I prelazimo na 7. točku dnevnog reda - Godišnje Izvješće Hrvatske narodne banke za 2003. godinu. Sukladno članku 58. Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci Hrvatska narodna banka je dostavila navedeno izvješće. Izvješća ste primili poštom, raspravu su proveli Odbor za financije i državni proračun, i Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu. Izvješća ste primili na sjednici. Vlada Republike Hrvatske dostavila je mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti riječ? Da. Vice guverner Hrvatske Narodne banke, gospodin Boris Vujičić, izvolite.
Dobrojutro poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospodo zastupnici. Ja ću ukratko samo iznijeti sažetak godišnjeg izvješća koji ste primili. To je godišnje Izvješće Hrvatske Narodne banke za 2003. godinu, tako da ću se ja koncentrirati prvenstveno na 2003. godinu, iako u raspravi ostajemo otvoreni i za eventualne druge aspekte monetarne politike i recentnije. 2003. godina obilježena je sa rastom bruto društvenog proizvoda od 4,3% u uvjetima niske inflacije, povećanja zaposlenosti za 2,5% i pada nezaposlenosti mjerenog standardima međunarodne organizacije rada sa 15,2 na 14,1% i u situaciji daljnjeg rasta proizvodnosti. Međutim, također to se događa u uvjetima kada smo imali i visok deficit na tekućem računu platne bilance i značajan porast inozemnoga zaduženja, kako u 2002. godini, tako i u 2003. godini. Zbog toga monetarna politika 2003. godine donekle mijenja karakter u odnosu na monetarnu politiku u razdoblju od 2000. do 2002. godine, kada je ona bila vrlo ekspanzivna i kada su unutarnji agregati vrlo brzo rasli. Monetarna politika naravno kao temeljni cilj po Zakonu o Hrvatskoj Narodnoj banci ima održavanje stabilnosti cijena, odnosno niske inflacije. Međutim, onoliko koliko može i treba doprinjeti ostalim aspektima gospodarske politike Republike Hrvatske. Temeljni cilj Hrvatske Narodne banke, a to je ostvarivanje niske stope inflacije ostvaren je 2003. godine na način da su potrošačke cijene rasle 1,7% na kraju razdoblja u odnosu na potrošačke cijene u 12. mjesecu 2002. godine. Cijene na malo porasle su za 1,5% prosječno, a temeljna inflacija koja je u biti i najbolji pokazatelj mogućnosti monetarne politike, odnosno utjecaja monetarne politike, budući da isključuje administrativne regulirane cijene, porasla je za 0,7%. Tome su pridonjeli niske inflacije u Europskoj uniji, koju smo imali u 2003. godini, apricijacije tečaja kuna prema američkom dolaru koja je u dobrom dijelu neutralizirana inflacijski pritisak koji bi inače dolazio od porasta cijena nafte koji je već 2003. godine bio u znatnoj mjeri prisutan kao i skroman rast administrativno reguliranih cijena 2003. godine. Što se tiče sekundarnih ciljeva, znači onoga što je Hrvatska Narodna banka pored ovog temeljnog cilja pokušala ostvariti 2003. godine autonomno, ali i što je bilo dogovoreno u okviru aranžmana sa Međunarodnim monetarnim fondom je zaoštravanje, odnosno restriktivnija monetarna politika. Relativan uzak prostora za autonomno vođenje monetarne politike u situaciji visokog stupnja … kako imamo u Hrvatskoj, gdje je 80% depozita u bankovnom sustavu u stranoj valuti, gdje dvije trećine najšire definirane novčane mase strane valute. Ne postoji u Hrvatskoj kao što znamo referentna kamatna stopa, budući da se na otvorenom tržištu ne kreira novac putem uobičajenih operacija, nego se kreira de facto u potpunosti kroz devizno tržište. U to je Hrvatska Narodna banka na početku 2003. godine dovela tzv. odluku o 16% kojom je direktno ograničavala rast kreditnih plasmana banaka na 16% godišnje, odnosno 4% kvartalno, ako bi rast bio viši, onda bi bio implicitno oporezovan potrebom obaveznog upisivanja blagajničkih zapisa koji su nosili vrlo nisku kamatnu stopu. To je donijelo rezultate odmah na početku 2003. godine, pogotovo u prvoj polovici 2003. godine, jer se stopa rasta plasmana banaka znatno usporila. Pri kraju godine su i autonomni faktori smanjenja kreditne potraženje djelovali u tom smjeru, tako da smo na kraju godine stopu rasta kredita smanjili sa 33,6% 2002. godine na 11,3% 2003. godine. Međutim, naravno kao i sve mjere administrativnog ograničenja i za ovu mjeru su banke našle zaobilazne puteve, pa tako naravno što duža mjera takva traje, to više zaobilaznih puteva se kreira, i onda smo krajem godine imali sve više poslova koji su usmjeravani kroz leasing kompanije koje nisu nadzirane od Hrvatske Narodne banke i nisu praktički u sustavnom nadzoru uopće i kroz ino zaduženja, gdje bi krediti bili direktno znači stavljani u knjige banki majki domaćih banaka u Hrvatskoj. i ako bi uzeli u obzir i tu kreditnu ekspanziju u koju uključujemo leasing ino zaduživanja, onda bi dobili podatak da je kreditna ekspanzija u biti smanjena sa 25,7% 2002. godine na 18% 2003. godine. Osim odluke o 16% u siječnju 2003. godine također zamijenjena tzv. odluka o 53% koja se odnosi na potrebu održavanja likvidnih deviznih sredstava s obzirom na kratkoroćnu deviznu pasivu, s odlukom od 35% koja se odnosi na ukupnu deviznu pasivu bez obzira na ročnost. Budući da je smatrano da se time bolje kontrolira kratkoročna likvidnost bankovnog sustava, što je pogotovo važno u uvjetima u kojima imamo visok stupanj … i u kojima Hrvatska Narodna banka ne može djelovati kao posuditelj krajnje nužde na način na koji to može središnja banka u zemljama u kojima je prvenstveno domaći novac osnovica najšire definicije likvidnosti M4. Odnosno ukoliko dođe do povlačenja depozita u zemljama u kojima nije tako visok stupanj neuraliziranosti domaća središnja banka uvijek može kreirati "esnihilo" u Hrvatskoj mi ne možemo kreairati devize, nego samo kune zbog toga je potrebno da banke uvijek imaju tzv. likvidnosni jastuk koji je određen odlukom od 35%. Ovakva restriktivna monetarna politika rezultirala je i sporijim rastom monetarnih agregata u 2003. godini u odnosu na 2002. godinu. Na primjer M1, odnosno … ponuda 2002. godine rasla po stopi od 30,2%, dok je 2003. godine ta stopa pala na 9,8%, dok je neto domaća aktiva u 2002. godini porasla na 43,8% da bi se ta stopa rasta smanjila u 2003. godini na 15,1%. Tečaj je depricirao u odnosu na euro za 2,1% 2003. godini dok je apricirao u odnosu na američki dolar za 14,8%. Time smo u principu održali politiku stabilnog tečaja iako ne fiksnoga tečaja koji je potreban kako bi se održala i stabilnost cijena u otvorenoj i visokoj … ekonomiji poput Hrvatske. Međutim, kretanje tečaja kune u odnosu na dolar kao i 2002. godine odrazilo se i na financijski rezultat Hrvatske Narodne banke, budući da se međunarodne pričuve 30% održavaju i u Američkom dolaru, a moraju održavati kombinaciju ukupnog duga Republike Hrvatske i uvoza u prethodnom razdoblju iskazano u kunama negativne tečajne razlike iznosile su 610 milijuna kuna. Tako da ukupni manjak prihoda na rashodima za 2003. godinu iznosio 342 milijuna kuna. Treba reći da je to nerealiziran gubitak i da je posljedica toga što smo se uskladili sa međunarodnim osnovnim standardima, odnosno harmonizirali s Europskom unijom i tečajne razlike se moraju stavljati u račun dobiti i gubitka. Prinos na upravljanje aktivnim portfeljom Hrvatske Narodne banke iznosio je 2,58 na prosječni europski portfelj 1,40 na diolarski u situaciji kad su … kamatne stope, odnosno dvotjedna … stopa europske srednje banke pala je na 2%, odnosno 1% središnje banke Sjedinjenih Američkih država, to je prekonoćna kamatna stopa. Bankovni sustav. Bankovni sustav u 2003. godini također nastavlja proces konsolidacija. 2003. godine bankovni sustav je svih 46 banaka palo na 41 banku, znači smanjio se za 5 banaka od koje su četiri pripojene postojećim bankama a jedna je likvidirana. Vlasničke struktura prema aktivi ostaje slična prethodnim godinama, privatno domaće vlasništvo 5,6%, državno vlasništvo 3,4% dok strane banke imaju 91% tržišta. Stopa adekvatnosti kapitala, odnosno jamstveni kapital banaka u odnosu prema ... iako u padu zbog relativnog brzog rasta kreditnih plasmana ostao je u 2003. godini visok na razini od 15,7% što bankovni sustav čini visoko kapitaliziranim budući da je minimalna zakonska propisana stopa adekvatnosti kapitala 10%. Kvaliteta aktive ostaje također visoka, potpuno nadoknadivi plasmani na razini od 94,9% djelomično nadoknadivi plasmani banaka 3,5% a potpuno nenadoknadivi znači otpisani svega 1,6%. Međutim, uslijed brze kreditne ekspanzije uobičajeno je da se kvaliteta akitve poboljšava, problemi naravno dolaze kasnije budući da aktiva komercijalnih banaka nije kao dobro crno vino, ne postaje bolja s vremenom nego se obično kvari s vremenom pa smo tako i mi odlučili ograničiti kreditni rast banaka između ostalog i zbog toga kako ne bi došlo do kasnijeg kvarenja te aktive. Udio kredita stanovništvu porasta je sa 44,5% na 47,7% u 2003. godini, ostatak su znači poduzeća i država, a u stukturi zaduženosti stanovništva stambeni krediti čine 31,5% budući da je taj segment tržišta se pogotovo brzo razvio razvojem hipotekarnog tržišta kredita. Odlukom o klasifikaciji plasmana i potencijalnih obveza banaka koje donesena 2003. godine propisane su dodatne rezerve za opće bankovne rizike koji mogu nastati naglim rastom bilance i izvan ... aktivnosti s time da se ti propisi počinju primjenjivati sa izvješćem banaka krajem 2004. godine, znači počinju ajmo reći gristi od ove godine. Bankovni sustav ostaje visokoprofitabilan prvenstveno uslijed rasta volumena poslovanja, ... prosjećni kapital 2003. godine u bankovnom sustavu iznosio je 15,6% dok je prinos na prosjećnu aktivu iznosio 1,5%. Velike banke pokazale su se efikasnije u upravljanju resursima nego male i srednje banke ostvarivši najveću aktivu po zaposlenom i najniži udio operativnih troškova po zaposlenom prosjećna aktiva po zaposlenom 2003. godini u sustavu izjednačila 11,5 milijuna kuna i u porastu je kao što su i operativni troškovi ukupnim prihodi ostvarili pad na 31%. Sve u svamu bankovni sustav kao takav pokazuje visoku stabilnost, dobru kapitaliziranost i u ovom trenutku ne ocjenjujemo da postoje značajni rizici bilo kreditni bilo tečjani bili likvidnosni. Ovime se zahvaljujem i .... raspravu.
Zahvaljujem vice guverneru gospodinu Borisu Vujčiću. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Da, ne. Predsjednik Odbora za gospodarstvo razvoj i obnovu, želi li? Želite li gospodine? Ne, dobro. Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime Kluba HSP-a zastupnik prof.dr. Slaven Letica.
Gospodine potpredsjedniče Bebiću, predstavnici Hrvatske narodne banke. Za Klub HSP-a ovo je istodobno i nostalgični i melankolični izvještaj. Ako ga pročitate i prisjetite se snova Hrvatskog naroda vlastitom suverenitetu ne možete a da ne budete tužni. Što se tiče hrvatske lisnice u hrvatskom đepu ostalo je 4, 5 maksimalno 9%, 91%odnijeli su stranci. Hrvatska centralna banka veliki je gubitaš, što je svakako jedan od unikuma u svjetskim centralnim bankama. Vodstvo Hrvatske narodne banke se prije nekoliko godina pa i ovdje izvjestitelju Hrvastke narodne banke zalagalo za uvođenje eura umjesto kune. Ako pođete u Hrvatsku narodnu banku a ja sam tijekom predizborne kampanje za ovaj Visoki dom sa svojim suradnici otišao kod guvernera Željka Rohatinskog također vas preplavi melankolija. Naime, Željko Rohatinski je doista pravi i čestiti guverner jedne centralne banke, međutim ostavljen je bio i još uvijek je ostavljen na cjedilu, ja ću govoriti o nekoliko elemenata ovoga Izvješća. Prije svega, govorit ću o tome kako bi se kada se raspravlja i ovom Izvješću i kada se raspravljalo o usputnoj pogodbi ili kako se to zove stand by aranžmanu a bilo bi dobro da se kada su u pitanju tuđice uvijek koriste domaće izrazi jer to djeluje frustrirajuće, zbunjujuće i u pravilu je vezano sa nekim ... i prevarama. Znači, kada se uvijek se moralo bi se govoriti prije svega kompetentno, zatim bi se trebalo govoriti pošteno i po mogućnosti odgovorno. Ja ću vam tu pokazati jedan veliki intervju koji je dao predsjednik države prije nekoliko dana i kaže ovako predsjednik države HNB bi trebao mijenjati tečaj kune. To je stara fraza koja je bila teorijski opravdana prije doista 15-tak godina čak i u doba vladavine Nikice Valentića ali danas u uvjetima o kojima je govorio izvjestitelj Hrvatske narodne banke kada su ukupna potraživanja eurizirana na razini preko 90% zalagati se za ovu tezu je dosta neozbiljno zato što je nefiskni kako je rečeno nego stabilni tečaj kune, jedini preostali ... stabilnosti Hrvatskih poduzetnika i gospodarstvenika. Dakako da će se naći pojedini hrvatski pošteni poduzetnik koji će pun nade kao i ročni vojnik u vojarni koji sniva o skraćenju vojnoga roka pročitati ovu najavu u Slobodnoj Dalmaciji pa se tako pojavio uzgajivač ribe inače vrlo dragi naš prijatelj Miro Kučić koji izvozi svoju ribu sa 90% koji jedva spaja kraj s krajem i naravno iz njegove perspektive mikro ekonomske da se to čini blagodanim obećanjem, a iza toga obećanja uvijek postoji jedna skupina makrokonomista s kojim se ja uspješno praktički družim i s njima je uvijek ugodno popiti kavu od 70-tih godina kada smo zajedno radili za savezno državno vijeće i uvijek se zalagali za izvoznu orijentaciju devalvacije i mogućnost državnih potpora za brodogradnju. Nekoliko riječi u onom dijelu koji se odnosi na Međunarodni monetarni fond, i Međunarodni monetarni fond i većina tih institucija obično se u Hrvatskoj javnosti prikazuju kao neke vrste babaroga. Ja sam radio za Ujedinjene nacije, za jednu od agencija Ujedinjenih nacija, za Svjetsku zdravstvenu organizaciju, to su visokio birokratizirane institucije i kada govorim o odgovornosti, poštenju i kompetenciji, ja govorim o tome da ni Međunarodni monetarni fond nije nikakva babaroga, da je to jedna ozbiljna institucija od čak 184 godine koja ima deklarirani i fiksno definirano svoje poslovanje koje se svodi na pet temeljnih odrednica. Prvo je poticanje globalne monetarne suradnje, drugo je osiguranje financijske stabilnosti, treće je potpora svjetskoj ili međunarodnoj trgovini, a tek četvrto ili peto poslanja i to pod pritiscima uglavnom siromašnih i zaduženih zemalja, ta poslanja koja su temeljna dobila su dvije, dva folklorna elementa, to je poticanje visoke zaposlenosti i gospodarskog rata. i peti smanjenje siromaštva. Prema tome, bila ova ili ona Vlada pogađala se ovako ili onako, otprilike vam je pregovaračka sloboda na razini Hrvatske lisnice u hrvatskome džepu, znači 5, 6%. i zbog toga kad se optužuje ova ili ona Vlada oko ovog ili onog aranžmana, odnosno te usputne pogodbe sa Međunarodnim monetarnim fondom, onda se mora računati na jednu dosta frustrirajuću činjenicu o kojoj se itekako vodi računa i u Hrvatskoj Narodnoj banci. Da smo mi iz, uz ostalo izgubili suverenitet i na području monetarnome i da je monetarni suverenitet Republike Hrvatske jedna iluzija. Ono o čemu se može govoriti u tom smislu bi trebalo i dati preporuku Hrvatskoj Narodnoj banci da se malo ozbiljnije potrudi oko stare ideje stvaranja nekakve moćnije financijske institucije od Poštanske banke, Croatia osiguranja, eventualno Croatia banke i još nekih institucija. Eto toliko, znači uz sve komplimente ozbiljnosti tog posla vrlo je moguća perspektiva da već do dvije, tri godine na mjestu Hrvatske Narodne banke bude shoping centar. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba SDP-a gospodin zastupnik Mato Crkvenac, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Ovogodišnje izvješće Hrvatske Narodne banke za 2003. godinu je standardno dobro izvješće. i u ovom trenutku je od velike važnosti. Ja ću na tri aspekta i područja o kojima ću govoriti, koja su izravno predmet ovog izvješća pokazati zašto je ovo izvješće sada važno. Ono nije važno samo kao slika onog što je bilo u 2003., jer izvješća ni ne služe o tome, ona prije svega služe da se pokaže gdje postoje problemi, gdje su izazovi, kakve pouke treba izvesti i što treba dalje raditi. A to izvješće, ovo izvješće to omogućuje. Gospodine Letica, Hrvatska Narodna banka nije ni sad nije ni prije bila ostala na cjedilu i ona ostvaruje vrlo dobru suradnju i sa Ministarstvom financija i sa Vladom. To je bilo u ranijim godinama, vjerujem da je i sada tako. Hrvatska Narodna banka je čak uspješno pridonosila riješavanju najvažnijeg problema koji je postojao u Hrvatskoj, i koji sad ponovo ovdje ima svoju sliku o čemu treba veoma voditi računa. Taj problem se zvao potreba da se konsolidira ukupne financije države. Da se dalje razvija financijski sustav i osobito da se riješi problem nelikvidnosti koji je oko 2000. godine i početka 2000. godine bio veoma izražen. Hrvatska Narodna banke je u tome uspješno sudjelovala. Ta nelikvidnost je značila naprosto takav problem od kojeg je bio u zastoju kompletni gospodarski sustav. To je bio sustav, uzmeš robu, ne platiš. TO je bio sustav, država naplati porez od poduzetnika, poduzetnik od države ne može godinu, dvije naplatiti ono što je za nju radio. Naprosto u takvim uvjetima nije bilo šanse da se pokrene ni gospodarstvo ni poduzetništvo. Taj problem je uspješno riješen. Vrlo uspješno u kratkom roku. i mnogima još u ovom trenutku nije jasno kako. Stim da je istodobno to bilo od presudnog značenja za sve ovo što se sada u Hrvatskoj događa u zadnje dvije, tri godine. Naprosto poduzetništvo je oživjelo, investicije su u snažnom porastu, kamate su pale, ljudi su se okrenuli podizanju standarda, kupovini tajnih potrošnih dobara, postoji financijska sigurnost u pogledu plaćanja. Nikakve mogućnosti za investicije, za gradnju cesta, zaduživanje, privlačenje stranog kapitala i ostalog ne bi bilo da je ostala ta nelikvidnost kakva je bila. Ni jedna od 188 zona koje su danas u Hrvatskoj, a bilo ih 99., 20-tak ne bi mogla biti razvijena itd. Kakvi su problemi, ja ću vam, u kojima je u riješavanju sudjelovala Hrvatska Narodna banka, ja ću vam pokazati na sljedećem. Kad smo 2000. godine išli na europsko financijsko tržište, onda nam je u jednoj vrlo demokratskoj, vrlo naprednoj zemlji jedna jaka financijska institucija, sjedili smo za stolom, jedan od ljudi iz Narodne banke koji je ovdje također bio na tom sastanku rekla, vi ste uskogrudni nacionalisti, koji tek trebate shvatiti što hoćete, onda ćemo razgovarati. Mi smo se digli od stola i otišli, ali nakon godinu i pol, dvije, ta institucija se nama javila i onda je sad jedan od velikih financijera u Hrvatskoj. Jer su se stvari naprosto promijenile. Mi smo startali u tim uvjetima u kojima se Hrvatska Narodna banka mučila s tim kako postaviti financijske tokove sa 380 poena bazičnih poena iznad referentne kamatne stope koju čini 10-godišnji bunt obveznica Bundesg banke kao najtvrđa financijska veličina. To je bila mjera rizika ulaganja u Hrvatskoj. To je bilo 2000. Prošle godine je tih 380 smanjeno na 75. U tri godine u Hrvatskoj je 5,5 puta smanjen rizik ulaganja, i toliko puta je stimuliran i angažiran strani kapital da ovdje dolazi. Zato smo mi se mogli povoljno zadužiti, zato možemo refinancirati dugove bez problema i danas, zato možemo na razvoj gledati s optimizmom i dalje, ako ga znamo kreirati. Kao što vidite iz izvješća je vrlo jasno, a ovdje i zamjenik guvernera to naglasio, monetarna politika je bila dovoljno ekspanzivna u nekim godinama čak nevjerojatno do 30-tak% i to ne M1, nego i M4. Stim da istodobno inflacija u čitavom tom vremenu je prosječno iznosila oko 1,6. Što je bilo, u što nije vjerovao nitko od stručnjaka. Kao što vidite iz ovog izvješća gospodo i prošle godine novčana je masa porasla 9,8%. Ali je tako isto emisija kredita odnosno potraživanja banaka od nefinancijskog sektora 14,6%, dakle opet dovoljno ekspanzivno da podrži onu gospodarsku aktivnost koja ima svoju bazu. A istodobno je ostvarena stabilnost. Prema tome, monetarna politika je u ovom dijelu odigrala važnu ulogu, da zajedno s programom Vlade i Ministarstva financija slomi nelikvidnost i unaprijedi financijske ukupne tokove. Reći ću vam i to da istodobno donijet naravno i aktiviran u potpunosti novi sustav platnog prometa, devizno poslovanje, Zakon i bankama, provedena je mirovinska reforma, uvedeni su fondovi, registri i financije, i financije Hrvatske države su danas u tom pogledu sređene financije u odnosu na ranije stanje i one su najači oslonac da se može u Hrvatskoj i dalje nastaviti. Ovdje je gospodin Letica kaže da je Hrvatska Narodna banka u gubitku. i da je to nečuveno, da centralna banka bude u gubitku da to nije nigdje u svijetu. Bank de France je u gubitku. Centralna banka Europske unije IBS je u gubitku. To je naprosto tehničko pitanje. Za one koji poznaju monetarnu politiku. Ovdje je to računovodstveno pitanje. Naime, bilance Narodne banke se sravnjuju u tečaju koji vrijedi na 31.12. 31.12. prošle godine tečaj eura je bio 7,64. Da je bio 7,69 što je bio dva dana kasnije bilance bi bile u plusu. Prema tome, to je čisti jer dva dana iza toga su one bile u plusu. Dakle, to je sasvim sporedno pitanje. I ono ne može biti mjerilo rada. Evo, to je prva važna činjenica. Druga na koju bih upozorio odnosi se na slijedeće. Vidi se iz ovog izvješća Hrvatske narodne banke da je ona sudjelovala u ostvarivanju aranžmana sa Međunarodnim monetarnim fondom u 2003. godini. Čak štoviše, ovdje su jasne činjenice o tome da je aranžman s Međunarodnom monetarnim fondom u 2003. godini u monetarnom dijelu vrlo uspješno ostvaren. Prema tome, ovdje smo čuli da je aranžman s Međunarodnom monetarnim fondom 2003. da nije u ničemu ostvaren i da je zapravo proizveo probleme koje Vlada sada ima. Ovdje imate izvješće o tome kako je on u potpunosti ostvaren ne samo u monetarnom dijelu nego i u ostalim segmentima. Gospodo, da vam kažem prvi pregled rezultata Međunarodnog monetarnog fonda po aranžmanu iz 2003. godine je bio pozitivan. Drugi je bio pozitivan. Treći u prosincu 2003. je bio pozitivan, s tim da je Hrvatska narodna banka ovdje nazočna tražila da to bude i konačno izvješće o pozitivnom izvršenju stand by aranžmana 2003. ali je MMF rekao moramo pričekati i vidjeti državni proračun za 2004. godinu jer tada se mnogo toga vidi a taj se aranžman protezao i na početak 2004. godine. Ovdje gospodo s odgovornošću tvrdim da aranžman s Međunarodnom monetarnim fondom 2003. godine nije ničim doveo do toga da današnja Vlada prihvati ovakav aranžman kakav je prihvatila sa Međunarodnom monetarnim fondom. Nema nijedan razlog u ovom izvješću, čitali ste ga, on je cjelovit, financijski i fiskalni u drugom pogledu koji je trebao dovesti do toga da se prihvati ovakvo usporavanje investicija i razvoja kakvo sadrži stand by aranžman socijalne restrikcije, zamrzavanje mase plaća i isto tako na toj razini mirovina, da se unosi u taj aranžman odredba da će se na mlijeko, lijekove, prehranu, kruh uvesti PDV iako to u ... [[Govornik se ne razumije.]] i u vezi sa Europom.
Raspravljali smo cijeli dan gospodine Crkvenac o tome. Pređite na Izvješće Hrvatske narodne banke.
Ja vam vrlo precizno govorim o tome da ovo izvješće potvrđuje da ono što je ovdje konstatirano, da je ono, da je prošla godina i ostvarivanje aranžmana sa MMF-om uvjetovala da se sada prihvati ovakav aranžman sa MMF-om ne stoji jer ovo izvješće to ne potvrđuje koliko ste ga čitali. Ono je ovdje vrlo precizno u tom pogledu i ja o tome govorim. Ono ne proizvodi nikakvu potrebu da se išlo u ovakvu navrat nanos privatizaciju kakva je sada prihvaćena, da se do 800 poduzeća privatizira kroz nekoliko tjedana do Božića, da se cijeli portfelj privatizira do 30.6. i ugasi račun Fonda za privatizaciju, da se smanje potpore redom itd. a kao što vidimo uz sve te restrikcije dug jednako dalje raste središnje države. Ovo izvješće pokazuje da nikakve potrebe za tim nije bilo i ako ćemo se u nečemu složiti onda ćete se složiti u tome da je to relevantna činjenica i poruka ovog izvješća. Sada dopustite još na kraju sljedeće. Mi smo dobili uz ovo izvješće izravnim pozivom na njega pismo dobio ga je zapravo predsjednik Šeks od Hrvatske narodne banke. O čemu se zapravo radi? U ovom izvješću na dva mjesta piše u zaključcima uvodno i još u materijalu tko je čitao da je deficit proračuna u 2003. 5,1%. Ovo izvješće napravljeno je krajem svibnja i na internet stranicama Hrvatske narodne banke je od početka lipnja. Naravno, Vlada je rekla Hrvatskoj narodnoj banci ovo nam pravi problem. Hrvatska narodna banka je rekla ali to su vaši podaci. Prema njima je u šestom mjesecu ove godine izveden deficit od 5,1%. Naravno, Vlada je rekla da se dogovorimo imamo mi drugu formulu i naravno guverner Rohatinski je napisao nama pismo koje je uz ovo izvješće poslao i kaže "Po formuli 1 deficit je bio 5,1" i to piše. Po formuli 2 ljudi smo, u međuvremenu smo se dogovorili deficit je 6,3. Ali pazite, postoje još dvije formule. Formula 3 je sljedeća ako je uključena sva obnova na teret jedne godine i Vlada to prihvatila nepotrebno i time dala MMF-u pravo da nas zgrabi za gušu, ako je prihvatila razne druge obveze HŽ, HBOR, zašto nije uzela i brodogradnju. Ona je jednako državna kao što je državna i brodogradnja. Zašto nije uzela pik-ove u Slavoniji pa da u njima nešto i napravi. Da je to učinila mogla je. Onda bi po toj trećoj formuli ovaj deficit bio još znatno veći od 6,3%. Ali pazite, postoji i 4. formula. Po toj formuli deficit je mogao biti s lakoćom znatno manji ne od 5%, ne od 4%, manji od 3,5% i to ćete lako zbrojiti jer ću vam reći samo tri cifre. Krajem prošle godine lako je mogla biti usporena gradnja autoceste, međutim bilo bi to loše jer lijepo je bilo vrijeme, tamo su bili ljudi i strojevi. Osim toga, vi bi bili u velikoj neprilici. Ljetos je bila kiša i niste mogli raditi, ne bi spojili cestu i izgubili bi cestarine. To bi bilo bedasto, loše za Hrvatsku a da se to učinilo i usporilo onda bi to bilo u skladu s nekim ciframa i onda bi deficit bio manji za 1,6 milijardi. Isto tako, mogli smo pokupiti dividende javnih poduzeća samo od HT-a 2,3 milijarde ali Jurčić i drugi su to namijenili programima koji su bili precizni, od kojih više nema ni govora jer se to troši ove godine u budžetu itd. Mogla su se u budžet prošle godine uključiti sredstva od sukcesije 55 milijuna i još mnogo toga drugoga što ja mogu sada pobrojiti i deficit bi bio znatno manji. Gospodo, deficit bi bio dakle oko 3,5. Sada je on po formuli po kojoj se možemo dogovorili ali činjenica je sljedeća. Sa deficitom treba znati upravljati i to je jedino bitno. On može biti i veći a da nije opasan. Mnoge su države s većim ušle. Isto tako, treba razviti nove projekte, treba naprosto.
Oprostite gospodine Crkvenac, završite.
Još da jednu rečenicu kažem. Vlast treba odgovoriti na teškoće svojom aktivnošću, inače ćemo definitivno zapasti u teškoće i to ne vlast nego Hrvatska, hrvatski građani i poduzetnici. Hvala.
Hvala lijepa. Gospodine Crkvenac, udaljili ste se od teme a zadnji spis od guvernera Rohatinskog je 6,3%. Izvolite, ispravak netočnog navoda gospođa Marija Bajt.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. U svojoj raspravi o Izvješću Hrvatske narodne banke gospodin Crkvenac je rekao da ovakva hitna privatizacija nije potrebna spominjuči stad by aranžman Republike Hrvatske sa MMFom. Naime to je netočan navod gospodina Crkvenaca jer iz obveza prema stand by aranžmanu od 11. veljače iz 2003. godine citiram. Vlada je odlučna prodati sva javna poduzeća i zdržai manjinski udjel u samo nekima od njih, Hrvatski fond za privatizaciju očekuje da će smanjito svoj udruženi porfelj od oko 1100 poduzeća za jednu polovinu do kraja 2003. Vlada donosi do kraja ožujka 2003. godine odluku o primljenim ponudama za privatizaciju Ine, 25% plus jedna dionica. HEP će završiti podjelu u zasebna poduheća za proizvodnju, prijenos i distribuciju električne energije tijekom 2003. A privatizacija elektrana u 2004. Vlada planira 2003. na zagrebačkoj burzi prodati 30% Croatia osiguranja, Hrvatska poštanska banka će se privatizirati u fazama prvo prodajom 25% udjela međunarodoj financiskoj korproaciji u 2003. zatim prodajom 26 i tako dalje.
Hvala Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnkk dr. prof. Slaven Letica.
Nije točan navod gospodina Mate kolege dr Mate Crkvenaca gdje on tvrdi Hrvatska narodan banka nije ostavljena na cjedilo i pripisuje meni izjavu da sam ja rekao da je ostaljena na cjedilo. To je netočno. On ima pravo biti ljut ja sam samo htio kazati daje guvener Hrvatske narodne banke Željko Rohatinski sustavno od 2001. godine u kazivao na eksplozivni rast vanjskog zadužćenja i da je bio u tom ignoriran ponižavan i da je rezultat toga eksplozija duga. Dakle Mate Crkvenac može biti ljut, i to je dobra inforamcija i drago mi je da većinu izvještaja prema meni usmjerio.
Hvala lijepa. Idemo dalje. U ime Kluba HDZa gospodine zastupnik Šime Prtenjača. Izvolite.
Gospodine dopredsjedniče, kolegice i kolege. Pred sobom imamo izvješće HNBa o 2003 .godini. Naravno da je to izvješće rađeno i to odmah u startu i stičem rađeno prije konačne snimke stanje i da je nakon toga došlo do korekcije oko koje evenutalno se može sportii a to je pozicija deficita. Naravno da bismo zlonamjerno mogli postati i pitanje onda ostalih elemenata makroekonomske politike. Ne postavljam to. I nakon ovoga ja bih molio na kraju očitovanje kada bude u ime HNBa u očitovanje oko presija oko toga koji podaci su prisilno davani ili nisu davani. U ime Kluba HDZa mogu kazati odmah u startu da ćemo mi ovo izvješće prihvatiti. Iako se odnosi na zadnju godinu prethodnog mandata sa svim elementiam. No želim ukazati i to koliko je moguće kratko ukazti po pojedinim područjima, na određena stanja ali i tendencije iz stih stanja. Jer pojave su naravno u vremenu ali one imaju one su posljedica nečega ili utječu i nastaviti će određene procese u idućem vremenu. Svakako u tom želim ukazati samo na osnovne makroekonosmke jer bismo mogli polemizirati u detaljima ovdje danima. U tom smislu valja istaći i činjenicu da je ovo izvješće rađeno na bazi dostupnih podataka i inforamcija HNBu. A da na žalost u sustavu u Hrvatskoj u prikupljanju podataka imamo 3, 4 barem osnove razina a još neke koje ponekad mogu imati različite ocjene. Pa možda i u onom kretanju makroekonomske politike, to su temeljni podaci iz državnog zavoda za statisku podaci koje prikuplja Fina ili obrađuje ili koristi. I podaci koje ima HNB koje koristi vjerojatno jedne druge a i svoje podatke koje onda temeljem toga radi izvješće. Dakle ovo izvješće je rađeno temelj podataka koje je HNB kod sebe imao i ono pokazuje temeljnu tendenciju kretanja u prošloj godini. Govoriomo o toj godini., I to o solidnom gospodarskom rastu kratko ću komentirati poslije što on sadržava po ovom izvješću. Zatim o niskoj inflaciji o kojoj smo čuli da se vrati oko 1,8. Veliki deficit na tekućem računu platne bilance, fiskalni deficit i snažan rast inozemnog duga to je temeljna karakteristika ovog izvješća i kretanja. I sada na kratko rasprava oko toga što se zapravo događalo. Gospodarstvo je bilo potaknuto rast gospodarstva do ove stope ima tendenciju pada u odnosu na prethodnu godinu. I želim kazati temeljem i tih podataka koje su krajem godine razmatrani da ta tendencija pada je od kraja godine nastavljena i u početku prvom kvartalu što kasnije ćemo vidjeti kada dođu izvješća u ovom za ovo razdoblje koje promatramo. Prema tome to je taj utjecaj prethondog pada u odnosu an prethodnu godinu i onda tendencija pada prema kraju godine. I nastavka u početku i pravom kvartaku ove godine. DRugo da su investicije realno porasle oko 16,8% međutim taj porast je posebno karakteriziran ulaganjem u javnu infrastrukturu. I to posebno u tom sektoru iznimno najveći porast. I drugi porast je u sektoru potrošnje i to vidjeti ćemo to je ono pitanje sada lizinga kasnije ili drugih modaliteta potrošnje u kojem se onda ta potrošnja prevaljuje a zapravo još jedan puta na uvoz što utječe onda na deficit platne bilance. A to je uvoz ili trajni potrošnih dobara, ili potrošne robe a prvenstveno porast potrošnje odnosno kupnje automobilau tom sektkoru karakterizira u prethodoj godini. Isto tako u uvozu robni je uvoz je imao također snažan porast što sam kratko povezao u jednoj i drugoj tendenciji a onda naravno kroz taj porast uvoza kasnije kroz ravnanje izvoza imamo situaciju da je pokrivenost se negdje vrti oko 48% svega pokrivenost uvoza i izvozom. Prema tome za ovo razdoblje karakteristična i pad stope nezaposlenosti, ili porast zaposlenosti kako hoćemo definirati. Prevesti. Ali i ovdje se jednako može raspravljati i ne polemiziram sa izvješćem, ali raspravljati isto oko promjene metodloogije obračuna odnosno metodlogije evidencije. Pa i djela zakonodavnog rješenja u prošloj godini. Kao i prethodnim godinama. Prema tome i taj dio također ima određenu tendenciju kretanja i u idućoj godini i sada nastavka već kroz ovo razdoblje koje imamo. Inflaciju smo kazali da je ona bila stabilna, i podsjećam a to ćemo opet u raspravama kada bude jer smo vezali kratko raspravu stand by da je u stand byom utvrđeno da će u idućem razdoblju biti ona između, može biti naime između 2 i 3%. U ovom vremenu karakteristično je a možda ima određenih veza i snažna konverzija koja je bila negdje, čini mi se krajem 2001. ili 2002. negdje, konverzija na sve od ovih tokova konverzija marke u eure. Prisjećam da Hrvati vole svoju kunu ali da su uglavnom svoju ušteđevinu držali u marakam i to uglavnom doma. I kod te promjene u konverziji koja je dakle bila određena višom silom ta konverzija je snažno utjecala kasnije i na štednju u banakama i u svim sektorima štednje. I imali smo snažnu ekspanziju. Onda naravno da je ta ekspanzija izazvala kasnije ekspanziju u sektoru potrošenje. U onom dijelu kreditiranaj porasta drugih zaduženja. I u tom smislu svakako da u ovom razdoblju okarakterizira deprijacija kune u odnosu na euro, i aprecijaciju u odnosu na dolar i tendencija. Evo vidimo tada smo obično je pogođen jedan sektor ili drugi HNBa autonomno regulira položaj makroekonomske politike u dijelu pojedinih sektora. Naročito brodogradnja je bila u udaru radi obračuna doalra. A i usluge koje su vezane na to.Evo sada ovih dana imamo opet tendenciju kroz promjena ali upućuje se da će se taj dio stabilizirati i da će se tendencije zadražti negdje u tim prema inforacijama koje su dostupne. Prema tome, i ta aprecijacija u odnosu na dolar vjerojatno će zadržavati nekakve tendencije koje ima u ovom razdoblju. Iduće je tekući račun platne bilance imamo deficit negdje oko 7,2%, a dio tendencija kretanja u tome uticala su ova prethodna kretanja, kao i posebice ono stanje u izvozu prvenstveno, jer i kasnije će se i ove godine, naravno raspravljati o poticanim mjerama i mogućnostima osnaženja izvoza, a vidimo i u ovoj godini i ovom razdoblju da taj izvoz nije mogao pratiti one tendencije uvoza koje smo imali u tom razdbolju iz različitih razloga. Posebice ističem da je u prošloj godini, a rekao sam i u uvodu bio snažan porast vanjskog duga i sad tu kratko možemo razložiti ovaj sektor, jer se različito komentira, imamo porast vanjskog duga u zaduženosti države najveći možda u sektoru bankarstva, a to je uvoz kapitala, a koji se onda kasnije transferira ponovno u potršnju države, jer vidimo da raste kasnije sektor u javnom, odnosno u tržištu dionica koji se onda odražava opet ili preliva iz vanjskog duga banaka preliva u domaće zaduženje, a onda na kraju opet velikim dijelom završava u državi. S jednim dijelomo taj uvoz kapitala završava također u sektoru potrošnje, a kako strukturu potrošnje čine robe ponovno koje su iz uvoza, onda naravno da i taj utjecaj ponovno se na neki način odražava na zaduženost ukupnu stanovništva odnosno držćave kroz ovaj sektor, tako da ta tendencija zaduženja negdje oko, između 8,5-9 milijardi dolara jednim dijelom valja istaći da je uvjetovana i tečajnim razlikama, a to je ovaj sektor aprecijacije, deprecijacije koji je uvjetovan u tom razdoblju, kao i ostale tendecnije. Oko banaka također smo čuli situaciju koja je. Točno je da banke vode svoju autonomnu politiku, ali točno je isto tako da Vlada, i prethodna i ova i buduća kroz makroekonomsku politiku može i mora uticati na određene tendencije i da je Narodna banka u ovom vremenu prema instrumentariju koji je imala, a vidili smo i ovdje su mjere iznešene kojima je banka regulirala, odnosno HNB regulirala taj bankarski sektor, da ona to uspješno uglavnom radila i da sve priče oko toga zašto su banke danas strane, zašto je kapital u njima, treba podrediti cilju kako mi možemo iskoristiti taj potencijal u ravnanju zaduženja, vanjskog zaduženja, ovdje makroekonomske politike i stabilnosti tečaja, koji onda odražava posredno i stanje u gospodarstvu. Isto tako je kazano da banke su naravno pokušale odgovoriti mjerama monetarne politike, novim svojim mjerama, pa su uveli leasing koji ima svojih pozivinih, ali ima i onih drugih strana u kojima uglavnom taj leasing nije evidentiran pa ni u sektoru zaduženja, tako da će vjerojatno u idućim mjerama trebati razmotriti i u HNB-u, a i u vođenju statističkih podataka, trebati razmotriti i ulogu leasinga u toj masi, novčanoj masi koja se kreće unutar države sa ciljem stabilizacije tečaja. Pitanje je gubitka HNB. Ja samo ističem da je on čini mi se oko 341, 342 milijuna kuna. To je činjenica, činjenica da oko trećine sredstava pričuva se nalazi u dolarima i da je on kroz one tečajne razlike koje su bile uvjetovane naravno može se i tu analizirati je li on mogao biti ovakav ili onakav ili zašto je takav, naravno i u tom smislu milsim da i priče da je naša nacionalna banka jedina od tranzicijskih zemalja koja ima gubitak, ali činjenica da upravo ova struktura unutar utječe na taj gubitak i mislim da ga mi posebno ne bismo trebali, mi ga ne potičemo posebno u tome dijelu. E sada ono što je u dijelu fiskalne politike, ali nakon snimanja poslije ovog izvješća, što molim još jedanput da se očituje na kraju utvrđeno da je deficit države 6,3% s prethonodm godinom i ne želim više isticati razlike jednih, drugih i petih rješenja, nego da se to konačno skine i razjasni, ali svakako da taj deficit od 6,3% nešto mijenja sliku tog izvješća i nešto naravno kad bi bili svi prerađeni podaci, nešto drugačije bi bili iskazani. Isto se postavlja pitanje da ovaj proračunski manjak i deficit bi trebao i može biti u idućoj godini ovoj, te idućim ogidnama smanjen, ali naravno onda i zaduženje, jer jedan dio servisira istoga, treba biti smanjen pod korištenjem domaćih izvora financiranja, a ranije sam komentirao da ipak ima određena kauzalna veza između tih domaćih izvora financiranja i kapitala koji svoj izvor ponovno ima u inozemnom zaduženju,ali onda u drugom sektoru, što opet čini ukupno zaduženje. Kod monetarne politike ističem samo jedan podatak, opet kažem kratka veza prethodnog razdoblja i tendencije uticaja na iduće razdoblje da je relani rast bruto nacionalnog dohotka bio 4,3, ali da on ima tendenciju pada u odnosu na 5,2 koje je imao u prethodnom razdoblju, u prethodnoj godini. Prema tome, to su određene tendecije koje se niti mogu u trenutku s datumom ili obračunom ustaviti, ali mjerama koje se poduzimaju u idućem razdoblju itekako se usmjerava u idućem razdblju da one imaju drugačiji trend kretanja u vremenu koje onda nakon toga dolazi. Već smo kazali da najviše utjecaj na taj rast bruto nacionalnog dohotka, e tu je vrlo interesantno, samo vrjeme je ipak kratko, interesantna struktura tog porasta bruto nacionalnog dohotka u toj strukturi naročito najveći uticaj su imale investicije u fiksni kapital i već je kazano zašto. Evo, na kraju jedan još podatak da bilježimo pad industrijske proizvodnje koji je u stopi 4% u odnosu na prethodnu godinu od 5,7%. Dakle, i to su određene tendencije koje onda ukazuju na to. I s obzirom na kraju na vrijeme, u strukturi ukupno građenja ili vrijednosti investicija u sektoru čine prometnice 60, u relativnom odnosu otpirilike 60%, a 40% svega ostalo. Dakle, kako budu završavane, takoi će trebati restrukturiranje promjena unutar toga i na kraju čini mi se da bi bilo nužno istaći s obzirom da je bezbroj podataka da bi bilo ipak ono o burzama sam već kazao da one se ipak stabiliziraju postupno, posebno obveznice državne i na kraju da bi ipak bilo poželjno da se postigne veći stupanj suradnje između svih segmenata društva u vođenju i makro ekonomske politike, ali posebno onda monetarne, fiskalne i ostalih segmenata poliike. I toga nikada neće biti dovoljno, prema tome smatram da i ovo treba potaći dalje kako bismo unaprijedili ukupno rad i postigli bolje tendencije u idućem razdobolju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime Kluba HSS-a gospodin zastupnik Luka Roić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege, uvažena gospodo iz Hrvatske narodne banke. Svoj govor o izvješću Hrvtske narodne banke započet ću zapravo potaknut jednom izjavom profesora Letice o hrvatskoj lisnici u hrvatskom džepu. Nažalost, mnogi su se potrudili da uspješno izbiju tu hrvatsku lisnicu iz hrvatskog džepa, a mnnogi između ostalog na taj način što su držali čvrsto hrvatsku desnicu na hrvatskom srcu, a posve bezobzirno i neoprezno ostvarili otvorene hrvatske džepove i hrvatsku lisnicu i novci su lepršali kao perje i lisnica ostala prazna. I gospodo to je potpuno jasna i živa istina. Ali ja neću u ovom treutku govoriti o tome, nego ću posvetiti se izvješću Hrvatske narodne banke u čijem izvješću posve jasno se može iščitati i prošlost i budućnost hrvtske gospodarske zbilje. Podaci koji su unutra navedeni su posve točni i mislim da su profesionalno sačinjeni na vrlo kvalitetan način, ali mislim da će nas svih vrlo brzo usmjeriti na raspravu o nekim važnim temama koje se iz ovog izvješća mogu iščitat. Vrlo brzo ćemo morat razmišljati i razgovarati o stabilnom ili fiksnom tečaju kune. Nažalost, morat ćemo razgovarati vjerojatno i o međunarodnim pričuvama, o njihovoj funkciji i ulozi u gospodarskom rastu hrvatske države i hrvatskog gospodarstva. Mislim da ćemo moći morati razgovarati ozbiljno i o svim ovim problemima o kojima su svi govorili, okoličini i veličini inozemnog i javnog duga. To su sve zbilja, to je sve zbilja naše gospodarske stvarnosti. Mislim da je o tome potrebno, a mislim da i stručne i stručni ljudi već o tome vode ozbiljne rasprave pa očekujem da će se i Hrvatskom parlamentu o tome porazgovoriti i otvoreno predložiti rješenja koja su bolja ili koja mislimo da bi bilje odgovarala gospodarskom trenutku. Iz izvješća Hrvtske narodne bake iščitava se , to smo svi već uočili i stabilan gospodrski rast u 2003. godini uz nisku inflaciju i stabilan tečaj kune. Nažalost, isto tako bilježi se deficit na tekućem računu platne bilance, fiskalni deficit i snažan rast inozemnog duga, što kreatorima ekonomske politike, rekao sam daje nove zadaće u rješavanju ove problematike. Da bi država smanjila deficit svaka Vlada mora se okaniti politike nerealnih obećanja što do sada, priznat ćete nije bio slučaj. Mora se odreći politike zasnovane na potrošnji što je sada i do sada redovita praksa, jer je to izravan udar na proračun. Svako prekoračenje plana rashoda konsolidira države u pravilu se financira iz inozemnih izvora ili iz sredstava realiziranih iz privatizacije, a u posljednje vrijeme svjedoci smo prodaje značajnih gospodarskih sustava od strateške važnosti za Republiku Hrvatsku. U slučaju nepodržavanja usvojene politike sa planiranim i podnošljivim deficitom, lošom fiskalnom politikom došlo bi do negativnog kreditnog rejtinga, refinanciranja kredita i rasta proračunskog deficita. Problem zaduženosti nije problem od jučer, kao što se često želi reći, već je to više manje konstatna koja se nastvlja u proteklih 15-ak godina postojanja hrvatske države, a zaduženost smo, to moramo posve jasno i javno reći, uredno preuzeli i od bivše države. I ovom prilikom želim vas podsjetiti da su dugovi kao gruda snijega, što je više kotrljaš, ona je sve veća i veća. Po izvješću Hrvatske narodne banke 2,8 milijardi dolara duga je rezultat slabljenja američkog dolara, što je posve točno. Bez obzira kako su nastali dugovi iz objektivnih ilinekih drugih razloga, dug svakako netko treba vratiti, bez obzira da li je on dug države, da li je on dug bankarskihinstitucija, da li je on dug poduzeća ili građana hrvatske države. U 2005. godini i 2006. na naplatu svake godine dolazi, podsjetit ću vas 3,4 milijarde duga EUR-a i s pravom se pribojavamo problema sa refinanciranjem ovih obaveza i iz tog razloga mišljenja sam da su restriktivne mjere Hrvatske narodne banke posve opravdane. Zbog lošeg kretanja inozemnog duga i duga na tekućem računu Hrvatska narodna banka je s pravom donijela mjeru obveznoj pričuvi po kojoj banke kod središnje financijske institucije moraju deponirati 35% vrijednosti svojih deviznih obveza i održavati taj odnos svakog dana. Također je donijela mjeru o obveznom upisu blagajničkih zapisa Hrvatske narodne banke uz kamatnu stopu od samo 0,5% u vrijednosti o dvostrukoj većoj od ostvarenog prekoračenja rasta kredita iznad tromjesečnog limita od 4%. Mjere Hrvatske narodne banke su veoma brzo dale i rezultat i banke su smanjile ekspanziju kredita i zaduživanja kako bi zadržale na 4% tromjesečne razine. Na taj način je donekle ograničena politika ekspanzije kredita koja je zasnovana uglavnom na inozemnog zaduživanju banaka u matičnim zemljama od kuda su te banke. Hrvatska narodna banka je prisiljena intervenirati zbog inozemnog zaduženja i mora otkupljivati devize i mijenjati ih u kune kako bi se sredstva plasirala kroz kredite i za podmirivanje duga države što donosi velike štete gospodarstvu, a naročito izvoznoj industriji zbog nerealnog tečaja kune, jer je izvozno gospodarstvo vezano uz tečaj dolara, a kuna je u odnosu na dolar aplicirala 14,8% u prethodnom periodu. Naime, tečaj se kao što znamo određuje svakodnenvo, a ovisi o ponudi i potražnji na deviznom tržištu, akako je ponuda deviza veća s time je i potražnja za kunama raste i velika količina deviza se konvertira u kune što premašuje količinu nacionalne valute. Zbog toga kuna ima tendenciju aprecijacije, zato je deficit platne bilance stalan, a taj višak kuna posljedica je vanjskog zaduženja i refinanciranja kredita, odnosno iz toga se financira i dio fiskalnog deficita. I ovdje ću još jednom reći da je potrebno možda uz ovo izvješće analizirati i otvoriti temu fiksnog tečaja kune. Je li ovo gospodarski trenutak za prilagodbu tečaja kao jednog od uvjeta za gospodarski oporavak? Ako nije, onda je sigurno trenutak za ozbiljnu raspravu o ovom prevažnom pitanju. I koliko god financijski stabilan i fiksni tečaj kune, precijenjene kune je po meni bio nepovoljan za izvoznike, dali se eventualno klizanje tečaja bi bilo pogodnije za veliku većinu hrvatskih građana koji su ili pogubnije koji su pravili kod naših domaćih banaka koji su u rukama stranog kapitala digli visoke kredite i svaka promjena tečaja kuna ugrozila bi veliki dio naših ljudi. I neke druge europske zemlje uspjele su pronaći modele za rješavanje sličnih problema. Naime, uvođenjem kliznog tečaja domaće valute, treba stvoriti okolnosti da građani ne budu oštećeni, a da taj teret klizanja padne uglavnom na one koji su od toga imali poonajviše koristi. Mislim prije svega na bankarski sustav i na državu koja mora se aktivno uključiti u rješavanju ovim problema. I treba ovdje ipak otvoreno reći kako Hrvatska narodna banka ne može spriječiti posljedice loše fiksne, fiskalne politike, a to znači držati pod kontrolom deficit, niti držati pod kontrolom rast kamata na kredite na kunske iznose s kojima se vjerovnici zaštićuju od inflacije. Ne može također Hrvatska narodna banka pod kontrolom imati ni zaduženja, npr. javnih poduzeća i svih ostalih. To može učinit samo Vlada i prestati sa izdavanjem , između ostalog jamstava gdje to nije iznimno opravdano. Ali zato Hrvatska narodna banka mora ustrajati na mjerama koje će dovesti do smanjenja deficita države sa 5,1 ili 6,3% bez obzira bilo po kojoj formuli to izračunavali društvenog bruto proizvoda, u 2000. godini na poželjnih 2,5% negdje 2008. godine. A deficit tekućih transakcija platne bilance sa 7,3% na 4%, a samim tim smanjio bi se odnos inozemnog duga prema društvenom bruto proizvodu sa zabrinjavajućih 77% u sadašnjem trenutku na podnošljivih 73% 2008. godine i javnog duga sa 42% na 36% poželjnih u takiđer tom perodu. Svaka monetarna politika želi stabilan tečaj svakako koji se formira na slobodnom tržištu te viza sa niskim kamatama i niskom inflacijom. Potrebna je stoga stalna intervencija središnje banke kako bi se likvidnost održaval pod kontrolom. Sve je ovo pretpostavka za ekonomski rast i makroekonomsku stabilnost zemlje, a gospodarski rast, to je svima znano, najbolje je rješenje za sve probleme, pa tako i za sada nerješiv problem pune zaposlenosti. Ako politika Vlade ne osigura rast, ne onaj deklarirani već poželjni i stvrni koji za sada nije vidljiv, pokazat će se ubrzo negativni efekti takve politike. Čak i viša stopa rasta bruto domaćeg proizvoda od deklarirane, praćena visokim deficitom i stalnim rastom vanjskog duga nije rješenje, jer vrlo brzo nas može zahvatiti argentinski sindrom, a mi smo sa svim ključnim pokazateljima ipak moramo otvorenih očiju to pogledati blizu te granice i treba vrlo biti oprezan da se ne prouzroči prava kriza, a kao posljedica svega toga negativan rast. To smo nažalost u nešto blažem obliku imali prilike vidjeti i 99. godine prilikom preuzimanja vlasti od strane koalicije kada je taj gospodarski rast bio negativan, minus 0,9% bruto domaćeg proizvoda. Iz svega rečenog može se zaključiti kako guverener Hrvatske narodne banke ne može voditi potpuno autonomnu monetarnu politiku i zato podržavamo inicijativu HNB-a i realizaciju vezanu za deficit po kojem bi se deficit podmirivao u zemlji i time smanjilo zaduženje u inozemstvu i donošenje deviza u centralnu banku na zamjenu. Zadužnice bi se prodavale na domaćem tržištu a HNB bi emitirao kune za kupnju tih obveznica. HNB bi tako postao autonomniji na vođenju monetarne politike i na taj nčian regulirao bi cijenu novca i s tim i kapitala i utjecaj na razvoj nacionalnog gospodarstva. Zato potez guvernera i ministra financija o emitiranju obveznica treba pozdraviti što više treba ustrajati na razvoju tržišta vrijednosnih papira za značajnije kreditiranej inozemnog duga iproračunskog deficita u protivnom imat ćemo iste probleme, ma tko bio na vlasti jer svaka Vlada ima gotovo neograničenu slobodu zaduživanja, mi zato i sada još jednom upozoravamo na prekomjerno zaduživanje i javni dug i treba odlučno reći ne zaduživanju za potrošnju, kredite treba usmjeravati na restrukturiranje gospodarstva, u proizvodnju, u nove tehnologije, u znanje u izvoz i samim tim u razvoj. Dok god imamo ovakvu fiskalnu politiku tromu, neorganiziranu i glomaznu administraciju sporo i neučinkovito sudstvo gotovo je nemoguće osigurati ravnopravnu utakmicu u gospodarstvu. Neravnopravnost je vidljiva gotovo bih rekao na svakom koraku poslovi se dijele po nejasnim kriterijima, caruju i dalje političke i rođačke veze, poslove često dobivaju spretniji i snalaživiji koji dobro znaju što tko treba kome dati a ostali koji to nisu u stanju redovito ostaju ispred vratiju. Ja još jednom podsjećam sloboda i politika jednakih šansi za sve ponajbolji preduvjet za napredak i višu zaposlenost. I na kraju zaključio bih sa onim s čime sam započeo. Želimo kroz ovu raspravu o izvješću Hrvatske narodne banke još jednom otvoriti raspravu o nekoliko po nama važnih pitanja. Učinkovitost međunarodnih deviznih pričuva HNB-a koji su u ovom trenutku 8,191 milijardi dolara, o njihovoj visini, o povećanju tih pričuva za 39,2% u 2003. godini u odnosu na početak godine s obzirom na imobilizaciju toliko velike količine sredstava od kojih Hrvatska nema izravnih koristi a ona se vraćaju kroz kredite, preko stranih banaka u Hrvatsku po vrlo visokim kamatama. Želimo kroz ovo Izvješće potaknuti raspravu rekao sam o stabilnom i fiksnom tečaju kune, koju želimo problematizirati a u svom izvješću već sam rekao na koji način bi se jedan takav potez mogao odraziti na gospodarski rast u državi. Želimo također još jednom otvoreno porazgovarati o visini inozemnog duga i zaduženja Hrvatske države koji zaista doseže velike razmjere i mjere koje trebamo poduzeti da se taj dug dovede u realne veličine. Želimo da se ozbiljno svi zabavimo time kako zaustaviti uvozni stampedo, kako osigurati domaćem proizvođaču i domaćoj robi konurentnost na makar domaćem ako nismo u stanju na svjetskom tržištu, potaknuti na taj način izvoz i gospodarski rast zasnovan prije svega na novom zapošljavanju jer to je jedini pravi način na koji će svi resursi pa i ljudski biti u potpunosti iskorišteni i na kojem ćemo imati puno stabilniju gospodarsku situaciju u državi nego što je ovog trenutka. Ovo izvješće učinjeno je posve korektno ali u svojim bitnim elementima u kojima sam govorio ukazuje na potrebu javne i gospodarske rasprave o gospodarskom trenutku Hrvatske, zato želim da se ove teme što prije nađu i na temi i na raspravi u ovom parlamentu. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Imamo dva ispravka netočnog navoda. Prvi gospodin zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče evo malo prije je uvažni zastupnik Luka Roić rekao da je moguće dignuti tečaj a da građani ne stradaju. Jednostavno to nije moguće, to je krivi navod, Hrvatska nema perpetuum mobile, bilo bi idealno kada bi ga posjedovala, međutim, promjenom tečaja na kraju će ponajviše stradati građani. Nema nezadužene obitelje u ovoj zemlji, promjenom tečaja doći će naprosto do "pomora" financijskih mogućnosti naših građana, na kraju ćemo doći stvarno u situaciju da ćemo sav dug vraćati iz štednje građana ako ne potaknemo rast u ovoj zemlji. Međutim, Hrvatska u ovom času nema taj perpetuum mobile i nije moguće tvrditi da građani u svemu tome ne bi stradali.
Hvala. Povreda Poslovnika gospodin zastupnik Luka Roić.
Gospodine predsjedniče, mislim da je kolega Kajin povrijedio Poslovnik članak 209. jer je govorio i meni stavio u usta posve drugo nego što sam ja rekao. Ja sam naime rekao da treba otvoriti raspravu a da sam svjestan i da se bojimo da bi takva, odnosno ... tečaj bio vrlo poguban za najširi krug naših građana i zato vrlo oprezno treba o tome raspravljati ali da postoje modeli u Europi koji su riješili taj problem uključivajući i bankarski sustav i dražvne institucije i državu u rješavanju tog problema.
Hvala lijepa. Imamo još jedan ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Petar Mlinarić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Zastupnik Roić je izrekao neistinu da su neki koji su držali ruke na srcu izbili lisnice građanima. Nisu oni izbili lisnice iz đepova građana što su držali ruku na srcu 91. oni danas ponosno drže ruku na srcu već vi koji ste za samo 4 godine napravili toliko duga da ste izbili lisnice i našim prauunucima vašim lošim vođenjem države. Pod parolom "Pošteno".
To je mišljenje gospodina Roića, a mišljenja se ne daju ispravljati osim u dugotrajnim uvjeravanjima. Sada ima povredu Poslovnika gospodin Luka Roić.
Gospodine potpredsjedniče, vi ste zapravo ispravili pa neću, ali o ponosu nisam govorio, ponos je moj i svačiji pravo svakog građanina a o Hrvatskoj lisnici sam htio govoriti. Hvala lijepa.
Ma naravno evo ovaj, naravno slažem se s vama jest da je desnica desnica ali i srce je na lijevoj strani. Pa to pomirljiv gest je li. Evo isteklo je vrijeme za prijavu od 10 minuta prema Poslovniku sada u 12 i 2 minute. A sada u ime Kluba IDS-a gospodin zastupnik Valter Drandić izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče guvernera, kolegice i kolege zastupnici. Klub IDS-a podržava ovo Izvješće Hrvatske narodne banke za 2003. godinu, Klub IDS-a podržava mjere koje poduzima Hrvatska narodna banka za stabilizaciju kreditno monetarnih tokova i podržavamo politiku Hrvatske narodne banke u cilju usporavanja ekspanzije kredita. Klub IDS-a u ovoj raspravi želi posebno istaknuti svoj zabrinutost rastom i razinom vanjskog duga u Republici Hrvatskoj. Ex Jugoslavija je imala 20 milijardi dolara duga i to je bio veliki problem na 22 milijuna stanovnika. Hrvatska danas ima negdje kažu preko 26 milijardi dolara duga na 4,5 milijuna stanovnika. i neki tvrde da to nije problem. A Hrvatska danas nažalost izvozi manje, nego što je to bilo u bivšoj Jugoslaviji, a svi znamo da se vanjski dug može vratiti samo izvozom, jer jedino izvoz barem danas stvara devize kojima se taj dug mora vratiti. Guverner Hrvatske Narodne banke već najmanje dvije godine ozbiljno ukazuje na problem vanjske zaduženosti i htjeli mi to priznati ili ne, ino dug je danas najveći problem Republike Hrvatske. IDS apelira da se vrlo ozbiljno shvati sva težina ovog problema, jer je vanjski dug postao pretežak uteg za daljnji razvoj Hrvatske. Kao što se vidi i u ovom izvješću, a citirat ću samo jedan dio sa treće stranice na jednak način misle i odgovorni ljudi u Hrvatskoj Narodnoj banci. Pa citiram "sposobnost Hrvatske da podmiri svoje inozemne obveze u neposrednoj budućnosti je nedvojbeno. Ipak jasno je da je stopa rasta duga zabilježena u 2003. neodrživa i da je dug dosegnuo onu razinu koja od kreatora ekonomske politike zahtijeva donošenje neposrednih mjera za usporavanje stope rasta inozemnog duga, tj. njezino spuštanje na razinu koja bi otprilike bila jednaka stopi rasta bruto domaćeg proizvoda ili manja od nje". Mislim da ove riječi dovoljno govore o ozbiljnosti situacije i svima nama je jasno da netko dug mora vratiti, a mi nećemo ništa napraviti ako tu zadaću prebacujemo na sljedeće generacije na našu djecu. 26 milijardi američkih dolara na 4,5 milijuna ljudi gotovo 80% bruto domaćeg proizvoda negdje oko 5 tisuća i 700 dolara po glavi stanovnika. To je današnje stanje i sva ekonomska struka pridaje itekako veliku ozbiljnost tom problemu i jasno je da treba pothitno ojačati mjere za smanjenje vanjske zaduženosti. Ono što je u Hrvatskoj posebno interesantno i to što je ukupnom vanjskom dugu visok udio zaduženja banaka negdje oko 32% koji je gotovo kao i udio države koji iznosi nešto preko 35%. Interesantno je i stoga što je to zaduživanje banaka u inozemstvu raslo veoma brzo u 2003. godini 83,3%, upravo kada je najviše rasla štednja, što na prvi pogled nije logično. Ali ako se malo bolje analizira vlasnički interes većine banaka danas u Hrvatskoj a čuli smo prije 91% banaka je u stranom vlasništvu, onda je jasno da se vlasnicima banaka isplati dva puta zaraditi na istom novcu i to na način da se prvo transferira štednja naših građana u ino banke pa na primjer 2% kamate, ali zatim se uzimaju krediti od recimo 4% kamate. i ti isti krediti se plasiraju na naše domaće tržište po poznatim kamatama. Rezultat je zarada u Hrvatskoj banci, zarada u ino banci vlasnika banaka. A koga tu uopće briga za probleme ove države, koga briga za vanjski dug? A to se vidi i po ponašanju nakon primjene obavezne rezerve, gdje se sve više poduzeća danas po informacijama koje imamo upućuje od strane tih banaka ne direktno zaduživanje u inozemstvu kako bi se izbjeglo izdavajanje obvezne rezerve u domaćim bankama, što će vjerojatno primorati Hrvatsku Narodnu banku na restrikcije u zaduživanju naših poduzeća u inozemstvu. I što god Hrvatska Narodna banka učinila, koje god mjere poduzela, postavlja se pitanje poštivanje tih mjera kako se dug ne bi povećavao. Jer ako već ne možemo djelovati na to da dug raste samim time što rastu kamate, danas evo … ste danas, dolar raste. Onda bi se u ovoj zemlji trebao postići dogovor da barem glavnica duga više ne može rasti. i da ne bude cilj kako eskivirati mjere Hrvatske Narodne banke, nego kako stabilizirati taj vanjski dug i dovesti ga u realne u podnošljive okvire koje ćemo i mi, ali svakako i buduće generacije moći realno i vraćati. Kada bi vanjski dug banaka bio plasiran kroz kredite za razvoj, kroz kredite za izvoz, onda to ne bi bio problem, jer bi se dug vraćao stvarnim devizama iz izvoza. Problem je što većina tog novca nije plasirana u razvoj, nije plasirana u izvoz, plasirana je u kredite za potrošnju, plasirana je kao što je to rekao malo prije moj kolega Kajin, na primjer u kredite za automobile, jasno sa valutnom klauzulom, a mnogi koji su ih uzeli su se nažalost precijenili, i ako se bude išlo prema realnom tečaju kune pitanje je tko će te kredite vraćati. Kažu banke da su sigurne jer imaju fiducijalno vlasništvo na vozilima ili na stanovima. A ne misle kome će jednoj takvoj budućoj situaciji uopće te nekretnine ili te automobile moći prodati ako ih i uzmu od onih koji ne vraćaju dug. Da ne govorim o tome da se krediti vraćaju u kunama, a vanjski dug je sav u devizama, u eurima u dolarima. A devize danas nažalost u Hrvatskoj gotovo nitko više ne stvara. Jer kada govorimo o ovoj temi, treba reći ono što je temelj problem. A to je da se na realnom tečaju ne može bazirati razvoj, da se na nerealnom tečaju kune ne može bazirati izvoz, ne možemo stvarati gospodarstvo koje je sposobno vraćati ova zaduženja koja imamo. Tečaj je praktički da već negdje 10-tak godina isti, sjećate se imali smo 4 za marku, danas imamo preko 7,6 za euro, znači manje više smo na istoj razini. Ali tih 10 godina ako malo bolje razmislimo itekako je bilo inflacije, pa barem je to trebalo slijediti. Ovakva politika tečaja stimulira uvoz, stimulira ono što ne želimo, a ne stimulira izvoz. Uništava se poljoprivreda, jer je sve jeftinije kupiti iz uvoza, nego domaće. A i oni koji proizvode za izvoz, oni koji izvoze danas nemaju znate veliki neto devizni priliv, na izgled imamo nekakav devizni priliv. Međutim, kad se gleda neto devizni priliv on je vrlo mali, jer i oni koji proizvode za izvoz i njima se više isplati kupovati materijal za tu proizvodnju iz uvoza, nego domaći. i jedina svijetla točka tu u posljednjih nekoliko godina je turizamm, čiji su prihodi u 2003. porasli za 47%. Međutim, turizam sam po sebi ne može podmiriti razliku deviza koje fale kroz trgovinski rebalans i stalno povećanje zaduženja u inozemstvu. Kolegice i kolege zastupnici. Činjenica je da se vanjski dug vraća u devizama. Činjenica je da devize ostvaruju samo izvoznici. Činjenica je da izvozna priroda u Hrvatskoj nije stvorena i ne može se stvoriti preko noći, izvozno gospodarstvo se stvara mukotrpno, stvara se godinama. Trgovinska bilanca je u minusu i to je stvar čiste matematike, jer ako vam je uvoz dva puta veći od izvoza, onda deficit trgovinske bilance raste, on ne može padati, on može samo rasti i to nikakve usluge, nikakav turizam ne može nadoknaditi. U posljednje vrijeme čuje se da i strani ulagači traže transfer dobiti u inozemstvu. i ponovo nam trebaju devize. A prihod se ostvaruje u kunama. Ako na primjer Deutche telekom podigne dividendu transfer u Njemačkoj je u devizama, a prihod se ostvaruje u kunama. Tko će te devize stvoriti? Danas je samo servisiranje kamata i transfer dobiti već dovoljno velik problem i bez da razmišljamo o tome kako riješit problem povećanje glavnice vanjskog duga. Do sada smo ovaj problem nekako krpali, prodajom imovine, taj novac je potrošen. Imovine je ostalo malo, a mi u IDS-u se nadamo da se na kraju sve to skupa neće riješavati štednjom građana koji će izgleda ako se ovako nastavi jedino. I kad bi Hrvatska konačno krenula putem razvoja, kad bi u Hrvatskoj krenule prave investicije onda bi u Hrvatskoj devize i dolazile i to stalno dok su investicije samo u to da se kupuje ono što već postoji onda te devize, taj novac dolazi samo jednokratno a pitanje koliko još uopće toga imamo i za prodati. Sve ovo i još dosta drugih argumenata ukazuje na ozbiljnost situacije. Vanjski dug treba kontrolirati, vanjski dug treba smanjivati a ne povećavati. Potrebne su nam energične mjere za smanjenje duga jer je obzirom na našu veličinu, obzirom na naš potencijal, obzirom na našu razvijenost za Hrvatsku taj dug jednostavno prevelik, on je neizdrživ. Kažu neki da kad uđemo u Europsku uniju neće više biti problem deviza jer ćemo eto i mi imamo euro i tad ćemo puno toga riješiti. Međutim, to uopće nije ispravno. Prvo i nakon ulaska u Europsku uniju pitanje je kada ćemo ući u monetarnu uniju a to je mnogo kasnije od ulaska u Europsku uniju. Drugo, pitanje je da li uopće možemo u Europsku uniju sa ovakvim deficitima. Guverner Hrvatske narodne banke je već ranije ukazivao na ove probleme ali očigledno je da ili nema političke volje za poduzimanje sigurno nepopularnih mjera ili je na snage koje odlučuju prejak utjecaj nekakvih lobija, recimo bankarskih koji se rukovode samo logikom vlastitog profita jer danas kao što vidite iz ovog izvješća u Hrvatskoj bankarski sustav pokazuje snažnu profitabilnost. Primjerice, u 2003. godini prinos na prosječan kapital je iznosio 15,6%. Takav prinos na kapital nema nitko tko se bavi proizvodnjom. Takav prinos na kapital nema nitko danas u Hrvatskoj. Pa šta? Zar je to normalno? Zar je normalno da banke su jedine koje zarađuju u ovoj državi, da oni koji rade ne mogu preživjeti. Mi u Klubu IDS-a smatramo da je za mnogo toga nažalost već kasno ali dok ne bude prekasno apeliramo da se daju otvorene ruke Hrvatskoj narodnoj banci u smanjenju inozemnog duga, da se uvedu mjere koje se neće moći izigravati jer u protivnom nam preostaje samo rasprodaja cijele Hrvatske i dug koji ćemo ostaviti našoj djeci. Nadam se da to nitko odgovoran u Hrvatskoj stvarno ne želi. Zbog toga Klub IDS-a još jednaput ponavljam podržava napore Hrvatske narodne banke i podržavamo ono što radi guverner Rohatinski i podržavamo zbog toga i Izvješće Hrvatske narodne banke za prošlu godinu ali jedino pravo rješenje je razvoj izvoznog gospodarstva jer jedino izvoz stvara devize a dug se vraća i još će se nažalost dugo vraćati u devizama. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi u pojedinačnoj raspravi je gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite!
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Gospodo iz Hrvatske narodne banke, kolegice i kolege zastupnici! Pa, nastojat ću svoje izlaganje iskazati na način zastupnika, dakle pokrenuto prema onima koji su me izabrali u Hrvatski sabor, izbjeći da budem savjetnik Hrvatske narodne banke a posebno izbjeći da budem odvjetnik ove ili Račanove Vlade. Zašto to govorim? Da bih potkrijepio razloge citirat ću Zakon o Hrvatskoj narodnoj banci. Stavak 10. članak 2. zakona "Hrvatska narodna banka ne neovisna pri donošenju i provođenju svojih odluka koji se temelje na ovom zakonu. Ne traži niti je vezana na upute tijela Republike Hrvatske, tijela Europske unije i drugih osoba." Stavak 2. članka 8. "Na temelju ovlasti iz stavka 1. Hrvatska narodna banka može u cilju ostvarivanja utvrđene monetarne i devizne politike odrediti mjere i instrumente koji su joj potrebni za reguliranje kreditne aktivnosti i likvidnosti banaka za reguliranje količine novca u opticaju te donositi mjere u svezi kamatnih stopa i tečajem domaće valute." Stavak 4. "Hrvatska narodna banka obavlja kontrolu deviznog poslovanja u Republici Hrvatskoj u skladu sa zakonom." I još možda najvažnije zakonska obveza Hrvatske narodne banke. Ona je odgovorna isključivo Hrvatskom saboru. I kad konstatiramo da Hrvatska narodna banka ima instrumente, ima ovlaštenje monetarno i kontrolno, ima samostalnost koja je dovedena u pitanje, naravno o tome će nadam se predstavnik Hrvatske narodne banke reći jer mora se razjasniti okolnost pod kojim je ovo izvješće dopunjeno sa različitim podacima od onog kojeg smo dobili u samom izvješću. U cjelini da bi banka dobila ocjenu da je izvršila zakonom preuzete obveze i odgovornosti morali bismo o svakom segmentu raspraviti. Ali i sam površan pregled ovog izvješća može se reći da je banka sasvim dobro ostvarila funkciju što se tiče stabilnosti domaće valute. A drugi dio izvješća me podsjeća na priču o bolesniku kojeg su operirali i poslije operacije ostao je bolestan a cijeli liječnički konzilij ostaje pri istoj terapiji. Konzilij je odgovoran za liječnika i za terapiju. Banka je odgovorna za tečaj, za stabilnost cijena, za poslovanje banaka hrvatskih bez obzira u čijem su vlasništvu. Koja je to monetarna politika, dakle državne vlasti monetarne koja ne osigurava razvoj i koja ne osigurava zapošljavanje građana? Zašto to, to bi trebalo utvrditi stručnjaci i predložiti nam mjere koje bi omogućili i zapošljavanje i razvoj. Ali ne treba biti veliki stručnjak pa primijetiti da hrvatsko gospodarstvo nije konkurentno za zemlje u koje želi izvoziti. Ono je opterećeno visokim kamatama, ono je opterećeno skupom državom. Ono je opterećeno visokim cijenama energenata a ako tome još dodamo da ni država ne poduzima mjere koje bi olakšale poslovanje i gospodarenje odnosno proizvodnju za izvoz tome se može odmah potkrijepiti činjenicom da je i HBOR Hrvatska banka za obnovu i razvitak smanjila potencijale za potpore programima i razvoju u Hrvatskoj i to je čak u stand by aranžmanu precizno navedeno za 200 milijuna kuna. Ocjenom da su hrvatske banke u stranom vlasništvu i da je prinos kapitala izuzetno visok o čemu je govorio kolega iz IDS-a pokazuje da je zadaća hrvatske države, Hrvatske banke još značajnija još potrebnija. Ako se tome doda da banke iamju ovlaštenje da samostalno uzimaju kredite iz inozemstva čak od svojih matičnih kuća u inozemsvu, i da te kredite plasiraju u izvoz inozemnih roba na taj način one samo št ouvoze robe nego financiraju i strane radnike. A naši radnici ostaju bez posla. U tome mora biti uloga i države i Hrvatske narode banke da promjeni taj tend. Da promjeni taj trend. Mora se osgiurati hrvatska investicijska banka i izvozna banka. Koje će imati interese ne samo profitne nego i razvoje i društsvene. Morat će rizičnije plasirati sredstva. I na taj način potiocati i osposoboljavati hrvatsko gospodarstvo i njezinu konkurentsku sposobnost posebno za robe koje se mogu plasirati na tržište Eurposke unije. Pošto Hrvatska banak ima i ovlaštenje kontrolirati domaće banke ne seamo ovlaštenje nego i obvezu i sve instrumente monetarne politike, onda je dužna predložiti isključivo Hrvatskom saboru da te mjere i utvrdi kao zakonsku obvezu. mene kao zastupnika još nešto zaista vrlo interesantno skoro svakogodišnja pojava mi se događa da ljeti neam kuna ili viša deviza. I da je to iznenađenje za Hrvatsku narodnu banku. Kada bi to bilo jednu godinu onda bih shvatio o ćemu se radi naprosto nije se moglo predvidjeti. Ali vidi vraga tada se i značajno mjenjatečaj hrvatske valute a promjena tečajač svi ćete se složiti uvijek poguduje nekome, jednima pogoduje drugima škodi. Ako se pogleda to unazad nekolikog odina uvijek u istom periodu je nedostatak kuna ili višak deviza ili obrnuto i uvijek istima pogoduje se u tim transakcijama. Dakle, mijenjanje tečaja se događa ako je to proizvod tržišta onda bih mogao razumjeti ali ne bi mogao razumjeti iznenaađenje za Hrvatsku narodnu banku. na kraju mislim da je vrlo važno osigurati neupitnu samostalnost Hrvatskoj narodnoj banci ali i potpunu odgovornost Hrvatske narodne banke za monetarnu politku koja će osiguravati razvojnu politikku Republike Hrvatske. Nadam se da će na kraju obračajući se ovom visokom Domu predstavnici Hrvatske banke imati valjane razloge za promjenu izvješća koje su nam dostavili u primjerenom roku a onda naknadno ga mijenajli bez strukture bez promjene strukture izvješća. hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Ante Markov. Nema ga. Gubi pravo rasprave. Potom gospodin zastupnik Miroslav Korenika. Nema ni njega,također gubi pravo. Gospodin zastupnik Ljubo Jurčić izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodo iz Hrvatske narodn ebanke, kolegice i kolege. prije svega želim reći da izvješća koja radi Hrvatska narodna banka spadaju u grupu najkvalitetnijih izvješća koje rade središnja odnosno centralne banke svih suverenih zemalja. Ova izvješća su bitna ne samo za kreatore monetarne politike, nego za sve domaće i strane subjekte koji su na bilo koji način bave gospodarstvom. Različiit bilteni izvješća koje radi naša Hrvatskanarodna banka biti će zasigurno još kvalitenija kada se unaprijed rad Državnog zavoda za statistiku i rad statističkog i analitičkog odjela u Ministarstvu financija i drugih ministarstava, insitutciuja, agencija u Hrvatskoj. Tada će i kreator ekonomske politike imati kvalitetniju osnovu za donošenje mjera i uporrebu instrumenata ekononmske politike. Za Hrvatsku anrodnu banku se možereći da je kroz proteklih desetak godina bila jedini stabilni činitelj ukupnog gospodarskog života u Hrvatskoj. Ovim prije svega želim reći da je dosljedno provodila zacrtanu politiku, politiku stabilnih cijena i stabilnog tečaja, prikupljanja deviznih rezervi i što je vrlo politički važno a i ekonomski štitila kunu od vanjskih i unutarnjih napada. Može se reći da su jedino uvjeti poslovanja što se tiče monentarnog sektora do sada uvijek bili jasni za naredno razdoblje. Međutim pored svih ovih dobrih stvari koje Hrvatska narodna banka u proteklom razdoblju napravila, možda bi joj se moglo prigovoriti distanciraju od ekonomskih kretanja u Hrvatskoj, i koncnetiranja samo na tečaj i cijene. Na ovom stupnju razvitka Hrvatska bi trebala maksimalno koristiti sve ekonomske politike instrumente pa instrumente monetarne politike, kako bi ubrzala gospodarski rast, i podigla osnovu gospodarenja na višu razinu sa sadašnjih 6 tisuća dolara cirka 6 tisuća dolara po glavi stanovnika na 10, 15 tisuća dolara zašto postoji resursni uvjeti u RH. Međutim Hrvatska se odriče jednoga po jednog instrumenta ekonomske politike. Monetarna politika ima na raspolaganju nekoliko instrumenata. Tečaj možda prije svega ali prije destan godina smo tečaj od instrumenta pretvorili u cilj, i više ne možemo s njima upravljati. Poslije toga postoji stopa obvezne rezrve, eksontna stopa politika otvorenog tržišta i tako dalje. Hrvatska narodna banka primjenjuje samo jedan insstrument, i to tzv. jedinstvenu stopu obvezne rezerve sa stopom od 19% do jučer a od danas ili ako vrijedi od danas 18%. Pa će malo pustiti novčanu masu da može platiti neke dugove od prethondih razdoblja. Koja opet nije jedinstvena. Jer se od obračuna toga deviznog dijela 42% koliko se sjećam, izdvaja u kunama a koje su opet pojačane sa tzv. graničnom obvezom pričuvom od 24% čini mi se da se primjenjuju od kolovoza 2004. godine. Na sve izvore od nerezideanta i osoba u poseobnom odnosu s bankom tj. dioničra banke. Svemu ovome treba dodati tzv. pravilo 35%, koje kaže kako najmanje 35% deviznih obveza mora biti pokriveno devioznim potraživanjima i to na dnevnoj osnovi što čini novu kvazi obveznu rezervu. Usput ističemo i kako ukupna izložđenost valutnom riziku duga i kratka pozicija, jedne banke ne može biti veća od 20% jamstvenogkapitala na dnevnoj osnovi i da su banke dužne dnevno upravljati valutnim rizikom. Dok je primjerice središnja banka u zadnje dvije godine iskazala negativni tečajni razlika za značajnu sumu. Što je prikazano kao gubitak, i naravno nije moglo biti kao prihod državi. Čuli smo i danas od kolege Crkvenca da se sve ovo opravdava činjenicom kako je to samo knjigovodstveni gubitak, zbog strukture deviznih rezervi. Međutim i poslvone banke svoje dobitke i gubitke ne prikazuju knjivodstveno, prikazuju knjigovodstveno pa se postavlja pitanje upravljanja deviznim rezervama središnje banke. Ovdje prije svega mislim na politiku pokrivanja rizika deviznog tečaja. Mislim da je ta politika malo zapostavljena u Hrvatskoj narodnoj banci, jer tamo imamo negdje oko 7,8 milijardi dolara deviznih pričuva. Dakle, kao što se vidi postoje čak 4 stope obvezne rezerve koje proizlaze jedna iz druge, Umjesto ovakve raznolikosti kod obvezne rezerve, Hrvatska narodna banka nije koristila druge instrumente za upravljanje monetarnom poliitkom, kao što je politika otvorenog tržišta i politika uz pomoć eskontne stope. Sve zemlje koje imaju središnju banku, a nemaju tzv. .... uključio je dvije politike. U Hrvatskoj je određena eskontna stopa od 4,5 %, a da se istodobno s tom stopom ništa niti mjeri niti uspoređuje. Ona nije ni referentna stopa. Postavlja se pitanje je li to priznata stopa inflacije ili onako odoka određena stopa po principu, kad je svi imaju, imat ćemo i mi. Banke se ne mogu zadužiti kod Hrvatske narodne banke po ovoj stopi, već jedino mogu platiti 9,5% godišnje za lombardni kredit na 5 dana korištenja. U sklopu ovoga ideja o kamatnoj stopi s kojom je izašla ministrica Ožbolt o tzv. najvišoj kamatnoj stopi od samo 9% u potpunosti nama smisla. Dakle, bez žive eskontne stope nema niti najviše kamatne stope. Kad je u pitanju politika otvroenog tržišta tek se o tome nešto najavljuje iz Hrvatske narodne banke, a više iz stand by aranžmana da bi se te mjere mogle početi provoditi od kraja ove godine. To znači da Hrvtska narodna banka postaje fiskalni agent države i primarni dealer. No, nemamo iluziju da će to stvarno biti prava politika otvorenog tržišta. Zato jer bi to dovelo u pitanje dosadašnje kreiranje novčane mase isključivo iz otkupa deviza i ... negdje oko 99% novčane mase i u Hrvatskoj se i kreira iz otkupa deviza, što opet znači da se provodi politika tzv. ili kvazivalutnog odbora. Napustiti ovakvo kreiranje novčane mase i upustiti se u politiku otvorenog tržišta dalo bi priliku rukovodstvu središnje banke da po prvi put upravlja novčanim sektorom na dnevnoj obvezi. Također mišljenja sam da se monetarna politika još od 1998. godine nije riješila hipoteke i krize pa dominira restriktivna politika, rezerviraj sve više tako smno sigurniji. Zaboravlja se na ulogu monetarne politike putem bankovnog sektora u ostvarivanju ukupnih ciljeva ekonomske politike, gospodarski rast, zaposlenost i ovo o svemu što su prethodnici moji govorili. Pored toga iz tzv. bankovne krize su nastali i financijski konglomerati koji djeluju kao oligoform što je stvorila dobru podlogu za monopolsko ponašanje banaka prema građanima i gospodarstvenicima, a sve je rezultiralo i monopolskim profitima banaka, dok je ostatak gospodarstva u sasvim drugačijoj situaciji. Na kraju, pitanje mnogo šire od Hrvatske narodne banke. U sadašnjoj situaciji kada se fiskalna politika odriče proračunskog deficita kao snažnog instrumenta fiskalne politike, monetarna politika se odrekla davno tečaja, a koristiod ostala tri instrumenta, samo jedan instrument monetarne politike postavlja se pitanje kojim će instrumentima hrvatska ekonomska politika odnosno hrvatska Vlada voditi hrvatsko gospodrstvo. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Ivan Vučić.
Uvaženi gospodine predsjedniče, gospodo iz Narodne banke, kolege i kolegice zastupnici. Izvješće se u najvećem dijelu drži opravdavanju učinjenog, a ne onoga što se moglo učiniti ili se propustilo učiniti, a iz samih podatak iz izvješća Hrvatske narodne banke proizlazi. Tečajna politika, Hrvatska narodna banka vodeći politiku stabilnog tečaja premalo vodi računa o tome da barem uskladi rast tečaja sa kretanjem porasta troškova domaćih komponenti čime se i dalje izvoznici dovode u tešku situaciju. Isto tako možemo ocijeniti da je tečaj stabilan na nivou kraj početak godine. Ne vodi se računa o značajnim oscijalicijama tijekom godine, pogotovu u 2003. godini gdje je tečaj unutar mjesec dana oscilirao i po nekoliko postotaka, što nanosti značajne gubitke izvoznoj privredi, a pogotovu turizmu koje stvara troškove unutar perioda u godini kada je tečaj najviši, a realizirat prihode u periodu niskog tečaja. Iz izvješća o ino dugovima proizlazi da Hrvatska narodna banka donošenjem mjera monetarne politike zapravo kreirala u najvećem dijelu rast ino dugova. Rast duga u bankama kao glavni genertor rasata duga bio je namijenjen u najvećem dijelu zadovoljavajuću tzv. poziciju, 35%, tj. banke su se zaduzživale u inozemstvu da bi te iste devize polagale na račune u inozemstvu uz naravno negativnu razliku i time punile račune istim bankama u kojima su uzimale kredite ili su pak kupovale od Hrvtske narodne banke devizne blagajničke zapise od kojih su devize opet preko Hrvatske narodne banke završavale na računima kreditora naše zemlje u inozemstvu i opet uz negativnu razliku. Koliko se kilometara cesta moglo napraviti iz negativne razlike, najbolje da izračuna Hrvatska narodna banka. Rast dugova privatnih kompanija u inozemstvu opet je posljedica istih mjera, jer je jedan dio banaka u Hrvatskoj u ulozi agenta odradio plasmane prema kompanijama na račun svojih centrala u inozemstvu ili hrvatske banke nisu mnogle isfinacnirati neke plasmane zbog istih mjera, pa su isfinancirale strane banke čime je profit te transakcije ostao za oporezivanje van države Hrvatske. Gubici na tečajnim razlikama. Porazno je za regulatore tečajnih razlika u komercijalnim bankama da sve banke odlično zarađuju na tzv. tečajnim razlikama koje proizlaze iz pozicije, a ne iz trgovine devizama, dok jedino Hrvatska narodna banka gubi u jednoj godini gotovo 80 milijuna EUR-a, Obrazlažući to mjerama pojedinih valuta ERU-a i dolara u strukturi hrvtskog duga regulator zapravo pokazuje da ne razumije da se .... deviznih poozicija radi sukladno ročnosti i dinamici dospjeća obaveza, a ne pukim zbrajanjim stanja. Pri tome, mogli su se sjetiti i hrvatske brodogradnje koja zapravo zbog te dinamike gubi novac, a ne zato što će ih ili ih je izgubila u daljnjem slijedu. Mjere u ograničavanju plasmana 16% izdvajanja, a 35%. Mjere su očito donešene sa zakašnjenjem kada su i sami trendovi rasta plasmana ukazivali da će ubrzani rast iz ranijih godina morati biti usporen, ali se zato donijeli čitav niz dodaatnih problema koji će HNB očito svjestan, ali ne daje nikakve odgovore na njih, mislim na mjere 35%. Konstatira se da je zbog ovih mjera porastao dug banaka, ali ne govori kako će se to riješiti, osobito kad se uzme u obzir da nam ovakva situacija i kao državi stvara velike probleme, a da zapravo banke te iste posuđene novce imaju na svojim računima ili na računima Hrvatske narodne banke neangažirane. Konstatira da zbog ove mnjere je pala likvidnost, narasle su kamatne stope na kunu, time poskupio dug Ministarstva financija i zbog nestašice kuna cijelo vrijeme vrši pritisak na pad tečaja, uz istovremeno dizanje domaćih troškova financiranja, čime se dodatno zagorčava život izvoznika i turistike djelatnosti. Zbog navedenog, možemo konstatirati da je intencija smanjivanja domaće ponude kredita možda bila i potreba, ali sa teničkog aspekta izvedbe, a time i posljedice katastrofalna, jer je proizvela dizanje ino duga, dizanje kamata stopa na kunu, sporije padanje stopa na konkurentnost banaka u zemlji i kroz negativne spraidove između pojedinih pozajmljenih kredita i depozita u inozemstvu hrvatskih banaka i HNB-a, odljev porofita koji je mogao biti opezorovan u Hrvatskoj. U dijelu tržište kapitala i novca Hrvatska narodna banka naglašava značenje ovih tržišta osobito sa stajališta potrebe da se kroz ta tržišta ino dug ubuduće više financira u zemlji, ali ne objašnjava što je poduzeto u tom smjeru, obzirom kroz već spmenute mjere doveo je domaći bankarski sustav u situaciju da uzetim kreditima financira ino banke, a ne domaću potražnju. Hrvatska narodna banka hvali se sa dva izdanja kunskih vrijednosnica ali zaboravlja dodati da je zbog već navedenih mjera stvorio situaciju da se kuna plasira maksimalno do 6 mjeseci i da su to vrlo skupi plasmani, te da se uslijed toga dva kunska izdanja vrijednosnica ne trguje, kao što se neće trgovati ubuduće sve dok se ne shvati da tržište ne može stvarati na željama i paralelno rušiti dnevnim mjerama. Da se ovaj problem ne razumije najbolje se vidi iz plana Hrvatske narodne banke da počne s operacijom na tržištu 2004. godine, kada je jasno da je godina već gotovo prošla i da vjerojatno to više niti tehnički neće biti moguće. Sve ovo najbolje govori da Hrvatska narodna banka ne shvaća kunu kao valutu u kojoj treba obavljati financiranje ino dugova u zemlji pa se postavlja pitanje ne vodi li Hrvatska narodna banka već sada politiku podružnice Centralne europske banke a ne politiku samostalne države koju još uvijek po zakonu treba odgovarati. I da zaključim, možemo konstatirati da je Hrvatska narodna banka vodila politiku, tečaj je stabilan, cijene su stabilne, te je naša odgovornost i mi smo zadovoljni, to je politika kratkog daha. Vanjskotrgovinska razmjena je još u većem deficitu i ne može nitko tvrditi da tečaj i mjere Hrvatske narodne banke s time nemaju veze. Utrošak financiranja u zemlji je viši jer se kroz mjere Hrvatske narodne banke dignuti troškovi bankama one nisu značajno spustile kamate na kunu, su ju ćak negdje i digle. Hrvatska kao zemlja u razvoju i tranziciji si dopušta situaciju da iskazuje visoki porast ino duga iako najveći dio njegova je kreiran mjerama bivše Vlade i Hrvatske narodne banke kroz njih vraćeno... na jeftine depozite kojima kreditiramo naše kreditore, ino aktiva gotovo 6 milijarde dolara bez Hrvatske narodne banke. Iz podataka na 48 stranici proizlazi da je sav prirast novčane mase otišao u obveznu rezervu ili se održava u svrhu obvezne rezerve na računima banaka, pa se postavlja pitanje zašto se uopće kreira dodatna novčana masa ako netko misli da ne treba za opsluživanje privrede i kroz dodatnu likvidnost tržišta rušenje kamatnih stopa. Kako je moguće da Hrvastka narodna banka već drugu godinu za redom ima gubitak u poslovanju kao monopolistička institucija koja propisuje komercijalnim bankama kako da rade da ne bi ostvarile gubitak u tečajnim razlikama i dok one debelo zarađuju Hrvatska narodna banka gubi. Hrvatska narodna banka kao strana koja je trebala poticati razvoj tržišta kapitala i vrijednosnica te kroz to formirati kunu umjesto toga donesenim mjerama stvorila je situaciju da su kamatama na kunu na jednodnevne pozajmice u iznosu preko 10%. TE se zbog toga uopće ne trguje kunskim instrumentima iznad godinu dana, a izdanje preko godinu dana koje izvještaj spominje na tržištu uopće nije utrživ. Takva situacija ostavlja upitnim planove refinanciranja ino duga u zemlji jer ako on bude i moguć bit će uz fiskalnu klauzulu a ne kunsku, što opet znači da bilo kakva promjena tečajnoj politiki u budućnosti neće biti moguća. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Replika poštovani zastupnik Mato Crkvenac.
Poštovani predjsedniče, ovo što je pročitao gospodin Vučić višestruko je dvojbeno. Neprihvatljivo je zapravo i netočno da Hrvatska narodna banka je podružnica Centralne europske emisijske ustanove i da to postaje sve više. Ja bih čak ovako rekao i oni koji znaju stvari to mogu potvrditi, kad bi barem Hrvatska ministarstva institucije poduzeća i svi drugi, mogli biti Europski istim tim institucijama na taj način partner i ravnopravni koliko je Hrvatska narodna banka, uvaženi i ravnopravi partner Europskoj banci Hrvatska bi odlično stajala. Hrvatska narodna banka ima svoje sasvim određeno mjesto novim Zakonom o bankama koji je zakonom o Hrvatskoj narodnoj banci koji je usklađen sa Europskom normativom, ovaj Sabor je verificirao i Europska komisija je verificirala da je naš zakon o Hrvatskoj narodnoj banci i njezino ponašanje sukladno onim kako se ponašaju Europske banke i kako su regulirana ta područja u Europi. To da se proglašava u biti podužnicom Europske banke to doista ne može nikako se prihvatiti. I još samo jedno između ostalih, gospodin Vučić je rekao da tečaj treba uskladiti sa domaćim komponentama. To isto ne bi bilo dobro da je Verheugen čuo. Naime, riječ je o tome da vi zapravo zahtjevate da kada svaki neki Hrvatski trošak, namet ili kada Ministarstvo financija propiše neku novu obvezu, poraste u Hrvatskoj mi bi trebali mijenjati tečaj da bi uskladili to sa troškovima koje generiraju inputi u proizvodnim procesima. To bi bio takav nazadak u nemogućoj konkurentnost poziciji Hrvatske mi bi tada bili ne samo ispred Srbije i Bosne u Europi nego vjerojatno bi se izravnali s njima.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ivan Vučić.
Evo ja ću još jednom samo ponoviti ono što sam rekao u vezi Centralne Europske banke. Sve ovo najbolje govori da Hrvatska narodna banka ne shvaća kunu kao valutu u kojoj treba obavljati refinanciranje ino dugova u zemlji pa se postavlja pitanje ne vodi li Hrvatska narodna banka već sada politiku podružnice Centralne europske banke a ne politiku samostalne države koja još uvijek bi trebala odgovarati. Dakle, iz ovog se vidi da bi bilo bolje da refinanciranje inozemnih dugova financiramo iz vlastitih sredstava a ne novim kreditima u inozemstvu. Hvala.
Poštovani zastupnik Šime Prtenjača.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Evo, imam potrebu još jedamput kratko raspraviti o ovom izvješću HNB-a iz 2003. godine. Nakon određenih rasprava i promatrajući ovaj sadržaj čini mi se da ipak treba lagano diferencirati sam sadržaj izvješća i ukazivanja na tendencije koje on tretira i na kraju samo razdvojiti samo ulogu HNB-a u hrvatskom društvu ili hrvatskoj državi. I zato još jedamput želim još kratko upozoriti na izvješće koje ono sadržava ma koliko ono odgovoralo ili ne bilo strukturi pojedinoj u gospodarstvu ili političkoj ili bilo čem drugom i s druge strane posljedice koje te tendencije ukazuju. U tom smislu još jedamput ističem da je to Izvješće rađeno prije konačne snimke stanja u protekloj godini posebice onoj koja se odnosi na deficit koji se osporava već mjesecima u ovom Saboru. Zato ovo Izvješće ima nešto drugačije ali držim bitno ne drugačije sadržaja nego što je konačna ocjena o deficitu od 6,3%. Ovo Izvješće ukazuje na ponavljam još jedamput solidan rast gospodarstva u protekloj godini ali ću kratko prokomentirati što on sadržava što ga čini taj porast na nisku inflaciju koja se zadržava i dalje a vidimo da ju osporavamo kroz moguću tečajnu ili drugu politiku ovisi kako tko pristupa problemu ali ono što je posebno bitno i karakteristično na ogroman deficit u platnoj bilanci. U prošloj godini vidjet ćemo iz podataka bilo je zapravo najveći deficit u tom razdoblju i on ima svoje tendencije u kretanju dalje, pitanje vremena, instrumentacija u kom vremenu će se i kako regulirati. Također pokazuje vrlo snažan fiskalni deficit u protekloj godini i pretpostavljamo da će on nastaviti svoja kretanja barem u prvom kvartalu ove godine. Najveći porast ino duga u prošloj godini, samo u toj godini bilježi veći porast nego ikada, možemo reći skoro od osnutka hrvatske države pa do danas, vrlo snažan porast a on je opet uvjetovan određenim kretanjima u gospodarstvu, ali ima i svih posljedica na buduća kretanja u gospodarstvu. Realni je bruto nacionalni dohodak jeste porastao na 4,3%. Ali on ima tendenciju pada u odnosu na prethodnu godinu u kojoj je bio 5,2%. Prema tome, on je nastavio tendenciju padanja i prepostavljamo da ta tendencija se nastavila i ima odraza na kretanje u početku ove godine. Posebice upozoravamo da u taj brzi porast, odnosno taj kažemo solidan gospodarski porast je uvjetovan najviše sa dvije determinate i to uvozom kapitala i ulaganjem u javnu infrastrukturu koju smo već istakli. Naravno iz toga onda proiozlazi i zapošljavanje i sve ono drugo što je posljedica tog događanja. Ali isto tako jedan snažan porast osobne potrošnje. Nažalost, opemultiplicirano ta potrošnja je opet determinirana uvozom robe široke potrošnje ili trajnih potrošnih dobara i drugih roba koje ponovo onda utječu na uvoz i zaduženje u lancu koja se događa, ali neda se tako kratko i jednostavno ograničiti u kratkom vremenu mislim. Također je obilježen deficit snažan deficit tekućeg računa, ali on ima tendenciju rasta, ali pada u odnosu na prošlu godinu. Opet kad promatramo pojave na neki način su kauzalno vezano unutar toga. Drastično pogoršanje stanja na trgovinskom računu koje je pogoršano za oko 40%. Što su uzrok, što posljedice ne raspravljamo. Ranije sam naveo da ino dug, ali opet radi objašnjenja zašto je u toj godini porastao za skoro 9 milijardi. Točno da se on sastoji jednim dijelom, ali znatno manjih i od intervalutarnih odnosa. Točno je da je usporen donekle rast kredita banaka, ali su porasli drugi oblici kreditiranja kao što je leasing i ostala potrošnja i u idućem vremenu ponavljam još jedanput trebat će posvetiti posebnu pozornost ukupnim agregatima koji uvjetuju takva kretanja. Naravno da iz sveg ovog proizlazi da se u idućem razdoblju u ovoj godini mora smanjiti proračunski manjak i smanjiti ino zaduženja. Ali sad je potpuno onda jasno da to smanjenje ino zaduženja uvjetovat će smanjenje onih sektora ulaganja u kojima na kojima je on značio porast u tom vremenu, šta će izazvati onda posljedice određenih kretanja naravno, a taj ino dug moramo smanjiti, ja u šali kažem, ali vrlo ozbiljno mislim da na kraju pogledajte država regulira status građana, pa kaže da se mogu zadužit do jedne trećine plaće. A kamoli ne države ili ukupne ekonomije u državi. Prema tome, taj dio ino duga mora se i dalje kontrolirati i smanjiti kao i određena negativna kretanja koja proizlazi iz toga. I svakako da je Hrvatska izložena kroz sve ove odnose trgovinske, tečajne, intervalutarne, naime kroz zaduženja sve oblike itd., da je izložena snažnom utjecaju makroekonomskog okruženja. Ali nedvojbeno da je izložena tako i internim odnosima slabostima u tehnološkom zaostajanju, vođenju i svega ostaloga što je uvjetovano. Prema tome, to ukupno treba regulirati u segmentu makroekonomske, a u dijelu ovdje onda monetarne politike koja može i mora utjecati na to. Rast bruto nacionalnog dohotka je bio također potaknut je prethodno iznesenim snažnim zaduženjem i snažnom potrošnjom, on je bilježio stopu od 4,3%, ali opet tendenciju pada od 5,2% u prethodnu godinu, što sam komentirao i ponavljam kao iznimno važnu tendenciju koja se događa u ovoj godini, promatranoj godini i koji ima svoj utjecaj i posljedice u idućem vremenu koje će se također događati u tom razdoblju. Imamo također karakterističan po izvješću pad industrijske proizvodnje sa 4,5%, i ravnotežu je donekle držao sektor usluga prvenstveno u turizmu. A sve ostalo vidimo elementi da itekako popuštaju i da taj nesrazmjer i odnos vanjskog zaduženja i našeg izvoza i ukupnog sektora osim zaduženja zapravo imamo tendenciju pada. i da će se ta tendencija teško ograničavati, ali se moraju nastaviti mjere za njeno unapređenje i jačanje i pozitivni utjecaj na stanje u gospodarstvu. Ograničenje generatora vanjskog duga i time tih sektora potrošnje još jedanput ističem, a moramo ih ograničiti bez obzira na prijelaz na sektor unutarnjeg zaduženja. Mi ćemo ponovo imati posljedicu da će on povratno djelovati kao spirala gotovo bih rekao grubog spirala inflacije da će ponovo djelovati na zaduženje. Zašto? Pa čuli smo ovih dana raspravu isto tako da je odjedanput trebalo isključiti ino zaduženja. Kako? Postavlja se temeljno pitanje. Naime, servisiranje duga, inozemnog duga, servisiranje internih potreba koje se javljaju kao nužnost moguće je, a u nedostatku vlastite akumulacije apsolutno potpuno jasno da je moguće daljnjim, ali vrlo usporenim zaduženjem ino zaduženjem ili unutarnjim zaduženjem. i u protivnom, nije moguće servisiranje i dogodile bi se naravno teške posljedice za gospodarstvo. I na kraju što želim posebno naravno dvojbeno uloga HNB-a svakako da i pojedinci, a i skupine, stranke različito možemo tratirati i u datom trenutku tražiti i odgovornost pojedinih kreatora politike, HNB-u valja dati potpunu autonomiju, valja ponavljam još jedanput uvezati poboljšati suradnju svih sektora, ali i preuzeti potpunu odgovornost za njegovu ulogu u društvu u kreiranju naravno ove monetarne politike koja znači stabilnost države, društva, ekonomije, gospodarstva i naravno izbjeći potpunu mogućnost utjecaja bilo kojih intersnih krugova, čuli smo banaka ili bilo kojih drugih sektora. Prema tome, kreiranjem monetarne politike u interesu Hrvatske države, Hrvatske privrede, hrvatskih građana, i time HNB-e će onda biti manje izložen vanjskim udarima. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Ljubo Jurčić.
Gospodine predsjedniče, uvaženi zastupnik gospodin Šime Prtenjača u svom izlaganju vjerojatno i nesvjesno poistovjetio je privatne, odnosno poslovne financije, javne financije i monetarne financije kad je želeći argumentirati dokle se može tko zaduživati, pa naveo pa i kućanstvo se može zadužiti do trećine svog dohotka, onda i država ne bi trebala više. Zapravo u ovim svim privatnim, odnosno personalnim, poslovnim i javnim humanitarnim financijama samo je zajednička riječ financije. A one se u mnogočemu razlikuje. Primjerice između javnih i poslovnih financija je razlika u tome što se javni dug u konačnosti ne treba nikad platiti, a privatni dug kad tad se mora vratiti. i od tada počinje čitava razlika, u tim financijama. A što se tiče javnog duga koliko može se država zaduživati, mi imamo i danas primjere razvojnih zemalja, gdje javni dug iz zemalja koje su članice Europske unije prelaze 100% njihovog bruto domaćeg proizvoda. Znači, tu je jedna velika razlika i bilo bi dobro da se kad se razgovaramo o terminima da malo vodimo računa da nesvjesno ne dovodimo u zabludu možda slušatelje. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Šime Prtenjača.
Gospodine Jurčiću ja pretpostavljam i ne bih htio uopće polemizirati, pretpostavljam da niste možda ni vi pratili tijek, cijeli tijek misli. Ni u kom slučaju, pa valjda ni čovjek koji nije u ekonomiji, valjda, ne povezuje privatna zaduženja i privatne investicije. Htio sam plastično prikazat upravo ljudima koji se ne pute u to. Da i takvo zaduženje mora imat svoje ograničenje, instrumente osiguranja, a kamoli dug države. Hvala lijepa.
Poštovani zastupnik Damir Sesvečan.
Gospodine predsjedniče, vice guverneru, kolegice i kolege. Ustavom i zakonom položaj Hrvatske Narodne banke u okviru poslova i svoje nadležnosti određen je između ostalog kroz utvrđivanje i provođenje monetarne i devizne politike, držanje i upravljanje s međunarodnim pričuvama Republike Hrvatske, izdavanje novčanica i kovanog novca, vođenje računa banaka o obavljanju platnog prometa po tim računima, davanje kredita bankama i primanje u depozit sredstava banaka, reguliranje, unapređenje i nadziranje platnog prometa odnosno sustava itd. Te poslove iz svoje nadležnosti Hrvatska narodna banka je prema godišnjem izvješću za 2003. godinu obavljala kvalitetno u skladu sa zakonom a samo izvješće je sačinjeno metodološki i činjenično korektno. Posebno bih se osvrnuo na financijska izvješća sadržana u ovom godišnjem izvješću. Uz izvješće nezavisnog revizora čini ih račun dobiti i gubitaka, bilanca, izvješće o promjenama u kapitalu, izvješće o novčanom toku i računovodstvene politike i bilješke uz financijska izvješća. Neovisni revizor u svom izvješću navodi da financijska izvješća prikazuju realno i objektivno financijski položaj banke na dan 31. prosinca 2003. godine, njezine rezultate poslovanja i novčane tokove za godinu dana u svim aspektima u skladu s međunarodnim standardima financijskog izvješćivanja. Na poslovni rezultat Hrvatske narodne banke odrazile su se značajne međuvalutne promjene koje su tijekom 2003. godine obilježila zbivanja na svjetskim deviznim tržištima. Najznačajniji utjecaj na obračunske tečajne razlike imao je pad vrijednosti dolara prema kuni pri čemu je udio dolara u ukupnim međunarodnim pričuvama na dan 31. prosinca iznosio 26,65%. Tečajne razlike se prema Zakonu o Hrvatskoj narodnoj banci i međunarodnim standardima financijskog izvješćivanja evidentiraju u prihodima i rashodima a rezultat je knjigovodstveni manjak prihoda nad rashodima u računu dobiti i gubitaka u iznosu od 621 milijun 72 tisuće kuna. Izvještaj pokazuje da bi bez utjecaja obračunskih tečajnih razlika Hrvatska narodna banka ostvarila višak prihoda nad rashodima u iznosu od 278 milijuna 569 tisuća kuna. Iz tih je razloga Hrvatska narodna banka iskazala ukupan manjak prihoda nad rashodima u iznosu od 342 milijuna 503 tisuće kuna što je znatno manje u odnosu na 2002. godinu kada je manjak iznosio 597 milijuna 270 tisuća kuna. Osvrnuo bih se također na dopunu Godišnjeg izvješća Hrvatske narodne banke za 2003. godinu upućenu Hrvatskom saboru 16. rujna. Navodi iz te dopune mogu se povezati sa prekjučerašnjom raspravom o stand by aranžmanima Republike Hrvatske sa Međunarodnim monetarnim fondom odnosno promjenama koje su se odnosile na način obračuna ostvarenog manjka proračuna konsolidirane opće države u 2003. godini. Naime, prema modificiranom obračunskom načelu koji uključuje ukupne i neevidentirane obveze ostvareni manjak proračuna konsolidirane opće države u 2003. godini u skladu s podacima Ministarstva financija iznosi 12,2 milijarde kuna što je 6,3% vrijednosti bruto domaćeg proizvoda a ne 9,8 milijardi kuna ili 5,1 vrijednosti bruto domaćeg proizvoda prema utvrđivanju proračunskog manjka, prema gotovinskom načelu. Iz izvješća je vidljivo da je u 2003. godini dug opće države povećan za 9,4 milijarde kuna pa je dosegao 44% bruto društvenog proizvoda na kraju godine. Inozemni dug opće države povećan je za 6,3 milijarde kuna i iznosio je 29,6% bruto domaćeg proizvoda. Taj proračunski manjak uglavnom je financiran inozemnim zaduživanjem i sredstvima ostvarenim privatizacijom. Želio bih ukazati također na još neke navode sadržane u Izvješću Hrvatske narodne banke. Naime, ukupni inozemni dug Hrvatske je u 2003. godini porastao za 8,2 milijarde američkih dolara. Dakle, sa 15,4 milijarde dolara u 2002. na 23,6 milijardi dolara. Od toga je inozemni dug banaka porastao za 83,3%, dug poduzeća za 49,5% dok je inozemni dug države povećan za 33%. Hrvatska narodna banka je kako bi se usporio rast inozemnog duga donijela određene mjere i pooštrila monetarnu politiku u 2003. godini jer je stopa rasta inozemnog duga postala neodrživa a Hrvatska se približila granici koja dijeli srednje zadužene zemlje od visoko zaduženih zemalja. Iz iznijetog prema navodima Izvješća Hrvatske narodne banke jako dobro možemo vidjeti kakva se ekonomska i fiskalna politika vodila u proteklom razdoblju a posebice tijekom prošle godine te koji su rezultati takve politike. Uvjeren sam da će hrvatska Vlada svojim mjerama u narednom razdoblju uspjeti zaustaviti ovakve negativne trendove. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Slavko Linić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, zamjeniče guvernera, vice guvernera, kolegice i kolege! Očito je da Izvješće Hrvatske narodne banke za prošlu godinu svima nama daje mogućnost da analiziramo tu prošlu godinu ali da pokušamo razmišljati što učiniti u narednim godinama jer sigurno da i nama saborskim zastupnicima ovaj dokument može pomoći prilikom donošenja i ja bih rekao zakona a prilikom donošenja i planskih dokumenata za naredno razdoblje. Najveći problem koji će se javljati među nama će biti nažalost činjenica da slušajući ovu raspravu vidimo imamo različite pristupe u čitanju ovih dokumenata pa tako različito ocjenjujemo i stanje i ostvarenje u 2003. godini pa će vjerojatno to biti i razlog da ćemo kao zastupnici različito prići utvrđivanju pojedinih politika, planova a sigurno i donošenju nekih od zakona. Ja ću se zadržati sa komentarima vezano za inozemni dug jer vidim da u ovoj raspravi najveća se pažnja okrenula inozemnom dugu. I evidentno je da na neki način raspravljajući o tome također imamo različite zaključke. Netko kaže inozemni dug ostvaren je problematičan. Istina, do jučer smo većinom slušali i pridjeve tipa argentinski a ozbiljni analitičari koji razmatraju što se događalo u 2003. godini zaključuju trend porasta duga je problematičan, trend porasta duga zahtjeva intervenciju ne samo izvršne monetarne vlasti nego vjerojatno i parlamentarne vlasti. I to je ono o čemu se moramo i pozabaviti, moramo pokušati naći instrumente i mjere da na neki način kontroliramo porast duga, da usporimo taj brzi ... [[Govornik se ne razumije.]] Ono što mene malo čudi i zašto bježimo od rasprave je struktura duga koja je dana u nalazima i dokumentima ovog izvješća. Znači koliko se država zadužila, koliko banke, koliko trgovačka društva, koliko su to strana ulaganja jer i takvu strukturu imate na stranicama Narodne banke i puno nam može pomoći i onda ćemo vidjeti tko je to u prošloj godini se najviše zadužio, pa ćemo pokušati vidjeti koji su možda razlozi tog zaduženja i da li su oni baš toliko negativni. Naravno, kad malo uđemo u tu strukturu onda je ipak evidentno da je najveće zaduženje kod banaka, pa onda kad znamo da su banke pratile i trgovačka društva, djelomično državu i građane onda shvaćamo da jednostavno dugo, dugo zaostajanje u Hrvatskoj u ulaganju u kapitalnu infrastrukturu, kapitalne vrijednosti neovisno dali pojedinca trgovačkog društva odnosno gospodarstva, ili države su razlog toga zaduženja. Naravno također možemo zaključiti da su i poduzeća krenula što znači da je krenula i kapitalna obnova, ulaganje ili investiranje napokon i u privatnom sektoru. I naravno tada moramo navesti da je tu i pitanje zaduženaj dražve. Kada promatramo samo zaduženje države jer uvijek govorimo najveći problem je stvaranje teorije straha do jučer Argentine. Ali istina moram reći u ovih zaista sedam osam mjeseci taj pridjev je vrlo rijetko spominjan i opisni pridjev naših dugova što mije drago d aviše ne strašimo građane. Ali pokušavamo reći osam i pol devet milijardi dolara duga prošle godine. A pokušajmo svesti opet na strukturu toga pa što ćeom dobiti. Ako izuzmemo dvije i pol milijare dolara tečajnih razloga što znači nije zaduženje nego promjean tečeja, onda ćemo vidjeti d aje država se zadudžila negdje milijardu i pol dolara. Milijardu i pol . To je taj javni sektor. Dali pokušavaom reći gdje nam j etaj dio, da jedan dio u povećanoj potrošnji onoj neposrednoj dudžetskoj. To je vjerojatno dva i pol, 2,7, 2,8 posto deficita kada gledamo što je to stvarna potrošnja veća nego što ostvaraujemo prihode godišnje u proračunu. A sve drugo su razlozi kojim se država mora baviti ako želi riješiti strukturne probleme koji su navedeni. Jer osnovni problem je javna potrošnja, efikasnost javne javnih službi i javnih usluga ali i problem strukturnih promjena u Hrvatskom društvu. Kada onda to ocjenjujemo onda ocjenjujemo d aimamo visoke subvencije u brodogradnju, prehrambenoj industriji, poljoprivedi, konsolidaciji trgovačkih društava. Da imamoa visoke jednostavno dugove koje država ima zbog rata, zbog socijalnih problema, zbog ja bih rekao rješavanja posljedica rata. I onda stavimo odnos taj ukupni ino dug države sa ovim problmeima s kojima se država bavi. Istina moramo staviti i ono što se smatra ulaganje u kapitalnu krupnu infrastrukturu koja država također prati. A probajmo i taj dio ocjeniti. Je svi volimo Ernestinovo, Željavince. Ušli smo u Europski sustav elektromreže. Svi smo posnosno sve je to izgrađeno na ovaj ino dug, na deficit koji stalno spominjeno. Cesta do Splita da. Svi smo sretni ponosno ali ne želimo staviti u odnossa ino dugom sa deficitom. Prema tome gdje su nam ti deficiti, gdje su ino dugovi javne države. Dali otvoreno o tome razgovaramo. Dali želimo građanima reći, što smo s time raidli. To su naši problemi što mi otvoreno o tome ne razgovaramo. Ne osam i pol milijardi, mi moraom zastrašiti građene Hrvatske. Čemu. Ne može se tako realno govoroti o ekonomiji a još manje realno donositi odluke za sutra. Ja smatram da kada spustimo po strukturu kako imamo dokumentima Narodne banke i počnemo govoriti a što je to učinjeno onda ćemo doći do toga. Jer ja se zaista pitam dali mi mislimo da nećemo pratiti brodogradnju a svako praćenje brodogradnje je sutra intervencija . Je sutra devizni dug. Svako ulaganje u elektroprivredu je dug. Hoćemo li odustati od toga, nećemo. Ne možemo odustati. I naravno želeći gooriti o tome jer bitno je zaustaviti trendove, ja neću govoriti o trgiovačkim društvima jer smatram da se trebaju zadužiti. Ne trebaju nas opterećivati rizik stranih banaka zato što prate naša trgovačka društva.Ne treba nas to zabrinajvati. Trebaju krenuti. Ono što mi moramo se pitati to je deficit platne bilance. Deficit računa. To je ono što moramo pratiti. I nije pitanje jeli mi možemo biti zadovoljni, polako izvoz naš raste. Polako raste. to nas mora zadovoljiti. Jer je to teško. Ali mi moramo shvatiit da je dio uspjeha u deficitu u rješavanju deficita smanjenje uvoza. A vi znate da je jedan od velikih problema jer u dokumentima ovoga izvješća piše, energetika, struja i nafta. Preveliki uvozi, plin uvozimo a imamo ga u Jadranu. STruje možđemo imati, jer imamo termoelektranu na plin koju moramo graditi. Već smo ju trebali izgraditi. Dali znate njenu cijenu. Sva će se izgraditi iz kredita. Jer se želimo toga bojati. Bojimo se željeznice. Što će nam onda. Usluge za prijevoz po hrvatskim željeznicma raditi Deutche banke. Neće. A opet ćemo ju izgraditi iz kredita, opet su to deficiti zašto. Pa zato što smo sami ubacili željeuzice u deficit. Pa nigdje u svijetu ne postoje one u deficitu. Jer je to trgovačko društvo. Trgovačko društvo. I zato prateći ove dokumenete manje teorija strana, kvalitetnije čitanje i pokušajmo dati svoje odgovore. Jer nije problem samo financijsko praćenje događaja u Državi. Ekonomika traži od nas odgovornost za ekonomske politike. A ekonomska politika mor abiti vezana za razvoj i mi moraom ovoj tranziciji boriti se i za subvencije da pomognemo trgovačkim društvima. Hvala.
Hvala lijepa. Završili smo pojedinačnu raspravu. Imamo još jednu petminutnu u ime Kluba HDZa poštovani zastupnik Šime Prtenjača.
Gospodine predsjedniče,kolegice i kolege. Evo još jedan puta kratko rekapitulirati ovu raspravu oko izvješća. Mogao bih je slobodno složiti odmah u tri točke i završiti time. Ali vrlo kratko ću probati podsjetiti. Prvo da imamo strukturu i tendencije koje ovo izvješće sadržava. I naravno da te tendencije treba regulitati ono se svi slažemo, strutkura je takva pa oko nje možemo sporitil Tendencije je potpuno staviti po kontrolu. Dali i koliko to je sada onda ono pitanje rasprava koje ćemo sigurno dalje vući vsi zajedno. I treće je izvješće se prihvaća. NO dopustite još jedan puta kratko, vrlo kratko rekapitulirati upravo ova izvješća koja sadržava i potrebu zaključka zapravo iz toga da se te tendencije moraju kontrolirati. I ništa drugo. Prvo da činjenicu da imamo deficit nakon konačno snimljenog stanja od 6,3% i to je činjenica i od toga polazimo u daljnjim raspravama i daljoj strukturi tog izvješća. Imamo gospodarski rast, i porast bruto nacionalnog dohotka od 4,3%, ponavljam ima tendenciju pada od 5,2% na prethodnu godinu. Dakle ima negativnu tendenciju. MOramo je pokušati onda regulirati na koji način pogotovo kada tu strukturu porasta bruto nacionalnog dohotka imamo uglavnom iz uvoza kapitala i uglavnom iz potrošnje. Prema tome ta dva elementa negativna moramo onda kontrolirati unutar toga. A sad je uvijek pitanje instrumentarija i dali ćemo se možći oko toga dogovoriti. Imamo nisku inflaciju svi smo suglasni kada nam odgovara. A eventualno kad nam ne odgovara onda bismo malo inflaciju pustili. To nije jednostavno duh iz boce pa onda kako, bio je azpravo ranije i prijelazom iz Jugoslavije. A sada to valja koliko je moguće kontrolirati. Veliki deficit na platnom računu bilance čuli smo sve priče oko toga. Slažemo se da je on takav d aje vrlo visok, da ne nepodnošljiv za naše društvo, i sve je pitanje kako ga regulilrati. Ali oo tome moramo raspravljati kada budemo raspravljali o mjerama za ovu godinu odnosno proračunu, mislim već na iduću i ostali politiku koju ćemo voditi. Snažan fiskalni deficit, to je činjenica i sada moramo se dogovoriti kako ćemo tu činjenicu riješiti. Dakle mi polazimo od toga da smo snimili stanje, da su ovo negativne tendencije i da moramo zaustaviti te negativne tendencije. Najveći porast ino duga, pa mi govorimo o činjenicama, ali govorimo isto tako o činjenicama da ino dug će rasti dalje. To sam već elaborirao. Jer mi ne možemo servisirati dosadašnje ogromno zaduženje, a najveće na žalosta je bilo u protekloj godini. Od oslobođenja i od stvaranja hrvatske države. Tu su činjenice prema tome, moramo obuzdati takvo daljnje zaduženje. I na kraju kroz sve podatke koje imamo, isto je činjenica da imamo negativni gospodarski rast industrijske proizvodnje, pada. E, sad što ćemo učiniti da ta industrijska proizvodnja ili zaustavima taj trend ili u razumnom vremenu je obustavimo, držim da nam je svima isti interes, ali drugačije viđenje kako to učinit. I u tom smislu kod tog realnog stanja mi moramo poduzeti mjere i probat se dogovorat oko njih. U okviru tog ukupnog odnosa nema dvojbe da Hrvatska narodna banka mora imati svoju ulogu i svoj dio u monetarističkoj politici koja će imati ulogu takiđer kontrole svih ovih elemenata i agregata koji utiču na stanje unutar toga. Prema tome, mi držimo da ovo izvješće treba prihvatiti, da moramo povući pouku iz sadržaja negativnih tendencija u prethodnoj godini da bismo ih probali kontrolirti i obuzdati u ovoj godini. Hvala lijepo.
Hvala. I molim viceguvernera Narodne banke Hrvatske gospodina Borisa Vujčića za završni osvrt. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Poštovani zastupnici, zahvaljujem svima na raspravama o Godišnjem izvješću Hrvatske narodne banke. Ja ću se zadržati samo na par stvari koje su se ponavljale i pokušati još obrazložiti ukratko da ne oduzimam vremena previše. Prva je bila da se ponavljalo nekoliko puta gubitak, kako je došlo do gubitka. Nekoliko zastupnika je spominjalo kako to da Hrvatska narodna banka ga ima, a poslovne banke nemaju. Još jednom bih htio naglasiti. Radi se o tome, prvo da se ne može uspoređivati nikako poslovne banke i Hrvatsku narodnu banku. Struktura bilance poslovnih banaka i Hrvatske narodne banke je potpuno različita na način da poslovne banke imaju usklađenu pasivu i aktivu, jer ih mi tražimo kao regulatori da ih imaju, dok Hrvtska narodna banka po definiciji, jel radi kao kvazivalutni odbor i emitira u potpunosti kune kupovinom deviza ima na jednoj strani, a na jednoj strani samo devize. Tako da poslovne banke imaju kune i EUR-e, a Hrvatska narodna banka ima EUR-e i dolare zato jer mi moramo osiguravati likvidnost države i svih obveza države, znači i privatnih i javni subjekata da mogu izvršiti svoje obaveze prema inozemstvu bili oni udolaru ili EUR-u. I zbog toga uopće je nemoguće uspoređivati jednu i drugu poziciju. Druga stvar je opet, radi se kao što je par puta ponovljeno i neću opet ponavaljati o tome da se radi o računovodstvenom gubitku ne radi se o stvrnom, mi smo imali stvarnu dobit, realiziranu, a nerealizirani gubitak, zbog računovodstvenih standarda koje smo prihvtili 53. članak Međunarodnih računovodstvenih standarda. Ono što se može uvijek gledati i ocjenjivti kako je Hrvatska narodna banka upravljala međunarodnim pričuvama je prinos koji smo mi ostvarili na pričuve, a za to moram reći da je Hrvatska narodna banka za 2003. godinu dobila nagradu kao najbolja središnja banka u centralnoj i istočnoj Europi, koja je ostvarila najbolje prinose na upravljenje međunarodnim pričuvama i do toga je došlo zato što smo promijenili, odnosno produžili dospijeće naših međunarodnih pričuva kojima aktivno upravljamo u trentuku kada su kamatne krenule prema dolje. Znači, u trenutku kad su one i dalje, zaprave kad su i dalje nastavile padate, dok druge nisu to vjerovale da će se dogoditi i nisu produžili duration svojih portfolia. Prema tome, u tom pogledu ja mislim da smo napravili vrlo dobar čak rezultat. Druga stvar koja se ponavljala je ovaj prilog koji smo poslali oko deficita proračuna od 6,3%. Stvar je vrlo jednostavna. Postoje dva načina koji se standardno svake godine objavljuju obračuna deficita proračuna. Jedan je prema gotovinskom načelu, drugi je prema proračunskom načelu. U trenutku kada je objavljivano izvješće Hrvatske narodne banke, postojao je podatak samo o gotovinskom načelu i tek kasnije je postao dostupan podatak o obračunskom načelu i mi smo jednoistavno dopunili izvješće podatkom i o obračunskom načelu. Ako pogledate u prošlosti, u prošlogodišnjim izvješćima je objavljen i jedan i drugi podatak, i o gotovinskom i o obračunskom načelu. U tom pogledu naravno, Hrvatska narodna banka u potpunosti zadržava autonomiju i jednostavno radi ono što je radila i svake godine. Što se tiče tečaja koji je isto spomenut nekoliko puta i fluktuacije tečaja, zašto su takve kakve jesu, da li se može nešto napraviti sa tečajnom politikom, ja moram reći da osobno bi bio vrlo zadovoljan kad bi tečaj kune prema EUR-u bio 10:1 i da bi sve ostalo ostalo isto. Nažalost, to je nemoguće. Nemoguće je iz situacije gdje je tečaj kune prema EUR-u 7,5 doći na 10:1, a da se ništa drugo ne promijeni. Jednostavno, ekonomija je takva stvar gdje je sve međuovisno i ako promijenite jednu stvar onda se mijenja cijeli niz drugih. Mi ocjenjujemo definitivno da su rizici namjerne, odnosno poticane od strane središnje banke, deprecijacija tečaja, puno veći nego što bi bila moguća koristnost. Ono što je osnovni rizik je izuzetna brza supstitucija do koje bi moglo u toj situaciji doći između kuna i deviza. Mi znamo da postoji duga povijest u Hrvatskoj i koja datira iz bivše Jugoslavije straha ljudi od gubljenja vriuednosti držanja domaćeg novca i zbog toga imamo ovako visok stupanj euroiziranosti. Ukoliko bi bilo građani bilo poduzeća primijetili da dolazi do namjernog poticanja deprecijacije, što bi napravili, što bi naprvio svatko od vas,k odmah bi prebacio sve što ima u kunama u devize i u tom trenutku to više ne bi bila kontrolirana deprecijacija jer kada bi svi to počeli raditi, onda bi jednostavno tečaj otišao tako daleko da bi stvorio ogromne kreditne rizike, zato jel svi isto tako imaju kredite sa valutnom klauzulom i porasle bi jednostavno rate kredita. Poduzeća, pojedinci i država bi svi imali puno više otplate nego što ih imaju sada što bi dovelo sigurno do kreditnog rizika koji bi doveo do bankrota bilo pojedinačnih bilo poduzeća i zavrtio se kao spirala u financijskom sustavu i opet bi mogli onda imati probleme sa bankama. Zbvog toga mi jednostavno to ne možemo u ovakvoj situaciji visoke euroiziranosti, 80% kredita sa valutnom klauzulom, mi to ne možemo napraviti. Napokon, još bih možda rekao nešto o tome, bilo je riječi i o tome što može Hrvatska narodna banka osim svojih temeljnih ciljeva. Naravno, temeljlni cilj je dan zakonom, to je održavanje stabilnosti cijena. Ne stabilnosti tečaja. Stabilnost tečaja je samo posredni cilj kojim ostvarujemo stabilnost cijena. U sporazumu sa Međunarodnim monetarnim fondom, u ovom uvodnom polgavlju, o monetarnoj itečajnoj politici lijepo piše, s obzirom na otvorenost gospodarstva, snažnu trgovačku povezanost s europodručjem velike kapitalne tokove i slabe mogućnosti zaštite od valutnog rizika, HNB namjerava provoditi svoj zadatak održavanja stabilnosti cijena takoi što će nastaviti održavati opću stabilnost tečaja kune prema EUR-u. Nadalje, visoki stupanj povezanosti hrvatskih banaka i poduzeća s međunarodnim tržištem kapitala ograničava mogućnost HNB-a da utiče na razinu ekonomske aktivnosti, deficit tekućeg računa i inozemni dug. Znači, naše mogućnosti u tom pogledu su ograničene, međutim mi ćemo nastaviti onoliko koliko možemo kao što smo radili i 2003. godine i kao što radimo ove godine, raditi na tome da našom politikom monetarnom potpomognemo ukupnu ekonomsku politiku Republike Hrvatske. Ono što mislimo napraviti u skoro vrijeme uvesti te operacije na otvorenom tržištu, znači to je proklamirani cilj Hrvatske narodne banke i prema njemu idemu, on se neće ostvariti vjerojatno do kraja ove godine, ali će se ostvariti vjerojtno početkom iduće godine i namjera toga praktički stvorimo još jedan isntzrument monetarne politike kojim ćemo moći usklađivati kratkoročnu likvidnost na novčanom tržištu i izglađivati visoke fluktuacije kamatnih stopa do kojih je neophodno došlo time što je monetarna politika postala restriktivnija. Isto tako poticat ćemo refinanciranje vanjskog zaduženja na domaćem tržištu i smatramo da je to dobro, međutim treba imati na umu da su i tumogućnosti ograničene. Naime refinancirati se dug može na domaćem tržištu samo u veličini domaće štednje. A ako nema domaće štednje, onda je nemoguće inozemni dug refinancirati na domaćem tržištu. Ono što smo mi napravili prekjučer, smanjili stopu obvezne rezerve, praktički smo oslobodili dio domaće imobilizirane štednje kako bi se država lakše refinancirala i otplatila inozemna zaduženja. Međutim, postoji ograničenje i za to. Mi ne možemo spuštati opet stopu obvezne rezerve, vrlo brzo a da ne narušimo s druge strane stabilnost tečaja. Drugim riječima, spuštanje stope obvezne rezerve povezano je direktno s razinom međunarodnih pričuva jer vi ako, znači ukupne međunarodne pričuve imaju svoju protustavku u kunama u sistemu i mi kada spuštamo stopu obvezne rezerve oslobađamo kunsku likvidnost, povećavamo ponudu kuna što stvara pritisak na depercijaciju tečaja kune i onda da bismo zadržali stabilnost tečaja kune moramo intervenirati iz međunarodnih pričuva. Tako da bi brže spuštanje stope obvezne rezerve što je naša želja i naš cilj i volili bi to napraviti neophodno bilo povezano i sa spuštanjem razine međunarodnih pričuva a to naravno ne bi bilo poželjno. Tako da ćemo na ovom putu pokušati ići prema mnjoj stopi obvezne rezerve znači i izglađivanju fluktualcije kamatnih stopa, ali mora se voditi računa o tome da ništa od toga neće biti moguće postići preko noći i vrlo brzo nego da će to biti jedan duži tranzicijski proces u procesu pridruživanja Europskoj uniji. Još jednom vam svima puno zahvaljujem.
Hvala viceguverneru Vujčiću. Zaključujem raspravu. Nastavak sjednice u 15 sati. Glasovanje o raspravljenim točkama dnevnog reda, molim pripremite ključiće, oni koji su možda zaboravili da osiguraju da dođe do zamjene i vidimo se u 15 sati. I Godišnje izvješće Hrvatske narodne banke za 2003. godinu. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak: Prihvaća se Godišnje izvješće Hrvatske narodne banke za 2003. godinu. Molim, uključite se. Glasovanje. Rezultat. Utvrđujem da je sa 102 glasa za, 2 suzdržana i 5 protiv donesen predloženi zaključak.