo statistiku naloga jasno da način poslovanja sve je suvremeniji gledajući od 2003. sa 107 tisuća došli smo na 49 tisuća naloga. Kad govorimo o gotovini u pitanju je 198 milijuna, sada 44 milijuna. Znači, vidljivo je da se sve manje radi s gotovinom, bezgotovinski promet također da je značajan. No, bitno je reći i povezati ovaj dio izvješća FINA-e sa FINA gotovinskim servisima. Jer mi znamo da je gotovina skupa dostaviti bankama itd. i sigurno da FINA treba uzeti i svoj dio kolača jer servisira poslovne banke pa molio bih i vaš odgovor na taj dio. No isto tako naglašavate da se je usmjeravalo dio sredstava ili milijun, gotovo 500 tisuća kuna u edukaciju, ali ja bih volio da je to ravnomjerno na razini svih regija. Znači, vi ste … [[Govornik se ne razumije.]] u 4 regionalna centra, ali volio bih da je ta edukacija bila na 4 regionalna centra. No isto tako naznačujete da se poštivaju kolektivni ugovori. Imam informacije pa bih volio da vi odgovorite da li su radnici digli tužbe, možda zbog neisplaćenog regresa? To me također zanima. Jer gledajući da se ne isplaćuju i ne poštivaju kolektivni ugovori i također da se manje išlo u investicije možda je to znak također jednog značajnijeg pozitivnog rezultata. Također me zanima da li su isplaćene nagrade za uspješne projekte? Svi smo svjedoci i one satnice gdje ne možemo prekovremene sate također plaćati ako prelazi onaj bonus, a znam u FINA-i da vam ljudi neki rade na projektima puno više od dopuštene satnice. Pa evo kako, na koji način pokušavate zanima me te ljude na neki način i platiti koji su vam radili na projektima puno više od satnice? Također, ono što me je zasmetalo to je vaša Strategija 2013.-2017. Mi smo već evo 2014., ja bih volio da u Hrvatskoj radimo sve strategije 2014.-2020. vezano za financijski okvir EU, ali evo molio bih samo pojašnjenje da li je ta strategija u funkciji i kad je završena? Jer neprihvatljivo mi je da danas kažemo da će biti Strategija od 2013.-2017. to vam piše u vašem izvješću. Ja znam da politika postavlja ravnatelja ili ravnateljicu FINA-e, da često su evo kadrovi upravo iz pojedinih političkih grupacija. Kaže se netko je od ovoga, netko je od onoga ali upravo je bitno da ljudi iz FINA-e koji rade godinama vrijedno da dobiju šanse da mogu napredovati u sustavu neovisno o samoj politici. No isto tako gledajući i broj radnika koji je 2008. bio 4336, danas smo na 3068. Vidim da ste zapošljavali prošle godine 47 novih ljudi. Pa evo koje su to bile potrebe u kojim regionalnim centrima? To me također zanima. E sad, jedna stvar koja se spominjala to su ovrhe. Često nam se događa da nam se građani žale da ih se ovršilo a da nisu dobili opomenu. To je problem koji nam se često događa na terenu, ljudi dođu, hoće provući karticu, ovršilo ih se a nisu ni opomenuti. Ne znaju od koga i onda zovu FINA-u, odlaze i praktički ih zatekne a znamo svi da se dobar dio građana orijentira upravo na kartično poslovanje itd. Kad to udari kao grom iz vedra neba onda je to problem. Negdje ste na pumpi, a nemate gotovine, ostanete bez goriva itd., ne možete ići dalje. To je možda jedan od onako boljih scenarija, ali imate puno lošijih. Prema tome, smatram da upravo to opominjanje mora biti važno. Isto kao i kad se spominje ovdje Registar zadužnica. Žale mi se gospodarstvenici vezano za one stare zadužnice koje su dobili nekad kad su ugovarali posao pa danas ne dobiju nove zadužnice, a puj-pik te stare ne vrijede. E to je isto problem koji nam se događa s gospodarstvenicima. Prema tome, molio bih i tu odgovor. Isto tako možda fali mi u izvješću jedan dio malo oko te strategiju koju sam spomenuo, a to je u idućem vremenu što se planira prepuštati bankama, a što je to core biznis što sama FINA nastoji zadržati u idućem vremenu. Prema tome, mislim da je i tu potreban odgovor. Isto tako me zanima oko pripreme onoga što se često u javnosti ovih dana govori, a to su predstečajne nagodbe. Pa koliko je dužina same pripreme veza za predstečajne i koliko ih imamo u Hrvatskoj i koji su efekti? Možda ako vi možete sa razine FINA-e procijeniti. Jer ono što često čujemo po terenu to je da upravo oni nezdravi ubijaju zdrave, upravo kroz predstečajne nagodbe. Mi smo u klubu HDSSB-a uvjerenja da nam se tu pojavljuje veliki problem u gospodarstvu i kao što imamo danas izvješće FINA-e mislim da ste vi kao FINA itekako kompetentni da jedno kompletno izvješće dostavite vezano za predstečajne nagodbe u RH i što se to događa sa predstečajnim nagodbama, sa statistikama? Tko je to odbijen, koje su to tvrtke prošle? Da vidimo kome je to otpisano i zašto je to otpisano, posebno kad govorimo o porezima vezano za prihode države. Također, vezano za pitanja koja vam postavljaju mediji, a i mi se pitamo u Saboru, koliki je to broj računa u blokadi, pravnih i fizičkih osoba i njihov volumen? Evidentno je da iz dana u dan sve je veći broj fizičkih osoba koji su u blokadi. Pa evo možda bi to bilo dobro da također imamo i mi tu informaciju, broj računa u blokadi, fizičkih i pravnih osoba. Također, gledajući pojedine podružnice logično je da je Zagreb najbolje poslovao. Vidimo Split, Zadar, Osijek je negdje na sredini. To me veseli taj prosjek ali što ćete raditi s Karlovcem, Brodom, Gospićem, Siskom kako bi to poslovanje i u tim podružnicama bilo pozitivno. No imam još jedno pitanje koje mi je važno a to je pročitao sam na jednom portalu da je FINA gotovinski servis osnovao detektivsku agenciju, pa me zanima šta i vi znate o tome, kad to čovjek pročita onda se pita u kakvoj mi to državi živimo kad FINA gotovinski servis može osnivati detektivsku agenciju iako možda oko tog gotovinskog servisa 2010. je bio negativan rezultat 4 milijuna, 2011. 17 milijuna a kažem 2012. 5 milijuna i 500, prema tome volio bih evo odgovore da dobijemo oko toga. Nadam se da će u petak biti glasanje oko izvješća vezano za FINA-u jer obično ako ne bude petkom glasanje onda znamo šta slijedi od strane vladajućih ali evo pohvaljeni ste za izvješće pa i mi ćemo vas pohvalit evo za rezultat. U izvješću kažem ima tih korekcija ali i sadržajnih koje želimo da se dorade, isprave ali da nas i možda informirate o vašoj završnoj riječi oko ovih pitanja koje sam vam evo također uputio. I možda ste kod onih ostalih troškova trebali analitički malo bolje pojasniti zašto je onih 8 milijuna rast ostalih troškova, onih 55 milijuna kuna što ste imali. Hvala lijepo.
Boro Grubišić replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolega Bubalo, vi ste zamijetili a evo i ja čitajući ove materijale da postoji razlika kako biste vi rekli nekakva regionalna. Naime, na stranici 37. kada se gleda tablica ranga operativne dobiti po radniku poslovne mreže u posljednje dvije godine onda vidite da je u posljednjih osam, dakle zadnjih osam od 22 poslovnice FINA-e Vukovar, Slavonski Brod i Požega, dakle tri od osam. A kada gledate i Slavonije i Baranje, jel dakle, a kada gleda se na stranici 39. rang ostvarenih prihoda podružnica u poslovnoj mreži FINA-e onda od 14 mjesta do 22 se nalaze Slavonski Brod, Vinkovci, Našice, Vukovar i Požega, dakle sve slavonske osim Osijeka koja je al moram i za Osijek nešto reći. Naime podružnica Pula je i u 2011. i u 2012. sa većim ostvarenim prihodom negoli podružnica u Osijeku, zanimljivi su ti rezultati upravo iz ovog aspekta iz kojeg ste vi rekli da postoji jedna regionalna razlika a zapravo sve se to oslikava u fiskalnim kapacitetima naših županija, u lošim fiskalnim kapacitetima županija u Slavoniji, Srijemu i Baranji, tako da se to vidi i po poslovanju FINA-e i njenih podružnica u Slavoniji i Baranji. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, Krešimir Bubalo.
Hvala lijepo. Kolega Grubišiću, naime pa ja vjerujem da upravo je tajna ovog dobrog rezultata, jedan dio tajne ovog dobrog rezultata je u regionalnoj podjeli posla FINA-e u 4 regionalna centra. Prema tome, to treba biti obrazac i način poslovanja i za druge institucije u RH, a upravo ta regionalizacija dovodi do veće efikasnosti, do učinkovitosti a upravo to se iskazuje kroz poslovanje same FINA-e. No upravo gledajući koeficijent razvijenosti o kojem često pričamo pa i gledajući poslovanje FINA-e po podružnicama po Slavoniji i Baranji osim Osijeka koji je nešto razvijeniji onda možemo reći da Slavonija i Baranja je prilično nerazvijena i to se vidi po ovim pokazateljima kao i po svim drugim parametrima kad govorimo prihod po glavi stanovnika u pojedinim proračunima, kad govorimo o BDP-u, kad govorimo o dosta tih parametara. Prema tome Hrvatska se treba regionalizirati ali moramo imati i fond poravnanja koji bi pomagao posebno Slavoniji i Baranji koja je u najtežem položaju a to i pokazuju i ove brojke.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Ivan Šuker.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, gospođo predsjednice uprave, kolegice i kolege. Pa ja ću u svoju raspravu u ime Kluba HDZ-a početi citirajući jedan dokument Vlade iz rujna 2012. godine iz jednostavnog razloga da svi skupa vidimo kako nije dobro davati neoprezna mišljenja i stajališta jer u principu kad vidite kad se nešto dobro postavi onda to daje rezultate a o tome ću kasnije govoriti. No ovo moram naprosto pročitati jer o tome sam govorio kad samo govorio i o izvješću 2011. Veli najznačajniji projekat Financijske agencije u 2011.godini jest implementacija sustava prisilne naplate, osnova za plaćanje koji se sukladno Zakonu od provedbe ovrhe na novčanim sredstvima NN 99/2010. uveo veći stupanj financijske discipline i odgovornosti. Toliko o tome da je bio užas i nered a sad je sve divno i krasno. Ali kaže, međutim Vlada RH ističe da niz projekata koje Financijska agencija trebala provesti tijekom 2011.nije uspio. Prije svega projekat uspostave registra zaposlenika u javnom sektoru čiji je bio cilj objedinjavanja podataka o svim zaposlenima. Do dan danas nemamo centralni obračun plaća. Veli nadalje Vlada RH ističe kako nije saživio niti projekat Hitro HR, proces osnivanja tvrtki nije ubrzan e sad me zanima da li u 2012. oživio projekat Hitro HR i Financijska agencija upravljanje vlastitim nekretninama i najmom prostora itd. i na kraju uzimajući u obzir sve navedeno Vlada RH daje negativno mišljenje na godišnje izvješće o poslovanju FINA-e za 2011. A kad pogledate mišljenje Vlade o 2011. onda imate jednu samo rečenicu. Ali to nije razlog niti imam namjeru kritizirati ovo izvješće o radu FINA-e za 2012.godinu, samo sam naprosto morao reći da vidite kako isti ljudi na istu stvar gledaju dijametralno suprotno. Dakle, FINA je od 2002. godine prošla vrlo bolne godine pa čak tamo negdje do 2009. iz razloga što netko je naprosto 2002. uzeo platni promet FINA-i i servirao ga poslovnim bankama i praktički im je uzeo sredstva za život, da tako kažem. FINA je životarila, radila programe, radila strategiju i tada se točno u principu znalo što se od FINA-e želi napraviti jer da se to tada nije radilo, da se nisu pripremile stvari od infrastrukture, od opreme, itd., budite sigurno da izvješće 2012. ne bi bilo ovakvo. Zašto? Pa zato što naprosto svi ovi poslovi se ne bi imali s kim i ne bi se imali na čemu napraviti. To su dvije osnovne stvari. Jer nemoguće je 2011., čuli ste što je Vlada rekla, sada u 2012. sve divno i krasno. Dakle, takva FINA nakon svega što je prošla je danas jedna tvrtka koja je stabilna, tvrtka na koju se Vlada kada pogledate u svim svojim najznačajnijim projektima s kojima se hvali i … Da li je mogla fiskalizacija i FINA provesti fiskalizaciju da je ta firma bila ruševina 2011.? Nije. Da li su se predstečajne nagodbe mogle provesti u firmi koje su u prethodnoj godini bili ruševine, nisu ništa mogli napraviti? Nije. I niz drugih stvari. No kad gledate jednu ovakvu tvrtku onda je najbolje zaviriti u njeno financijsko izvješće i onda ćete naprosto vidjeti trendove koji se događaju pa čak i ovoga što je kolega Bubalo govorio prihodi po pojedinim jedinicama FINA-e naprosto pokazuju kakve su gospodarske aktivnosti i kakav je nažalost životni standard tih građana. Iz toga se može pročitati i krvna slika, financijska građana i gospodarstva RH, nitko vam kad to pogledate, nitko više ništa ne treba pričati, on je naprosto takav kakav je. Jer Zagreb nema šanse da bude u sredini pa čak i da ga stavite u prosjek on će biti prvi. Ali isto tako kada pogledate ukupne prihode FINA-e u 2012. godini, onda ćete vidjeti da su one za skoro 70 milijuna kuna manje nego 2010. i 40 milijuna kuna manje nego 2012. Isto tako rashodi su se smanjili, međutim kada govorimo o smanjenju rashoda ja sam od onih koji nikada na financijskim izvješćima ne želi stati na pola. Pa samo pogledajte jednu stavku, amortizacija. 2010. je bila 112 milijuna, a 2012. 83 milijuna, dakle 30 milijuna je manja amortizacija i kada pogledate da nije amortizacija bila toliko, onda bi dobit bila ohoho manja. Dakle, i to treba gledati na takav način. Međutim sredstva amortizacije su sredstva za buduće investicije jer naprosto amortizacija se obračunava u nekakvim ciklusima po stopama, kako to netko procijeni ili ima takvu računovstvenu politiku i ta sredstva služe za obnavljanje zastarjele opreme, uređenje zapravo zgrada i svega skupa, prema tome sad treba vidjeti i zašto je ta amortizacija smanjena toliko i ako je ta amortizacija toliko smanjena, da li će se pojaviti problemi u funkcioniranju što se tiče imovine FINA-e, nekretninske i prije svega nekretnine nisu problem. Mislim, kada govorimo o FINA-i onda isključivo moramo govoriti o informatičkoj opremljenosti jer naprosto to je alat u rukama FINA-e i kada govorimo o onom drugom dijelu, a to je obrazovanje ljudi jer kvalifikaciona struktura zaposlenih u FINA-i, starosne godine nisu problem, da se razumijemo, nego izobrazba i kvalifikaciona struktura su ono što daje prostora da sutra i kad mladi ljudi dođu da će ih imati tko obučiti i da će ih imati tko uputiti što trebaju raditi. No da bi se to sve skupa moglo napraviti, Vlada mora jasno reći kako FINA-u vidi sutra, to iz jednog dokumenta, zanima me kakvo će biti izvješće 2013., to iz 2012. se ne vidi. Zašto? Vlada je ad hoc ključne svoje projekte s kojima se hvali prebacila na to da obavlja FINA, pa čak je i FINA-u uvaljala da radi nešto što je moralo raditi pravosuđe, a to su predstečajne nagodbe. Dakle, Vlada naprosto mora reći s obzirom da ima određenih intencija da bi porezna uprava i carinska uprava morale imati vlastiti informacijski sustav, a s obzirom da Vlada ima dvije jake informatičke institucije, jedna se razvijala u bivšem sustavu u jednom smjeru, a druga u drugom i sad se postavlja jedno elementarno pitanje, kako Vlada sutra vidi budućnost APIS-a i FINA-e? Kako vidi njihovu međusobnu suradnju, a ne međusobnu konkurenciju, zašto? Zato što ni jedni ni drugi, o tome ću malo kasnije govoriti, bez financijskih sredstava i bez … sa Vladom ne mogu egzistirati i ne mogu funkcionirati. Dakle, to je nešto, jedno pitanje na koje će Vlada u sljedećih godinu dana morati dati odgovor, bez tog odgovora stvorit će se silni problemi jer sad ne raspravljamo o izvješću 2013., nego govorimo o 2014., međutim ja nešto moram reći. Ovdje smo govorili o onome obrascu JOPDD, kako se već zove, dakle obrascu koji donosi kompletne informaciju i to je poduzetnicima pomoglo jer ne moraju više podnositi 5 ili 10 obrazaca nego u jednom obrascu, međutim u ovom trenutku informatički sustav i APIS-a i FINA-e je prenapregnut, upravo zbog toga što niz podataka treba prikupiti, treba ih …, treba ih pohraniti i to naprosto pokazuje da Vlada strateški mora razmišljati, ali postavlja se pitanje, još jedan ovakav veliki zahvat da cijeli sustav ne padne. Zato kada govorimo o ovim izvješćima, kada govorimo o financijskim pokazateljima, onda itekako si moramo postaviti pitanja što u narednom razdoblju jer ako ova izvješća nećemo gledati na takav način, ako ih nećemo iščitavati sa svim njihovim pozitivnim, negativnim elementima kroz ove brojke koje pokazuju, onda će nas jednostavno neki problemi zateći, kao što su nas zatekli 2003. kada je netko jednostavno ad hoc ukinuo platni promet i 5000 zaposlenih u tadašnjem ZAP-u, vi se snalazite kako znate. A zašto to govorim? Pa govorim iz jednostavnog razloga što kada pogledate prihode državnog, zapravo FINA-e, onda ćete vidjeti da se nažalost događa jedan trend koji je negativan i o njemu treba otvoreno progovoriti, ne zbog toga da bi se kritiziralo izvješće FINA-e nego da bi se upozorilo. Taj trend se vjerojatno nastavlja i u 2014.godini možda intenzivnije, a to je da sektor usluga za financijsku industriju i kooperativne klijente u odnosu na 2010.godinu je pao 130 milijuna ili pao je skoro 25, 26%. Međutim, kada pogledate koliko je rastao sektor usluga za javni sektor, on je rastao praktički za 100 milijuna kuna i kada to sve skupa zbrojimo mi smo ipak 30 milijuna u minusu. I evidentno je da s ovim brojem zaposlenih i s ovim fiksnim troškovima koje FINA ima da nije bilo ovih novih poslova za državu iako gledajući realno iz ovog financijskog izvješća mislim da ti poslovi nisu svi niti naplaćeni adekvatno, a to ćemo vidjeti u izvješću 2013. FINA bi se našla u problemima i to grdim. FINA bi da nema ako pogledate da su prihodi od blokade računa praktički porasli sa nule na nekakvih 90 milijuna kuna u 2012.godini i da nemate tih 90 milijuna kuna od ovrha i troškova provedbe ovrha mi bi danas razgovarali o negativnom financijskom rezultatu. I opet se vraćam na to Vlada naprosto mora odrediti što želi od FINA-e. Ako želi da joj FINA bude informatičko-tehnički servis da to sve skupa vodi ona je mora usmjeriti u kojem smjeru FINA ide jer gledajte ja kada sam čitao ono izvješće Vlade prošle godine onda je evidentno da ionako negativno mišljenje Vlade bilo isključivo da se smijeni stara uprava. Tko kaže da neko takvo izvješće nekom neće puhnuti pa će ga dati sljedeće godine i smijeniti upravu koja je imala čisto korektne rezultate iz razloga zbog toga što neko nešto nije napravio. Dakle, kada gledamo strukturu rashoda onda ćemo vidjeti da su usluge i materijalni troškovi na vrlo visokoj razini, oni čine praktički trećinu rashoda, ali ponavljam, troškovi amortizacije su izuzetno visoki i treba vidjeti u principu što sa silnom imovinom koju FINA ima na vrlo atraktivnim mjestima u najvećim središtima s obzirom da se radi o financijskoj instituciji šteta je da ti prostori zjape prazni. Da li to na određeni način spojiti sa Poštanskom bankom pa nju dići na taj način ili jednostavno komercijalno razmišljati, ima niz poslovnih banaka kojima bi takav prostor ili takvo mjesto itekako dobrodošao, prije svega što se tiče usluga s građanima koje još uvijek danas hodočašće i vjerojatno plaćanje dnevnih računa u principu najviše ide preko FINA-e. Zašto? zato što su ja ih ne želim reklamirati najjeftiniji i to je logična stvar i to je možda i budućnost jednog dijela posla za koji se točno zna 1 ili 2 šaltera u toj poslovnici rade isključivo taj posao jer naprosto jedan veliki dio naših građana želi na takav način plaćati. Ali isto tako treba razmišljati i promišljati da se taj prostor možda kvalitetnije iskoristi. Međutim, kada pogledamo centar usluga javnog sektora, onda ćete vidjeti da ono što je dakle sustav koji je podrška … konstantno oko 100 milijuna kuna. REGOS on se smanjio sa nekih 90 na 60 i kažem centar za prisilnu naplatu 93 milijuna kuna u odnosu na 2010.kada je bilo nula, ali 2010. 130 milijuna je bio veći prihod od privatnog sektora, dakle da nema ovih troškova s državom. Mene zanima sljedeće godine stavka fiskalizacije stavka predstečajnih nagodbi i ostale koliko će ona biti u tablici prihoda FINA-e. zašto? Ako se mogu naplaćivati sve usluge onda treba vidjeti isto tako koliko su koštale i ove usluge. Također kada govorimo o financijskim pokazateljima i rezultatima FINA-e onda ćete vidjeti da je 2010.godina bila bez konkurencije najuspješnija iz jednostavnog razloga kada vidite odnos dobiti, zaduženja to je tzv. EBIT pa ćete vidjeti da je on bio 21 na ukupan prihod 21,5% 2010., 19,3 2011., 17,8 2012.i to lagano ukazuje na ovaj negativni trend što se tiče prihoda i o tome se mora razmišljati zbog svih onih loših trenutaka koji su se događali ne krivicom tadašnjeg ZAP-a i ljudi u ZAP-u nego zato što je neko nametnuo, a država iz svega toga skupa mora izvući iskustvo da ako nameće određene zakone i ako jedan dio poslova prepušta privatnom sektoru onda itekako mora misliti što će biti ovime. I bilo bi vrlo interesantno vidjeti što je s gotovinskim centrom iz jednostavnog razloga da vidimo u ovom trenutku koliko keša ide preko gotovinskog centra FINA-e, a koliko ide preko gotovinskih centara poslovnih banka jer realno gledajući nekakve standarde u Europi onda je Hrvatska premala i za jedan veliki gotovinski centar, a ne da imamo 4, 5 gotovinskih centara i tu je po meni jedna velika šansa FINA-e jer poslovne banke sigurno se njima to ne isplati imati uz nekakvu adekvatnu cijenu FINA-e. Dakle nemamo razloga da ne podržimo ovo financijsko izvješće jer na kraju krajeva svi mi smo sudjelovali po ovim rezultatima koji su ovakvi kakvi jesu ali nikada ne bi komentirao kao što je to Vlada komentirala pa sama sebi skočila u usta za 2012.
Hvala. Krešimir Bubalo, replika.
Kolega Šuker je naime ostavio dvojbu da li je HITRO.HR proradio pa svi mi osjećamo da je HITRO.HR proradio samo ne vidimo to baš snažno na gospodarstvu da se osjeća. No gledajući tablicu 28 onda vidite za 2012.da je potrošeno 717 tisuća 866 kuna pa je to znak vjerojatno da je proradio. Ali opet gledajući statistiku da je 2011.bilo 3,5 tisuće kuna potrošeno, a na kraju tablice piše da je povećanje 100%. Pa čudi me za FINA-u da je taj postotak ako znamo računati postotke onda vidimo da je puno veći iznos potrošen. Prema tome, kolega Šuker HITRO.HR mora da je proradio jer čim troši novce no, još jednu stvar bih vam replicira. Rekli ste da rezultat vjerojatno amortizacija je utjecala je. Je, smanjivali su je. Sada da li je to znak da su ubrzano amortizaciju mali prije toga vezano za informatičku silnu opremu pa sada nisu ništa novo kupovali pa ovu su izamortizirali, volio bih i ja čuti šta je razlog i smanjivanja iznosa za amortizaciju. Jer sigurno amortizacija i smanjivanje investicija je utjecalo na poslovni rezultat. No, ono s čime se ne bih s vama složio, to bih vam replicirao, mislim da je potrebno barem četiri gotovinska centra na razini Hrvatske gledajući onako regionalno. Hrvatska nije velika po broju pravnih osoba i po broju fizičkih osoba ali Hrvatska je teritorijalno prilično dugačka i ta četiri gotovinska centra su potrebna.
Odgovor na repliku Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Kolega Bubalo, krenuti ću otraga. Ja nisam mislio četiri gotovinska centra kao četiri pravne osobe, kako će se gotovinski centar organizirati u tom prikupljanju i distribuciji gotovine po automatima to je njegova stvar ali gledajući kolika je ukupna količina, masa, gotovog novca s kojim se Hrvatsku operira onda jedan gotovinski centar je previše, realno gledajući. Ali ako imate, uspostavite jedinice na tri ili četiri dijela Hrvatske s obzirom na i prometnu povezanost Hrvatske onda to može funkcionirati. Dakle, ja govorim iz razloga što manipulacija gotovim novcem je izuzetno skupa i to je najskuplje plaćanje, gotovim novcem je najskuplje jer vi njega morate fizički odnesti, donijeti, postaviti itd.. I svako dodatno administriranje košta strašno puno. A on recimo kada krene iz Zagreba prema Bajakovu onda krene sa četiri kombija i krene samo lijevo, desno i pobere sve što treba i u povratku isto tako. Prema tome, o tome se da razgovarati međutim hitro.hr je sigurno jedan od najvrjednijih projekata koji je FINA radila i meni je izuzetno žao što je to netko naprosto prekinuo. Izuzetno mi je žao jer da se taj projekat nastavio možda danas u mnogim administrativnim zaprekama ne bi govorili. Isto kao što su bile one škare iz kojih su se mnogi smijali a te škare su samo trebale ukinuti niz bezveznih zakonskih propisa, uredbi i pravilnika koji naprosto administrativno koče i koji naprosto rade ono što svi govorimo da treba ukinuti a to je gospodarstvenicima ukinuti prepreke, to je bio hitro.hr i to su bile one škare. Nažalost to je netko naprosto prekinuo i mislim da je to projekat koji bi u nekom moderniziranom obliku itekako trebao završiti jer on bi dao naprosto nalog svima koji predlažu zakone da moraju napraviti reviziju tih zakonskih prijedloga i oni bi sami došli do toga koje zakone moraju ukinuti kao administrativnu barijeru.
Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Šuker, jučer sam bio u MUP-u zbog oružnog lista pa su mi rekli da platim pristojbu od 40 kuna sa uplatnicom. Ispod MUP-a ima i pošta, Hrvatska pošta je li, pa kaže 45 kuna, dakle 12,5% 5 kuna na 40 kuna je 12,5% je usluga bila prilikom plaćanja. Tako da ono vaše da je FINA relativno najjeftinija u platnom prometu zaista je to točno. Kada ste govorili o tome da se platni promet prenio dakle sa FINA-e 2002./'03. godine na poslovne banke ali i druge ne samo poslovne banke, jer danas znamo gdje sve možemo platiti račune, neću govoriti imena firmi gdje možemo sve platiti račune, time je zapravo FINA i izgubila dobar dio svoje uloge i funkcije a i zarade. Spomenuli ste investicije, samo jednom rečenicom a to je da je, informatička oprema. Dakle, govorili ste o informatičkoj opremi kao glavnom alatu zapravo FINA-e, jer to svi znamo da je. Samo sam htio nadodati na to da je, da sam evo marljivošću svojom sračunao u rebalansu proračunu za ovu godinu a tako je relativno bilo slično i prošle godine za informatičku opremu svih ministarstava Republike Hrvatske oko blizu 600 milijuna kuna. Ovaj brojka koja je potrebna kao glavni alat zapravo u FINA-i to je 30 milijuna i 854 tisuće 291 kunu zaista nije puno kada gledamo zapravo sve troškove u svezi nabavke informatičke opreme u cijeloj Vladi, državi i svim institucijama Republike Hrvatske.
Odgovor na repliku Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Kolega Grubišić kada govorimo o platnom prometu onda ga treba možda pojasniti. Platni promet pravnih osoba do 2002. godine je išao isključivo preko FINA-e, preko ZAP-a. I tada se moglo daleko lakše kontrolirati neplaćanje računa. Bujanje je uslijedilo nakon tog, onda je bila stagnacija jer smo imali gospodarski rast 5% i relativno se redovno plaćalo. Kako je rasla kriza, tako se produživao rok plaćanja. I možda bi bilo dobro da gospođa Buneta prikazala ovdje onu tablicu s kojom smo često znali politički manipulirati a to je 60 i još nešto posto poduzeća od ukupno svih poduzeća blokiranih bez ijednog zaposlenog. I oni su veliki problem prevara u Republici Hrvatskoj, prevara koje nisu učinili oni koji se vole ovako isticati, jer oni su zgodni istaknuti to su političari nego prevara koje se događaju u gospodarstvu. I bilo bi zgodno vidjeti taj podatak i onda vidjeti ovaj podatak što se tiče predstečajnih nagodbi. Da vidimo koliko se administrativno prebrisalo sredstava. Zašto? Pa zato kada bi u hrvatski platni sustav, kada ukupno masu sredstava se uštrcalo nekoliko milijardi kuna sve bi naprosto procvalo kao što je sada sve procvalo u Hrvatskoj, čim je malo bilo par sunčanih dana nakon ovih kiša i svega skupa. Jer hrvatski novčani sustav kada bi ušlo 4, 5 milijardi kuna, to bi se naprosto vidjelo. Ali mi se opet igramo administrativno, mičemo, brišemo, ovako, jer administrativno je taj dug nastao. Nekom je dana mogućnost da otvori novo poduzeće, a sve obveze ostavi na starom poduzeću a strojeve prenese u novo i tako stvara dugove i dugove i tako se ti dugovi nažalost narasli. Ali vrlo interesantno je s obzirom da nema tu puno političara onda nije zgodno lupati po tima jer nije logično da jedno poduzeće koje dobro posluje ima 25 ili 26 firmi, to je meni nelogično.
Hvala. Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Kolega Šuker, govorili ste o odnosu Vlade prema FINA-i. Kad god je Vlada donijela neku ozbiljniju odluku u odnosu na FINA-u slijedilo je nastradanje FINA-e, a dobrobit nekom drugom. Ukidanje platnog prometa pravnih osoba sa FINA-om nije samo imalo jednoznačnu štetu. Višestruka šteta je nastala, a i ova o kojoj vi govorite da su nabujala neplaćanja nakon takve odluke 2002. godine. Govorili ste i o odluci da FINA provodi predstečajne nagodbe, ali naglasit ću da FINA radi odgovoran i ozbiljan posao i da je to jedna od najozbiljnijih institucija prema kojoj se ima maćehinski odnos. FINA je neiscrpno bogatstvo, neiskorišteni kapacitet i ljudski i tehnološki. To je neiscrpna baza podataka koju Republika Hrvatska i ne želi koristiti nizašto. Nije nijednu odluku Vlada donijela da bi dobila nešto od FINA-e. Nasilno joj sad "uvalila" predstečajne nagodbe i dovela stručne ljude u FINA-i u neugodnu situaciju i vrši čak ponekad i nasilje nad tim ljudima u provođenju predstečajnih nagodbi. Primjerice, oko roka produljenja. Po zakonu sada člankom 65. stavak 4. ako se u roku 120 dana ne provede predstečajna nagodba može se još 90 dana produljiti. Imamo gdje se produljuje, 9 mjeseci nije završen postupak i produljuje se. Prekidi su od 50, 60 dana, a mora produljenje biti nakon isteka proteka roka. I sad su ljudi u neizvjesnosti, ne mogu raditi i kršiti zakon, na njih se čak vrši i službenim dopisima pritisak da moraju tako postupati protivno zakonu. Tumači se zakon na neprirodan i štetan način i dovodi FINA-ine službenike u vrlo nezgodnu situaciju i treba ih zaštititi u ovom slučaju. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolega Marić, ako u zakonu piše nešto onda to nitko nema pravo tumačiti jer ako to tumači onda se dovodi do različitog postupanja u vrlo osjetljivom poslu, onda svi znamo kuda to sve skupa vodi. I kad govorimo o FINA-i onda meni je drago da mi danas svi raspravljamo ovako o FINA-i i da smo svjesni činjenice, ali FINA je prije 4-5 godina bilo predmet političkih obračuna u ovom domu, ja sam tada bio predsjednik Nadzornog odbora pa mogu reći kad se naprosto borilo da ta FINA oživi, da se ta FINA sačuva i da se nije tada, tada je bilo i 100 milijuna minusa da se razumijemo, ali se naprosto vjerovalo u instituciju, vjerovalo se u ljude i vjerovalo se u ljudsko znanje, a to je najveće bogatstvo. Nema većeg bogatstva od ljudskog znanja i možete vi postavit ne znam kakve strojeve, ne znam kakve kompjutere i kakve prostorije, ako nemate pametnu glavicu unutra ljudsku koja će to sve skupa nahraniti žali Bože svega ovoga skupa i to je samo dokaz da spašavanje FINA-e, doduše ona danas ima duplo manje zaposlenih nego što je imala 2002. godine i daj Bože da nikada nismo ukinuli Zakon o platnom prometu jer vjerojatno bi danas imali daleko bolju situaciju, ali to je bilo ono pomodarstvo. Nitko u Europi nema pa ajmo i mi to ukinuti. I možda bi čak i poslovne banke bile sretnije da je to ostalo u FINA-i, a da su one imale onaj svoj klinički sustav kakav su imali jer vjerojatno danas bi i građani bili puno toga svjesniji, vjerojatno ne bi imali 350 000 blokiranih. Dakle naprosto, ukinuli smo jedan sustav koji je savršeno funkcionirao, politički smo se prepucavali da bi konačno nakon 10-tak godina došli da moramo imati jedinstveni sustav koji će nas kontrolirati i onda još kad počnemo tumačiti proizvoljno onda imamo ovakvu situaciju kakvu imamo. I ono što nisam rekao, mi ćemo podržat ovo izvješće jer naprosto ne želimo bit nekorektni prema poslu za koji smo prije par godina tvrdili da će biti dobar i da će dati rezultate i sad kad daje rezultate ne možemo biti protiv tog izvješća.
Hvala. Ante Babić, replika.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice. Kolega Šuker, vi ste dobro u svom izlaganju naglasili određene stvari i zapitali ste se zapravo što Vlada želi od FINA-e i u kojem smjeru FINA ide i onda ste napomenuli da kvalifikacijska struktura u FINA-i daje prostora za određene edukacije, daje prostora za određene pomake. E sad, sjećam se da smo i prošle godine o tome razgovarali, šteta je s obzirom za povlačenje sredstava iz Europske unije koji idu u jako lošem smjeru što se Republike Hrvatske tiče. Kako FINA nije razmišljala o tome s obzirom da ima šaltere i za fizičke osobe i za pravne osobe i za REGOS koliko znamo, pa da ima jedan takav šalter i u svim poslovnicama FINA-e vezan za pravne i fizičke osobe, za jedinice lokalne samouprave, za OPG-e gdje bi zapravo educirala svoje ljude u FINA-i davala onaj suport koji je potreban ne samo kod izrade projekata, već i kod povlačenja određenih sredstava što bi sigurno bilo dobro kako i za te strukture, a tako vjerujem i za FINA-u. I u tom kontekstu mislim da ste to jako dobro primijetili i šteta je što se to ne iskoristi na takav način. Hvala.
Odgovor na repliku Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Kolega Babić, dakle ja sam samo u naznakama rekao da Vlada mora reći što hoće svima iz jednostavnog razloga što naprosto moraju se iskoristiti svi potencijali jer Hrvatska u ovom trenutku očigledno, potpredsjednik Vlade nije svjestan da nema infrastrukturu za programsku izgradnju projekata za povlačenje novaca iz Europske unije. Da sve u ovom trenutku intelektualne kapacitete Hrvatske stavi na jedno mjesto ne mogu se napravit projekti da mi povučemo sve ove novce. To su činjenice od kojih ne može pobjeći. Dal će to bit sutra FINA, dal će bit netko drugi, dal će to bit sveučilište, to uopće nije bitno, ali Vlada naprosto mora stvoriti temelj da prije svega onima malim i srednjim poduzetnicima koji možda nemaju toliko, oni su sjajni majstori ali nemaju razinu obrazovanja da mogu napraviti ovo ili našim poljoprivrednicima da to bude servis. Ako će to biti FINA onda se mora računati da tu treba dovesti stotinjak mladih ljudi koji će se educirati, koji će proći školu i koji će raditi taj posao. Ali onda Vlada kao vlasnik, kao osnivač mora reći da to želi od FINA-e. Ne može FINA ostati na ovoj razini kao što je, jer ako ostane na ovoj razini kao što je mi ćemo za tri ili četiri godine razgovarati o tome da praktički preko 50% prihoda od FINA-e su isključivo servis države, a to je ono što nije dobro. FINA mora ići ka tome da uzme dio novaca i dio posla od poslovnih banaka koji se da tako kažem poslovnim bankama gadi raditi. To je istina. Možda je riječ gadi ružno, ali naprosto oni su to smatrali uvijek poslom niže razine koji njima ne pripada. I zašto FINA to ne bi uzela, ima ljude, ima šaltere. Ali ponavljam u ovakvom Izvješću se naprosto moraju dati određene naznake da osnivač to je Vlada, ali iznad Vlade je Hrvatski sabor donese nekakav zaključak da Vlada ide u tom smjeru, pa da sljedeće godine kada raspravljamo o izvješću, onda raspravljamo u tom kontekstu. E onda će rasprava o izvješću biti na sasvim jednoj drugačijoj razini.
Nadica Jelaš, replika.
Hvala poštovana potpredsjednice. Kolega Šuker, vi ste u svojoj raspravi rekli da je bruto dobit u 2012. godini u odnosu na 2011. povećana zahvaljujući tome što je obračunata manja amortizacija. Dakle, činjenica je da se amortizacijom može utjecati na financijski rezultat. To je stvar računovodstvene politike. Amortizacija se može obračunavati do maksimalno porezno dozvoljenih stopa, može se obračunavati i niža, po nižim stopama. Dakle, stvar je računovodstvene politike. Međutim, ono u što sam sigurna da ovdje u ovom slučaju, u slučaju FINA-e to nije bio razlog povećanja dobiti, a i sami ste sebe demantirali. Naime, najveća dobit kao što ste rekli, dakle je bila upravo u 2010. godini, a upravo je u 2010. godini obračunata najveća stopa amortizacije. I još ste jedno rekli, dakle da će informatički sustavi, odnosno da su informatički sustavi APIS-a i FINA-e ovoga trenutka prenapregnuti i da bi se kod eventualne implementacije nekog novog projekta moglo dogoditi da padnu. Dakle, nešto slično se govorilo i u situaciji kada se uvodila fiskalizacija, dakle da će sustav Porezne uprave pasti zbog tog uvođenja novog projekta. Međutim, činjenica da sustav nije pao, dapače radi odlično. I cijeli taj projekt fiskalizacije se pokazao odličnim.
Odgovor na repliku, Ivan Šuker.
… [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]]
Uključite mikrofon.
Samo nije dobro izvadit rečenice iz konteksta. Ja kad sam govorio o amortizaciji ja sam govorio u sklopu cjelokupnog … [[Govornik se ne razumije.]] kako prihodovne, tako rashodovne strane. I uopće nisam govorio da je netko smanjio amortizaciju ili povećao dobit, nego sam samo rekao da amortizacija je trošak. I ako je trošak za 30 milijuna manji nego prethodne godine, zapravo 20 i još nešto milijuna, a dobit je veća za 16 milijuna da je logična stvar da je to se povezuje jedno s drugim. Isto tako, sam govorio koliko se smanjio prihod od javnog, zapravo povećao prihod od javnog sektora, a smanjio prihod od privatnog sektora. Naprosto ukazujem na nekakve trendove. Ali gledajte, meni je dakle ako ste vi to tako i razumjeli uopće nije bila namjera niti nakana da velim da je dobit tolika zbog amortizacije, nego ako pogledate malo dublje izvješće ja nisam htio to elaborirati jer smatram to nebitnim, a Vlada je dala određene zadatke FINA-i što se tiče imovine da mora riješiti neke probleme i mislim da su riješeni nekakvi nekretninski problemi, pa i zbog toga je manja amortizacija ako sad već me povlačite za jezik da kažem do kraja. Tako da, ali to sam smatrao nebitnim u ovoj cijeloj priči. A što se tiče sustava, sustav je stvarno prenapregnut i uopće nije sporno. A što se tiče rezultata fikalizacije ja sve rezultate gledam na prihodovnoj strani. I dok bedak ne vidi na prihodovnoj strani rezultat toga ja ne vjerujem mu ništa. To što meni netko kaže ovako, a prihodi u državnom proračunu su takvi da smo morali uvoditi nove poreze onda je efekat fiskalizacije nikakav. Ili ste promašili sa nekim poreznim stopama, a vi dobro znate koja je to promašena porezna stopa. Prije svega ugostiteljstvo mislim.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Kolega Goran Marić.
Hvala lijepa potpredsjednice, poštovan gospođa Buneta. Samo evo nekoliko osvrta i napomena. Potaknula me ova teza o odnosu Vlade prema FINA-i. Da se vratimo malo i u povijest. Zabrinjava činjenica da FINA kao jedna najvažnija financijska institucija u Hrvatskoj godinama nazaduje, a ne napreduje, godinama stagnira, a ne razvija se i to ne svojom krivnjom. Ponovit ću da FINA ima izuzetan ljudski potencijal, da ima izuzetno složen posao, izuzetno odgovoran posao. Ali nije ni čudo malo toga se ja sa sjetom prisjećam starih dana i svega da je bilo toliko dobra, ali se možemo SDK sjetiti doista kao jedne besprijekorne institucije. Žalim i danas za institucijom kao što je SDK, uništili smo je sami. FINA danas ne sliči ni blizu SDK ne vašom krivnjom, nego je to bio proces. To je trajni proces kao posljedica odnosa neprijateljskog države, vlasti prema državnoj instituciji brineći se više o nekim drugim interesima, nego interesima same FINA-e. Kad se samo moramo sa sjetom DVO-a tko se sjeća od nas starijih. Pa dok je bilo DVO-a nije bilo neplaćanja. Dok je bilo akceptnih naloga nije palo na pamet nekome ne platiti. Sve smo ukinuli i procvalo je neplaćanje, procvao je nerad, procvao je kriminal, upravo što smo uništili sustavan posao koji je funkcionirao u SDK-u. Pa mijenjali nazive, pa mijenjali poslove. Otimali posao FINA-i, davali privatnim institucijama a tjerali i dalje da FINA radi skoro badava za te institucije kojima je dan posao. I sad smo ih opteretili sa predstečajnim nagodbama, doveli ljude, znam kakva je situacija kod vas, rade besprijekorno, rade da nemaju vremena za kavu a dovedeni su stvarno u nezgodnu situaciju. Netko će se jednog dana pitati je li rađeno po zakonu ili nije? Ako zakon propisuje da se pred nagodbenim vijećem u roku 120 dana mora završiti predstečajni postupak i da samo u iznimnim situacijama taj postupak se može produžiti za najviše još 90 dana kako je moguće ako je isteklo 120 dana i nema nikakvog odobrenja za prolongat daljnji, ne postoji, savjetodavno vijeće nije donijelo nikakvu odluku, 2 mjeseca nakon isteka netko se sjeti u savjetodavnom vijeću i donese odluku da se produlji rok naknadno za 45 dana koji je istekao već prije 2 mjeseca. I kaže, ne vi ne računate istek prije 2 mjeseca nego sad računate kad smo mi donijeli odluku. Po toj logici može netko donijeti odluku i za 2 godine pa će reći evo za 2 godine mi donosimo prolongat od 45 dana pa teče od današnjeg dana. Ne prozivam nikoga nizašto samo upućujem na neprirodan odnos, na nelogičan čini mi se i neusklađen sa zakonom. I sad čovjek u FINA-i bira ili će posao zadržati ili će postupati kako u zakonu ne piše. Pa nemojmo dopuštati takve situacije i ljude dovoditi u takvu neugodnu situaciju. Jer će možda sutra nevini odgovarati. A moguće je, ne bih volio da itko odgovara. Evo, držim u ruci dokaz gdje je u 5. mjesecu prošle godine doneseno rješenje gdje je obustavljen postupak, gdje je istekao rok u 12. mjesecu i gdje se ništa ne događa i moralo se prekinuti postupak. U 3. mjesecu se donosi rješenje o prolongatu i još 45 dana se produljuje rok. I kad se ne postupa po tome dolazi mišljenje Ministarstva financija da su dužni postupiti bez obzira što je rok taj istekao. Ne bih bio na mjestu onih koji rade takav posao. A toliko ima divnih ljudi, toliko ima neiskorištene energije i potencijala ali nikako da Vlada pogleda što i na koji način može FINA-u upotrijebiti na korist države i svih nas i unaprijediti je. Ali nema strateškog promišljanja. Je li Hrvatska poštanska banka za prodaju ili nije? Platili smo savjetnike, nismo prodali. A iz proračuna je isplaćeno za savjetnike. Ne može nitko to opravdati da je to dobro, nitko. Ne postoji argument koji će to potkrijepiti da je to, da se čini dobro. A ako je strateška odluka da se HPB zadrži i da se možda dokapitalizira i sa privatnim kapitalom ali da se unaprijedi, da konkurira, pa toliko prostora ima u FINA-i, toliko može otvoriti novih poslovnica koliko hoće u svakom gradu na najboljoj poziciji. Nema takvih ideja. Zaposlili bi ljude iz FINA-e, a ne bi ih otpuštali. Kaže ima FINA imovine da ne zna što će s njom, a plaća zakupninu drugima. Nema Vlada strateške odrednice što želimo. Želimo li mi dobro ovoj Hrvatskoj ili želimo dobro samo pojedincima, i to uvijek na štetu državne institucije. Ovrhe FINA-u, a prihod na druge institucije. Toliko je to opsežan posao, toliko složen posao, a toliko neplaćen posao. Neplaćen i kroz plaću, neplaćen i kroz naknadu, neplaćen za one koji to rade, neplaćen i za FINA-u koja to radi. A platni promet samo odlukom više ne radi država nego rade drugi. Pa dobro kad se donese odluka da rade privatne pravne osobe platni promet pa neka onda s tim danom odluke prestanu sve obveze FINA-e. Zašto da FINA radi besplatno i dalje i da prijelazno razdoblje jedino ona trpi? Ali, ono što je najvažnije, izgubili smo nadzor slabljenjem funkcije FINA-e. Mi ne znamo što se događa u platnom prometu, mi ne znamo što se plaća. Mi imamo u platnoj bilanci milijardu eura godišnje statističke pogreške jer se ne zna što se u inozemstvo plaća. Dok je FINA radila posao znalo se za svaku lipu, za svaku kunu, tko je dužan, koliko je dužan, koliko je blokiran, zašto je blokiran, redoslijed blokada. Danas se ništa ne zna, danas banku puste, oduzmu joj rad i nakon oduzimanja licence, nakon što banka prestaje biti banka netko skida sa računa 9, 10 ili 11 milijuna kuna da se ne zna tko je to na 9 sekundi odblokirao račun i skinuo u čije ime i zbog koga? To se nije moglo događati niti se može događati dok je SDK, ZAP ili FINA radila. Zato bih pozvao na konačno jednu odrednicu stratešku što želimo od FINA-e. Mi samo znamo što želimo od ljudi u FINA-i, da rade ono što im se kaže i ništa drugo. A kakva je njihova budućnost, u kojem smjeru se razvija to nitko ne zna. Možemo i sutra ukinuti i to nije ne izvjesno. A zapravo možemo samo reći hvala svima onima u FINA-i koji radi tako težak posao, zato ništa ne preostane nego stvarno prihvatiti ovo izvješće ali ima prostora za još, za restrukturiranje ali nemojte samo molim vas povoditi se strukturiranjem pod krinkom otpuštanja, otpuštanje jednog radnika nije restrukturiranje a kamoli njih sto. Restrukturiranje, promijeniti posao, povećati opseg posla, proširiti djelatnost ali nemojte otpuštati ljude ni pod svaku cijenu, da vam netko to i zapovijedi ja vas molim, evo. Hvala lijepo.
Krešimir Bubalo, replika.
Hvala lijepo. Naime, kolega Mariću, rekli ste u prvom svom izlaganju da je FINA davala posao bankama, pa jedan dio je bio pod utjecajem bankarskog lobija a jedan dio vjerojatno su morali dati, no bitno je upravo da FINA zna što je cor biznis a šta je karitativni posao, prema tome bitni su novčani efekti i financijski da se izraze. No želim vam replicirati, malo prije ste rekli da će nevini odgovarati, nevini nikad ne odgovaraju kolega Mariću, a o predstečajnim bojim se da neće biti nevinih no zadnje ono što vam želim replicirati, rekli ste da Poštanska banka, plaćeni su savjetnici a nije prodana. Naime, plaćeni savjetnici jesu i mi u Klubu HDSSB-a mislimo da nije trebala biti prodana, dapače da trebamo jačati poštansku banku no isto tako bih volio da INA nije prodana i da smo više malo slušali savjetnike prošlosti kad smo privatizirali ono što je zdravo, posebice bankarski sektor a isto tako i energetski sektor. Prema tome, tu su problemi nas u Hrvatskoj što često nismo savjetnike slušali a upravo smo radili na svoju ruku. Prema tome što su plaćeni savjetnici u Poštanskoj banki mi ne smatramo da je to loše isto kao što ne smatramo da je loše što Poštanska banka nije prodana.
Odgovor na repliku, Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Bubalo, kazali ste da su se savjetnici slušali ne bi bila prodana INA, savjetnici su se slušali pa zato je prodana i plaćeni pa poimence znam koliko koja je savjetnička tvrtka dobila za prodaju koje banke, koje tvrtke. Dakle, savjetnici su upravo i to savjetovali ali država koja svjesno otuđi svoje vlasništvo u telekomunikacijskom sektoru, PLIVA-u, INA-u, ona svjesno daje svoj ekonomski suverenitet u tuđe ruke i to se nikada nije smjelo dogoditi. A što se tiče COR biznisa FINA-e nažalost da danas pitate što je glavna djelatnost FINA-e, to više nitko ne zna. Ona se mijenja iz dana u dan. Nekad je to bio platni promet, nekad je to bilo kontrola, nekad je to bila, što na sve, svašta a može biti i ništa. Danas je glavni biznis, najopterećeniji su ovrhama i predstečajnim nagodbama, najviše na to, kad sam rekao nevini će nastradati, zato što oni sami koji sudjeluju u provođenju ne odlučuju o tomu što zakon propisuje ili ne propisuje, oni su imenovani i moraju provoditi ono što je netko drugi naredio. Potpiše se savjetodavno vijeće, potpiše se evo dotični gospodin i kaže morate tako i tako postupiti. A taj koji propisuje u ime savjetodavnog vijeća o financijskom poslovanju ne zna ništa ali apsolutno ništa ne zna o financijskom poslovanju i potpisuje takve stvari.
Hvala lijepa. Ante Babić replika.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice. Kolega Marić, dobro ste vi govorili o tome i rekli ste da je FINA izgubila nadzor nad platnim prometom i da je to jako bitno ali da nema niti strateškog razmišljanja i da ne postoje odrednice i onda ste o nečem počeli govoriti što me zagolicalo, zapravo smo i o tome razgovarali. Sad možete hipotetski zamisliti, a šteta je što o tome razgovaramo hipotetski Hrvatska poštanska banka, FINA i Croatia osiguranje što su mogli biti zapravo u RH, na koji način se to zapravo moglo razvijati. Ne kažem da to nisu mogli, zapravo tvrdim da je to mogao biti jedan veliki lider ne samo u Hrvatskoj nego siguran sam i na prostorima puno, puno šire. Mislim da se s time možete složiti. Nažalost dogodilo se to što se dogodilo. Žao bi mi bilo da se slično dogodi i sa FINA-om. Hvala.
Odgovor na repliku, Goran Marić.
Nažalost sa FINA-om se događa nešto slično samo na drukčiji način. ovo je jednokratna odluka i jednokratni proces a kod FINA-e je dugoročni proces zapravo iscrpljivanja i doći će u konačnici, pokleknut će pa samo ako se prisjetimo koliko je otpušteno ljudi tamo, onda ćemo biti u jednoj godini po 700, 800. Koliko ima vas zaposlenih, koliko danas ima, kad govorite o Poštanskoj banci i Croatia osiguranju, pa Croatia Osiguranje je prodana za iznos upola manje nego u trenutku prodaje koliko je Croatia osiguranje imala novaca na žiro računu, u pola manje. A da ne govorimo o nekretninama, o COR biznisu, o potencijalu, o otvaranju sa tržišta EU, o Hrvatima koji žive izvan Hrvatske, koji će, koji su dobili konačno mogućnost osigurati se kod Croatia osiguranje i čekaju da se osiguraju i sad im je to omogućeno. Mi smo taj potencijal ispustili iz ruku, država sama radi protiv sebe, odnosno ima one koji u ime države rade protiv države i to je isto i sa Poštanskom bankom, to je isto i sa drugim bankama. Što se tiče FINA-e barem ima još nade i šanse za spasiti tu instituciju. Ali ako se donese još dvije, tri ovakve mjere kao što su bile oduzimanjem posla i usmjeravanje i ne štićenjem same institucije, onda će biti svega na 200, 300 ljudi, nekretnine po centrima gradova će se prodavati, ponovo rasprodavati, bit će sve više ljudi na zavodu za zapošljavanje i govorit će se kako je provedeno restrukturiranje i kako je sada dobit … veća. Državna institucija ne smije na takav način funkcionirati i sreća da uvijek ima u FINA-i odgovornih ljudi koji … i ova uprava odgovorno vodi posao i to je sreća za Hrvatsku.
Hvala lijepa. Završna riječ, … gospođa Anđelka Buneta. Izvolite.
Nakon ovakve vrlo korisne i konstruktivne diskusije teško je sažeti i na ovoj temi zamjeriti ako sam nešto zaboravila, pokušala sam pod zajedničke nazivnike slična pitanja sama sebi grupirati. Počet ću od ovih formalnih stvari, rečeno je da izvještaj bi trebao biti standardiziran da mi bi svi bili sretni, da imamo jednu standardnu formu kao u korporativnom, da kažem području poslovanja u privatnom biznisu, zna se što se prikazuje i koje informacije izvještaj treba dati. Mi smo koristili tu dobru korporativnu praksu, ali prilagodili je sebi jer ipak smo drugačiji, mi smo tvrtka u državnom vlasništvu, jest da smo osnovali posebnim Zakonom o financijskoj agenciji i treba sublimirati sve naše, reći ćemo raznorobne djelatnosti i poslove. Koncept našeg izvještaja je bio primjeren našoj organizaciji i klijentima naših usluga, naravno pa smo se time i rukovodili tako da nismo, nabrajali smo sve naše važne poslove temeljem ovo recimo za državu, ali predstečajne nagodbe počeli smo raditi, zakon je donesen 01.10.2012. godine i puninu informacija dobit ćete u izvještaju za 2013., što je i logično. Što se tiče i ovrha, išli smo sa, reći ćemo načinom izvješćivanja kao što je bilo i prije od naših prethodnika jer smo vidjeli i kad sam branila izvještaj 2011. godine da je, da kažem, dijapazon informacija koje smo dali u izvještaju, dobila sam barem dojam da je bio zadovoljavajući, dakle nismo išli u nekakvu dubinu. To je jedan od poslova koje financijska agencija obavlja. To je što se tog dijela tiče. Nova strategija, sada više nama naravno i nije nova jer tranzicijska strategija FINA-e završila je 2012. godine. Na temelju analize rezultata koje je polučila strategija tranzicijska 2009./2012. mi smo napravili novu, mi je zovemo inovativna strategija financijske agencije 2013./2017. Zašto? Ova je prestala, izanalizirali smo situaciju i kao jedna ozbiljna da kažem kompanija mi moramo imati strateški smjer kuda dalje vozimo i što mi činimo i u kojem smjeru, da kažem ponukani poviješću, prošlošću, svim ovim stvarima s kojima ste upoznati i o kojima ste danas mnoge diskusije su bile usmjerene, mi smo sami izašli sa našim viđenjem, znači FINA fakat ima dobrih snaga unutar sebe, kako mi vidimo svoju budućnost. Ta strategija je predstavljena našem nadzornom odboru i naš nadzorni odbor ju je usvojio. Naglasak je u principu na daljnjem korištenju FINA-nih komparativnih prednosti, prvenstveno ljudi, mreže, znači ljudi sposobni su i imaju bez obzira na stručnu spremu, reći ćemo jer je mahom srednja stručna sprema, mi imamo izuzetno lojalne zaposlenike, zaposlenike koji su strašno voljni učiti, zaposlenike koji naprosto žele, žive s tom kompanijom i ako oni ne mogu implementirati, integrirati sve ovo novo što se od nas očekuje i što smo sami sebi stavili i zacrtali u novoj strategiji, onda to nitko ne može. Dakle, uz ljude i našu mrežu želimo integrirati nova informatička rješenja i implementirati ih, reći ćemo što mi vidimo da bi trebalo i državi kao našem partneru i vlasniku u konačnici i ovom komercijalnom dijelu posla gdje jedan od komercijalnih klijenata su naše banke. Rečeno je da investicije naše, ovo što smo planirani nisu izvršene u cijelosti, točno je, mi bi voljeli da se izvršio plan onako kako smo si zacrtali, međutim naši postupci u nabavi izuzetno drugo traju, ne zato kaj smo mi trampavi nego zato što se svi žale. Kruha nema za raznorazne tko se javi na natječaj i onda to obično završava na Komisiji za javnu nabavu. Dok se to završi naravno onaj stari ti je u kući ako se o radi nekim kontinuiranim poslovima koji naprosto ne smiju stati. To je naprosto tako i mi činimo sa svoje strane maksimum maksimuma da to ubrzamo, ali jednostavno procesi su takvi kakvi jesu. Rečeno je da radimo karitativne poslove, ja se s time stvarno ne bih složila. Mi naše poslove radimo temeljem ugovora u komercijalnom dijelu tučemo se sa konkurencijom na javnim natječajima i to su vražje bitke i u pravilu dobro se istučeno i dobivamo, poglavito u elektroničkom poslovanju i poglavito sa našim novim poslovima što imamo Arhivsko-dokumentacijski centar. Tu je bitka sa konkurencijom čak i stranom sada velika ali evo dobivamo. Što se tiče države kao našeg vlasnika koji nam daje poslove temeljem reći ćemo naših javnih ovlasti ili temeljem zakona što smo dobili predstečajne nagodbe, dakle ili imamo ugovorni odnos ili temeljem zakona regulira se da nam se posao kao što su predstečajne, a temeljem pravilnika je utvrđeno kolike su naknade za rad, za vođenje tih poslova, nagodbenih vijeća i koliko su naknade za ove postupke od 120 dana i postupke od 90 dana, dakle to je reći ćemo uređeno. Rečeno je da izlazimo u susret bankama, ja to ne bih nazvala da izlazimo u susret bankama. Mi se borimo za život, bukvalno za život pogotovo od kada smo ušli u EU nama je konkurencija svi veliki igrači Poljska, Švedska, Njemačka dakle mi se moramo prilagoditi regulativama. Prvi ulaz je bio HUP 3, sada SEPA. Mi želimo ostati u toj utakmici pa dokle god ide i smatram da smo izuzetno kompetentni, a to smo dokazali na svim ovim inim konferencijama po Europi da Hrvatska ima NKS jedan od najbržih i najboljih u svijetu. Pa kaj bi to bacili? Dakle mi ćemo investirati u to, prilagodit ćemo se SEPA-i i konkurirat ćemo i tući ćemo sa konkurencijom u Europi. Kako ćemo proći? Ne znam, ali želimo proći, želimo probati jer ovo je naš kruh. Imamo Commitment ajmo to tako reći barem formalni i hrvatske udruge banaka i svih ovih velikih banaka u Hrvatskoj da uredu je odabrani put. Dakle mi moramo ići. Rečeno je da edukacija u FINA-i nije ravnomjerno raspoređena po našim regionalnim centrima, podružnicama i poslovnicama, isto se ne bih baš složila iz razloga što obično ide odozdo prema gore, skupljaju se zahtjevi odnosno želje ljudi i FINA je donijela politiku svoju za edukaciju koja zvanja joj trebaju i u kojim zvanjima će dalje školovati ljude. Prvenstveno nam trebaju pravnici, ekonomisti i informatičari, to su tri branše koje su nama jako, jako bitne jer činjenica je da imamo oko 60% SSS, da su mahom ljudi SSS rade kao da imaju visoku, ali im treba i formalna naobrazba. Imamo mi svoje interne pravilnike, akte napredovanja, to se poštuje. Prošle 2013.godine mislim da je napravljen povijesni iskorak u FINA-i u smislu koliko ljudi je a ja ću reći napravili smo si kriterije za napredovanje i otišlo je veće platne razrede. Napravili smo katalog radnih mjesta i obračun plaće, to je sada usvojeno, pregovaramo sa sindikatom. Od '99.-te godine je bila sistematizacija radnih mjesta u FINA-i, ovo će bit iskorak kvalitativno jako, jako veliki, usklađen sa direktivama, usklađen sa europskom praksom, dakle fakat smo se potrudili da po kući sve posložimo kako bi bili reći ćemo spremni za ovu tržišnu utakmicu prema van. Rečeno je da je kolektivni ugovor, mi smo kolektivni ugovor raskinuli sada da ne pričam zbog nekih reći ćemo formalno-pravnih zavrzlama. Točno je da imamo tužbe za neisplaćene božićnice, točno je da je nismo isplatili, jer je tamo opcionalno može isplatiti za pozitivne rezultate u dogovoru sindikat i uprava zašto nismo i pokušali smo to razgovarati sa našim sindikalnim partnerom. FINA iz prošlosti je opterećena sa nekoliko velikih, velikih sudskih sporova gdje se pokušalo van sudskih dogovoriti, naravno svi gledaju da kažem da prođu bolje u toj nagodbi. Mi nismo pristali na tu nagodbu jer bi to FINA-u koštalo 120 milijuna. S obzirom da nismo znali kako će dalje to sve ići htjeli smo što god ne moramo da sačuvamo novac jer nismo znali kako ćemo proći, to je razlog. Zapošljavanje u FINA-i pretežno ovo što je bilo, bili su natječaji, mi imamo proceduru interni natječaj, ako ne nađeš interno ideš na eksterni, na eksternom natječaju sve ovo što je zaposleno to je VSS pretežito pravnici i informatičari. Informatičari su nam ulaskom Hrvatske u EU 17 nam je otišlo to je bio udar za nas strašan i na taj način to smo popunjavali. Što se tiče FINA-e GS mi s obzirom da smo osnovani kao Zakonom o financijskoj agenciji nismo klasično trgovačko društvo ja ću to tako reći, pa nemamo ono pravo konsolidirano izvješće sa našom tvrtkom kćeri iako mi to za sebe interno radimo, nismo obveznici. FINA GS je bez potresa provela krizni plan, restrukturirala se. Ja ne znam dal je tko od vas čuo mi smo u jednom mahu otpustili 90 ljudi koji su bili na određeno vrijeme zaposleni, dakle nismo im produžili ugovore. Nakon toga kada smo proveli restrukturiranje i prve te mjere korake u kriznom planu počeli smo ponovno zapošljavati. Povukli smo opet te iste ljude kojima je ugovor na određeno izašao. Dakle, danas mogu reći 2013. je godinu FINA GS završila sa 7,8 milijuna dobiti. Ono su, ali to ne bi mogli ni bez socijalnog partnera ni bez da kažem svih zaposlenih. Mi smo sami to između sebe, da kažem rješavali. Netko je spomenuo printere. Zamijenjeni su krajem 2012. kompletno u cijeloj FINA-i. Što sa silnom imovinom koju FINA ima, FINA ima 244 tisuće kvadratnih mjesta prostora. Da, na atraktivnim lokacijama, to je točno, neki su i zaštićeni spomenici nulte kategorije. Svi sada idemo prema ovom da dobijemo i te certifikate energetske učinkovitosti, dakle i tu smo započeli, vidjeti ćemo što možemo izvući iz europskih fondova, što ćemo, dakle sve brinemo i skrbimo za tu imovinu. Sve što smo mogli iznajmiti, iznajmili smo, gdje je postojao interes, naravno ne postoji interes u nekim malim sredinama gdje ne rade nikakve tvrtke. Evo prošle i pretprošle godine ukupno negdje oko 9 tisuća kvadratnih metara onog prostora koji nama ne treba mi smo iznajmili. Lijepa lova, u konačnici je li. Ne plaćaš troškove tako da se to ipak, ajmo reći na neki način vidi u našim knjigama. Šta će biti sutra s nama, ja mislim da smo mi dobre temelje u našoj inovacijskoj strategiji postavili. Da li će se to tako odvijati, ja mislim da da, jer nadzorni odbor nam je to usvojio. Hoće li se prekosutra nešto dogoditi ja vam na to pitanje ne znam, ne mogu reći. Mi radimo u dobroj vjeri kao da ćemo 100 godina. Ako smo preživjeli sve ove pretumbacije što smo proživjeli kroz prošlost što ste većina vas tu i pričali, ja mislim da mi imamo snage a da bi i mi htjeli da znamo gdje smo, naravno da bi htjeli u svakom slučaju i da svako malo se nešto ovako dogodi da moraš vlastitim snagama pokušavati riješiti mnoge probleme. Evo toliko. Hvala vam.
Hvala lijepa. Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Gospođo Buneta govorili ste trebaju li izvješća biti usklađena i unificirana ne bi trebala biti i tko god misli da izvješća trebaju biti standardizirana onda bojim se da ne razumije način poslovanja. Ne može se standardizirati izvješće HANFA-e, Agencije za nadzor pod tlakom ili Agencije za plaćanje u poljoprivredi sa izvješćem FINA-e. Nikako. Svaka institucija treba napraviti najbolje svoje izvješće.I mislim da vi možete, na tom ste putu ali da ga trebate doraditi. Da on treba biti bogatiji, ilustrativniji i sa više obrazloženja. Primjerice ovrhe, koliki je bio trošak, angažman po svim ovrhama, koliko je uložila FINA u taj posao i koliko je uprihodovala, kakav je rezultat u konačnici takve reakcije. Ukazali ste da nešto dobivate i temeljem zakona. Naravno da temeljem zakona nema prihoda. Ali interesantno je da država uvijek temeljem zakona oduzme posao FINA-i koji donosi prihod a donosi posao FINA-i koji nema prihoda. Pa ne može tako FINA opstati. Uvede vam predstečajne nagodbe a neda vam prihod a oduzme vam platni promet koji vam nosi prihod. A istodobno plaća clean start državnoj instituciji a vama ne plaća. I zašto strategiju gospodarskog razvoja ne bi napravio institut državni besplatno. Zašto se njima plaća a vama ne plaća? Ne može, i to vas se opteretilo, sada je to vama posao glavni a netko tko u okviru radnog vremena može normalno napraviti clean start njega se u milijunima plaća. To je nedosljedna politika, tako se uništava tvrtka.
Hvala. Isteklo je vrijeme [[Upadica: Hvala.]] Hoćete odgovoriti na repliku? I Krešimir Bubalo, replika.
Naime, gospođo Buneta rekli ste, ustvari rekli ste "ne bih rekla da izlazimo u susret bankama". Naime, ja jesam u svom izlaganju rekao upravo ono što vam piše na strani 26. Novom cjenovnom politikom i izrazi se u susret potrebama i željama banaka kao najznačajnih poslovnih klijenata FINA-e. Znači, ne možete reći ne bih rekla da izlazimo bankama u susret a to vam piše u izvješću, malo ste kontradiktorni u odnosu na izvješće. No, ono što ste se dotakli u svom završnom govoru to je FINA GS. Ja bih volio da smo imali u ovom izvješću i jedan dio koji se odnosi upravo na njih jer 2012. je bio negativni rezultat 5,5 milijuna, godinu ranije 17,9, godinu ranije -4,4, drago mi je da je prošla godina pozitivna i žarko iščekujemo izvješće FINA-e u kojoj će biti izdvojena cjelina da je upravo taj gotovinski dio pozitivno poslovao. Prema tome, čestitam.
Odgovor na repliku Anđelka Buneta.
Da, malo smo to nespretno, reći ću napisali iz razloga što je to ajmo reći krajem negdje već 2011. dogovoreno sa bankama, znalo se, Hrvatska ulazi u EU ako želiš opstati u tom poslu naprosto moramo cjenovno ići dolje i uskladiti sve one cikluse NKS-a. Dakle, nismo mi to potpisali, ajmo to tako reći ali na nekim, reći ćemo đentlmenski način smo pristali jer je to jedina šansa da ostanemo u tom poslu i da pokušamo konkurirati kada Hrvatska uđe u Europsku uniju svim ovim velikim igračima što se tiče NKS-a.
Zaključujem raspravu. O izvješću ćemo glasati u petak. I sada da se dogovorimo sutra za, nećemo nastaviti sa Izvješćem o radu probacijske službe s obzirom da iz Ministarstva pravosuđa ne mogu prisustvovati pa ćemo sutra početi sa Konačnim prijedlogom Zakona o državnim potporama i ići dalje redoslijedom a na točku 4. ćemo se vratiti u petak. Hvala lijepa.
Godišnje zvješće Financijske agencije za 2012. godinu. Rasprava je zaključena. U skladu sa Prijedlogom Odbora za financije i državni proračun kao matičnog radnog tijela Hrvatskoga sabora dajem na glasovanje sljedeći zaključak. "Prihvaća se Godišnje izvješće Financijske agencije za 2012. godinu." Molim da se izjasnimo. Tko je za ovaj zaključak? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 95 glasova za i 6 suzdržanih glasova donesen predloženi zaključak.