Predsjedniče Hrvatskog državnog sabora, uvažene zastupnice i zastupnici, evo čast mi je predstaviti vam izmjene i dopune Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi i pozivam vas da nakon ovog predstavljanja stvarno imamo argumentiranu i konstruktivnu raspravu o Zakonu o odgoju i obrazovanju koji treba dati temelj za reformu obrazovanja, ulazak naših škola u 21. stoljeće jer znamo da je kvalitetno obrazovanje temeljeno na znanstvenim spoznajama zapravo jaka demografska mjera i u tom smislu evo ja vas stvarno pozivam da u ovim uvodnim minutama prođemo najvažnije izmjene u ovome zakonu kako bi ta rasprava stvarno bila argumentirana i konstruktivna. Najvažnije stvari koje smo mijenjali u ovome zakonu odnose se na donošenje kurikularnih dokumenata koji su vezani uz kurikularnu reformu sustava odgoja i obrazovanja zatim omogućavanje sudjelovanje države u škologradnji tamo gdje je to potrebno i nužno, objasnit ću kasnije, zatim zapošljavanje radnika u školskim ustanovama koji sudjeluju u EU projektima odnosno povećanja plaća za zaposlenike do 30% ukoliko rade na EU projektima i povlače sredstva iz EU projekata. Također su unaprijeđeni i neki postupci, pogotovo postupci zapošljavanja u osnovnim i srednjim školama. Ja ću sada proći kroz ovaj prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi i reći najvažnije izmjene. Znači prije svega na početku smo u članku 4. dodali dva načela koja se temelje s jedne strane na pravima koji su Ustavom zagarantirana, zatim ocjenama Ustavnog suda, Europskoj konvenciji za zaštitu ljudskih prava odnosno Europskoj socijalnoj povelji. Prvo načelo se odnosi na promicanje odgojnih vrijednosti i vrednota koje se temelje na Ustavnom zagarantiranom pravu roditelja na samostalnom odlučivanju o odgoju djece i to se referencira na taj isti članak 4. u postojećem Zakonu gdje jasno kaže da je zapravo cilj odgoja i obrazovanja u školskim ustanovama odgajati i obrazovati učenike u skladu s općim, kulturnim i civilizacijskim vrijednostima, ljudskim pravima i pravima djece, osposobiti ih za življenje u multikulturalnom svijetu, za poštivanje različitosti i tolerancije te aktivno i odgovorno sudjelovanje u demokratskom razvoju društva. Znači, ta devetka se može vezati uz ove vrijednosti koje se ovdje spominju. Također, u načelu 10, kaže se da svatko ima pravo na obrazovanje. Djeca imaju pravo na dotok informacija ili sadržaja utemeljenih na suvremenim znanstvenim i obrazovnim standardima važni za potpun i skladan razvoj njihove sposobnosti, a koje, gdje se poučavanje prenosi na objektivan, kritički, pluralistički način. I naravno, ono što je već Ustavni sud u svojoj, jednom ranije iskazu kazao, da zadaća javnog školstva, školskog sustava da bude neutralan i uravnotežen i da omogući djetetu ostvarivanje toga prava. Znači, to je važno da ta načela koja smo ovdje dodali vidimo kao dobru, uravnotežena dva načela. Prvi koji se odnosi na odgoj, ali vezan uz vrijednosti koje su istaknute u ranijem dijelu znači, civilizacijske vrijednosti i pravo na obrazovanje temeljeno na znanstvenim, obrazovnim standardima i suvremenim spoznajama znači u načelu 10. Što se tiče termina znači, koji se ovdje upotrebljavaju, sukcesivno je izmijenjeno gdje god je to bilo nužno da se uz plan i program pojavljuje i termin kurikulum. Upotrebljavamo kurikulum, ne kurikul iz jednostavnog razloga jer Zakon kada je bio donesen do 2008. godine do sada, koristi termin kurikulum kao tehnički termin i tako ga mi koristimo i dalje i ne mijenjamo ga u ovim predloženim izmjenama i dopunama Zakona iako znamo da tu u stručnoj javnosti postoje različita tumačenja. Međutim, mi taj termin koristimo kao tehnički termin i tako smo ga stavili svuda u Zakonu. Što je još izmijenjeno? Izmijenjeno je način donošenja mreže školskih ustanova gdje se u mrežama školskih ustanova osim redovitih programa ili programa za djecu s posebnim potrebama, odnosno teškoćama predviđaju i posebni programi za darovite. Znači, to je novost vezano uz mrežu. Također, imamo i donošenje brže i jednostavnije proširivanje djelatnosti školskih ustanova na način da ukoliko postojeća školska ustanova u svoju djelatnost dodaje neki novi program, da je za to dovoljno da prođe znači, da dobije odluku ministra, a ne da ima relativno kompliciranu i dužu proceduru do razine odnosno odluke Vlade u tome smislu. Također jasnije propisujemo prava pohađanja škole i upisa. Jasnije se definiraju postupci izdavanja prijepisa ocjena prilikom prelaska u drugu školu. Znači to je sve u ovim člancima izmjena do 8. Posebno vam skrećem pozornost na čl. 9. koji govori o kurikularnim dokumentima koji su znači, gdje govorimo o promjenama predviđene kurikularnom reformom pa se kaže da odgoj i obrazovanje u školi se ostvaruje temeljem nacionalnog kurikuluma, nastavnih planova i programa i školskog kurikuluma i u st. 2. navedene su vrste kurikularnih dokumenata na generički način. Zašto na generički način? Kako bismo zapravo osigurali da se Zakon ne treba mijenjati ukoliko se naziv, naslov nekog dokumenta mijenja. Jednako tako, krovni nacionalni dokument koje je sada nacionalni okvirni kurikulum, u novom prijedlogu je to ONK, odnosno okvir nacionalnog kurikuluma, ovdje se spominje kao krovni nacionalni kurikularni dokument i predviđeno je njegovo donošenje temeljem strategije. Zašto on ovdje nije napisan na drugačiji način? Zbog toga jer on obuhvaća i predškolski odgoj koji naravno nije predmet normiranja ovog Zakona koji se odnosi samo na osnovne i srednje škole i u tom smislu se govori o nacionalnom, krovnom nacionalnom dokumentu. Međutim, spomenuti su i svi razinski, pojedine razine i vrste odgoja i obrazovanja, znači za koje znamo, znači od osnovne, srednje škole, također pojedine specifični kurikulumi kao što je za strukovno obrazovanje koji smo donijeli, znači nacionalni kurikulum za strukovno obrazovanje i znači, što radimo s takvim kurikulima? Određujemo svrhu, vrijednosti, ciljeve, načela određenih dijelova sustava odgoja i obrazovanja te odgojno-obrazovna područja kao i smjernice za poticanje prilagodbe iskustva učenja, te vrednovanje postignuća. Znači, još jedanputa. Vrednovanje postignuća, način poučavanja, rad s učenicima koji imaju teškoće u razvoju, jednako tako kao rad s darovitim učenicima, što je sve obuhvaćeno u ovom čl. 2., odnosno st. 2. ovoga članka. Naravno utvrđuju se i nastavni predmeti koji se izvode na pojedinoj razini i vrsti obrazovanja osim nacionalni kurikulum za strukovno obrazovanje odnosno nacionalni kurikulum za umjetničko obrazovanje koji zapravo sadrže omjere grupa nastavnih predmeta. Nadalje, u čl. 10. se jasno govori o kurikulumu nastavnih predmeta koje se temelje na odgojno-obrazovnim ishodima gdje mogu biti naravno prisutni i sadržaji putem kojih se odgojno-obrazovni ishodi ostvaruju, međutim tu su i razine usvojenosti, učenje i poučavanje te vrednovanje u pojedinim nastavnom predmetu. Može se utvrditi i popis potrebnih kvalifikacija učitelja i nastavnika za izvođenje kurikuluma. Znači, to ovdje piše na taj način. Kurikulumi koji se izvode kao međupredmetni ili kao interdisciplinarne teme ili moduli izvode se u nastavnim predmetima i programima. Znači, u nastavnim predmetima i programima kao dio odgojno-obrazovnog standarda koje učenik uključen i zapravo to je odgojno-obrazovni standard znači, čine obavezni i izborni predmeti, a međupredmetne teme, kao što sam rekla, moduli su uključeni u taj odgojno-obrazovni standard. Također, u nastavku ima, proširuje se također definicija školskoga kurikuluma tako da se ubacuju i izborni dio međupredmetnih i interdisciplinarnijih tema, odnosno, elementi strategija razvoja škole. U načelu su produženi i rokovi za donošenje pojedinih dokumenata iz jednostavnog razloga, što početkom godine, nisu odmah formirana, školske godine, sva tijela koja trebaju te kurikulume odnosno, planove donijeti, odnosno, potvrditi Svuda je izmijenjeno također prijelaz iz rezultata, odnosno, sadržaja na ishode učenja, kao onu važnu poveznicu i važno utemeljenje za kurikularne pristupe. U eksperimentalnom programu kada se govori što eksperimentalni program je i tko može predložiti eksperimentalni program, dodano je i ministarstvo, da može biti predlagatelj eksperimentalnog programa. Međutim, treba imati na umu da ovaj eksperimentalni program koji kreće od jeseni, škola za život, on je donesen i provodi se prema postojećem zakonu. Znači, za njega nisu potrebne izmjene i dopune zakona koje u ovom trenutku stavljamo u ovaj uvaženi dom. Također i neke druge ustanove iz sustava odgoja obrazovanja, mogu, također predložiti eksperimentalni program. Jasno ukoliko škola predlaže eksperimentalni program, onda ona mora dokazati da ima uvijete, a ukoliko ministarstvo predlaže ili traži pozivom da se škole javljaju, onda škole također, moraju osigurati uvjete, koji se takvim pozivom zahtijevaju. U nastavku, organizacija produženog boravka, je također regulirana, do sada to nije bilo regulirano zakonom. Jasno je kazano, što to znači trajanje nastave dnevno, u čl. 15. koji mijenja čl. 51. na način, da se za, kaže, da se regulativa odnosi u osnovni školi za učenike, dakle, da se odnosi na obavezne predmete, a kada govorimo o srednjim školama, onda godišnji i tjedni broj nastavni sati se propisuje nastavnim planom i kurikulumom, pri tome, ukupan broj tjednih sati, ne smije prelaziti 40. Znači ukupan broj tjednih sati, ne smije prelaziti 40. Što smo također dodali da se kod formiranja razrednih odjela, to znamo da uredi državne uprave, utvrđuju broj razrednih odjela u osnovnim školama, ovdje smo dodali uz prethodno mišljenje osnivača, kako bismo osnivače jasnije uključili u ovaj cijeli postupak provedbe. Također se propisuje da se i ocjena iz vladanja sada utvrđuje, javno, u razredu, na kraju školske godine i na taj način, ne samo ocjene iz predmeta, nego i ocjene iz vladanja se na jednaki način utvrđuju. U čl. 18. koji mijenja čl. 75. jasno se sada kaže, da učitelji obavljaju dopunski rad u okviru četverosatnog radnog vremena. Samo da podsjetimo, dopunski rad se odnosi na rad s učenicima, koji su ocjenjeni negativno iz jednog ili dva predmeta, na kraju školske godine. Ta dopunska nastava je od 10-25 sati na taj način ovdje i regulirana. Također je unaprijeđen čl. 84. koji govori o pedagoškim mjerama, gdje se jasnije propisuje postupak izricanja pedagoških mjera, te nazive samih pedagoških mjera nismo mijenjali, međutim, do izmjena je došlo u stavku 3. gdje se kaže da se pedagoške mjere izriču za tekuću godinu, osim mjere preseljenja u drugu školu koja vrijedi do kraja osnovnoškolskog obrazovanja. Znači, to je sada izmjena u tome smislu. Također ću ovdje spomenuti, da su mijenjani i propisi koje se odnose na izbor ravnatelja u školama, na način, da se pored postojećih obaveza, znači, koje uvjete mora ispunjavati ravnatelj, mislim da je to jako važno ponavljati iako smo to dosta puta ponovili u proteklih nekoliko dana. Bez obzira tko se kandidira za ravnatelja, postoje uvjeti koje mora ispuniti, to su prije svega završeni odgovarajući fakultet, zatim, barem 8 g. rada odnosno, u obrazovanju, položeni stručni ispit, potvrda o nekažnjavanju, potvrda da se protiv osobe ne vodi kazneni postupak. Znači, to moraju svi ispunjavati, tu nema ni za koga iznimke. Ono što je dalje važno, također da se ovdje dodaje i obaveza da se prilikom javljanja na natječaj, kandidat mora razraditi i plan rada za petogodišnje razdoblje, za koje se javlja za ravnatelja. Također je unaprijeđeno i pravo, da se, pa ja bi rekla i obaveza da se zapošljavanje, odnosno, postupci raspisivanja natječaja dodatno uređuju, pa da se opišu, odnosno, definiraju i kriteriji kod izbora koji nisu nužno propisani samo kao ovi osnovni nužni kriteriji zakona. U čl. 25. koji je izmjena članka, koji se dodaje iza čl. 99. kao 99A. prepoznaje se rad na europskim projektima, koji mi smo sigurno će mnogi iskoristi za bolje korištenje sredstava europskih fondova, a i oni zaposlenici škola koji rade na europskim projektima, povlače sredstva. Ovdje imaju sada pravo i mogućnost da se njihov rad sada prepozna, n a način, da se onaj dio, udio rada, koji rade na projektima, može povećati znači njihova plaća u tom udjelu za 30%. Također je predviđeno da školska ustanova može zasnovati radni odnos ugovorom na određeno vrijeme, s ustanovom koja radi opet na projektima i da sredstava za plaću koja se osiguravaju unutar projekata, također mogu biti veća za 30% u odnosu na najveći propisani koeficijent za radno mjesto savjetnika u školskim ustanova. Tu smo dobili jako puno upita iz škola, jako puno upita osnivača, jer izuzetno je važno da škole imaju priliku ne samo povlačiti sredstva, nego da i oni koji rade na tome, imaju priliku biti nagrađeni za svoj radi, koji naravno je vrlo kompleksan, sadržajan i od velike koristi za cijeli obrazovni sustav. Također je unaprijeđen dio koji se odnosi na zbrinjavanje viškova i manjkova, što znači ukoliko je neki nastavnik, učitelj, tehnološki višak u pojedinoj školi da se o njemu vodi briga, da se vodi evidencija o svim takvim viškovima i manjkovima u gradskome uredu, međutim ovdje je novost i to smo dogovorili sa socijalnim partnerima, sa sindikatima da se sada zapravo to posebno propisuje način rada odnosno kriteriji se propisuju pravilnikom kojeg donosi ministar. Jasno da ćemo pri tome konzultirati socijalne partnere. Također na onoj drugoj strani, način i postupak kojim se svim kandidatima za zapošljavanje u školskim ustanovama osigurava jednaka dostupnost javnim službama pod jednakim uvjetima odnosno vrednovanje kandidata koji su prijavljeni na natječaj odnosno kandidata koji je uputio ured državne uprave odnosno gradski ured, to se uređuje pravilnikom školske ustanove. Znači pravilnik školske ustanove sada treba urediti i zapošljavanje koje na taj način postaje transparentnije, jasno taj dio vrijedi i za ravnatelje. Preciznije su također definirane odredbe procjene radne sposobnosti i prava na otpremninu. Ovo o imenovanju ravnatelja sam već obrazložila, znači to je izmjena članka 127. gdje se jasno kaže da je ravnatelj dužan dostaviti program rada za mandatno razdoblje koje onda treba predstaviti školskom odboru, ali naravno i svim drugim tijelima koji odlučuju o izboru ravnatelja. U članku 41. referenciramo se na načelo 9 odnosno da roditelji trebaju biti imaju pravo i obvezu biti upoznati sa svim sadržajima obuhvaćeni nastavnim planom i programom i školskim kurikulomom koji onda se to ostvaruje tako da svi ti sadržaji objavljuju na mrežnim stanicama škole, a roditelj također treba dati suglasnost za sudjelovanje učenika u svim navedenim sadržajima osim u nastavnim predmetima koji su dio odgojno-obrazovnog standarda. Znači ondje gdje ne daje suglasnost to su obavezni predmeti i izborni predmeti kada ih se jedanput izabralo, što znači sve ono što je u obrazovnom smislu utemeljeno, a je, mora biti utemeljeno na znanstvenim spoznajama, suvremenim metodičkim pristupima u tom smislu ne podliježe izboru. Nadalje, članak 42. koji mijenja članak 142. odnosno dopunjuje ga, govori o gradnji škola odnosno infrastrukture. Do sada je centralna država sudjelovala u izgradnji škola za djecu s teškoćama odnosno škole koje imaju programe na jeziku i pismu nacionalnih manjina. Ovdje smo uočili još slučajeva koje možemo staviti i osigurati, kojima trebamo osigurati potporu i sredstvima direktno iz državnoga proračuna. Ovdje ću spomenuti rashodi za izgradnju i dogradnju rekonstrukcije školskog prostora te opremanje školskih ustanova u slučajevima kada imamo nedovoljnu sigurnost i ugrozu života i zdravlja učenika škole. Primjeri za to su često spominjanja Osnovna škola Nikole Andrića iz Vukovara odnosno Osnovna škola Vladimira Nadzor iz Pribislavca gdje stvarno je važno da država preuzme intervenciju u ovakvim slučajevima. Također ukoliko su osigurana sredstva iz državnog proračuna može sudjelovati na projektima javnog privatnog partnerstva u skladu s odredbama posebnih propisa kojima se uređuje javno privatno partnerstvo odnosno sukladno programu Vlade RH i raspoloživim sredstvima. Dodano je također evo postupak zbrinjavanja, spomenula sam da nastavnici, učitelji koji su tehnološki višak ulaze u postupak zbrinjavanja odnosno da im se omogućava zapošljavanje u drugim školama posredstvom ureda državne uprave. Ovdje u taj postupak jasno smo stavili i ravnatelje koji nakon tri i više mandata nisu ponovo imenovani. Vi znate da prema zakonu ako ravnatelj nakon prvog odnosno drugog mandata se njemu se čuva mjesto u školi, međutim nakon trećeg mandata to više nije slučaj i ovdje smo omogućili da onda ravnatelji u tome slučaju sukladno svojim kvalifikacijama mogu u ovom postupku također sudjelovati. Eto, ja sam sigurna da smo ovime prošli sve one najvažnije izmjene. Ja vas pozivam na argumentiranu i konstruktivnim raspravu, radujem se vašim komentarima koji će biti u smjeru unapređenja ovoga zakona jer nemojmo zaboraviti da je ovo temeljni Zakon o odgoju i obrazovanju koji onda nama omogućava reformske procese i koji nam stvarno daje priliku da kvalitetno opremimo škole, a ne samo infrastrukturom nego da ovi dokumenti koji su u pripremi stvarno budu temelj za unapređenje. Hvala vam lijepa i još jedanputa veselim se raspravi.
Zahvaljujem ministrici. Imamo dosta replika, no prije toga samo jedna informacija. Dakle prijenos je išao na 4. programu HRT-a i kad ste govorili vi kolega Zekanović i kolega Pernar tako da je intervencija bila potpuno nepotrebna i nije odgovarala istini. Samo istine radi da i naši gledatelji i kolegice i kolege u sabornici znaju da nije bilo nikakve onemogućavanja da se vidi govor zastupnika i da je prijenos išao na HRT-u na 4. programu.
Ispričavam se, mogu li se nadovezati? Nisam spomenuo televiziju, znači kolega Pernar je bio jasan live stream, znači radi se o internetskom prijenosu koji nije bio. Znači niti kolega Pernar niti ja nismo rekli niti jednu laž, rekli smo istinu. … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]] da smo lagali. Znači prijenosa bilo nije i možete provjeriti da ga nema još uvijek na internetu.
Dobro. Vjerojatno postoje tehnički razlozi, ali ako se prenosi sjednica na 4. programu HRT-a onda očito ne postoji nikakva namjera da se bilo šta sakrije. Tako da u taj kontekst prikrivanja i prozivanja da ovdje nije demokracija nego tiranija, što je kolega Pernar napravio mislim da se moramo oko toga ograditi i biti jasni. Tako da sada prelazimo na replike. Prvi ste na redu Vi kolega Zekanović. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, poštovana ministrice. Meni je ovdje, a vjerujem i većini ostalih itekako uočljiva stihija na koji način vi radite. Pa tako ste prvo uveli eksperimentalni program, znači novi kurikul u škole, a tek sada govorimo o Zakonu o odgoju i obrazovanju. Mislim da su, kao da radite kuću pa prvo napravite krov, a onda nakon toga radite zidove oko tog krova. Smatram da je krivi redoslijed definitivno. A zanima me konkretno pitanje. Hoćete li se vi u vašem radu odnosno i kod ovog Zakona, jeste li se vodili onim pravilima kako ste se vodili kod odabira voditelja ekspertne radne skupine odnosno hoćete li birati najbolje ili oni koji se vama sviđaju? Konkretno, gospodin Glumčić je bio najbolji na natječaju, a vi ste uvjetovali premijeru Vlade RH da ga ne primi. Znači, najbolji ili oni koji vam se sviđaju.
Odgovor, izvolite.
Pa prije svega, ja bih bila jako zadovoljna da ste vi slušali moje obrazloženje, očito niste. A ja sam jasno kazala da za eksperimentalni program koji od jeseni ulazi u škole imamo temelj u postojećem Zakonu. To ste mogli i sami pročitati. Znači, to je prva stvar. Druga stvar, ja se uvijek vodim načelom da najbolji i oni koji ispunjavaju sve uvjete imaju pravo prvenstva. vala vam lijepa.
Druga je na redu poštovana kolegica Anka Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Sabora. Uvažena ministrice, vi u svom uvodnom izlaganju ste nekako nas i usmjerili da u raspravu raspravljamo o Zakonu i elementima koji su u Zakonu vjerojatno pod dojmom svega onoga što je bilo prošli tjedan i što je išlo iz vašeg Ministarstva vezano uz imenovanje ravnatelja. Ja mislim da je ovo jedna odlična prilika da nam zapravo odgovorite što se je desilo, u čemu je bio problem, zašto se je hrvatska javnost uzbudila, kakve je to preporuke išla, tim više što je resorni ministar koji je zadužen za problematiku branitelja nekako rekao da možda niste razumjeli ili nešto. Ja mislim da je ovo idealna prilika da evo, u sabornici nam i hrvatskoj javnosti i nama odgovorite što je to bio problem i što ste je desilo. Hvala vam lijepo.
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepa. Ovo nije direktno, ali indirektno je vezano uz Zakon. Ja sam već u predstavljanju kazala. Znači, nužni uvjeti koji su Zakonom propisani vrijede za sve, bez obzira po kojem pravu bi netko, dakle što bi se kao temelj za ostvarenje prava stavljalo. Znači, svi kandidati koji bi bili pravovaljani kandidati, moraju imati završeni fakultet, moraju biti 8 godina u sustavu obrazovanja, moraju imati stručni ispit, ne smiju biti kažnjavani. I to je pisalo u toj uputi. Neki su to naravno pogrešno, namjerno ili slučajno interpretirali. Znači, to vrijedi za sve. Ono što smo mi uskladili u međuvremenu s ministrom i s njegovom pravnom službom, to je što dolazi iz našeg resornog zakona, Zakona o odgoju i obrazovanju. Ovo konkretno dolazi iz našeg Zakona, a što je temeljem Zakona o hrvatskim braniteljima. I tu nema dileme. Znači, svi moraju ove nužne uvjete ispunjavati, ono što mi dodatno unapređujemo sustav kao što sam kazala. Znači, tu dileme nema.
Idemo na treću repliku. Poštovani kolega Varda, izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana ministrice, ovo je 12 izmjena Zakona od 2008. Valjda će 13. biti novi Zakon. Ovo stvarno više nema smisla. Imam samo par pitanja. Primili ste prijedloge udruga hrvatskih srednjoškolskih ravnatelja na tekst prijedloga Zakona, ne znam odgovor. Saborski odbor, prema izvješću koje sam dobio, također nema stajališta, samo da je o tome raspravljano. Pa me zanima, što je sa obvezom licenciranja ravnatelja i da li ste primili predstavnike udruge ravnatelja srednjih i osnovnih škola prema njihovom zahtjevu za hitan sastanak u vezi s postupkom izbora i imenovanja ravnatelja školskih ustanova? Hvala vam lijepo.
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepa. Što se tiče sastanka s ravnateljima, jučer popodne je zatražen, sutra će biti održan s obzirom da sam danas evo, ovdje u Saboru. Prihvatili smo naravno, neke od primjedbi već ranije pa prije svega evo, ja sam spomenula i ovaj postupak zbrinjavanja ravnatelja nakon trećeg mandata. Ono što je teško prihvatiti je da nakon tri ili četiri, pet mandata se ravnatelj vraća na svoje radnom mjesto u školi jer on možda uopće i nije iz te škole i pitanje tko i na koji način sad treba reći tko je onda višak ukoliko se ravnatelj vraća na to mjesto, ali nakon drugog je, dakle nakon drugog mandata radno se mjesto se još uvijek čuva na način kao što propisano Zakonom. Hvala.
Idemo dalje. Poštovani kolega Panenić, sad ste vi.
Hvala lijepo. Poštovana ministrice, evo ja bih samo s obzirom da smo imali nedavno i raspravu u županijskoj skupštini, dvije problematike vam napomenuo koje značajno utječu na standard. Ovo će biti konkretno za osnovne škole. Prvo kad sam u pripremi pogledao na mrežu školskih ustanova, utvrdio sam da ona nije usklađena sa stvarnim stanjem na terenu, da imamo određeni broj prvenstvno područnih škola koje su zatvorene. Znači, u vašoj mreži one stoje još uvijek kao aktivne, međutim na terenu one kao takve nisu. I drugo, oko ove odluke o kriterijima i mjerilima za financiranje tekućih izdataka. Brojne škole koje imaju mali broj učenika, one dobivaju po učeniku, po odjelu, tako da imamo škole npr. osnovna škola ... [[Govornik se ne razumije.]] koja dobije 1720 kuna za tekuće izdatke, znači na nastavni materijal, odvoz komunalnog otpada, zaštita na radu, telefonske… I tako imamo niz škola. Mislim da su to kriteriji koji bi se morali žurno mijenjati jer onemogućavaju stvarno rad takvih škola. Hvala lijepo.
Odgovor, izvolite.
Hvala vam lijepa. Što se tiče mreža škola, nju ćemo revidirati, međutim neke škole su samo privremeno zatvorene. Ja ću vam sada spomenuti osnovnu školu Zlarin koja je nekoliko godina bila zatvorena, sad je otvorena i srećom ima respektabilni broj djece. Znači, ali ćemo revidirati mrežu u skladu s tim. Što se tiče financiranja škola, ovo što vi spominjete se financira sredstvima osnivača, a mi kao država doznačujemo decentralizirane dakle sredstva temeljem decentraliziranih funkcija. Ove godine su ta sredstva povećanja, ja mislim da je povećanje od 4%, nisam sigurna, ali znam da su povećana sredstva ali slažem se i s vama da bi to dalje trebalo povećavati i na tome raditi i da stvarno treba unaprijediti standard u školama, tu apsolutno očekujem podršku i Hrvatskog sabora.
Hvala. Sada je na redu poštovani kolega Mateljan. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Sabora. Uvažena ministrice. Vi ste u svom uvodnom izlaganju rekli kada ste govorili o ovom zakonu kako je ovim zakonom kako su unaprijeđeni postupci zapošljavanja. Međutim, jedan postupak zasigurno nije unaprijeđen, a to je postupak izbora ravnatelja. Naime, bez obzira što ste možda pooštrili kriterij ili poozbiljili kriterij za njegov izbor u onom ključnom dijelu, a to je tko donosi odluku o izboru ravnatelja i dalje ima glavnu, presudnu ulogu politika odnosno osnivači, odnosno županije, odnosno župani. Ja neću govoriti o drugim županijama, premda je situacija vjerojatno jednaka, reći ću vam o svojoj Karlovačkoj županiji gdje vi ne možete biti ravnatelj niti osnovne, niti srednje škole, ne možete biti čak niti čistačica u osnovnoj ili srednje škole, ne možete čak biti niti miš u podrumu od osnovne škole ukoliko niste kompatibilni sa županom odnosno sa županijskom trenutnom politikom. Hvala lijepo.
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepa. Je, unaprijeđen je postupak izbora ravnatelja ovim prijedlogom na način da moraju predati plan rada za petogodišnje razdoblje, a jednako tako škola može propisati i mora donijeti Pravilnik o zapošljavanju gdje još specificira dodatne kriterije koji su specifičnost škole, također i za ravnatelja. Što se tiče školskih odbora, osnivači nemaju većinu, osnivači imaju tri člana, a ukupno je sedam člana. Znači ostalo je na Vijeću učitelja odnosno Nastavničkom vijeću, Radničkom vijeću odnosno Vijeću roditelja, prema tome 3, 4 je nisu županije odnosno osnivači nisu u većini. Kako to u pojedinim slučajevima izgleda, to je sada teško komentirati, da.
Idemo dalje, sada je na redu poštovani kolega Alen Prelec.
Hvala poštovani predsjedniče. Poštovana ministrice sa suradnicima. Evo slušao sam pozornu vaše izlaganje, govorite o školi 21. stoljeća i to mi je drago da idemo u 21. stoljeće i sa školom. Govorite o europskom pravu, o Konvenciji o zaštiti prava, o zaštiti prava djece i stalno to ponavljate. Ja se slažem da sve se vrti u obrazovanju oko djece, međutim mislim da se možemo složiti dobrog i kvalitetnog obrazovanja nema bez zadovoljnih profesora i učitelja. A ja moram reći, slušam svakodnevno oko sebe i razgovaram sa profesorima i učiteljima, oni nisu zadovoljni u ovom slučaju i sa ovim zakonima. Kada bi napravili jednu anketu vidjeli bi da je stvarno jedna velika većina nezadovoljnih profesora i učitelja. I moramo to konstatirati i moramo u tom smislu nešto napraviti. Moramo vratiti dostojanstvo i poštovanje profesora i učitelja, to je bit obrazovanja. Mi danas imamo u školama da jedno neodgovorno dijete ima veća prava od onih odgovornih i onih željnih učenja. Međutim to se ponavlja, a tu nisam čuo ni jednu jedinu riječ o zaštiti prava i dostojanstva učitelja.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Hvala vam. Ja se slažem i stvarno je činjenica da bez zadovoljnog i motiviranog učitelja nema kvalitetnog obrazovnog sustava, tako da vam zahvaljujem da ste to kazali. Što se tiče znači što mi sada radimo temeljem ovog zakona. radimo izmjene pravilnika o napredovanju odnosno o nagrađivanju na način da ćemo stvarno tražiti da učitelji su ti koji sudjeluju u toj raspravi i daju kriterije po kojima treba učitelje nagrađivati. U proteklom periodu također su i plaće rasle 6%, ovim zakonom omogućavamo 30% dodatak ukoliko se radi na eu projektima, osiguravamo edukaciju. Evo sada mogu reći da imamo više od 5.500 učitelja, nastavnika u okruženju za edukaciju što mislim da s obzirom na vrijeme trajanja i broj ljudi koji je uključeno je sigurno najveća edukacija u Hrvatskoj od devedesete na dalje. Tako da u tom smislu treba o tome svemu misliti i zahvaljujem vam na komentaru.
Idemo dalje. poštovana kolegica SAbina Glasovac. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovana ministrice. Što bi rekao moj kolega Bauk malo prije, niti ste vi ministrica nastave u NDH, nit smo mi zastupnici u Hrvatskom državnom saboru. Došli ste ovdje predstaviti zakon kojim jamčite školu budućnosti, a u uvodnom govoru ste nas vratili u prošlost. Vi kao ministrica obrazovanja trebali biste znati da ovo nije Hrvatski državni sabor, nego Hrvatski sabor. Stoga vas evo molim na početku da se ispričate za to kako ste nas pozdravili i da poštujete Ustav RH. A za sve ovo drugo što se tiče zakona imat ćemo prilike razgovarati kroz raspravu u ime kluba i pojedinačne rasprave. Molim vas lijepo ispriku.
Izvolite.
Ispričavam se. Naravno mislila sam na Hrvatski sabor, ovo je bio lapsus u svakom pogledu. Hvala vam da ste me podsjetili na to, ja sam sigurna da sam u sljedećim obraćanjima rekla kasnije Hrvatski sabor. Nije smiješno, ali ja vama nisam upadala u riječ, pa evo ja vas lijepo molim da primite svi moju ispriku, naravno poštovane zastupnice i zastupnici Hrvatskoga sabora.
Molim vas da ne vodimo ponovo ovako iz klupa polemike. Idemo sada na iduću repliku, poštovani kolega Sladoljev. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovana ministrice. Imam jedno pitanje, dakle kada smo već išli u izmjene Zakona o obrazovanju i kada se već kunemo da su nam učitelji važni, zašto niste išli u izmjenu Pravilnika o prosvjetnoj inspekciji. Mi smo naime jedna od rijetkih zemalja u EU koja ima anonimnu, dakle roditelj je dovoljno da anonimno prijavi profesora, prošle godine je bilo 70, 80 anonimnih prijava profesora. Dakle te prijave su nekad stvarno smiješenje, za primjer profesora se prijavljuje za četvorku iz likovnog odgoja, prosvjetna inspekcija dolazi na uviđaj, troši se državni novac, većina tih prijava se odbacuje, zbog čega mi ne bi donijeli izmjenu Pravilnika da prijava protiv profesora bude potpisana, kao što imaju druge zemlje, i s time bi se smanjio pritisak roditelja na profesore i učitelje?
Odgovor, izvolite.
Hvala vam na pitanju. Znači nažalost ne radi se o Pravilniku, nego o Zakonu o prosvjetnoj inspekciji pa je to malo duža procedura izmjene, to ćemo predvidjeti za plan normativne aktivnosti za sljedeću godinu. U svakom slučaju hvala vam na sugestiji.
Sada je na redu poštovana kolegica Sonja Čikotić, izvolite.
Poštovani predsjedavajući, poštovana ministrice. Evo imamo priliku da će napokon se sredstva koja se mogu povuć za škole, moći povlačiti i profesori, nastavnici, no međutim mene zanima što će biti s onim nastavnicima koji će bit na određeno zaposleni, na satnicu nastavnika koji je angažiran na EU fonovima, jer znamo da projekti traju 2, 3 godine i zanima me recimo ako je profesor angažiran na satnici od 20% rada na projektu, to je njemu nekih 360 kuna, zanima me zašto bi profesori preuzimali toliku odgovornost rada na projektu, jer iznimno je to kompleksno zbog 360 kuna i na koji način će se i osobama koje su napustile svoju satnicu od 20%, a isto tako i onima koji su preuzeli tih 20%, njihove stanice ako djelatnik koji je na projektu, odluči naglo napustit projekt jer njega ne veže ni ugovorni odnos, ni radni odnos da on to mora? Naprosto prestane biti član projektnog tima.
Odgovor izvolite.
Evo hvala vam lijepa. Znači povećanje se odnosi na udio radnog vremena koji osoba radi na projektu, što znači ako radi 100% onda je na ukupni iznos, međutim ako je 50%, onda na taj iznos koliko radi na projektu i to je pošteno s obzirom na angažman na projektu. To što svo to povećanje i plaćanje toga rada dolazi sredstvima projekta, što omogućava školi da na ona raspoloživa sredstva koja bi se plaćala sada nastavniku koji radi na projektu, angažira nekog drugog. Naravno i kad se radi o projektu i angažmanu na projektu, to nije opet proizvoljni odnos, oko toga se naravno donosi rješenje, odluka kojim ravnatelj jasno kaže koje potpisuju i strane koje su u sporazumu, ali to je sad već pravna priča. Međutim jasno se mora kazati na koje vrijeme, tko i kojim sredstvima, to je jasno. Hvala vam.
Idemo dalje. Poštovani kolega Grmoja, izvolite.
Poštovana ministrice vi često pričate o reformi obrazovanja, o tome kako je ona nezaustavljiva, kako vi iz dana u dan ostvarujete ono što ste zacrtali, uostalom i vaša stranka koja vas je postavila opravdava koaliciju s HDZ-om upravo s tom obrazovnom reformom, ali mi vidimo da se položaj nastavnika, učitelja, profesora ne poboljšava. Govorile su kolege o tome kako je ta administracija i pritisak prema njima od strane i ministarstva i prosvjetne inspekcije i samih roditelja sve veća i veća, kako su njihovi uvjeti rada sve lošiji i lošiji, osobno znam da sami kopiraju testove, sami kopiraju zadatke koje daju svojim učenicima jer škole nemaju ni dovoljno sredstava, a da ne govorim o njihovim plaćama. Nema ministrice prave reforme obrazovanja bez poboljšanja položaja učitelja, nastavnika i profesora i bez poboljšanja njihovih uvjeta rada, a na tome se vrlo malo ili gotovo ništa ne radi.
Odgovor, izvolite.
Evo hvala vam lijepa. Još jedanputa naravno bez motiviranih učitelja, nema dobre škole. Ja sam ministrica 11 mjeseci, mislim da smo puno napravili. Ali još uvijek nedovoljno i tu, kao što sam kazala, računam i na zastupnike u Hrvatskom saboru da pomognu i kod proračuna kada ćemo definitivno tražiti povećanje u djelu za odgoj i obrazovanje, odnosno za visoko obrazovanje i znanost. Ugovorili smo u kolektivnom ugovoru nova prava, to nisam raznije spomenula, za učitelje i nastavnike. Dakle oni vrijede sljedeće 4 godine, povećane su plaće, ja sam sigurna da ćemo u skladu sa sredstvima iz državnoga proračuna temeljem ovog zakona također nagraditi one koji su do sada volontirali na projektima. Znači do sada se na projektima volontiralo. Što je još napravljeno? Napravljen je plan i administrativnog rasterećenja. Mislim da će to veseliti sve učitelje, nastavnike koje sada primjenjujemo i razgovaramo o njemu u eksperimentalnim školama, a nakon toga ćemo uvesti u sve škole. Hvala vam lijepa.
Idemo dalje. Poštovani kolega Ante Babić.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana ministrice u vašem izlaganju rekli ste nešto, spomenuli ste zapravo i stoji u opisu stanja ovoga zakona da se zapravo osiguravaju sredstva u državnom proračunu za rashode po projektima vezanim za javno, privatno partnerstvo. Pa me zanima je li znate o kolikom broju projekata je riječ? I o kojem iznosu koji bi se trebao osigurati državnim proračunom? Evo, hvala.
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepa. U ovom trenutku nema projekata koji bi bili u tome pulu ugovoreni, nego se ovim zapravo člankom otvara mogućnost da Vlada u skladu s raspoloživim sredstvima takve odluke donese. Ali u ovom trenutku nema ništa naravno ugovoreno, samo se otvara ta mogućnost.
Sada je na redu poštovani kolega Žagar, izvolite.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena ministrice, članak 99a čini mi se da je nastao iz potreba vremena i dobro je da se on ubacuje, međutim malo su mi nejasne neke stavke, nadam se da ćemo u raspravi to malo ipak pojasniti, ali sad želim u ovoj kratkoj replici samo jedno pitanje. U školi postoje ravnatelji i tajnici škola i računovođe. Kako je moguće zapravo planirati projekt, bilo koji projekt, ako oni ne sudjeluju u njemu? I je li onda moguće njihovo, ako se ovdje priča o zakonu o njihovom umanjenju tjednih obaveza kako bi radili na projektu, je li to moguće uopće izvesti? Zanima me tajnici škola su ionako u lošijem položaju, to znate i dobro da su vam se obraćali, kako će oni u ovom djelu izmjena zakona biti uključeni u te projekte i hoće li se za taj posao moći nagraditi?
Odgovor, izvolite.
Da, uključeni su, uključeni su zato jer se ove odredbe odnose na sve zaposlenike škola što znači da i tajnici odnosno pravnici ili neke druge tehničke službe koje sudjeluju na projektima mogu pod istim uvjetima sudjelovati kao što je propisano, znači također imaju pravo na povećanje plaće ako rade na projektu u onom udjelu kojom rade na projektu.
Poštovana kolegica Marija Alfirev, izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, uvažena ministrice. Evo drago mi je da ste se ispričali za ovo mada sam na neki način očekivala da ćete odmah to primijetiti i ispričat se. Ja bih vas htjela pitat nešto s obzirom na to da je bilo jako puno primjedbi u samom savjetovanju od strane udruga socijalnih radnika, komora socijalnih radnika vezano za to da bi trebalo ponovno kao stručnog suradnik uvesti socijalnog radnika u škole. Pa me zanima zaista vaš stav po tom pitanju, a znamo da svega prije 10 g. socijalni radnici su izašli iz sustava kao stručni suradnici a trenutno ih je nekih 6 čini se, po nekim podacima, ne znam točno kakve ugovore imaju, ali evo zanima me zaista vaš stav.
Odgovor, izvolite.
Pa gledajte, mi državnim pedagoškim standardom propisujemo određene standarde, znači one optimume što bismo željeli u školama. Jasno je da bismo mi u školama mogli zaposliti još ljudi koji bi podupirali, ja sam sigurna da bi to bilo opravdano, međutim u danim okolnostima i uz ovaj standard koji sada imamo, to nije moguće. Hoće li to biti moguće u donošenju novoga zakona kad se analiziraju potrebe kakve postoje, ali za sada su ti stručni timovi takvi kakvi jesu u školama i taj dio nismo niti mijenjali na taj način.
Sada je na redu poštovani kolega Maras, izvolite.
Hvala lijepo. Gospođo ministrice, puno se ovdje govori o reformi, pogotovo je glasna vaša strančica HNS koja govori o tome kao da se pomiču planine i rade nova svjetska čuda u Hrvatskoj a ja evo kao roditelj koji je uključen u obrazovanje svoje djece ne vidim ništa. Vidim da učitelji i dalje rade za sramotno niske plaće, vidim primjerice da moja škola u centru Zagrebu, kako je tek onda drugdje, nije opremljena, padaju prozori s nje, najstarija škola u gradu Zagrebu, investira se malo ili ništa, govorite o sredstvima stotinama milijuna eura iz EU fondova koje također ne vidimo u Hrvatskoj, i govorite o eksperimentalnim programima, kurikulima i svemu ostalome ali ništa se u praksi ne dešava. Znači ja bi volio konkretno, 12 mjeseci nije malo koliko ste ministrica, ja bi konkretno htio vidjeti vaše rezultate, osim puno priče a pogotovo me veseli kad čujem priču Vrdoljaka koji o tome jako puno zna. Hvala lijepo.
Hvala, kolega Maras, Izvolite.
Pa ja na te vaše politikanske izjave neću odgovarati, mislim da to se meni ne pristoji ali ću kazati da se reforma sigurno ne može uvesti unutar jedne školske godine na način da mi usred godine promijenimo nešto za što treba stvarno vrijeme. A da se radi puno, radi se. 5500 učitelja i nastavnika u ovom trenutku je u edukaciji. 170 mentora radi s njima. Za eksperimentalne škole dobili smo 51 komplet udžbenika novih, na tome se radi. Osigurana je oprema. A to da li grad Zagreb osigurava sredstava za investicijsko opremanje škola, o tome ja ne mogu odlučivati, to vi kao roditelj, odgovorni roditelj možete pitati tamo gdje je tome mjesto.
Kolega Maras traži Poslovnika, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospođa ministrica je povrijedila Poslovnik jer je rekla da na moju repliku neće odgovarati a onda je ipak odgovarala. To je članak 238., znači neistinito je informirala Sabor o tome šta će napraviti a ja ću vam reći, ne može gospođa ministrica ponašati po principu „sve što je dobro sam ja zaslužna, a šta ne valja u školama to je odgovoran gradonačelnik Zagreba“, pa vi pričate o stotinama milijuna eura a meni padaju prozori sa škole u centru u Zagrebu.
Kolega Maras, vi znadete šta vas sada slijedi. Kolega Maras, dakle slijedi vam opomena, ne neću maknut prst, dobili ste opomenu a ako ne sjednete i ne dopustite da se nastavi s radom, dat ću vam i drugu opomenu i izgubit ćete pravo govora. Izvolite sjest [[Upadica Maras: Ja ću sjest, nema problema.]] Sada je na redu poštovani kolega Bunjac, izvolite.
Hvala lijepa. Poštovana ministrice, zanima me na koji način vi to mislite tako kvalitetno urediti obrazovni sustav kada ste dozvolili da se proračunska sredstva za 2018. g. smanje u postotku u odnosu na ranija razdoblja i isto tako projekcije za slijedeće godine pokazuju da će se ta sredstva još smanjivati. Znači Hrvatska je već u ovom trenutku na samom dnu po izdvajanju za obrazovanje. Neke europske zemlje izdvajaju čak do 3 puta više nego Hrvatska, i nije mi jasno kako možemo mi uhvatiti korak sa tim zemljama ako i dalje dopuštamo da se sredstva za vaše ministarstvo umanjuju. Prema tome, imate li kakve garancije ili možete li barem nešto poduzeti po tome da se ta sredstva u postotku povećaju? Hvala lijepo.
Odgovor, izvolite.
Dakle, mi ove godine imamo 617 milijuna više u proračunu nego što je bilo prošle godine pa ja ne znam kako to može biti manje. Jednako tako, imamo i ulaganja iz europskih fondova i u škole i u visoka učilišta i u znanost. Evo jučer smo potpisali ugovore vrijedne gotovo milijardu kuna za znanstvenu infrastrukturu i na taj način ja mislim da koristimo sredstva a ovim zakonom omogućavam da se i oni koji u školama rade na EU fondovima dodatno nagrade. Pa ja ne vidim odakle vama podaci, ali možemo provjeriti.
I zadnja replika poštovani kolega Batinić. Izvolite.
Hvala predsjedniče. Poštovana ministrice, jedna sugestija na početku, u drugom čitanju. Ja vas molim da pojasnite odnos države, decentralizirani ste stava i koje su obveze osnivača jer očito to nekim kolegama, nakon dugo boravka u Saboru, nije jasno, što je žalosno. Drugo, što se tiče ravnatelja, izazvalo je velike rasprave. Naime, naveli ste u dijelu, koje reference bi oni trebali imati. Iz iskustva i sa lokalne i sa regionalne razine, vrlo dobro, znam, da i uspješnost škole ovisi i o prvom čovjeku. Ne bi trebalo biti pravilo, ali nažalost, to je tako. Stoga možda da i svjesni ste i sami da ravnatelj ovisno i o veličini škole, a čujem ovdje u sabornici da padaju prozori, itd. Da li je moguće kroz sam zakon, regulirati jedan drugačiji odnos između osnivača, ravnatelja i resornog ministarstva, upravo da ministarstvo ima veći nadzor nad osnivačem?
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepo. Naravno da su obaveze osnivača vezane vrlo jasno uz investicijsko održavanje uz dodani pedagoški standard, u smislu, da, dakle osim ono što osigurava država, osnivača, stvarno mogu i rade često puta u tome smjeru i dobre suradnje sa ravnateljima. Jasno je također, da smo mi ovdje proširili u zakonu, ovaj dio koji se odnosi na sredstva državnog proračuna, za što se mogu upotrijebiti u školo gradnji, u investicijskome održavanju. A što se tiče odnosa i jasnijeg pojašnjavanja, koje su obveze osnivača, a koje su obveze ministarstva u tome dijelu, evo prihvaćam vašu sugestiju i za drugo čitanje, ćemo malo jasnije prirediti taj dio. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi će u ime Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, govoriti poštovani zastupnik Sladoljev, koji će podijeliti vrijeme sa kolegom Žagarom.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovane ministrice sa državnim tajnicima. Evo, pred nama su izmjene Zakona i dopuna Zakona o odgoju i obrazovanju. Zapravo one se događaju na kraju školske godine, kada je pritisak na profesore najveći i kada ćemo opet imati upisnu groznicu i kada ćemo opet imati 80% odlikaša na kraju školske godine u osnovnoj školi, gdje će se taj broj odlikaša u srednjoj školi drastično smanjiti. I imali smo dakle razlog tih izmjena, da će to zapravo biti škola za 21. st. Ja ću ovdje pokušati u svojoj raspravi iznijeti svoje skepse i svoje prijedloge konstruktivne, kako da te izmjene zakona budu bolje. Zapravo najveći dio rasprave će se zapravo odnositi, mislim i danas u Hrvatskom saboru, na ovu odredbu da profesori sudjeluju u EU projektima i da za to budu plaćeni do 30% više. Po meni je to odredba, koja zapravo ne dotiče samu bit profesora i učitelja, a to je zašto su se oni obrazovali i zašto su oni zapravo pohađali svoje fakultete. Ta odredba može biti dobra, ali ona u bitnim stvari neće poboljšati materijalni status profesora. I ona je s jedne strane diskriminirajući prema profesorima koji ne žele ili koji zapravo, ne znaju povlačiti novac iz EU fondova. Dakle, uloga profesora u školi, prvenstvena uloga u školi, nije povlačenje novaca iz EU fondova, nego odgoj i obrazovanje učenika. I osobno smatram, dakle, da bi se u školi trebalo vrednovati izvornost i na materijalnoj strani, upravo na tim područjima. Ono što je meni sporno u ovoj odredbi, je da su tu favorizirani samo projekti iz EU. Šta ako neki nastavnik dobije iz drugog izvora projekt, npr. ne znam Zagrebačke banke, pola milijuna kuna i doveo je te novce u školu, ali nastavnik od toga nema ništa, jer nije iz EU projekta. Zašto taj čovjek nije plaćen, samo zato što novci nisu iz EU projekta. Ono što je sporno u ovom članku, dakle, čl. 25.- stavku 2 i 6 mislim da su oni u suprotnosti. U stavku 2. se navodi da se smanjuje tjedna obveza, a u stavku 6 navodi se da se ostvaruje pravo na plaću za uvećanje trajanja ukupnih tjednih obveza. To je sada pitanja, ako se umanji tjedna obveza zbog rada na projektu, škola mora angažirati nekoga za zamjenu u to vrijeme. Znači država plaća zamjenu dakle, profesora na to vrijeme. I sada ja postavljam pitanje, ako se neki profesor matematike iz Slavonije, odluči i dobije novac iz EU projekte, država mora platiti, dakle, zamjenu tog profesora matematike, a profesora matematike nema na tržištu rada. Dakle, tko će njega zamjenjivati u to vrijeme? Zatim, nije specificiranoga koji su to EU projekti. Dakle, da li je to projekt vezan uz školu, jer projekti mogu biti potpuno nevezani za školstvo. Ono što bi također želio problematizirati je problem problematizacije školstva i broja političara u našim školskim odborima koji biraju ravnatelja. Dakle, opet želim naglasiti da je ovaj novac i povlačenje iz EU projekata, prvenstvena zadaća osnivača škole, tj. gradova i županija. I mi sada, sa ovom odredbom, na neki način, lišavamo, na neki način odgovornosti i za školu, a oni su osnivači škole. Dakle, mi ovim izmjenama, dopunama zakona, po meni, osnivača škole lišavamo nekih odredba, ali ostala odredba u vrlo čestim slučajevima, oni kadroviranju ravnatelja putem školskog odbora, tj. putem političara u školskim odborima. Također u čl. 39. predložili bi da se ravnatelja može imenovati na maksimalno dva mandata po pet godina, trenutačno je to beskonačno. U novom zakonu je također prijedlog da se gradnja i nadogradnja rekonstrukcije starih škola mogu sufinancirati iz državnog proračuna, dakle kao primjer ja bih naveo primjer obnove stare škole u Vukovaru koju sada ne mora financirati jedinica lokalne samouprave, koliko to bilo dobro postoji opasnost da se županije odnosno gradovi opuste jer će uvijek računati na državu dakle država će to napraviti. I opet ponavljam, dakle problem odnosa osnivača škole ovdje treba regulirati. U članku 79. postoji jedna zanimljiva odredba koju sam primijetio, piše koliko puta učenik srednje škole može ponavljati razred. I u članku 20. uvedeno je da se može više puta od dva puta ponavljati određeni razred u opravdanim slučajevima kojim i uz suglasnost ministra. Dakle uz svo poštovanje stručnosti gospođe ministrice, mislim da ona ne može određivati hoće li učenik treći puta ponavljati razred ili ne, dakle mislim da to treba ustvrditi Učiteljsko vijeće. U članku 11. obveza donošenja kurikuluma do 30.9., a planovi i programi do 5.10. i sada se ti rokovi ovim izmjenama zakonom produljuju. Plan i program se predviđa do 15.10. što je de facto skoro pola polugodišta. Dakle radi se o tome da nastavnik ulazi u razred i ne zna što i kako treba raditi jer nije obvezan donijet plan za rad. Te planove naravno trebaju osigurati školski aktivi i bilo bi korisno donijeti ih već tijekom ljeta, ali profesore lišiti administrativnih dijelova tako da bi se mogli baviti svojim pravim poslom, a to je između ostalog donošenje plana i programa već u 9. mjesecu. Dakle spomenut ću još i ovu odredbu koja se ne tiče zakona nego izmjena Zakona o prosvjetnoj inspekciji, dakle ponavljam da smo mi jedina zemlja u EU gdje je prosvjetna inspekcija dužna izlaziti na teren zbog četvorke iz likovnog, glazbenog, vjeronauka, matematike svejedno je i da tu prosvjetnu inspekciju plaćaju porezni obveznici. Dakle nužno je izmijeniti taj dio zakona. Hvala lijepo.
Evo nastavit će poštovani zastupnik Žagar. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena ministrice sa suradnicima, kolegice i kolege. Hvala kolega Marko što si mi ostavio nešto vremena. Dakle zakon je opširan, neko je ovdje rekao da su ovo već 13 izmjene ako sam dobro razumio, i ove izmjene su sada opširne. Ne bih se složio s kolegama da s ovim izmjenama počinje sada nešto novo u hrvatskom školstvu. Hrvatsko školstvo je jedan stabilan sustav, takav kakav je počiva na plećima mnogih vrijednih učitelja, profesora, stručnih suradnika i na kraju vrijednih radnima ministarstva. Mislim da su ove izmjene išle u smjeru poboljšanja postojećih odredbi i dodavanja nekih novih za koje se ukazala potreba. Evo odmah ću krenuti od toga, to je članak 99.a, kolega Sladoljev je spomenuo i meni to doista ministrice nije do kraja jasno, nadam se da ćemo uspjet kroz ova dva čitanja razumjet, 30% povećanje, rasterećenje tjednih obaveza u onom proporcionalnom omjeru koliko se radnik prihvati samog posla na projektu, međutim opet se vraćamo na tajnike, računovođe pa i ravnatelja, teško mi je to shvatiti da će se njih moći rasteretiti. Kako će ga rasteretiti, računovođa mora raditi na plaćama. Vi ste predvidjeli ovdje istina i novo zapošljavanje iz sredstava eu fondova, mislim da je taj članak on je dosta kada ga složite on je dosta opširan i nadam se da ćemo ga uspjeti popraviti jer ovako se bojim da ne bi u praksi bio neprovediv ili teško provediv. Ministarstvo znanosti i obrazovanja zahvaća ljude od 6 mjeseci života pa zapravo cijeli život ako uzmemo i cjeloživotno obrazovanje. Mi smo i danas imali na Odboru za obitelj, mlade i sport Prijedlog zakona o doplatku za djecu i vidite koliko je to zapravo prošireno. Pokazao se visoki stupanj korelacije između stupnja siromaštva i stupnja obrazovanosti populacije. To se posebno vidi u slabije razvijenim županijama. I uvjeti u hrvatskim školama nisu svagdje isti. i zbog toga ministrice, ja vas pozivam pošaljite svoje ljude u škole neka se snimi točno stanje. Imamo škola gdje imamo 500 učenika, a nema pedagoga, imamo škola recimo gdje ima 200 učenika i imate tajnika na pola radnog vremena, računovođu na pola radnog vremena, a škola koja u upola manje imaju učenika, a imaju te ljude na punom radnom vremenu. Dakle uvjeti u školama nisu isti. Što se tiče kompetencija roditelja ovdje, a to je isto i kolega Sladoljev u replici spomenuo, važno je naglasiti, roditelji često i uglavnom nisu dovoljno kompetentni da bi procjenjivali i sam rad nastavnika onda se ide sa tim nepotrebnim prijavama, pa inspekcija gubi vrijeme. Mislim da treba to malo urediti i postrožiti te zahtjeve da se na kraju krajeva ajmo reći uvjetno ostvari nekakav postupak mirenja između roditelja i učitelja jer tu dolazi do nesporazuma upravo zbog nedostatka upravo stručne kompetencije. Tajnici u hrvatskim školama, upoznati ste s tim problemom, da ono što minimalno traže da ih se izjednači njihov koeficijent da budu u rangu stručnih suradnika i vi ste dobro napisali nije predmet ovih izmjena. Ali zbog svih tih ljudi koji rade u školi imajte razumijevanja i to u nekakvim budućim izmjenama ili novom zakonu svakako uzmite u obzir. Još jednu stvar bi htio reći kada govorimo o uvjetima u hrvatskim školama, ne možemo to ne spomenuti, znati mi imamo danas u hrvatskim školama djecu koja su gladna. Imamo riješeno u osnovnim školama, budući da je osnovna škola obavezna, imamo riješeno školsku prehranu međutim ona je toliko neujednačena po pojedinim školama da je to zastrašujuće jer ne mogu ni sve jedinice lokalne samouprave i svi osnivači jednako sufinancirati. Negdje se sufinancira u 100%-nom iznosu, negdje je to sufinanciranje manje i jednostavno djeca se ne hrane dovoljno dobro, prehrana je izuzetno važna za razvoj djece. I onda imamo srednju školu gdje je stanje katastrofalno. Jedino srednjoškolci u RH nemaju nikakav oblik subvencionirane prehrane. Nikakav oblik organizirane prehrane. Znate da se kolegica zastupnica Biljana Borzan u EU parlamentu bori za zabranu prodaje energetskih napitaka osobama mlađim od 18 godina, djeci. U tom kontekstu valja spomenuti i prehranu srednjoškolaca koja prema svim istraživanjima je iznimno nekvalitetna. Uglavnom se njima nude taj tzv. fast food, pića sa velikom količinom sladila i to nije dobro i u tom smislu treba Ministarstvo u budućnosti razmišljati. Na kraju ove rasprave, htio sam spomenuti i pitanje ravnatelja. Dobro je da se prema postojećem Zakonu, a tu nismo imali praktički u tom dijelu promjena. Dobro je da većinu čine predstavnici roditelja i da tako kažem, zbornice i radnika škole, dakle 4 u odnosu na 3 osnivača, to je dobro. Maknuti političke šape iz škola unatoč tome što osnivači govore mi dajemo novac, to je istina, ali Ministarstvo daje više novca, država daje najviše novca školama kroz plaće učitelja i stručnih suradnika, a taj novac daju svi porezni obveznici RH i zbog toga ne smije se događati da pojedini osnivači se ponašaju na taj način da oni upravljaju školom kao da je potpuno njihova jer imamo i niz škola, na kraju krajeva koje su izgrađene puno prije nego što se nekakvim aktom osnivači proglasili svoja prava nad tom školom. Na kraju jedna stvar vezano za ravnatelja. Vidite, ja nisam mogao biti ravnatelj škole jer nisam bio član HDZ-a u to vrijeme. Bio sam branitelj. To je bilo prije, tamo 2007./2008. godine. U tom smislu smatram da ovaj naputak ili taj dopis što ste poslali možda nespretno, ne znam zašto, niste ga uopće možda ni trebali slati. Svatko se dužan držati Zakona, a smatram da ravnatelji ne bi trebali biti privilegirani u ovom slučaju, to je moj osobni stav, branitelji. Jer onda se prema nekom drugom vrši nepravda. Na mjesta ravnatelja bi trebali doći najkompetentniji ljudi, ljudi koji znaju i hoće raditi i imaju dovoljno kompetencija za taj posao i onda evo, zašto to spominjem? Nije mi najjasnija odredba da ravnatelj predloži program rada jer nigdje ne vidim u Zakonu da ste napisali tko će propisati sadržaj tog programa i na koji način će se taj program prezentirati jer se može dogoditi da neće biti svi kandidati u jednakoj poziciji da taj program naprave opet u suradnji s osnivačem, s Ministarstvom jer kako će čovjek napraviti program ako nema nekakve osnovne smjernice u budućnosti, na kraju-krajeva i fiskalne mogućnosti škole ako nije u to upućen, a želi se prijaviti za ovaj važan posao. Do drugog čitanja ćemo još zauzeti konačan stav, inače sam Prijedlog izmjena ide u dobrom smjeru. Hvala.
Hvala lijepa. Slijedeći Klub zastupnika je onaj HDS-a, HSLS-a i HDSSB-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Hrg. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovana ministrice sa suradnicama, kolegice i kolege. Evo, kolega Žagar je bio ravnatelj škole ili je trebao biti ravnatelj škole, pa on gleda način upravljanja školama sa jednog drugačijeg aspekta od mene, pošto sam ja bio u ulozi predstavnika osnivača, pa to malo drugačije izgleda. I zato ću ovu rasprava u ime Kluba započeti u stvari sa člankom koji se tiče školskih odbora i reći da mislim da sadašnji način biranja školskih odbora nije dobro uravnotežen i da jednostavno osnivač nema nikakvu ulogu i funkciju u školskom odboru obzirom da je u manjini. Realno gledajući nikada ni jedan roditelj neće biti protiv škole, protiv učitelja, protiv ravnatelja, uvijek će biti priklonjen dakle, onom dijelu školskog odbora iz redova škole, dok osnivač ostaje po strani, a može doći do velikih problema i nesuglasica iako u pravilu se uvijek to na neki način posloži i može dobro funkcionirati, ali imate različitih primjera koji se događaju, evo ja sam sinoć bio na gradskom vijeću grada Križevaca gdje sam doživio prebacivanje vrućeg krumpira za moguću potencijalnu odgovornosti između ravnatelja jedne škole križevačke i gradonačelnika. Što će biti, tko će biti kriv ako ne uspije realizacija projekta teškog preko 10 miliona kuna. I sada dolazimo do takvih problema i inače moj prijedlog je da se vidi mogućnost izmjene načina biranja školskih odbora i to na način da osnivač ima tri člana, da zaposlenici imaju jednog člana, da nastavnici i učitelji imaju jednog člana i da roditelji imaju jednog člana, da to bude paran broj, da to bude šest, a da u slučaju izjednačavanja glasova na nekom glasovanju, nekoj točki, presudnu ulogu ima predsjednik školskog odbora. I još jedna stvar, nije u redu da se u školama predsjednik školskog odbora može izabrati bez predstavnika školskih odbora iz redova osnivača, to nikako nije u redu. Oni postaju stvarno fikusi i ne služe ničemu osim za pokriće nekakve demokracije i nekakvog fiktivnog upravljanja školom. I zato mislim da bi u Zakonu trebalo promijeniti i taj dio i odrediti da je predsjednik školskog odbora uvijek iz redova članova školskog odbora iz redova osnivača. Neka se to uravnoteži. Drugi dio koji nije sastavni dio izmjena ovog Zakona u prvom čitanju, ali vrlo ozbiljno i jasno ovdje molim ministricu i službe da razmotre mogućnost na bilokoji način da se do drugog čitanja napravi jedna izmjena u zakonu koja će u krajnjem slučaju biti uvjet moje osobne potpore zakonu u drugom čitanju. Radi se o prijenosu osnivačkih prava. Dakle, to sada nije predmet izmjena ovog zakona, ali stvara velike probleme nekim jedinicama lokalne samouprave na terenu. Imate situaciju da pojedini gradovi, posebno nakon što je došlo do promjene Zakona o financiranju lokalne samouprave, imaju dobar fiskalni potencijal, žele preuzeti brigu nad upravljanjem na svojim školama. Županijske skupštine im ne žele prenijeti osnivačka prava. Zakonom koji je sada na snazi, člankom koji je sada ovim izmjenama nije predložen, u principu to ostaje i dalje na snazi. Imamo određene stvari koje nisu u redu, u tom istom članku zakona imamo situaciju da se na zahtjev nacionalne manjine automatski prenose osnivačke prava. Bez ikakve rasprave u predstavničkom tijelu osnivača koji treba prenijeti a na zahtjev grada se mora potpisivati ugovor između županije koja je u pravilu osnivač i grada koji je tamo. To nikako nije u redu. I u tom djelu zakona članka apsolutno je potrebno napraviti izmjenu i omogućiti jedinicama lokalne samouprave da jednostavno ukoliko imaju fiskalni kapacitet, ukoliko imaju sve one zadovoljene uvjete što se treba procijeniti da mogu samostalno upravljati školama, da predstavničko tijelo regionalne samouprave županije mora automatizmom prenijeti osnivačka prava na jedinice lokalne samouprave, u pravilu su to gradovi. Jedan takav primjer o kojem sam govorio već ovdje za ovom govornicom je primjer Bjelovarsko-bilogorske županije i grada Čazme koji od prošle godine kupuje besplatne udžbenike, kompletnu opremu za svoje đake, za svoje školarce, a ne može preuzeti osnivačka prava. Padaju stropovi, ugrožavaju se životi djece i nikakva prava grad nema da može nešto o tome napraviti zato što vjerojatno nisu neke političke vibracije dobro posložene između županijske vlasti i gradske vlasti i jednostavno se ne želi napraviti takav prijenos. Ja vas molim poštovan ministrice da do drugog čitanja pronađete model i način da se ovaj problem riječi i da se omogući jedinicama lokalne samouprave koje imaju i fiskalni kapacitet i kadrovski da mogu na sebe prenijeti bez ikakvih ovakvih političkih manipulacija, osnivačka prava škola odnosno da se omogući drugostupanjska aktivnost ako treba, da ukoliko regionalna samouprava ne želi prenijeti osnivačka prava a lokalna samouprava ima ono što treba imati, da se ta osnivačka prava na prijedlog ministrice, prenose odlukom Vlade jer na ovaj način mislim da ne idemo prema decentralizaciji nego i daljnjoj lokalnoj centralizaciji. Ima još takvih slučajeva u RH, neću ih sad ovdje napominjati, o njima govoriti, ali imamo još u nekim županijama iste takve primjere s kojima se svakodnevno susrećemo. Škologradnja, članak 42. me obradovao izmjenama ovog zakona i tu imam nekoliko pitanja, nekoliko malo boljih pojašnjenja posebno vezano na školske-sportske dvorane. Dakle, postoje sredine jedinice lokalne samouprave koje definitivno i uz poboljšanje fiskalnih kapaciteta, nisu u mogućnosti danas izgraditi školsko-sportsku dvoranu da zadovolje potrebe tjelesnog odgoja za učenike i da u krajnjem slučaju poboljšaju sigurnost učenika. Posebna stvar je vezana evo ovdje u ovim prijedlogu izmjena. Rashode za izgradnju, dogradnju i rekonstrukciju školskog prostora te opremanje školskih ustanova u slučajevima nedovoljne sigurnosti i ugrize života i zdravlja učenika škole utvrđene temeljem naloga o zabrani itd. Dakle ja ovdje govorim o također takvim sigurnosnim uvjetima djece. Primjer, križevačka škola Ljudevita Modeca ima oko 1000 đaka. Djeca idu do dvorane sportske kroz tri raskršća, prelaze tri puta prometnice i idu do tamo nekih 7 do 10 minuta da bi došli na sat tjelesnog odgoja. Istovremeno, grad je napravimo kompletnu projektnu dokumentaciju, građevinsku dozvolu za školsko-sportsku dvoranu uz tu školu. Moje pitanje glasi, da li će se sukladno ovim izmjenama članka 42. moći graditi i sufinancirati školske-sportske dvorane prvenstveno radi održavanja tjelesnog odgoja ali i osiguranja sigurnosti djece? Da ne govorim o tome da bi bilo nužno u programe uvrstiti više sata tjelesnog odgoja. Da danas u današnje vrijem dok su djeca izložena većinom tehnici, mobitelima i internetu, da se sve manje kreću i da nam je danas nužno intervenirati u Zakonu o odgoju i srednjoškolskom obrazovanju, da se djecu na neki način mobilizira i aktivira na tjelesne aktivnosti. Spomenuo bih i licenciranje. Dakle imamo niz struka koje moraju svakih par godina obnavljati licencu. Odgojno-obrazovni djelatnici, odgojitelji, učitelji, profesori, polažu stručni ispit u onoj prvoj godini rada i nakon toga više ništa, ukoliko žele napredovati do mentora itd. omogućeno je naravno to, ali nema obaveza. Ja mislim da u današnje vrijeme ovog galopirajućeg napretka, stvarno trebamo malo stati na zemlju i razmisliti da li je dobro, da li je nužno potrebno odrediti pravila da se svakih nekoliko godina licenciraju ljudi koji rade sa najvrjednijim što imamo u društvu, sa djecom. To pomaže u svakom slučaju i tim učiteljima, da su stalno u još boljem praćenju napretka, a prvenstveno pomaže djeci. I nije u redu da ljudi iz razno raznih drugih struka koji se ne bave ljudima, ne bave se djecom moraju biti licencirani, a učitelji ne moraju. Ja znam da se ovo vjerojatno neće mnogim učiteljima svidjeti, ali to je i za njihovo dobro, lakše je to pratit. U krajnjem slučaju to su ljudi koji imaju u sebi nešto posebno jer su se odlučili baviti jednim izuzetno teškim poslova, odlučili su se baviti odgojem i obrazovanjem djece. Teško da u krajnjem slučaju postoji nešto teže za raditi od toga, jer je to izloženo najviše javnosti, kritikama i problemima koji se događaju. Suglasnosti koje daje ministarstvo za zapošljavanje. Tu ima velikih problema i mislim da se to može malo olabaviti i poriješiti. Naime, nije normalno da netko ode u mirovinu i da nakon toga ravnatelji moraju pisati dopise i dopise ministarstvu da dobe suglasnost za zapošljavanje na to isto radno mjesto koje postoji, koje je prazno zato što je čovjek otišao u mirovinu ili zato što je možda otišao iz škole, otišao na neko drugo radno mjesto. To se jednostavno mora malo ubrzat, automatizirat i omogućiti ljudima da to ide jednom onako većom glatkoćom. Bit će za dobrobit svih. Evo uz to da bih još želio naglasiti da bi se u strukovnom obrazovanju moralo malo više povesti računa o tržištu rada i da bez intervencija u zakonu oko zapošljavanja ljudi, zapošljavanja kadrova i reguliranja, nećemo doživjeti napredak u strukama, nećemo moći transformirati škole, jer škole realno gledajući upisuju one smjerove za koje imaju kadrove. I stalno se čudimo zašto smo korak, dva iza. Mi ćemo u prvom čitanju ovaj zakon podržat, za drugo čitanje stvarno molim ministrice da izvidite sve mogućnosti kako u zakon ubacit izmjenu oko prijenosa osnivačkih prava, ponavljam, osobno neću glasat za izmjene zakona ukoliko se to ne riješi da se škole mogu prenositi na lokalne samouprave, brže, jednostavnije i praktički jednim određenim automatizmom. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Sljedeći Klub zastupnika onaj SDSS-a u ime kojeg će govorit poštovani zastupnik Milorad Pupovac, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo ministrice sa suradnicama, poštovane kolegice i kolege. Teška tema je obrazovanje. Posebno je teška u proteklih nekoliko godina kad se o njoj vode iznimno teške i iznimno konfliktne rasprave u našem društvu. Iz tog razloga klub SDSS-a i ja, koji danas govorim o tom klubu, odlučili smo da govorimo o nekoliko tema, od onoga što je predviđeno da se mijenja sa ovim prijedlogom zakona. Prvo što se tiče člana prvoga staroga zakona, verzije, i ovog postojećeg prijedloga izmjena zakona, ne znamo gdje su se izgubile neke od temeljnih vrijednosti modernog čovjeka, kao što je slobodarstvo, jednakost, solidarnost o kojima bismo svi trebali biti podučavani. Ne znamo gdje su se i na kojem su to putu odjedanput pitanje nacionalnog identiteta i nacionalne pripadnosti pretvorilo u važnije od pitanja slobode, od pitanja patriotizma, od pitanja jednakosti i od pitanja solidarnosti na kojima počiva svaka društvena zajednica. Ja mislim da je vrijeme da se to pitanje postavi. Zašto je pitanje nacionalne svijesti važnije od pitanja ustavnog patriotizma? Kad svi znamo, uključujući i one koji raspravljaju o aktualnim otvorenim pitanjima, znamo da nacionalna svijest i nacionalni identitet mogu biti utočište za svašta, a Ustavni patriotizam i privrženost zakonu i privrženost etičnosti može biti utočiše samo izrazito visokim i najvišim vrlinama. Ljudi su bili jako nacionalno osviješteni, a istovremeno vrlo grabežljivi, kada je po sredi nacionalno bogatstvo. Zašto u školama nemamo više mjesta i zakon ne predviđa? Da tome posvetimo više pažnje. Zar to ne bi trebala biti temeljna vrijednosti, kojim bismo u školama, osnovnim školama i srednjim školama, trebali to podržavati recimo. Dobro znamo šta je, za ove druge stvari nisam siguran ukoliko znamo šta je. Naravno patriotizmu u svakoj školi, u svakoj nacionalnoj školi, za njega treba biti mjesta. I svaka zajednica o tome vodi računa, ali temeljena je na zakonitosti, temeljna na ustavnosti. Isto vrijedi i za pitanje vrijednosti vrednota, koji roditelji imaju pravo unositi u školski sistem i vrednovati školske programe, školske sadržaje. Znate kada biste tako gledali stvari, onda između, a ovaj prijedlog zakona, zapravo otvara prostor da sukob između onog što se naziva znanstvena spoznaja i ono što se nazivaju vrednote, otvara prostor. Onda nam se naravno, može dogoditi da produžavamo sukobe u školi i prenosimo ih na odnose između roditelja i djece, što jeste neizbježno, uvijek se događalo, ali po mojem mišljenju, škole trebaju osiguravati univerzalnost znanja i univerzalnost vrijednosti koje slijedimo, prije svega temeljene, na vrijednostima Ustava i na vrijednostima zakona koje važe ili bi trebali važiti i trebali biti na snazi u našoj zemlji. U tom pogledu, mi ćemo s pažnjom pratiti raspravu koje se tiču ovog dijela segmenta, izmjena zakona. Još jedno područje nam se čini posebno važnim, a to je pitanje produženog boravka. Produženi boravak, u školama se ovdje u ovim prijedlozima zakona, otvara kao mogućnost, dakle, škole mogu imati produženi boravak. A mi, posebno vi koji imate više znanja, imate više iskustva, imate više spoznaja, imate više komparativnih slučajeva, s kojima možete uspoređivati društvo koje imaju produženi boravak kao nemogućnost, nego stalno stanje. Znate da su te škole i ta društva uspješnija u obrazovanju, nego što su ona koja to nemaju. Uzmite Finsku, zašto je Finska u vrhu? U svjetskom vrhu. I u matematici i u jeziku? Zbog toga što ima sistem produženog obrazovanja, zbog toga što djeca, sve što trebaju naučiti, sve obaveze koje trebaju imati, nauče u školi. A sa roditeljima provode ono vrijeme, koji roditelji i njima raspolaganja u stvarima koja su u roditeljskoj nadležnosti. Za to naravno, treba više novaca. Za to, naravno, treba drugačija škola. Za takvu drugačiju školu i ja i moj klub želimo se zalagati i vidimo da nam škola propada. Jer vidimo da nam ovakav sistem školstva, nije više ni onoliki koliki je bio nekada. Ovdje kolega Hrg s pravom rekao, da nema vještina sportskih, pa nema, naravno. Zato što javne i društvene površine pojedoše poslovno stambeni objekt ili stambeni poslovni objekt, ili SPO, nekadašnja igrališta, nekadašnji parkovi, nekadašnji školski objekti, to više nemaju kao svoje mogućnosti i svoje sadržaje, niti ima više te kulture. Ali, ne radi se samo o tome, nema više ni domaćinstva. Nema više ni ozbiljnih mogućnosti da se radi na kulturnim sadržajima, niti da se radi na sadržajima druge vrste, nema. A produženi boravak, bi bio instrument posredstvom kojega bismo to mogli postizavati. Netko mi sada reče, što se time postiže. Ja možda mogu svoje dijete podučiti engleskom u svakodnevnoj komunikaciji ili matematiku, ali možda, to moj susjed ne može. Ja možda mogu svoje dijete podučiti nekim društvenim vještinama ili socijalnim vještinama, ali moj brat možda to ne može, iz različitih socijalnih i drugih aspekata. Produženi boravak omogućava da se to univerzalizira i da se ta znanja i te vještine podjednako rasporede na učenike, ali zato treba imati više nastavnika, bolje opremljene škole i više novaca za to. Hoćemo li na taj način stvarati prave građane? Hoćemo. Hoćemo li na taj način stvarati ljudi koji će biti kompetentni za različite vještine? Zašto je višejezičnost u skandinavskim zemljama i zemljama germanskog porijekla natprosječno visoka u odnosu na druge dijelove Europe, a zato što imaju tu vrstu školskog sustava. Treća stvar o kojoj želim govoriti jeste pitanje manjinskih škola, njihovih obnova, njihovog građenja i modela javnog privatnog partnerstva. Dobro je da se nešto poduzima u tom pogledu jer je doista nedopustivo da se manjinske škole ili mješovito nacionalne manjinske škole većinske škole, kao što je škola Nikola Andrić koju ste vi ministrice spomenuli, o kojoj znate, nalazi u stanju u kojem samo da ne predstavlja ugrozu za nastavnike, za djecu, za roditelji koji u nju ulaze. I to treba promijeniti. Ne znam koliko je godina proteklo od našeg nastojanja da se nešto napravi, da se osiguraju u proračunu sredstva za tu školu. I ne uspijevamo. Sad bismo trebali srušiti proračun da bismo dobili sredstva za Nikolu Andrića. Ili druge škole, navodim samo nju kao primjer. Što se tiče prijenosa osnivačkih prava o kojima je ovdje bilo riječi, to je bilo zakonsko rješenje iz nužde zbog toga što županije nisu htjele osnivati i nisu htjele registrirati manjinske škole. I onda se tražilo rješenje kako će se to učiniti tako da se prenesu na jedinice lokalne samouprave niže županije. Ali ni to ne ide. Mi i danas imamo činjenicu da ta zakonska odredba postoji, ali manjinske, srpske škole se ne mogu, ne može im osnivač biti niti grad Vukovar, niti općina Borovo, niti bilo koja druga općina iako po zakonu imaju na to pravo. I mi, ministrice očekujemo da se taj posve nerazuman i zakonom suprotan stav promijeni i da te škole konačno dobiju status kakav one de facto imaju, a koji se de facto može ugrožavati svaki tren zbog toga što školski odbori mogu promijeniti taj status kao što se i mijenjao u nekim slučajevima. I ukoliko će se to tražiti i za ostale jedinice lokalne samouprave kao što traži kolega Hrg, mi nemamo ništa protiv toga, to nije traženo da bi bilo ekskluzivno pravo pripadnika manjina nego je traženo samo kao rješenje da se zaobiđe jedna blokada koja je postojala na nivou županije kao osnivača. I ukoliko je to nešto što je dobro za sve, mi ćemo to podržati. Ukoliko su županije na bilo koji način prepreka jedinicama lokalne samouprave da više brinu i bolje brinu o školskom sustavu na svojem području, mi to podržavamo neovisno da li je riječ o manjinskim školama ili nacionalnom programu, državnom, ako za to postoje opravdani razlozi. Ovdje je pronađen opravdan razlog, ali nažalost ni taj opravdan razlog nije dovoljan da se posao završi i mi očekujemo da se taj posao završi. Što se tiče samoga Zakona, mi mislimo da je dobro da je izmijenjen čl. 11., st. 1. i da je proširena ta odredba u pogledu toga što sve može biti obuhvaćeno pod pojmom osnovne škole i što one sve mogu izvoditi. Dakle, dobro je da to stoji da to mogu biti redoviti, alternativni, međunarodni programi, programi na jeziku i pismu nacionalnih manjina, posebni programi odgoja i obrazovanja za učenike s teškoćama i sl. Ono što mislim da je nepotrebno u onom 1. članku, da se vratimo na njega jeste veza između gospodarstva i školstva. Postoji i postojati će. Ali, reći ću vam jednu stvar. Čim kažete da školstvo treba odgovarati tržišnom gospodarstvu, vi ste istog trenutka to školstvo osudili na ono na što ono ne može biti. Dakle, kakvo je gospodarstvo danas u ovoj zemlji? Pa onakvo kakvo je u većini zemalja današnjega svijeta. Treba li onda pisati tržištu? Ne treba pisati, zato što mogu postojati različiti oblici gospodarstva i iz tog razloga mi podržavamo da ovaj Zakon ide u drugo čitanje, sa primjedbama koje ovdje iznosim.
Hvala. Slijedeći Klub zastupnika je onaj HDZ-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Sanja Putica. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Cijenjena ministrica sa suradnicama. Dakle, danas je pred nama krovni zakon Ministarstva znanosti i obrazovanja za sve hrvatske škole, Zakon koji bi trebao predstavljati preduvjet za provedbu bilo kakvih reformskih procesa u sustavu odgoja i obrazovanja, preduvjet za kurikularnu reformu. Općenito govoreći, izmjene i dopune predlažu jasnije definiranje upisne politike, prvenstveno u srednje škole, mogućnost premještaja iz jedne škole u drugu na lakši način, reguliranje broja razrednih odjela u dogovoru škole sa osnivačem, usklađivanje pedagoškog standarda, minimalne uvjete za produženi boravak u osnovnim školama, ali regulira se i izricanje i ukidanje možebitnih pedagoških mjera za koje znamo da su do sad u upisnoj politici i pravilima bile čak i bodovane pri upisu u srednju školu, kao i način izvođenja programa za djecu s teškoćama u razvoju i nadarenu djecu. Zakon se naravno dotiče i nastavnika, njihovog famoznog 40satnog radnog vremena u tjednu, kao i načina zapošljavanja u školama. Mreža škola također se ovim zakonom može i proširiti, normirano naravno, i ubuduće se može izvoditi nastava i program za djecu s teškoćama, što sam već rekla, kao i za nadarenu djecu. Međutim ponovila bih ministrice zamolbu za razmatranjem mogućnosti nagrade mentorima učenika koji osvajaju prva mjesta u državi, da bi i to može bit u financijskom planu ovoga zakona, ubuduće u hrvatskom proračunu, bila mogućnost kako bismo mogli nagraditi naše nastavnike, odnosno mentore u školama. Nemamo previše takve djece, ali mislim da bi to bio jedan dobar način kako bismo im ipak odali priznanje za njihov rad. Također ponovni upisi u srednju školu omogućuje se i nakon prekida srednjoškolskog obrazovanja, kao i regulacija dopunskog nastavnog rada s učenicima. Članak 15. je bio predmet rasprave na Odboru za znanost, obrazovanje i kulturu, a tiče se opterećenja učenika razredne i predmetne nastave. Mislim da ona ostaje u okviru onoga što je bilo i do sad, odnosno može se pružit time mogućnosti učenicima da jednostavno unutar same škole imaju dodatnu dopunsku nastavu, što ne vidim, dapače vidim kao nešto dobro. Htjela bih samo reći da mreža škola, ako se planira i njezino proširenje, mora odgovarati naravno potrebnim djelatnostima u određenom kraju RH, kako bi se odgovorilo na potrebe tržišta i gospodarstva u određenome kraju. Htjela bih samo nešto naglasiti što se možda izravno ne tiče ovoga zakona, vidim da i ostali zastupnici progovaraju naravno iz perspektiva čelnika lokalne, regionalne samouprave, a tiče s i vrtića, odnosno predškolskog odgoja. Znam da vam je u ministarstvo došlo i nekoliko desetaka zamolbi za otvaranjem vrtića u zgradama koje nisu isključivo stambene, nego i poslovno-stambene namjene. Osobno znam i u mom gradu, Dubrovniku da to predstavlja veliki problem zbog nedostatka prostornog kapaciteta, a onda naravno da i privatnici koji nastoje i uspiju dobiti subvenciju lokalne samouprave za otvaranje vrtića imaju problem sa takvim prostorima, mislim da tu mogućnost treba razmotrit, naravno u okvirima regularnih i zakonski dopuštenih tehničkih uvjeta za otvaranje pedagoških ustanova. Ovo je dakle jedan reformski zakon iz cjelovitog reformskog paketa Vlade RH, činjenica je da se velika odgovornost preuzima izmjenama i dopunama ovoga zakona koji u svojoj ukupnosti ima 167 članaka, doživljava upravo dvanaestu izmjenu, mislim da se jedna ticala prilagodbe odlukama Ustavnoga suda, što je veliki broj izmjena, i ne samo da je važno donošenje ovih izmjena i dopuna radi iznimne potrebe uspostave snažne sinergije obrazovanja i gospodarstva, nego i zbog rezultata koje ove izmjene i dopune trebaju donijeti, kako bi mogla započeti kurikularna reforma. Osim toga, nastavnici, učitelji i ravnatelji i ovim zakonom, a naravno i kolektivnim ugovorima, očekuju i unapređenje svojih prava i to s punim pravom, jer svi koji smo ikada imali doticaja s tim sustavom i nastavnom praksom, znamo da će u najvećoj mjeri i kurikularna reforma upravo počivati na pojedincima koji će na sebe preuzimati i veće obveze i veće odgovornosti. Ne bih se složila s nekim primjedbama da nije dobro da nastavnici rade na Europskim projektima, mislim da ovaj zakon njima ostavlja ipak mogućnost dodatka na plaću ako žele raditi i možda bi se u tom sustavu moglo razmisliti i o nekakvoj potvrdi ili nekakvoj licenci nakon što obave takvu edukaciju za projekt EU, što bi im jednostavno otvorilo mogućnost da mogu na tim projektima raditi izvan škole, ne vidim da bi nastavnike koji su uglavnom visokoobrazovani trebalo ograničavati da oni ne mogu raditi na tim projektima, jer znamo da su škole i stručnim osobljem, a i računovodstvenim i tajničkim itekako deficitarne pa u tom smislu će im ta pomoć dobro i doći. Očekuju naravno nastavnici, ravnatelji, profesori, učitelji plaće sukladno svojim odgovornostima, ne samo za obrazovni proces, već i za itekako važan odgojni proces mladih ljudi koji su im povjereni. Nema dvojbe da je ovo zakon koji se tiče gotovo svih skupina društva i da je činjeničnim promjenama u društvu od demografske slike u RH, gospodarskog oporavka, napretka tehnologije, tržišta EU, globalizacije drugih procesa, naravno treba razumjeti kako je i škola, koja je još uvijek, rekla bih, u Hrvatskoj jedna od najstabilnijih institucija u koje ljudi imaju povjerenje, živi organizam koji treba prilagođavati novim izazovima. I praksa mnogih europskih zemalja, istakla bih tu primjer recimo Poljske, pokazuje kako je za provođenje reforme obrazovnoga sustava potrebno i vrijeme i strpljenje i neprestani dijalog i upravo i primjeri iz Europe pokazuju kako ne treba kopirati, niti prepisivati ničije reforme, već je sada u Hrvatskoj vrijeme da se uspostavi naš vlastiti obrazac reformi Kako se u rujnu kreće sa parcijalnim i eksperimentalnim programom škola za život, njegove rezultate treba pozorno pratiti, usklađivati i unapređivati sukladno stvarnim pokazateljima, a u primjeni reforme u njezinom, rekla bih punom profilu, vjerojatno ubuduće donijeti i sasvim novi Zakon o odgoju i obrazovanju, kako bi on mogao odgovoriti izazovima cjelovite kurikularne reforme osim poruke da će klub HDZ-a podržati ovaj zakon u prvome čitanju, upućujem i sve nastavnike, ravnatelje i roditelje da prouče promjene u ovome zakonu, ovo je prijedlog u prvome čitanju i vjerujem da će do konačnog prijedloga on doživjeti još neke male izmjene i poboljšanja kako bi odgovorio na potrebe svih dionika koje ovaj zakon dotiče. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Slijedeći je Klub zastupnika onaj SDP-a u ime kojega će govoriti poštovana zastupnica Sabina Glasovac, izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana ministrice sa suradnicama, poštovane kolegice i kolege. Klub zastupnika SDP-a u prvom čitanju bit će suzdržan vezano uz prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjom školi. Smatramo da u predloženim izmjenama postoje neka sitna ali za svakodnevni život škole bitna rješenja koja su dobra kao npr. što se konačno regulira način na koji se lakše učenika može ispisati i upisati iz jedne u drugu školu, dakle napraviti taj prijelaz na puno lakši način nego li je to bilo do sada. Isto tako, pozitivno je to što se omogućuje kroz mrežu škola uz postojeće školske ustanove koje definiraju programe koji se provode u školama, dobro je što će se u mrežu škola po prvi put uključiti i sve one škole koje provode odnosno definirati, detektirati i uključiti u mrežu škole sve one škole koje provode program za darovite učenike. Jednako tako, sukladno nekakvoj dinamici i životu škola pogotovo početkom školske godine kad su škole u poprilično puno posla moraju formirati različita školska tijela i organe koji moraju donijeti određene dokumente, dobro je da se ovaj jedan rok, usklađuje rok za donošenje godišnjeg plana i programa škole i školskog kurikuluma gdje se de facto pomiče ta krajnja granica na početak listopada, to će biti značajno za škole ta da mogu sve donijeti u skladu s postojećim odredbama zakona bez prevelikog stresa a da prođe sve one instance i vijeća roditelja i školske odbora i dobije sve one suglasnosti koje ti dokumenti trebaju dobiti prije nego li budu poslani u Ministarstvo znanosti i obrazovanja. Isto tako što se tiče donošenja Pravilnika o reguliranja produženog boravka u školama, nažalost o tome koliko djece će imati produženi boravak u školama ovisi prije svega o kapacitetima, volji jedinica lokalne samouprave, znači njihovih osnivača pa ta usluga zapravo ne odgovara potrebama djece i njihovih roditelja, to nije krivica ministarstva ali dobro, znači ondje gdje možemo udovoljiti barem djelu potreba, dobro je da to bude unificirano, da ne znaju pravila i da se znaju zapravo da t pravila vrijede jednako za sve, da se osigurava ipak određena vrsta standarda. Vidim da kanite se upetljati u raspoređivanje tehnoloških viškova što su do sada radili predstavnici sindikata i ureda državnih uprava kroz svoje komisije za zbrinjavanje tehnoloških viškova. Niste udovoljili njihovim zahtjevima kroz javnu raspravu koja je eno tamo, debela knjižurina, ima toga jako puno, međutim 80% primjedbi se zapravo odnosi na manje-više možda 3 djela zakona, jedan od tih je raspoređivanje tehnoloških viškova, niste udovoljili zahtjevu da se oni koji su proglašeni tehnološkim viškovima moraju zaposliti u škole u kojima postoji potreba za radnicima u punom ili djelu radnog vremena, ali možda će to biti slijedeći korak kad se upetljate u ovom djelu da ćete vi napraviti zapravo pravilnik na koji način će se ti tehnološki viškovi raspoređivati, ipak da postoje određen pravila. Znamo da tu ima jako puno problem na terenu. Ono što je dobro riješeno u prijedlogu zakona vezano uz tehnološke viškove u školama je to da se kroz jednu odredbu, novu predloženu odredbu zakona onemogućava zlouporaba istovremenog prava na uzimanje otpremnine a s druge strane tu istu osobu koja je uzela otpremninu da bude zbrinuta kao tehnološki višak u školi, a to se do danas znalo ne tako često događati da se zapravo ta dva prava korite, neću reći istovremeno ali koriste oba, zloupotrebljavaju i dobro je da će se tome stati na kraj kroz ove izmjene zakona jer nije u redu da jedna osoba konzumira oba prava a netko i dalje ostaje tehnološki višak, to nije bila intencija ovoga zakona. Ono gdje vidim prostor za poboljšanje do drugog čitanja je definitivno po pitanju pedagoških mjera gdje pružate mogućnost učenicima koji su dobili najrigoroznije pedagoške mjere u onom trećem stupnju, mogućnost da se te pedagoške mjere ukinu. Ono što sam već i na odboru upozorila, možda treba razmisliti o tome da se ako dođe do poboljšanja učenikovog ponašanja što znači da je izrečena najviša mjera zapravo polučila svoj učinak, ne bih htjela sada raditi protiv interesa djeteta, ali možda razmisliti o tome da ne ukidate tu mjeru nego je spustite na stupanje niže. Zašto? Da ne biste doveli u nepovoljan položaj učenike koji već imaju drugostupanjsku mjeru, popravljaju svoje ponašanje ili ostanu na drugostupanjskoj mjeri a na kraju netko tko je bio na trećestupanjskoj mjeri, nečijom odlukom dođe na nulu a ovo dijete bude označeno na drugom ili prvo stupnju, razmislite o tome hoćete li na taj način nagraditi poboljšanje ponašanja i dobru implementaciju mjere ali s druge strane paziti da se pritom ne zakinu ostali učenici. Onda gdje vidim prostor za poboljšanje, isto tako kod definicija državnog stručnog ispita gdje pružati mogućnost da pripadnici ako su bili opravdanost spriječeni položiti stručni ispit u 2 g. ne ostaju bez posla, kao što je to bio slučaj do sada, jer ne ispunjavaju uvjete iz svog pripravničkog ugovora. Tu treba ozbiljno paziti, dakle, tu se daje diskrecijsko pravo, da neki odlučuju što je opravdano, a što je neopravdano, a možda bi trebalo propisati koji su to opravdani razlozi, u kojim slučajevima, onima koji su bili spriječeni izaći na stručni ispit iz opravdanih razloga i produžiti taj ugovor o radu i mogućnost polaganja stručnog ispita na određeno vrijeme. Što se tiče, da ovdje mi je malo isto nejasno, ovo rješenje tjednih zaduženja. Znači, ne dajete više mogućnost učiteljima i nastavnicima, koji dobiju, na početku godine, rješenje o tjednim zaduženjima, znači više im nećete davati rješenja, nego ćete im davati odluke. U tom slučaju, po mom tumačenju, a i tumačenju nekih drugih zakona, oni ne bi imali pravo na žalbu, odnosno, prigovora na to rješenje, ne znam, koliko je to u skladu s nekim drugim zakonima, pri poštivanju prava tih ljudi. To je ono što se da popraviti. E sada, onaj drugi dio, zbog čega ne možemo biti za ovaj zakon, je prvo što gurate ovaj zakon u nepotrebne, ali zaista nepotrebne rasprave i sukobe, školu i roditelje i djecu, državu i roditelje, koji bi zapravo trebali biti partneri, suradnici, a ne na ovakav način ih nepotrebno dijeliti i razdvajati. Škola se ne može dijeliti na svoje odgojno i obrazovnu ulogu. Ajmo to jednom raščistiti. Ona ima i odgojnu i obrazovnu ulogu u isto vrijeme. Ja dok predajem engleski jezik, u školi je njemački jezik je u školi, ja kroz to i odgajam djecu. I kroz te teme i kroz svoje ponašanje i kroz svoj pristup podcjenjivanja i kroz tretiranje te djece, ja njima usađujem neke vrijednosti. Ne usađujem im svjetonazore, ali raspravljamo i o nekim pitanjima, a u njima usađujem neke vrijednosti. I ne možete vi udijeliti mene profesora, od mene pedagoga, toga nema. Nepotrebno je da se u članku 1. dodajte promicanje odgojnih vrijednosti vrednota, temeljeno na pravo roditelja, da samostalno odlučuje o odgoju djece. Roditelj ima pravo odgajati svoju djecu i to je njegovo ustavno pravo i nitko mu to pravo ne uskraćuje i ne smije uskratiti. Niti škola, a škola s druge strane ima odgojno obrazovnu ulogu, javnu da pruži djeci standard, minimalni standard, koji će ga pripremati za život. I javno obrazovanje mora biti znanstveno utemeljeno. Ne možemo priču dovoditi do apsurda, na način, da će sutra roditelji, sada dovodim stvari stvarno do apsurda, šta to znači odgojna uloga? Ja neću da moje djece ući, ja ću pisati kakvu biologiju će on proučiti. Sada ćete vi reći, ne to se ne radi o tome, znam da se ne radi, dovodim stvari do apsurda, ovome nije mjesto u ovome zakonu. Svi mi smo išli u školu, učili su nas nešto u tim školama, mi smo o tome doma sa svojim roditeljima o tome raspravljali, sukladno tome, gradili svoje svjetonazore i gradili se kao ljudi, bez da je škola u tome smetala, bez da je škola oduzimala roditeljsku ulogu, samo je s roditeljima surađivala. I nije dobro da škola ulazi u kuću i u ono što je uloga roditelja, ali nije dobro, bome ni da roditelji zaključuju ocjene, da roditelji kažu, da oni smatraju, da njegovo dijete zaslužuje 5 ili 4, da njegovo dijete učiti ovo, da njegovo dijete treba poučavati ovako ili onako. To nije u redu ljudi, moji, poštivati dječja prava da i to prije svega, škole su tu zbog djece. Ni zbog učitelja, ni zbog nastavnika, ni zbog roditelja, zbog djece. Danas djece, sutra ljudi. I brišite ovu odredbu, ona je potpuno nepotrebna. Ako neki misle, koji su vas nametali da to stavite u ovaj zakon, da će se kroz ovo obračunati sa zdravstvenim i građanskim odgojem ili nekim modulima, dijelovima, tih međupredmetnih tema, ja ih moram podsjetiti i vas i njih, da je Ustavni sud svojom odlukom iz 2013. g. kada smo i mi imali taj problem sa zdravstvenim odgojem, citiram rekao. „Pravo roditelja je ograničeno pravom samog djeteta na potpun, skladan i slobodan razvoj djetetove osobnosti. Također, roditelji nemaju pravo držati djecu u neznanju i sprečavati im dotok temeljnih informacija i sadržaja vezan uz potpun i skladan razvoj njihove osobnosti. Omogućavanje sudjelovanja roditelja u procesu oblikovanja nastavnih sadržaja je ustavna obveze države proceduralne naravi.“ Znači, to odmah da riješimo, nemojte sada da vam moram citirati još i neke presude s Europskog suda, smijte se vi Sokole, znam da ste vi isto, volite što je ovaj članka zakona, tu više nego išta, ali on je potpuno, ovako je benigan, ali iz jednog TV sučeljavanja sa gospodinom Zekanovićem, s kojim ste vi skoro pa intimus, ne mislim u onom nekom smislu, da me ne razumijete, krivo. Ja ne ulazim stvarno u tuđe prostore, nego ste sličnih svjetonazora i uvijek se držite zajedno i imate iste argumente. Ja sam vidjela da je on jako uzbuđen oko toga i sretan što je to ušlo u zakon i tada mi je potvrdio zapravo, da on misli da će se kroz to, izbaciti određeni modul iz zdravstvenog odgoja i iz građanskog odgoja. To je ono što neki misle da će se kroz to raditi. E pa svim onima koji to misle da će se to raditi, neće proći. To ne može proći, zato što je to mimo Ustava RH, ustavnih odluka koje su donošene, ali i nekih odluka Europskog suda za ljudska prava. I završavam, ovaj zakon je samo potvrda da ništa od cjelovite kurikularne reforme, cjelovite kurikularne reforme. Nekakva reformica će tu biti, nekakva improvizacija, ali to nije cjelovita kurikularna reforma, to nije to. Meni je žao što ste ispustili, zašto kažem da to neće? Neće biti zato što ste ispustili recimo ključni dokument, to je okvir nacionalnog kurikuluma i nemojte mi ovdje molim vas reći kao argument ono što ste rekli na odboru da je to zato što u okvirnom nacionalnom kurikulumu kao ključnom dokumentu iz kojega treba proizlaziti svi drugi, a vi ga ovdje nemate što znači da ste odustali i od strategije i od …, da to niste uključili zato što taj okvir nacionalnog kurikuluma u sebi utjelovljuje i predškolski odgoj, a ovo nije lex specialis. To su gluposti. Sada ću samo citirati par citata G00D Inicijative na čiju tribinu se jučer niste odazvali, to su oni što su vam organizirali prosvjede na kojima ste i vi bili svake godine 2.6. gdje su se ljudi okupljali da ne goduju zbog toga što nema ništa od reforme obrazovanja potrebne našoj djeci, tamo niste otišli, a pošto niste otišli evo ovako, par poruka. Obećali ste transparentnost natječaja i poštivanje kriterija, danas vam Fuchs vodi ERS, a Buljan-Culej Posebno stručno povjerenstvo. Kako to ministrice? Kažete da se odazivate na sve pozive, išli ste na Generalski zbor, a na tribinu o kurikularnoj reformi niste, nju izbjegavate. Kako to ministrice? Obećali ste školu za život, a iz zakona ste izostavili dokumente namijenjene učenicima s teškoćama i darovitima. Kako to ministrice? Evo ako nećete odgovoriti već nama kroz ovu raspravu, a bilo bi lijepo pošto niste bili na toj tribini željno su vas čekali vas ili neke vaše suradnike. Kako je to moguće da jedne godine prosvjedujete protiv nečega, a onda druge godine to sve skupa zaboravite, ignorirate i krenete drugim putem?
Hvala. Moram vam reći kolegice Glasovac da nije primjereno govoriti da neko govori budalaštine, niti kolegama, niti ministrima. Imamo jednu povredu Poslovnika. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegica Glasovac je povrijedila članak 238. odredbu koja kaže da se može izreći stegovna mjera zastupniku koji svojim ponašanjem odstupa od općih pravila ponašanja u Saboru. Znači kolegica Glasovac je govorila o nekakvim intimnim odnosima o ljudima koji nisu ovdje, o budalaštinama koje se govore i izricala čiste neistine i to čisto da pokrije svoju vrlo manjkavu pravnu argumentaciju jer znam da neki pokušavaju glumiti pravnike, ali to im ne ide, pa molim onda da ju opomenete. Hvala.
Ja procjenjujem da nije povrijeđen Poslovnik, a što se tiče izjava o budalaštinama to sam već rekao što mislim. Sada će u ime predlagatelja govoriti poštovana ministrica Blaženka Divjak. Izvolite.
Hvala lijepa. Bilo je dosta rasprave u ovom trenutku ja ću se ipak osvrnuti na ovu posljednju raspravu jer mislim da je to važno, da svi skupa pročitamo jasno i glasno što piše u izmjenama i dopunama zakona. Između ostalog da svatko ima pravo na obrazovanje, da djeca imaju pravo na dotok informacija ili sadržaja utemeljenih na suvremenim, znanstvenim i obrazovnim standardima koji su važni za potpuni i skladan razvoj njihove osobnosti, da se takvi sadržaji prenose na objektivan, kritički i pluralistički način i ono što ste vi spomenuli zapravo piše, da je zadaća javnog školskog sustava da bude neutralan, uravnotežen te da omogući djetetu ostvarivanje toga prava. Ja mislim da je važno reći da to piše u ovom prijedlogu zakona. Drugo, cjelovita kurikularna reforma, jeli to samo ono što vi mislite da je cjelovito, jeli to tako ili je istina da ukoliko priređujemo školske kurikulume na način da uzimamo u obzir ne samo sadržaje, ne samo ishode nego okvire kako se radi s darovitim učenicima, kako se radi s učenicima s teškoćama, kako se vrednuje i ocjenjuje, a to sve uzimamo u obzir onda ja mislim da je to važno priznati, a ne govoriti o tome da nije cjelovita kurikularna reforma zato jer vi tako mislite. Ja osobno vjerujem u to da sve ono što je napravljeno treba uzeti u obzir, da sve ono što je napravljeno treba procijeniti, to je druga stvar i to je ono što radimo, recenzije domaće, međunarodne recenzije, sređivanje toga. Ali kada bi reforma bila isključivo dokumenti onda bismo mi davno pobijedili jer mi u Hrvatskoj znamo dobro proizvesti dokumente. Ono u čemu smo slabi i u čemu se nismo iskazali, a sada mijenjamo tu stvar je implementacija. Znači tu se osigurava za škole, za učitelje se osigurava edukacija u ovom trenutku 5.500 učitelja i nastavnika je u edukciji, osigurava se oprema po prvi puta nakon deset godina opremaju se škole, osiguravaju se novi udžbenici, osigurava se međunarodna ekspertiza. Pa ja ne znam u čemu je onda problem sa cjelovitom kurikularnom reformom? U tome da ja nisam jučer bila na skupu GOOD Inicijative? Pa istovremeno smo imali potpisivanje ugovora za dvadesetak ustanova za milijardu kuna u znanost. Tako da ja stvarno molim da se dobro čita što ovdje piše i da se referenciramo cjelovito na sve što piše, a ne samo na izabrane dijelove gdje želimo govoriti o nečemu što evo u ovom trenutku nam se čini kao važno, ali treba to gledati u cjelini. Tu bi stala što se tiče ove zadnje intervencije. Još bih malo se osvrnula na prethodne rasprave, ako smijem, imam vremena. Znači prvenstveno vezano uz plaćanje dodatak na plaću 30% za one koji rade na eu projektima. Nekoliko načela je tu važno da shvatimo, prije svega da je to vezano uz postotak vremena koje neko radi baš na projektima, na taj dio se daje dodatak. Drugo, da se odnosi na sve zaposlenike, pa i na računovođe, tajnike, koji rade na projektima. Treće, da nema dodatnog opterećenja za državni proračun, zašto nema dodatnog opterećenja? Zbog toga jer se plaća za one koji rade na EU projektima osigurava iz EU projekata pa ono što dolazi iz državnog proračuna praktički ostaje da bi se nekog novog zaposlilo, znači na taj način mi potičemo i novo zapošljavanje i mislim da je to važno čuti, uzeti u obzir i na taj način djelovati. Ono što sam možda morala reći na početku se odnosi na činjenicu da ono što je preduvjet da takva mogućnost da se nekoga stavi da radi na projektu u školi postoji, to znači da je ravnatelj u stanju osigurati zamjenu. To je važno i to također piše u ovim odredbama zakona. Znači na taj način to treba i cjelovito sagledati kako bismo vidjeli, mislim to smo dobro, ja se nadam pripremili i prodiskutirali sa Ministarstvom financija. Naime, što imamo u ovom trenutku? Imamo ili volontiranje ili činjenicu da škole u ovakvim situacijama rade u nekim sivim zonama koje nisu dobro regulirane. Na ovaj način pružamo sigurnost školama, pružamo sigurnost zaposlenicima i ravnateljima.
Hvala. Imamo cijeli niz replika. Krenimo od početka. Prva je poštovanog zastupnika Sokola, izvolite.
Hvala lijepa. Ja bih nadopunio gospođu ministricu. Dakle protokol broj 1 Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava. U obavljanju svojih funkcija povezanih s odgojem i poučavanjem država će poštovati pravo roditelja da osiguraju odgoj i poučavanje u skladu sa svojim vjerskim i filozofskim uvjerenjima, znači to je nešto što je dio Europske konvencije za ljudska prava. Hrvatska je to ratificirala i to je u Hrvatskoj već na snazi. Dakle sad ja ne znam ova cijela priča koju govori gospođa Glasovac, da li to znači da je ona za to da Hrvatska krši Europsku konvenciju za ljudska prava? Znači to je jedino što ja mogu zaključit, a mislim da takav diskurs nije u redu. Druga stvar što se tiče ugovora za milijardu kuna za znanstvenu infrastrukturu, svakako to podržavam, budući da sam i sam sudjelovao u pripremi tog projekta i drago mi je da je napokon ugovor potpisan. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Glavaševića.
U redu je i gorim imenima su me nazivali gospodine potpredsjedniče.
Oprostite, s obzirom da sam oca poznavao, onda mi je u glavi.
Sve ok. Poštovana gospođo ministrice, dakle u referenci na ovo o čemu je govorila kolegica Glasovac, a evo i kolega Sokol. Dakle koja je uopće logika ako je sve jasno i zagarantirano Ustavom da taj članak zakona baš mora biti naveden ovdje? Dakle kao što je kolegica Glasovac i rekla, postoji vrlo jasan plan da se kroz tu odredbu dovodit u pitanje kompletan obrazovni sustav, odnosno poučavanje o onome što ste vi nazvali sad u svojem izlaganju dosezima suvremene znanosti. Kako ćete kad vam dođe netko i kaže pa znate, nije u skladu s mojim filozofskim uvjerenjima da djeci govorite da LGBT osobe vrijede isto kao i straight osobe. Ili da npr. nije, da ljudi koji nisu u bračnoj zajednici, nego su u izvanbračnoj, da ne bi trebali posvajati djecu? Ili cijepljene npr. također.
Hvala. Sljedeća replika poštovane zastupnice Sabine Glasovac. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovana ministrice, kao trebala bih ja bolje čitati zakon što piše. Evo sad ću vam ja reć što je vama napisala pravobraniteljica za djecu u osvrtu na ovaj zakon kad govorimo o načelu promicanja odgojnih vrijednosti i vrednota temeljeno na pravu roditelja da samostalno odlučuje. Kaže pravobraniteljice, ne ja: Ovakvim načelom izravno se omogućuje roditeljima da se u različitim situacijama neslaganja sa pojedinim sadržajima koji se u školi poučavaju pa i onima koji su dio obveznih nastavnih predmeta pozivaju na ovo načelo tražeći da se bezuvjetno poštuju i provode njihove odgojne vrijednosti i vrednote, čak i onda kad su one na štetu djeteta i njegovih prava zajamčenih Konvencijom o pravima djeteta. To konkretno znači da se izravno uvodi pravo roditelja da od škole traže bezuvjetno provođenje roditeljskih stavova i uvjerenja koje od roditelja do roditelja mogu biti posve različiti, a ponekad i štetni za ostvarenje prava i najboljeg interesa djeteta i za odgojno-obrazovni proces u cjelini. Otvara se put mogućim manipulacijama roditelja vezano uz cijepljenje, zdrave uravnotežene prehrane, prevencije ovisnosti, [[Upadica Reiner: Hvala.]] sadržaji građanskog odgoja itd., itd.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog kolega Batinića, izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Poštovana ministrice, ja ću samo pročitat članak 64. Ustava RH koji kaže: roditelji su dužni odgajati, uzdržavati, školovati djecu te imaju pravo i slobodu da samostalno odlučuju o odgoju djece. Znači Ustavna kategorija. Pa bih vas molio i čisto jedna apel prema vama jer vidim očito da u nedostatku argumenata da se i o ovoj temi koja prvenstveno nije ideološka i ne bi trebala biti ideološka, da je ideološka komponenta, velim isključivo u nedostatku argumenata projekt kontra. Nadalje, u pojašnjenju zakona vrlo jasno kaže pravo roditelja da samostalno odlučuju, kao i o osiguravanje dotoka informacija ili sadržaja utemeljenih na suvremenim i znanstvenim strukovnim itd. Pa ja vas molim dajte još jedanput, očito ili se materijali ne čitaju ili se namjerno iskrivljuju, pa molim vas ponovite još jedanput o čemu se radi.
Hvala. Odgovor poštovane ministrice. Izvolite.
Hvala lijepa. Ja ipak moram intervenirati i kazati da ovo što je kolegica Glasovac pročitala vezano uz komentar pravobraniteljice za djecu se referencira na načela 11, 12 kojih nema sada u ovom prijedlogu zakona, znači ovo su 9 i 10 koji su ostali, znači ne govorimo o načelima 11 i 12, ovdje ih u prijedlogu nema. Također je vrlo jasno kazano što je obrazovni standard, na koji način nešto ulazi u obrazovni standard i što mora ispunjavati. Ja vas stvarno molim da se usredotočimo na bit, usredotočimo se na to da je obrazovanje nešto što stvarno mora djeci osigurati da imaju dotok informacija i sadržaja utemeljenih na suvremenim znanstvenim spoznajama, da među predmetne teme su dio obaveznih, odnosno izbornih predmeta i kao takav dio standarda ja ne vidim u čemu je tu prijepor u ovome trenutku, osim da se raspravlja o nečemu što sada nije meritum.
Hvala. Molim vas, nemojmo dobacivati iz klupa. Ne možete dobacivati iz klupa, ja vam izdajem opomenu. Samo nastavite, dobit ćete još jednu. Slijedeća replika je poštovani zastupnik Vlaović, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Uvažena ministrice, naravno da nema kvalitetnog obrazovanja i sutra na tržište rada djece koja će biti lako zapošljiva ukoliko učitelj nije motiviran da im prenese neka nova znanja i vještine. Do sad su oni uglavnom radili EU projekte u školama volonterski i dobro da ih se može nagraditi. Međutim učenik je tu sve oko kojeg se treba vrtiti. Vi samo navodite da ćete nagraditi učitelje i treba ih nagraditi za rad i za vođenje projekta, osigurajte im novce da steknu licence ali vrednujte to prema onome koliko učenika sudjeluje u projektu, da učenici nauče pisati projekt, provoditi projekt jer oni će sutra ići na tržište rada a ne nastavnik ili profesor. Mislim da smo tu malo otišli od srži da odgajamo i obrazujemo djecu, da budu zapošljivi na tržištu rada. Hvala.
Odgovor poštovane ministrice.
Hvala lijepa. Ovo je zapravo međupredmetna tema poduzetništvo u kojoj su baš ovi sadržaji o kojima vi sada govorite, znači projektni rad, na koji način rješavati probleme, na koji način raditi u gospodarstvu i društvu i to je baš sadržaj međupredmetne teme poduzetništvo koja je za učenike i gdje sada za tu temu i za temu učiti, kako učiti imamo upravo i međunarodnu edukaciju, međunarodne eksperte koji rade s našim mentorima. Evo hvala vam na prilici da to istaknem.
Hvala. Slijedeća replika je poštovane zastupnice Alfirev, izvolite.
Poštovana ministrice, vi ćete čini mi se, ovime otvoriti Pandorinu kutiju jer kako reći drugačije kad uvodite odvajanje odgoja od obrazovanja, pa jel' to moguće? Što ćete učiniti onda sa situacijom kada nastavnici imaju različita uvjerenja, različite vrijednosti? Hoće li oni se prilagoditi tome ili ćete njima oduzeti njihovo pravo da poučavaju ili odgajaju sukladno njihovim uvjerenjima i vrijednostima? Dakle, još jednom ponavljam, čini mi se da ćete ovime otvoriti Pandorinu kutiju.
Odgovor poštovane ministrice.
Gledajte, ja prije svega mislim da stvarno treba čitati cjelovito i uzeti sve u obzir što piše a naravno da ne možemo zanemariti i neke ustavne kategorije koje su ovdje i ponovljene. Ono što bi istaknula možda evo ako niste uzeli u obzir, članak 11. koji mijenja članak 135. gdje se govori o tome da roditelj učenika ima pravo i obvezu biti upoznat sa svim sadržajima obuhvaćenima nastavnim planom i programom i školskim kurikulumom objavljenim na mrežnim stranicama ali dati suglasnost za sudjelovanje učenika u svim sadržajima osim u nastavnim predmetima koji su dio odgojno-obrazovnog standarda, što znači da suglasnost za izborne i obavezne predmete ne treba davati u tome smislu, a za sve druge aktivnosti u školi, i danas je takva praksa da roditelji potpisuju da li oni žele da njihov dijete u određenim aktivnostima sudjeluje a na ovaj način to jednostavno prepoznaju.
Hvala. Slijedeća replika je poštovane zastupnice Putice, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Ministrice, samo bi se osvrnula na dio vaše rasprave o financiranju škola i o tome da škole ponekad ulaze u sivu zonu, nazvalo me nekoliko ravnatelja strukovnih škola koji me upozoravaju na nemogućnost odvajanja i reguliranja učeničkog i studentskog servisa. Ja znam da se to uglavnom dotiče i Zakona o radu, pa ovom prilikom bih vas htjela uputiti na možda prijedloge da se primjerice u dalmatinskim županijama i gradovima smanji mogućnost da učenici već sad potpisuju ugovore za učeničke i studentske servise koji itekako znači za financiranje određenih škola a da pritom ne mogu pohađati praksu u svojim strukovnim školama, to je ono što sam zaboravila napomenuti, a tiče se financiranja škola. Hvala lijepa.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Hrga, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovana ministrice, samo da iskoristim priliku ako mogu dobiti odgovor na onaj članka 42. izmjena što sam i u raspravi govorio, znači ako se radi o ugrozi života i zdravlja djece da li se smatra ovdje u škologradnji da će se graditi i sufinancirati gradnja školsko-sportskih dvorana?
Odgovor poštovane ministrice.
Hvala. U dva slučaja se to može napraviti. Prvo je po onoj točki o javno-privatnom partnerstvu i drugo ukoliko se radi o ugrozi sigurnosti djece. Znači po te dvije osnove.
Hvala. Imamo sad slijedeći Klub zastupnika a to je onaj Živog zida i SNAGA-e u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Branimir Bunjac, izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Vlade [[Upadica Reiner: Nisam Vlade, srećom.]] Potpredsjedniče Sabora, oprostite. Uvažene kolegice i kolege, poštovana ministrice sa suradnicima. Pred nama su danas izmjene Zakona o osnovnoj i srednjoj školi koje su doista potrebne je obrazovanje u teškom stanju, mislim da smo u tome manje-više svi suglasni, a s druge strane obrazovanje predstavlja jedan od stupova razvoja u RH i općenito neke bolje budućnosti. Nažalost, o obrazovanju smo u proteklom vremenu imali uglavnom negativne komentare, djelom s razlogom jer smo vidjeli da su neki ministri obrazovanja uspjeli ljude izvesti na ulice, vidjeli smo da su bili neki skandali poput ovih koji su se pojavljivali u zadnje vrijeme i stoga, s te strane ovakav iskorak doista bio ne samo nužan nego i očekivan. Na koncu konca, očekivali smo od nove ministrice iz redova HNS-a da ovim izmjenama zakona pokaže da je nešto radila i ona i njezina stranka koja ju se s velikim ambicijama predstavila svojedobno javnosti. Naime, oni su upravo reforme u području obrazovanju predstavili kao ključni razlog zbog čega su raskolili svoju vlastitu stranku po treći puta i ušli u neprirodnu koaliciju sa HDZ-om iako su potpisali da neće s njima ići. Ali, evo, oni su to pravdali višim ciljem. Konkretno, viši cilj je ministrica Blaženka Divjak koja dakle pred nas donosi izmjene ovoga Zakona. I moram reći odmah u početku da smo mi u Živom zidu očekivali hrabrije mjere, da smo očekivali veće iskorake, ali nažalost nismo ih dočekali. I to bih sada kratko obrazložio u ime Kluba zastupnika u ovome predviđenom vremenu. Prvo što sam već pitao ministricu u replici, zbog čega se nije izborila da se u postotku poveća izdvajanje za obrazovanje? Govorim o kvaliteti izdvajanja, a ne o kvantiteti. Ona mi je odgovorila da je 600 milijuna bilo više nego što je bilo ranije. Ali tih 600 milijuna predstavlja plaćanje duga iz 2006. godine. To nisu nova sredstva za obrazovanje nego je nešto što je bilo potpisano davno prije 10-ak godina još u vrijeme Vlade Ive Sanadera i to je sad moralo biti plaćeno. Prema tome, ne može se plaćanje staroga duga predstavljati kao ulaganje. A isto tako, ponavljam još jednom, u postotku, jedno je 3%, drugo je 2,5% i treće je 2%. Znači, već godinama u RH se postotak izdvajanja za obrazovanje smanjuje i on u ovom trenutku iznosi ispod 3%. U državama članicama EU on iznosi 5 i 6%, pa čak i 8 i 9%. Znači, tri puta se više ulaže u obrazovanje nego što je to slučaj u RH. I ja doista ne razumijem kako ministrica obrazovanja to ne razumije. Još je poraznije to što od proračuna Ministarstva znanosti i obrazovanje 90% sredstava odlazi za plaće djelatnika, onda nekoliko postotaka odlazi za prijevoz učenika i nekoliko postotaka ostane za sve ona područja koja se nalaze u ingerenciji Ministarstva. I onda dolazimo do toga da se ne znam, za cjelokupnu znanost u RH izdvaja nekih 150 milijuna, ne 120 mislim, nekakav presmiješni iznos. Jednostavno ni jedna država Europe ne izdvaja tako malo. Recimo Slovenci ulažu od nas 7-8 puta više, iako ih ima duplo manje i dolazimo do situacije da su djeca u školi gladni, da im Ministarstvo ne može platiti obroke, a za što je potrebno 25 milijuna kuna, da su onda pregovori o tome hoće li se tih 25 milijuna kuna namaknuti ili se neće namaknuti. Nadalje, ministrica priča o sredstvima koja će doći iz EU makar i sama zna da ta sredstva neće doći. Jer imamo svake godine na kraju godine rebalans proračuna, svake godine. Hoćemo li imati ove godine rebalans proračuna? Naravno da hoćemo. I prošle godine smo imali 2 milijarde kuna. Jer ona misli da kad se sredstva potpišu da će ona doći. Ne, neće doći. Mi plaćamo ogromnu članarinu u EU i taj novac ne povlačimo nazad. I što se sad dosjetilo? Ministarstvo se dosjetilo da zaposli djelatnike da pišu europske projekte. A šta ako novci ne dođu? Tko će te djelatnike platiti? Da li su oni volontirali, radili za badava. I postavlja se isto tako pitanje zbog čega bi mi morali, kad već plaćamo toliku ogromnu članarinu, znači 3 milijarde 700 milijuna kuna godišnje još davati i svoj rad. Znači, mi još moramo i rad davati. Koliko košta taj rad? Stotine i stotine tisuća sati mi trošimo da napišemo projekte, opravdamo projekte, a dajemo ogroman novac EU. Znači, misliti da će EU riješiti probleme RH, pa tako i obrazovanja, jednostavno je potpuno nerealno. TO je očekivanje nekavoga čarobnoga štapića koji će riješiti hrvatske probleme, a neće. Mi probleme u obrazovanju moramo riješiti svojim vlastitim sredstvima i kad će tako biti, onda sredstva EU kad dođu, ako dođu, onda mogu biti nekakva eventualno nadogradnja. Dalje, Ministarstvo ništa nije napravilo da bi se promijenio odnos prema učiteljima. Učitelje danas ne samo da javnost ne poštuje, nego o njima priča vrlo ružno. Priča se da su to ne znam, uhljebi koji ne rade puno, koji se tri mjeseca godišnje odmaraju, da tri sata dnevno rade, pa idu kući. Je li tome baš tako? I kako Ministarstvo pokušava odgovoriti na te primjere? Tako što učiteljima uporno želi dati nova birokratska zaduženja, formulare, kako bi se onda kao stvorio dojam da nešto… A znate što učitelj radi? Evo, ja ću reći za oni koji ne znaju, možda i za tu javnost koja je tako osuđujuća. Znači, učitelj mora 24 sata tjedno imati nastavu. 12 sati pripreme ima tjedno, koje mu nije dovoljno, nije dovoljno. Evo, ako mislite da 12 sati tjedno dovoljno, probajte se vi pripremati 12 sati tjedno za saborske rasprave i vidjeti ćete da vam nije dovoljno. Mora biti razrednik, morati održavati dodatnu nastavu, dopunsku nastavu, mora sudjelovati na natjecanjima, mora imati izvan-nastavne aktivnosti, mora sudjelovati u radu učiteljskih vijeća, predmetnih aktiva, stručnih usavršavanja i seminara, mora organizirati priredbe, mora uređivati učionice i panoe škole, mora primati roditelje, mora primati učenike, mora raditi koreografije, mora raditi prigodno predavanja, mora glumiti djeda mraza i sudjelovati u fašniku. Mora obilježavati dan kruha, mora ići na misu i slične aktivnosti, mora upisivati matične knjige, e-matice, e-upise, sustav stalno pada, to ministrica zna jer se bavi informatikom. Programi za te matice su toliko komplicirane da ih 10 učitelja ne može savladati, ovoga, koliko tu ima različitih zavrzlama, naredbi, rubrika za ispuniti, a samo ako jednu propustite, ne možete raditi svoj posao, ne možete zaključiti, dakle, recimo svjedodžbe ili uvjerenja. Da li učitelji moraju raditi u povjerenstvima, npr. za maturalac, za županijska natjecanja, za popravne ispite. Moraju provoditi inventarizaciju škole, popisivati klupe, stolice, krede, ploče, lustere, to je sve posao učitelja. Moraju dežurati u hodnicima za vrijeme odmora. Oni nemaju odmora. Moraju dežurati u kuhinji, moraju dežurati na školskim autobusima, na autobusnim stanicama. Moraju priređivati materijale za školski … [[Govornik se ne razumije.]] moraju raditi školske novine, moraju sudjelovati u projektima općina i projektima EU. Moraju ići na sindikalne sastanke, na školski odbor, na radničko vijeće. Moraju sudjelovati u školskom sportskom klubu. Moraju skupljati novac od djece, novac skupljaju učitelji. Moraju odabirati učenike, moraju odabirati nastavna sredstva i pomagala, moraju sudjelovati u zaštiti na radu, pri pružanju prve pomoći. Moraju proučavati nove zakone i pravilnike, sudjelovati u vanjskom vrednovanju i anketama, moraju čitati novu literaturu, savladavati nove metode rada, nove tehnike, učiti strane jezike, organizirati terenske nastavu u izlete. Surađivati sa stručnim suradnicima škole, sa tajnikom, sa računovodstvom, sa domarom, kuharicom, liječnikom, policijom, vatrogascima i centru za socijalni rad. Moraju skupljati bodove za mentorstva, moraju pisati stručne radove, moraju komentirati zakon koji radi ministar. 1000 stranica je došlo komentara. Koliko su komentara napisali saborski zastupnici? Pogledajte javnu raspravu, znate koliko je potrebno vremena, da vi sudjelujete u jednoj takvoj javnoj raspravi, 6-8 sati. Da biste pročitali zakon, analizirali ga, napisali primjedbe i nakon toga odgovarali na eventualne komentare. Učitelj sve te poslove koje radi, koji su izuzetno naporni, zahtjevni, mora cijelo vrijeme biti koncentriran, mora biti uredan, mora paziti na svaku riječ, kao što je vidimo, moguće ga je čak i anonimno prijaviti. Kada bi učitelj, kojim slučajem, govorio pred djecom ovakvim rječnikom, kakvim se danas govorilo u Saboru, učitelj bi dobio otkaz. Otkaz bi dobio, toliko o ulozi učitelja i odnosu prema njima. I što onda učitelj je dobio? Dobio je neku plaću, koja je opet u odnosu na Europu vrlo, vrlo mala. Tek onaj učitelj koji ima recimo 20 g. staža, koji ima 2 djece, koje recimo stekao status mentora i ima bruto plaću od 10000 kn, znači nekih 1300 eura, ako niste znali, upravo sada je u Austriji donesen Zakon o nastavničkoj službi, kojim početnik, učitelj, ima plaću 2420 eura, gotovo duplo više od učitelja hrvatskog, od 20 g. staža. A učitelj koji se nalazi u najvišem razradu, znači recimo 30 g. staža u Austriji ima 4330 eura. I mi pričamo da učitelji imaju velike plaće, da su to uhljebi, neradnici i ne znam kako, koji se 3 mj. godišnje odmaraju. Osim što učitelj ima u Austriji plaću između 2500-4500 eura, on ima pravo na mjesečni dodatak od 680 eura, ovisno o tome koji predmet predaje i ovisno o tome, da li uvodi svojega kolega u posao. Ministrica vrlo dobro zna, da svaki pripravnik u školi ima svoga mentora i on mu je mentor godinu dana, ali ti mentori ne dobivaju nikakvu naknadu. Ne dobivaju naknadu, volontiraju, dobivaju, na papiru, dobiti ćete, a u praksi, ne dobiju nikad. I to je doista vrlo žalosno, i to je ono o čemu bismo mi danas trebali razgovarati. I ne sviđa mi se što je rasprava otišla u potpuno krivom smjeru, a to još malo, pa ćemo početi ponovno o ustašama i partizanima i ne znam o čemu, umjesto da dogovorimo o učiteljima, o nastavi, o ulaganjima, o rješenjima problema. Jer u Japanu su radili istraživanje, znanstvenu studiju, koja je pokazala, da svaku kunu koju uložimo u učitelja se vrača 10 puta. To je najisplatljivije moguće ulaganje. Ni jedno drugo zanimanje, nema takav povratni efekt, kao zanimanje učitelja. Jer učitelj, je stvorio sve nas. Učitelj stvar, liječnike, pravnike, većinu radnika, političara. Bez učitelja, mi danas, ne bismo, bili ovdje gdje jesmo. Probajte zamisliti kako bi bilo da niste išli u školu. Kako biste govorili? Kako biste pisali? Kako biste izgledali? Ništa nije rečeno o stručnom usavršavanju učitelja, koliko je učiteljima dopušteno, jednom u dvije godine, da se stručno usavršavaju. Može li se na taj način ostvariti program cijeloživotnog obrazovanja? Toliko za sada, nemam više vremena, a onda ću u pojedinačnoj raspravi, još govoriti o problemu tehnoloških viškova. Hvala lijepo.
Hvala sada će u ime predlagatelja, govoriti poštovana ministrica Blaženka Divjak, izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] kao matematičarka jer ovdje je izneseno toliko alternativnih činjenica, neprovjerenih, netočnih podataka, da moramo stvarno reagirati. Znači ako je 617 milijuna povećanje, onda je to 617 milijuna povećanje. Ako je u rebalansu dobiveno 170 milijuna, onda je dobiveno u rebalansu 170 milijuna. Je li to dosta? Naravno da nije. Ali to ne umanjuje činjenicu da jesmo povećali proračun i da jesmo dobili više novaca koji se mjere u stotinama milijuna. Jednako tako sredstva iz fondova, pa naravno, dobro je da koristimo sredstva iz fondova, ako već zaboravimo sve druge razloge, onda iz razloga koje ste vi naveli, a to je da plaćamo članarinu. I za razliku možda od nekih drugih, mi jesmo iskoristili i povukli i ugovorili sredstva iz fondova. Samo da vam kažem da za obrazovnu reformu 155 milijuna kuna, 155 milijuna kuna koristimo u ovoj i u sljedećoj godini za naše škole, za naše učitelje, za naše nastavnike, za opremu u školama, dodatno iz državnoga proračuna. Koristimo još 4 milijuna sredstva EU tehničke pomoći, znači stručne pomoći za eksperte, koristimo, odnosno napravili smo u ovom trenutku pretpostavke za milijardu kuna za strukovno obrazovanje, ugovorili smo jučer, kao što sam rekla milijardu kuna za znanost i da ne spominjem sve druge projekte. Znači 3 milijarde kuna u godinu dana, 3 milijarde kuna u godinu dana i to je istina. Također ako govorimo o izdvajanju za znanost, vaš podatak je netočan. Na stranicama ministarstva možete vidjeti točan podatak. Ako izuzmemo plaće, ako izuzmemo plaće i one su također rasle, ali ako izuzmemo plaće, porasao je proračun 20%, od Hrvatske zaklade za znanost, do toga da smo uveli nove projekte koje plaćamo iz državnoga proračuna. A učitelji koji rade na podizanju kvalitete u školama zato jer rade projekte, rade zato jer to žele, zato jer je to njihov poziv, zato jer se oni time ponose, a mi moramo osigurati za to prikladnu naknadu i ova naknada koja je predviđena ovih 30% u ovome zakonu je ono što možemo u okviru ovoga zakona riješiti. Također postoji Pravilnik kao što sam rekla o napredovanju koji ćemo revidirati i uvodimo u kategoriju nagrađivanja. Što sve radimo na promjeni položaja učitelja? Od plaća, do toga da smo ugovorili nova prava u kolektivnom ugovoru koji je sada zaključen, i za osnovne i za srednje škole, za osposobljavanje, administrativno rasterećenje, o tome sam također govorila. Znači vi ste spomenuli puno stvari koje učitelji kao moraju raditi, ali ne moraju sve te stvari raditi, ali žele, a ono što im mi moramo osigurati su uvjeti za rad i stvarno položaji, ne samo materijalno, nego svaki drugi položaj tako da budu ponosni i na svoju struku, na svoje znanje i na ono što rade. I još jedanputa, kada bi učitelji iznosili ovakve alternativne činjenice kao što ste vi sad iznijeli, stvarno bi imali ozbiljan problem. Hvala vam.
Hvala. Imamo više replika. Prva je poštovanog zastupnika Bojana Glavaševića.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovana ministrice rekli ste nam ranije da čitamo tekst. Čitali smo, piše: promicanje odgojnih vrijednosti i vrednota temeljeno na pravu roditelja da samostalno odlučuju o odgoju djece. Ali ministrice jeste li vi čitali što vam je napisala pravobraniteljica za djecu u izvješću za 2017. godinu? Piše: također smo predložili da se izostavi načelo promicanja odgojnih vrijednosti i vrednota temeljeno na pravu roditelja da samostalno odlučuju o odgoju djece, a radi ostvarivanja prava i najboljeg interesa djeteta. Ono što vam pravobraniteljica ovdje govori je da takav prijedlog, zapravo, djecu iz subjekta obrazovanja pretvara u objekt obrazovanja. Dakle zašto ne slušate pravobraniteljicu? Mislim evo, mi smo recimo stranački ovdje na neki način opredijeljeni, ali pravobraniteljica nije, zašto idete protiv pravobraniteljice? I što planirate napisati u uputu za provedbu zakona na kraju krajeva, o ovome djelu točno?
Odgovor poštovane ministrice Divjak.
Ja mislim da se tu sad miješaju dvije stvari. Izvješće i javna rasprava. Mislim ako to tako radimo, onda imamo problem. Znači vaša kolegica se referencirala na jedno, vi na drugo. Mislim da se moramo usuglasiti na što se referenciramo. A što se upute tiče, ne treba uputa, piše u zakonu. Znači to su načela, a kako se provodi piše dalje u člancima. Piše jednako tako na koji način se donose kurikulumi, jednako tako piše i jasno je da obavezni predmeti su obavezni predmeti, da nema mogućnosti da roditelj odlučuje o tome koji su sadržaji u obaveznim predmetima, da odlučuje, ali da mora biti upoznat sa svima, to je vrlo jasno. Kao što je isto tako jasno iz zaključka Ustavnoga suda da mora biti vijeće roditelja uključeno i u javnu raspravu, odnosno u donošenje određenih kurikuluma što se poštuje. A ono što bih ja istaknula, da smo mi jednako to načelo primijenili i kod prijave za eksperimentalnu školu.
Hvala. Sljedeća replika poštovanog zastupnika Branimira Bunjca.
Hvala lijepa poštovana ministrice. Svašta ste napričali u vašem odgovoru na moje izlaganje i jedino što mogu zaključiti je da se u biti nas dvoje ne razumijemo. Pa možda će biti prilike da još malo raspravljamo s obzirom da će rasprava koliko vidim dugo trajati, ali ono samo što bih izdvojio, znači vi uporno ne razumijete da vas ja pitam o postotku izdvajanja za obrazovanje? Ako vam nije jasno, ja sam spreman ovdje donijeti proračun i projekciju proračuna 2020. godine i pokazati vam i dokazati da se sredstva za obrazovanje u postotku smanjuju. Govorim o postotku. Nije isto 10 od 10 i 10 od 100 i 10 od 1000, to nisu isti iznosi. Različiti su kvalitativno. Kvantitativno su možda isti, ali kvalitativno se razlikuju. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeća replika poštovanog zastupnika Marka Vešligaja.
Hvala potpredsjedniče. Pa evo, reći ću ono što je rekla i kolegica u raspravi u ime našega kluba da postoji određeni napredak. Međutim, napredak nije reforma. Posebno nije reforma ukoliko napravimo jedan korak naprijed, a dva koraka nazad. Jer imamo taj magloviti pojam vlastitih odgojnih vrijednosti i vrednota kojim zapravo se od škola traži da bezuvjetno provode roditeljske stavove i uvjerenje, a svi znamo koliko oni mogu biti, koliko zapravo jesu šaroliki i koliko mogu biti opasni za učenika, za njegovo mentalno zdravlje, a reći ću i fizičko zdravlje. Dakle, cijelo vrijeme se ovdje povlači pojam da trebamo učitelja u centru, a s ovim prijedlogom zakona mi to ne činimo nego učitelja kao osobu zapravo degradiramo.
Odgovor poštovane ministrice Divjak.
Pa gledajte, ja bi još jedanput uputila da treba Zakon gledati ne samo u izmjenama i dopunama nego u cjelini. Znači, piše u ciljevima odgoja i obrazovanja odgajati i obrazovati učenike u skladu s općim kulturnim i civilizacijskim vrijednostima, ljudskim pravima, pravima djece itd. Znači, treba pročitati to u cjelosti. Tek kad se sagleda u cijelosti i kada se stvarno uzme u obzir da ni jedan zakon, pa tako ni ovaj ne smije biti u neskladu s Ustavom, a ovo sigurno je ustavna kategorija da roditelji, naravno da imaju pravo uvida, naravno da mogu odgajati djecu u skladu sa svojim, znači promicati odgojne vrijednosti, ali ne miješati se u način rada obrazovanja škole na način koji to nije utvrđen ovim Zakonom. A nije utvrđeno ni na koji način da bi roditelji trebali preuzeti ulogu koja im ovdje nije propisana, a to je uloga učitelja u školi koji je educiran da radi na način da promiče ne samo vrijednosti nego i obrazovne sadržaje temeljene za ovim načelima.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Milorada Batinića.
Hvala potpredsjedniče. Naime, ministrice tu se od strane određenih kolegica i kolega kroz poimanje, njihovo poimanje neke filozofske rasprave nameće vam se, inputira vam se da preuzimate u stvari nešto što tu ne stoji. Radi se o dijelu što je odgoj, a što je obrazovanje. Vrlo jasno ste nekoliko puta rekli u kojoj mjeri se odgaja, a u kojoj dijete se obrazuje i gdje se obrazuje. Naime, tu se postavlja jedna teza koja je potpuno kriva. Ja ponovo upućujem da ukoliko treba, vi procijenite, članci Ustava govore sve. Članci Ustava govore sve i mislim da zlonamjerno iskrivljivanje činjenica nikuda ne vodi pa vas lijepo molim da do slijedećeg čitanja pokušate određenim kolega elaborirati jednu širu sliku, a jednako tako i ovaj pojam što je jedan kolega kazao, da su djeca gladna u školama. To naprosto ne stoji.
Hvala. Odgovor poštovane ministrice Divjak.
Samo kratko, znači ono što sam nekoliko puta napomenula, da bez motiviranog učitelja nema dobrog obrazovanja, ali jednako tako nema suvremenog obrazovanja bez toga da je učenik taj koji je u središtu procesa obrazovanja. Znači, mi stvarno moramo naš pristup individualizirati zato i primjenjujemo i okvire koji se odnose na darovite učenike, na učenike s teškoćama, prilagođavamo metode i metode rada s učenicima i metode vrednovanja. Znači, stvarno treba to sagledati ukupnosti i učenik je taj koji treba biti u središtu procesa poučavanja.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Tomislava Žagara.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Uvažena ministrice. Dakle, htio bih pohvaliti vaša nastojanja da povećate stupanj informatizacije u školama. Naime, 1984., to je bilo prije 34 godine, u Slatinu su stigla prva računala. Zvala su se Apple 2c. Tad je bio standard u toj školi na jedno računalo je bilo šest učenika. Mi smo do prije par godine, ne znam, imali težnju da to dovedemo na taj stupanj. Pazite, nakon 34 godine. 1988. godine u Jugoturbini u Karlovcu su se pojavili prvi optički kablovi. Mi nemamo izgovora. Vi kao ministrica imat ćete punu podršku kao ministrica. Tražite od resornog ministra i financija, tražite novac. Informatika mora doći u škole, računala moraju doći u škole. Nedopustivo je da danas da na jedno računalo ide 5 ili 6 učenika. Eto.
Odgovor poštovane ministrice Divjak.
Hvala lijepa. Znači, informatika kao obavezni predmet u svim osnovnim školama u 5. i 6. razredima od iduće školske godine. I ne samo to, nego sve škole će u tom trenutku imati i opremljene informatičke učionice. Prošle godine smo iz proračuna izdvojili više od 10 milijuna kuna za opremanje za 200 i nešto škola, sve ostale škole će biti opremljene ove godine s jednom informatičkom učionicom, što se tiče mreže i onoga svega što govorite, to je također važno, a dio je velikog projekta E-škola koja provodi Carnet u suradnji sa agencijama, ministarstvom i s našim školama koje sada je obuka 10%, a 2019. krajem godine se očekuje veliki projekt koji će obuhvatiti svih 100% škola i tu se s vama slažem da bez kvalitetnog ulaganja u razvoj digitalnih vještina mi ne možemo računati da će naši učenici biti spremni za zanimanje budućnosti.
Zadnja replika je poštovanog zastupnika Alena Preleca. Izvolite.
Hvala poštovani predsjedavajući. Poštovana ministrice, Vi ste rekli da treba poboljšati položaj učitelja i profesora time da planirate povećati plaće. Ja se slažem da im treba povećati plaće. Međutim, ja sam uvjeren da učiteljima i profesorima bi više odgovaralo da im vratimo poštovanje i dostojanstvo njihovog zanimanja. Ali poštovanje i dostojanstvo od strane roditelja čiju djecu uče na način da ne damo roditeljima mogućnost da se žale protiv profesora kad je to objektivno u redu. Poštovanje od strane djece koju uče, ne samo ono što piše u udžbeniku, ne ono što ih uče u životu, ali ne mogu se složiti sa Zakonom koji omogućava da postupak isključenja djeteta iz škole ide 3 mjeseca. Znate kako to doživljavaju učitelji i profesori? Kada se nešto što učenici naprave protiv profesora i učitelja traje to 3 mj. Tu trebamo vratiti poštovanje i dostojanstvo učiteljima i profesorima.
Hvala, odgovor, poštovane ministrice Divjak.
Hvala lijepo. Ja sam mislim jasno rekla, da što se položaja učitelja tiče, barem su 3 elementa, koja treba uzeti u obzir. Prvo je svakako ovaj materijalni status što uključuje, naravno i plaće, drugo su uvjeti rada, što znači i oprema i školama i prilika za stručno usavršavanje i administrativno rasterećenje. I treće je naravno, ono što se reflektira u odnosu i kakav položaj učitelji imaju u društvu, a je povezano uz prethodne dvije i tu se slažem da ovaj skup oko pedagoških mjera ima svoju ulogu. Međutim, tu moramo jasno vidjeti da tu imamo i pravo učenika, pogotovo učenika, jer se radi o maloljetnicima, da se određene pedagoške mjere ne protegnu u nedogled, iako mislim da ova 3 mj. ne … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala sada ćemo krenuti na sljedeći Klub zastupnika, a to je onaj GLAS-a i HSU-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Vesna Pusić, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče i gospođo ministrice sa suradnicima, kolegice i kolege. Dakle, ove izmjene i dopune, kao što smo čuli, jedne u dugačkom nizu izmjena i dopuna ovog zakona o odgoju i obrazovanju osnovnoj i srednjoj školi, počinju sa cijelim nizom tema, u koje se intervenira, odnosno, ciljeva koje imaju i izmjena koja sa sobom donose. Pa tako govori se o tome, da se preciznije definiraju odredbe kurikulum nastavnog predmeta, svrha i ciljevi, struktura, da se definira lakše uvođenje novih predmeta, da se jasnije definira moguće programe za osnovnu školu, da se uvodi novi program za darovite učenike, odnosno, lakše uvode programi za darovite učenike, da se olakšava ispisivanja iz jedne škole i upisivanje u drugu školu, da se produljuje rok, ako za to postoje opravdani razlozi, kada nakon prekida obrazovanja se može nastaviti srednjoškolsko obrazovanje. Dakle, duže od onoga što je do sada bila, a to su bile 2 g. ukoliko za to postoji opravdani razlozi. Definira se preciznije uključivanje i obveze koje proizlaze iz uključivanja u izbornu nastavu, mijenjaju se rokovi za donošenje godišnjih planova i programa u školama. Omogućava se ministarstvo što do sada nije bio slučaj, uvođenje, odnosno predlaganje eksperimentalnih programa, uređuje se produženi boravak u osnovnoj školi, ako mislim da bi toj temi, trebalo posvetiti mnogo veću pažnju, jer umjesto produženog boravka, naš cilj bi treba zaista biti jednosmjenska nastava. Produženi boravak nije samo pitanje da djeca negdje budu, ako nema roditelja kod kuće. To je pitanje, zapravo pravo na jednakost u obrazovanju, pravo na jednaki pristup znanjima i jednaki pristup pomoći u pisanju zadaća u dodatnom obrazovanju. Dakle, to ima puno dalekosežnije posljedice od samog produženog boravka i mislim da bi tome trebalo posvetiti posebnu pažnju i onda to povezati s onim što se isto spominje u zakonu, na kraju, a to je pitanje financiranja izgradnje škola. Dalje, se kao cilj ovog zakona, spominje i mogućnost da se produži rok u kojem su učitelji i nastavnici obvezni ispuniti određene kriterije, recimo stručni ispit, pedagoško usavršavanje, ako ih nisu ispunili u predviđenom roku u odgovarajućem razdoblju, to smatram da je vrlo dobro, jer se očito u prvom redu odnosi na ljude koji su u tom razdoblju bili na roditeljskom ili porodiljnom dopustu. Kao što se tvrdi pojednostavljuje se imenovanje ravnatelja i također se to tvrdi, uvodi kontrola kvaliteta kandidat. Međutim, 2 stvari o kojima se eksplicitno, a u prvom slučaju ni implicitno ne govori, a koje su nam apsolutno najpotrebnije od svega, to je sadržaj onog što će se predavati. Dakle, mi sada već 2 g. kao mačak oko vruće kaše, obilazimo cijelo vrijeme oko sadržaja kurikuluma. Što će se predavati? Stvaramo uvjete, mijenjamo, ove ili one odredbe, sve ove odredbe imaju ili nemaju smisla, vezano na osobnu temu, a to je kurikulum. Di je sadržaj, kada ćemo se suočiti s tim sadržajem, koji je navodno bio gotov pred 2 g. pa je onda ishlapio, pa se onda redefiniralo, definiralo, natezalo oko tih različitih ekspertnih radnih skupina i mi cijelo vrijeme grickamo sa tim različitim promjenama, oko osnovne teme, a to je sadržaj. I u nekima od ovih, a to ću odmah iza ovoga iznijeti u primjedbama, u nekima od ovih odredbi koji se uvode ovim zakonom, dovodi se u pitanje kako će to, što je smisao svih zakona stvarno na kraju izgleda. Druga tema, koja mislim, da se ne prilazi dovoljno sustavno u ovim prijedlogu izmjena i dopuna je položaj i autoritet učitelja i nastavnika. To je, ja se sjećam iz svoje mladosti, mi smo sa zaprepaštenjem gledali neke zemlje koje su inače bile puno bogatije i razvijenije od nas, u kojima je razlika između dobrih škola i loših škola prvo bila ogromna, u kojima su ljudi izlazili iz srednjoškolskog obrazovanja, bez da su prava znali čitati i pisati, naročito pisati. U kojima su se ponašali neviđeno prema svojim učiteljima i nastavnicima u školi, uključujući do fizičkih napada. I nismo nikad mislili, da ćemo sami biti suočeni u svojoj zemlji sa tom situacijom. Mi smo danas suočeni sa situacijom, u kojem postoje škole, gdje je zaista fizičko opasno biti učitelj ili nastavnik. U kojem se ulazi kroz metalne detektore u školu. U kojoj roditelji, napadaju pa i fizički napadaju učitelje i nastavnike. Bez toga, a tu djelomično, naravno je plaća tema, dakle, sigurno treba pojačati financijsku potporu, odnosno, plaće učiteljima i nastavnicima, ali očito nešto nije u redu, i sa cijelim modelom pedagoškog pristupa, cijelim modelom sankcioniranja, discipline, na koji način sudjeluju učenici, na koji način sudjeluju roditelji, kakva tko ima prava, jer je to erodiralo u potpunosti autoritet učitelja i nastavnika. I u trenutku kada je taj autoritet erodiran, ha ne bi rekla da je svejedno, ali jako mali značaj ima što ti ljudi đacima predaju. Jer ako iz đaci ne poštuju, ako njihovi roditelji dolaze u školu, psuju ih, ako se profesori i učitelji boje svoji đaka i njihovih roditelja, sadržaj koji im predaju, će imati vrlo mali, da ne kažem, nikakav učinak na njih. A onaj dio iz odgoja i obrazovanja koji se odnosi na odgoj, biti će katastrofalan. Djeca će tu učiti, da nasiljem nad ljudima, koji u jednoj situaciji bi trebali, svojim znanjem imati autoritet, se taj autoritet lako poništava. A to je katastrofalna poruka, to je gora poruka čak i od svih onih strašnih stvari, koji neki predlaže da se uče u sadržajima, odnosno da ulaze u kurikulum. Dozvolite mi da sada iznesem i nekoliko 3, 4 primjedbe i konkretne primjedbe na ono što piše u zakonu. Dakle, jedna se odnosi na ono o čemu je ovdje već bilo dovoljno rasprave, ali nekako mi se čini da smo promašili temu ili da nismo u potpunosti se razumjeli između zastupnika i gospođe ministrice, dakle, ta famozna odredba u članku 1. ovog zakona stavku 9. da je obveza promicanje odgojnih vrijednosti i vrednota koji se temelji na pravu roditelja da samostalno odlučuje o odgoju djece. Jedino što meni nije jasno što ta odredba radi u ovom zakonu. Što ona radi u Zakonu o odgoju i obrazovanju u osnovnim i srednjim školama. To da roditelji imaju pravo odgajati svoju djecu u skladu sa svojim stavovima, mislim da ako se treba zakonski regulirati, treba se zakonski regulirati samo zato, što je bilo vremena i režima koji su imali ambicije, da to spriječe. Dakle, da ulaze u familiju i govore u familiji, što ti smiješ ili ne smiješ svojoj djeci govoriti, odnosno, koje im vrednoti i stavove smiješ prenositi. Mi danas nismo u takvoj situaciji. Dakle, roditelji bez daljnjega u familiji odgajaju svoju djecu, onako kako oni misle katkad je to loše, katkad je to dobro, katkad djeci koristi, katkad škodi, kao što znamo, budući da smo ljudi vrlo različiti, ali to pravo je apsolutno zagarantirano, neotuđivo, postoji i nitko ne može oduzeti. Istovremeno to su djeca današnja djeca provode da budem blaga sate na internetu. Šta je s tim? Tamo ima najnevjerojatnijih stvari i sa svim ovim zaključavanjima, otključavanjima, oni se dosjete i pronađu načina kako mogu pristupiti najrazličitijim sadržajima, da li to znači da treba zabraniti Internet? Dakle, nemoguće je to realizirati. Nemoguće je realizirati, izvan onoga što je domena roditelja, a to je da u svojoj familiji svojoj djeci, prenose, a šta će drugo, bez obzira da li netko smatra jel to dobro ili loše prenose svoje stavove i svoje vrijednosti. I to mislim da nije upitno. I to da roditelj ima pravo samostalno odlučivati o odgoju djece, je u onome što roditelj radi. Odgaja svoju djecu. To ne znači da će on zabranit Internet, ukinut Internet, onemogućit djeci da se bavi internetom, da odlaze na Internet, to ne znači da će taj roditelj odlučivati o sadržaju kurikuluma. To je ključna stvar ljudi jer ako idemo, sljedeće što će se učit u školi je da je zemlja ravna ploča koja stoji na slonovima koji stoje na kornjačama. Prema tome ono što se, tu roditelji imaju pravo naravno znati šta se uči i imati uvid itd. Osim toga, taj stavak 9. je u direktnoj kontradikciji sa sljedećim stavkom, a to je stavak 10. koji govori o temeljenju toga što se uči na znanosti, o multikulturalnosti, o nediskriminaciji, to sve govori stavak 10. E sad, ako ste vi tako optimistični pa mislite da su vrijednosti svih i vrednote svih roditelja multikulturalnost, nediskriminacija, znanstvena spoznaja i znanstvena istina, onda živite u jednom svijetu koji je meni nepoznat. Nažalost to nije tako. Ja bi strašno volila da je to tako. Nažalost to nije tako, zato postoji škola. Ima roditelja koji će tako odgajati svoju djecu, ali bome ima i onih drugih. Zato postoji škola, zato postoji škola da i ti drugi dobiju i neki drugi uvid za što će se oni odlučit, na koji način će se odlučit, to ćemo vidjet, to je njihova stvar. Ali ta mogućnost da u školi nauče nešto iza, preko, iznad, onoga što mogu naučit kod kuće, to je ljudi razlog za postojanje škole, to je definicija napretka, jer inače bi još uvijek skakali s grane na granu i češerima se gađali. Ukoliko ne bi imali tu mogućnost da izvan onog što je standard ljudi koji su bili prije nas, prekoračimo i dođemo do nekog novog znanja. Dakle nema uopće dileme da će roditelji u familiji odgajati djecu onako, u skladu sa svojim vrijednostima, ali također nema dileme u tome da škola im mora dati ono što piše u stavku 10., a stavak 9. pretpostavljam da ste napisali da bi zadovoljili neke druge ideje koje ovdje postoje, ali nemojte to raditi jer samo šteti.
Hvala. Sad će govoriti u ime predlagatelja, poštovana ministrica Divjak. Izvolite.
Hvala lijepa. Ja ću još jedanputa se javiti vezano uz ova načela. Naravno ta načela nisu u kontradikciji i ovo je zakon o odgoju i obrazovanju pa se načela odnose također i na odgoj i na obrazovanje u tome smislu je ovo i napisano. Jasno je da svi zakoni moraju biti u skladu s Ustavom, tako i ovaj. A posebno jasno da se u školi ne može promicati bilo kakva vrijednost ili vrednota koja nije u skladu sa Ustavom. To je sigurno tako. S druge strane sigurno ne može biti sadržaj u školi zemlja je ravna ploča, zbog toga i imamo i načelo koje govori o tome da se sadržaji moraju utemeljiti na suvremenim, znanstvenim i obrazovnim standardima važnim za potpuni skladan razvoj. Zato je važno da imamo i jedno i drugo načelo. Također o vrijednostima piše u zakonu, dakle koje su to vrijednosti, na koji način se promiču. Mislim da na taj način trebamo gledati i na ova dva načela. Ona su uravnotežena, a nisu u kontradikciji. Jednako tako provedba tih načela je propisana dalje u člancima i jasno se kaže tko određuje sadržaj kurikuluma i na koji način roditelji imaju uvid i gdje je već sada, a naravno i ubuduće imaju pravo djecu isključiti iz nekih dijelova koji nisu obavezni predmeti, iz dijelova koji nisu potvrđeni izborni predmeti u njihovom izboru od ranije. To jednako vrijedi za sve međupredmetne teme koje su dijelovi obaveznih i izbornih predmeta pa su onda dio standarda. Još bih se osvrnula gdje su sadržaji kurikuluma, pa za kurikulum su prije svega važni odgojno-obrazovni ishodi i u tom smislu ih treba gledati. Oni su ako govorimo već o kurikularnim dokumentima, naglasila sam ranije da ja stvarno vjerujem u politiku kontinuiteta da na način da ono što je napravljeno se upotrijebio, ali ne da se na tome ostane, nego da se unaprijedi. Pa je u tom smislu i obrada javne rasprave i međunarodne recenzije su bitno unaprijedile i kurikularne dokumente, a rad s učiteljima, rad sa školama, unapređuje i daje nam veće šanse da izvedba bude takva da nemamo samo lijepe kurikularne dokumente, nego da i stvarno gradimo školu budućnosti. Ovaj eksperimentalni program koji ide od jeseni u 72 škole koristi principe, koristi ono što je u dokumentima, ali još više koristi inovativnost, kreativnost naših učitelja, 170 mentora, 30ak međunarodnih stručnjaka koji zajedno s nama rade, ne samo na razvoju dokumenata, nego na razvoju programa koji ulazi u škole i temeljem praćenja eksperimentalne provedbe postavit ćemo nova pitanja, vidjet ćemo koje su to dobre prakse kako bismo od školske godine 2019./2020. frontalno u svim školama imali razvijen, unapređen kurikulum. Znači sada u zbornicama, od jeseni u učionicama za eksperimentalni program.
Hvala lijepa. Evo prije nego što ste i pristupili govornici digao je pločicu poštovani zastupnik Bojan Glavašević pa će on sada replicirati. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospođo ministrice, ali baš i jeste kontradikcija, o tome se i radi i kako ćete vi zadovoljiti vrijednosti svakog pojedinog roditelja u kojima želi odgajati svoje dijete. Pa poanta škole baš i jeste da bude na neki način neutralna. Vi ne možete zadovoljiti partikularne vrijednosti roditelja. Morate ići na nekakve opće stvari. I osim toga, vi taj članak Zakona ne možete operacionalizirati, o tome se i rad. Jer to što vi govorite za početak narušava autoritet učitelja i profesora i to je ono najvažnije jer će vam sutra doći roditelji u školu koji će govoriti za svaku stvar koja im se ne bude sviđala da to nije u skladu s njihovim vrijednostima. To se događa već sada i toga će biti još. To će dijeliti djecu ne samo po tome idu li na vjeronauk ili ne, nego će još dodatno fragmentirati. I drugo, za kraj. Ono što ste rekli da nije opaska iz izvješća pravobraniteljice, da nisu, da su u suprotnosti sa onime što je rekla kolegica Glasovac. Ona je u izvješću napisala je samo da bi sudjelovala u javnoj raspravi, dakle to je jedno te isto, to je jedno te isto, ministrice.
Hvala. Odgovor poštovane ministrice Divjak.
Još jedanput. Znači, načelo 9 se odnosi na odgoj, 10 se odnosi na obrazovanje, a operacionalizacija je dana u daljnjoj razradi ovoga Zakona. To je operacionalizacija. Ovdje su samo načela. I vrlo jasno je rečeno kako se formiraju obrazovni sadržaji, kako se donose kurikulumi i na koji način roditelji imaju pravo uvida u kurikulum. Ja mislim da to nije sporno da imaju pravo uvida i da odlučuju o onome što nije dio standarda. A što se vrijednosti tiče, i vrijednosti su dane u ovome članku. I još jedanputa, pa valjda je svakome jasno da su učitelji prvenstveno ti, a onda ja vjerujem i roditelji koji moraju poznavati ne samo ono što se u školi radi nego koje su to ustavne kategorije kojih se svi zajedno moramo držati jer ako na taj način sumnjamo i u učitelje, u roditelje, onda smo u problemima.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Kreše Beljaka.
Hvala lijepa. Poštovana gospođo ministrice, ja ću vam govoriti iz iskustva gradonačelnika sada već 9. godinu u gradu u kojem postoji 6 osnovnih škola. Kad pustite roditelje koji se u zadnje vrijeme sve češće udružuju u udruge, dakle educiraju se pa znaju kako izvršiti dodatni pritisak, onda to ne završava dobro niti po obrazovni sustav, niti po škole, niti za lokalnu zajednicu u konačnici najmanje dobro za učenike. Svemu postoji granica, doista u svemu. Ne mogu se roditelj, pogotovo u današnje vrijeme kad je veliki dio njih educiran, pod navodnicima sa wikipedie ili sa Internet portala koji završavaju sa oa, koji su sumnjivog financiranja. Ti roditelji ne mogu utjecati na obrazovni proces na ni jedan način. Ja se ne mogu vama načuditi kao osobi koju doista poštujem, koji ste prošli obrazovni sustav i postali netko i nešto u jednom normalnijem obrazovnom sustavu, da ne shvaćate upravo to. Nastavnik treba imati autoritet. Ne može nastavnik imati autoritet ako mu roditelji kojih je jednostavno više, samo otiđite na bilo koji roditeljski sastanak, njemu na jedan demokratski način nastavniku, taj autoritet sruše do temelja, uz to je potplaćen i što mu preostaje? Preostaje mu odraditi svoj posao ofrlje i otići doma.
Hvala kolega Beljak. Odgovor poštovane ministrice Divjak.
Hvala. U svemu postoji granica, tako je. I ovdje je dana. Znači, granica je stvarno dana u drugome načelu, znači u načelu 10 koja jasno kaže da djeca imaju pravo na dotok informacija ili sadržaja utemeljenih na suvremenim znanstvenim i obrazovnim standardima važnim za potpun i skladan razvoj, a isto tako da je zadaća javnog školskog sustava da bude neutralan i uravnotežen, te da omogući djetetu ostvarivanje toga prava. Da, tu je granica.
Slijedeća replika je poštovane zastupnice Vesne Pusić.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Dakle, ministrice. Stavak 9. i stavak 10. u članku 1. su drveno željezo. Nema tu mogućnosti kompromisa. Ja znam, al nemojte se vi od nas braniti. Mi vas ne napadamo, mi vama dajemo šansu da se eventualno pokušate iščupat iz ove situacije u koju su vas natjerali da stavite u inače normalne odredbe recimo stavka 10., da stavite jedno ovakvo kukavičje jaje koje kaže da će roditelji u školi, paziti, jer to da će kod kuće, to nitko ne dovodi u pitanje, ali ovo je Zakon o odgoju i obrazovanju u osnovnim i srednjim školama. Dakle, samo to su naše primjedbe. Ne kod kuće, na što imaju pravo i što nitko ne dovodi u pitanje. I bolje bi bilo da iskoristite ovu priliku da se malo iščupate iz te nemoguće situacije u koju su vas doveli.
Hvala. Slijedeća replika je poštovane zastupnice Anke Mrak-Taritaš.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Sabora. Uvažena ministrice, korak previše je često korak u provaliju ili u propast. Stoga, ovu našu raspravu shvatite na taj način. Vi često kažete da radite školu za 21. stoljeće. 21. stoljeće funkcionira drugačije. Drugačije funkcioniraju učenici, drugačije funkcioniraju roditelji nego što su to funkcionirali u doba kad sam ja išla u školu. Mojim roditeljima nije palo na pamet da dociraju nastavnicima ili da se petljaju u neke stvari. Danas tome jednostavno nije tako. Dakle, činjenica da živimo u 21. stoljeću, činjenica da recimo u Nizozemskoj iza 18 godina više roditelji nemaju pravo ići na roditeljski jer su ovi navršili 18 godina. To su činjenice koje jesu i ovo je prilika da izmijenite odredbu čl. 1 i da ju posložite sukladno zaista da izbrišete ono što je i shvatite to kao priliku. Nije napad na vas, ali hajdemo jasno reći o čemu je riječ. O koraku previše.
Hvala lijepa. Slijedeća replika je poštovane zastupnice Sabine Glasovac.
Poštovana ministrice, danas imamo realnost u školama da djeca zbog loše organizacije nastave koja ne pohađaju vjeronauk provode te sate na hodnicima. U vašoj školi budućnosti će na hodnicima biti ne samo djeca koja ne pohađaju vjeronauk, nego će na hodnicima biti i djeca čiji roditelji smatraju da je cijepljenje štetno i djeca čiji roditelji smatraju da život počinje začećem, a ne rođenjem. Na hodnicima će biti i djeca čiji roditelji smatraju da recimo transrodne osobe nisu jednako pravne drugim osobama itd., itd. Vi ćete u vašoj školi budućnosti, umjesto da od škole napravite mjesto koje će biti dijalog svjetonazora, tolerancije i komunikacije, napraviti mjesto podjela već od malih nogu. Jeste li toga svjesni?
Odgovor poštovane ministrice Divjak.
Hvala lijepa. Ja mislim da bi bilo važno da u školi budućnosti, ako ništa drugo, čitamo po redu, . [[Pljesak.]] , sa razumijevanjem
…/Upadica Reiner: Kolegice Glasovac pa nemojte dobacivati, dobili ste već opomenu zbog toga, nemojte da vam dajem drugu opomenu i da vam oduzmem riječ, molim vas./…
… [[Upadica se ne čuje.]]
…/Upadica Reiner: Dobivate drugu opomenu kolegice Glasovac./…
… [[Upadica se ne čuje.]]
…/Upadica Reiner: Oduzimam vam riječ./…
Dakle još jedanputa znači, ovdje u ciljevima odgoja i obrazovanja, školskim ustanovama koje se svi moraju pridržavati, jasno piše što se tiče ove teme o kojoj se govorilo. Znači da odgajati i obrazovati učenike u skladu s općim i kulturnim civilizacijskim vrijednostima, ljudskim pravima, pravima djece, osposobiti ih za život u multikulturalnom svijetu za poštivanje različitosti, dakle to je važno, i tolerancije te za aktivno i odgovorno sudjelovanje u demokratskom razvoju društva i u tome smislu je to odgovor na ovu sličici iz hodnika.
Sljedeća replika je poštovane zastupnice Marije Alfirev, izvolite.
Poštovana ministrice Divjak. Meni se zaista čini da vi branite nešto što nije, što se ne da braniti i zaista se, zaista se čudim jer stavili ste, dakle predlažete ovdje ponovo ta dva podstavka koja zaista će donijeti takvo narušavanje kompletne, dakle svega onog što govorite da će zakon donijeti. Ovo što ste stavili dovest će zaista do sve većih podjela u društvu, dovest će do podjela među djecom, dovest će do podjela među obrazovnim djelatnicima. Ako je nešto u suprotnosti sa suvremenim i znanstvenim dostignućima, a kažete da je to primarni cilj, ako nešto bude u suprotnosti, kako ćete to objasniti djetetu? Kako će nastavnici to objasniti djetetu? Gdje će ta djeca biti dok se budu ti sadržaji promicali?
Odgovor poštovane ministrice Divjak.
Ja mislim da sam ja do sada stvarno objasnila ovu cijelu stvar dosta detaljno i da, naravno, obrazovni sadržaji i obrazovanje je nešto što treba biti temeljeno na znanstvenim spoznajama, metodičkim načelima i to piše. A što se tiče odgoja, gledajte, ja ću vam pročitati članak 64. Ustava koji kaže: Roditelji su dužni odgajati, uzdržavati, školovati djecu te imaju pravo i slobodu da samostalno odlučuju o odgoju djece. Znači tu mislim da dileme nema.
I zadnja replika poštovanog zastupnika Marka Vešligaja. Izvolite.
Hvala. Evo s obzirom da smo ovu raspravu sad sveli na raspravu oko sustava vrijednosti, ja ću reći pojedinačni sustavi vrijednosti naravno da da. Nitko nema ništa protiv njih, međutim kako ćemo i to je ono gdje vas ja jednostavno ne razumijem ministrice, kako ćete te pojedinačne sustave vrijednosti privesti u nekakav opći sustav kojega, ja mislim da bi trebali, odnosno naučavati u našim školama učenike, đake, zovimo ih kako već. Postoji nešto što je univerzalno, nešto što smatram da nadilazi nekakve svjetonazorske razlike i to bi škola trebala biti i to bi škola trebala podučavati, ali s ovom odredbom koju ste ostavili u zakonu, jednostavno to se kosi i to jednostavno ne možete braniti. Zbog toga vam ta vaša, neću je nazvat reforma, ali taj korak naprijed kako ste ga vi predstavili, već na ovom prvom koraku zapravo pada u vodu.
Hvala lijepa. Sljedeći Klub zastupnika onaj HNS-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Marija Puh. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče, poštovana ministrice sa suradnicama, poštovane kolegice i kolege. Eto ova rasprava traje već cijeli dan zapravo i drago mi je da raspravljamo o obrazovanju, ali nije mi drago što smo se na neki način poprilično udaljili od samog zakona i raspravljamo o dva članka koja se nalaze u zakonu, odnosno o jednom članku, a dva stavka zakona. Ja bih se ipak malo više osvrnula i na zakon i tu i tamo dotaknula nekih stvari koje su izrečene u današnjoj raspravi. Svi se sjećamo da je nedavno Europska komisija poslala jasnu poruku, a to je da su potrebne strukturne reforme, a isto tako je i naglasila da se u resoru obrazovanja pomak vidi i da se stvari mijenjaju, što mislim da je izrazito dobro. O obrazovanju se konačno počelo pričati, o obrazovanju se počelo izvještavati u medijima. Iskreno mislim da je to možda trebalo početi se pričati već prije nekih 10ak, 15ak godina, ali dobro, bolje ikad, nego nikad. Ne mogu da se ne osvrnem na neke stvari koje su danas tu izrečene i cijeli dan mi zapravo zvone u ušima, a to je da je prošlo godina dana, odnosno nije prošla godina dana, prošlo je 11 mjeseci mandata, a da se u tom mandatu nije apsolutno ništa učinilo i da ne postoje nikakvi vidljivi rezultati. Pa ja moram kolegu zastupnika koji je to tako teatralno uspio apostrofirati i istaknuti i ja ga jednostavno moram demantirati jer ga je poprilično lako i jednostavno demantirati. Pobrojat ću samo neke najosnovnije stvari koje su se napravile u reformi obrazovanja i u pomaku prema boljem obrazovanju za naše djece, a to je dvije milijarde kuna su potrošene u šest mjeseci uložene u znanost za zapošljavanje i infrastrukturu i opremu, imamo osam tisuća novih stipendija za studente. Zar to nije rezultat ove ministrice? Ok možda postoji neki bolji svijet u kojemu bi još više studenata moglo imati stipendije, ali osam tisuća više stipendija je stvarno veliki broj. Moja želja je da ih bude i više, ali stvarno osam tisuća je zavidan broj. Jako dobra vijest i vijest koja je izrazito odjeknula dobro među našim gospodarstvenicima je to da je Hrvatska postala članica Europske svemirske agencije. U završnoj fazi su pregovorni s CERN-om i u 2019. očekuje nas i pristupanje CERN-u. Po meni to je isto jako veliki rezultat. U naše škole ušlo je 45 tisuća mikrobitova, mikrobitovi koji našu djecu potiču na kreativnost, na digitalnu pismenost, potiče ih rješavanju problema kritičkom razmišljanju, to je također rezultat. Obavezna informatika u školama u 2018. godini, zar to je uopće trebalo biti pitanje za 2018. godinu? To je trebalo biti davno, davno prije riješeno ali eto nije bilo prije, bit će riješeno sada u 2018. godini kada će informatika biti obavezna. I na kraju krajeva ono na što sam ja najviše ponosna i što cijela moja županija na kraju krajeva najviše očekuje, a to je milijarda kuna koja nas sada očekuje za regionalne centra kompetentnosti, za opremanje naših srednjih škola, za osuvremenjivanje načina učenja i za priliku djeci da uče ono što će im trebati za život i da uče na onim strojevima i aparatima koje će trebati u svom poslu. Po meni su to veliki rezultati i to sam jednostavno morala demantirati da ne postoje rezultate ovih proteklih 11 mjeseci. Godinama se priča i danas smo čuli o školi u kojoj padaju prozori učenicima po glavi i godinama pričamo o Osnovnoj školi Nikole Andrića iz Vukovara iz školske godine u školsku godinu uvijek gledamo na početku školske godine u kakvom stanju ja ta škola i gdje učenici pohađaju nastavu. Do sada nije postojala nikakva zakonska mogućnost da se s državne razine taj problem riješi, a osnivač škole pretpostavljam nije imao dovoljno sredstava da to riješi. E pa upravo ovim zakonom o kojem mi danas raspravljamo u članku 42. se to omogućuje. Omogućuje se da se u proračun stave rashodi za izgradnju, dogradnju i rekonstrukciju školskog prostora i opremanje školskih ustanova u slučajevima nedovoljne sigurnosti i ugroze života i zdravlja učenika škole. To je ogromna stvar koja se rješava ovim zakonom. Ono što je isto jako bitno, a to je da ovim zakonom u mrežu školskih ustanova osim redovitih programa i posebnih programa za djecu s teškoćama da se uvedu i programi za darovite učenike. Nažalost, na terenu se dosta često dešava slučaj da se više bavi onim učenicima koji su problematični, da se njima posvećuje više pažnje, a nažalost daroviti djecu se dosta često znalo uzimati u mnogim školama zdravo za gotovo i nije im se omogućavala prilika za razvoj, time što se oni sada stavljaju sada i u mrežu škola, definitivno se radi jedan pomak i prepoznaje se darovitost i izvrsnost. Još jedna dobra stvar koja je riješene ovim zakonom, a prije nije bila mogućnost, a to je da učenici koji prekinu srednje obrazovanje mogu natrag biti upisani i nakon isteka dvije godine. Naime, do sada je u zakonu bilo navedeno da oni mogu biti upisani samo u rok od dvije godine od kada su prekinuli svoje školovanje, a nažalost znate i sami da postoji popriličan broj djece koji ponekad nažalost i zbog raznoraznih teških bolesti moraju prekinuti školovanje i ovime će im se natrag omogućiti da će se moći vratiti svojem školovanju. Puno se danas govorilo i o pisanju projekata i o sufinanciranju dodatka od 30% na plaću onim učiteljima i onom školskom osoblju koje će raditi na pisanju projekata. Meni je žao što neki zastupnici nisu upoznati sa primjerima dobre prakse gdje su poduzetni ravnatelji i poduzetni djelatnici škola uspjeli pisanjem projekata iz svojih škola napraviti, pa ja bih se usudila čak i reći prave male svemirske brodove. Zašto ne nagraditi takve učitelje, takve ravnatelje koji na taj način podižu kvalitetu učenja i života svojih učenika, a na kraju krajeva olakšavaju svojim osnivačima pokazujući dobar partnerski odnos prema njima. Ja bih se sada osvrnula na par prijedloga koje smo primijetili u zakonu da bi možda trebali razmisliti i vidjeti još oko dorade, a to je prva stvar u članku 105. u stavku 15. definirana je izmjena koja se odnosi pa popis kvalifikacija koje se mogu utvrditi i kurikulumom. Potrebno je definirati o kojem se kurikulumu radi kako bi odredba bila nešto jasnija. Također članak 105. definira tko može obavljati poslove učitelja i nastavnika, možda bi bilo dobro da se razmisli da se kao uvjet za obavljanje poslova zakonom odredi minimalni broj ECTS bodova za izvođenje određenog nastavnog predmeta kao minimum stručnih kompetencija koje moraju ispunjavati za zapošljavanje. I još jedan prijedlog da razmotrite u članku 107. u stavku 9. uvodi pravilnik koji donosi školska ustanova, a kojim se propisuje način i postupak zapošljavanja u školskim ustanovama. Iako iz odredbe proizlazi da se odnosi na sva zapošljavanja, bilo bi dobro da se ovaj Pravilnik spomene i čl. 127. Zakona koji regulira pitanje zapošljavanje ravnatelja kako ne bi bilo dvojbe da li se ovim Pravilnikom treba urediti i zapošljavanje ravnatelja. Činjenica je da mijenjamo obrazovanje. Činjenica je da smo s tim trebali krenuti puno, puno prije. No na nama je red i mi smo ti koji moraju učiniti taj korak. Korak do korak, pred nama je daleki put ali krenuli smo u njega. Eksperimentalna provedba kurikularne reforme koja se, između ostalog i ovim Zakonom na neki način omogućuje ove godine, ovu jesen kreće u škole i to me izrazito veseli. Ja sam sigurna da će biti lako da neće biti lako, da će se naći mnogi izazovi pred nama koje ćemo morati rješavati u hodu i pred Ministarstvom da će se naći mnogi izazovi kojima će morati doskočiti. Ono što je isto i danas u raspravi par puta spomenuto, a mislim da je jako bitno da se još više podcrta, a to je odnos prema učiteljima. Znači odnos i učenika, a i roditelja prema učiteljima je u dosta slučajeva nažalost, puno prevelikom broju slučajeva jako loš, da ne spominjem možda i neke gore riječi. Ja vjerujem da novim načinom učenja, novim pristupom učenju, da će se to s vremenom promijeniti i da će sama atmosfera u školama uslijed novih načina učenja, novih nekih stjecanja vrlina i stjecanja kvaliteta da će biti atmosfera puno bolja. Puno poboljšanja po meni smo već napravili sa Zakonom o strukovnom obrazovanju kojeg smo ove godine usvojili u ovom Saboru. Poboljšanja se nastavljaju sa ovim Zakonom i ja vjerujem da nas čeka još mnogo novih zakona koji će ići u smjeru boljeg obrazovanja i na kraju-krajeva mislim da svima nama cilj mora biti škola za život. Zahvaljujem.
Hvala. Slijedeći Klub zastupnika je onaj HSS-a u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Davor Vlaović.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege, ministrice sa suradnicama. Evo, u ime Kluba HSS-a nekoliko riječi o prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnim i srednjim školama. Naime, svi smo, možemo se složiti oko toga, da je obrazovanje pitanje budućnosti. Interes javnosti je u Hrvatskoj velik oko toga što će biti sa obrazovnom reformom i kakva je budućnost mladih generacija i svih nas u RH. Uvijek se volimo uspoređivati sa članicama EU, pa evo najbolji je pregled stanja koje svake godine Europska komisija podnosi o obrazovanju i osposobljenosti učenika u pojedinim članicama EU. A gdje smo tu? Prema ovom zadnjem izvještaju, prošlogodišnjem, RH bilježi slabljenje osnovnih vještina, ispod smo EU prosjeka. Što je uzrok tome? Tamo piše u tom izvještaju da su uzroci slaba kvaliteta nastave i kurikula. Obećali ste promjene, ministrice. Obećali ste reforme, obećali ste jedan ubrzani proces u poboljšanju kvalitete obrazovanja u RH. Zbog koga? Zbog učenika. Lijepo ste rekli, oni moraju biti u središtu pažnje. Kvalitetan obrazovni sustav bez kvalitetne mreže, bez kvalitetnog kurikula ne ide bez onog koji treba to provesti, a to je učitelj koji mora biti motiviran, koji mora biti zainteresiran za prijenos znanja i vještina tim učenicima, ali koji mora imati autoritet i kojeg moramo štiti da mu sačuvamo taj autoritet. Danas nam najkvalitetniji kadrovi, pogotovo iz onih kadrova koji završavaju informatiku, fiziku, kemiju i matematiku nerado se odlučuju ostati u obrazovnom sustavu nego odlaze ili u gospodarstvo ili na žalost odlaze izvan RH. A upravo tu vidimo nekakvu svoju budućnost i dostizanje i kroz obrazovni sustav, kroz učenike koji će stjeći znanja i vještine, dostizanje onih razvijenih država, razvijenog gospodarstva i privlačenje istih takvih investicija u RH. To ne ide bez novca, bez ulaganja. I zato još jednom ističem, a već bilo spomenuto da je nedopustivo da mi u RH u našem proračunu izdvajamo manje od 3% za obrazovanje i znanost. Znamo da je to u EU između 5 i 8% i ne možemo sustići tu razvijenu Europu bez dizanja tih standarda, a to ne ide bez novca. Rekao sam već da motor kvalitetne obrazovne reforme mora biti učitelj, nastavnik, profesor i treba reći još jednu istinu, da zadnjih 10-15 godina su oni nosili teret krize u RH. Nisu im rasle plaće, čak štaviše i smanjivane su im plaće i oni su to šutjeli. Sad je prilika. Imamo suficit u državnom proračunu i prilika je da se stvarno odlučimo na veća izdvajanja za obrazovanje, za stvaranje kvalitetne mreže i osnovnih i srednjih škola. Kakva je mreža? Zašto još uvijek nemamo mrežu škola? Onakve mreže koja će zadovoljiti potrebe i roditelja i učenika i postojeće strukture nastavnika, ali ono što je još puno važnije, da bude u suradnji sa gospodarstvom, sa obrtnicima i poduzetnicima. Ovaj Zakon kaže da će ministar donijeti kurikulum. To može biti dobro, ako je taj kurikul stvarno izdogovaran sa gospodarstvom lokalne regije ili jedinica lokalne samouprave i gospodarstva, a koji uvažava i postojeću strukturu uposlenih u tim školama. Činjenica je da počesto mi, treba reći istinu, štitimo postojeću strukturu kvalitete nastavnika, profesora koje imamo. Žao nam je da itko ostane bez posla i ne treba ostati nitko bez posla nego upravo kroz ovaj zakon treba riješiti taj tehnološki višak na način da, ili prelaskom u neke druge obrazovne ustanove ili u postojeću instituciju i kroz prekvalifikaciju damo šansu i tim profesorima, nastavnicima i ostalima u tim školama koji će biti proglašeni tehnološkim viškom. Ovih dana je ministrica se hvalila i potpisivanjem kolektivnog ugovora sa sindikatima do 2020. gdje im je kroz to omogućeno povećanje osobnih dohodaka za rad u otežanim okolnostima, u školama nekima, a imamo 142 takve škole. Želim još jednom ponoviti da i tu treba jasnije definirat koje su to škole, jer imamo situaciju da jednom gradu jedna osnovna škola radi sa otežanim uvjetima i zbog toga će nastavnici dobit veće plaće, a srednja škola u istom gradu nema. Mislim da tu nešto nije u redu i da to treba promijeniti. Ono što posebno je problem da danas imamo 68 zatvorenih područnih škola. Zašto su zatvorene? Nije samo uloga i krivnja Ministarstva obrazovanja, nego i ukupne situacije u gospodarstvu i naše demografske slike, ali sigurno da moramo naći načina da te škole ponovno da i u njima bude djece i da bude nastave, ako već ne, još jedan ovdje problem želim istaći, da postoje zainteresirane jedinice lokalne samouprave za te zatvorene subjekte i da se … [[Govornik se ne razumije.]] i nama nerazumljive procedure otežaju, da se ti objekti daju u funkciju ako više nisu u upotrebi obrazovanja, škole itd. da školski odbor, općinsko vijeće, županijska skupština pa onda ministarstvo, predugo se čeka, a mogli smo u tim objektima imati i vrtiće ili neke druge sadržaje. Pa evo i apel da se ubrzaju te procedure, da se ti objekti koji nisu u funkciji obrazovanja daju na upravljanje jedinicama lokalne samouprave koje su iskazale interes za iste. Također želim ovdje još istaknuti mrežu škola, upravo bitna ta struktura upisa. 17. svibnja je završilo savjetovanje ministarstva sa školama oko upisnih kvota. Još uvijek imamo tu problem koji sam već rekao da je to stresno razdoblje za 47 000 učenika koji prvi put upisuju prvi razred srednje škole, nažalost 1100 učenika manje, nažalost 17 odjeljenja manje, ali sigurno da treba toj djeci omogućiti da kroz kvalitetnu edukaciju shvate važnost obrazovanja, da shvate koja su to zanimanja i potrebe koje postoje na njihovom lokalnom nivou i na regionalnom nivou i da onda se i oni i roditelji lakše odluče koje škole upisati. Jer činjenica da svega nekih 15, 16% učenika upisuje srednje strukovne škole, a mi želimo puno više i treba sigurno približit djeci ta zanimanja koja se na tržištu rada pojavljuju. Imamo i primjer u gradu Orahovici, koja je u suradnji sa gospodarstvom i školama koje djeluju na njihovom području postigla dogovor da se i otvore neka nova zvanja, nova znanja, nova zanimanja za koja će se školovat i za kojih odmah sutra čim završe srednju školu imaju i radno mjestu o svojoj sredini. Evo to su svijetli primjeri koje trebaju i drugi koristiti i na taj način promišljamo i tu mrežu škola, a i upisne kvote koje moraju biti dogovorene između škole, roditelja, učenika i gospodarstva i ne treba bježat od toga da se s gospodarstvom oko toga dogovara, a pogotovo kad znamo da oko tog istog poduzetnika treba raditi i nekakvu praksu sutra i steći znanja i vještine jer činjenica je da uz ovakva zvanja u školstvu mi nećemo moći u svim školama opremiti kvalitetne kabinete, opremu, strojeve gdje su se stekle znanja i vještine, zato nam je potrebna ta suradnja sa poduzetnicima. Drago mi je da se jedan dio problema oko plaća učitelja, profesora rješava i kroz pisanja EU projekata i da će ih se moći nagradit za to što provode EU projekte u svojim školama na plaću do 30% i dobro je da to ide iz EU novca jer vidimo da u državnom proračunu nema novca da se povećaju plaće profesora pa onda idemo na ovaj način. Ali rekao sam to i u replici, učenik opet mora biti u središtu svega, znači ne pisati projekt zato da bi samo profesor ili nastavnik dobio veću plaću, nego da bi kroz taj projekat upravo taj učenik stekao dojam što je to EU projekt, kako ga pisati, kako ga provoditi da bi onda sutra s tim znanjima i vještinama bio konkurentniji na tržištu rada. Dakle još jednom ću ponoviti, nema kvalitetnog obrazovanja bez motiviranog profesora, učitelja, nastavnika, bez čovjeka koji ima autoritet. Trebaju naravno roditelji zajedno s djecom gradit njihovu buduću karijeru i profesionalnu i osobnu, ali da ipak taj učenik sam je dovoljno sposoban da sam odluči u kojem pravcu se želi razvijati. Važno ga je u školi naučiti da treba čitati, da treba čitati lektiru, ali još je važnije da onda sutra kad već nauči čitati, zna se služit s tom literaturom. Da ga motiviramo da radi pokuse, da radi zadatke iz matematike, ali sigurno da onda sutra bude čovjek koji će kritički promišljat o tim radnjama koje radi, o tim pokusima koje će znat to onda znanstveno i primijeniti i koji će steći ta znanja i vještine da ostane ovdje živjeti u Hrvatskoj, a ne da razmišlja o karti za neku Europsku destinaciju. Drago mi je da u ovom zakonu će se omogućiti i financiranje izgradnje škole iz državnog proračuna jer jednostavno jedinice lokalne i regionalne samouprave za to nemaju same dostatno novca, a nažalost nismo ni ispregovarali da iz EU sredstava možemo graditi objekte i to sigurno u sljedećoj preračunskoj perspektivi moramo naći načina i modele kako financirati i škole, i kabinete, i sportske dvorane jer nema razvoja športa bez onog školskog sporta, nema ni sutra profesionalnog sporta, a to nam je svima želja u RH. Drago mi je da će konačno se riješit taj problem sa osnovnom školom u Vukovaru. Ujedno evo postavljam i pitanje ovdje, kada će se krenuti, a obećano je, sa izgradnjom i i dogradnjom Osnovne škole Milan Amruš u Slavonskom Brodu za djecu sa posebnim potrebama jer sigurno da je o tome smo već imali razgovora da se to mora ubrzati da ta djeca moraju imati kvalitetne uvjete za školovanje jer to traže oni i njihovi roditelji mi svi zajedno. Evo još jednom uz ove primjedbe mi ćemo u ovom prvom čitanju biti suzdržani dok vidimo u kom će se pravcu dalje razvijati razrada ovog zakona, a vjerujem da ćemo još doprinijeti u drugom čitanju sa kvalitetnim amandmanima. Hvala.
Hvala lijepa. Sada ćemo prijeći na pojedinačnu raspravu u kojoj će prvi govoriti poštovani zastupnik Alen Prelec. Izvolite.
Hvala poštovani predsjedavajući. Problematika rada u školi može se analizirati na nekoliko razina, osnovna prepreka u radu nastavnika, borba sa sustavom. Naime, umjesto da sustav podržava rad nastavnika i služi mu na svim razinama, nastavnik se redovito protiv tog istog sustava mora boriti kako profesionalno, odgojno i obrazovno djelovao u razredu. Ja ću sada navesti neke konkretne primjere, a onda ću ići nešto i šire. Naime, ako je učenik zbog velikog broja izostanaka koji nisu opravdani što je teško provesti jer učenici i roditelji koriste sve blagodati sustava koje im dopušta da opravdaju sve što žele i kada žele i kada taj isti učenik upućen na razredni ili predmetni ispit vidljive su sve manjkavosti sustava. Gotovo redovito su zakoni pisani za gimnazije i zakonodavac uopće ne predviđa slučajeve koji se događaju u strukovnim školama. Te škole pohađaju učenici slabijeg uspjeha u osnovnim školama, a socijalne i obiteljske situacije su vrlo složene. Djeca su iz domova, obitelji pod nadzorom socijalnih službi, razorene ili disfunkcionalne obitelji, zlostavljena djeca. Kada razrednik dođe do pedagoške mjere isključena iz škole, organizira se razredni ispit i sada počinju problemi i očita je nedorečenost zakona. Famozni članak 77. Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi u stavku 2. određuje, ako učenik zbog bolesti ili drugog opravdanog razloga ne pristupi popravnom ili predmetnom odnosno razrednom ispitu u propisanim rokovima škola mu je dužna omogućiti polaganje ispita nakon prestanka razloga zbog kojih nije pristupio ispitu. Taj zakon ne predviđa koji su to drugi opravdani razlozi, koliko dugo tročlano povjerenstvo čeka učenika koji nije pristupio ispitu, kakvu ispričnicu razrednik može prihvatiti roditeljsku ili liječničku, u kojem roku roditelj učenika koji nije pristupio ispitu mora donijeti ispričnicu, jeli neizlazak na ispit nedovoljna ocjena i kada, koliko je ponovljenih ispita škola mora organizirati učeniku. Svi navedeni problemi rezultat su zakonskih nedorečenosti pa bi zakonodavac morao revidirati odluke i uključiti sve probleme na koje nailaze nastavnici u praksi. U stavku 3. istog članka piše, razlozi i način polaganja razrednih i predmetnih ispita utvrđuje se statuom škole. Problem je u tome da se statuti škole usklađuju sa gradskim odredbama koje ponovno ne idu u korist pravedne i profesionalne, odgojne i obrazovne struke. Statuti škole nerijetko nisu ažurirani niti usklađeni s izrazitom dinamikom sve većih i češćih problema u svakodnevnom radu škole. Sve to može se skratiti i na ove općenite probleme sustava. U hijerarhiji sustava odgoja i obrazovanja svi čuvaju svoja leđa što znači da se sve instance iznad nastavnika koji je u neposrednom kontaktu s učenicima i roditeljima boje onog iznad. Upravo zbog toga vlada praksa, ne talasaj da me onaj iznad ne tereti i da ja zadržim svoju poziciju koju imam. Nažalost rezultat takve prakse nemotiviranost svih dionika obrazovnog sustava i gubljenje povjerenja u sustav kao takav. Nisu problem niske plaće, već neprovediv sustav i zakonodavac koji štiti samo učenike i roditelje kojima se pretjerano povlađuje što rezultira općim urušavanjem odgojnih, obrazovnih i moralnih vrednota društva. Upravo zbog toga danas u prosvjeti ne rade najbolji jer vide da je borba protiv sustava unaprijed izgubljena. Ljudi neće raditi u sustavu obrazovanja jer se neće izlagati nepravdi i iscrpljivati u dugotrajnim sukobima. Oni rijetki koji su prihvatili teret te iste borbe stigmatizirani su u kolektivu kao idealisti, buntovnici bez razloga, izlaže se i nepravednim provjerama, kontrolama i čeka se krivi korak. Pri tome nitko ne misli koliko sve to skupa šteti učeniku kojeg se uči da će ostvariti sve što želi zahvaljujući nedorečenosti zakona koji ponavljam pretjerano povlađuje i dopušta učeniku u ime njegovih prava i navodnih zaštite. Zakonodavac i sustav moraju biti precizniji, moraju pretpostaviti sve moguće slučajeve iz prakse i onda precizno i jasno normiran zakon. Između zakonodavca i nastavnika koji radi u sustavu obrazovanja mora biti neposredna suradnja na svim razinama jer samo onaj tko radi u praksi može pomoći zakonodavcu da napiše pravedan i učinkovit zakon. Zakoni se ne mogu pisati bez iskustva onih koji u sustavu obrazovanja rade dugi niz godina. Problem zakonodavca u sustavu obrazovanja je što ne sluša svog nastavnika koji radi u neposrednoj nastavi s učenicima i njihovim roditeljima, sluša se netko tko nikada u sustavu nije radio i sukladno tome ne zna što je uz sustav učenika i roditelja najbolje. Sustav podržava nepovjerenje prema nastavniku koje je potpuno nedopustivo. Ako je roditelj povjerio svoje dijete školi i nastavnicima očekuje se da ima povjerenja i u tu istu školu i nastavnike. Oni profesionalno i odgovorno moraju raditi u obrazovanju i odgojnu korist svakog djeteta. Druga se argumentacija odnosi na provedbu pravilnika o kriterijima za izricanje pedagoških mjera. Naime, taj isti pravilnik je toliko zakomplicirao provedbu mjera da nastavnik odustaje od realizacije istih jer su nejasne i opet pretjerano pogoduju učeniku i roditelju. Ako se vratim na početak ove analize samo dva problema u radu nastavnika u školi odmah ćemo uočiti više puta ponavljan problem sustava koji ne pomaže svim izvršiteljima, nastavnicima već ih izlaže porugama, neprofesionalnim postupcima, improvizacijama, pritiscima sa svih viših instanci. Mi želimo imati školu 21. stoljeća, želimo imati djecu koja će učiti i biti budućnost ove naše Hrvatske. Tu treba raditi na tome da odvojimo onu lošu djecu, neodgovorne, nedisciplinirane učenike, kako bi djecu koja su željna znanja bila budućnost ovog društva. Ali to nije moguće u sustavu i uz zakone u kojima jedan loš učenik ima više prava od dva, od nekolicine dobrih. Imam i konkretne primjere iz prakse. Kaže, ima roditelja koji dođu u školu i kažu, ja s njima ne mogu više ništa. Jel ćemo liberalnim zakonima graditi našu budućnost? Ovo nije demokracija u društvu, ovo je anarhija. Hoćemo li biti zemlja poštovanja, uvažavanja ili ćemo biti zemlja iskrivljene demokracije u kojoj će se zbog zaštite prava onih koji njima manipuliraju ugrožavati cijeli sustav vrijednosti. Kakvo društvo mi gradimo? Ja sam uvijek da odvajamo kukolj od žita jer ako ne odvojimo u protivnom sve će biti kukolj. Više puta slijepo se vodimo preporukama i direktivama EU. Nije sve bolje vani, nego kod nas. Nisu EU birokrati bolji od naših obrazovanih, mladih, ambicioznih ljudi, nastavnika. Nije trava uvijek zelenija vani nego kod nas. Nema kvalitetnog obrazovanja bez zadovoljnih nastavnika i profesora. Ali nije tu zadovoljstvo nastavnika i profesora time što će imati plaću veću od 1000 kuna iako je i to važno zadovoljstvo. Zadovoljstvo će biti u tome ako im vratimo dostojanstvo i poštovanje za to što nam obrazuju našu djecu. To poštovanje mora ići od nas saborskih zastupnika i poštovana ministrice, od vas na način da donosimo zakone koji su vrijedni poštovanja. To dostojanstvo ćemo vratiti kad ih budu poštivali roditelji, ali i prije svega djeca koju oni sami više puta žrtvujući se, daju najbolje od sebe da ih uče ono što piše u udžbenicima, ali da ih uče ono što im govori o životu. Ali ih onda te iste nastavnike i profesore moramo štititi od neodgovornih, nediscipliniranih učenika i od preambicioznih i više puta zločestih roditelja. Brojni su problemi u odgojnom i obrazovnim ustanovama, ali je činjenica da se većina u dobroj suradnji sa sustavom i zakonodavcem mogu riješiti u koristi boljeg, pravednijeg obrazovnog sustava, a to nam je cilj i svrha, želja i moralna obveza. Ustrajmo da izgradimo pravedniji i pošteniji sustav odgoja i obrazovanja. Pomozimo nastavniku i profesoru, slušajmo ga i imajmo povjerenja u njegov rad. Tako ćemo dobiti školu 21. stoljeća, tako ćemo graditi bolju i perspektivniju Hrvatsku. Hvala.
Hvala. Imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Miranda Mrsića.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega Prelec, ja ne znam na kojoj strani vi sjedite u ovoj sabornici jer što ste govorili spada u jednu retoriku nekoga tko ne zastupa neke ljevičarske ideje. Pa nije stvar škole da škola odvoji one koji su loši učenici ili one koji su problematični. Pa u tome i je škola. Škola mora pomoći da ti ljudi ili ta djeca ostanu i da u konačnici se razviju u punovrijedne članove društva. Apsolutno ne prihvaćam tu vašu diskusiju i mislim da je potpuno kriva, nadam se da vam izvor nije bio školskog sustava jer uloga škole je baš u tome da te mlade ljude koji su možda sada zastranili, da ih izvede na pravi put, a ne da ih odstrani iz sustava.
Odgovor poštovanog zastupnika Preleca.
Poštovani kolega Mrsić, sasvim je nebitno je li to iz ljevičarskih ili desničarskih krugova, ja govorim ono što mislim i ono što čujem. Ono što čujem od ljudi koji rade u sustavu, od profesora i učitelja, ja sam za to da počnemo braniti učenike na način da štitimo pravo i dostojanstvo učitelja, a ovo što se danas događa u školama, ja moram priznati iz svog iskustva i kao roditelj, ali kad slušam učitelje i profesore, to je anarhija. To više nema nikakvog smisla. Vi ste išli u školu kao i većina nas možda u onom prijašnjem sistemu kad se učitelje i profesore poštivalo. Učitelj i profesore su poštivali i učenici. Danas toga više nema. I ovaj sustav, zakon štiti najviše djecu. Govorimo o pravima djece, al ne govorimo o pravima djece onih koji žele učiti da odstranimo one nedisciplinirane i onu djecu koja jednostavno prave nered. Evo, za to sam. Za sustav vrijednosti i za poštovanje svakog učitelja i svakog profesora.
Poštovani kolega Mrsić, sasvim je nebitno je li to iz ljevičarskih ili desničarskih krugova, ja govorim ono što mislim i ono što čujem. Ono što čujem od ljudi koji rade u sustavu, od profesora i učitelja, ja sam za to da počnemo braniti učenike na način da štitimo pravo i dostojanstvo učitelja, a ovo što se danas događa u školama, ja moram priznati iz svog iskustva i kao roditelj, ali kad slušam učitelje i profesore, to je anarhija. To više nema nikakvog smisla. Vi ste išli u školu kao i većina nas možda u onom prijašnjem sistemu kad se učitelje i profesore poštivalo. Učitelj i profesore su poštivali i učenici. Danas toga više nema. I ovaj sustav, zakon štiti najviše djecu. Govorimo o pravima djece, al ne govorimo o pravima djece onih koji žele učiti da odstranimo one nedisciplinirane i onu djecu koja jednostavno prave nered. Evo, za to sam. Za sustav vrijednosti i za poštovanje svakog učitelja i svakog profesora.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Prelec, rekli ste u svojoj raspravi kako više u školi ne rade najbolji. Ne bih se baš s time složio, ja mislim zapravo da još uvijek u školi rade najbolji to su zapravo učitelji, oni koji rade u osnovnim i srednjim školama najbolji dio tog sustava. Da nisu motivirani, nisu. Nisu motivirani iz razloga jer imaju male plaće, nisu motivirani iz razloga jer društvo više ne cijeni to zanimanje, nisu motivirani zbog mobinga ravnatelja, nisu motivirani, reći ću vam jedan plastičan primjer recimo, možete završiti PMF, dakle matematiku i fiziku, možete postati profesor matematike i fizike ili samo jednog ili samo drugog, predavat to u osnovnoj školi da bi vaš kolegica ili kolega koji je to završio na Pedagoškoj akademiji kao nekakav ... [[Govornik se ne razumije.]] jednaku plaću poput vas koji ste 4 godine to studirali na posebnom fakultetu. Dakle, postoji čitav niz nelogičnosti u nagrađivanju profesora odnosno učitelja koji rade u osnovnoj i srednjoj školi, ovo je samo jedan od njih. Hvala.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Preleca.
Ja se ispričavam ako sa rekao to možda na jedan takav način da ste me shvatili da ne rade više najbolji, jasno da nisam mislio u doslovnom smislu, nego sam mislio da je demotivirajuće za učitelje i profesore koji se bore sa sustavom. U tom sam smislu rekao, ja još uvijek mislim da su učitelji i profesori jedno cijenjeno zanimanje i od strane same struke i od strane većine roditelja, velim onih roditelja koji poštuju takvu struku i poštuju one koji uče oni iz udžbenika i iz života njihovu djecu, ali evo to sam malo htio izazvati da jednostavno to nije više atraktivno zanimanje, odnosno u zadnje vrijeme je to tako postalo, a trebalo bi bit atraktivno zanimanje. Ne znam koliko puta ste čuli u školama prije da kad su pitali što bi djeca htjela biti govorili su da bi htjeli biti učitelji, doktori, pravnici. Današnje vrijeme sve više djece govori da bi htjeli biti nogometaši, manekenke ili tako nešto. Ajmo vratit taj sustav vrijednosti, ajmo dati poštovanje toj struci.
Hvala. I zadnja replika je poštovanog zastupnika Marka Vešligaja.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Evo kolega Prelec, u svojoj ste raspravi fokus stavili na učitelje. Načelno svi su to danas ovdje napravili, a ja ću reći da je ono što ste i vi spomenuli, makar možda bih nekako to drukčije rekao, da praksa se naravno razlikuje, zapravo teorija se razlikuje od prakse. Reći ću samo da učitelje se ne sluša, učitelji su bili ti koji su na neki način kreirali onaj nacrt kurikularne reforme, od njega se odustalo, to je evidentno i umjesto da smo dobili jednu novu paradigmu obrazovanja koja, smatram da nam je izuzetno potrebna u Hrvatskoj, da smo dobili zapravo sustav koji će obrazovati pojedince koji će sutra odgovorno, stručno voditi ovu zemlju, ali i znati kritički promišljati, izvan ustaljenih kalupa, jer jedino takvi ljudi vam guraju društvo naprijed.
Hvala lijepa. Sljedeća pojedinačna rasprava je ona poštovanog zastupnika Miranda Mrsića.
Hvala lijepo uvaženi gospodine potpredsjedniče, uvažena ministrice. Drago mi je da ste tu i da, za razliku od nekih drugih ministara kad imaju vrlo važne zakone nisu tu u Saboru, tako da se nadam da ćete iz ove naše diskusije možda neke stvari u sljedećoj verziji zakona promijeniti. Ono što bih ja u svojoj diskusiji htio naglasiti da zakoni neće dovesti do poboljšanja statusa učitelja i nastavnika, zakon sam po sebi to neće donijeti. Ono što će donijeti da status njihov bude bolji je njihov položaj u društvu i njihovo vrednovanje u društvu. U ona vremena kad sam ja išao u OŠ status učitelja je bio sasvim drugačiji i jasno da onda i njihov položaj u društvu je bio drugačiji i da je bio odnos i učenika i roditelja prema njima bio drugačiji, ali stvari se ne mogu i ne trebaju vraćati natrag, jer ne možemo se vratiti u 20. stoljeće. Možemo samo govoriti o 21. stoljeću u kojem jesmo i mijenjati školu na taj način da ona bude učiteljica, da bude odgojna ustanova koja će vas pripremiti da kada odete u život izvan škole da tu budete uspješna jedinka društva. Naravno da ni zgrade neće dovesti do poboljšanja svega, one će samo onda služiti da se eto otvaraju, prigodno otvaraju škole, da eto tu svi su sretni, ali ono što školu mijenja, mijenja sam odnos prema odgoju i odnos prema tome što učimo u školi. Ja iz vlastitog primjera dvoje školaraca vidim u kojem pravcu to ide. U ona vremena kad sam ja bio u njihovim razredima nismo učili toliko stvari i nismo te neke stvari koje su za njih neprimjerene, oni to ne mogu shvatiti, nismo im to gurali i nismo im to izdiktirali da to uče i to je ono što je nažalost propušteno i propušta se stalno da konačno taj kurikulum, da konačno taj dio promijenimo, ovaj zakon to neće promijenit sam po sebi, ali je on trebao stvoriti preduvjete da se i te stvari mijenjaju u Hrvatskoj. Naši učenici uče puno previše stvari koje im ne trebaju u životu. I ovo je bila šansa da te stvari promijenimo. Također, ne uče se stvarnom životu, uče se stvarima koje im neće možda trebati nikad u životu i mi se možemo hvaliti da naši učenici imaju vrlo široko znanje, vrlo primjenjivo znanje, ali to im u životu neće ništa pomoći i iz toga onda izvire i taj problem odnosa prema učiteljima i nastavnicima, odnos prema ravnateljima i ostalim djelatnicima u školi. Jer ako škola nije ta koja vam daje znanje za život, onda se i prema tome odnosite na način da vam to nije „važno“. I ne bih se složio da škola mora biti ona koja će vas natjeravati da učite sve i da sve znate i da sve polažete, imate stvari koje vam možda u životu vas ne interesiraju, interesiraju vas negdje drugdje. Zato mi je žao što ministrica nije prihvatila inicijativu da se u uspjeh, dakle uspjeh za upis u srednje škole ne računa opći uspjeh. Mislim da gledajući kako to izgleda, na primjeru sad se piše po novinama o super odlikašima, onima koji imaju 5.0 prosjek od petog do osmog razreda, pa nije logično da imate baš iz svega 5. ono što bi bilo zanimljivo vidjeti kako se ti super odlikaši upisuju dalje, koje fakultete završavaju, kakav je njihov uspjeh dalje u životu. Ono što bi trebalo napraviti i što mislim da je puno primjerenije, da se vrednuje uspjeh prema pojedinim predmetima koje vas usmjeravaju da ćete jednog dana krenuti ne znam, na studij medicine, da ćete ići studij elektrotehnike, prirodne znanosti, društvene znanosti i nije to samo naša izmišljotina. Imate u zemljama, evo primjerice u Njemačkoj gdje vas već selekcioniraju od 4. razreda, njihovog 4. razreda, selekcioniraju vas prema vašim sposobnostima i usmjeravaju vas prema određenim zanimanjima. I to je ono što moramo promijeniti. Mi i dalje robujemo onoj staroj klasičnoj školi koja vas uči o svemu onda ćete vi jednog dana izabrati nešto što možda vama vrijedi ili ne vrijedi. Zato mi je žao što u ovom zakonu eto te stvari se nisu promijenile. Što se tiče samih učitelja i nastavnika, ono što je osnovno problem je ugled u društvu i mogućnost napredovanja i to nije samo plaća, dakle nije samo taj materijalni status nego je i društveni status koji svi zajedno i mi tu u Saboru i političari, ali i cijelo društvo mora na neki način drugačije vrednovat. Jer biti učitelj nije zanimanje, to je poziv i onaj tko se odluči za to se stvarno odlučio na jedan vrlo težak posao da uči mlade generacije, to nije lako. I jasno da ima dobrih i loših, ali u tome treba postojati sustav da one koji su dobri ih vrednujete, nagrađujete i da oni mogu napredovati. Ta uranilovka koja je u obrazovnom sustavu nije dobra i ona guši kvalitetu i nažalost ovdje isto tako nije se taj dio riješio. Četvrti put da ste odgađali licenciranje ravnatelja, mislim da ravnatelj kao što je evo i u bolnicama da su doktori ravnatelji tako isto i u školama su profesori ili nastavnici i ravnatelji, a ne može svako biti, treba imati određene sposobnosti za to. Stoga smatram da to licenciranje za ravnatelja je ipak trebalo ostaviti. I kada govorimo o izboru ravnatelja onda je tu velika uloga politike. Politika vas postavlja, politika vas smjenjuje i tu je isto onda problem ugleda ravnatelja jer ako je postavljen od strane politike je pitanje koliko ima ugleda među svojim djelatnicima, ali što je još važnije koliko ima ugleda među roditeljima. A onda jasno ako nema ugleda ni među njima onda nema niti ugleda među djecom. Tako da mislim da je to trebalo ići u određene iskorake. U nekim zemljama ravnatelja biraju svi roditelji učenika u školi što je možda jedan demokratski iskorak. On je kao i uvijek u demokraciji kada narod odlučuje malo je problematično, ali onda bi se i ravnatelji drugačije ponašali, a ne da se dodvoravaju politici da ih se izabere na mjesto ravnatelja. Ono što je ovim zakonom također nije dobro ili nije se dobro vrednovalo je pitanje kakvu školu želimo, kakvu školu želimo u budućnosti, što želimo učiti, kakvu školu želimo za 21. stoljeće, ovim zakonom ja to nisam iščitao. Ostali smo zarobljeni u onom starom sustavu, nemamo hrabrosti napraviti iskorak i napraviti školu koja će vrednovati sposobnosti, osobnosti i mogućnosti, a to nažalost ovim zakonom nismo postigli. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Tomislava Sokola.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Mrsić, rekli ste nekoliko stvari, vjerojatno neću stići sve, ali pokušat ću barem dio. Prvo, rekli ste da ne treba učiti sve i da je škola u tom smislu zastarjela. To je istina, to se slažem. Međutim, činjenica da se u današnjem društvu isto stvorila jedna medijska slika kako ne treba učiti činjenice, kako ne treba učiti na pamet ništa, samo se treba igrati i razvijati neke vještine itd. Mislim da je takvo razmišljanje kada ode u krajnost isto tako dosta opasno. Primjerice, vi kada ste upisali medicinu vi ste morali učiti anatomiju, morali ste učiti na pamet isto tako, tako da mislim da se tu treba paziti da se ne ode u jednu drugu krajnost u neke stvari koje su već i prevaziđene na zapadu. Druga stvar što se tiče zakon, zakonski tekstovi ne mogu mijenjati cijeli sustav i tim je to svrha. Temeljna svrha ovog zakona je da se stvori pravna osnova da predmetni kurikulumi uđu u sustav, a to da ćemo mi sve ove stvari koje ste vi napomenuli rješavati zakonom to je nemoguće, to se rješava izradom novih strateških dokumenata, nastavnih programa, podzakonskih akata to je cijeli niz, cijeli sustav, a nije zakon ono mjesto gdje se to treba rješavati.
Odgovor poštovanog zastupnika Mrsića.
Kolega Sokol, pa miješate kruške i jabuke kada ste već na medicini i onda učite za svoje zanimanje onda jasno da morate znati do u detalje, ali ne učite kvantnu fiziku u medicini jel tako? A škola je ta koja vas priprema da u životu vi se usmjerite prema određenom zanimanju. Ako učite sve i sva u školi onda ne možete razviti svoje sklonosti i izvrsnosti i škola vas ne može prepoznati da vi idete u određenom smjeru drugačijem od nekog drugog vašeg onoga tko sjedi s vama u klupi. I jasno što se tiče samog zakona on ne može to propisati, ja nisam ni diskutirao da u zakonu propišemo sve to što bi trebalo napraviti, ali zakon bi trebao otvoriti temelje i staviti okvir u kojem pravcu bi se ta škola za 21. stoljeće trebala razvijati, ali ovim zakonom to nije učinjeno.
Sljedeća replika je poštovane zastupnice Marije Jelkovac.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega, pa ja ću krenuti od kraja vašeg izlaganja. Što se tiče izbora ravnatelja, rekli ste da u biti gube na vjerodostojnosti jer iza njih stoji u pravilu politika. Kada pogledamo način biranja ravnatelja ne bih se s vama složila jer u biti u školskim odborima koji o tome odlučuju većina čini predstavnika Nastavničkog vijeća i Roditeljskog vijeća u odnosu na one članove koje imenuje odnosno predlaže osnivač, a to je ajmo reći onda netko iz politike, tako da se u tom dijelu ne mogu složiti s vama. A što se tiče položaja učitelja i nastavnika u društvu, mislim da oni nisu imali ni u prošlosti velike plaće, a imali su puno bolji status, mislim da tu puno toga polazi od toga što smo u društvu srušili okvir vrijednosti i sve vrijednosti pa tako i te da danas malo koje dijete na hodniku i pozdravi učitelja odnosno nastavnika.
Odgovor poštovanog zastupnika Mrsića.
Hvala lijepo. Kad govorimo o izboru ravnatelja i utjecaju politike, osvrnite se na vašu županiju, u vašoj županiji svaki ravnatelj osnovne i srednje škole ima iskaznicu HDZ-a i ima blagoslov župana. I to je to. Sve je tako. Opovrgnite me da nije tako, ali svaki ravnatelj u vašoj županiji je član HDZ-a uredno. Što se tiče samog poštovanja prema nastavnicima i profesorima, to počinje i od roditelja kako roditelji se odnose prema njima, onda će se odnositi i djeca. U moje vrijeme, to je davno bilo, kada te pozvao ravnatelj da zbog nečega da dođeš kod njega, bogami su se svakome tresle gaće, noge kad je odlazio ravnatelju. Danas toga više nije, ali ne treba se vraćati na taj sustav, treba raditi drugačiji model poštovanja, ne poštovanja iz straha, nego poštovanje iz vrijednosti i uvažavanja nekoga tko vas uči za život.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Tomislava Sokola.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa ja bi se na početak prvo referirao na čisto jedna stvar je ostala visiti u zraku što je rekao kolega Mrsić. Dakle ja nisam rekao da treba u školi učiti sve i slažem se da treba programe modernizirati, izbaciti neke nepotrebne stvari, možda dodati, staviti veći naglasak na neke stvari koje su u današnje vrijeme važnije nego što su bile prije, taj dio nije dvojben. Ono što sam ja rekao je da to ne znači da se neće morati učiti činjenice i ta priča koja se dosta medijski potencira kako će se djeca samo igrati u školi bez da će morati nešto i radit nije dobro i mislim da stvara krivu sliku, odnosno stvara jednu nerealnu sliku koja nema uporište u stvarnosti, ali dobro. To je jedna stvar. Što se tiče rasprave o vrijednostima, pravu roditelja itd., znači ja ne mogu vjerovati što smo mi čuli sve sa strane SDP-a, evo ja ne mogu vjerovati. Znači mi smo čuli da se ovim zakonom branim neobranjivo, a to neobranjivo je članak 64. Ustava, Konvencija za zaštitu ljudskih prava i Konvencija o pravima djeteta, znači to je neobranjivo što je, mislim kolegica Alfirev rekla, da se brani ovim zakonom. Mislim da smo već 100 puta rekli odakle proizlaze te odredbe, jasno i zašto one postoje. Znači odredba o pravu roditelja da samostalno odlučuje o odgoju i obrazovanju djeteta je upravo tu da spriječi da država zauzme jednu ulogu koju ne bi trebala, da zauzme jednu ulogu indoktrinacije, gdje će se djeca uzeti od roditelja, gdje će im se ispirati mozak u nekakvim državnim institucijama, to je ono što je bilo tipično za totalitarne režime, komunizam i nacizam su upravo to radili. Znači oduzimali su djecu i onda su im državnu ideologiju zapravo gurali na ovaj ili onaj način u njihov um i to je ono što nije dobro. Upravo suprotno, kad se kaže da ova odredba o pravu roditelja da samostalno odlučuju da će dovesti do toga da će se učiti ne znam, da je zemlja ravna itd. Ja bih rekao upravo suprotno. Ja mislim da upravo ova odredba brana da se djeci u školi neće moći nametati nekakve partikularne tvrdnje koje nemaju veze s istinom. Primjerice, upravo ovakve odredbe su brana da neće moći doći jednom neki Stazić i govoriti da je dobro rješavati svoje političke protivnike na određene načine, jel. Ja upravo mislim da je ova odredba brana tom, da upravo ova odredba štiti pluralizam i da je to ono za što se u društvu trebamo zalagat. Na kraju krajeva mi smo prihvatili liberalnu demokraciju i upravo je tekovina liberalizma da roditelji mogu sami sudjelovati, odlučivati u odgoju i obrazovanju djece. Naravno u okvirima i do granice njihove dobrobiti i taj dio nije dvojben i ta odredba postoji u zakonu, znači jedan ne isključuje drugo. Pravo roditelja da samostalno odlučuju, naravno u okviru onoga što je predviđeno, što se temelji na nekim znanstvenim istinama i spoznajama. Tako da tu mislim da nema nikakve dvojbe i mislim da je SDP bespotrebno ideologizirao cijelu ovu raspravu. Iduća tema o kojoj bih govorio su nastavnici, znači svakako podržavam ovu metodu stimuliranja što se tiče Europskih fondova od 30%, to je dobro. Međutim mislim da bismo trebali razmišljati šire. Nastavnike treba stimulirati, treba stimulirati da ulaže dodatni napor u obrazovanje djece, u njihovo dodatno pripremanje za natjecanja, nekakve dodatne programe itd. i mislim da tu postoji prostor, ne možda iz Europskih fondova, ali iz državnog proračuna da se stvori jedan sustav njihovog nagrađivanja, ne nužno na ovaj način, ali kroz kompletnu zapravo reformu sustava plaćanja nastavnika gdje bi se puno više, kako da kažem, individualizirala plaća koju pojedini nastavnik dobiva jer ne bi svi bili u jednoj kategoriji, ovisno o radnom stažu itd., nego gdje bi se zbilja moglo puno preciznije nagraditi one nastavnike koji kvalitetno rade. A to je nešto za što je naravno potrebna reforma kompletnog zakonodavstva vezano uz plaću u javnim službama, ali mislim da to svakako treba imati na umu. Ono čemu bih se najviše pozabavio, a to je, zašto je zapravo ovaj zakon i ovdje pred nama, a to je stvaranja pravne osnove za uvođenje kurikularnog pristupa u naš obrazovni sustav. U tom smislu mislim da ne možemo govoriti o ovom zakonu bez da se dotaknemo i samog eksperimentalnog uvođenja kurikula u naše škole. Uglavnom prva stvar koju bih istaknuo tu je strategija obrazovanja, znanosti i tehnologije. Znači kao što znamo Strategija obrazovanja, znanosti i tehnologije je krovni dokument našeg obrazovnog sustava, a ona predviđa uvođenje eksperimentalnih programa samo u devetogodišnjoj osnovnoj školi, tako da to je mjera 2.4.11. iz Strategije. S obzirom da ovdje uvodimo eksperiment u osmogodišnje škole, mislim da bi onda svakako trebalo poradit na tome da se ti dokumenti usklade, znači da se strategija i zakon usklade kako ne bismo imali tu određene diskrepancije. Također bih pitao ministricu ako može nam ukratko objasniti kako vidi ulogu ekspertne radne skupine sada u ovom sustavu? Znači kako uvođenje eksperimenta sada u 9. mjesecu, ali tako i onom što se priprema, vjerujem, za godinu dana kasnije, a to je frontalno uvođenje kurikula u kompletan obrazovni sustav, znači gdje vi vidite zapravo ulogu same ekspertne radne skupine s obzirom na to da je sad ministarstvo preuzelo inicijativu u uvođenje eksperimentalnog programa u naše škole od 9.mjeseca? Također iduća stvar koju bih se dotaknuo vezano uz eksperimentalni program, to su recenzije. Znači budući, znamo da su svi kurikuli poslani na recenzije, praktički svi su već recenzirani, recenzije su objavljene što je pohvalno, ali bi bilo dobro da i javnost dobije malo više uvida u način i kriterije kako su birani recenzenti, mislim da je to plenarna rasprava u Saboru dosta dobra za to, da se objasni tko su bili recenzenti, ne poimenično ali koje kategorije ljudi, na koji način su birani, na koji način su oni slali te recenzije itd. Ono što bih posebno tu istaknuo vezano uz recenzije je ono o čemu je bilo najviše povika i o čemu se najviše govorilo u javnosti, a to je pitanje recenzije za predmet povijesti. Znači, znamo da se oko povijesti puno kopalja lomi. Vidimo da se neki, pogotovo s ove druge strane sabornice i dalje jako vole baviti poviješću i to je činjenica, tema koja izaziva dosta prijepora. U tom smislu jedno pitanje koje sam ja dobio je zašto je po pet obveznih tema iz Domovinskog rata koje su za osnovnu i za srednju školu, koje su bile u kurikulu prošle godine, sad smanjeno na samo tri obvezne teme za srednju školu, dok u kurikulu za osnovne škole toga nema. Pa ako možete samo reći je li to točno i na koji način će planira dati dosljedna uloga Domovinskog rata u našem obrazovnom sustavu. Mislim da je to posebno bitno jer i kao način da se naša buduća generacija odmakne od ovih priča o '45., tko je koga rješavao i na koji način, a da se zbilja pozabavimo onime što je temelj hrvatske države, a to je Domovinski rat. Tako da bih molio čisto da kažete par riječi o tome. Također bih vas pitao u kojoj su fazi udžbenici. Znamo da je evo, već praktički kraj školske godine. Znači, nova školska godina se približava. Činjenica je da je bilo vrlo malo, da su bili vrlo kratki rokovi za usvajanje i donošenje novih udžbenika, pa ako nam samo možete reći malo detaljnije u kojoj je to fazi. Ako ste već rekli u uvodnoj raspravi, ja se ispričavam, bio sam na odboru pa nisam mogao stići. Uglavnom, znači to su nekakve stvari koje smatram posebno bitnim, ali ono što bih također naglasio je kako planirate uskladiti, s obzirom da ćemo imati različite programe u nekim školama koje su u eksperimentalnom dijelu i ovih drugih škola, kako misliti da će se to odraziti na državnu maturu? Kako mislite da će ako različiti učenici iz različitih škola prolaze različite programe, kako će se to odraziti na uspjeh na državnoj maturi i kako će se zapravo njihovi rezultati moći međusobno uspoređivati. Evo, tu su nekakva pitanja i sugestije, pa bih samo molio onda odgovor. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Sokolu. Imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Damir Mateljan. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Sokol, govorili ste dakle o čl. 1. odnosno o osobnim vrijednostima roditelja koji se mogu unositi u odgojni sustav. Bio sam nedavno u Kanadi. Doduše nije Kanada zemlja koju možemo uspoređivati sa Hrvatskom. To je bogata zemlja, to je zemlja puna samopouzdanja, to je zemlja jakog gospodarstva, između ostalog to je zemlja multietična, multikonfesionalna, svašta multi. Sad zamislite da u toj zemlji, znači u Kanadi roditelji mogu nametati svoj osobni sustav vrijednosti kanadskom obrazovnom sustavu. Evo zamislite, nije tu nažalost kolega Željko Glasnović. On je bio državljanin Kanade, živio je tamo. Da je on kojim slučajem imao djecu i da je on kojim slučajem mogao nametati svoj sustav vrijednosti sustavu školstva Kanade, na što bi ta država izgledala za 10 godina? Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mateljanu. Odgovor, kolega Sokol. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Mateljan, vi očito niste shvatili poantu cijele rasprave. Znači, ovdje ne govorimo o nametanju da će roditelji nekome nešto nametati, baš suprotno. Ovdje govorimo o pravu roditelja da spriječi da se kroz nekakvo ideologiziranje i nekakve političke agende pojedinih društvenih skupina njima nešto nameće. Znači, onaj tko se bori za pravo roditelja se bori za liberalnu demokraciju i upravo iz tog razloga su temeljni dokumenti za zaštitu ljudskih prava, a još nitko iz SDP-a se na tu tvrdnju nije referirao, su ti koji to štite. Znači, konvencija o pravima djeteta i europska konvencija za ljudska prava. Pa jesu li oni koji su napisali te konvencije bili nekakvi katolibani, ne znam što, koji žele nametati neka rješenja. Pa mislim, ne moramo mi izmišljati toplu vodu, stvarno nema potrebe.
Zahvaljujem na odgovoru kolega Sokol. Slijedeća replika, poštovani kolega Mirando Mrsić. Izvolite.
Uvaženi kolega Sokol, pa baš zbog vas i ljudi koji pokušavaju nametnuti neke svoje stavove imamo te rasprave koje imamo. Jasno da roditelji imaju pravo utjecati na odgoj svoje djece i to mu nitko ne oduzima, ali isto tako je i pravo društva i škole da ono što je nedvojbena činjenica i znanstvena činjenica da to bude nešto što se u školama uči. Jer ako netko želi učiti svoju djecu da je zemlja ravna i kad dođeš onda na kraj te ravnine, da odjedanput se vratiš natrag, to je nešto što netko može u svoja 4 zida to raditi, ali to nije stav škole. Prema tome, nametanje, vi ste okrenuli pilu naopako jer baš vaša diskusija ide za time da se nameću određeni stavovi koji su stavovi jedne male skupine, a ne onoga što društvo želi i ono što društvo smatra da je to što bi trebalo učiti u školi.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mrsiću. Odgovor, kolega Sokol. Izvolite.
Hvala. Kolega Mrsić, ako netko pili naopako, to ste vi. Ja ne znam gdje ste vi u mom govoru zaključili da ja nekome nešto namećem. Ja ne znam koji su to stavovi koje ja namećem. Budući da ja nisam govorio ni o kakvim ideološkim stavovima konkretnim da biste vi rekli da ja nešto namećem. Dakle, opet imamo kao i kod kolege Stazića ono, drž'te lopova. Ali dobro. Uglavnom, ono što sam htio reći, znači vi govorite o pravu društva. Prvo, ja mislim da je temelj moderne, liberalne demokracije da se pojedinca štiti od društva, a ne da će društvo biti ugroženo pravom roditelja da utječe na odgoj i obrazovanje svoje djece. Mislim, pojedan je taj kojeg treba štititi od društva, a ne obratno. Jer obrnuto nas vodi u totalitarizam. Druga stvar, što se tiče prava društva da se štiti, pa vi imate i ministrica vam je rekla, odredbu u istom tom članku Zakona. Djeca imaju pravo na dotok informacija ili sadržaja utemeljenih na suvremenim znanstvenim standardima ... [[Govornik se ne razumije.]] razvoj osobnosti itd. Znači to je već sve unutra. Zato molim, nemojte obmanjivati javnost i samo selektivno predočavati dio istine.
Zahvaljujem kolega Sokol na odgovoru. Slijedeća replika, poštovana kolegica Marija Jelkovac. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani kolega, slažem se s vama da su kolege iz opozicije danas oko ove odredbe u stvari pokušali politizirati. Naime, dakle ne nameću roditelji ništa sustavu školstva, ne pišu oni kurikulum. Dakle, ovdje se samo radi o tome da roditelji imaju pravo odlučivati o školovanju svog djeteta i da li je nešto od onog što se uči u školi i što se nudi kroz određeni program, da li je to u suprotnosti s onim što roditelj želi da njegovo dijete uči, dakle roditelju moramo dati pravo da o tome odlučuje. A kome je više nego roditelju u interesu dobro i najbolje obrazovanje za njegovo dijete. Što se tiče kvalitete i kvantitete, mislim da smo mi skloni ići iz jedne krajnosti u drugu. Naravno da nije dobro da gledamo samo na kvantitetu i da imamo sustav kao danas da nam djeca uče nepotrebne podatke i da onda u masi kvantitete se gubi kvaliteta. Moramo naći balans između jednog i drugo. Hvala.
Zahvaljujem poštovani kolegici Jelkovac. Odgovor, kolega Sokol. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa kolega Jelkovac, slažem se s vama. Dakle vi s jedne strane ovdje imamo fetiš na državu, znači s jedne strane država je nepogrešiva, a s druge strane pojedini roditelj je najveća opasnost za svoje dijete, mislim tako to ispada. Ako se radi o roditeljima koji jesu opasni o kojima govorimo u promilima, postoje drugi načini kako država to rješava. Također nisu sve stvari koje se predaju u školi nisu nužno znanstveno fiksne i dokazane i neosporive. Postoji puno toga što spada u domenu nečijeg uvjerenja, nečijeg tumačenja itd. Pa naravno da tu trebamo dati i roditeljima pravo da utječu na odgoj i obrazovanje djece, a ne da opet država zna bolje od roditelja što je dobro za njihovo dijete. Kažem, to me previše podsjeća na neke totalitarne režime, neke totalitarne načine razmišljanja za koje sam se stvarno nadao da smo iz njih izašli, ali evo po onoj raspravi ujutro vidimo da neki u SDP-u nisu.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Sokolu na odgovoru. Sljedeća replika poštovana kolegica Anka Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Uvaženi kolega Sokol. Moja replika odnosno digla sam pogled kada ste krenuli spominjati liberalnu demokraciju. Ja često imam osjećaj kao da u ovoj sabornici postoji neko ko govori španjolski, neko ko govori mađarski i nema šanse da se oni razumiju ako stalno neko govori španjolski, a neko mađarski. Kada govorimo o liberalnoj demokraciji nikada ne bi bila ovakva odredba kao što je u podstavku 8., 9. i 10. u članku 1. koji se dodaje i mene zanima opravdanje zašto sada odjedanput mi to uvodimo u zakonodavstvo? Do sada nije bilo, zašto nam to treba?
Zahvaljujem poštovani kolegici Mrak-Taritaš. Odgovor, kolega Sokol. Izvolite.
Hvala lijepa. Hvala kolegice Mrak-TAritaš što ste to spomenuli. Ja inače vas jako cijenim kao zastupnicu pa evo rado ću vam pokušati objasniti. Poanta liberalne demokracije je da štiti pojedinca od svemoći države i pojam ljudskih prava i u modernom smislu i moderni ustavi su nastali zato da štite pojedinca od presizanje države i ograničavanja njihovih prava, znači to je pojam liberalne demokracije i zato je imamo. Znači prava pojedinca na prvom mjestu. Što se tiče ovoga što ste rekli da takvih odredbi ne bi bilo u liberalnim demokracijama, znači Europsku konvenciju za ljudska prava je ratificiralo ja mislim 47 država uključujući Francusku, Njemačku, Španjolsku, Belgiju, Nizozemsku sve liberalne zemlje. I ja stvarno ne vidim, budući da takvu odredbu imate u protokolu broj 1 ekvivalentnu odredbu u protokolu broj 1 konvencije kako vi smatrate da te države nisu liberalne demokracije. Po meni je Nizozemska liberalna demokracija, vama možda nije.
Zahvaljujem kolega Sokol na odgovoru. Prelazimo na sljedeću raspravu, poštovani kolega Branimir Bunjac. Izvolite.
… Sabora, uvažena ministrice koje nema, kolegice i kolege. Evo u pojedinačnoj raspravi želio bih pitati još neka pitanja vezano uz ovaj zakon i općenito u području obrazovanja. Čudi me kaže ministrica da su jako povećali sredstva, da su tu neke milijarde stigle, da se sve razvija u najboljem redu, ako je već tako zašto učiteljima ne isplatite zaostale jubilarne nagrade iz 2013. godine? Evo to su neka minimalna sredstva, pa dajte vratite to što ste dužni, stvarno nema smisla da su svi dobili da jedino ti učitelji nisu dobili ta svoja prava. S druge strane ako već imate novca, dajte riješite školske obroke za gladnu djecu. Sada trenutno nešto malo pokrivate sredstvima iz EU, ali problem nije riješen, reći ću vam točno o čemu se radi. Naime, Ministarstvo obrazovanja plaća obroke isključivo za one škole koje imaju organiziranu školsku prehranu odnosno koji imaju kuharicu. U Hrvatskoj imate 2055 škola, a o tih 2055 škola samo 1293 imaju organiziranu prehranu što znači da nekih 750 škola nema. i u tim školama također ima gladne djece. Isto tako dajte ukinute tu nakaradnu odredbu da gladna djeca moraju dokazivati da su siromašna. Znači da bi netko uopće mogao dobiti plaćeni školski obrok on mora dokazati da je siromašan, mora nositi papire iz porezne, iz banke, rodni list ne znam što sve ne i normalno da je to onda još sve skupa jedno dodatno usudio bih se reći poniženje zbog kojih mnogi ljudi, roditelji odustaju od toga zahtjeva. Također imamo veliki problem zbrinjavanja tehnološkog viška. U prvoj verziji zakona koliko sam vidio nešto se u tom smislu pokušavalo, a sada se od toga odustalo. Dakle ovako bi trebalo biti, kada neki učitelj postane tehnološki višak, npr. ukine se razred u nekoj školi, razreda više nema, on bi trebao na prvo sljedeće slobodno radno mjesto biti primljen bez natječaja. Međutim što u praksi imate? U praksi imate da ravnatelji zapošljavaju potpuno nove ljude, svoje ljude usudio bih se reći dok ovi učitelji koji su izgubili dio satnice ili cijele satnice kao tehnološki višak više ne mogu dobiti posao. I onda imamo situaciju da ljudi koji imaju ne znam 15, 20 ili 25 godina staža više niti imaju punu satnicu, niti imaju punu plaću, niti će danas sutra imati pravo na mirovinu, barem ne punu mirovinu. Znači u Hrvatskoj imate jedan fenomen, a taj je da iz godine u godinu se broj učenika smanjuje, a istovremeno iz godine u godinu broj učitelja raste i dok broj učenika pada, ovdje raste, znači imate dvije krivulje koje su potpuno u raskoraku i logično je postavit pitanje kako je to moguće? Pa to je moguće upravo zbog toga što u Hrvatskoj jedan jako veliki broj učitelja nema punu satnicu, nema punu satnicu. Ne znam, na punu satnicu od 24 sata tjedno, imate zaposleno 4, 5 djelatnika, jedan radi 6 sati, drugi radi 8 sati, jedan radi 4 sata. I sad vi meni recite kako je moguće da ti ljudi zarade mirovinu? Oni ne mogu zaradit mirovinu, ne mogu. Jer jednostavno da bi zaradili mirovinu posebno prema ovom novom zakonu koji je predviđen ministru Pavić da će se radit 41 i pol godinu staža do mirovine, kako da učitelj skupi 41 i pol godinu? Kad ne može dobit punu satnicu. Znači pretpostavimo da učitelj koji je naj ono sposobniji, koji ima idealne uvjete za studiranje, da završi fakultet sa 24 godine, 25. i da bi on sada mogao odraditi 41 i pol godinu staža, on se mora isti dan nakon diplomiranja zaposliti na punu satnicu, a toga jednostavno u praksi nema. Imate prvo taj smiješni nekakvo stažiranje gdje se uopće ne uplaćuje mirovinski doprinos, a onda imate nakon toga da se radi u nepunoj satnici i onaj čak koji dobije punu satnicu opet nakon nekog vremena pređe na nepunu satnicu. I to doista nije pošteno, nije pošteno da učitelji koji su radili u školi 40 ili više godina, na kraju ima 25 godina staža ili 20. i da onda zbog toga on kad odlazi u mirovinu bude socijalni slučaj, pa učitelji su socijalni slučajevi kao umirovljenici, što je vrlo loše. Zašto ste maknuli iz prijedloga ovoga zakona odredbu da je ravnatelj dužan primiti osobu koja je tehnološki višak? Mora primiti, ne može se preko reda primati nikog. Ako je takav zakon, onda neka se provodi, a ne neka bude mrtvo slovo na papiru. Također bih volio da se jednom definira koliko učenika dolazi na jednog ravnatelja, koliko učenika dolazi na jednog tajnika, koliko djelatnika dolazi na jednog računovođu. Znači mi imamo u školama jasno definirano, ne znam pedagog je za 400 učenika, psiholog je za isto toliko, spremačica mora čistiti ne znam toliko i toliko kvadrata, jedna, 700, ne znam kolika je norma, ali nemamo određeno koliko jedan ravnatelj ima pod svojom ingerencijom učenike, onda imate školu koja ima ne znam, 1000 učenika, a imate školu koja ima 100 učenika, i jedan i drugi ravnatelj imaju istu plaću, a nemaju iste obaveze i nemaju isti posao. Isto kao što računovotkinja koja obračunava plaće za 20 djelatnika i ima puno manje posla od one koja obračunava za 120. zašto se to isto tako ne definira? Zašto se ne riješi pitanje mreže škola? Vi samo o tome govorite, to je poznata HDZ, HNS izmišljotina, mi na tome radimo, mi ćemo to u dogledno vrijeme. Mi imamo u Hrvatskoj još uvijek austrougarsko mrežu škola. Neke škole koje su prije imale po 300, 400 učenika, danas imaju 15, 20. I onda djeca moraju ići u kombinirane razrede, ne znam prvi i drugi skupa ili drugi i četvrti, svejedno, čak imamo slučajeve da su kombinirani razredi recimo prvi, drugi i treći razred. Da li djeca u tim kombiniranim odjeljenjima imaju jednake uvjete za rad kao djeca koja idu u samostalnim odjeljenjima? Da li u tim područnim školama koje su već odavno izgubile smisao, neke od njih, postoje školske dvorane? Ne postoje. Da li postoje knjižnice? Nema ih. Da li postoje školske kuhinje? Evo sad smo čuli iz ove statistike da nema, moraju se plaćati ne znam, putni troškovi stručnim suradnicima, ravnateljima, vjeroučiteljima, učiteljima jezika, a ta ista područna škola koja nema dovoljni broj učenika od centralne škole je udaljena 3 kilometra. Bliže je doći u Zagrebu do škole, nego iz područne škole do centralne škole u nekakvoj općini. Tu bi se mogle napraviti ogromne uštede i kvaliteta nastave bi se podignula. To su sve pitanja na koje ove vaše izmjene zakona nisu odgovorile. Ponovit ću za kraj još jednom, ove izmjene zakona ne rješavaju problem, one imaju za cilj staviti jednu divnu zavjesu da se kao nešto radi, da se reforme provode, ali prema onomu svemu što smo ovdje vidjeli, toga u praksi nema. Da bi se riješio problem obrazovanja, da bi se riješila demografska pitanja i da bi se riješilo pitanje nezaposlenosti mladih potrebne su puno konkretnije, odlučnije i cjelovitije mjere od ovih koje trenutno imamo na dnevnom redu. Zbog toga Živi zid u prvom čitanju neće poduprijeti izmjene Zakona o obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi. Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolega Bunjac. Imamo nekoliko replika. Poštovano kolega Marko Sladoljev, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo poštovani kolega Bunjac, ja upravo čitam komentare u jednoj grupi Facebook koja se zove Školska zbornica gdje učitelji pišu i trenutno o ovoj našoj raspravi, gotovo da nema nijedan pozitivan komentar u ovim izmjenama i dopunama zakona jer se stvorio jedan PR kroz medije da je učiteljima jako dobro, dakle da im je povećana plaća od 6%, iako im je tokom 10 godina skinuta 25%, da će sad imati 30% veću plaću zbog povlačenje iz EU fondova pa ja bi volio da se mi nakon godinu dana od ovog zakona nađemo i točno brojkama, evo volio bi stvarno da ta brojka bude velika ali napravimo analizu koliko je učiteljima izmjenama i dopunama ovog zakona zapravo povećana plaća. Tek onda ćemo vidjeti prave razmjere učinka ovog zakona.
Zahvaljujem kolega Sladoljev. Odgovor, kolega Bunjac, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Sladoljev, pa to je stara taktika vladajuće većine da snizuju plaće ali govore kako nam je bolje i kako dolazi do rasta. Dakle, kad pogledamo stvarne troškove života, kad pogledamo inflaciju, kad pogledamo da se praktički učiteljima plaće nisu povećale od 2008. g., štoviše, smanjivala su se prava, evo te jubilarne nagrade nisu isplaćene a one su u kolektivnom ugovoru itd., onda u biti shvatimo da je problem velik i da imamo isto veće slučajeve da i dio učitelja napušta i svoj posao i zemlju i na neki način šalju vrlo lošu sliku onima kojima bi trebali biti uzor. Jednostavno i meni isto tako pišu cijelo vrijeme učitelji, nisam do sad dobio nijedan pozitivan komentar, možda se do kraja rasprave pojavi. Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolega Bunjac. Slijedeća replika poštovani kolega Mirando Mrsić, izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani zastupniče Bunjac, pa čudim se da niste podržali ovaj zakon jer ovdje u ovom zakonu ima onaj dio koji je vezan na to da roditelji imaju pravo na izbor što je i gospodin Sokol govorio, a kako komentirate i vašu inicijativu pravo na izbor kod cijepljenja i ovo što ste sada događa da imamo prvi slučaj ospica u Dubrovniku, da imamo i slučaj ospica kod jednog dječaka u Mariboru? Dakle, ono što smo cijelo vrijeme upozoravali da je potrebno vrlo oprezno govoriti o tome da se ima pravo izabrati da li se cijepiti ili ne, ovo je sada primjer gdje je vrlo jasno da svi oni koji su ne cijepljeni imaju veliki rizik od oboljevanja od ospica a ospice su smrtonosna bolest. Prema tome, evo sad bi bilo zgodno da s obzirom vi kažete nešto o tome, jel' se vi zalažete da se ljudi ne cijepe?
Zahvaljujem kolega Mrsić. Odgovor, kolega Bunjac, izvolite.
Hvala. Zastupniče Mrsić, kad bi vam rekao da ste pomiješali kruške i jabuke, to se vas vjerovatno ne bi baš dojmilo pa ću vam reći kratko. Odgovorni ste vi iz SDP-a, da, jer vi ste uništili Imunološki zavod, vi ste ga opljačkali, vaši ministri, Varga, koji je još bio, Rukavina, sjetite se. Imunološki zavod je imao najbolje cjepivo protiv ospica na svijetu. Hoćete reći da sam to ja razorio? Ja sam izvlačio novac iz te firme ili vaši članovi i članovi HDZ-a i ostali sateliti? Kad ste uništili Imunološki zavod, sad vi mene pitate zašto nema cjepiva dobroga, kvalitetnog? Moglo se obnoviti, a tko će ga obnoviti, gospodin Bandić kojemu se sad to predali u ruke, mislite da će on to obnoviti? Jeste slušali izvješće o Imunološkom zavodu koje je napisao Živi zid? Ako niste, imate ga na internetu, isprintajte ga pa pročitajte. Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolega Bunjac na odgovoru. Slijedeća replika poštovani kolega Ivica Mišić, izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče Sabora. Kolega Bunjac, mi kada dođemo u problem, onda pokušavamo rješavati problem. Kroz ovih 25 g. znamo u školstvu strukovnih škola praktično nisu, bile su, ali se nije poklanjalo puno pažnje što se danas ipak poklanja. Međutim, organizacija u školama, šta se dešava, evo gledam na zapadu, naravno odlazim tamo, gledam tamo djecu kako roditelji uopće popodne ne moraju s njima raditi a rekli ste da … [[Govornik se ne razumije.]] učitelji ili profesori i socijalni radnici. Zar se ne može u školi organizirati za takve ljude koji nemaju dovoljno sati da se organizira dodatna nastava, da se djeca produže i da to svi rješavaju u školi, da roditelji koji rade nemaju problem sa svojom djecom? Međutim mi stalno kad dođemo u problem, onda ga i želimo i riješiti. Nije rješenje kad se dođe. Mi smo to trebali prije 20 godina predvidjeti šta se može desiti, upravo su neki određeni ljudi plaćeni bili za to, a ustvari radili nismo ništa kao i dosad. I pitam vas, zar ne mogu ti isti profesori organizirati se u školama i dodatne nastave određene djeci davati tako da imaju pun sat? Hvala.
Zahvaljujem kolega Mišić. Odgovor, kolega Bunjac, izvolite.
zastupniče Mišić, pa evo organizacija rada, ja sam sad spomenuo, nije bilo ministrice, zašto se ne riješi problem školskih obroka? Mogu isto tako postaviti pitanje zašto se ne riješi problem osobnih asistenata? Pa oni nisu u stanju riješiti takve male probleme a kako bi onda riješili problem tehnoloških viškova? Pa kada bi oni stvarno poštovali taj Zakon o tehnološkim viškovima onda bi izgubili iz ruku svoju najomiljeniju igračku a to je namještanje javnih natječaja. Zašto se ne riješi pitanje javnih natječaja? Svi znamo da se u školama mogu zaposliti samo HDZ, HNS kadrovi, čak ni domar ni spremačica ne može biti ako nema stranačku iskaznicu. Evo to su najbanalniji problemi koje bi trebalo riješiti a to organizacija i sve ostalo do toga nećemo doći taman da imamo ovakvo ministarstvo slijedećih 100 godina. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Bunjac. Prelazimo na slijedeću raspravu, poštovani kolega Goran Aleksić, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Poštovana ministrice Divjak sa suradnicima, uvažene kolegice i kolege. Ja neću puno duljiti jer ovo o čemu bi želio govoriti zahtjeva jako široku raspravu pa onda ja ne mogu baš jako puno o tome reći, a da kažem nešto jako pametno pa ću onda samo ukazati samo na neke probleme koje u školstvu imamo a koji su nastali negdje prije 20 godina možda. Prva stvar koju smo, po mojem mišljenju pogrešno napravili jest to da smo omogućili da bude više udžbenika iz matematike, iz hrvatskog, iz njemačkog, iz ovog, iz onog, a sve zbog tržišnog natjecanja, zbog toga da bi izdavači mogli zaraditi novac. Dakle, na uštrb obrazovanja mi smo omogućili nekome da zarađuje novac. Nema razloga uopće da u općim, prirodnim i društvenim znanostima i predmetima imamo različite programe u RH. Za to ne postoji niti jedan po meni, utemeljeni razlog, a potrošačko društvo i tržište za mene nije dobar razlog. I smatram da ta nužnost koju su neki objašnjavali činjenicom da smo sad ušli u tržišni kapitalizam pa zato moramo tako raditi ne postoji. Ja ne znam kako u drugim zemljama, ali nešto sam čuo da u Švedskoj tako nešto nije predviđeno nego u Švedskoj postoji jedan program, možda nisam u pravu. S druge strane, za privatne škole prihvaćam da privatne škole mogu imati neke svoje programe, neka imaju, to je njihova stvar. Naravno da moraju biti u skladu sa općim programom, ali one mogu imati neke svoje udžbenike, neka imaju, sve je u redu. Koliko je to poskupjelo obrazovanje u zadnjih 20 godina ja ne znam, ali zacijelo se radi o stotinama milijuna kuna koja su potrošena zbog tržišne utakmice nepotrebno i potpuno uzaludno. Što se događa? Evo jedan primjer. Udžbenici se mogu koristiti iz prošle godine u slijedećom godini. Međutim, neka nastavnica, učiteljica odluči da ona neće koristiti udžbenike koji su korišteni u prethodnom razdoblju nego će uzeti neke druge udžbenike i onda djeca ne mogu naslijediti udžbenike svojih bivših, svojih malih prethodnika i onda roditelji moraju kupovati skupe knjige. To nije dobro. Zatim, neusklađenost u samim programima. Susjed mi je rekao kako njegova curica koja ide u prvi razred osnovne škole uči istodobno velika tiskana slova dok s druge strane na satu matematike dobije zadatke sa velikim i malim tiskanim slovima. Još nisu učenici naučili velika i mala tiskana slova, a već iz matematike imaju udžbenik u kojem piše velikim i malim tiskanim slovima ono što bi trebali učiti. Znači, tu postoji jedna neusklađenost, to je samo jedan primjer, a vjerujem da se taj primjer ponavlja. Da završim sa problemom koji se pojavljuje u srednjim školama, u strukovnim školama smatram da je potrebno uvesti jedan običaj ili način obrazovanja jedan tjedan teorije, jedan tjedan prakse. Dakle, u strukovnim školama bi svakako trebalo krenuti u život, ajmo tako reći, tako da djeca srednjoškolci kad završe ta neka svoja zanimanja, zanate da već imaju dobar uvid u ono što ih čeka u stvarnom životu. Mislim da napredne zemlje Eu upravo tako organiziraju svoje obrazovanje. I što sam još htio reći? Da. Ono što je potrebno poticati među djecom jest da razmišljaju svojom glavom. E, koliko je to sada prisutno u našem sustavu, ja ne znam, nisam unutra, ali to razmišljanje svojom glavom je izuzetno važno za budući život i za omogućavanje mladim ljudima da donose odluke o kojima su dobro promislili, o kojima su promislili svojom glavom i da se može što manje utjecati na njihovo mišljenje i da njihovo mišljenje bude prije svega utemeljeno na analizi, na promatranju svijeta oko sebe, na ukidanju nekih starih obrazaca, na novim putovima, dakle na ostavljanju svega onoga što nije bilo dobro u prošlosti i na nekakvom novom životu koji se temelji na novim otkrićima, novim saznanjima i novim tehnologijama. Evo toliko, zahvaljujem.
Zahvaljujem kolega Aleksić. Slijedeća rasprava, poštovana kolegica Anka Mrak-Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Uvažena ministrice sa suradnicima, kolegice i kolege. Pred nama su izmjene i dopune Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnim i srednjim školama. Riječ je o Zakonu bazičnom iz 2008. godine koji je na snazi 10 godina i ja bih tu nekako krenula probati malo sistematizirati ono što su tema izmjena i dopuna i ono što smo imali kroz raspravu. Kad uđete u postupak izmjene i dopune bilo kojeg Zakona, onda morate si postaviti određeni cilj. Što je smisao tih izmjena i dopuna, što želimo napraviti i cilj može biti slijedeći. Može biti nekakav iskorak koje smo vidjeli da su nam zakoni zastarjeli, nisu dovoljno operativni i može biti da ono što se u praksi vidjelo da nije dobro, da treba promijeniti, da imamo ograničenje u Zakonu. I sad tu kroz raspravu koja se danas vodi, cijelo vrijeme se vodi oko odredbe čl. 1. i oko uloge roditelja u odnosu između škole i ja o tome neću reći više ni riječi jer mislim da je dovoljno rečeno, da su jasni stavovi, da su jasni bili i apeli prema ministrici, prema cijelom ministarstvu. Razmislite, vidite što je i ja sam čak u jednoj replici rekla, znate ili ono, put do pakla je popločen dobrim namjerama. Hajdemo vidjeti što mi svi zajedno želimo i gdje ne dvojimo. Mi želimo bolje obrazovanje za našu djecu, želimo da imamo kvalitetne učitelje, želimo da nam djeca ako je moguće imamo jednosmjensku nastavu. Moje mlađe dijete je bilo cijelo svoje osnovnu školu u jednosmjenskoj nastavi, ja kao roditelj mogu reći da je to savršenstvo, pod navodnicima, ali zaista, ne tako tešku riječ, ali nešto što je dobro i za roditelji koji onda može kvalitetno svoje, odnos sa svojim djetetom postići. Želimo zapravo raditi školu, ja sam shvatila da ovu izmjenu i dopunu Zakonu radimo za školu za 21. stoljeće, to je ono što je ministrica najavljivala. Mi se možemo složiti ili ne složiti, ali ja uvijek dajem priliku bilo kojem ministru, bez obzira dakle, ja sam u ovom trenutku opozicija, ali dajem priliku da i objasni, dam i priliku i svatko treba imati šansu. Ono što me zaista nitko ne može uvjeriti, potrebe ove dopune koje ste napravili u čl. 1., pa vi ćete dobiti našu raspravu i mislim da će biti dobro da još jedanput sa svojim stručnim timom to je ovako nekakav apel, to malo razmotriti i vidite da li je to potrebno jer će otvoriti, kad otvorite jedanput Pandorinu kutiju ili kad jedanput izađe duh iz boce, svejedno koju usporedbu mogu napraviti, Pandorina kutija vi znate šta na kraju Pandorine kutije ostane kad sve izađe van, a jednako tako znamo da kad se otvorio duh izašao iz boce, nikad se više nije vratio unutra. Dakle otvorit ćemo nešto što imamo priliku sad vidjeti da je prijepor u ovoj sabornici, da je prijepor u javnosti i s ove strane još jedanput apel, razmotrite, vidite, nemojte gledati koja strana je sabornice govorila kojim jezikom i što je pri tome imala za reći. Ja bih htjela i mislim da kroz raspravu dvije teme nisu otvorene. Pa bih možda iskoristila ovu priliku za jednu temu, a to vam je odredba članka 34. gdje ste članak 113. mijenjali, a to je, kaže: U slučaju sumnje da je radniku školske ustanove psihofizičko zdravlje narušeno, što ravnatelj čini? Ravnatelj o tome mora ići pred školski odbor, nakon što školski odbor donese odluku onda ide u ustanovu gdje netko to ustanovi. Ako je tome tako, ako postoje sumnje, ja sam sigurna da u zakonu treba biti mogućnost da takva osoba ne sudjeluje u nastavi i da u jedno vrijeme bude izuzet iz nastave dok ova sva procedura ne prođe. Dakle ako je ravnatelj sumnjao u psihofizičko zdravlje nekog tko radi s djecom, onda mislim da elementarno on bi trebao biti na određeni način izuzet iz nastave ili nešto dok školski odbor ne donese i dok se ne provede sva procedura. Dakle ovo vam je jedno pitanje koje mi se čini da bi bilo jako dobro da ga se regulira i da ga se regulira zakonom iz jednostavnog razloga. Vi sami znate kako naše procedure idu, sami znate u što se to sve može pretvoriti i sami znate koja šteta može biti za učenike i za proces ako imamo takvog djelatnika, bez obzira da li je privremeno ili je trajno u toj situaciji. Jednako tako kad je riječ o ravnateljima škola, sad je vezano uz ravnatelje škola definirano koje uvjete moraju zadovoljit, način na koji je i ja mislim da je dobro, da je definirano i da ravnatelji škola imaju mogućnost se vratiti na odgovarajuća radno mjesto jer naš interes je određena sigurnost. Ono što karakterizira Hrvatsku i što karakterizira sve ove postupke je ustvari ta jedna nesigurnost, da vi ulazite u neki posao i da nemate sigurnosti što će biti za 4, 5 godina, tako da apsolutno ja u tom smislu, i vidite da nastojim zaista o nekakvim stvarima u ovom zakonu diskutirat na način na koji je. I onda imate cijelu onu odredbu, to vam je bivši članak 142. a to vam je sadašnji članak 42. gdje ste uveli u ovaj zakon temu javno privatnog partnerstva. E sad, ja ne mogu da se toga ne dotaknem iz jednostavnog razloga što smo imali prilike zaista i medijski ne možete ne vidjeti kad otvorite da je bio problem vezano uz javna privatna partnerstva, način na koji se ulaže u škole i svaki put kad ima nešto vezano uz građevinu, rekonstrukciju, izgradnju, vjerujte mi to je i onaj zov sirene, to je jače od mene. Ja uvijek prvo pročitam te članke jer ne mogu odolit da ne pročitam i da se na to ne referiram, tu vam dakle ovaj podstavak 4. gdje govorite, imate dakle nalog o zabrani rada od strane nadležnih inspekcijskih službi i onda imate podstavak 2. gdje vi angažirate sudskog vještaka, odnosno vještaka za graditeljstvo, angažiranog od strane vašeg ministarstva. Meni se čini da bi vam tu bilo bolje, brže, ekspertivnije da uvedete, da vam to pogleda građevinski inspektor koji je djelatnik Ministarstva graditeljstva i prostornog uređenja, zašto? Iz vrlo jednostavnog razloga. Sudski vještak košta. Netko će vam osporavat nalaz sudskog vještaka, potrošit ćete vrijeme, a u Zakonu o komunalnoj građevinskoj inspekciji, građevinski inspektor svojim izlaskom na teren može ustanoviti sigurnost objekta za korištenje. Ako vi kao privatna osoba koja imate kuću ili stan, imate neke radove i sumnjate ili radove kod susjeda pa sumnjate da vam je ugrožen uvjet, vi možete nazvat građevinskog inspektora koji nalaže da ne možete koristiti sanaciju štete. Ako to može za privatnu imovinu, onda mi se čini da je to neusporedivo bolje kad je riječ o imovini koja je državna imovina iz jednostavnog razloga, na taj način ste izbjegli dvojbe koji sudski vještak, izbjegli ste natječaj, izbjegli ste sve ostalo i stavili ste zapravo da država izađe van i ide. Mi imamo onaj jedan slučaj škole u Babinoj Gredi ako se ne varam, gdje su započeti radovi, gdje je započeo radove jedan investitor, gdje je onda iskopani temelji za dvoranu, tamo se to pretvorilo u bazen, opasno, dakle to je nešto što traje već godinama i mislim da je tu trebalo zaista iskoristiti građevinskog inspektora koji izađe van i nešto vidi. Dakle ja sam vam u ovom zakonu probala reći nekakve dvije stvari koje mi se čini da bi bilo dobro. Jedno je vezano uz nastavnike, drugo je vezano da bi bili operativniji, ja znam zašto ste to uveli, uveli ste iz jednostavnog razloga da maknete prijepor koji je vezan s pojedinim jedinicama lokalne samouprave, odnosno ulogu države i svega ostalog, ali apsolutno je nešto što mislim da je dobro u zakonu i da ste vi tu s elementima, nešto što se može pojačat. A vezano uz odredbu članka 1. kroz sve ove rasprave, ja sam apsolutno sigurna u jedno, ne vidim nijednog razloga da to bude u ovom zakonu. Otvorit ćete Pandorinu kutiju koju nećete moći zatvoriti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Anki Mrak-Taritaš. Sljedeća rasprava poštovana kolegica Marija Alfirev. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora, uvažena ministrice. Pa evo, danas smo zapravo značajan dio rasprave posvetili nekim pitanjima koja su uostalom i izazvala burnu raspravu tijekom e-savjetovanja, to ćete i sami priznati jer tu je stvarno evo jedna, kod kolegice Glasovac nalazi se jedna ogromna knjiga koja se zapravo jednim malim djelom odnosi na sam prijedlog zakona, a daleko, daleko većim djelom odnosi zapravo na sve one primjedbe koje su iznijeli različiti stručnjaci i koje smo mi ovdje tijekom današnje rasprave prilično, prilično vam pokušali približiti i ukazati na zaista nužnost uvažavanja primjedbi i pokušaja da u svom resoru vidite i iznađete načina kako zapravo razmotriti sve te primjedbe, još jedanput pogledati cjelokupnu raspravu i učiniti sve da zapravo ne dođe do još većih podjela u ovako našem već podijeljenom društvu. O čemu se radi? Ja ću ovdje istaknuti dva ključna problema koja su istaknuta u samom e-savjetovanju a i kod većine rasprava kolega u sabornici. Prije svega želim ovdje govoriti o članku prijedloga zakona koji regulira rad nastavnika koji sudjeluju na europskim projektima. Bilo je evo koliko je meni ovdje poznato, 154 primjedbe i prijedloga od kojih ništa nije uvaženo a i u današnjoj dosadašnjoj raspravi izneseno je niz komentara što govori o tome zapravo da je članak i dalje pun nedorečenosti i dvojbenih odredbi i da će one moguće izazvati onda i nered u samom sustavu. Stoga zaista mislim da je jako važno uvažiti i razmotriti sve ovo što je danas rečeno. Naravno pozdravljam i svako nagrađivanje učitelja i nastavnika pa naravno da je važno nagraditi one koje svojim znanjem, svojim entuzijazmom omoguće zapravo provođenje projekata a znamo da projekti u ovom današnjem stupnju našeg razvoja su izuzetno važni jer se usmjeravaju na poboljšanje prije svega materijalnog stanja škola a i drugih, dakle omogućavaju provođenje sveg onog što možda na redovan način ili redovnim financiranjem ne možemo ostvariti. Međutim, ako uz povećanje plaće ide i smanjivanje satnice, moglo bi doći i do otežanog organiziranja nastavnog procesa jer će se zaista trebati osigurati zamjene za onaj dio kojeg učitelji koji rade na projektu će biti oslobođeni za taj dio. Drugo, dakle prugi problem koji se istaknuo tijekom današnje rasprave, možda vam je već evo i ne pokazujete toliko više interes ili ste toliko uvjereni da ste u pravu, pa ne želite možda više ni čuti ali ja vam želim još jedanput spomenuti, dakle ova odredba zaista ide u smjeru i nije dobra, ide u smjeru odvajanja odgojnog od obrazovnog djela samog procesa. To još jednom kažem, nije dobro jer dijeljenje odgojne od obrazovne komponente poučavanja, nije u skladu sa modernim poimanjem nastave. A smisao našeg hrvatskog školstva trebalo bi zaista biti uključivost i susret različitosti a bojim se da će posljedice ovih odredbi imati daljnje nove podjele u društvu a sve temeljene na uvjerenjima, vrijednostima roditelja. Ova moja bojazan i primjedbe ne isključuje pravo roditelja na odgoj sukladno roditeljskim uvjerenjima i vrijednostima već moja bojazan proizlazi iz činjenica da ovakvo zakonsko određivanje postavlja pitanje kako zadovoljiti potrebe toliko različitih vrijednosti i odgojnih pristupa roditelja, evo npr. u svim ovim međupredmetnim temama. Isto tako, ako prihvatimo pravo roditelja kao nadređeno u određenim sadržajima, što je s nastavnicima različitih vrijednosnih orijentacija i odgojnih pristupa? I ponovit ću dakle ono pitanje koje je postavila i kolegica Anka Mrak-Taritaš, nadam se da se neće ljutiti što ću joj ukrasti ovo pitanje, mislim da su ovdje dva ključna pitanja. Zašto se sada uvodi i kako ćete to ostvariti? Na kraju, vidim dakle da je tu, dakle polarizirali smo se po pitanju ovih odredbi a na kraju želim ukazati na još jedna problem kojeg zapravo naše društvo nije riješilo a bojim se da možda će biti sad još na neki način i dodatno otežano, bojim se ili postavljam pitanje, imamo li dovoljno snage, dovoljno sposobnosti, kompetentnosti, dovoljno volje da idemo u smjeru kojim smo doduše, krenuli ali još uvijek nailaze djeca i roditelji djece s teškoćama u razvoju na brojne probleme. Dakle inkluzivno odgoj i obrazovanje je pravo učenika, međutim u većini škola to se predstavlja kao problem, a ne kao pravo i to nije dobro. To je ono što vi kao ministarstvo morate još snažnije, još jače naglašavati. Znamo i još više resursa upotrijebiti u tom smjeru, znamo da je tu i nedostatak prostornih kapaciteta i nedostatak stručnog kadra, ali rekla bih da je u ponekim slučajevima i nedostatak stvarne volje za organiziranjem npr. individualizirane nastave ili nastave prilagođene učeniku. Dakle u tom smislu je vaša uloga izuzetno važna jer to kakvu ćete poruku poslati roditeljima ovisi i sudbina neke djece. ovo je možda ekstreman primjer, ali evo nemojmo dozvoliti da npr. neki roditelji koji ne podržavaju, kažem ne podržavaju inkluzivno obrazovanje ili školovanje da to svoje uvjerenje pokušaju nametnuti na način da će zabraniti svom djetetu da se druži s djetetom s teškoćama u razvoju. I to je jedan primjer uvjerenja i vrijednosti. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Mariji Alfirev. Imamo jednu repliku, poštovana kolegica Sonja Čikotić. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući, poštovane kolegice i kolege, poštovana ministrice. Ja bih htjela reći da kolegica ispravno primjećuje da će u provedbi zakona biti problem vezan za članak 99. koji omogućuje profesorima da imaju uvećane plaće u iznosu od 30% u smjeru organizacije rada te u smjeru onih osoba koje će preuzimati njihove satnice. Znači mi ovim šaljemo poruku da oni koji trenutno imaju zaposlenje mogu birati kojim poslom će se baviti u školstvu, znači hoće li predavati ili će baviti projektnim aktivnostima dok oni drugi koji su trenutno nezaposleni ili rade po više škola na manjim satnicama će hodati od škole do škole i biti na 10, 20, 30%. Kakvu poruku šaljemo mladim koji čekaju na svoje prvo radno mjesto?
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Čikotić. Hvala lijepo. Sljedeća rasprava poštovani kolega Milorad BAtinić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Poštovana ministrice sa suradnicama. Iako je ovaj zakon izazvao niz polemika, disonantnih tonova čak je i na neki način vratio, ali to je već bilo vidljivo i od samog jutra i određenu ideološku notu, o njemu ću prvenstveno govoriti kao kvalitetnim izmjenama, a ostaje u osnovnom cilju da se kurikularna reforma koja nam slijedi, koja je već početa, koja je u tijeku da se stvore i formalne pretpostavke da ona može nesmetano ići dalje. Naravno u osnovnoj raspravi teško se uzdržati i ne komentirati ne samo ono što je i u samom zakonu navedeno i spomenuto, ali i malo šire od toga, a sve u cilju pošto su ovo izmjene i dopune zakona, očekujemo vrlo brzo u ovoj sabornici jedan cjelovit zakon koji vjerujem da će nadam se da neće biti izmjene, osim ukoliko se radi o tehničkim, već će trebati napraviti nakon pilot projekta, a pogotovo sa uvođenjem cjelovite kurukularne reforme u naše škole. Pa evo kratko bi se osvrnuo samo na neke po meni najosnovnije značajke. Spominje se i stvara se zakonski temelj za uvođenje produženog boravka u osnovnoj školi. Nažalost danas smo svjedoci da produženi boravak nije dostupan svima u RH, svoj djeci. To je po meni veliki problem, pogotovo nama u HNS-u koji se zalažemo za građansko društvo, koji se zalažemo za RH državu jednakih šansi, jednakih uvjeta, a tim više što imamo i uporište u samom Ustavu, a to je da je osnovnoškolsko obrazovanje obavezno. Tako da smatram, a vjerujem da ćete u tome biti više nego uporni da pokušamo odnosno da pokušate i uz našu potporu svakako da se iznađu mogućnosti i modeli i tehničke pretpostavke da se u što skorije vrijeme u cilju što kvalitetnije izobrazbe naše djece taj produženi boravak bude standard, a ne kao nažalost tek sada uvedena mogućnost u zakonodavni okvir. Bilo je tu puno govora što sve rade učitelji itd. vrlo dobro znamo znači 40 satni radni tjedan kao i za sve, ne samo javne službenike nego i u svim firmama, omogućuje se sudjelovanje, dodatna stimulacija, što svakako smatramo nužnim i stimulativnim, zatim propisivanje određenih kvalifikacija, postupak imenovanja ravnatelja škola što je izazvalo određene prijepore. Naravno vi ste legalist isto kao i mi u HNS-u i vjerujem svi bi ovdje trebali biti i kada je bila rasprava o zakonu koji je praktički područje hrvatskih branitelja, mislim da je manje-više sve jasno. No, evo ali upravo iz razloga i možda ideoloških podmetanja ili ne razumijevanja, što vrlo teško mogu konstatirati, tu će biti određenih pojašnjenja i mi smo također u ime kluba dali određene primjedbe koje vjerujem da će pojasniti i razjasniti. Također otvara se mogućnost što je opet upravo iz same prakse kvalitetnije i hitnije intervencije, brže intervencije u slučaju nemogućnosti korištenja adekvatnih prostora odnosno zabrane rada u njima. I vjerujem da ovaj po meni kvalitetan prijedlog kolegice Anke Mrak-Taritaš da ćete podržati ukoliko je u skladu sa načelima jer svakako temeljem i osobnog iskustva jeftinije je da građevinski inspektor izađe van, ima sve formalne pretpostavke da može zabraniti rad, ali opet ćete svejedno morati angažirati i građevinskog vještaka da bi vam procijenio ulaganje itd, ali to je već dalje na školi. Nadalje, sada se stvara i pretpostavka za vraćanje onim županijama, osnivačima, jedinicama lokalne samouprave u Varaždinskoj i koprivničko-križevačkoj županiji koju su financirali, gradili škole po modelu javno privatnog partnerstva koje nije bilo regulirano i naravno izazvalo je i određene dileme u prethodnim vladama sa prihvaćanjem ovakvog prijedloga ovih članaka, praktički moći će se nesmetano država dalje, radit će u skladu sa zakonom, isplaćivati svoj udio u tom. Da li će se u budućnosti moći škole graditi po modelu JPPA, da li će se možda otvoriti mogućnost kroz izmjenu operativnih programa preko europskog novca, ne znam. Svakako to neke stvari nisu ni na Saboru, ni na Vladi. Ali svakako da je na Vladi generalna politika, cjelovita politika Vlade što se tiče obrazovanja, odgoja i obrazovanja, ne kroz ovaj zakon kakav odnos prema školstvu ima u perspektivi, u budućnosti. To bi trebao biti interes svih nas. Rasprava, kao što sam kazao, izazvala je određene podjele. Osobno, vrlo razumljivim jezikom piše, citiran je Ustav, međutim imam dojam, a krenulo je nažalost od samog jutra sa otvaranjem ideoloških tema i da li je to, nadam se da nije ko ospice zarazno, očito nije jer mi u HNS-u prihvaćamo i različitosti, uvažavamo druge, ali jednako tako i mi želimo biti uvažavani. Ono što bi bio kao cilj, onako kako ja osobno vidim buduće obrazovanje, da srednjoškolsko obrazovanje bude obavezno. Mislim da je to jedan standard kojemu bi RH trebala težiti i to u što skorije vrijeme. Iako po statistikama u postotku u odnosu na broj srednjoškolaca mi smo u samom vrhu EU po završetku srednje škole ili smo negdje vrlo blizu. Ali smatram da bi to trebao biti cilj koji bi si Vlada trebala zacrtati. Kao što sam bio i kazao, jednaka šansa za sve građane. Tu svakako, čuli ste u raspravi, vidim, ali nema toga, pošto su ovo izmjene i dopune, teško je, nemoguće je intervenirati jer nije bilo niti u javnoj raspravi, niti se zadiralo u same te odredbe članke koje govore o osnivačima, o mogućnostima, o preuzimanju škola, od jedinica lokalne samouprave, ali svakako bih volio da temeljem ovih rasprava koje su ovdje, a isto tako i jedan prijedlog jer svi znamo kakva je procedura, ako je županija osnivač, ako jedinica lokalne samouprave iskaže želju za preuzimanjem neke osnovne škole da županijska skupština je ta koja mora dati suglasnost. Međutim što ako županija ne da? E tada bi predložio da ministarstvo bude kao drugostupanjsko tijelo u tom djelu. Znamo da ima i političke pozadine, ima i materijalne pozadine. Decentralizirana sredstva se slijevaju u županiju, županija ta decentralizirana sredstva troši po nekom ključu. Da li je taj ključ uvijek ispravan, da li je uvijek ili prema potrebi kako procijeni osnivač? Znači tu je suština problema. Konkretno osnovna škola u Ivancu, najveća u županiji, nema jedno smjensku nastavu zato jer nismo mogli ući u model javno privatnog partnerstva. Ja bih preuzeo tu školu, grad, međutim osnivač mi neće dati jer gubi veliki dio sredstava, a od onih sredstava koji su namijenjeni toj osnovnoj školi. Ludbreg je išao sa tim zahtjevom, ne idu sva ta sredstva u te OŠ. Tu je suština problema. Zato molim, razmislite o tom prijedlogu i ukoliko ne može se cjelovito rješenje, tada neka bude drugostupanjsko tijelo u ovome djelu, jer garantiram za dogradnju 10 učionica, nekakvih 6 do 7 milijuna kuna, grad Ivanec je spreman isfinancirati kreditom u naredne 3 godine, po županiji nikada. Ja se nadam da hoće, već će sada biti redovita isplata. Kako će završiti sudski spor ne znam, to je stvar države, pravosuđa prvenstveno, ali ukoliko ćemo čekat osnivača nikada. Prvenstveno politička nekompatibilnost, a drugo tada i obaveze koje su preuzete po … [[Govornik se ne razumije.]] i niz drugih, znači materijalni razlozi su u pitanju. Ono što bih želio za kraj [[Upadica Brkić: Kolega, vrijeme vam je nažalost isteklo.]] Hvala.
Zahvaljujem. Sljedeća rasprava poštovana kolegica Branka Juričev-Martinčev, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče, poštovana ministrice sa suradnicama, kolegice i kolege. Danas kad govorimo o zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj, u osnovnim i srednjim školama, ja bih prvi svoj dio izlaganja posvetila područnim školama. Naime, trebamo se prisjetiti gdje se nalaze uglavnom te naše područne škole i kako su one građene. Uglavnom su područne škole na područjima posebne državne skrbi u nekim manjim naseljima, bolje reći selima. Na području grada Vodica imamo OŠ Vodice i ona ima svoju područnu školu u Tribunju, međutim ona pokriva čitavu jednu općinu i ne možemo je uspoređivati sa onim područnim škola koje imamo npr. u zaleđu grada Skradina ili negdje u zadarskom zaleđu. Te područne škole su rađene uglavnom donacijama japanske ili norveške vlade, sredstvima europske investicijske banke i sigurno kad su takva sredstva bila na raspolaganju u RH da su brojni gradonačelnici, načelnici tada kandidirali te svoje derutne objekte u studije opravdanosti pisale i navodile da će se tijekom godina, da će broj učenika biti sve veći, da ćemo imati više desetaka učenika u tim školama, nabrajali taksativno koja su to sve sela odnosno naselja iz kojih će djeca pohađati tu područnu školu. Međutim, sad nekih 10-15 godina nakon, slika je sasvim drugačija i te područne škole imamo sa manjim brojem djece nego što imamo naselja koja bi trebala djecu upućivati u tu područnu školu. S druge strane, imamo škole na istom tom području koje su izuzetno dobro opremljene. Npr. na području grada Vodica imamo osnovnu školu Čista Velika. Ona je jako dobro organizirana škola, opremljena škola, imamo jednosmjenski rad, imamo trodjelnu sportsku dvoranu na kojoj zavide sva djeca iz osnovne škole Vodice i svi stanovnici grada Vodica. Znači, da dijete bi moglo pohađati jednu takvu školu čak kad gledamo pojedina naselja koja su priklonjena ovim područnim školama su bliže osnovnoj školi Čista Velika, ali nije organiziran prijevoz. Zato što smo ovim područnim školama po mreži škola omogućili odnosno naložili da njihova djeca moraju ići baš u te područne škole. Ja bih ovom prilikom apelirala na sve nas kao politiku jer mi radimo velike propuste. Kad dođe do zatvaranja jedne područne škole, onda vrlo rado će ona druga politička opcija htjeti tu dobivati poene i govoriti, evo vidite, to je nesposobnost gradonačelnika, načelnika, župana, nije se izborio, evo sad smo izgubili i tu područnu školu. Taj objekt može za neko vrijeme biti zatvoren, a sutra ako bi ponovno u selima iz tog područja bilo više djece, može se ponovno aktivirati jedna takva škola. Prema tome, ja bih tu stvarno na sve nas zajedno apelirala jer vidimo natpise zatvorena područna škola. Ne znam, navode se brojke 60 područnih škola zatvoreno i sl. Treba vidjeti, ako je to u interesu djeteta, ako će dijete imati još bolji odgoj, obrazovanje u jednoj kvalitetnoj školi dobro opremljenoj kao što sam rekla da mi zaista imamo u Čistoj Velikoj, ja nisam za to, ja dapače podržavam da na u prvom planu bude dijete i njegovo obrazovanje i da zapostavimo te neke ranije pa rekla bih i investicije, ne bi trebale biti promašene. Nema veze što smo dobili sredstva od nekoga od njih, bilo ... [[Govornik se ne razumije.]] bilo Vlade jedne Norveške ili japanske. Taj prostor može čekati jedno bolje vrijeme, može se sad iskoristiti možda za okupljanje starije populacije i sl. Vidim gospođa klima glavom i tako. Sigurno da to nije jednostavno. Vi ste zaduženi za odgoj i obrazovanje, župan je zadužen kao osnivač za osnovne škole, on sigurno gleda, naš šibensko-kninski će gledati na svoj način i gleda svoju županiju, zadarski gleda na svoju županiju. Ali, ako ćemo u prvi plan staviti dijete i sve ostalo staviti u onaj drugi, treći ili najbolje zadnji plan, mislim da će nam to svima zajedno doprinijeti puno više. Onda jedino tako možemo provesti neke reforme, a ovako nema reformi ako ćemo svi grčevito se držati za nešto već stečeno, onda nema promjena. Nema promjena čak ni na bolje. Drugi dio svoje rasprave sam željela posvetiti osnivanju srednje škole. Naime, grad Vodice je još 2008. godine krenuo sa inicijativom otvaranja srednje škole. Žalosno je da smo mi grad sa gotovo 10 tisuća stanovnika nemamo srednju školu. A na primjer, u Vodicama je ovu godinu u prvi razred upisano 107 djece. Mi imamo slatke brige, problem sa smještajem djece u vrtiće pa sad planiramo i graditi novi vrtić i tako imamo sve već potrebne dozvole i slično i ako tome pridodamo svu onu djecu kojima je bliže dolaziti u Vodice u srednju školu, nego u Šibenik, a to su sva djeca s područja općine Pirovac, općine Murter-Kornati, općine Tisno i općine Tribunj. Onda vidimo da gotovo svaku godinu novo upisanih srednjoškolaca imamo gotovo 200 s našeg područja. Mi bi rekli, sa ove strane mosta. I mi još uvijek nemamo srednju školu bez obzira što je grad Vodice bio spreman osigurati prostor, osigurati opremu, sufinancirati prijevoz djelatnika profesora, ono što treba znači računovodstvenih kadrovskih službenika i slično, sufinancirati pokrivanje manjka prihoda, sve smo to bili spremni i na bez obzira na dobru volju župana i županije skupštine koji su također donijeli tu odluku, opet nije došlo do osnivanja srednje škole. Zbog čega? Svaka od onih srednjih škola u Šibeniku ima svoj školski odbor. Kako su oni svi već na granici, imaju svega 3-4 odjeljenja koja se upisuju svaku godinu, tu je prijetilo da ako jedno odjeljenje se prebaci u Vodice, da oni više neće imati svoju autonomiju i samostalnost. I sad koji će ravnatelj dozvoliti jedan razred da ostane u Vodicama, da on od sutra od te školske godine ne bude više ravnatelj, pa mu ne treba kadrovska, pa mu ne treba računovodstvo i ostalo. Gimnazija je jedina koja ima ona upisuje 6 razreda svaku godinu, ali naravno nećemo sad uzeti 3 odjeljenja gimnazije. Uz sve to nailazimo na nove probleme kad je pitanju prijevoz, tako je i kod ovih područnih škola i kod srednje škole. Znači i ako se odlučimo i sve te prepreke prođemo i sa školskim odborima, e sad imamo problem prijevoza jer netko s područja onog drugog kraja županije bi trebao ići, ako imamo samo turističke radnike na području županije isključivo u Vodicama, mora iz Primoštena dolaziti u Vodice. I tako, mislim, da ne obrazlažem, u svakom slučaju, ja bih evo, molila ova dva segmenta o kojima sam sad govorila pretpostavljam da vi isto o tom problemima znate, da nekako vidite kako kroz izmjene i dopune zakona olakšati svima onima koji imaju dobru volju, napraviti nešto bolje u OŠ i SŠ obrazovanu, odnosno našoj djeci? Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Branki Juričev-Martinčev. Prelazimo na sljedeću raspravu. Poštovani kolega Ante Babić, izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana ministrice sa suradnicima. Zapravo pripremajući se za ovu raspravu iskreno sam onako pročitao zakon i sve ono što je vezano za njega, pa kad onako želite isprintati onih 960 stranica odustanete od nekih stvari, a zapravo i kroz ovu raspravu, kroz klubove zastupnike i pojedinačne rasprave, manje-više su kolege se dotakli svega onoga o čemu sam i ja dijelom želio govoriti u ovoj pojedinačnoj raspravi pa ću odustati od nekih stvari koje su ovdje izrečene, da se ne bi ponavljali i oduzimali vrijeme. Ali ću govoriti kao otac, dakle nisam stručnjak niti u osnovnoškolskom, niti srednjoškolskom obrazovanju i moje poštovanje uvijek ide prema učiteljima, nastavnicima i profesorima i jako je teško iz ovih Saborskih klupa govoriti o nečemu, o nekim programima, kurikulima bilo kojih predmeta kada za to niste stručni, omalovažavajući time rad svih tih ljudi, vrijednih ljudi koji zapravo odgajaju našu djecu. Ja ću reći nešto što kažem kao roditelj mogu, a da nisam čuo u ovim raspravama. Dakle vjerujem radnoj skupini koja je radila na izmjenama i dopunama ovoga zakona, ali treba također reći da se ovim izmjenama i dopunama, ovo su jedanaeste izmjene i dopune i po nekom pravilu znate, kad imate tri i više uvijek treba donositi jedan cjeloviti zakon. Ali kad pogledate malo ovaj zakon o OŠ i SŠ obrazovanju ili Zakon o radu, to su sve zakoni koji imaju po 200, 300 i više članaka i normalno je da je život i dinamičan i stvari se događaju, tako i izmjene i dopune, nikad ne možete predvidjeti sve i ja sam iz ovih izmjena i dopuna koliko sam vidio, iščitao puno dobrih svari, puno onih stvari koje su primjenjive nepotrebnog administriranja koje se ukida, postoje neke stvari o kojima smo mi nekada prije razgovarali u Hrvatskom saboru, recimo to je bilo ocjenjivanje na polugodištu, je li to motivirajuće ili ne, ali ministrica je demantirala to ovim jer je i stručna javnost, a i roditelji koji su sudjelovali u tome rekli su da bi trebalo biti opisno ocjenjivanje na polugodištu i ja se slažem s tim. Ako struka to kaže i roditelji to prihvate, dapače. Ono što uvijek treba gledati, ne kažem da se to može i ovim izmjenama i dopunama, ali treba biti, ići u korak s vremenom. Tako i kod obrazovanja, neke nove stvari koje se danas događaju u našemu društvu i za koje možda i niti nastavnici i profesori nisu obučeni, ali im se odgađaju, tu prvenstveno mislim na ove digitalne, tehnološke stvari koje utječu kroz društvo i na učitelje, a i na djecu kojima mi zapravo ne možemo doskočiti nikakvim alatima, znam da ste ovdje govorili o određenim ukorima i da bi se i u tom djelu bi se pospješio jedan dio ovih izmjena i dopuna zakona, ali se recimo niste dotakli toga. Ja znam da je to teško, ali treba razmišljati o tome i to je ta korelacija sa gospodarstvom, dakle raditi, pogotovo u SŠ obrazovanju ono što se tiče i što je dobro za Hrvatsko gospodarstvo, možda to izgleda nemoguće kada se događaju izmjene i dopune zakona, ali i taj prvi korak je bitan korak u izmjenama i dopunama. Znam da recimo u Njemačkoj u školi recimo razredna nastavnica do četvrtog razreda ona zapravo određuje i raspoređuje djecu poslije u koju će školu ići, hoće li ići u realschule, … [[Govornik se ne razumije.]] gimnaziju, država opet dopušta mogućnost da se može i nakon izvjesnog vremena, pogotovo te adolescentske dobi da djeca mogu iz jedne škole prijeći u drugu školu. Mislim kad bi to bilo kod nas u RH, to bi bila revolucija jer ja sam se i sam osvjedočio radeći kroz neke i bijući član određenih školskih odbora, da nekada roditelji su preglasni, nestručni su, a žele sudjelovati i rekao bih, biti dominantniji od onih koji provode program u našim školama i onda linijom manjeg otpora neki nastavnici, profesori, ne želeći ulaziti u bilo kakve sukobe s roditeljima će se radije povući, što mislim da nije dobro i prepustit će taj prostor roditeljima, koji po meni često puta nisu stručni, ali zbog prevelike ljubavi za svoju djecu koji pohađaju tu školu, čine grešku i sebi i svojoj djeci. Ono što želim posebno vama ministrice apostrofirat, sjećam se da sam to govorio i prije 3, 4 godine u ovom Hrvatskom saboru. Imam recimo susjeda i znam prijatelja, imam čak jednu obitelj gdje petero djece su svi u nižoj glazbenoj školi, srednjoj glazbenoj školi i u gimnaziji su, odnosno osnovnoj školi. Nevjerojatno je recimo da dijete koje je 2. razred glazbene škole ima dovoljan ili dobar glazbeni u srednjoj školi ili u OŠ. To meni nije normalno i volio bih recimo da ta djeca, barem tih sat vremena, onaj koji ima tu djecu recimo u glazbenoj školi, znaju da oni vježbaju po 5, po 6 sati dnevno, da bi ta djeca recimo kada imaju glazbeni odgoj u školi mogla biti, neću reći oslobođena toga sata, ali da ih se dodatno ne, tako mislim i za onu djecu koja su u sportu, koji su intenzivni na treninzima, mislim da se o tome treba voditi računa, a da ne govorim recimo o pomagalima koja ta djeca, odnosno njihovi roditelji imaju kao jedan dodatan trošak. Ono što je bitno, a manje se govori u ovim izmjenama i dopunama, vi ste u svom izlaganju govorili nekoliko stvari vezano za učitelje, nastavnike i profesore, slažem se i kod otpremnina, mislim da je to korektno. Mislim da je dobro i kod oduzimanja radne sposobnosti, imali smo takvih slučajeva u praksi ali to je teško i zbog samog kolektiva napraviti, ali i prema svom djelatniku, kolegi koji je u toj školi, a znamo i osjećam i kroz djecu i kroz kolektiv da nije sposoban obavljati te poslove i da bi novom radnom sposobnošću zapravo ostao u kolektivu, radio i dalje, ali da ne može recimo sa djecom u razredom nastavi raditi ili u nižim odjeljenjima što je bilo jako puno slučajeva. Možda još jednu stvar za kraj, a to sam vas pitao na samom početku, vezano je i to je i kolega Batinić govorio, za javno i privatno partnerstvo, dakle svijet ne počima s vama niti od vas, od vašega ministarstva, mi smo u ovom Visokom domu još 2012. g. govorili kad smo donosili Zakon o javnom-privatnom partnerstvu i načinu kako je on prezentiran u RH i tada i njegovim izmjenama 2014. godine i znamo da su pojedini osnivači škola, opće i županije tada objeručke prihvaćali određene programe koji su bili u javnom-privatnom partnerstvu. Znam da također danas ima i određenih poteškoća, možda i kod mog pitanja danas vama u replici, konzultirao sam se poslije sa gospodinom Sokolom koji mi je rekao zapravo određene stvari koje mislim da treba riješiti definitivno, ali se ne smije raditi diskriminacija i prema onima koji su to rješavali na jedan drugačiji način, mučeći se da bi neki olako dobili ta sredstva preko javno-privatnog partnerstva i ne treba zaboraviti, kod javno-privatnog partnerstva su bili ugovori i obveze 20, 25 ili 30 godina, što mi kaže gospodin Borić. Ovo utvrđivanje razrednih odjela mislim da je to gospođa Branka Martinčev rekla, dakle Hrvatsku ne treba samo gledati kroz sjeverozapadnu Hrvatsku, kroz grad Zagreb ili velika naselja ali treba ih gledati i kroz Slavoniju, i kroz Sisak, Banovinu, kroz naše otoke, Dalmatinsku zagoru gdje stvarno ima problema. Ja sam pozvan na jednu obljetnicu 150., obljetnicu jedne male škole, tada male škole, dakle 1865. g. koja je nekada imala i do 800 učenika, danas ima 37 u osnovne škole. Ja znam da je to teško održivo i da to državu jako puno košta, ali mislim da treba gledati određene demografske pomake ukoliko tu ima da takve škole danas u RH ostanu jer oni imaju svoju perspektivu ma koliko u datom trenutku one bile trošak i opterećenje samom ministarstvu s obzirom na broj tehničkog i nastavnog osoblja. Drago mi je i vezano ovo da pojedini učenici srednjih škola mogu najviše dva puta upisati isti razred ali je praksa pokazala da u pojedinim slučajevima imamo i drugačiju situaciju. Dakle kada postoji opravdan razlog i mislim da ovdje piše i na odlukom same ministrice, odnosno ministra je moguće dalje nastaviti pohađati tu školu. To me posebno veseli pogotovo kada se radi s osobama s invaliditetom odnosno i zbog nekih drugih razloga koji su se mogli dogoditi prometnom nezgodom ili nekim sličnim stvarima. Korištenje EU fondova… …Upadica Brkić: Zahvaljujem poštovani kolega Babiću, isteklo vam je vrijeme./… Evo s tim ću završiti, hvala vam lijepo na ovom prijedlogu izmjenama i dopunama zakona a i vama na susretljivosti, poštovani potpredsjedniče.
Hvala lijepo, jako ste ljubazni. Prelazimo na slijedeću raspravu, poštovani kolega Hrvoje Zekanović, nije nazočan. Poštovani kolega Gordan Maras, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kada raspravljamo o ovom zakonu, nemoguće je ne dotaknuti se problema koje imamo u sustavu obrazovanja iako će ministrica možda reći da je to politiziranje, ali mi od toga ne možemo pobjeći. Svi koji su građani ove zemlje, koji imaju djecu ili imaju nekoga u obitelji tko pohađa sustav, svjesni su da se u posljednje 2 g. nije desilo ništa spektakularno, upravo suprotno, desilo se to da smo stali, nažalost i u vremenu i u prostoru. I ne dešava se ništa. Stali smo nakon jedne ja bi rekao, jednog uspješnog projekta koji je zamalo zaživio nakon šta nas je zadesila nesreća da je došla Vlada koja je Hrvatsku vratila dosta unazad, Karamarkova Vlada, na čelu sa samo na prvi pogled Tihomirem Oreškovićem, desilo se sve da se sustav urušio i da se sada pokušava nešto šta smo kvalitetno odradili, ponovno vratiti ali ne na način da se suštinski stvari rješavaju nego da se stvara dojam. I sada kada vidite poruke koje idu iz ministarstva, stvari koje se prezentiraju hrvatskim građanima, vidite da su to projekti osigurali smo, biti će, znači sve futur, eksperimentalni programi koji kreću slijedeće školske godine opet za neke predmete u samo određenom broju škola. Znači premalo u 2 g. ali gotovo da se nismo pomakli od onoga šta smo već mislili da će zaživjeti i šta je trebalo zaživjeti prije nekoliko godina. Znači sa te strane ne možemo od toga pobjeći i da ministarstvo i sustav karakterizira obično poneka afera, ova zadnja afera sa ravnateljima braniteljima, to naravno nema nikakve veze sa Domovinskim ratom odnosno sa bilo čemu šta treba ljudima dugovati kao zahvalnost ali treba svjestan da u neke sustave i neke stvari treba prvenstveno favorizirati struku a tek onda određene druge stvari i sada ne znamo šta se u tom konkretnom slučaju dešava, bilo bi dobro da to ministrica kaže, da li je taj naputak povučen, da li će se primjenjivati, da li će biti ovako ili onako. Znači hrvatske građane takve stvari interesiraju. Ne možemo također pobjeći od toga da naši učitelji i profesori, ja sam to govorio u svojoj replici na početku gospođi ministrici, rade za nikakve plaće, ja bi volio da se recimo time pozabavila gospođa ministrica osim najave da će 30% biti veće plaće za one koji sudjeluju u EU projektima, šta već cijela državna služba ima. Pa svi koji smo radili u sustavu, znamo da svi koji su sudionici određenih projekata, imaju mogućnosti imati 30% veće plaće, koje se refinaniraju iz europskih fondova. Ali, opet, to je vrlo mali ograničeni broj ljudi. To nije, kako bi rekao, nešto što je sustavno rješenje problema, jer to će opet zapasti određeni dio škola, mali dio škola i mali dio učitelja, koji danas rade, ja bi rekao u nekim situacijama, duplo više od kolega u EU, a imaju plaću 3 puta manju. I kako nam nažalost ljudi odlaze iz Hrvatske, svake godine, tako se te satnice, odnosno, broj potrebnih ljudi smanjuje i onda ljudi postanu viškovi, i na kraju, jedno zanimanje, koje je vrlo časno i koje bi trebalo biti temelj našeg društva, postaje dosta problematično. I kada vidite da sa visokom stručnom spremom, netko nakon 30 g. ili 35 g. rada ima plaću koja je manja od prosječne plaće u RH, ne znam kakvu mi to poruku šaljemo našim učiteljima i profesorima u srednjim školama i osnovnim školama, odnosno, našoj djeci, da se školuju za to zanimanje i da na kraju, imamo kvalitetno obrazovanje. Znači, možemo mi napraviti kurikulume kakve god želimo, možemo se oduprijeti nasrtajima, ja bi rekao, desnice, pa čak, evo, i ministrica je imala i takvih iskustava, ali kada donesemo određeni program, tko će ga provoditi, na koji način, gdje će ga provoditi, kako opremljenim školama. Ja sam pričao o školi u kojoj idu moja djeca, koja je 185 g. stara škola u Gradu Zagrebu, gdje u središtu Grada Zagreba, padaju prozori praktično koliko se škola ne održava. Po zimi nema tople vode u školi, pa onda djeca i naravno, kako su djeca ipak djeca, ne brišu ruke na ispravan način. Tko ima malo osjetljiviju kožu, ko moje dijete, dolazi doma sa ozeblinama itd. To vam dovoljno govori u kojem je stanju naše obrazovanje, odnosno, čak i u Gradu Zagrebu, koji kak ti ima više sredstava i trebao bi ulagati u svoje škole i u svoju infrastrukturu. Naravno, mi tu imamo gradonačelnika, koji ulaže rađe u fontanice i u određene svoje mini spomenike, umjesto da ulaže, tamo gdje bi trebalo, a to je da naša djeca imaju kvalitetnije školstvo i kvalitetnije zgrade i opremljenije zgrade i sve ono što je vezano uz to. I ne može se tu ja bi rekao, ne spominjati to u Hrvatskom saboru, bez obzira šta onda znalci iz pojedinih stranaka koje ne zna ni same gdje su, onda mene upozoravaju da se to odnosi na jedinice lokalne samouprave, ja sam toga svjestan. To je tako, ali ministrica bi trebala brinuti o cjelokupnom sustavu i bilo gdje u Hrvatskoj, ukoliko nema osnovnih uvjeta, ili je zdravlje djece ugroženo, možda zbog neodržavanje zgrade, bez obzira da li je to u Zagrebu, u Vukovaru ili bilo kojem drugom mjestu trebala bi reagirati. I ja kao političar i kao roditelj moram reagirati na takve stvari, bez obzira šta će onda vjerojatno opet ministrica reći da je to politiziranje, ali ja bi volio da nemam razloga tako onda politizirati. Volio bi da je situacija puno bolja, volio bi da ne brinem na taj način, kao roditelj, volio bi da nam djeca imaju opremljenije škole, da ne pričamo u futuru, konstantno, osigurali smo, biti će itd. nego da se vide ti projekti. Jer vjerujte mi 2 g. mandata je prošlo, nikakvih ja tu promjena posebnih ne vidim, u našem školstvu u odnosu šta je bilo prije, ono šta je bilo 6 mj. za vrijeme Karamarka i Oreškovića bi najrađe zaboravio, ukoliko bi to bilo moguće. Ali, od tada do danas, 2 g. se nije desilo značajnije, gotovo ništa, osim ponekog skandala, natezanja, hoće li biti ovaj državni tajnik ili neće, hoće li biti ravnatelji i branitelji sa prednosti ili neće, to dominira u našem sustavu, kurikuluma nema, ljudi koji su radili taj posao, su napravili taj posao, po meni izvrsno. Mnoge zemlje, u našem susjedstvu su kopirale određene dijelove programa, ali kako se tu politika i ideologija uvukla onamo kamo ne bi trebalo biti, vlast, odnosno, HDZ je iz ignorirao 50000 ljudi koji su protestirali za to i koji su htjeli, samo su jednu stvar htjeli, a to je kvalitetnije obrazovanje za svoju djecu. I tu to pravo, mislim da svi mi imamo i to pravo sa nestrpljenjem očekujemo da se desi. I sa te strane se ne bi trebali ljutiti niti predstavnici ministarstva, niti ministrica, kada mi to sa nestrpljenjem očekujemo, ali se nažalost, ne dešava. I imam osjećaj da je ovaj izlet, ja bi rekao, gospođe Divjak u politiku, koja je profesorica, sveučilišna u biti samo pokriće za Vrdoljaka i njegove kombinacije u energetici i određenim drugim stvarima, gdje su one duboko pustili svoje korijene. Znači, gospođa Divjak, je ajmo to tako reći, nemojte se naljutiti, pokriće rekao bi, odnosno, neću reći tu sintagmu koja se obično kaže, jer je mislim u ovom trenutku neprimjerena, ali ona je pokriže za Vrdoljaka i HNS koji puno važnije je njima tko će gdje biti u energetici ili tko će biti u LNG, hoće li biti plutajući ili fiksni, hoće li biti cijena plina onakva ili ovakva, nego šta vam je bitno obrazovanje naše djece, koliko god se čovjek iz petnih žila trudio da objasni. A da vidite da je to tako, to se vidi, evo kolegama iz HNS, koji mirno slušaju i svjesni su oni sami toga, da je to tako, pa ne mogu ni opovrgnuti, ono što je svima jasno. Ukoliko, kažu ljudi, ukoliko se glasa, kao vjeverica izgleda, kao vjeverica, onda vrlo vjerojatno i je vjeverica. Tako da to vam je otprilike oko obrazovanja i HNS-a i evo, ja želim da se nešto promijeni i nadam se da će se promijeniti, ali nemam iluzije da će to biti tako brzo. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Gordanu Marasu. Prelazimo na slijedeću raspravu. Poštovani kolega Tomislav Žagar, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena ministrice sa suradnicima, kolegice i kolege. Pokušat ću još samo par stvari reći koje mi se čine bitnim za naglasiti. Počet ću malo netipičnu ovu sad svoju pojedinačnu raspravu. Naime, znate kad sretnete domara škole, pa ga upitate zašto nisi pokosio ovaj školski dvor, on kaže pa trimer mi je pokvaren, ne radi. Pa dobro ajde, posudit ćemo trimer, negdje ćemo naći. Al' znaš, nemam ni goriva, ne možemo kupiti. Onda vidite učiteljice koje nose toaletni wc papir u školu, nose papire da mogu printati svoje radove. Kad vidimo stanje u školama, onda zapravo vidimo dubinu problema u kojem se nalazimo. To je pitanje ujednačenosti standarda u našim školama i definitivno nisu standardi u svim školama jednaki. Nešto je evo baš sad u prethodnoj raspravi kolega Maras govorio da čak i u Zagrebu postoje škole u kojima otpadaju prozori. Dakle, kad god govorimo i o obrazovnoj reformi, a ja sam duboko uvjeren da se obrazovna reforma ne može zaustaviti. Nju nitko ne može zaustaviti. Ona će se dogoditi. Kad govorimo o obrazovnoj reformi onda moramo govoriti o novcu, novca nema dovoljno. 6% plaće je bilo na početku krize učiteljima oduzeto, to je čak sadašnji ministar financija potpisao, obećao da će se to njima vratiti. Sukcesivno im se to vraća i to je bitno, pazite. Ali, to moram naglasiti zbog učitelja. Znači, njima se ništa ne daje ekstra, njima se samo vraća ono što im je oduzeto. Možemo i tako gledati na stvari, ali u svakom slučaju za pohvalu da se njihov materijalni status popravlja, jer puno je kolegica i kolega reklo da je danas u društvu biti učitelj zapravo prilično nezahvalan posao jer učitelji nisu cijenjeni toliko u društvu, a materijalni status im je nizak. Idemo se vratiti na ovaj dio vezano za projekte. Pozdravljamo znači da se učitelje nagradi, ali opasnost uvijek postoji. U dobrim namjerama može se i pogriješiti. Ako se ne varam, kad je doneseno svojevremeno mjera pravilnik ... [[Govornik se ne razumije.]] da učitelji ne mogu nakon 30 godina staža moraju koristiti, barem u srednjim školama, moraju koristiti bonus sat ili dva manje u nastavi. Čuo sam da je ta nepravda sad ispravljena, da oni sad mogu se odlučiti hoće li koristiti pa mogu imati dodatne. Ali pazite, godine su prošle i nepravda je počinjena. Nisu to veliki iznosi novca, ali je to počinjeno. I sad da se vratimo na ovaj dio. 30% je u redu, ali mi nije jasna ona odredba dijela članka, ne znam koji je stavak gdje se njihova tjedna obaveza smanjuje. Po tome ispada da se ona mora smanjiti i sad se ponovo vraćam, kako ćemo to kod tajnika, računovođa pa i ravnatelja koji rade na projektu. Zar i ravnatelj ne može dobiti povećanu plaću ako radi na projektu. Kako ćemo smanjiti tjednu obavezu ravnatelja? To je nemoguće, barem iz mog kuta gledišta. I što će biti, ono što je kolegica Sonja Čikotić otvorila, što će biti sa onima mladima koji se zaposle na tom projektu, zapravo koji se zaposle na zamjeni onih koji rade na projektu i nakon nekog vremena ostanu bez tog radnog mjesta. Vezano uz nejednake uvjete u školama i najsiromašnije županije. Postoji jasna korelacija između stupnja siromaštva i stupnja obrazovanja. Evo vidite, prema Centru za mirovne studije negdje oko polovice studenata upisuje fakultet čiji su roditelji visoko obrazovani, barem jedan roditelj visoko obrazovan. Isto tako, malo više od polovice čiji jedan roditelj barem ima srednje obrazovanje. A znate koliko sa osnovnom školom, čiji su roditelji sa osnovnom školom? Samo 3%. Jako je teško izaći iz siromaštva. Zašto to spominjem? Mi ćemo imati nakon ove točke, dolazi točka o povećanju dječjeg doplatka i zato je bitno da ministrica surađuje s ostalim ministrima. Zašto se najsiromašnijim studentima ne bi omogućilo, njihovim roditeljima da primaju dječji doplatak i nakon navršene 18. godine? To bi trebala biti suradnja između dvaju ministarstva. Jednaka stvar je sa stipendijama. Posebno treba, ministrice, posebno upozorite na to i ministra Marića da se one stipendije s poslovnog sektora, da se na sve moguće načine daju porezne olakšice svima onima kojima studentima daju iz poslovnog sektora iz poduzetništva stipendije jer to ima dvostruku ulogu. Prvo omogućuje studentima školovanje, a drugo, vezuje ih da bi ostali ovdje raditi. Naravno, ako im budu ponudili adekvatna primanja. Koje su to preporuke, malo ću sad koristiti i nalaze Centra za mirovne studije, a sviđa mi se taj njihovo istraživanje koje su napravili. Dakle, što oni preporučuju? Povećati broj djece obuhvaćene predškolskim odgojem. Taj predškolski odgoj je jako bitan. Od 6. mjeseca života do 6. godine i opet u ruralnim prostorima. Evo, ja dolazim iz Slavonije, vrlo mali je broj vrtića, imamo samo onu obavezu godinu dana prije početka školovanja tzv. Male škole. Ali, mali broj djece ide u predškolski odgoj. Opet imamo onda i istraživanja pokazuju da u siromašnijim područjima je manji broj kvalificiranih učitelja. To isto istraživanja pokazuju. Dakle, potrebno je i u tom smjeru ... [[Govornik se ne razumije.]] standarde. Već je spomenuto ovdje svakako osigurati sredstva za nabavku informatičke opreme. Pozdravljam napore ministrice i to je put sigurno za školu 21. stoljeća. Dakle, stipendiranje učenika, to smo već spomenuli. Još jedan detalj spomenuti. Stipendije vezane uz socijalni status su do 4 puta manje od stipendija vezane uz izvrsnost. To isto je malo, ovoga… U tom smislu Ministarstvo bi trebalo možda razmišljati da pomogne tim najsiromašnijim da dobiju ipak na drugi način novce da bi mogli završiti školovanje. Da odmah spomenem, jako je bitno obrazovnom sustavu u tom smislu treba pozdraviti i promjenu Hrvatskog kvalifikacijskog okvira. Jako je bitno osigurati vertikalnu i horizontalnu prohodnost sustava i kod obrazovanja odraslih jer mi smo isto sad prema pokazateljima jako zaostajemo za zemljama EU u obrazovanju odraslih. Kod kvalifikacijskog okvira je dobro to da se omogućilo i studentima stručnih studija za nastavak najviših stupnjeva obrazovanja i to su bitne stvari koje će poboljšati onda i na kraju gospodarsko stanje u RH. I na kraju sva ova priča je ajmo reći ovako, apstraktna ako stvarno mi kao društvo se ne odlučimo. Bilo je kod nas, mi smo imali Hrvatski nacionalni obrazovni standard, pa je jedno vrijeme bilo ponavljali smo kao papagaji društvo znanja, znanje je doista put da ovo društvo i gospodarski i u svakom drugom pogledu napreduje i treba se boriti i ministrica tu treba imati podršku, treba se boriti za što više izdvajanja za znanost i obrazovanje jer to je siguran put k uspjehu. Zemlje koje su uspješne su to i pokazale. Uzmimo samo primjer Estonije koja je napravila jedno veliko čudo i samo kroz informatizaciju, dakle kroz obrazovanje svih razina društva za korištenje najnovijih informatičkih tehnologija. I ja ću samo na kraju spomenuti još ministrici, još jedanput zahtjeve tajnika i računovođa i drugih radnika škole, a vezano uz njihov materijalni status, dakle bilo bi dobro da se tajnike u budućnosti da se razmišlja o tome da ih se izjednači sa stručnim suradnicima u osnovnim i srednjim školama. Hvala.
Zahvaljujem kolega Žagar. Imamo završnu u ime KLuba zastupnika HNS-a poštovani kolega Milorad BAtinić. Izvolite.
Hvala potpredsjednice. Poštovana ministrice sa suradnicima, kolegice i kolege. Naime, imam potrebu za nekoliko završnih riječi u ime Kluba zastupnika HNS-a. Naravno to me je jednim dijelom potaknula i rasprava određenih kolegica i kolega upravo iz razloga što mi u HNS-u smatramo da je obrazovanje ključ uspješnosti razvoja i budućnosti RH. Prva konstatacija, vjerujem da smo svi manje-više oko toga suglasni. Drugo, ovaj zakon nema ideološku komponentu, međutim tu je bilo niz pokušaja insinuacija da se upravo nametne i da se rasprava o ovome zakonu digne na onu razinu koja praktički ne da nije primjerena jer nema nikakvih elemenata niti osnova da se o tome uopće na toj razini može raspravljati. Ovo je jedan iako tehnički zahvat ove izmjene i dopune, ali izuzetno važan. Znači prvo i osnovno da se stvore što kvalitetnije pretpostavke za provedbu kurikularne reforme, da se isprave, a temeljem konteksta vremena u kojem jesmo i određeni nedostaci, određeni propusti, ali da se pošalju vrlo jasne poruke. Da, HNS je mala stranka, HNS je stao i dao je političku podršku ministrici Blaženki Divjak, mali smo možda po broju zastupnica, međutim što se tiče ideja, promišljanja, što se tiče vizije naše budućnosti Hrvatske ništa ne za ostajemo za ostalima, čak smo i u mnogome ispred mnogih s kojima smo uzgred rečeno u prošlosti bili surađivali. Što se tiče rasprava kolegica i kolega iz SDP-a, mogu samo kazati da mi je žao što imaju takvu retoriku, što raspravljaju na takav način. Bili smo zajedno u Vladi, imali su šansu četiri godine, međutim nisu uspjeli. Nisu uspjeli provesti ni ono što se realno objektivno kroz četiri godine moglo. Kada se sjetimo same strategije, što je bilo u njoj doneseno, kada se sjetimo i određenih procesa koji su započeti, nisu završili, izbori su bili sada Blaženka Divjak koja je nestranačka ministrica uz punu političku podršku HNS-a sa svojim timom radi i nastavlja taj posao. Imat će punu podršku ne samo HNS-a nego i koalicije, ima podršku Vlade upravo iz razloga što je to od interesa za sve građane RH, a prvenstveno onih, interesu onih pred kojima je budućnost. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi BAtiniću. Završna riječ u ime predlagatelja, poštovana ministrica gospođa Blaženka Divjak. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Hvala lijepa svima koji ste izdržali evo da privodimo ovu raspravu kraju. Zahvaljujem svima na raspravi, a posebno zahvaljujem onima koji su raspravu vodili i raspravljali argumentirano i konstruktivno i na temu Zakona o odgoju i obrazovanju za koji smo kazali da treba biti temelj za reformu obrazovanja, ulazak naše škole u 21. stoljeće, a kvalitetno obrazovanje temeljeno na znanstvenim spoznajama sigurno je jaka demografska mjera. U tome smislu ja ću se osvrnuti na primjedbe koje su bile u raspravi i većinom na one koje su se odnosile na sam zakon iako je bilo i pitanja koja su izvan konteksta bila pa ću kratko tamo gdje imam zabilježeno odgovoriti na ta pitanja. Dakle dosta je bilo rasprava o financiranju povećanja plaća iz e-Projekata, ja mislim da je ova regulativa koju imamo dobro osmišljena, ona vrijedi za sve zaposlene. Naravno, specifičan je način normiranja rada učitelja i nastavnika u odnosu na rad kada, na rad primjerice računovođa ili tajnika, međutim proporcionalno udjelu koje se radi na eu projektu, povećava se plaća odnosno nema opterećenja za državni proračun, a na mjestu primjerice pola radnog vremena računovođe može se zaposliti nova osoba. I u tom smislu mislim da je poruka dobra, poruka je dobra. Imamo novo zapošljavanje, imamo nagrađivanje onih koji su se potrudili, koji znaju kako povlačiti sredstva i nema opterećenja direktnog za državni proračun i pri tome treba imati na umu da je prioritet nesmetani rad škole, to također piše u ovim odredbama. Sada ću ja taksativno proći još kroz neke stvari koje sam zabilježila, pa evo ja vas molim za strpljenje u tom dijelu, neću opširno odgovarati na pitanja. Ponavljanje razreda više od dva puta bilo je pitanje, da, najvećim dijelom je to zbog bolesti, često puta dobivamo takve upite. Rokovi za donošenje dokumenata školskih pomaknuli su se na traženje škola, s time da plan i program nastave se donosi u kolovozu to treba razlikovati. Zatim, stvarno smo si uzeli truda i obilazimo škole u Hrvatskoj. Ja ću ovom prilikom istaknuti da je moj pomoćnik Vlado Prskalo obišao gotovo sve strukovne škole, 250 strukovnih škola u Hrvatskoj, ušao u svaku školu. To nam je važno, to je bilo vezano uz one izmjene i dopune Zakona o strukovnom obrazovanju, važno nam je zbog regionalnih centara kompetentnosti. Pomoćnica Lidija Kralj koja evo strpljivo sjedi i sluša i bilježi sve ovo što se govori u Hrvatskome saboru, obišla je do sada 32 škole. Namjera je da do jeseni obiđe sve eksperimentalne škole, a naravno onda idemo i šire. Dalje, još malo o tajnicima i računovođama. To ne reguliramo ovim zakonom, koeficijenti su regulirani Uredbom o koeficijentima u javnim službama, u tom smislu ćemo poslati ovaj vaš zahtjev. Dakle što se tiče potencijalnih ravnatelja, pitanja dakle programa rada, tu prihvaćamo također i primjedbu koju smo čuli u vrlo konstruktivnom Odboru za obrazovanje gdje je bilo rečeno da se osim prezentacije programa rada za petogodišnje razdoblje, osim što se prezentira školskom odboru, da se prezentira i Vijećima roditelja i Vijećima učiteljima, odnosno nastavničkim vijećima. A moramo također kazati da je način i postupak imenovanja ravnatelja se pobliže opisuje statutom škole. Ono što nismo u ovom slučaju, dakle nismo predložili izmjenu školskoga, dakle sastava školskoga odbora, nema puno suglasja o mogućem unapređenju, a mi se držimo toga da treba poticati autonomiju škole, znači da škola autonomno odlučuje i zato mislimo da je dobro da je na neki način oni koji su direktno vezani uz školu, učitelji, zaposlenici, roditelji, imaju 4 glasa u školskome odboru. Ovo za školske dvorane sam ja mislim, to smo već, o tome smo već govorili. Što se tiče licenciranju učitelja i ravnatelja, ona je u strategiji predviđena i također postoji u članku 117. zadužen je Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje i obrazovanje. Ja sam uvjerena da ćemo uskoro imati barem pilot projekt. O strukovnom obrazovanju smo prošli puta dosta govorili, tako da ja neću se na to posebno sada referencirati, međutim bilo je dosta pitanja oko produženog boravka. Ja mislim da treba razlikovati produženi boravak i cjelodnevnu nastavu i to mislimo da je jako važno, znači da mogu škole raditi u jednoj smjeni, da možemo postići standarde koji onda omogućavaju aktivnosti u školi koje su vezane uz samu nastavu i produženje same nastave, jer nemojmo zaboraviti da po broju nastavnih sati koje naši učenici provedu u školama, mi smo na samom začelju EU, to je važno vidjeti. Međutim, 40% škola nema uvjete u Hrvatskoj za jednosmjensku nastavu i ono što mi sada radimo da ovu jednosmjensku nastavu programiramo za razdoblje za fondove 2020./27. u tome smislu trebamo koristit i sredstva iz fondova i sredstva iz državnoga proračuna. Dobro o škologradnji se dosta govorilo, još ću se možda vratit u nekom trenutku. Nagrađivanje u školama, znači ono što ćemo promijeniti je pravilnik o napredovanju, uz dodatak nagrađivanje. Pri tome ćemo koristiti, to će uskoro se pokrenuti taj postupak, koristit ćemo pri tome sugestije baš koje dolaze od učitelja i iz škola. Naravno, puno prijedloga koje ste vi danas imali ne mogu se riješiti izmjenama i dopunama, međutim našom strategijom je predviđena promjena strukture obrazovanja, od devetogodišnje OŠ kao što je spomenuo gospodin Batinić ili obavezne srednje škole, međutim kada radimo te strukturne promjene to će sigurno zahtijevati i novi zakon. U ovome trenutku, ovo što sada radimo, važno nam je da osiguramo preduvjete za ove najvažnije stvari o kojima smo govorili. Zahvaljujem na prijedlozima vezane uz Pravilnik o zapošljavanju, odnosno zapošljavanju ravnatelja. Naravno misli se da taj Pravilnik o zapošljavanju pokriva i zapošljavanje ravnatelja. Međutim ukoliko ta odredba nije jasna, to ćemo provjeriti i unaprijediti u tom smislu zakon, zakonsku normu. Kompetencije učitelja, dakle stručne kompetencije su jednako važne kao i pedagoške. Kvalifikacije učitelja, misli se da se kvalifikacije učitelja propisuju u predmetnome kurikulumu, također ćemo provjeriti je li to u zakonu dovoljno jasno. Bilo je i ostalih tema, od upisa koje se zapravo ne adresira u zakonu, nego u pravilniku, tako da to smo uzeli u obzir za moguće izmjene pravilnika. Još je bio jedan cijeli skup pitanja od konkretno, znači vezan, da. Imamo dakle kolege Sokola vezano uz ekspertno radnu skupinu. Uloga ekspertne radne skupine ja mislim je dobro domišljena, promišljena u akcijskome planu koji će također uskoro biti na saborskome odboru i na Vladi, je jasno rečeno koja je uloga u ovoj eksperimentalnoj fazi, a koja je uloga ekspertne radne skupine u pripremi kurikuluma i pristupa za frontalno uvođenje. Izbor recenzenata smo radili posredstvom Europske komisije, znači nije se biralo imenom, nego se posredstvom predstavništva pri Europskoj komisiji, države za koje smo bili sigurni da imaju dobre obrazovne sustave tražilo da oni identificiraju stručnjake u svoje sustavu koji nam mogu pomoći s recenzijama. Znači nije se išlo imenom i prezimenom, niti je ministrica birala recenzente. Što se tiče tema iz Domovinskog rata, mi zapravo kada smo imali ovu raspravu i na odboru, jasno je bilo rečeno da je broj tema iz Domovinskog rata i opseg sati koje obrađuju Domovinski rat povećan u ovim novim kurikulumima, ne smanjen. Eksperimentalni udžbenici dolaze, oni su sada evo 51, ja mislim da je 51 komplet bio, dakle to je krajem prošlog tjedna, 51 komplet je predan, što mislim da je jako dobro. Još je u međuvremenu nešto pristiglo i ovaj tjedan je završetak za sve, osim za sedme razrede, znači za eksperimentalne udžbenike. Ono što svakako treba istaknuti je državna matura. Dakle državna matura se prilagođava sustavu obrazovanja, ne obrnuto. Pa neće se sustav obrazovanja prilagođavati državnoj maturi. Prema tome, svi oni koji ulaze u eksperimentalni program, ne samo da neće biti zakinuti, nego će biti ja mislim u prednosti. Zbog čega? Zbog toga jer je cilj da i državna matura prati pristup koji govori o tome da treba smanjiti količinu. Činjenica da treba povećati kritičko razmišljanje, znači zadatke koji su problemskoga tipa i to je ono što se sada radi. A godine, kada dolaze eksperimentalni program na državnoj maturu, jasno je da će nam u državnoj maturi biti ono što je u presjeku postojećeg programa i eksperimentalnog programa. To je naravno, jedini mogući put i u tom smislu, je naputak nacionalnom centru. Nakladnici, bilo je pitanje nakladnika, ne rješavamo nakladnike ovim zakonom, postoji Zakon o udžbenici, koji je također u planu normativnih aktivnosti za ovu godinu. Strukovno obrazovanje posebnim zakonom, posebno se apostrofira učenje temeljeno na radu, dualno obrazovanje, hrvatski model dualnog obrazovanja se sada završava. Što se tiče prijedloga koje su išle prema tome, da ravnatelj koji sumnja u psiho fizičko zdravlje učitelja, da učitelja ima pravo udaljiti, nažalost na temelju sumnje to nije moguće koliko su sada meni pravnici objasnili temeljem Zakona o radu. Ali, svakako da treba razmišljati koji su to mehanizmi koji onda školuju djecu, štite da treba brzo reagirati u slučajevima koji akutni. Za ravnatelja se čuva radno mjesto od 10 g. ne više. Nakon toga, nakon 15 g. nakon 3 mandata mogu svoje mjesto u sustavu način, na jednaki način kao i nastavnici koji su tehnološki višak. Što se tiče škologradnje, da li dakle, koga zapravo uzeti da procjenjuje je li ugroženo zdravlje djece, to ćemo naravno razmotriti, pa ćemo nakon toga vidjeti, treba li mijenjati prijedlog koji je u ovom trenutku na stolu. Što se tiče javno privatnog partnerstva, mislim da je jasna odredba u zakonu, to, svi takvi ugovori, odluka su vlade, a ne ministra, to daje ipak priliku da se šire o tome govori i da se svi aspekti procjene. Inkluzivno obrazovanje, odnosno, uključivo obrazovanje je jako važno, mi smo za pomoćnike u nastavi osigurali, ja mislim 50 milijuna eura, za ovo razdoblje, za pomoćnike u nastavi mislimo da je to važno i od 20000 učenika s teškoćama koji jesu u sustavu, samo je 2000 u posebnim ustanovama, 18000 je u redovnom obrazovanju, mislim da je to naš uspjeh, ali da se sigurno ima i što unaprijediti u tome dijelu. Zahvaljujem također u stvarno dobroj analizi odnosa područnih i matičnih škola i naravno, ovaj princip da u prvi plan treba staviti dobrobit djeteta, kod tome mislim da je odlučujući princip i u tom smislu treba dalje raditi. Nova mreže škola nije, dakle, nova mreža škola na njoj treba raditi i to je ono što imamo također u planu, a i nije potrebna zakonska izmjena u tome smislu u ovome zakonu. Što se tiče nema opet, nema gospodina Marasa, vezano uz ravnatelja i Zakon o hrvatskim braniteljima. Ja sam to detaljno obrazložila jutros i žao mi je što gospodin Maras u to vrijeme, nije bio u sabornici, a budući da je sada otišao, ja mu upućujem da pročita fonogram. Mislim da bi to bilo dobro. Što se tiče pitanja, još prava učitelja, vezano uz učitelje i nastavnike koji imaju više od 30 g. staža, novim kolektivnim ugovorom, sam ja mislim, bolje uredili tu odredbu, pa smo dali alternativu, to znači, da netko tko je učitelj, nastavnik, ima više od 30 g. staža, može imati ili može imati ili umanjenje norme od 2% ukoliko to neće, ima pravo na povećanje, oprostite 2 sata, umanjenje norme, ukoliko ne, ima pravo na povećanje plaća od 4%. Mislim da je to dobra mjera. Naravno, socijalna dimenzija u obrazovanju, to je nešto što ja izuzetno želim promovirati, na tome radimo i ovih 10000 stipendija za studente lošijeg socio imovinskog statusa, koji imaju istu visinu, kao i one stipendije, stemp stipendije za izvrsno, znači sve što radi država, radi u tom smislu, da budu jednake stipendije, ali velim, dvostruko više stipendija, socio ekonomske stipendije, nego ranije, mislim da je jaka poruka. I slažem se da moramo surađivati i stvarno razmišljati o tome kako i ovo oporezivanje tih stipendija, odnosno, ako nekome plaćamo i stipendiju izvan Hrvatske, da to uredimo na način, da se to ne oporezuje. Također predškolski odgoj obuhvat se povećava temeljem različitih investicija, što iz europskih fondova, što iz domaćeg proračuna, tu spominjem i regije, dakle, fond za regionalni razvoj i ruralni razvoj, gdje se stvarno značajna sredstva u tom smislu izdvajaju. Još imam ovdje dva pitanja, mislim koja su bila u vrijeme kada sam ja morala nakratko izaći, odnosi se na jubilarne nagrade za 2013. g. znači one su isplaćene prema važećem temeljem Kolektivnom ugovoru, ali su neki učenici, učitelji, odnosno, nastavnici podigli tužbe za koje su smatrali da im pripada neka druga osnovica i to naravno ima svoj sudski epilog. I na kraju ovo pitanje tehnološkog viška, mislim da sam već ranije odgovorila. Evo, ja vam zahvaljujem svima na strpljivosti, stvarno vas molim da prepoznamo zajednički interes ove reforme i obrazovanja i da stvarno ovim izmjenama i dopunama zakona pristupimo na način da osiguramo dobru podlogu za to i naravno da smo da znamo da su zakonske pretpostavke, samo pretpostavke, a da ćemo puni potencijal ostvariti na način, da ono što sad pripremo, gdje sudjeluje 1000 naših učitelja, nastavnika stručnjaka, gdje pripremamo i opremu, gdje je oprema već djelomično u školama. Imamo ekspertijalnu provedbu od ove jeseni, a punu provedbu od 2019.-2020. da nam tu treba puno posla, puno strpljenja i ja zahvaljujem svima na konstruktivnim primjedbama, koje ćemo uzeti u obzir u doradi ovoga zakonskoga prijedloga. Hvala vam.
Hvala lijepo. Imamo 3 replike, prva je poštovanog zastupnika Branimira Bunjca, izvolite.
Hvala lijepo uvažena ministrice. Dakle, kada govorimo o tim otpremninama iz 2013. g. to je jedina generacija učitelja koji su dobili otpremnine niže u odnosu na ono što je pripalo drugim učiteljima i mislim da nije trebalo doći do tih sudskih tužbi niti do sudskog epiloga a ako ima malo dobre volje u ministarstvu, ja mislim da taj problem možete riješiti vi osobno. Znači samo trebate eto malo se zadubiti u taj slučaj, mislim da vam je dosta nekoliko sati i da ćete pronaći rješenje da se ta nepravda ispravi. I sada dok je bila ova rasprava ti učitelji i djelatnici u školama su mi pisali i molili su me da vam postavim to pitanje, tako da ja u biti sam sad samo njihov medij. Hvala lijepa.
Odgovor poštovane ministrice Divjak.
Hvala. Ja mislim da tu ne govorite o otpremninama nego o jubilarnim nagradama, ali možda se varam, u svakom slučaju za jubilarne nagrade ja sam odgovorila već ranije, znači sve ono što je isplaćeno je isplaćeno prema važećem temeljnom kolektivnom ugovoru, a sve ono što je sada u sudskome postupku, to će imati svoj epilog u tome smislu. Ali ono što me posebno veseli da smo mi evo prije mjesec dana zaključili dva gramska kolektivna ugovora, znači za osnovne škole i za srednje škole i da smo zajedno sa sindikatima, ja sam sigurna, dobro uredili ovo područje i da će biti puno lakše i bolje u slijedeće 4 godine.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Tomislava Žagara.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena ministrice, ponukali ste me repliku kad ste spomenuli mrežu škola, mislim da je to jako bitno pitanje i vi kao ministrica i ministarstvo se morate prema tome pitanju ponesti racionalno jer gledajte, jasno je, nitko nije protiv gradnja škola, osnivač je to zgodnu, županu je zgodno praviti područne škole, znate tu se reže vrpca, tu se otvara, stavi se pločica, sve je to lijepo, krasno ali pitanje je zapravo one mjere između socijalizacije djece, je li bolje napraviti pametna autobusna stajališta, dobar prijevoz pa i voziti da ih bude više u jednoj školi ili u svakom mjestu praviti područnu školu koja će onda poslije biti prazna i onda će u njoj ići samo par učenika? Zato vi kao ministrica morate stvarno na racionalan način voditi računa jer uvijek politika ide u tom smjeru da se nešto gradi pa tu bude malo onda i provizije i tako.
Slijedeća replika je poštovanoga zastupnika Davora Vlaovića.
Hvala potpredsjedniče. Uvažena ministrice, u svojoj raspravi sam spomenuo da podržavam ovaj dio zakona kojim se omogućava da se državnim novcem grade i investira u škole i da će konačno biti riješena škola u Vukovaru ali sam postavio i pitanje, već dugi niz godina se obećava za djecu s posebnim potrebama i teškoćama u razvoju u Slavonskom Brodu osnovna škola Milan Amruš, bilo je obećanja da će to ići. Upravo mi je majka jednog djeteta poslala upit da vas podsjetim na to obećanje i da ta škola je prijeko potrebna, da stvarno svi roditelji i ta djeca zaslužuju kvalitetnije uvjete za školovanje. Ujedno evo koristim priliku pitati vezano za prijevoz srednjoškolaca, hoće li biti na jesen to riješeno ili će ostati bez novaca, u kojoj fazi je taj dio dogovora? Hvala.
Odgovor poštovane ministrice Divjak.
Pa za školu koju spominjete u Slavonskom Brodu, evo tu smo baš u procesu zaključivanja ugovora, ja vjerujem da je to dobra vijest za kraj. Mi svoje obveze što se tiče prijevoza srednjoškolaca izvršavamo a ovdje je jedna međuresorna skupina osnovana koja bi trebala dati još prijedloge za rješavanje problema ali da sad ne širimo raspravu, nemamo vremena.
Hvala lijepa. Time zaključujem raspravu, glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Zahvaljujem se ministrici i njenim suradnicama.
Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi. Prvo čitanje, P.Z. broj 334. Predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak. 1. Prihvaća se Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi 1. Sve primjedbe i prijedlozi dostaviti će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta Konačnog prijedloga Zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 75 za, 18 suzdržanih, 38 protiv donijet Zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Sada ćemo preći na slijedeću točku, a to je: - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doplatku za djecu, prvo čitanje, P.Z. br. 337 Predlagatelj je Vlada RH temeljem članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za obitelj, mlade i sport. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da, poštovana državna tajnica u Ministarstvu za demografiju, obitelj, mlade i socijalno politiku, gospođa Margareta Mađerić, izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo, zastupnice i zastupnici. Izmjene i dopune Zakona o doplatku za djecu koje bi trebale stupiti na snagu 1. srpnja 2018. g. predlažu se radi stvaranja povoljnije okruženja i financijskih uvjeta obiteljima s djecom kao jedna od mjera čija je provedba važna za poticanje demografske obnove i demografskog razvoja RH a ista je predviđena nacionalnim programom reformi za 2018. g. koji je usvojila Vlada RH. Prema predloženom normativnom rješenju, mijenja se dohodovni cenzus, ukupni dohodak ostvaren u prethodnoj kalendarskoj godini po članu kućanstva mjesečno kao uvjet za ostvarivanja prava na doplatak za djecu na način da se sa sadašnjih 50% proračunske osnovice koja je iznosila 1663 kn povisuje na 70% proračunske osnovice koja će iznositi 2328, 20 kn. Na ovaj proširuje se krug potencijalnih korisnika doplatka za djecu a time i djece za koju se ostvaruje pravo na doplatak kao i krug potencijalnih korisnika pronatalitetnog dodatka koji ostvaruju korisnici doplatka za djecu u skladu sa važećim Zakonom o doplatku za djecu. Ocjenjuje se da će ovo rješenje proizvesti značajan pozitivan socijalni učinak kroz poboljšanje statusa budućih korisnika doplatka za djecu koji će to pravo moći koristiti kao i učinak u odnosu na ukupna pronatalitetna kretanja te održanje i podizanje socijalne sigurnosti obitelji s uzdržavanom djecom. Ujedno, predloženim nacrtom prijedloga zakona mijenja se odredba o dobnoj granici za ostvarivanje prava na doplataka za dijete koje pohađa srednju školu na način da se omogućuje korištenje doplatka za onu djecu, učenike srednjih škola čiji program srednjoškolskog obrazovanja traje 5 godina. Također, zakonom se omogućava da pravo na doplatak za djecu pripada od dana rođenja djeteta a ne od dana podnošenja zahtjeva za doplatak za djecu kako je propisano važećim zakonom. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Iako ste vrlo kratko izlaganje ima niz replika. Prva je poštovane zastupnice Romane Jerković. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospođo državna tajnice, stopa relativnog siromaštva djece u RH je 7% veća od europskog prosjeka, a stopa dugotrajnog siromaštva je isto vrlo visoka i samo su Rumunjska i Bugarska gore od nas. Meni je teško zamisliti da će ovaj Zakon prevenirati dječje siromaštvo ili da će drastično povećati kvalitetu obiteljskog života. Još mi je teže dovesti ovaj Zakon u vezu sa, kako ste rekli, demografskom obnovom. Zašto? Zato što se dječji doplatak 17 godina nije mijenjao ni za jednu jedinu kunu. Dakle, možete vi povećati obuhvat koliko god želite i to i činite. Povećate ćete broj obitelji koji će koristiti dječji doplatak, ali zar stvarno mislite da će 200 kuna, koliko bi obitelj trebala dobiti dovesti do toga da obitelji imaju više djece. Da se odlučuju na prvo, na drugo i na treće dijete i žao mi je zapravo što prije mjesec dana niste usvojili prijedlog SDP-a Zakon o dječjem doplatku koji je išao na povećanje dječjeg doplatka.
Hvala lijepa. Odgovor poštovane državne tajnice.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa sigurno da je ovo samo jedno u nizu niza demografskih mjera koje provodi naše Ministarstvo i Vlada RH, a želim ovdje još jednom istaknuti da se ovim izmjenama i dopunama Zakona o dječjem doplatku proširuje krug korisnika koji će imati pravo i ostvarivati pravo na dječji doplatak od 1. srpnja ove godine. Otprilike će to biti oko 150 tisuća potencijalnih korisnika. Dakle djece koja će imati ovim novim izmjenama i dopunama Zakona pravo na korištenje dječjeg doplatka, a samim time se proširuje i krug korisnika pronatalitetnog dodatka za treće i četvrto dijete i sigurno da to je sad jedna i obiteljska i demografska mjera, ne samo socijalna.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Ivice Mišića. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Poštovana državna tajnice, ja bih vas želio pitati, hrvatski državljani koji rade u Hrvatskoj, a stanuje na rubnim dijelovima BIH ili bilo gdje, da li imaju pravo na dječji doplatak. Naravno, demografska obnova je potrebna, to svi vidimo i svugdje se to spominje. Ja smatram da ljudi koji rade u RH, a žive u BIH da bi trebali imati isto pravo kao i svi drugi koji su ovdje u Hrvatskoj. Hvala.
Odgovor poštovane državne tajnice.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvaženi zastupniče, ovim izmjenama i dopunama Zakona o dječjem doplatku nije predviđeno proširenje kruga već smo išli na proširenje kruga potencijalnih korisnika koji će ostvarivati pravo na dječji doplatak u RH, kao što sam istaknula oko 150 tisuća potencijalnih korisnika djece od 1. srpnja ukoliko se ovakav Zakona izmjena i dopune Zakona usvoji u Hrvatskom saboru imati će pravo na korištenje dječjeg doplatka.
Slijedeća replike je poštovanog zastupnika Miranda Mrsića.
Hvala lijepo. Uvažana državna tajnice, mislim da je vrlo hrabro proglašavati ovu mjeru demografskom mjerom jer ona je samo socijalna mjera i definitivno neće polučiti nikakve rezultate da se naši građani odluče da imaju drugo ili treće dijete. Da je ovo jedna mjera socijalne politike i tako ju treba prezentirati, mislim da bi je trebalo imati hrabrosti pa ići na onu krajnju mjeru, a to je univerzalni dječji doplatak koji jedna suvremena demokratska zemlja može ostvariti i mislim da ste o tome trebali razmišljati. A kad govorimo o demografskim pokazateljima i demografskoj politici, mlade obitelji će se odlučiti na prvo, drugo ili treće dijete kada imaju sigurno radno mjesto i kada mogu pomiriti obiteljski i profesionalni život, a vi sa ovime to niste ništa promijenili.
Odgovor poštovane državne tajnice.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvaženi zastupniče, kao što sam istaknula to je jedna u nizu obiteljskih, pronatalitetnih, demografskih mjera, a rezultat toga jest da proširuje broj korisnika. Oko 150 tisuća djece imati će sada više 150 tisuća djece pravo na korištenje dječjeg doplatka. Do sada je koristilo u ovoj godini 291 tisuća, dakle 150 tisuća još djece i za to će se izdvojiti oko 150 miliona kuna više, pa sigurno da to i jest jedna od pronatalitetnih mjera samim time što ne samo što se proširuje krug korisnika dječjeg doplatka, već i samim time se proširuje i krug onih koji će koristiti pronatalitetni dodatak za treće i četvrto dijete.
Slijedeća replika je poštovane zastupnice Marije Alfirev.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, uvažena državna tajnice. Evo, prošla su gotovo dva mjeseca od izjave ministrice Murganić da će se uskoro imenovati državni tajnik za demografiju. Tada je rekla, sve zacrtane mjere se provode čak i jačim intenzitetom. Međutim, to nije tako jer evo, čak je i predsjednica izrazito zabrinuta i jučer je pozvala i preložila sjednicu Vlade na temu demografije. A ja vam evo, postavljam također pitanje kada će biti imenovan novi državni tajnik za demografiju?
Odgovor poštovane državne tajnice.
Hvala lijepo. Uvažena zastupnice, itekako se provode demografske mjere jer da se ne provode mi ne bismo danas bili ovdje i ne bismo između ostalog predstavljali izmjene i dopune Zakona o dječjem doplatku, ne bismo imali raspisan natječaj iz Europskog socijalnog fonda, 300 miliona kuna za usklađivanje privatnih i poslovnih obveza roditelja produljenjem rada dječjih vrtića po prvi puta od kada postoji samostalna RH će uskladiti rad dječjih vrtića s radnim vremenom roditelja. 75 miliona kuna za unapređenje infrastrukture rada dječjih vrtića te niz drugih aktivnosti koje provodi naše ministarstvo, ali i druga ministarstva i Vlada RH u cijelosti. I ono što mogu zaključno reći rezultati su tu, a samim time aktivno radimo, surađujemo i sigurna sam da će sve te mjere koje predstavljamo i aktivnosti koje radimo i pomoći demografskoj obnovi zemlje.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Tomislava Žagara.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena državna tajnice. To sam rekao i na odboru, predložio priliko prošle točke vezano za Zakon o odgoju i obrazovanju u osnovnim i srednjim školama, pa evo i sada ću reći na plenarnoj sjednici. Dakle pozdravljam proširenje obuhvata ovih obitelji koje će dobivati dječji doplatak i uvažavanje ove činjenice da pojedini učenici da im srednjoškolsko obrazovanje traje pet godine. Međutim zbog činjenice da vrlo mali broj studenata, imamo i siromašnih obitelji trebalo bi razmišljati o tome da se i onim roditeljima najslabijeg socijalnog statusa da se omogući isplata dječjeg doplatka i nakon navršene 18. godine za djecu koja bi studirala. U ovom trenutku teško je reći koliko bi takvih studenata bilo, ali to bi bilo sigurno pomoć tim obiteljima da im se djeca školuju i da završe studije.
Odgovor poštovane državne tajnice.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Uvaženi zastupniče, hvala vam na sugestijama. Ovim izmjenama i dopunama predvidjeli smo da se proširuje krug korisnika i na one čije srednjoškolsko obrazovanje traje pet godina, a svakako da sve što ste istaknuli, a vezano iz demografske mjere, ali socijalno najugroženije. Želim još ovdje istaknuti da je i ova Vlada za drugih šest mjeseci rodiljnog dopusta povećala rodiljne naknade za 50%, dakle 2.663 kune su iznosile, sada je 3.911 kuna i to je također jedna od demografskih mjera koje provodi naše ministarstvo i Vlada RH.
Da li žele izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu i krećemo sa Klubom zastupnika Most-a nezavisnih lista u ime kojega će govoriti poštovana zastupnica Sonja Čikotić. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege, poštovana državna tajnice, kolege iz ministarstava. Želim reći da je nužno da se Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doplatku provede kvalitetna rasprava jer kada su u pitanju prav djece moramo ih jasno komunicirati i osigurati sve instrumente za provedbu dječjih prava. Danas nažalost RH nema jasnu obiteljsku politiku pa zato stalno eksperimentiramo s Obiteljskim zakonom, obiteljskim centrima, različitim davanjima, a jedno od njih je svakako dječji doplatak. Dječji doplatak je jedno od dječjih prava i podrška obiteljima u osiguranju minimalnih standarda za kvalitetno odrastanje djece. Pozdravljamo najavljeno širene baze korisnika dječjeg doplatka, a posljedica toga će biti da će biti širi obuhvat naših obitelji s pravom na dječji doplatak. Problem je da to jednostavno nije dovoljno, to što podižemo dohodovnu granicu za ulazak u krug primatelja doplatka ne rješava baš ništa osim što se izravno priznaje da je granica siromaštva daleko viša nego što je do sada bila postavljena. Ipak čak i ako podignemo dohodovnu granicu sa 50 na 70% proračunske osnovice koja danas iznosi 3.326 kuna što znači da sada imaju pravo na dječji doplatak i oni koji po članku kućanstva imaju 2.328 kuna i 20 lipa nema govora o nekakvoj navodnoj pronatalitenoj politici nego i dalje ostajemo u okvirima socijalne pomoći i pukog preživljavanja kako za one koji su do sada primali dječji doplatak tako i za ove koji će eto tu sreću koje je zakon prepoznao da i oni eto trebaju državnu potporu. Samo pitanje je zašto nudimo tu potporu? Jeli to kako nas uvjeravaju u svrhu uzdržavanja i odgoja djece ili pak u svrhu krpanja jadnih i nedostatnih prihoda odnosno za puko preživljavanje? Dodatno, postavlja se pitanje, zašto vežemo dječji doplatak uz proračunsku osnovicu, a ne npr. uz prosječnu plaću? Svima nam je poznato da je proračunska osnovica posve umjetna i neživotna kategorija koja se ne mijenja već godinama, dok životni troškovi, a posebno za brigu djece iz dana u dan rastu. Iako se ova Vlada kune u stabilnost životni troškovi rastu, rastu troškovi javnih usluga, sve su više nedostupnije našim građanima, pa tako i djeci. Zbog toga daljnje vezivanje bilo kojeg prava uz proračunsku osnovicu koja je gotovo fiksna i nepromjenjiva u uvjetima stalnog porasta životnih troškova nema smisla i ne može imati značaj za pronatalitetnu politiku. Eventualno mogli bismo govoriti o socijalnom transferu s tim da je uopće upitno u čemu zadržavanje ovako neživotnog kriterija. Očigledno je potrebno prionuti smislenijim i suvislim reformama čega nema na vidiku. Umjesto toga predlaže se najgori populizam širenja kruga onih koji će primiti mjesečni doplatak u iznosu od 200 do 300 kuna ili drugima riječima, bacimo ljudima mrvice, zamažimo im oči, plana nema, nešto se mora učiniti pa eto onda otvorimo državnu riznicu i podijelimo nešto. U to isto vrijeme u ovom prijedlogu zakona Vlada RH navodi kako predloženo širenje baze korisnika dječjeg doplatka vjerovali ili ne iziskuje nova zapošljavanja. Nova zapošljavanja u HZMO-u i to ni više ni manje nego 20 novih zaposlenika. Pa ja vas pitam, imate Akcijski plan razvoja javne uprave 880 milijuna kuna, za digitalizaciju javnih usluga, zašto ne digitaliziramo sam postupak prijave za dječji doplatak? Zato ako Porezna uprava obrađuje naše porezne prijave svake godine u 2. mjesecu, zašto odmah ne odrede tko ima pravo po kojim pravima, to se sve može automatizirati? Imate 105 milijuna eura dostupno u prioritetu 2. u Ministarstvu regionalnog razvoja i eu fondova za eUsluge. Kolegice i kolege, 1/5 stanovnika Hrvatske nalazi se u riziku od siromaštva. U tom riziku posebno se nalaze djeca kao najosjetljivija populacija. Umjesto da im stvarno pomognemo, mi nudimo nove činovnike koji će se valjda brinuti o njihovim pravima. Jasno je da ovako niski doplatci neće doprinijeti jačanju obiteljske politike, niti da će pomoći obiteljima u namirenju troškova za prehranu, za odgoj, za obrazovanje i drugu skrb djeteta, već samo da će osnažiti očito potrebu u HZMO-u. Poseban problem je mala razlika između najvišeg i najnižeg iznosa doplatka, a razlike između prihodima kućanstva su ogromne. Tako će obitelj gdje je prosječni prihod po članu kućanstva 534 kune primati 300 kuna dječjeg doplatka, a obitelj gdje je prosječni prihod po članu kućanstva 2300 primati će 200 kuna doplatka. O tome da djeca imaju različite potrebe u različitoj dobi vidim da nema ovdje ni govora. Svima po 200 ili 300 kuna i mi smo svoje napravili. Istovremeno, dok mi ovdje raspravljamo o 200 ili 300 kuna, dok se Vlada divi povećanju sa 50 na 70% proračunske osnovice u jedinicama lokalne samouprave imamo naprosto nevjerojatne stvari. Jedni daju obitelji kod rođenja djeteta 1000 kuna, a drugi nekoliko stotina tisuća kuna. Takvo upravljanje novcem poreznih obveznika je neracionalno i bez ikakvih suvislih kriterija vodi i u krajnosti do diskriminacije djece u istoj državi jer oni imaju ista prava. Ne treba posebno govoriti da o povećanju svih, a posebno dječjih prava imamo priliku čuti pred svake izbore. Obećavaju se brda i doline, takvim postupanjem samo povećamo nejednakost, a ni na kakav način ne osiguravamo sustavnu brigu za djecu, za obitelj niti potporu u svrhu uzdržavanja, odgoja djece kako ponosno ističemo. Ovakav zakonski prijedlog ne može se popraviti amandmanima jer je nužan zaokret, posebno u činjenju vladajućih u osiguravanju racionalnih drugih javnih politika, reforme javne uprave, smanjenju birokratizacije, smanjenju birokratskog aparata, rasterećenju poduzetništva kroz smanjenje cijene rada, ukidanju parafiskalnih nameta, cjelovitog pristupa racionalizaciji zdravstvenog sustava, a sve kako bi se osigurala sredstva i stvorila jedna konstruktivna i sustavna obiteljska politika, pa je tako i kroz institut dječjeg doplatka osiguralo dovoljno sredstava za primjerene uvjete života i odrastanje uz uvažavanje svih okolnosti u kojoj se dijete nalazi s obzirom na dom i na materijalne prilike. Vrijeme je da kao društvo poručimo kako su nam djeca i obitelj važni. Naravno, ne deklaratorno nego i stvarno kroz materijalnu potporu djetetu i njihovim roditeljima. Kako sam rekla, ovakav zakonski prijedlog nije moguće promijeniti amandmanima, stoga MOST ovaj zakonski prijedlog neće podržati već će u zakonsku proceduru poslati svoj zakonski prijedlog koji ćemo kroz osiguranje materijalnih uvjeta poslati jasnu poruku da svako dijete i da je svaka obitelj važna da imaju razloga ostati u RH. Hvala.
Hvala. Slijedeći Klub zastupnika je onaj SDSS-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Dragana Jeckov. Izvolite.
Ja… čujem se i bez njega. Ne mogu prije nego što počnem, a da ne primijetim da u prvih 6 klubova koji govore da su žene. Sad se pitam jesmo li mi najzainteresiranije za ovu temu ili zaista još uvijek postoje tzv. muške i ženske teme, što ne bi bilo dobro. Naime, pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopuna Zakona o doplatku za djecu. Dakle, odgovornost za brigu o djeci i njihovoj dobrobiti ustavno je pravo i dužnost roditelje, ali i obaveza društva u osiguranju preduvjeta za kvalitetniji razvoj djece. Pozdravljamo mi u Klubu SDSS-a izmjene koje idu u cilju unapređenja zakonske regulative kroz izmjene i dopune Zakona o doplatku za djecu s ciljem većeg obuhvata djece korisnika doplatka. Krajem 2017. u Hrvatskoj je bilo 153150 korisnika doplatka za djecu, za 289671 dijete. Prosječna svota doplatka za djecu iznosila je 374,21 kuna, a sa razlikama za prethodne mjesece iznosila je 384,85 kuna. Zato i svaka pojedinačna i najmanja mjera koja pokazuje brigu za djecu može imati utjecaj. U definiciji dječjeg doplatka stoji da je to iznos novca kojeg država isplaćuje roditeljima s djecom i pripremajući se za ovu raspravu, naišla sam na jedan zanimljiv podatak da su prije II svjetskog rata zaposlenim roditeljima dječji doplatak isplaćivali poslodavci. Ja nemam ni hrabrosti pomisliti šta bi se desilo da imamo danas takvu situaciju. Dječji doplatak svakako ne bi smio biti socijalna pomoć što sada očigledno da jest i dječji doplatak je pravo sve djece u nizu zemalja EU i to najviše onih koji nemaju problema sa natalitetom, a prate ga i brojne naknade za djecu. Uvidom u praksu pojedinih europskih država, potpore u vidu dječjeg doplatka ne ovise o prihodima i vrlo često siromašniji roditelji, imovinski siromašniji uz dječji doplatak koji kao pravo pripada svoj djeci, dobijaju i poseban dodatak. Usporediti ćemo samo neke države s kojima imamo brojne pravne i gospodarske kontakte, kao što su Njemačka, Austrija, Francuska i druge. Pa tako pravo na dječji doplatak u Njemačkoj za svoju djecu imaju njemački državljani, ali i državljani EU s prebivalištem u Njemačkoj. Dakle, i hrvatski građani koji nisu njemački državljani, ali imaju dozvolu boravka u Njemačkoj, imaju pravo na dječji doplatak. U Austriji je slično kao i u Njemačkoj. Pravo na dječji doplatak imaju austrijski državljani i državljani EU s prebivalištem u Austriji ako s djetetom žive u istom kućanstvu. Doplatak za djecu u Austriji je neke vrste doplatka bez obzira na prihode i imovinu. Dakle to je također pravo djeteta. Visina doplatka određuje se ovisno o dobi i raste sa rastom djeteta, ako roditelji imaju više djece doplatak se povećava razmjerno prema broju. Francuska koja je u prošlosti imala problem sa prirastom stanovništva, ali je dakle politikom dječjih dodataka i drugim mjerama uspješno riješila, kako povećanjem visine, tako i proširenjem prava, a za veći broj djece davanjem poreznih olakšica. Nama je recimo sad u zadnje vrijeme postala bliska Irska iz raznih razloga pa nam je sve zanimljivije njihova praksa, dakle da sva djeca koja žive u Irskoj imaju pravo na dječji doplatak bez obzira na primanje roditelja. Činjenica življenja u Irskoj i neovisnost prava o visini prihoda roditelja pretvara dječji doplatak u izrazito samostalno pravo djeteta. Sve navedene Europske države koje vode posebnu brigu za stimuliranje nataliteta kao svojevrsnu garanciju budućnosti nacije i države. Kada bi se usporedile visine izražene u eurima i ukupna masa izdataka i odredio postotak izdvajanja iz državnog proračuna, nažalost morali bismo konstatirati da je Hrvatska pri samom dnu. U svakom slučaju kao nastojanje da se ova slika promijeni, pozdravljamo predloženo rješenje kojim se mijenja dohodovni cenzus, dakle ukupan dohodak u ostvarenoj prethodnoj kalendarskoj godini po članu kućanstva mjesečno, kao uslov za ostvarivanje prava na doplata za djecu na način da se sa sadašnjih 50% proračunske osnovice povisi na 70%, a to znači da granica za dobivanje doplatka neće biti više 1663 kune mjesečnog dohotka po članu kućanstva, već 2328 kuna. U skladu s time mijenja se i dohodovni cenzus na osnovu kojeg se utvrđuje pojedinačni iznos doplatka za djecu, to je tzv. treća cenzusna grupa iz članka 17. stavka 3. ovog zakona. Predloženim odredbama proširuje se krug potencijalnih korisnika doplatka za djecu, a time i djece za koju se ostvaruje pravo na doplatak za djecu. Istovremeno proširit će se i krug potencijalnih korisnika koji ostvaruju korisnici doplatka u iznosu od po 500 kuna za treće i četvrto dijete u skladu sa člankom 18. važećeg zakona čime se dakle pruža dodatna pomoć u pojačanoj brizi o djeci. Predloženim zakonom mijenja se odredba o dobnoj granici za ostvarivanje prava na doplatak za dijete koje pohađa srednju školu na način da se omogućuje korištenje doplatka za onu djecu, odnosno učenike SŠ čiji program iz srednjoškolskog obrazovanja traju 5 godina. Zakonom se omogućava da pravo na doplatak za djecu pripada od dana rođenja djeteta, a ne od dana podnošenja zahtjeva za doplatak kako je propisano važećim zakonom te se istovremeno određuje rok za podnošenje zahtjeva za ostvarivanje prava. Ovdje nije na odmet zaustaviti se na rokovima te istaći da je pravo na doplatak za djecu recimo u Njemačkoj moglo se ostvarivati retroaktivno unatrag, dakle čak za 4 godine ako su ispunjeni njemačkim zakonom propisani uslovi. Međutim najnovijim promjenama zakonskih propisa koji su stupili na snagu 1.1.2018. rok se može zatražiti doplatak za djecu za proteklo razdoblje skraćen na 6 mjeseci od dana podnošenja zahtjeva. Ta izmjena njemačkih propisa očito je posljedica određene restriktivne politike, no usporedimo li to sa Hrvatskom politikom i propisima koji reguliraju pravo na ostvarenje doplatka za djecu vezano uz datum podnošenja zahtjeva, vidljivo je da su hrvatski propisi daleko strožiji i da zapravo ne dopuštaju priznavanje prava na doplatak za djecu unatrag. Prema hrvatskim propisima zatečeni korisnici prava trebaju zahtjeve za doplatak za djecu podnijeti do 2. mjeseca tekuće godine kako bi mogli bez prekida nastaviti primiti doplatak u toj godini. Uz zahtjev za ostvarenje prava na doplatak za djecu nije potrebno dostavljati dokaze o ostvarenom ukupnom dohotku kućanstva od porezne uprave, poslodavca, HZZ-a, HZZO-a i slično. Osim potvrde poslodavca o ostvarenoj naknadi koju je poslodavac isplatio na teret HZZO-a. to je činjenica koju treba pozdraviti, međutim svim korisnicima kojim zahtjev za utvrđivanje prava na doplatak za djecu podnesu nakon 28.2. pravo će se priznati od dana podnošenja zahtjeva, tako npr. ako netko podnese 1.3. pravo će mu se priznati od tog datuma, dakle bit će izgubljena prva dva mjeseca što će se svakako odraziti na proračun roditelja, odnosno djece. Iako smo svi zajedno zabrinuti i imamo za to i pravo biti zabrinuti zbog smanjenog priraštaja stanovništva i loše demografske slike, vidimo da se planiraju oduzeti zato odgovarajuće dugoročne mjere te iste smatram neophodnim jer se ipak još uvijek pogrešno smatra najvažnijom demografskom mjerom prigodna pomoć za rođenje djeteta koja je različita u različitim jedinicama lokalne samouprave, također to smatram da je ta mjera važna, ali ona nije niti dovoljna, niti dugotrajna, nego kako sam rekla, prigodna. Zahvaljujem.
Hvala. Sljedeći Klub zastupnika je onaj HDZ-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Željka Josić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovana državna tajnice sa suradnicima, drage kolegice i kolege. Kako je moja prethodnica rekla, većinom su za ovu temu izgleda zainteresirane samo žene, a to možemo vidjet i po ovim malobrojnim našim kolegama u Hrvatskom saboru, ali evo hvala svima koji su naravno ostali na ovoj vrlo bitnoj temi. Kao što ste vidjeli, pred nama je prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doplatku za djecu. Klub HDZ-a podržat će ovaj zakon jer mi smatramo da i ove izmjene zakona mogu vrlo dobro koristit našim roditeljima i naravno našoj djeci. Kako je rečeno, dječji doplatak je novčana potpora koja se koristi u svrhu uzdržavanja i odgoja djece. Naravno ona je oblik novčanog primanja roditelja, posvojitelja, djedova, baka, dakle svih onih kojima su djeca povjerena na skrb. Do sada kao i nadalje, dječji doplatak se određuje na osnovu dohodovnog cenzusa, do sada je on iznosio 50% proračunske osnovice, odnosno 1663 kune. Pozdravljamo što je taj dohodovni cenzus povišen na 70% proračunske osnovice, odnosno 2328 kuna. Zašto se tome pristupilo na taj način? Vidjeli smo iz navedenog da prema podacima Hrvatskog mirovinskog osiguranja, sve je manji broj korisnika dječjeg doplatka. I kako je kolegica prije mene istaknula značajno je u razdoblju od 2015. do 2017. godine smanjen broj korisnika dječjeg doplatka. A isto tako i svi oni korisnici dječjeg doplatka koji imaju troje ili četvero djece, primali su i pronatalitetni dodatak, a time je smanjen i broj tih korisnika. Ono što bih ja rekla, ovdje ste primijetili svi kako to ustvari nije ona prava demografska mjera, ali je mjera koja može smanjiti siromaštvo u djece. Zašto govorimo o siromaštvu u djece? To je izuzetno bitno za rast i razvoj djeteta u kasnijoj životnoj dobi. O tome nam govore i neki statistički podaci da siromašnija djeca obolijevaju u kasnijoj dobi i od određenih bolesti, a isto tako utječe i na određeni psihološki razvoj. Kao što sam spomenula, ova mjera je važna u svrhu uzdržavanja i odgoja djece, a isto tako, kako sam sad i napomenula, i za socijalno zdravstveno stanje samog djeteta. Ovim izmjenama zakona vrlo bitno je, što ja jako pozdravljam da djeca koja se školuju, koja su SŠ 5.godišnjem obrazovanju, imaju mogućnosti u svojoj zadnjoj godini primat dječji doplatak što je naravno vrlo bitno i za obitelji koje su lošijeg imovinskog stanja jer na taj način omogućavamo djetetu da završi uspješno svoje SŠ obrazovanje. Ono što se treba istaknut, da ovim izmjenama zakona krug obitelji koji su korisnici dječjeg doplatka, povećava za oko 90 000 obitelji, odnosno oko 150 000 djece. Prema podacima Ekonomskog instituta koji je proveo jedan vrlo značajan projekt na oko 200 obitelji, oko 90 djece, utvrđeno je da čak više od 40% roditelja gladuje. Svi smo svjesni da samo 200 kuna po djetetu ili 300 kuna po djetetu neće značajno promijenit stanje te obitelji, ali to nije jedina mjera koju oni mogu koristiti. Dakle one najsiromašnije obitelji koriste i određene druge socijalne dodatke. Ono što meni kao, ne mogu reći više mladom roditelju, ali friškom roditelju znači, da moje dijete je uvijek sretno, nahranjeno, zdravo i kada gledate ove podatke ovog istraživanja, meni je to bilo strašno za vidjet, jer sva ta djeca koja su prošla istraživanje, bez obzira na njihov socijalni status, naglasile su kako su oni ipak u svojim obiteljima u kojima dobivaju pažnju i ljubav sretni. Osobno smatram da skrb nad djecom ne treba samo pripadat obitelji, već i društvu i državi. I zato vjerujem da ovo neće biti jedine izmjene zakona i jedine mjere koje, ne samo ova Vlada, nego i sve druge će provodit, već da ćemo tu s vremenom dodavat i određene druge mjere, kao što ste naveli primjere i nekih Europskih država. Zato ćemo mi podržat ovaj zakon, kao i sve ono što će omogućiti našoj djeci da bolje i kvalitetnije žive u ovoj državi. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeći Klub zastupnika je onaj GLAS-a i HSU-u u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Anka Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena državna tajnice sa suradnicima. Evo pred nama je izmjena i dopuna Zakona o doplatku za djecu, riječ je o tome da kroz izmjenu i dopunu zakona se zaista povećava broj djece koja će imati pravo na ovu mjeru, ajdemo ju nazvati pravim imenom, riječ je o socijalnoj mjeri. Jednako tako nitko nema pravo da bilo koju mjeru kojom pomažete, pa bez obzira s kojim iznosom, da se prema tome ponaša ignorantski, svaka mjera koja će omogućiti da u našoj obitelji dobiju i par sto kuna više je mjera koja zaslužuje pažnju i svi smo svjesni toga da tome nije dovoljno. Jednako tako naziv ministarstva koji je predložio je Ministarstvo za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku. E sad, o ministarstvo, da bi moglo upravljati i predložiti mjere koje su adekvatne, trebalo bi imati socijalnu politiku, obiteljsku politiku, demografsku politiku i mi znamo da to nema. I moramo biti u tome i pošteni. Dakle nije to jednostavan posao, taj posao je vrlo kompliciran i zahtjevan. I htjela bi u ovom izlaganju malo govoriti o demografskim politikama iz jednostavnog razloga što ja ne vidim niti jednog razloga zašto s ovom mjerom koja je relativno jednostavna, relativno saglediva, koja zaista može vrlo brzo donijeti do efekta u bilo koju našu obitelj, odnosno smanjiti siromaštvo djece o kojem govorimo se nije išlo u prvih 6 mjeseci. Dakle u prvih 6 mjeseci mandata se moglo ići s tom mjerom i moglo se već osigurati i imati nešto zadovoljnije obitelji, dakle naglasak je na nešto. I ono što je rekla državna tajnica, ali bilo je jako brzo gotovo pa nije bilo vremena za repliku, nije riječ o demografskoj mjeri. Riječ je o jednoj zapravo socijalnoj mjeri koja se pokušava po tom sakriti pravu činjenicu, a to je ono što smo imali prilike jučer i prekjučer slušati, a imamo prilike i slušati u posljednje vrijeme, da naša predsjednica govori o tome da postoji demografska politika, da ju skriva, da nismo imali prilike što to je, da se govori o tome da će biti zajedničke sjednica Vlade, pa će onda ona na toj sjednici prezentirati koja je to demografska politika, pa onda premijer kaže da neće biti sjednica Vlade, pa onda resorna ministrica kaže da nije ništa dobila od predsjednice. Dakle, situacija je, ja više ne znam kako da ju nazovem, to vam, postoji ona jedna uzrečica, selo gori, a baba se češlja. Ja točno imam osjećaj da kad govorimo o demografiji, mi možemo demografiji zaista govoriti dosta široko, možemo pričati što to znači demografska politika, ali mi pravu demografsku politiku nemamo i to je činjenica. Demografska politika čini niz mjera. Te mjere se, prvo i osnovno, odnose na sigurnost i stabilnost rada, stabilnu poreznu politiku, a onda i svi oni elementi koji omogućuju obitelji da joj bude jednostavnije, da jednostavnije ima određene stvari i to je recimo, rad vrtića u dvije smjene. Ono s čim se ja slažem i kad pogledate vrtiće koji usput, budi rečeno, su usko vezani s jedinicama lokalne samouprave. Ti vrtići imaju ono staro radno vrijeme ne znam, od 6 ujutro, barem je to slučaj u gradu Zagrebu, neću govoriti o nekim drugim jedinicama lokalne samouprave jer si ne utvaram da to znam. Imaju od 6 ujutro pa do 3-4 popodne, a znamo da glavnina ljudi više ne radi od 6 ujutro. Da glavnina ljudi radi od 8, pola 9 i da mladi ljudi rade što kasnije. I da rad vrtića u dvije smjene je nešto što bi bilo neophodno. U gradu Zagrebu postoje dva vrtića koja tako rade i uopće ideja da se to promijeni i da bude drugačije i da se reorganizira radno vrijeme je nešto što je apsolutno na razini utopije, ali ja se nadam da će se i tu neke stvari promijeniti. I to je jedna od mjera. Jednako tako, vidjeli ste i u raspravi mojih prethodnika, uvijek se referiramo na Njemačku, referiramo se na Austriju. Ja osobno volim i u drugim temama skandinavske modele, ali moramo jednako tako tu biti pošteni i reći slijedeće. Skandinavski modeli su modeli za drugu državu gdje su ljudi dakle, uopće je ideja i odgoj na jednom protestantskom modelu, a nije na jednom katoličkom modelu. U katoličkom modelu je baza u obitelji, drugačiji si. Tu moramo biti pošteni i reći, skandinavski modeli i u stanogradnji i nečem drugom što smo gledali su u redu, ali oni se ne mogu prepisati i koristiti u RH i jasno to treba i komunicirati. Hrvatska je jedna katolička zemlja koja kao takva sigurno su joj puno prihvatljiviji neki modeli nekih drugih, ja tu uvijek gledam mediteranske zemlje. Dakle, nekakvi modeli Italije. Puno nam je prihvatljivije čak i nekakvi model Austrije i tu moramo vidjeti modele koji su nam prihvatljivi. Demografsku politiku ne možete prepisati. Demografsku politiku svaka zemlja mora bazirati na činjenicama koje ima. Demografska politika je niz mjera, demografska politika nije mjera za prvorođeno, drugorođeno ili trećerođeno dijete, pa onda imaju jedinice lokalne samouprave koje to sukladno svojim mogućnostima za prvo dijete daju jedan iznos. Ja vam to doživljavam kao kad idete u posjetu nekom tko je rodio dijete i onda netko tom djetetu da poklon, drugi da novce, treći da zlato, već kakav je običaj gdje. To je ta mjera. To je ta jednokratna mjera koju vi dajete u trenutku kad se dijete rodi i koji kad ide rodbina, prijatelji i ostali posjetiti to dijete, pa je onda pomoć. No međutim, u smislu demografije i odnosa prema djeci treba biti kontinuirano i svi znamo da kako dijete raste, da više treba, da su potrebe veće i da više treba. Stoga mi u Klubu GLAS-a i HSU-u zaista nemamo komoditet niti smatramo da imamo da u odnosu na ovo kažemo ne, to ne treba, je tome jednostavno nije tako. Sve što može pomoći našim sugrađanima trebamo reći OK, pomaže, pomaže građanima Hrvatske, nije dovoljno, treba biti drugačije, ali u odnosu na to moramo jasno reći da je tome tako. Jednako tako trebamo jasno reći i poruka koja mora biti s ove govornice i Vladi i predsjednici. Nemojte najavljivati demografske mjere. Ako ih imate, ako su one složene, prezentirajte. To je jedna od tema u kojoj u ovoj sabornici se može dobiti, ako se dobro iskomunicira, ako je dobroj stvari riječ i možete dobiti konsenzus. No međutim, da bih uopće mogla o njima raspravljati, moramo znati što je. Vi dobro znate da strana sabornice koja čini oporbu može predložiti svašta nešto, ali to nikad nije čak ni s dobrom vjerom prihvaćeno. Ali ono što je alarm svijetli, a to je Hrvatska treba sada u ovom trenutku suvislu demografsku politiku koja kaže što će biti u budućnosti. Znate kad možemo vidjeti prve rezultate takve politike? Za 20 godina. Prve rezultate suvisle demografske politike se vidi za 20 godina. Ovo sve je spašavanje situacije u kojoj se nalazimo. Stoga i ova mjera koja je će biti sigurno za dio naših sugrađana dobro došlo i kao takvu je treba gledati. Ona samo je socijalna mjera i to je ono iz socijalnog iz naziva ovog ministarstva. Ono što je zaista pitanje, što ste čekali? Već je moglo biti. Jer ako idete u jedan projekt i ako znate što hoćete na kraju, onda odmah na početku krenite s ovakvom jednom mjerom i da kažete evo, ja ću se s tim baviti, ovo je sad jer nemam vremena složiti nekakvo cjelovito rješenja, ali onda za godinu dana ćete dobiti cjelovito rješenje. Hajdemo biti pošteni i reći da cjelovitog rješenja nemamo. O tome da ćemo mi pričati da nemamo mjere za demografiju da predsjednica govori jedno, da Vlada govori treće, od toga neće biti sreće. Samo ćemo brojati ljude koji odlaze iz Hrvatske i ono što sam se ja u poslu naučila i u životu je sljedeće. Kada jedna obitelj ode, čak i promijeni, ode iz jednog mjesta u drugo mjesto, kad djeca negdje krenu u školu, kad djeca negdje steknu prijatelje, nema povratka, tamo se svije novo gnijezdo, krene se živjeti i krene se živjeti u nekim drugim uvjetima. Dakle ono što nam je bitno, bitno nam je što prije cijeli niz, odnosno paket mjera demografske obnove Hrvatske, vezano uz to, potrebne su i mjere da mi postanemo poželjna zemlja i poželjna destinacija u koju netko želi doći živjeti i raditi. Ajmo biti pošteni i reći ovo je jedna socijalna mjera za koju, apsolutno se možemo svi složiti da je, i moramo biti pošteni i reći da u ovom trenutku Hrvatska nema suvislu demografsku politiku, a da ju treba i snage koje su u ovoj Sabornici i izvan nje bi trebali biti usmjereni na tu činjenicu. Do tad ćemo imati pojedinačne mjere, netko će u odnosu na to reći nemate ono pa nećemo prihvatiti. Mi u klubu GLAS-a i HSU-a želimo biti razumni i želimo zaista reći da svaka mjera koja dolazi je dobrodošla, ali to je samo kap u moru problema kojeg imamo. svi volimo govoriti da svojoj djeci želimo dobro obrazovanje, pa je rasprava o obrazovanju bila do 5 sati popodne, da im želimo dobre uvjete i nema nikog tko ne bi svom djetetu želio da mu bude dobro, da ima uvjete za školovanje, da ima sve ono što imaju druga djeca u svijetu, ali za to treba puno više, nego što je u ovoj izmjeni i dopuni Zakona o dječjem doplatku. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Sljedeći je Klub zastupnika onaj SDP-a u ime kojeg će govorit poštovana zastupnica Marija Alfirev. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, uvažena državna tajnice sa suradnicima. Dakle pred nama je zakon o izmjenama i dopunama Zakona o doplatku za djecu. Evo ja ću odmah na početku ovog izlaganja u ime Kluba zastupnika SDP-a reći da ćemo mi po ovom zakonu biti suzdržani u glasovanju. Prije svega želim reći da podržavamo zaista svaki zakon i svaku aktivnost, svaku mjeru koja ide za tim da poboljša materijalnu i drugu situaciju, socijalnu situaciju, socijalnu sigurnost, stabilnost naših građana, a prije svega djece. Međutim, i u tom smislu podržavamo i ovaj zakon i ovaj dio zakona koji govori i koji ipak proširuje i još određenim skupinama obitelji, određenim obiteljima će omogućiti da koriste doplatak za djecu. Jednako tako omogućit će i još neke mjere koje zaista spadaju u jednu domenu socijalne politike, socijalnog djela i ublažavanja nekih socijalnih teškoća samih obitelji. Jednako tako, podsjetit ću vas, da smo nedavno raspravljali o zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o doplatku za djecu kojeg smo predložili mi kao Klub zastupnika SDP-a i tada smo tim zakonom predložili povećanje doplatka za sve cenzusne skupine, što bi na neki način ipak trebalo pozitivno utjecati na ublažavanje rizika od siromaštva djece. Tada ste rekli da ne podržavate taj naš prijedlog zakona jer idete sa svojim prijedlogom i to je ono što imamo danas. međutim, to moramo reći da ovaj zakon, ovaj prijedlog zakona neće pozitivno utjecati na ublažavanje rizika od siromaštva djece, a čini mi se da je to bila prvotna namjera još prije nekih više od godinu dana, kada su izašli rezultati istraživanja o riziku od siromaštva djece koje je Ekonomski institut predočio i kada se vidjelo koliko su ti podaci alarmantni i koliki je broj zapravo djece u velikom riziku od siromaštva. Zato se opravdano postavlja pitanje zbog čega smo čekali toliko dugo? Jer ovaj zakon koji je sad pred nama nije toliko značajan ili to nije toliko velik i ne ide u tom smjeru da se nije mogao već ranije donijeti, da nije mogao već biti i ranije ovdje pred nama u Saboru pa zaista postavljam to prvo pitanje zbog čega se to nije i ranije dogodilo? Očekivali smo kada ste odbili onaj naš prijedlog zakona da ćemo vidjeti nešto što bi, pa prije svega očekivali smo da ćete i ovaj naš prijedlog povećanja cenzusa unijeti i u ovaj svoj prijedlog zakona, uz samo proširenje cenzusnih skupina, i da će donijeti jedne značajnije promjene, koje će, kako vi volite reći, pozitivno utjecati i predstavljati nekakvu demografsku mjeru kojom zaista, koja je prioritet našeg društva. Nažalost, to je ono drugo dakle, rekla sam dobro je da se ide, dobro je da se neke stvari pomiču, ali nažalost ovaj zakon pokazuje da ministarstvo nema odgovarajuće odgovore na sve veće rizike od siromaštva koje pogađaju obitelj, a posebno djecu u obiteljima koje žive od zajamčene minimalne naknade, jer tu nije napravljen značajni pomak. Nažalost, ovaj zakon pokazuje nedovoljnu spremnost za prave reforme jer se nude zapravo parcijalna rješenja, a barata se brojkama, npr. koje populistički dobro zvuče, 150 000 djece dobit će doplatak. Nažalost, ovaj prijedlog još jednom govori o tome da se i nema baš vizija i jasna strategija kada se kaže da će ovaj zakon i cirka 200 kuna imati pozitivan učinak na natalitetna kretanja i pozitivno utjecati na socijalnu sigurnost djece i obitelji. Mislite li zaista da će ovaj zakon osigurati socijalnu stabilnost? Mislite li zaista da će ovaj zakon nekog natjerati na rađanje djece? Nažalost to neće biti tako. I rekla bih da je zapravo i percepcija javnosti da se ne radi dovoljno, to govore ankete. I zato nije ni čudo, to smo spominjali već i ranije i kada smo govorili i o našem zakonu, da napustio vas je demograf prije nekih 3 mjeseca i maloprije sam i u replici rekla, još uvijek ne zna se što će i kako će. I zbog sveg ovog nije ni čudo, ni čudno da predsjednica gubi strpljenje i poziva na odgovornost i ministrici u premijera i opetovano ističe kako se nalazimo u izvanrednom stanju, i zato nije ni čudo da predsjednica zapravo saziva tematsku sjednicu na temu demografije. I zato mogu reći da će ovaj zakon biti tek manja vatrogasna mjera, čini mi se bez značajnijeg učinka na socijalnu stabilnost i sigurnost obitelji, bez značajnijeg učinka na pronatalitetna kretanja i tako u tom smislu bez značajnijeg učinka na cjelokupni demografski sustav. Evo čak i ovakav zakon sa ovih nekoliko odredbi ipak je izazvao i negativne komentare i upozorenja različitih institucija. Evo spomenut ću tu, dakle kroz e-savjetovanje. Spomenut ću ono što ste i sami rekli da ovaj zakon predlaže podizanje razine dohodovnog cenzusa kao uvjeta za ostvarivanje prava na doplatak za djecu sa 50 na 70% proračunske osnovice, kako bi se proširio broj korisnika doplatka za djecu te samim time i pronatalitetnog dodatka koji se ostvaruje za 3. i 4. dijete korisnika doplatka za djecu i ujedno ide se na produženje dobne granice do navršene 20. godine. Upravo jedno i drugo i treće je izazvalo određene primjedbe od strane institucija, relevantnih institucija. Zbog toga ću navesti samo te ključne primjedbe koje pokazuju kako se zapravo i nedovoljno vodi računa o svim posljedicama koje može izazvati ovaj zakon. Prije svega govori o tome da je potrebno, dakle primjedbe koje su iznesene govore da je potrebno uzeti u obzir, kad govorimo o natalitetnoj mjeri, da bi bilo potrebno uzeti u obzir i svako sljedeće dijete jer se u neravnopravan položaj stavlja i obitelji s petero i više djece koja ih nema puno u RH. Stoga ću pročitati zapravo obrazloženje i pravobranitelja za osobe s invaliditetom koji kaže da sadašnjom definicijom koja se nalazi u članku 18. u neravnopravan položaj stavljaju se obitelji sa petero i više djece, čiji broj nije velik, ali smatramo da je obiteljima koji imaju više djece jednako, ili čak potrebnija potpora u vidu posebnog dodatka. I kaže ovaj prijedlog su nam uputile i udruge osoba s invaliditetom. Druga primjedba, druga grupa primjedbi odnosi se zapravo na predloženu dobnu granicu od 20 godina života koja predstavlja krajnji rok do kojeg se može ostvariti pravo na doplatak za dijete, jer da nije usklađen s odredbama Zakona o odgoju i obrazovanju, osnovnih i srednjih škola, te se stoga predlaže iste uskladiti i pravo na doplatak za djecu osigurati svim redovitim učenicima i srednjih škola u skladu sa zakonom. Jednako tako primjedbe idu i na činjenicu da se uvidom u prakse pojedinih europskih država potpore u vidu dječjih doplatka uopće ne ovise o prihodima, dok siromašnije obitelji uz dječji doplatak, kao i pravo, koji kao pravo pripada svoj djeci, imaju i dodatni obiteljski dodatak. Na kraju, nadamo se da u provedbi zakona, ovog, djeca neće proći onako kako prolaze trenutno osobe s invaliditetom, sa zadnjim povećanjem osobne invalidnine. Jer umjesto povećanja osnovice za koje nije potrebno donošenje novog rješenja, ministarstvo se odlučilo za povećanje postotka i sada su u problemu jer će centrima za socijalnu skrb trebati mjeseci i mjeseci dok se donesu nova rješenja. I to je činjenica. I to nije krivnja centara, niti je krivnja korisnika. To je ipak greška ministarstva. I tko je izvukao zapravo deblji kraj? Korisnici osobnih invalidnina, jer em što moraju opet donijeti sve dokumente i dokazivati da su još uvijek osobe s invaliditetom, i to onim najtežim, em što će morati čekati dok ne stigne obećano povećanje, a kažem prema podacima koji mi dolaze iz centara za socijalnu skrb to zaista može potrajati sve do kraja ove kalendarske godine. I zato ne trebate se ipak čuditi što percepciji javnosti dobivate negativnu ocjene, a nadam se da ćete kroz ovu sada raspravu i do drugog čitanja uvažiti neke primjedbe i donijeti Zakon koji možemo podržati i koji će ići ka zaista ublažavanju siromaštva, ublažavanju rizika od siromaštva djece i time pridonijeti socijalnoj stabilnosti i djece i obitelji. Hvala.
Hvala. Slijedeći Klub zastupnika je onaj HNS-a, a vrijeme će podijeliti poštovana zastupnica Marija Puh i kolega Batinić. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege, koliko nas još ima. Evo, danas raspravljamo o Zakonu o dječjem doplatku čiji je stupanje na snagu je predviđeno za 1.7.2018. godine. Čuli smo već nekoliko puta, ali ja bih ipak ponovila odredbe koje se mijenjaju ovim Zakonom, pošto Zakon ima svega 8 članaka. Znači, prvo što će se promijeniti je da će se osnovica od 50% povećati na 70% što u stvarnosti znači od sadašnjih 1663 kune koliko se uzimalo po članu kućanstva u obitelji, sada će ta osnovica porasti na 2328,20 kuna. Trenutno dječji doplatak koristi gotovo 292 tisuće djece, a ovim proširenjem dobiti će tu mogućnost još 150 tisuća nove djece. Ja se možda i slažem s tim da se bi trebalo više da bi sva djeca zapravo u našem Zakonu o dječjem doplatku se govori da se Zakon o dječjem doplatku temelji na načelu socijalne osjetljivosti. Moj stav i moje jedno razmišljanje je da bi stvarno trebali s vremenom razmisliti da se usvoji praksa koju ima velika većina EU, a to je da sva djeca imaju pravo na zajamčeni dječji doplatak, a ne da to bude socijalni, načelo socijalne osjetljivosti. Čuli smo danas već puno toga o dječjem siromaštvu i dječjem siromaštvo stvarno je problem u RH jer je za 7% veće nego što je dječje siromaštvo u Eu odnosno od prosjeka EU. Kada se gledaju malo statistike i kada se gledaju podaci gdje je najviše izraženo dječje siromaštvo, podaci koji dolaze su da je više prisutnosti dječjeg siromaštva u obitelji gdje roditelji imaju niži stupanj obrazovanja i u obiteljima koji imaju manji broj zaposlenosti. Smatram da dječji doplatak ne može biti samo mjera jedina mjera koja ide smanjenju dječjeg siromaštva, nego bi dječjem siromaštvu i rješavanju tog problema trebalo pristupiti puno šire, puno kompleksnije i sagledati to sa više drugih strana. Ono što definitivno i kad sam gledala malo istraživanje i tribine koje su rađene po pitanju samog dječjeg siromaštva i kao neke mjere i instituti koji bi zapravo više pomogli tome nego samo povećanje dječjeg doplatka su osigurati roditeljima mogućnost zaposlenja koji nisu zaposleni. Ili recimo, osigurati roditeljima koji su zaposleni eventualno prilagodljivo radno vrijeme jer nažalost, neki roditelji i daju otkaz s time da si ne mogu prilagoditi radno vrijeme obavezama koje imaju zbog djece. Još jedan od problema koji se dešava, a to je nakon rodiljnog dopusta u pravilu postoji u mnogim slučajevima problem sa povratkom natrag na posao i ono što je još više zabrinjavajuće po meni, a to je rodna diskriminacija prilikom zaposlenja. Znači, sve te stvari su stvari koji bi trebalo sagledati i sa kojima bi se trebalo pozabaviti da riješimo dječje siromaštvo. Jedna mjesečna naknada u vidu dječjeg doplatka nije nešto što može taj problem i tu situaciju riješiti trajno. A osim mjera vezanih za zaposlenje, definitivno bi trebalo razmisliti o osiguranju odgovarajućih stambenih uvjeta za izrazito siromašne obitelji i djecu jer nerijetko imamo priliku vidjeti da stvarno djeca žive u uvjetima koji nisu primjereni za njih, žive u uvjetima u kojima jednostavno nemoguće da svoje obaveze školske i dječje koje imaju mogu izvršavati na način kao što bi to trebalo, a također i siromašna djeca imaju na neki način su socijalno isključena jer im je, roditelji nemaju novca da im plate da mogu ići u vrtić, pa bi se kao jedna od eventualnih mjera u budućnosti koje bi se mogle gledati je i povećati na neki način dostupnost vrtića i socijalnih usluga djeci koja su pogođena većim siromaštvom. Mi definitivno kao klub HNS-a pozdravljamo ovaj Zakon tim više što više od 11 godina se apsolutno ništa nije promijenilo po pitanju dječjeg doplatka i kao što sam već danas rekla u svojoj ranijoj raspravi, svaki dugi i svaki veliki put započinje prvim korakom. Neka nam ovo bude prvi korak u poboljšanju i prava djece i na kraju krajeva moja želja je da jednog dana imamo dječji doplatak ne kao socijalnu mjeru, nego kao pravo svakog djeteta. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Nastaviti će kolega Batinić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice sa suradnicima. Naime, kolegice i kolege nastavno na ono što je kazala kolegica Marija Puh, to gledamo kao prvi korak, ali vrlo važan korak. Činjenica je da se mogu djelomično, ali samo djelomično složiti s onim kolegicama i kolegama koji su kazali da to nije demografska mjera i tako je prezentirano. Međutim ono zašto sam se javio za riječ? Prvenstveno iz razloga, a i razgovarali smo i sa samom ministricom unatrag nekoliko mjeseci kako i na koji način, s kojim akterima definirati temelje demografske politike. Ja ću samo pokušati u kratkim crtama prenijeti ono što ovog trenutka je više nego poznato i mislim da su akteri više nego spremni uključiti se u sve skupa. Prvo i osnovno znači da bi uopće mogli razgovarati o nekim mjerama demografske politike moramo stvoriti podlogu, financijsku. Dugoročnu stabilnost, prvenstveno političku, nakon toga gospodarsku, jer ova mjera, koliko me izračun ne vara, ja molim državnu tajnicu da ukratko me ili demantira ili ispravi, negdje bliže 1,3 milijarde kuna, na godišnjoj razini. 1,3 milijarde kuna. možda malo čudno, inače nije cilj mjeri ti dječji doplatak, ali naprosto to je to, to je novac. Nadalje, želio bih tom prilikom ukazati na, nemamo točnog podatka, vjerujem da ministarstvo ima, koliko se sa lokalne razine, gradovi i općine, koliko izdvajaju u sklopu, ajmo reć, brige članka 63. Ustava, znači da smo dužni svi zajedno voditi brigu o djeci, mladeži, stvarati kulturne, socijalne i druge pretpostavke za, kazat ću, normalan život i rad. Krenut ću od škole što sam i kazao u prethodnoj raspravi o Zakonu o odgoju i obrazovanju. Kad se pogleda izdvajanje, bilo je spomena o tome da djeca gladuju u školi, to je meni neprihvatljivo i neshvatljivo. Naprosto mislim svakome, to danas ne bi smjela biti tema. A gdje je tu lokalna samouprava? Znači imamo različitosti, previše različitosti na razini čitave RH, moramo izjednačiti i određeni pristup i određene kriterije, gdje su tu osnivači? U tim sredinama nažalost, ako ima takvih slučajeva, osnivači su krivi za to. To je nedopustivo, loše politike. Predškolski odgoj, vrlo kvalitetne mjere, kroz mjere ruralnog razvoja, ulaganje u dječje vrtiće, jer cilj je da svako dijete pohađa vrtić. Tu bi se svakako, tu isto vidim jednu od mjera, zajedno u sinergiji lokalne samouprave, države i naravno bilo bi idealno, bez participacije roditelja, ali da se ona ipak svede na jednu, ajmo reć manju mjeru, nego što je to sad. Nadalje, ujednačenost. Imate vrtiće u Zagrebu, roditelji plaćaju po 200 kuna negdje, u slabije razvijenim krajevima, sa manje prosječnim prihodima, izdvajaju daleko više. Želimo Hrvatsku jednakih šansi, jednakih prilika za sve. Nadalje, osnovica, državna osnovica za obračun dodatka. Ne znam koliko se ona, kada se zadnji puta mijenjala, međutim činjenica je druga. Na razini RH prosječna plaća raste i bilo je tu, referiram se čisto na ovaj jedan dio rasprave koji spominje da bi trebalo uskladiti sa rastom plaća, mislim da je to jedna tema o kojoj bi svakako trebalo kvalitetnije analizirati koliko je to realno i objektivno moguće. Matematički je izvedivo, međutim kad se podvuče crta na kraju godine, ili kroz projekciju, koliko je to ustvari novaca? Nadalje, što je još, vežem se na članak 63. Ustava, stvaranje kvalitetnih pretpostavki. Kao demografska mjera, djelomično mogu prihvatiti to tumačenje, međutim ne u cijelosti, ali je izuzetno važno, ali je izuzetno važno. Što se tiče demografskih mjera, evo samo kratko, iako ste znali da ste i vi državna tajnice sa suradnicima i ministrica i svi ovdje, svjesni smo, imat ćete potporu svih ovdje, pokušajte iznaći, napraviti što kvalitetniju analizu trenutnoga stanja, kontaktirati ukoliko niste sa lokalnom i područnom samoupravom i da dobijemo stvarne financijske iznose izdvajanja, od rođenja, od predškolskog odgoja, od osnovne škole, od srednje škole, da vidimo uopće gdje smo. I tada tek možemo razmišljati kako i kuda dalje. Što se tiče financija. Financije vrlo dobro znamo da su izuzetno važne. Gospodarski trendovi su sada pozitivni. Kakvi će biti kroz neki period, ja ne želim prizivati, ali sjetimo se krize 2009. godine kada su i proračuni padali na lokalnoj razini, državni proračun i mnogi vrtići koje financira lokalna samouprava, bili su na rubu. Da li mogu opstati ili ne dalje? Znači tu vidim da bi svakako jedna od demografskih mjera apsolutno trebalo vidjeti predškolski odgoj, naravno u sinergiji sa resornim ministarstvima. Vidimo sada da li možda postoji mogućnost kod izrade operativnih programa za sljedeću financijsku perspektivu? Vidjeti da li postoji mogućnost kandidiranja određenih projekata? Naravno moramo bit svjesni toga da nam Europa neće baš sve prihvatit, neće sve plaćat, ali međutim možda postoji nešto. Znači prvenstveno podržat ćemo ovaj prijedlog zakona jer vidimo kao početak rješavanja gorućih problema. Ono što je bitno politička stabilnost, koliko je god moguće u tržišnoj ekonomiji stabilnost radnog mjesta, ono je moguće ukoliko imamo i političku i gospodarski trendovi ukoliko su u redu, tada će i plaće biti stabilne, plaće će rasti, ali velim, ono što je razmišljanje i gdje vidim, znači sinergija, država, lokalna, regionalna samouprava, mislim da se tu može multiplikativni pozitivan efekt postići kroz provođenje i operacionalizaciju određenih mjera, prvenstveno sa ciljom demografske obnove u RH. Hvala.
Hvala vam lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi se javio kolega Domagoj Hajduković. Nema ga, gubi pravo na raspravu. Sljedeća je rasprava ona poštovanog kolege Ante Babića, izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana državna tajnice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Ne bi bilo pristojno govoriti o onome što su govorili predstavnici oporbenih klubova, iako bi trebalo reći nešto na tu temu s obzirom na neke stvari koje su se događale prije gotov 12 ili 13 godina kad je zapravo od tog vremena se podiže ovaj cenzus od 50 na 70% i to je jako bitno i ova mjera jest demografska mjera i ja se veselim ovakvom prijedlogu zakona. Ovo Ministarstvo demografije, obitelji i mladih i socijalne politike, socijalnih poslova, zapravo je izjedrilo jedne dobre izmjene i dopune prijedloga Zakona doplatka na djecu. Dakle govoriti o tome da ovo nije demografska mjera mislim da nije korektno. Ja mislim da je ovo iznimno dobra demografska mjera i rekao bih da je ovo početak demografskih mjera, aktivnosti i programa koje bismo trebali provoditi. Sjećam se vrlo dobro da smo ovdje onako na kapaljku razgovarali o demografiji i demografskoj obnovi i često puta i to je bio moj slogan, bez obzira na bilo koju reformu, zdravstvenu, političku, prosvjetnu reformu, rekao sam i govorim i govorit ću, dokle god se ne uspostave dobri temelji za demografsku politiku, da je demografska politika reforma svih reformi. Dakle u situaciji gdje i navodimo u ovom prijedlogu zakona jedne loše demografske slike, a ona je stvarno loša i to po podacima HZMO gdje je vidljivo da u jednom vremenskom razdoblju od 2015. do 2017. godine je zapravo 59 443 manje djece, odnosno 34 229 manje korisnika, govorim sada i o pronatalitetnom dodatku. Kažem ako i kada razgovaramo korektno i pošteno vezano za ove izmjene i dopune zakona povećavanjem osnovice sa 50 na 70% i kada izračunate da obitelj sa četvero ili petero djece uz pronatalitetni dodatak može imati i do 3000 kuna ili koliko sam to zapravo računao, negdje oko 3100 kuna, odnosno sa 4 djece 2650 kuna, govorim uz pronatalitetni dodatak od 500 kuna za treće i četvrto dijete, to je sigurno iznimno pohvalna mjera i ona zasigurno pomaže kućnom budžetu onih obitelji sa djecom. Dakle doplatak za djecu nije samo, on ima trojako značenje, dakle to je i borba protiv siromaštva i socijalne uključenosti djece i kvalitetnijih života za djecu u obiteljima. Ovdje se znalo i jedna je i kolegica iz oporbenog kluba govorila o toj ujednačenoj ili sličnoj praksi u zemljama EU. Vi danas imate situaciju i to je činjenica i ne treba bježati od toga da recimo u zemljama Nijemci su imali recimo taj kindergelt, dječji novac i … [[Govornik se ne razumije.]] mi smo razgovarali svojevremeno o takvim stvarima, nešto slično imaju i Austrijanci. Dakle to je pravo djeteta na taj iznos, bez obzira o kome se radilo, ne ide se sigurno na dohodovni cenzus, ali imate i taj dio dječjeg doplatka zapravo za one zaposlene osobe gdje im se omogućava jedan dio sredstava vezano, kao olakšica vezano za djecu. Dakle s obzirom na situaciju, lošu demografsku situaciju u RH, ovo je zapravo početak dobrih i kvalitetnih mjera na kojima ćemo morati raditi. Nije ovo jedina mjera, zaboravili smo govoriti o tome i o poticajnim sredstvima vezano za stambene kredite i o svemu onome što se zapravo priprema i kroz Ministarstvo demografije, obitelji, mladih i socijalnih poslova. Dakle treba se sjetiti da još 1996. godine u ovom Hrvatskom domu donesena je nacionalna populacijska politika. Ja vjerujem da bismo kroz to, zajedno sa Hrvatskim saborom i onom što sada govori predsjednica i predsjednik Vlade gospodin Plenković, zapravo mogli iznjedriti dobar program, dobre mjere i dobre aktivnosti vezano za demografsku politiku. Međutim, treba mijenjati društvenu klimu. Dakle situacija u kojoj se mi danas nalazimo od iseljavanja mladih iz RH nije dobra, ali isto tako treba istini za volju reći da prema podacima koje sam danas gledao i statističkim iz Njemačke, 17 800 Hrvata koji su iselili iz Hrvatske živi od pomoći od 400 eura u saveznoj Republici Njemačkoj, dakle jedino ih može motivirati ako imaju djecu pa da imaju taj tzv. dječji novac, jedino to, ali sa 400 eura danas je gotovo nemoguće živjeti u RH, u Saveznoj Republici Njemačkoj. Dakle govoriti o tome da i novci koji se upumpavaju recimo za demografiju i misleći da samo takvim stvarima financijskim možemo riješiti demografiju je također pogrešno. Reći ću vam usporedbu Finske i Hrvatske. Da ne govorim da je Njemačka, Japan, Singapur, Finska pa i Mađarska u nama susjedstvu su upumpali jako velike novce, ali imaju jako loše rezultate. Dakle Finska ima BDP po glavi stanovnika 45 000 dolara, prosječna plaća je 18 000 kuna, a fertilitet je 1,41, u Hrvatskoj je 1,04. Dakle i taj dio govori o tome da nije samo dovoljno imati financijsku pomoć za demografsku obnovu, već se mora mijenjati društvena klima. Dakle ona mora biti od rođenja pa ako hoćete do smrti. Nije to samo kod djece kada se rađaju pa dobivaju onaj dio sredstava koji je vezan kod rođenja djeteta, kod ovih gdje je vezano za doplatak za djecu kod jaslica, vrtića i slično. Dakle, postoji određeni programi, o tome znam da postoje određeni podaci u ministarstvu o kojima se govori, koji se analiziraju, koji bi uz jaku političku volju mogli napraviti u RH i nadam se da će to napraviti. Ove izmjene i dopune Zakona pozdravljam kao početak jedne dobre demografske politike u RH, ne duljeći i ne oduzimajući vrijeme i drugim govornicima. Hvala vam.
Hvala. Imamo dvije replike. Prva je poštovanog zastupnika Lipoščaka, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolega Babiću, u startu ste govorili o ovom zakonskom prijedlogu u biti kao demografskoj mjeri odnosno da li on predstavlja demografsku mjeru ili ne. Referirati ću se usput i na sve one koji spominjali ovo u kontekstu da li će taj iznos dječjeg doplatka potaknuti nekoga da se odluči na prvo, drugo ili treće dijete ili neće. Smatram da je to potpuno pogrešan pristup i ono što je po meni osnovna demografska mjera je mogućnost samoga zaposlenja. Međutim, to nije razlog da i ovu mjeru apsolutno i svakako ne pozdravimo i osobno ću vam reći da se supruga i ja nismo odlučili ni na jedno od naše troje zbog toga i zbog činjenice hoćemo li imati dječji doplatak ili nećemo, ali je činjenica da nam je u onim razdobljima dok nismo radili ili dok je samo netko od nas radio taj dječji doplatak bio itekako korisna i dobro došla pomoć i eto, potcrtao bih samo još na kraju da nakon 11 godina nam se dohodovni cenzus sa 50% proračunske osnovice na 70% i da ovime omogućujemo dječji doplatak za novih 150 tisuća korisnika. Svakako pozdravljam ovu mjeru.
Hvala. Poštovani zastupnik Babić.
Pa samo kratko. Gospodin Lipovšak, nisam ja rekao da se financijama može sve riješiti i dobro da ste rekli da vi nemate djecu zbog nekakvih financijskih olakšica, ali činjenica je vi ovim izmjenama i dopunama zakona, dakle obitelj sa petero djece s doplatkom za djecu i s pronatelitetnim dodatkom ima do 3000 kuna. Sa četvero djece 2200, sa troje 1400. To nije mali iznos, morate priznati. Ali slažem se s ovim što ste rekli.
Slijedeća replika je poštovana zastupnica Alfirev.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Uvaženi zastupniče Babić, evo ako ne vjerujete meni, vjerujete li predsjednici koja kaže, treba nam strategija, a ne parcijalne mjere. Nažalost, i od ove Vlade smo vidjeli samo parcijalne mjere kada je riječ o demografskoj politici jer ne možemo samo razgovorati o dječjim doplatcima i vrtićima, to je puno složenije. I vezano uz njenu inicijativu da se održi tematska sjednica zajedno sa Vladom, za koju nije dobila još uvijek odgovor.
Odgovor poštovanog zastupnika Babića.
Ja vjerujem vama i vjerujem predsjednici. Dakle, uopće ne sumnjam u to što je ona rekla, način na koji je ona rekla. Ali vi znate da kroz Ministarstvo demografije ono što se ne vidi zapravo, na čemu se radi, da biste došli do određene mjere i aktivnosti programa, treba proći određeno vrijeme i trebate usuglasiti određene stavove i to treba proći i ministarstva i Vladu i radne skupine. To vam je posve jasno. Dakle, kad sam govorio, govorio sam o jednoj ukupnoj demografskoj politici. Sjećate se, donosili smo strategiju nacionalne i domovinske sigurnosti, o tome se o također u njoj spominjalo i govorilo i sad samo treba iznjedriti određeni program, aktivnosti i mjere i mislim da se tu mogu napraviti jako dobre i pozitivne stvari koje će davati rezultata. Uostalom, prva tri mjeseca 2018. godine su pozitivni, nećete vjerovati.
Hvala. Slijedeća pojedinačna rasprava bi trebala biti kolegice Romane Jerković. Nema je, gubi pravo na raspravu, pa će pojedinačna rasprava slijedeća biti ona poštovane zastupnice Sunčane Glavak. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Nastavno na ovo o čemu se možda povela polemika, dakle točno je. Mi danas govorimo o doplatku za djecu, međutim to nije jedina demografska mjera. Možda ste zaboravili da je Vlada RH osnovala vijeće za demografsku revitalizaciju odmah nakon što je osnovala Ministarstvo za demografiju i dakle, sasvim je razvidno u trenutku kada je osnovano vijeće za demografsku revitalizaciju da to neće biti u ingerenciji samo ovog Ministarstva. Na čelu vijeća je predsjednik Vlade RH poslavši jasnu poruku time koliko je ovoj Vladi stalo da neki problem riješi. Uostalom to je bio i u programu HDZ-a. U tom Vijeću sjedi i ministar zdravstva i ministar financija i ministar rada i ministrica regionalnog razvoja i ministrica znanosti i ministar graditeljstva, dakle najodgovorniji ljudi, gotovo čitava Vlada. Samim time poslana je poruka da ovo nije proces koji će rješavati jedan čovjek ili jedno ministarstvo i da demografija nije pitanje samo isključivo za ovo Ministarstvo. Sveukupne politike koje Vlada donosi i koje će provoditi kontinuirano ja vjerujem da će nastaviti proces koji želimo, a to je da imamo više djece, da imamo više mladih koji ostaju u RH. Institucionalna memorija kolega kojih nema, a vjerojatno imaju pametnija posla jer u 17,00 sati imaju sjednicu predsjedništva, mora da je burno. Oni koji se toliko zalažu za demografske mjere, nema baš nikog da o njima nešto progovori. Dakle, u ovom istom Saboru ima ovdje kolega koji su i tada bili prije 6-7 godina, upozoravali smo kontinuirano na ovaj problem, međutim ništa se nije riješilo. Kada se osvrnemo na rad ove Vlade od početka, onda ću vas ja podsjetiti da je Vlada demografsko pitanje postavila kao prioritet svjesna velikog problema i da je prvi puta unutar Ministarstva ustrojena uprava za demografiju. Podsjetiti ću vas i na odluke koje su donijete s ciljem zaustavljanja dugogodišnjih negativnih demografskih trendova. Prije svega, rasla je financijska potpora roditeljima, značajno se povećao iznos rodiljnih i roditeljskih naknada, nezaposlenim rodiljama povećana je naknada na 2328 kuna sa 1663, maksimalni iznos roditeljske naknade zaposlenim roditeljima tijekom drugih 6 mjeseci sa 2660 na 4000 kuna. Neki će reći možda premalo, ali i ovo je nešto. Ovdje govorimo o financijskim pokazateljima, već smo čuli nije sve u tome da se financijski pomogne, međutim s obzirom na ono što jednako tako želimo promijeniti, a to su dosta niske plaće u RH, mislim da je i financijski trenutak uvijek roditeljima bitan. Iznos odbitka za svako sljedeće dijete, primjerice roditelj dvoje djece do 2017. nije plaćao porez, ako je imao plaću do 5680, a od 1. siječnja podsjetit ću vas, taj iznos porastao je na 8000 kuna neto plaće. Zakon o subvencioniranju stambenih kredita, dakle olakšava se stjecanje imovine, nekretnine za osobe mlađe od 45 godina i vjerujem da već vidite da ovdje nismo samo u resoru demografije, da smo ovdje u resoru Ministarstva financija, Ministarstva graditeljstva i da već se isprepliću resori koji imaju jednak zajednički cilj. Dakle to je značajna pomoć mladim obiteljima za rješavanje stambenog pitanja. Od 1. srpnja dakle visina dohodovnog cenzusa 150 000 djece bit će više korisnika primjerice u svibnju je bilo 117 741 korisnik ili 227 i nešto tisuća djece. Objavljen je i poziv, odnosno u tijeku je sufinanciranje izgradnje i adaptacija postojećih vrtića u pripremi uvođenje dvosmjenskog rada vrtića. 67 i pol milijuna kuna iz Europskog socijalnog fonda, dakle i to je nešto na što su mlade majke ili roditelji upozoravali. Dakle ako imate posao, vrtić vam radi u jednoj smjeni, vi ne možete ostaviti nekome dijete i to ćemo promijeniti i mislim da je ovo sjajno što se događa i očekujemo od ministarstva da nas izvijesti tko se sve prijavio i kako ove mjere teku. Osim demografskih mjera u užem smislu, sustavnim poboljšanjem gospodarskih prilika i povećavanjem zaposlenosti stvaramo povoljniju situaciju za mlade. Kada kažem poboljšanjem gospodarskih prilika, nemojte zaboraviti da je ova Vlada prvi puta više zaradila, nego potrošila, da se zemlja nalazi u suficitu i sve ono što želimo jest ulagati u veće plaće, u otvaranje novih radnih mjesta, tako je primjerice i u ovom trenutku ili prije sat vremena ministar Pavić predstavio nove mjere zapošljavanja, dakle nešto što će jednako tako pomoći našim mladima. Demografija nije problem od jučer, sjetite se, upozoravalo se na to puno godina i prije, iseljavanje mladih iz Hrvatske, jednako tako nažalost nije problem od jučer. Međutim ono što Vlada treba napraviti zajedno s nama u Hrvatskom saboru, to je poticati na sve načine, zakonske ili stvarati zakonski okvir, da ljudi ostaju u Hrvatskoj ili ako se mladi školuju, ako odu, stjecati neka nova znanja izvan RH, da se sa tim stečenim iskustvom vrate i budu dodana vrijednost našoj zajednici. Predsjednik Vlade najavio je i rebalans proračuna u srpnju i upravo će u tom rebalansu proračuna ministarstvo za demografiju dobiti još više novaca, dakle ukazujući time jasnu politiku Vlade da se želi na što sustavniji način riješiti problem demografije. Zaključit ću, ovo je samo jedan kamenčić u mozaiku koji mora zaokružiti sliku koja do kraja mandata će biti ono što je i bio program HDZ-a, a to je da Hrvatska poboljša svoju demografsku sliku i da Hrvatska ostane onima koji će biti u njoj i sretni u njoj živjeti, a onima koji žele samo uputiti kritiku, ja ih lijepo pozivam svi koji žele sudjelovati i svi koji žele dati svoj doprinos, dobrodošli su. Mislim da će i ministarstvu biti drago da dobiju pozitivne, konkretne mjere, primjere, dakle budimo otvoreni za sve, nemojmo samo politikantski diskutirati o nekim mjerama …/Govornica isključena./… Potpredsjednik me isključio, ne znam zašto [[Upadica Reiner: Ne, nisam.]] Vi ste me isključili na trenutak. Dakle završit ću. Kolegice i kolege, svjesni smo problema, moramo ga svi zajedno rješavati i tada mislim da će i demografska slika u RH biti bolja, imati veće plaće za mlade ljude, imati više zaposlenih i imati bolja radna mjesta. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Imamo repliku poštovane zastupnice Alfirev.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Uvažena zastupnice, pa evo, dakle vidljivo je iz vaše rasprave da onako imam osjećaj da ste još na onom starom radnom mjestu, ali ipak prešli ste sada na drugu stranu Markovog trga. Lijepo ste obrazložili i branili sve kao glasnogovornica sve uspjehe, ono što to smatrate uspjehom Vlade. I spomenuli ste tko sve je u Vijeću za demografsku revitalizaciju. Dakle to su sve zaista cijenjena uvažena imena. Stoga, zar vam nije zabrinjavajuće, pa ću ponoviti i vama ovo pitanje vezano uz činjenicu da je predsjednica rekla da se radi samo o parcijalnim mjerama, da nema jasne strategije i da poziva Vladu na zajedničku sjednicu. Hvala.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Glavak.
Hvala lijepa uvažena kolegice. Dakle ja mislim da je sasvim razvidno bilo iz onog što sam govorila što Vlada RH vladi. Dakle ja ne bih rekla da su to značajni ljudi koje sam pobrojila, odnosno ljudi koji su na čelu tih ministarstava, to su ljudi koji su preuzeli odgovornost za vođenje zemlje. I na svoj najbolji mogući način uz sva svoja stručna znanja koja posjeduju to i čine. Još jednom ću ponoviti, svi koji imaju nešto za doprinijeti da bi se demografska slika Hrvatske promijenila u bilo kom segmentu, dobro su došli. Samo kritika bez ikakvog sistema i bez ikakve dodane vrijednosti nikada nije dobra. I mi u ovom domu nismo ovdje samo da jedni druge kritiziramo, nego da jedni drugima pomognemo. To je bitno, ne znam oprostite, odakle dolazite ali upoznat ću se sada s vama, rado i popričati, ali to je bitno i za moje Međimurje i za Zagorje i za Dalmaciju, za bilo koji kraj Hrvatske. Svi moramo stremiti istom cilju, vjerujem da se slažete.
Hvala lijepa. Time bih zaključio raspravu. Želi li… nešto želi predsjednica predlagatelja, državna tajnica Margareta Mađerić.
Hvala lijepa. Vrlo kratko bih se zahvalila svima koji su sudjelovali u ovoj raspravi. U svakom slučaju mislim da je izuzetno važno da smo i danas progovorili i o ovom Zakonu, izmjenama i dopunama Zakona o dječjem doplatku. Složiti ćemo se i kroz ovu raspravu, sigurno da smo suglasni da problem demografskoj, negativni demografski trendovi nisu od jučer, da su se dugi niz godina gomilali, ali razlika od ove Vlade i bivših vlada jest u tome što se aktivno od samog konstituiranja Vlade i ministarstva koje u svome dijelu dobilo i zaduženje da brine za demografiju osnovalo upravu za demografiju krenulo sa nizom i mjera i aktivnosti kako bi se ti negativni trendovi promijenili, kako bismo sa svojim aktivnostima, mjerama i politikama poboljšali demografsku sliku u RH te na neki način u svakom slučaju i pomogli da se i kroz ovaj Zakon koji je dječji doplatak do sada bilo isključivo jedno socijalno davanje išli u smjeru da on bude i obiteljska i demografska mjera. Svakako bih na kraju istaknula da u dijelu u kojem smo raspravljali da jest to jedna od aktivnosti i zastupnice i zastupnici i ja osobno, istaknuli smo sve što smo imali od trenutka konstituiranja Vlade, a to je i delimitiranje drugih 6 mjeseci rodiljnih dopusta, dakle povećavanje naknade za 6. do 12. mjesec rodiljnog dopusta za roditelje koji koriste. Također bih ovdje istaknula i mjere koje su vezane za poboljšanje standarda dječjih vrtića u infrastrukturalnom dijelu iz domaćih sredstava 75 miliona kuna, iz europskog socijalnog fonda 300 miliona kuna. Netko od zastupnika je tražio izvješće, evo veliki je interes i za jedan i za drugi natječaj. Preko 270 je prijavljenih projekata za infrastrukturu, a do sada smo zaprimili preko 40 prijava za produljenje i smjenski rad dječjih vrtića, te ostale mjere koje provodimo sigurno da će doprinijeti demografskoj obnovi zemlje, a kao što smo i mogli čuti, to nije posao našeg Ministarstva nego Vlade RH koji kroz svoje vijeće za demografsku revitalizaciju kojoj predsjeda predsjednik Vlade RH brine da se u svim segmentima, u svim ministarstvima aktivno uključimo u demografsku obnovu te smanjenje negativnih trendova. Eto toliko u ovom prvom čitanju. Sigurno da sve što ste i danas raspravljali, što su raspravljale zastupnice i zastupnici ćemo uzeti u obzir i u drugom čitanju tijekom rasprave i predložiti konačni prijedlog izmjena i dopuna zakona. Hvala.
Hvala lijepo. Time zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Vidimo se sutra u 9,30. Biti će jedna točka, Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o unapređenju poduzetničke infrastrukture, drugo čitanje P.Z. broj 259, a u jedan sat će biti svečani prijam povodom Dana Hrvatskog sabora. Želim vam ugodno večer. SJEDNICA PREKINUTA U 18,11 SATI
Prvo je Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doplatku za djecu, prvo čitanje, P.Z. broj 337. Predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doplatku za djecu. Sve primjedbe i prijedlozi dostaviti će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta Konačnog prijedloga Zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 90 za, 38 suzdržanih donijet Zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.