Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvažene gospođe i gospodo saborski zastupnici. Dozvolite nekoliko uvodnih rečenica. Zakon o Željeznici u primjeni je od 1. siječnja 2006. godine. Uređuje ustrojstvo željezničkog sustava na principu odvajanja željezničkog prijevoza od željezničke infrastrukture koja je tim zakonom dobila status javnog dobra u općem vlasništvu, općoj uporabi u vlasništvu Republike Hrvatske. Kako bi se željeznički sustav ustrojio na rečenom principu odvajanja prijevoza od infrastrukture krajem 2005. godine donesen je i Zakon o podjeli Hrvatskih željeznica d.o.o. Sukladno odredbama tog zakona Vlada je 6. srpnja donijela odluku o podjeli trgovačkog društva na 4 društva: društvo za upravljanje, održavanje, izgradnju željezničke infrastrukture i za prijevoz putnika. Te za prijevoz tereta i za vuču vlakova. U planu podjele koji je sastavni dio … [[Govornik se ne razumije.]] odluke utvrđen je i popis zemljišta, objekata i uređaja koji čine željezničku infrastrukturu i javno su dobro u općoj uporabi u vlasništvu Republike Hrvatske. U cilju upravljanja i raspolaganja nekretninama koje su utvrđene kao javno dobro u općoj uporabi člankom 38. Zakona o željeznici predviđena je mogućnost trajnog oduzimanja statusa javnog dobra u općoj uporabi ako ne postoji javni interes i interes korisnika usluga na takvim nekretninama. Sukladno spomenutom članku Zakona o željeznici Odluku o oduzimanju statusa javnog dobra u općoj uporabi donosi Hrvatski sabor na prijedlog Vlade Republike Hrvatske. Prijedlog za skidanje statusa javnog dobra nekretninama koje su predmet ovog prijedloga odluke pokrenulo je početkom prosinca 2006. trgovačko društvo Hrvatske željeznice u cilju privatizacije ovisnih društava Hrvatskih željeznica koji je preduvjet za drugi programski zajam za prilagodbu PAL2 Svjetske banke. Naime privatizaciju ovisnih društava Hrvatskih željeznica provode Hrvatske željeznice sukladno odluci Vlade od 9. lipnja 2005. godine, a prema programu i dinamici koje je Hrvatske željeznice i utvrdio temeljem rečene odluke Vlade. Da bi Hrvatske željeznice pripremile ovisna društva iz programa za privatizaciju sukladno odredbama Zakona o privatizaciji i prenijeli ih, prenijeli ih Hrvatskom fondu za privatizaciju na upravljanje a prema utvrđenom programu i dinamici, nužno je prethodno oduzeti status javnog dobra u općoj uporabi nekretninama navedenima u ovoj odluci koju Vlada predloži na donošenje Hrvatskom saboru. Tim nekretninama dokapitalizirat će se ovisna društva Hrvatskih željeznica koja će se zatim privatizirati. Time su izneseni razlozi i potreba donošenja predložene odluke a opravdanost upravo ovakve odluke obrazlaže se sljedećim činjenicama: Na dijelu željezničke infrastrukture kojima se predlaže oduzimanje statusa javnog dobra u općoj uporabi ne postoji javni interes i interes korisnika prijevoza i, korisnika usluga javnog prijevoza. O predmetnim nekretninama odnosno predmetne nekretnine funkcionalno ne predstavljaju željezničku infrastrukturu kako sada tako ni u budućim planovima razvoja željeznice a te nekretnine i sada se koriste uglavnom kao imovina izdvojenih društava Hrvatskih željeznica koje su predviđene za prethodno naveden postupak privatizacije u sklopu PAL2 zajma. Slijedom izloženog predlaže se Hrvatskom saboru da u razmatranju ovog Prijedloga odluke prihvati razloge i svrhu njenog donošenja te da odluku donese u predloženom tekstu. Hvala lijepo.
Hvala. Odbori za pomorstvo, promet i veze, Ustav, Poslovnik i politički sustav. Ne? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Ivan Vučić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodo predstavnici Vlade, kolege i kolege zastupnici. Zakon o željeznici koji je stupio na snagu 1. siječnja 2006. godine ustrojava željeznički sustav na principima odvajanja željezničkog prijevoza od željezničke infrastrukture. Sukladno određenju iz predmetnog zakona željeznička infrastruktura dobiva status javnog dobra u općoj uporabi u vlasništvu Republike Hrvatske kojeg mogu koristiti svi zainteresirani željeznički prijevoznici pod jednakim uvjetima. U svrhu realizacije ustrojavanja željezničkog sustava na principu podjele predviđene Zakonom o željeznici donesen je Zakon o podjeli trgovačkih društava Hrvatske željeznice d.o.o. U smislu članka 2., stavak 1. i 2. Zakona o podjeli trgovačkih društva Hrvatske željeznice d.o.o. Vlada Republike Hrvatske donijela je Odluku o podjeli trgovačkog društva Hrvatske željeznice d.o.o. kojim je u planu podjele a koji je sastavni dio navedene odluke. Utvrdila popis zemljišta, objekata i uređenja koji čine željezničku infrastrukturu i javno su dobro u općoj uporabi u vlasništvu Republike Hrvatske. I ne postaju imovina trgovačkih društava nastalih podjelom trgovačkih društava HŽO d.o.o. Nekretnine koje su predmetom donošenja ove Odluke o skidanju statusa javnog dobra u općoj uporabi dijelu željezničke infrastrukture planom podjele trgovačkog društva HŽ uvrštene su u nekretnine koje čine javno dobro u općoj uporabi u vlasništvu Republike Hrvatske. Prijedlog za skidanje statusa javnog dobra u općoj uporabi, dijelu željezničke infrastrukture, a sukladno članku 38. Zakona o željeznici Vlada RH uputila je trgovačko društvo HŽ d.o. odnosno trgovačko društvo Hrvatske željeznice infrastruktura d.o.o. u osnivanju. Kao pravni slijednik trgovačkog društva Hrvatske željeznice d.o.o. za područje upravljanja, održavanja i izgradnje željezničke infrastrukture. Razlozi potrebe donošenja Odluke o oduzimanju statusa javnog dobra u općoj upotrebi dijelu željezničke infrastrukture u vlasništvu Republike Hrvatske potrebiti su zbog sljedećih razloga. Na dijelu željezničke infrastrukture kojom se predlaže oduzimanje statusa javnog dobra u općoj uporabi ne postoji javni interes, interes korisnika usluga javnog prijevoza. Predmetne nekretnine funkcionalno ne predstavljaju željezničku infrastrukturu kako sada tako ni u budućem radu ni planovima željezničke infrastrukture. Nekretnine sada većinom koriste izdvojena društva Hrvatskih željeznica. Nekretnine koje čine dio željezničke infrastrukture, a koje su predmetom donošenja ove odluke HŽ infrastruktura namjerava dokapitalizirati tvrtke kćeri HŽ infrastrukture prenošenjem predmetnih nekretnina u temeljni kapital tih ovisnih društva sukladno planu i dinamici privatizacije utvrđene odlukom Vlade RH o privatizaciji ovisnih društva Hrvatskih željeznica od 9. lipnja 2005. godine, a što proizlazi iz obaveza Vlade Republike Hrvatske preuzetim PAL zajmom Svjetske banke. Zbog tih razloga i koje smo naveli unaprijed Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice pozdravlja ovu odluku. Misli da je dobra, da je to početak dokapitalizacije društava koji će biti spremni za tržišnu utakmicu, a što je bila odluka i prijašnje Vlade iz 2005. godine, 2001. godine, ali nije nikad provedena u djelo. Ovom odlukom društva se pripremaju za tržišnu utakmicu. I klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati prijedlog ovog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Ma ne treba uvijek sumnjati u loše namjere, ne znam, Vlade i ministarstva. Ja isto želim vjerovati da su pozadine pozitivne. Međutim, na temelju ovog obrazloženja kojega smo dobili malo toga je moguće vidjeti. Ja isto držim osobno da zakon valja podržati, pogotovo ako se time, kako ga ja doživljavam, recimo omogućuje da dosadašnji stanari, recimo željezničari, strojovođe, oni koji održavaju te pruge, itd. recimo dođu do svog stana. Vidimo na ovom prilogu 1. da se ovdje radi o nekim velikim zgradama. Ovdje su naznačene površine, kulture, katastarske čestice koje se nalaze u tim i tim katastarskim općinama upisanim z.k. uloške itd. i onda vidimo da su to zgrade koje se nalaze, ili dobra, na prostoru Katastarske općine Centar, pretpostavljam da je to Zagreb, Jakuševac, Osijek, Trnje, Vinkovci, itd., itd. Tu su između ostalog i dva hotela pod 3. i pod 4. hotel sa površinom nekih 9 tisuća 792 kvadratna metra, vjerojatno je to njegova okućnica i hotel koji se nalazi, "Mursa" u Osijeku sa 2 tisuće 276 kvadratnih metara. Mene bi doista zanimalo koja je do sada namjena bila tih hotela, odnosno tih zgrada i kakva će im biti sudbina sutradan. Pretpostavljam da recimo takve recimo objekte Hrvatske željeznice ne mogu tržno valorizirati i da za gospodarsku djelatnost ih na neki način valja privatizirati u cilju prije svega njihove tržne afirmacije. Međutim, ja bih iskoristio ovu priliku da bih rekao da još uvijek neke istarske obitelji nisu došle do stana u kojem su živjele, govorim o željezničarima u kojem su živjeli oni ili njihovi preci 30, 50, 60 godina. Poznato je da su tzv. istarske željeznice vodile se kao slovenske željeznice od '45. do '90. ili '91. godine. Tek krajem ili početkom 2000. godine između Hrvatske i Republike Slovenije rješavaju se ta imovinska pitanja i tek tada istarski željezničari sklapaju ugovore o kupnji svojih stanova. Događalo se da neki stanari prije tog ugovora kojega su dobili priliku zaključiti jednostavno umru i da danas njihovi nasljednici ne mogu steći stan u kome su sa svojim ocem, majkom živjeli 40, 50 ili 60 godina. Držim da tim ljudima se čini nepravda, da to valja ispraviti. Jer da su bile prilike normalne glede tih željeznica do stana kao i ostalih 400 tisuća hrvatskih državljanina krajem '91. ili sredinom odnosno početkom '92. i te objekte, stanove, stekli bi za 7, 8 tisuća maraka. Znači pitanje što sa tim ljudima koji stanuju u takvim stanovima. Hoćemo li ispraviti nepravdu prema tim obiteljima? Da li im danas Hrvatske željeznice na neki način mogu pomoći? Držim da je njihova krivnja samo ta, ili samo utoliko što su istarske željeznice do '91. odnosno, ne znam, od kraja '90. godine bile u sastavu slovenskih željeznica i što se taj problem morao rješavati između dviju Vlada, a onda kada to ajd problem se uzdigne na taj nivo problem traje, traje i nikako da se ne riješi. Čuli smo od državnog tajnika da će se ovim nekretninama dokapitalizirati hrvatska željeznica. Toga u obrazloženju nema. Međutim, nema nikakve procjene koliko će to recimo sutradan ukoliko se prodaju ove katastarske čestice donijeti novca Hrvatskim željeznicama. Kad bi znali koliko će to novca donijeti lakše bi nam bilo se opredijeliti. Iako rekoh ne sumnjam u poštene namjere nadležnog ministarstva ili Hrvatskih željeznica. Maloprije se eto u klupama otvorilo pitanje da li je to proces ili prvi korak u privatizaciji Hrvatskih željeznica. Ja ne vjerujem u takav jedan scenarij, barem ne za trajanja mandata ove Vlade i barem ne kada je riječ samo o ovim nekretninama, jer doista to je 15-ak objekata i to sigurno nije ništa respektabilno o čemu bi trebalo naročito voditi računa. Ali jednostavno ne bi se smjelo zapostaviti bojazan od recimo eventualnih zlouporaba. Jer vidimo tu su kuće, tu su zgrade, tu su hoteli, 7 zgrada i dvorište u Trnju, dvije zgrade, dvije zgrade, dvorište, kuća itd., itd. Međutim, jednako tako je zanimljivo pitanje što će sutradan biti sa Hrvatskim željeznicama. nažalost bojimo se svi da će i one slijediti sudbinu INA-e, HT-a, Croatia osiguranja itd. a ja bih se ipak založio da željeznice do daljnjeg ostanu u rukama hrvatske države. Što se tiče samog zakona, ne zakona nego Odluke o oduzimanju statusa javnog dobra u općoj uporabi dijela željezničke infrastrukture mislim da nije sporno da ga se prihvati u ovom obliku. Ali bi bilo dobro dati jednu aproksimativnu procjenu koliko to novca može donijeti Hrvatskim željeznicama ili hrvatskoj državi. Odnosno što će biti sa sutrašnjom eventualnom privatizacijom Željeznica.
Hvala. Klub zastupnika HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Vlade. Pa prigodom donošenja novele Zakona o željeznici 2004. godine, jedino je klub HSP-a i gospodin Slaven Letica ukazali smo na ono što se sada nama dolazi, došlo je na klupe, a to je da će se otvoriti proces oduzimanja statusa javnoga dobra u smislu privatizacije i prodaje i očito je to krenulo, uvijek se kreće na ovu varijantu da nema puno kao sumnjivog, ali kad se taj postupak i tijek otvori onda se tu nadograđuje. Tu treba razlikovati dvije situacije, jer sam rekao kako to može krenuti da čak može jednog dana doći da će se i glavnom kolodvoru oduzeti status javnog dobra, jer je eto netko bacio pogled. Tako će se na žalost događati ukoliko mi ovdje u Hrvatskom saboru se ne dogovorimo da mi osnujemo etičko povjerenstvo saborsko koje će uvijek, znači prije nego što takve odluke i dolaze na sjednice Hrvatskoga sabora, izvršiti uvid i dati odobrenje da se tu ne bi događalo ono što se događalo u pretvorbi i privatizaciji na hrvatski način. Iako na prvi pogled proistječe da ovdje nema nečega interesantnoga, ali recimo pitanje kome će hotel "Mursa" otić u Osijeku. Da li je to već dogovoreno ili će to biti nakon toga dogovoreno. Prema tome, hrvatski građani i mi zastupnici imaju negativno iskustvo sa pretvorbom i privatizacijom. To smo upozoravali i kod ovoga zakona, da će se otvoriti Pandorina kutija i koja će omogućiti dobivanja ne samo zgrada, objekata nego i nekretnina gdje će raditi trgovačke lance ili razno-razni trgovinski lobi ili građevinski lobi koji u biti moramo biti svjesni, počinju upravljati i u okviru gradova, uzmimo primjer grada Zagreba i u okviru same države polako preuzimaju utjecaj i polako uvjetuju šta i na koji način će se raditi izvršna vlast pa čak idu dotle da se lobira i na razini Hrvatskoga sabora. Prema tome nemamo mi ništa protiv toga da se stanovi prodaju obiteljima koji su normalno radili cijeli životni vijek u Hrvatskim željeznicama i koje moraju to pravo imati da ne bi bili u neravnopravnom položaju u odnosu na druge hrvatske građane koji su znači temeljem činjenice da su imali stanarsko pravo mogli otkupiti te stanove koji su bili u društvenom vlasništvu. Ali za ove druge situacije kada se uzima status javnoga dobra, e tu baš ne možemo a priori pristati na takve situacije, pa ako hoćete raditi kako bi imali povjerenje, prvo znači osnujmo to peteročlano etičko povjerenstvo u Hrvatskome saboru koje će uvijek sve pregledati i onda možemo uputiti i dobru poruku hrvatskim građanima da kako se i ovaj tijek i postupak ne bi odvijao na na žalost na način koji je poznat kao pretvorba i privatizacija na hrvatski način. Naime ovo je dio koje su mnoga već javna poduzeća napravili, tu gospodin Kajin nije u pravu, jer su izdvojili se tzv. tvrtke kćeri i one kao takove su već i u Ini i svagdje drugdje u velikim sustavima ušli u taj dio privatizacije. Prema tome ne možemo prihvatiti na neviđeno ovu odluku. Ne možemo prihvatiti ovakav tijek odvijanja cjelokupnoga postupka ukoliko nemamo jamstvo da se iza ovoga ne krije netko koji će jamiti da ne počinje novi proces krčmenja na hrvatski način i da se u ime nekakvih većih interesa ne dogodi ono što se već dogodilo u pretvorbi i privatizaciji. Prema tome ne možemo podržati nešto na neviđeno. Možemo podržati kada je riječ o stanovima željezničara, obitelji, ali ovakve situacije, ove druge situacije ne možemo podržati. Dobiti ćemo, danas smo dobili jednu odluku sa tablicom, sutra ćemo dobiti drugu, preksutra treću i onda ćemo početi gubiti pozornost i ispod malih vrata će se sve to odvijati, a možda će se čak u razno-raznim vremenima to rješavati i uredbama sa zakonskom snagom. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HSS-a, poštovani zastupnik Željko Pecek. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Pa ja uvodno želim reći da HSS može podržati ovaj prijedlog, ali ga može podržati u drugom čitanju. Zbog čega? Ovdje smo dobili šturo obrazloženje, odnosno prijedlog odluke koji zapravo ako isključimo ovaj uvodni dio i naslovnu stranicu, sadržava svega tri stranice teksta gdje kažemo da oduzimamo status javnog dobra u općoj uporabi. Napisano je kako ta odluka izgleda i pobrojene su stavke koje sadržavaju i objekte i građevinsko zemljište pa čak podrazumijevaju i prugu. Ono što bi mi htjeli vidjeti u drugom čitanju potpuno je sigurno veličina tih objekata zemljišta i ostalog što se prodaje, htjeli bi vidjeti i vrijednost. Neobično je važno da ovdje piše koliko to vrijedi. Ja pretpostavljam da barem knjigovodstvene procjene postoje ako ne nešto drugo, ali u svakom slučaju tu bi trebao biti angažiran građevinski vještak, jer ako je jedini Sabor nadležan da donese ovakvu odluku onda bi Sabor morao biti upoznat i sa svim detaljima. Treće što bi mi htjeli znati, a to je namjena ovih objekata, da li se oni prenašaju ovako u fizičkom obliku kao što tu piše ili je predviđena njihova prodaja pa nakon toga unos u društvo sa ograničenom odgovornošću koje su sastavni dio željeznice. To nije preteško napisati, dapače smatramo da bi svako ono društvo koje prima objekte ili protuvrijednost financijsku ako se objekti prodaju, mi bi to morali znati. Ono što je važno kod te namjene, a naročito za klub HSS-a je, hoćemo li na taj način zadržati radna mjesta u željeznici ili hoćemo li eventualno povećati broj radnih mjesta ako ova trgovačka društva budu nastavile aktivnost u tim objektima ili eventualno još nešto dodatno. Ukoliko u fizičkom obliku to prenašamo trgovačkim društvima, svakako bi trebala postojati i zabrana prodaje u barem nekom kraćem razdoblju kako bi ta odluka ispunila i svoj cilj. Mi smo potpuno svjesni činjenice da je Hrvatska željeznica zastala u svojem restrukturiranju. Mi smo potpuno svjesni toga da se željeznička infrastruktura mora izdvojiti i da moramo rješavati status zaposlenih i onih nekretnina koje nisu "core buissness" na ovakav ili na sličan način. Međutim, ja ću podsjetiti da zakon i sam Zakon o Hrvatskim željeznicama je predvidio i razdvajanje na više trgovačkih društava međutim Republika Hrvatska je tom prilikom preuzela i obaveze po kreditima. Preuzela je ono za što se željeznica zaduživala, a ovdje u ovom Prijedlogu mi ne znamo što se sa time događa. Mi imovinu Hrvatskih željeznica nekomu dajemo. Da li će se na taj način preuzimati obaveze, da li će se nastaviti kontinuitet sklopljenih ugovora u vezi poslovanja u tim objektima ili neće, i još puno nepoznanica, bolje rečeno previše nepoznanica je pred nama a da bi mi mogli donijeti odluku ovako na taj prvi način. Trebali bi otkloniti sve te dileme da na pravilan način razumničimo željeznički infrastrukturu od drugih nekretnina i to na transparentniji način. Ja pretpostavljam da ovo nisu jedine nekretnine koje su predviđene da dobiju ovakav status, odnosno da im se oduzme status javnog dobra i nikakvih razloga nema da mi ne idemo u drugo čitanje. Našu željeznički infrastrukturu sačinjava velik broj nekretnina. Te nekretnine između ostalog predstavljaju i velik dio teritorija Republike Hrvatske. To je značajno ne samo sa prometnog nego i sa aspekta velikog bogatstva i vrijednosti Republike Hrvatske u cjelini. Zbog toga je izuzetno važno jasno definirati i utvrditi pojam i granice željezničke infrastrukture, način korištenja i upravljanja i način zaštite i uknjižbe u zemljišne knjige. Ovo je jedan od malih koraka prema privatizaciji. Završno želim reći da HSS nije protiv takvog rješavanja problema jer znamo da su željeznice još uvijek bremenite problemima. Mi to prihvaćamo da je to dio restrukturiranja. Međutim, da bi mogli donijeti odluku prijedlog kojim oduzimamo status javnog dobra u općoj uporabi mora biti kvalitetniji. Mora umjesto 3 sadržavati barem 30-ak stranica da nas se uvjeri kako je to najbolje rješenje i da nas se uvjeri kako će to rješenje dati efekta. Kako će biti bolje ukoliko ovaj status javnog dobra primijenimo i samim Hrvatskim željeznicama, ali i ljudima koji rade u željeznici. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik, potpredsjednik Mato Arlović. Nema ga, gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Slaven Letica, izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, državni tajniče. Kad ste, ako se dobro prisjetite, predlagali Zakon o reorganizaciji malo ste s visoka govorili obraćajući se hrvatskim zastupnicima. Kasnije smo razjasnili taj nesporazum i nekako sam se najiskrenije nadao da se više tako vaše ministarstvo neće pojavljivati u ovom Visokom domu sa za hrvatske zastupnike uvredljivim prijedlozima odluka. Prije svega mislim da bi Hrvatskoj trebao posebni zakon, donijeti zakon najprije o oduzimanju statusa javnog dobra o općoj upotrebi koji bi se primjenjivao na sve, sva javna dobra kojima se oduzima taj status. To je prva stvar. Kao što postoji Zakon o javnoj nabavi, očito trebao bi postojati Zakon o javnoj prodaji jer je sasvim neosporno da će se realizirati ono o čemu sam ja govorio, a to je da će se krčmiti veliki sustavi. I to će se krčmiti najprije džeparski, a onda će se krčmiti u velikim dimenzijama. Vi morate nama osigurati procjenu sudskih vještaka o tržišnim vrijednostima tim objektima, mi moramo imati zajamčenu, te natjecanje. Ja sam protiv toga da se raspolaže sa javnom imovinom na temelju odluka, smjernica, uredbi, naredbi, čega god hoćete. Imam nekoliko već primjera kad je u pitanju problem tzv. javnoprivatnog partnerstva da je došlo do velikih zloupotreba. Da se izuzimaju dobra od javnog interesa, recimo MORH-a i drugih institucija. Pojavljuju se neki privatnici, primjerice, nude izgradnju sportskih dvorana i to rješavaju na takav način da im se nudi prostor i to elitni prostori u gradu. Investitor tzv. privatni partner zatim javnosti, gradovima nudi primjerice upotrebu tih prostora u jutarnjim satima, a vrši njihovu komercijalnu eksploataciju. S tim u vezi kao minimum minimuma ja bi volio vaše očitovanje o ovom prijedlogu koji je uvaženi kolega Kovačević tu iznio. Čak mislim da ne mora biti povjerenstvo. Ja imam konkretan primjer, odnosno prijedlog, gospodine predsjedniče Sabora, da mi imenujemo ad hoc povjerenika Sabora koji će jednog jedinog čovjeka, a mislim na gospodina Hermana Vukušića starijega. Čovjek koji je obiteljski u 3 generacije željezničar, koji je bio šef financija i direktor Financijskog sektora u Hrvatskim željeznicama valjda 35 godina, koji je najtroferniji hrvatski trener u povijesti. Čovjek kojeg vi poznate i obiteljski. Ja bi ga volio vidjeti tamo jer bi onda bio siguran da do prijevara neće doći. Ja nemam nikakvu garanciju da se zapadni kolodvor također vrlo skoro neće izuzeti iz statusa javnoga dobra jer su se prometne prilike u Gradu Zagrebu promijenile i on postaje gotovo suvišan, a on bi mogao biti također pretvoren i privatiziran na sličan način. Prema tome, tu se radi i krupnijim stvarima, samim izuzimanjem i premještanjem željezničke pruge iz centra grada na daleku periferiju. U centru grada, ne samo ovoga grada, nego svih gradova koje je gradila, u kojima je Austro-Ugarska monarhija gradila željeznice dobilo bi se na desetke milijuna kvadratnih metara korisnoga prostora. Spuštanjem u podzemlje željezničkih sustava također bi se dogodili ti prostori. Znači Hrvatska, i o tome sam govorio pod okriljem noći pošto je moja točka sinoć bila kasno na dnevnome redu, Hrvatska se ove godine približila razdoblju apsolutne dužničke krize i pritisci na prodaju onoga obiteljskoga zlata, srebra i dijamanata koje su naši preci stvarali će se povećavati iz dana u dan i ja vas molim da se očitate o konkretnom prijedlogu imenovanja Permana Vukušića za povjerenika u konkretnom slučaju. Hvala vam lijepo.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Dražen Breglec. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, uvažene gospođe i gospodo zastupnici. Zahvaljujem ne konstruktivnim primjedbama vezano na ovaj Prijedlog. Dozvolite da pokušam odgovoriti na većinu upita koje ste u svojim raspravama postavili i nadam se da ćete dobiti zadovoljavajuće odgovore. Dakle, kakve su to nekretnine, navedeno je u prilogu onako faktografski kako se jedino i može opisati nekretnina. Dakle, po opisu katastarske općine u kojoj se nalazi, navođenje katastarske čestice, kulture i dakle dovoljno podataka da se može bez ikakvih problema zahvaljujući i vrijednim iskoracima u informatizaciji katastara i gruntovnica čak i Internetom dobiti uvid u ostale detalje koje su interesantni vezano uz određene nekretnine. Dakle, smatrali smo da smo dali dovoljno detalja o nekretninama, da se saborski zastupnici i svi zainteresirani mogu dalje na terenu uvjeriti i sakupiti dovoljno informacija i ostalih podataka o nekretninama koje su predmet ove odluke. Ukupno ih je 15-tak, odnosno 15, od toga ih je 13 u Zagrebu, 1 u Vinkovcima, 1 u Osijeku i time zaista, ako je naravno potrebno mi možemo dati i dodatne informacije. Međutim, odmah ću odgovoriti i na inicijativu o drugom čitanju. Tu inicijativu na žalost ne može prihvatiti naprosto zbog dinamike ove odluke koja je vezana uz realizaciju PAL 2 zajma, zajma Republike Hrvatske za Svjetskom bankom u kojemu smo uz razumijevanje Svjetske banke već dobili i uspjeli se dogovoriti oko odgode zbog tehničkih razloga zbog ovih procedura oko imovinskopravnih odnosa i naprosto više se ne može dalje čekati sa prenošenjem nekretnina, sa skidanjem svojeg stvarnog dobra, prenošenjem istih na ovisna društva i prenošenje tih ovisnih društava u Hrvatski fond za privatizaciju, rad i privatizaciju. Što se tiče stambene problematike o kojemu je govorio uvaženi saborski zastupnik gospodin Kajin istarski željezničari kao i svi drugi željezničari naravno da još imaju određenih neriješenih problema koji se vuku desetljećima, mi smo spremni naravno i o podrobnijim, na temelju podrobnijih podataka koje nam izvolite predati i pojedinačne slučajeve razmotriti sa posebnom pažnjom, a naravno i sustavno riješiti ovaj problem u okviru Hrvatski željeznica, prije svega uprave Hrvatskih željeznica i stranaka jer se to zapravo radi u imovinskopravnim odnosima. Bojazan o lošoj ili dobroj privatizaciji na žalost s ove govornice i ove pozicije ne mogu demantirati niti je uopće svrsishodno se upuštati u takvu raspravu. Ja mogu samo reći da će nekretnine koje su predmet ove odluke biti prenesene u društva radi privatizacije tih ovisnih društava. Da bi možda situacija bila i malo jasnija dozvolite mi da napomenem da u Hrvatskim željeznicama postoji 17 ovisnih društava ili tzv. društava kćeri Hrvatskih željeznica koje su osnovane od '98. prva pa do zaključno 2003. posljednja i u kojima danas radi 6 tisuća 500 ljudi u ukupnom sustavu koji broji od 22 tisuće ljudi u Hrvatskim željeznicama. U ova tri društva koja su predmet današnje odluke radi tisuću i 89 zaposlenih. Radi se naprosto o drugoj fazi procesa izdvajanja nonkor biznisa iz Hrvatskih željeznica. Prva faza bila je provedena samom činjenicom da su ovisna društva, odnosno društva kćeri osnovane i da su na njih preneseni i ljudi, na žalost ne i imovina i to se ovom odlukom ispravlja. A da je takav postupak i takva namjera utemeljena dovoljno je samo reći da složit ćete se vjerujem željezničko ugostiteljstvo. Dakle, poduzeće koje ima hotele, koje ima nekretnina vezane uz svoju djelatnost zaista moramo se složiti nema puno vezano sa osnovnom djelatnošću Hrvatskih željeznica, a to je infrastruktura i operacije u prijevozu. Složit ćete se također vjerujem da drugo poduzeće koje nosi naziv RVR za uslužne djelatnosti d.o.o., a iza RVR krije se, odnosno RVR znači redarstvo, vatrogastvo i rasadnik. U ovoj odluci imate dakle, vidi se već po nazivu kulture rasadnike. Složit ćete se nadam se da i rasadničarstvo ne bi trebalo biti daljnja djelatnost Hrvatskih željeznica i da takve djelatnosti ima smisla i logike izdvojiti i naravno omogućiti im da se samostalno razvijaju. Isto tako mogu zaključno još reći da će tijekom ove godine, do kraja godine biti još 6 društava pripremljeno za izdvajanje, za prenošenje u Hrvatski fond za privatizaciju radi privatizacije te da ćemo se sa sličnom odlukom, ali sa opsežnijom po broju nekretnina vrlo uskoro sresti još jedanputa u ovom Visokom domu. Ja na žalost ne mogu sada konkretno o imenima i kadrovskoj problematici vezano uz ljude koji bi mogli pomoći određenim operacijama se ovdje očitovati, ali spremni smo razmotriti naravno svaku kvalitetnu inicijativu koja može doprinijeti prosperitetu i boljem postupku, pa tako i ovom postupku. Nema bojazni kada govorimo o obavezama i o kreditima. Naime, kreditne obaveze Hrvatskih željeznica u cijelosti pokriva i servisira Republika Hrvatska. Ukupno trenutno te obaveze iznose približno 4 i pol milijarde kuna, oko 600 milijuna kuna godišnje država servisira državne kreditne obaveze Hrvatskih željeznica. Ja se nadam da sam uspio odgovoriti na većinu barem ključnih primjedbi temeljem ovog prijedloga zakona odnosno ove odluke i da ćete ih podržati kada bude glasovanje o njemu Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prijedlog odluke o oduzimanja statusa javnog dobra u općoj uporabi dijelu željezničke infrastrukture. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke. Molim uključimo se. možemo glasovati. Rezultat? Sa 82 glasa za, 1 suzdržanim, 2 protiv donesena predložena odluka.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane gospođe i gospodo zastupnici! Razvoj civilnog društva u Republici Hrvatskoj dostigao je ogromne razmjere. U ovom trenutku mi imamo registriranih 31 tisuću i 600 različitih udruga i svaki danom se taj broj povećava. To je dakako odraz i hrvatske tradicije a isto tako i dokaz da se civilno društvo u Republici Hrvatskoj povoljno razvija jer živi i djeluje u povoljnom političkom i pravnom okruženju. Kako bi se unaprijedio razvoj civilnog društva i kako bi se učinilo transparentnim financiranje programa udruga koje imaju programe od interesa za opće dobro, Vlada predlaže a temeljem Zakona o udrugama da se utvrdi Kodeks pozitivne prakse, standarda i mjerila za ostvarivanje financijske potpore programima i projektima udruga. Ovaj kodeks se dugo izrađivao, on je bio na raspravama u tijelima koje se to tiču, o njemu su raspravljale udruge, raspravljao je Savjet za razvoj civilnog društva i tu smo izbalansirali ona načela koja smatramo da su potrebna kako bi se javna sredstva na javan, transparentan način dodjeljivali udrugama koje promiču opći interes i čiji programi su od općeg interesa. U pogledu kriterija moram reći da sve to mora biti određeno unaprijed koji su prioriteti za iduću godinu, da se mora raspisati javni natječaj, da tijela moraju formirati komisije koje će provoditi taj javni natječaj i koje će otvarati zaprimljene ponude, da procjena programa mora biti obavljena od stručnih tijela, svim sudionicima programa i onima koji su uspjeli u natječaju ali i onima koji nisu mora se dostaviti pisani odgovor. Nadalje, rezultati natječaja moraju biti javno objavljeni a nakon zaključenja postupka nadmetanja u roku od 60 dana moraju biti zaključeni ugovori. Vrlo je važno istaknuti da javna sredstva će biti i pod javnom kontrolom. Mi nećemo dopustiti da se kandidira sa jednim programom koji zadovoljava kriterije zakona i ovog kodeksa a da se sredstva troše na drugi način, nenamjenski. Stoga je obaveza voditelja programa da izvješćuje davatelja sredstava na koji način troši sredstva koja su mu dostavljena. A isto tako predviđena je sankcija da će se ukinuti daljnje financiranje programa ukoliko se sredstva troše … [[Govornik se ne razumije.]] Kandidirati se na natječaju mogu udruge koje su upisane u Registar udruga Republike Hrvatske, koje promiču vrijednosti ustavnog poretka Republike Hrvatske i koje provode djelatnosti usmjerene potrebama zajednice i očuvanja održivog razvoja. Istaknuta je i uloga Savjeta za razvoj civilnog društva koji prati provedbu svih ovih programa. Naravno mi želimo da se ovaj kodeks primjeni i na financiranje programa udruga koje se financiraju iz lokalnih i područnih proračuna jer smatramo da javna sredstva neovisno o tome da li su koncentrirana u državnom proračunu ili područnom proračunu ili proračunu jedinica lokalne samouprave moraju biti trošene prema pravilima koje utvrdi ovaj Hrvatski sabor. Vjerujemo da sam postupak izrade kodeksa jamči njegovu kvalitetu jer su u njemu sudjelovali oni koji će se sutra kandidirati sa svojim programima i oni koji moraju provoditi nadzor. Stoga predlažemo da Hrvatski sabor zaokruži normativno uređenje djelovanje civilnog društva u Republici Hrvatskoj kako bi i dodatnim instrumentima ojačao razvoj civilnog društva kao bitnog elementa javnih djelatnosti u svakoj civiliziranoj i demokratskoj zemlji. Hvala vam lijepa.
Hvala. Odbori? Ustav, Poslovni, politički sustav, ljudska prava i prava nacionalnih manjina? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče! Pa prvo, nije nam jasno zašto uopće ovaj prijedlog propisa nosi naziv kodeks. Znamo šta je u pravnoj teoriji i praksi kodeks. Ovo nije nikakav kodeks. To pripada Odluci o mjerilima za ostvarivanje financijske potpore, programima i projektima udruga. To uopće nije kodeks. A da ste htjeli napraviti kodeks onda ste trebali odgovoriti prvo na dva bitna pitanja. Što to danas je nevladina udruga? Što je danas znači u Hrvatskoj nevladina udruga ukoliko se financira programima odnosno sredstva dobiva od same Vlade? Znači izraz nevladina i dobivanje sredstava proračunskih od Vlade ne znam, koliko može ići zajedno. Drugi je isto problem što to znači nevladina udruga u Hrvatskoj koja je financirana sredstvima drugih Vlada što baš vani nije česta pojava? Znači imamo nevladine udruge koje su financirane pa preko, govorit ću o onima koje dobivaju čak negdje, neke i 80%. Recimo o onima koje dobivaju preko 50% sredstava od drugih vlada. E sad te stvari takve i slične trebalo je točno u kodeksu regulirati. Što to znači? Koji su to programi i šta ostalo? Pazite kad vi dobivate sredstva recimo primjerice od strane Vlade automatski morat ćete dobiti nekakve programske zadaće koje će odgovarati toj stranoj vladi. Imali smo slučajeva da su pojedine udruge koje su na taj, takvim putem financirane nastojale u Hrvatskoj provesti neke testove za potrebe tih stranih vlada od kojih su dobili sredstva kako bi Hrvatska bila poligon za testiranje nekakvih rješenja koje te države i vlade nisu kod sebe provodile nego eto uzele su recimo Hrvatsku poligon za testiranje razno raznih rješenja. E takve ili slične stvari također su trebale biti sadržane u tome kodeksu. Ako je kodeks onda ajmo naprviti zajedno sa udrugama, sa iskustvima koja imamo točno precizirati što su to nevladine udruge? Onda napravimo kodeks ponašanja ne da bi im ograničili njihovo djelovanje i svega ostaloga. Ali jedan dio što svakoj demokratskoj državi bi pravila ponašanja morala biti utvrđena i poglavito ovaj odnos financiranja od stranih vlada i djelovanja u Hrvatskoj. Što to je i na koji način se to može napraviti baš sa aspekta ovoga recimo i samoga savjeta? Savjet za razvoj civilnoga društva. Zašto taj savjet ne bi razmatrao i ovo pitanje dobivanja sredstava praćenja u nekome dijelu od drugih znači stranih vlada? Prema tome mislim da je ovo trebalo biti daleko bolje osmišljeno. Znam da je to teško i napraviti sa razine kad se razgovara sa predstavnicima udruga. Oni normalno uvijek imaju svoj film što je u redu. Zato su i osnovani. Imaju svoje nekakve ciljeve. Registrirani su kao udruge. I nastojat će što manje normativno sebi, sebe ograničavati, a s druge strane dobiti što je više sredstava za te svoje razno razne programe. E sad kad smo već kod ovoga Savjeta za razvoj civilnoga društva znamo i sami slučaj Jadranke Cigelj, slučaj sigurnosne provjere. A onda je trebalo kazati ovdje. Savjet za razvoj civilnog društva hoće li se provoditi sigurnosna provjera ili neće se provoditi? Ako se hoće provoditi sigurnosna provjera onda je tu bilo mjesto ovdje. Postoje i vani i u Americi i u svim drugim državama suvremenima gdje postoje razno razni i savjeti i mjesta gdje se unaprijed zna hoće li se provoditi ili se neće provoditi sigurnosna provjera? Prema tome ovdje je trebalo onda reći da konačno tu dvojbu razbijemo da članovi Savjeta za razvoj civilnog društva ne podliježu recimo sigurnosnoj provjeri. Ili podliježu sigurnosnoj provjeri. E sad kad smo kod toga točno je trebalo raščlaniti tko može za njih tražiti sigurnosnu provjeru? Sigurno da predstojnica Ureda ne može tražiti sigurnosnu provjeru za članove Savjeta koje imenuje Vlada jer se zna kakav i na koji način su pravila uređena i logika razmišljanja i vani i svagdje drugdje. I nedopustivo je znači da se ovakve ili slične afere pojavljuju, a da se končano ne razriješi ili znamo sve što je gospođa Jadranka Cigelj prošla i mislim da to nije dobro kao i ove afere razno razne. Pod navodnicima afere da opet stvaramo ovaj dio paranoje. Svi su prisluškivani. Lošu poruku šaljemo hrvatskim građanima. Upućujemo pozornost sa važnih tema na teme koje je vrlo lako utvrditi i odraditi. Ako postoje dokazi nek se iznesu, nek se napravi svoj dio. Ukoliko se ne napravi onda možemo dignuti na višu razinu, razinu javnosti ali taj dio znači špekulacija i svega ostaloga samo u stvaranju nekakve fame, a znamo i sami koliko je tu problema bilo do sada i konačno su službe koliko toliko stale na nekakvu profesionalnu razinu iako to još nije ona razina koju mi svi želimo i koja je normalno vjerujem i same sigurnosne službe teže. Zbog toga ili na taj način onemogućavamo ih da rade svoje poslove, a normalno da svakakvu zlouporabu ukoliko je dođe treba odmah i pravovremeno sankcionirati ali je najgore stvaranje ovakve nezdrave klime. Opet se svi prisluškuju, opet, ali ima i situacija. Očito da bi neki samo žele dospjeti u medije na jedan takav način. Prema tome mislim da bi bilo pametnije da se ovaj dio stvarno kodeksa, ako hoćemo kodeks regulira kao kodeks a ako hoćete da to bude samo vezano za financiranje onda dajte sami amandmane svoje i promijenite to u Prijedlog odluke o mjerilima za ostvarivanje potpore financijskim programima jer ovo nije nikakav kodeks. Toga moramo biti svjesni i realni. Znamo šta je kodeks. U pojedinim područjima, strukovnim organizacijama i drugdje postoje kodeksi. Kodeksi su takvi da točno reguliraju pa ako hoćemo imati kodeks onda kažem moramo krenuti od toga da reguliramo pitanje što je nevladina udruga danas u Hrvatskoj? Koja su ponašanja? Normalno da ne mijenjamo i ne uskraćujemo njihovu djelatnost i kako može biti nevladina ako dobiva novac od Vlade? I onda kako može biti udruga, kakav je odnos udruga koje znači većinu svojih sredstava, financijskih potpora dobivaju od stranih vlada. Inače drugdje vam baš nije da će strane vlade rado prihvatiti da ih njihove udruge netko financira jer znamo šta to znači kad se dobiva od stranih vlada. I tu, tu onda moram biti realan da može doći u obzir i Obavještajna zajednica. To vam je svagdje vani tako. Ne trebamo tu ništa govoriti da nije takva varijanta. Mi smo imali u Hrvatskoj iskustava da smo za vrijeme Domovinskoga rata imali osnovane nekakve udruge koje su omogućavale mudžahedinima dolazak u Bosnu i Hercegovinu. To znamo svi kakva je situacija bila i kako su te udruge, na koji način su radile? A isto su dobivale potporu i novac iz nekih zemalja gdje je bila povezana i «Al' quaida» i svega ostaloga. Znači imali smo tu situaciju da su djelovale udruge, pod navodnicima koje nisu imale ni cilj ni djelovanje kao udruge nego su imali sasvim drugu situaciju. To najbolje znamo za vrijeme rata u Bosni i Hercegovini i koliko je takvih udruga bilo i koliko je djelovalo. Prema tome napravimo kodeks koji će biti kodeks. Nikoga nećemo ograničavati, ali moramo neka pravila uvesti. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovani gospodine predsjedniče mislim da je netočna tvrdnja de se ovim kodeksom treba urediti da li je potrebna ili nije potrebna sigurnosna provjera? Mislim da bi to trebalo učiniti odlukom o osnivanju savjeta za razvoj civilnog društva, a to je odluka Vlade jer ustvari Vlada osniva Savjet za udruge za razvoj civilnog društva. Zahvaljujem.
Za klub HDZ-a, poštovani zastupnik Vlado Jelkovac. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati će ovog Kodeksa pozitivne prakse standarda i mjerila za ostvarivanje financijske potpore programima i projektima udruga. Jer on u tekstu i ovom prijedlogu kako nam je dat na neki način slijedi dosadašnju pozitivnu praksu. Donošenjem ovog Kodeksa utvrdit će se jasna, transparentna i ujednačena načela postupanja pri odobravanju financijske potpore projektima i programima udruga od općeg i javnog interesa. Ukratko, ovaj Kodeks predstavlja objedinjenu pozitivnu praksu koju je od osnutka 1998. godine razvio Ured za udruge, a koji će u decentraliziranom modelu omogućiti kvalitetan okvir djelovanja tijela državne uprave u procesu odobravanja financijske potpore programima i projektima udruge od osobitog interesa za opće dobro u Republici Hrvatskoj. To ujedno jamči i racionalnije upravljanje javnim novcem i učinkovito korištenje raspoloživih sredstava u svrhu stvaranja kvalitetnijeg okruženja i usluga za sve građane u Republici Hrvatskoj. Davatelji financijske potpore radi učinkovitog, racionalnog i transparentnog korištenja sredstava postupaju dakle prema odredbama ovog Kodeksa. Sam postupak odobravanja financijske potpore temelji se na sljedećim načelima. To je određivanje prioriteta za financiranje. To je raspisivanje obvezno javnih natječaja. To je komisijsko otvaranje zaprimljenih prijava. To je procjenjivanje prijavljenih projekata i programa od strane stručnih tijela osnovanih od davatelja financijske potpore. To je obvezna dostava pisanog odgovora sudionicima natječaja, javno objavljivanje rezultata natječaja, obvezno sklapanje ugovora i naravno praćenje i ocjenjivanje provedbe odobrenih programa i projekata. Ovdje se možda pojavljuju stanovite dileme koje bi trebalo razjasniti ili pojasniti, npr. što s objektivnim potrebama koje će se pojaviti tijekom godine, a nisu se pokazale potrebitim u momentu kad je sam javni natječaj raspisivan. Zatim možda jasnije definirati gdje će se sam tekst javnog natječaja objavljivati, da li to mora biti u "Narodnim novinama" ili u dnevnom tisku ili slično. I možda pobliže pojasniti i kriterije, jer s obzirom da svatko radno tijelo ili komisija koje je između ostalog sastavljeno i od potencijalnih korisnika sredstava može prilikom svojih odluka biti i subjektivno recimo i da članovi između sebe mogu podijeliti dio tih sredstava taj dio bi trebalo možda precizirati u nekim odredbama ili aktima koje kasnije mogu dati kako bi se izbjegle sve eventualno ove nejasnoće. Mislim da je važno napomenu ti i ovaj stavak koji kaže da davatelj financijske potpore će ukinuti daljnje financiranje odobrene potpore te zatražiti povrat uplaćenih sredstava u slučaju kada udruga nenamjenski utroši sredstva odobrene financijske potpore. I još jedna stvar koju držim da je bitno reći. Odredbe ovog Kodeksa na odgovarajući način primjenjivati će se i na odobravanje financijske potpore programima i projektima udruga i sredstava proračuna jedinica lokalne samouprave, odnosno jedinica područne i regionalne samouprave. S obzirom na određena iskustva i probleme u praksi koji su se i do sada pojavljivali mislim da na njih treba ukazati prije svega zbog sve više udruga, zbog sve više aktivnosti koje te udruge provode, dakle sve su veće potrebe, a barem na lokalnoj razini, odnosi se to naravno i na državnu razinu, sredstva za financiranje programa udruga su ipak prilično ograničena. No, kao što sam rekao u uvodu, uz sve ove dileme koje bi eventualno još trebalo pojasniti ili eventualno naknadno doraditi Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje i usvajanje ovog Kodeksa jer on slijedi svu onu pozitivnu praksu koja se i do sada pokazala učinkovitom. Hvala lijepa.
Hvala. Klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, cijenjeni državni tajniče. Evo maloprije dobro je primijetio gospodin Hrelja tako u jednoj raspravi iza da ovaj prijedlog Kodeksa nosi naziv pozitivna praksa standarda mjerila za ostvarenje financijske potpore programima i projektima udruga. Međutim u ovom materijalu niti ima naznačene prakse, niti standarda, niti samih mjerila. Međutim, ja bih isto, ja bih započeo tamo gdje je recimo gospodin Kovačević stao, da zbog onoga što je jedna od Jadranki učinila šaljući obavještajne službe da vrše obavještajne provjere na aktivistima civilnog društva trebalo bi i jednu i drugu poslati na detektor laži, raspustiti u međuvremenu tajne službe koje nisu u stanju učiniti ništa tajno već sve što im se da učine javno i donijeti jasno zakon i taksativno propisati nad kime se može, tj. nad kime se ne smije vršiti tajna provjera. I jasno nekoga na kraju možda i razriješiti. Ja nemam iluzija, kao što kaže možda i Pero, da je dio civilnih udruga veliki biznis. Naglašavam dio, prema podacima samih udruga njihovi su godišnji proračuni izražavaju u iznosu od 136 milijuna kuna godišnje. To je više no što sve političke stranke zastupljene u ovom Parlamentu i izvan Parlamenta iskazuju u svojim godišnjim primanjima. Da bi neke udruge opravdale dobiveni novac, pogotovo iz inozemstva, u to također ne treba imati nikakve iluzije. Moraju ponajprije zadovoljiti interese svojih financijera. I onaj koji tvrdi drugačije taj naprosto laže. Nema nešto za ništa, ni u ovoj zemlji ni bilo gdje u svijetu. S druge strane neke udruge odradile su ogroman posao za sve nas u ovoj zemlji. Za promjenu stereotipa koji su vladali u Hrvatskoj, a prije svega ovdje mislim na HHO ili Hrvatski Helsinški odbor. HHO doslovce je promijenio određene stereotipe u Hrvatskoj. Oni su dominantno financirani izvana, ali su isto tako ostali svoji. Mnoge udruge rekoh imaju veće proračune recimo od IDS-a, počev od GONG-a, B.a.b.a. itd. i neka imaju. I utjecaj nekih od njih je daleko veći prije svega preko Hrvatske radiotelevizije. Međutim ono što im zamjeram je politika, točnije vika, držite lopova da bi možda i sami mogli raditi što hoće i to je isto tako istina. Evo gospodin Hrelja to jako dobro zna. Nedavno u Istri, možda pred sedam dana, Udruga potrošača u Puli da ne govorim sada detalje, potukli su se, pozadina raspodjela 280 tisuća kuna. Često i to mnogi recimo od medija do udruge itd. koji su između sebe razumljivo 100% solidarni, prozivaju politiku da bi mogli raditi šta god hoće. Ja apsolutno ne idealiziram politiku. Politika raspolaže ili kontrolira dvije trećine bruto društvenog proizvoda. Međutim, opet opozicija od tog kolača gotovo ništa. Daleko kažem imaju više udruge, odnosno mediji. No bez obzira na sve, udruge valja financijski pratiti, treba ih sufinancirati. Udruge ne treba instrumentalizirati, a što se nema ovdje gospodina Đakića, često radi sa pojedinim braniteljskim udrugama. To je naprosto loša. Valja im pomoći, ne smijemo ih instrumentalizirati. Ja bih ovom prilikom recimo gospodinu Palariću postavio pitanje. Da li je moguće da se sutra netko sjeti i donese zakon da udrugu mogu činiti najmanje 5 hiljada članova. Kako biste recimo gospodine Palariću reagirali? Tvrdili bi sigurno da je Hrvatska civilizirana zemlja, da se ne može ići ispod nekih standarda tih istih civiliziranih zemalja i da u Hrvatskoj vlada vladavina prava i da se retroaktivna primjena zakona neće primjenjivati. Međutim, e sad što je netko u Vladi spreman braniti u slučaju Zakona o političkim strankama kojima se eto sad od stranaka traži da se legitimiraju sa 5 hiljada članova. Mi na neki način kao što je u jednom intervjuu govorio predsjednik ovoga Doma, uvodimo načelo retroaktivnosti u javni život. Znači za pljačku u pretvorbi nema retroaktivnosti, za pljačku novca za obranu koji su izneseni izvan zemlje nema retroaktivnosti, za najteža neka kaznena djela ratnoga zločina nema retroaktivnosti ali za stranke ima se primijeniti ta retroaktivna primjena prava bez obzira što je spominjem još jedanput, u jednom intervjuu u "Vjesniku" pred nekoliko dana ili pred sedam dana, predsjednik ovoga Doma rekao da bis e to moglo primijeniti tek za buduće stranke. Evo to je pitanje. Zašto to govorim? Zato jer su i stranke svojevrsne udruge sui generis svoje vrste, znači stranke su također udruge i konačno protiv tog zakona isto tako bi trebalo na neki način … bez obzira tko će ovdje imati koristi. Možda čak i IDS. Možda! Kako bi reagirao recimo svijet da se uvede odredba od 5 hiljada članova za neku udrugu? Ne znam, ali ja mislim da bi se našli u problemima i sa pravom. Stoga nemojmo činiti to. To je ja bih rekao gore i od one nedavne provjere pojedinih aktivista pojedinih udruga. Ona promjena je strašno, ali ovo bi moglo biti strašno na kvadrat. Hoću reći, država je dužna osigurati novac, ne i nadzor članova udruga već nadzor trošenja novaca koji se namjenjuju tim udrugama. Znači kamo ide, da li ide za plaće, da li ide za aktivnosti civilnog društva, za provode ili za političke nastupe tih istih udruga. Stranka da bi došla do novca mora se izboriti za neki mandat. Nezavisni kandidat ako ima političke ambicije, također se mora izboriti za mandat. Udruga dobija novac na recimo nekom natječaju i za stranke ili nezavisnog kandidata uvijek stoji građanin ili građani, birači. Iza udruge češće stoji politička diskrecija. Ono što mene međutim smeta, a uvijek ću se boriti za autonomnost udruga, pa i onih sa kojim se ne slažem, sa kojima ne dijelim svjetonazor je kada udruge počmu politički nastupati i kada njihovi aktivisti počinju se pojavljivati i na izborima. To je naprosto strašno, to je zaobilaženje ne znam prava ili ovih kodeksa u udrugama, to je jedna svojevrsna obmana kao i kada neki recimo novinari sudjeluju na izborima bez obzira što je netko će reći, to zakonom moguće. U Istri je to postala normalna praksa da članovi udruga novinara, novinari recimo sudjeluju u izborima pa su oni do mjesec dana do izbora novinari, mjesec dana prije izbora postanu političari, sedam dana nakon izbora opet postanu novinari ili aktivisti pojedinih udruga. U tim slučajevima ja znam da ne možemo ništa, ali o tome valja progovoriti, to se ne bi trebalo dešavati. Udruge neka budu udruge, političke stranke neka budu političke stranke, novinari neka ostanu nezavisni svoji novinari. Ovaj prijedlog, ma jasno treba prihvatiti. Međutim on je opet toliko općenit, toliko površan, toliko neobvezatan da je moguća samovolja, da je moguća ogromna diskrecija i improvizacija a to onda opet nije dobro i to je ono što kaže gospodin Hrelja, nema ni prakse u ovom kodeksu, nema standarda, nema naprosto mjere. Glasati treba za, ali ovaj materijal je sve samo ne transparentan. Ovim materijalom ja se bojim da kupuje se pojedine udruge a to je onda loše. Nije ne znam dobro da se govori da neke srozavaju imidž Republike Hrvatske, ja nisam čuo kao što kaže gospodin Kovačević da su neke dovlačile članove Al'Quaide na ove prostore, ali isto tako recimo jedan podatak, svi znamo da Hrvatska ne može biti posljednja zemlja u svijetu po ekonomskim slobodama o čemu se govorilo u recimo pred sedam ili osam dana iako ja naglašavam da su najviše srozali ugled Hrvatske u svijetu oni koji su omogućili pretvorbu, koji nisu sankcionirali one koji su iznosili novac za obranu, koji nisu kaznili ratni zločin, koji ne znam omogućuju ono šta se dešava u brodogradnji itd. Znači za kraj. 100% sam za autonomnost udruga, neću šutjeti pred nikim, govoriti ću o njima kao što oni s pravom govore o nama, meni itd. pomoći ću im. Jedinu nagradu u životu koju sam primao je bila nagrada HHO-a čini mi se za 2000. godinu, s njome se izuzetno ponosim, ništa drugo nisam dobio niti mi treba. Homoseksualci me proglašavaju prvim homofobom u Hrvatskoj stoga što sam protiv toga da usvajaju djecu i što istupam sa pozicije da te stavove koriste samo da bi kroz provokaciju skretali pozornost na sebe, ali ću isto tako prvi ustati u njihovu obranu, ali ću isto tako zadnji dići ruku da mogu ne znam usvajati djecu i Amen! Želim reći, Hrvatska ne može bez udruga. Hrvatska mora udrugama pomagati. Ne im dopustiti da zlorabe svoju poziciju ali nitko nema prava koristiti mehanizme represije da bi skenirao stanje u udrugama kao što se to nedavno u slučaju "Jadranka protiv Jadranke" ne znam tko je što radio, treba to istražiti, pokušalo učiniti. Onaj tko to čini taj mora sigurno odgovarati, otići sa pozicije, itd. Počev možda čak i od ljudi koji su na čelu obavještajnog aparata koji su tako nevješto nasjeli jednoj, ja bih rekao, prije provokaciji nego na zakonu osnovanom zahtjevu. Reći ću još jedanput, glasat ćemo za ovaj kodeks. Piše u njemu da je on usuglašen, pretpostavljam sa udrugama, itd. On sam po sebi znači novac, bez novaca niti ima stranaka niti ima udruga kao ni medija, da se razumijemo. Bez novaca znači nema ni udruga ni pristojnog života, ali novcem nikoga se u ovoj zemlji ne smije ucjenjivati. A pogotovo da bi netko nešto dobio prije toga vršiti neke provjere koje su izvan svih civilizacijskih kodeksa. Dapače, javni novac mora biti jamac upravo autonomnosti svake od ponaosob udruga koja zadovolji određene kriterije i koja se može nadati toj pomoći, a ne da ih se koristi za bilo koje političke ili neke druge interese ili ciljeve. Znači, još jedanput ću reći. Za mene je taj kodeks, bez obzira što je manjkav, što se ovdje ne govori koja je to praksa, koji su standardi, koja je to mjerila iako je to jako delikatno i napraviti jer znam u što bi se upustila Vlada kada bi se time počela baviti, da bi odjedanput svi se digli protiv nje. Ali bez obzira što je to relativno manjkavo, to ipak pošto je usuglašeno sa udrugama treba prihvatiti, ali znajmo da iza toga stoji i ogroman novac. Rekoh, udruge raspolažu godišnjim budžetom od 136 milijuna kuna što je više od novca kojim raspolažu političke stranke koje sudjeluju u javnom životu Republike Hrvatske.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Ispravljam netočan navod kolege Kajina koji je poistovjetio u istu pravni položaj političke stranke i udruge. To je nemoguće usporediti kad se gledaju i ustavne odredbe naše, a i svagdje u svijetu je bitna razlika vezano i za organiziranje političkih stranaka i za djelovanje za razliku od udruga. Jer da je isto onda ne bi bile različiti nazivi, a mnoge države u svijetu imaju točno i po 15, 20 tisuća koje traže kao uvjet da bi se osnovala politička stranka. I nije retroaktivnost kad se daje rok u kome se može doći do toga da bi netko mogao djelovati na političkoj sceni. Također moram ispraviti netočan navod drugi vezano za HHO što ga je on hvalio. Pojedinci u HHO-u su pisali optužnice protiv Hrvatske, protiv hrvatskih generala i sad ih čak brane.
Za klub HSS-a, poštovani zastupnik Željko Pecek. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Uvodno želim reći kako će HSS podržati ovaj Prijedlog. Smatramo da on baš nije najsretnije rješenje do kraja. Jednako tako se nadamo da je to usuglašeno sa udrugama i ja bih molio državnog tajnika da se o tome očituje jer bilo bi loše u tisku, odnosno javnim medijima čuti kako ćemo mi usvojiti ovaj Prijedlog koji udruge ne podržavaju. Ono što mi u HSS-u smatramo da bi u svakom slučaju depolitizirati rad sa udrugama pa kod toga i rad samog Ureda za udruge. Naprosto tamo nema mjesta za ljude koji se bave politikom i mi smatramo da nema mjesta za ljude uopće koji pripadaju nekoj stranci. Znamo do sada u Uredu za udruge smo imali predsjednicu i zamjenicu predsjednice toga Ureda koje su pripadale određenoj političkoj opciji. Čak su dolazile i iz istog ogranka. E vidite, to je loše što se događa za civilno društvo i ovaj kodeks potpuno sigurno to neće promijeniti, ali tu praksu moramo mijenjati. Čelnike tih ureda koji se bave civilnim društvom potpuno sigurno i dalje bi mogla i morala imenovati Vlada, ali na prijedlog civilnog društva gdje bi kriterij bio nepripadnost nijednoj političkoj opciji. Kod toga smatramo da upravo civilno društvo mora biti zaduženo za provođenje strategije, a Ured bi trebao provoditi operativu, a kodeks ovaj bi bio jedan od alata na osnovu kojih bi stanje na ovom području izgledalo puno bolje. Međutim, ovdje si moramo postaviti pitanje zapravo koliko se mi brinemo za razvoj tog civilnog društva jer 2001. godine je usvojen Zakon o udrugama. Nama je trebalo 6 godina da pred Sabor dođe ovaj kodeks koji očito služi za daljnjem razvoju civilnog društva. Pozitivne prakse očito je do sada bilo, morali smo definirati standarde, morali smo utvrditi mjerila, ali za to nam je trebalo u svakom slučaju puno manje vremena od 6 godina. Bilo bi puno logičnije da se to odradilo za godinu dana do dvije, a možda bi bilo i moguće da je to napravljeno za nekoliko mjeseci. Međutim, vidite, Vlada očito ima kodeks pozitivne prakse da podzakonski akti koje treba izraditi Vlada dolaze u Sabor sa zakašnjenjem od nekoliko godina. Ovo nije jedini takav primjer, ja bih mogao pobrojati niz pravilnika koji nisu donijeti na osnovu zakona, koje su trebali predložiti ovom Saboru ministri, međutim mi ih nismo dobili nekoliko godina, a možda čak i u ovom mandatu ih nećemo niti dobiti. Nikakvih razloga nema za takovo kašnjenje zato jer postoje i ljudi koji su plaćeni za taj posao. Ono što je potpuno sigurno za Hrvatsku je kako imamo previše udruga. Postoji, kako je državni tajnik spomenuo, 31 tisuća i 600 udruga i kada bi svaka od njih dobila samo po tisuću kuna to bi državu koštalo 36 milijuna kuna, a znamo što sa tisuću kuna se može odraditi. To je negdje prosječno 100 kuna na mjesec čime se ne mogu pokriti niti troškovi telefona. Ali samo brojka od 31 tisuću i 600 udruga za jednu relativno malu Hrvatsku nam govori dovoljno za sebe. Vjerojatno je to za neke i isplativ posao. To je posao koji može osigurati svake godine određene prihode i to dobre prihode i neke udruge osiguravaju svake godine prihode teške nekoliko milijuna kuna, pa čak i više i za to odrađuju određene političke zadatke. Međutim, ovdje u kodeksu se to uopće ne spominje, makar ja smatram da je to temeljno pitanje kako bi udrugama naprosto trebalo zabraniti da se bave politikom i da budu u funkciji politike. Kolega Kajin je prije mene upravo i spomenuo taj slučaj da postoje neke udruge, pa čak postoje u Hrvatskoj 10 i više godina koje dobivaju uredno novac od države i koje se bave politikom na način da predlažu svoje kandidate za izbore u općini, gradu, županiji, pa čak se pojavljuju i na listama kada se provode izbori za Hrvatski sabor. To bi trebalo vjerojatno kodeksom isključiti. Onaj tko se želi baviti civilnim društvom mora biti daleko od politike i obratno, onaj tko je u politici mora biti daleko od civilnog društva jer prostora za rad može biti i na jednom i na drugom području, zavisno od toga kako ima koji interes. Međutim, novac koji mi ovdje dijelimo za udruge bi također trebalo i malo decentralizirati. Nigdje mi ne spominjemo ni u ovom kodeksu ni inače da bi taj novac mogao do udruga doći i na drugi način, a ne samo iz Zagreba. Spominjemo kako će kodeks vrijediti za općine i gradove, ali naravno o novcu ni ovdje, a niti drugdje ništa. Mi se slažemo kako ovaj kodeks je potrebno uvesti, kako je to jedan od malih momenata koji potiču dalje u svojem radu civilno društvo. Međutim, to nije trajno. Ovo je zapravo djelomično poticanje civilnog društva, napravili smo akt koji ćemo usvojiti, međutim to strateški ipak nije dokumenat koji će radikalno promijeniti stanje u ovom sektoru. Zbog toga se mi u klubu HSS-a zauzimamo za daljnje unapređenje toga sektora koji bi trebao raditi kvalitetno, koji bi trebao imati svoje strateške ciljeve i koji bi prije svega bio depolitiziran. Zbog svega toga podržat ćemo i ovaj prijedlog kodeksa sa nadom da ćemo i ostale akte koji se tiču civilnog društva dobivati ovdje u Parlament, ali sa rokom koji je primjereniji od 6 godina nakon obaveza Vlade da to uputi u Hrvatski sabor. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, poštovani zastupnik potpredsjednik Doma Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovani kolegice i kolege, državni tajniče. Naravno da mi podržavamo potrebu i na kraju krajeva zakonsku obavezu da se donese odluka kojom će se urediti zapravo kodeks pozitivne kako se ovdje kaže praksa, standarda i mjerila za ostvarivanje financijske potpore programima i projektima udruga. Razvoj civilnog društva u svakom građanskom društvu je jako važno i jako bitno pitanje, međutim ovdje kad raspravljamo o konkretnom tekstu ovo predloženog kodeksa onda moramo reći da imamo nekoliko pitanja koje sami po sebi želimo eliminirati ili bolje rečeno želimo dobiti takve odgovore koji će naše moguće sumnje otkloniti. Naime, čini nam se da je u sam tekst kodeksa na nekoliko mjesta ugrađeno takve stipulacije koje omogućuju višeznačajno, višeznačno tumačenje ili različito tumačenje iste stvari, a onda samim time i zapravo nejednaku primjenu samog kodeksa u praksi na sve udruge. Drugo, čini nam se da je određeno ili uvedeno nekoliko pojmova koji praktički onima koji ovo i provode u kodeks omogućuju da sa visokim stupnjem diskrecione ocjene zapravo sami tumače šta je smisao i sadržaj tog pojma. Treće, ugrađen je tu posebni instrumentarij koji omogućuje zapravo da se jedan dio udruga, a u konačnici ako se hoće tako tumačiti praktički bilo koju od njih može praktički eliminirati iz postupka primjene ovog kodeksa na njih ili još preciznije iz postupka da dođu do sredstava za financiranje pojedinog programa ili projekta. Pa pođimo redom. Prvo u članku 1. ove udruge se kao standard uvodi od osobitog interesa za opće dobro, odnosno povlaka javno dobro u Republici Hrvatskoj. Prvo, u Republici Hrvatskoj postoji interes od državnog interesa posebno definiranog općeg, osobitog interesa i to za opće javno dobro zapravo nema. Prema tome, samim time je dato onima koji će provoditi ovaj kodeks da oni određuju sadržaj pojma opće javno dobro, odnosno osobitog interesa i to jedanput opće dobro, drugi puta javno dobro. Dakle, u takvoj situaciji radi odnosi se na te udruge. Dakle, u takvoj situaciji je valjalo jasno se razriješiti pitanje zapravo da se ovi pojmovi odrede ako ne prije, a ono makar u ovom kodeksu. Zašto? Zato što ovo pitanje je veoma važno, jer oni projekti i programi koji nisu od osobitog interesa i nisu za opće, odnosno javno dobro ne mogu sudjelovati, odnosno neće im se odobriti financiranje ovih projekata. E sad gledajte. Vrlo je interesantno da istovremeno u članku 2. se kaže u stavku 4. da udruge koje ne može ostvariti financijsku potporu prema odredbama ovog kodeksa za aktivnosti koje se već financiraju iz državnog proračuna i sad i po posebnom propisu, dakle i jedno i drugo. Ako se financira po posebnim propisima neće dobiti mogućnost, a tim posebnim propisima je zapravo određeno koje su udruge od interesa za Republiku Hrvatsku. Prema tome, sa tim posebnim propisima imamo situaciju da iz članka 1. stavak 1. određujemo osobit interes Republiku Hrvatsku, doduše tamo iskazan kao državni interes za opće, odnosno javno dobro, a u isto vrijeme ovdje eliminiramo te udruge tako da mogu sudjelovati po tim projektima i programima. Prema tome, sad se postavlja pitanje, a šta hoćemo? Uzmimo primjerice dobrovoljna vatrogasna društva. Naravno po Zakonu o vatrogasnim društvima oni će dobiti određeni dio sredstava za određene djelatnosti koje obavljaju sa zakonom itd. Ali da li mi time što smo uveli stavak 4. članka 2. … [[Govornik se ne razumije.]] udruge, njih eliminiramo zbog posebnih propisa ako će se javit na neki projekt ili program koji će se objaviti jer imaju dodatnih kapaciteta a nalazi se u njihovoj nadležnosti koju to mogu bolje napraviti recimo vezano za zaštitu i spašavanje od požara ili elementarnih nepogoda. Ja mislim da ovo nije dobro i da u tom kontekstu se mora to pitanje riješiti. To je broj jedan. Broj dva. Nema udruge u Republici Hrvatskoj koja nema mogućnosti da sudjeluje u financiranju iz proračuna Republike Hrvatske odnosno jedinica lokalne i regionalne samouprave. Zašto? Zato što mi u proračunu ne izdvajamo novce samo za ovu ili onu udrugu nego izdvajamo za udruge a onda se kroz programe financiranja zapravo odobravaju ti novci. Prema tome, ovdje ne može se doći u takvu situaciju da se ovakve ograde stave jer time dajemo mogućnosti da onima koji će provoditi kodeks i koji će pratiti njihovu provedbu diskrecionim putem mogu x puta zapravo eliminirat ovu ili onu udrugu sa pojedinog projekta i da se uvijek pozovu na ovaj kodeks a da istovremeno povrijede princip ravnopravnosti i ako hoćete princip nediskriminatornosti udruga u skladu sa Ustavom i Zakonom o udrugama. Druga naša primjedba se odnosi na stavak 2. članka 1., gdje se kaže, davatelji financijske potpore radi učinkovitosti itd., e sad, postupaju prema odredbama ovog kodeksa. Prvo davatelji mogu postupati prema zakonu itd., a ovaj kodeks će o njemu voditi računa jer kodeks nije zakon. Drugo, imamo situaciju da je primjerice Zakonom o porezu na dohodak predviđena mogućnost da udrugama osobito za humanitarni i drugi rad ako se izdvaja posebna sredstva iz proračuna pojedinog društva, trgovačkog društva itd., često je manja porezna osnovica. Prema tome, o čemu će sada se ovdje kontrolirati na kraju krajeva, to se predviđa da će se kontrolirati saveze udruga, njih za takav dio, dakle, i da bi morali postupati. Zašto bi ovom morali postupat kad mogu postupati izvorno po onom drugom zakonu? Treće, postavlja se pitanje da li ovi davatelji kako je napisano ispada financijske potpore, jer ovdje se ne radi o financiranju samog projekta i programa, nego o financijskoj potpori, da li to tako moraju postupati svi pa uključivo i stranci ili strane fizičke i pravne osobe koje u skladu sa zakonom moraju to riješiti? Četvrto, mi se pitamo zašto ovaj kodeks nije napokon otvorio pitanje moraliteta da naše udruge osobito one koje se bave humanitarnim pomoćima i radom kada dobivaju pomoć iz inozemstva zapravo da se otvori načelo da će se zakonom urediti da se oslobode plaćanja carina i plaćanja PDV-a. A isto tako i u zemlji kada pružaju humanitarnu pomoć da ne moraju na taj dio sredstava platiti PDV. Onda bi to imalo smisla kad se kaže da se ovim uređuju praksa itd., načela, standardi. Inače je teško pronaći da se ta pitanja uređuju na takav način. Nadalje u istom ovom članku 1. stavku 4. imate situaciju sljedeću da će davatelj financijske potpore ukinuti daljnje financiranje odobrene potpore te zatražiti povrat uplaćenih sredstava u slučaju kad udruga nenamjenski utroši sredstva odobrena iz financijske potpore. A istodobno nit je tim kodeksom ili na bilo koji način propisano tko nadzire kontrolu trošenja tih sredstava i osobito ono što je zakonom predviđeno da će nadzirati kontrolu trošenja sredstava nadležna tijela središnje državne uprave ali nema obaveze središnje državne uprave da o tome izvijesti davatelja takvih sredstava odnosno financijera i da on može postupiti sukladno ovom kodeksu. Na osnovu čega … [[Govornik se ne razumije.]] Prema tome, ovo je potpuno nedovršeno i taj dio treba dodatno popraviti. Mi iz SDP-a smatramo da ovom članku 2. stavak 4. treba potpuno brisati. On glasi, udruga ne može ostvariti financijsku potporu prema odredbama ovog kodeksa za aktivnosti koje se već financiraju iz državnog proračuna i po posebnim propisima. Ovaj se kodeks ne odnosi na redovne aktivnosti, ne odnosi se na posebne propise, on se odnosi na programe i projekte koje posebice mogu financirati. Prema tome, ta je odredba stavka 4. potpuno suvišna i ona zapravo omogućuje da se vrši diskreciono ocjenjivanje kojoj udruzi dati ili ne dati i financiranje drugih sredstava. Točka 3, vezano za ulogu savjeta po nama je potpuno suvišna ovdje, jer odlukom o osnivanju savjeta donosi Vlada Republike Hrvatske. Između ostaloga Vlada u toj svojoj odluci treba odrediti i nadležnost odnosno djelovanje savjeta. Prema tome, da ovdje dodatno naznačujemo da Savjet za razvoj civilnog društva kao savjetodavno i stručno tijelo Vlade po čemu, zašto bi mi sada prepisivali odredbu zakona i odredbu iz Odluke o osnivanju savjeta u kodeks, jer to nije akt, u smislu pravnog akta. Nego je zapravo akt kojim pokušavamo uredit konvencionalna pravila ponašanja. E sad se u njemu kaže. Prati, analizira, evaluira potpore iz državnog proračuna koje putem javnih natječaja sukladno odredbama ovog kodeksa odobravaju davateljima financijske potrebe, potpore za programe i projekte udrugama u Republici Hrvatskoj. Pazite, to je dio koji se može urediti uredbom, pravilnikom, odlukom Vlade ali ne nikako kodeksom. To je jednostavno upravni dio posla ili javna ovlast koju obavlja savjetnik i to joj treba staviti tamo gdje je mjesto. Ta je odredba potpuno suvišna, ne ide, ne bi smjela ići u kodeks. To poglavito zbog toga što između ostaloga u točci 2. stavku 2. točke 3. se kaže da davatelj financijske potpore dostavlja informacije o financiranim programima i projektima Savjetu za razvoj civilnog društva i Uredu za udruge. Gledajte, ovo je vrlo neobična odredba kojom se zapravo pokušava pratiti sve naše fizičke i pravne osobe koje će davati financijske potpore jer financijska potpora je i naša i svakog od nas pojedinačno a da ne kažem "x" naših građana koji s vremena na vrijeme nekakvoj humanitarnoj udruzi ili nekakvom udruženju pošalje i uplati određeni iznos sredstava za njihovu djelatnost kao potporu da bi mogli taj dio obavljati. Zamislite sada, sad bi mi o tome morali svaki puta izvijestiti savjet koji bi taj dio morao pratiti. Pa ja mislim da Savjet za udruge ima drugačiju ulogu. On mora pratiti zapravo ona sredstva koja se iz proračuna Republike Hrvatske dodjeljuju za ostvarivanje njihovih registriranih djelatnosti za koje su se prijavili i iz proračuna dobili novce. A pustite autonomiju u udrugama da rade ovaj dio i neka se financiraju i potporama fizičkih i pravnih osoba a Ministarstvu financija i nadležnim tijelima dajte zadatak da prate da li ta sredstva koriste namjenski za one projekte i programe koje trebaju itd., i naravno upravnim tijelima, ne u kodeks unositi ovakve odredbe i ovlasti savjetu koje on ne bi ni mogao imati. Naravno dosta je interesantno da u članku 4. kažemo da danom stupanja na snagu ovog kodeksa prestaje važiti Odluka o mjerilima za određivanje udruga čija je djelatnost od interesa za Republiku Hrvatsku i financijskoj potpori udrugama iz sredstava državnog proračuna. Vidite ovdje je zapravo ono od interesa za Republiku Hrvatsku usklađeno sa Ustavom za razliku od točke 1. ovog kodeksa koji govori od osobitog interesa za opće odnosno javno dobro. Prema tome ta odluka treba prestati ali se postavlja pitanje da li, da li se kodeksom može ukinuti odluka? Mislim to je pitanje. To je pitanje. To ja još nisam vidio, znate, da prvo tijelo koje donosi kodeks ukida odluku koju ono, koje to tijelo nije donijelo. Jer Sabor tu odluku koliko ja se sjećam, može biti da imam loše pamćenje, to je još iz 1998. godine čini mi se nije donio. Mislim da je to donijela Vlada Republike Hrvatske … [[Govornik se ne razumije.]] Sabor. Dobro, ali ne bismo mogli kodeksom sigurno to ukinuti. To je malo neuobičajeno. Morali bi donijeti odluku o prestanku važenja te odluke, a ne kodeks. Jer kodeks bi trebao obuhvaćati neka druga pravila koja bi trebala uređivati, a ne ono što i pripada odluci kao pravnom aktu. Naime o čemu se radi? Ako hoćete osporavati to kao pravni akt onda je to sasvim drugačija priroda pravnog akta ovog kodeksa nego što je odluka i zbog toga ja smatram da bi ovu odluku, ovaj kodeks nakon provedene rasprave najbolje bi se možda trebalo iskoristiti vrijeme koje stoji pred nama za raspravu i glasanje o pojedinim aktima da tokom idućeg tjedna na temelju ovih primjedbi se to korigira i popravi. I da eventualno naravno u odnosu na one primjedbe koje predlagatelj može prihvatiti i da probamo onda dobiti jedan tekst kodeksa koji bi bio ono što kodeks sam po sebi, sam po sebi jeste. A ne ovako jedno na brzinu napisano zapravo štivo koje teško možemo nazvati kodeks, a još je veći problem ponovo naznačavam u ime našeg Kluba. Ako u njemu postoje odredbe, htjeli mi ne htjeli znate. Mogu ljudi biti u najboljoj vjeri ali kad im dođe situacija da odlučuju o novcima, o projektima, o programima a javi se na taj natječaj nekoliko desetaka ili stotina udruga odjedanput onda znate ljudi posegnu za onim pitanjima ne samo kom će dati nego i kog će eventualno eliminirati iz tog postupka? E tada dolazi do mogućnosti diskrecionog postupanja a to može povrijediti načelo jednakosti pred javnim tijelom ovih naših udruga jer je … [[Govornik se ne razumije.]] jednakosti pred zakonom i načelo na kraju krajeva pravednosti što ne bi bilo dobro za razvoj civilnog društva niti za razvoj demokracije i vladavine prava u Hrvatskoj. Hvala vam lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Vladimir Štengl. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Programi i projekti udruga a koji su od osobitog interesa za opće, javno dobro u Republici Hrvatskoj financirani su potporama iz sredstava Državnog proračuna. Ured Vlade Republike Hrvatske i tijela državne uprave u postupku dodjele sredstava radi racionalnog i transparentnog korištenja sredstava iz Državnog proračuna postupaju prema odredbama ovog kodeksa. On se temelji na načelima određivanja prioriteta za financiranje, raspisivanje javnih natječaja naznačenih jasnih uvjeta sa dovoljno dugim rokom do kada je natječaj otvoren? Komisijskom otvaranju prijava prijavljene projekte i programe procjenjuje stručno, procjenjuju stručna tijela osnovana od davatelja potpora. Postupak dalje uključuje odgovor sudionicima natječaja o prihvaćanju ili ne prijedloga? Javno objavljivanje rezultata ugovora, sklapanje ugovora u određenom roku 60 dana. Ali posebno smatram i najvažnije, posebno važno smatram i najvažnije praćenje i ocjenjivanje provedbe odabranih programa i projekata odnosno namjenskog trošenja odobrenih sredstava uz obvezu udruga o dostavljanju izvješća popisnog i financijskog davateljima financijske potpore sukladno ugovoru. I što još naročito treba naglasiti? Davatelj financijske potpore ukinut će daljnje financiranje odobrene potpore te zatražiti povrat uplaćenih sredstava u slučaju nenamjenskog trošenja sredstava. Jer to ujedno i znači nerealiziranje projekta. Na ovaj način ne samo da će se spriječiti neracionalno i nenamjensko neopravdano trošenje novca iz Državnog proračuna po tim osnovama nego će stvarno, nego će stvarno korisne i opravdane programe, nego će za stvarno korisne i opravdane programe i projekte udruga ostati više sredstava. Ponavljam, posebni naglasak mora imati ta povratna informacija jer opet htjeli mi to priznati ili ne, netko zlorabi povjerenje i takav mora biti sankcioniran. Mora biti sankcioniran i uskratom za ubuduće makar kandidirao i dobar program. Činjenica je da postoji veliki broj udruga. Uglavnom su svi izuzetno vješti u oblikovanju programa i projekata a onda se opet zna dogoditi da neki manje vješti sa u biti dobrim projektom ili programom ostanu kratkih rukava. Vlada Republike Hrvatske je osnovala Savjet za razvoj civilnog društva koji čine 11 predstavnika ministarstava i 13 predstavnika organizacija civilnog društva raznih područja djelovanja. Savjet prati i analizira potpore iz Državnog proračuna a o istima, davateljima potpora, o istima davatelji potpora informiraju kako savjet tako i ured za udruge. Zaključno. Kodeks utvrđuje jasna transparentna načela pri odobravanju financijske potpore udrugama za njihove projekte i programe od općeg javnog dobra u Republici Hrvatskoj. Prihvaćanje ovoga prijedloga je više nego poželjno. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Slaven Letica. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče. Stara slavonska poslovica kaže: «Opreza nikad dosta». Jučer sam imao najbolje ekselentno mišljenje o državnom tajniku. Danas sam malo razočaran samim ključnim pojmom, kodeks državni tajniče u sustavu deontologijske regulacije kodeksi su obično predviđene za samo regulacijske institucije. Znači obično su to kodeksi profesionalne etike i u tom smislu ovdje imaju zbunjujući značaj. Pošto se već Vlada odlučila kod privatno-javnog partnerstva za pojam smjernice koji je posuđen iz 1963. godine iz odluke. Mislim tada je bio 7. ili 8. kongres Saveza komunista Jugoslavije bilo bi dobro ili da prihvatite taj pojam smjernica i dalje ga promovirate u sličnim dokumentima ili da ovdje to naprosto nazovete otprilike odlukom o načelima i mjerilima za ostvarivanje financijske potpore udrugama. Da smjestim taj prijedlog da ljudi koji nas tu slušaju i koji su, nas gledaju u neki socijalni kontekst na, iz proračuna se za udruge izdvaja godišnje kako ste kazali 136 milijuna kuna. Ukupna izdvajanja za znanost ove godine će biti 124 milijuna kuna. Znači da imate pobližu orijentaciju i da razumijete kako u teškim uvjetima djeluju hrvatski znanstvenici, tu ću navesti dva primjera vodećih hrvatskih znanstvenika, prvi je Krešimir Nemec, povjesničar i teoretičar književnosti koji će ove godine dobiti za cijeli svoj tim koji ima 10-ak ljudi 30 tisuća kuna. Drugi je klasični filolog Darko Novaković koji će za svoj istraživački projekt ove godine dobiti 35 milijuna kuna. To govorim zbog toga što javnost je zbunjena i misle da se novci dijele kapom i šakom uzimajući u obzir poznati slučaj gdje je poznati opsjenar i genetičar Miroslav Radman dobio na temelju intervencije našeg predsjednika Vlade doktora Ive Sanadera 28 milijuna kuna. Ja se vraćam ipak samoj suštini problema. Civilne udruge su danas u jednom privilegiran om položaju, pogotovo u novim demokracijama. One su još uvijek nekakvo mezimče javnosti pa i mezimče državnih proračuna. Kao što su nekada bile države, kao što je nekada bila liječnika profesija ili još uvijek jeste, kao što su bile sudačke, odvjetničke, svećeničke profesije. Međutim, na zapadu već odavno se javljaju ozbiljne teorijske kritike djelovanja civilnih udruga. Najbolju knjigu na tu temu napisao je moj prijatelj David Reef koji je sin od Suzann Sontag. On je naime prvi pisao o velikim zločinima u Bosni i Hercegovini, naručio je svoju majku čuvenu, ili možda jednu od najuglednijih svjetskih intelektualki, javnih intelektualki Suzann Sontag da se zaljubi u Sarajevo. Tamo je dočekala prijelom tisućljeća, nedavno je umrla. I on je napisao jedan divni nekrolog. On je prvi uočio kako su civilne udruge kao i sve društvene zajednice sklone svim porocima koje mi nekada ne uviđamo i klanjamo se, pogotovo u Hrvatskoj pred nekim institucijama. Kad kažem nekim mislim na GONG na jednu institucija koja je politički grozno pristrana, na ni jedan od mojih dopisa nikada ni su odgovorili. Kad sam ih zamolio da me zaštite zbog prijetnji smrću i fizičkih nasrtaja na mene nikad nisu to učinili. A onda kad to učini stranka koja je njima simpatična reagiraju u 23 minute. Kao što imamo i našeg kolegu Leku kojem se prijavio predsjednika države zbog sukoba interesa i već 3 mjeseca mu je predmet kod njega, počiva. A tri puta je već uzeo u razmatranje predmet predsjednika Vlade koji je došao na njegove klupe dva mjeseca kasnije. Prema tome, kakav mu je kredibilitet gospodo da on tako selektivan i nepravedan u poštivanju kronologije. Međutim, da budem bliže praktičnoj koristi uvaženi državni tajniče, moje je mišljenje i nadalje o vama ekselentno. Ja bih vam predložio da uz ova tri kriterija koja imate u stavku, u stavku, da ga otvorim, 2. rimski, znači da bi uvjeti bili da budu upisane u registar, da promiču vrednote i da se bave djelatnostima koje su usmjerene prema interesima zajednice. Predložio bih vam jedan praktički kriterij, ali svakako ga dobro počujte. Naime, odnedavno eurobarometar, najobjektivnije europsko istraživanje svega i svačega uključuje u svoj uzorak i Hrvatsku kao zemlju koja se nalazi u procesu pregovaranja. I zbog toga bi trebalo kazati da kao jedan kriterij, od ključnih kriterija mora biti socijalni prioritet problema kojima se bavi konkretna udruga na temelju rezultata posljednjeg istraživanja eurobarometra. Zašto ću to kazati? Zašto to govorim? Zbog toga što posljednje istraživanje eurobarometra iz jeseni 2006. godine ima ovakvu hijerarhiju društvenih problema hrvatskog stanovništva. Na prvom, apsolutno prvom mjestu je nezaposlenost. 65% je ispitanika izdvojilo nezaposlenost kao jedan od dva ključna problema njih osobno, njihovih obitelji i hrvatske zajednice. Znači da bi trebalo nevladinim udrugama koje se bave tim problemom dati apsolutni prioritet. Na drugom mjestu sa 50% su kriminal obični, organizirani, korupcija. Na trećem mjestu gospodarsko stanje 39%. Na četvrtom mjestu briga o starim ljudima i niskim mirovinama 10%. I na petom mjestu problemi zdravstva, zdravstvene zaštite i sve s tim povezano 8%. Sve ostalo je kad zbrojite svega 5%. Ako pogledate hrvatske udruge, dobit ćete obrnuti slučaj. Nezaposlenošću se bave bokci i možda još jedna ili dvije od ovih 36 tisuća udruga. A postoji tisuću udruga koje se bave problemima koje uopće narod ne tište. I te udruge imaju privilegirani položaj, ulaze u ovaj Visoki dom bez kucanja, s visoka gledaju na nas. A ove udruge koje se bave suštinskim problemima hrvatskog naroda, zapuštenošću, siromaštvom, alkoholizmom, ovisnošću, brigom za budućnost, za vlastitu djecu, za obrazovanje vrlo malo. Prema tome, molim vas lijepo, ako podržite i usvojite moj 4. kriterij sa velikom srećom i zadovoljstvom ću podržati vaš prijedlog, uz uvjet da svakako odstupite od pojma: "kodeks" jer time unosite veliku zabunu u nas koji se ozbiljno bavimo problemom deontologije. Hvala vam lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
Hvala gospodine, ispričavam se, hvala gospodine predsjedniče. Štovani državni tajniče. Mislim da je, da se kolegi Letici dogodila jedna mala omaška. Mislim da kolega Novaković nije dobio 35 milijuna, naš klasični filolog, 35 milijuna kuna nego je dobio vjerojatno 35 tisuća kuna, da, da, je. Jer bilo bi 35 milijuna kuna doista bio bi sjajan novac za jedan znanstveni projekat. Štovane kolegice i kolege, ako doista, kad bi se gledala ovu činjenicu ako jedan čovjek koji je neupućen i kada bi točno da je u Hrvatskoj registrirano preko 28 tisuća različitih udruga onda bi on doista mogao reći da je stanje demokracije, rast … [[Govornik se ne razumije.]] društva u Hrvatskoj nema nikakovih problema. No stvari ipak nažalost ne stoje tako dobro kada bi se samo tumačilo iz ove doista impozantne brojke. Vrlo lako, vrlo jednostavno je kontekstualizirati vrijeme u kojem su se te udruge stvarale. I one doista su, mnoge od njih su nastale po principu jedan čovjek, faks i telefon i određeno vrijeme na neki način je pogodovalo da doista se bez nekih većih napora stvori udrugu koja ovo o čemu je kolega Letica vrlo zanimljivo pred kraj govorio, zapravo bavi onim problemima, temama koje najveći broj građana Republike Hrvatske ne tišti. Sam sam bio isto rekao sam, 15-tak godina gradonačelnik grada Osijeka i t amo je djelovalo u tom gradu koji je zapravo živnuo tek tamo negdje poslije mirne reintegracije, s time da mora nam biti jasno da i mirna reintegracija 15. siječnja 98. godine nije donijela odmah, nije omogućila da se doista, da je odmah teklo med i mlijeko, ali doista moramo biti svjesni da desetak godina smo bili udalje od svih ovih pozitivnih političkih, gospodarskih i inih tokova i postojale su te udruge. I te udruge, ima ih ne znam u gradu, 700, 800. I sada zamislite samo da kada su od vas tražili da im date jednu prostoriju, uzmite nek' je to samo 10-15 kvadrati, da je to onda zapravo prostor s kojim zapravo grad nikad nije morao disponirati, a nikakvo objašnjenje niste mogli dati da doista djelujete u vrlo teškim uvjetima, da nemate ništa protiv civilnoga društva, dapače da civilno društvo smatrate kao neki … [[Ne razumije se.]] ove naše demokracije, nužni kvasac koji također zapravo pokazuje stupanj naše uspješnosti tranzicije, demokratizacije, normalizacije, modernizacije. Svih onih zapravo pozitivnih pojmova ali da to ipak ne ide tako, jer upravo vaše gospodarske mogućnosti su pa i onda i ove stambene mogućnosti nisu takve da baš svakom možete dati prostor od 10-15 kvadrata, poslije toga morate dati besplatni telefon, besplatni faks pa mogućnosti još sudjelovati u zapošljavanju barem jedne osobe i to se doista pokazalo da upravo se vratilo kao bumerang, kao s jedne strane, a moram priznati još kada imate i medije, ne znam protiv sebe koji su također ideologizirani i senzibilizirani da te probleme gledaju samo kroz ove ideološke, stranačke, partijske oči, onda doista ste imali jedan vrlo težak problem kako zapravo da objasnite da kao jedan ajde liberal ili europejac ili kako god hoćete, nemate ništa protiv toga, ali da doista da je stanje zapravo takvo da ono što oni žele, što traže da je vrlo često je zapravo izvan vaših mogućnosti, a opet upravo kako objasniti ne znam da je bilo 10-tak, 15-tak udruga koji su se ne znam bavili problemom zaštite okoliša ili upravo kad ste im savjetovali da se probaju ujediniti da naprave jednu krovnu organizaciju i da doista nema smisla da nešto što može da djeluje pod jednim nazivnikom da postoji ne znam 10 ili 15 tajnika, predsjednika itd. Moram vam priznati da nikada s time nismo imali baš previše uspjeha, a isto također kada ste ih tražili da, ako vi morate svoj proračun braniti, vaš proračun je transparentan i javan i da taj novac koji vi bilo kome ćete dati također morate i vi opravdati, da je kod njih najčešće kada ste im takav zahtjev postavili onda se to doživljavalo kao najveća moguća uvreda ili jednostavno kako vi možete uopće sumnjati i nemati povjerenja da će to biti na pravi način iskorišteno. I ja upravo ja ovaj kodeks i doživljavam upravo u toj funkciji, na neki način pokušava uvesti reda. Normalno ovo što sve što je kolega Letica rekao sve to stoji, vrlo je jasno da kršenje tog kodeksa iza toga ne stoje nikakve pravne sankcije, on se više tiče ovih moralnih normi, načela upravo tog jednoga ponašanja koji će doista upravo biti primjer kako se članovi udruge moraju ponašati, ali kažem bojim se da ovi kodeksi su prihvatljiviji i kao mjere su prihvatljiviji za društvo s dugogodišnjim demokratskom tradicijom, … [[Ne razumije se.]] gospodarskog ponašanja da to kod nas baš i neće ići najjednostavnije. Ali ako ćemo doista, ja moram podržati upravo kažem jer govorim iz iskustva da se ova zlouporaba smanji što je moguće više, da ove fantomske udruge koje su doista nastale ad hoc kao i naše doduše političke stranke, kao gljive poslije kiše, ko' drži do sebe pa odmah osnuje udrugu ili političku stranku, da je to stvar koju ću svakako podržati. Svakako pravni status mora biti čist, udruge koje su izgubile formalne uvjete postojanja treba izbrisati iz toga registra, sjesti i doista da vidimo što to radi, a pogotovo doista da taj jedan od najvažnijih kriterija doista bude kriterij problema ali i upravo ovoga da se doista i civilne udruge na neki način fokusiraju na one teme koje ovoga momenta su dominantne u hrvatskom društvu, svakako od korupcije, mita, nezaposlenosti, to su problemi koji muče običnog prosječnog građanina ove zemlje, a kažem vrlo često nisam znao za ovaj podatak da ne znam za udruge se troši više nego za znanost. Svakako kažem, opet moram reći, dolazim iz tog jednoga liberalnoga svijeta, svijeta gdje je postojanje civilnoga društva je nešto najnormalnije. Svi smo zapravo čitali sve te knjige koje su nas tamo su nas ohrabrivale tamo 80-tih godina i pokazivale kako stvari mogu funkcionirati drugačije. Isto također bili smo vrlo ljuti na onu hrvatsku šutnju koja je onemogućavala 80-tih godina da funkcionira civilno društvo, ti alternativni pokreti da su oni bili suspektniji. Sjetite se zapravo što je, upravo zašto je tranzicija u Sloveniji išla nešto brže i sadržajnije nego kod nas. Upravo zbog toga što je tamo civilno društvo, postali su vrlo brzo partneri ondašnjih politike, tamo 60-tih godina, na žalost u toj Hrvatskoj to nije bio slučaj i upravo zbog tog jednoga kašnjenja mi još dan danas zapravo trpimo itekako te posljedice te hrvatske šutnje i onemogućavanje civilnoga društva. Ali kao što ni jedno društvo nije imuno od onih negativnih načina ponašanja, djelovanja, u svakom društvu ima kriminala, ima nepoštenja, tako i u našem hrvatskom društvu, to je Vlado Gotovac odavno bio rekao znate, da kada čovjek kritizira u … društvu to nije kritika Hrvatske države. Znate vrlo često su naši ljudi obično izjednačeni između države i društva stave znak jednakosti. Ne, to je kritiziranje pojave u društvu. Ali s istim pravom također kao što nas ima pravo kritizirati, naš rad mora biti transparentan itd. isto također i civilne udruge nisu a priori oslobođene, amnestirane od ovih negativnih pojava. Kažem tako će LS, HSLS dati potporu donošenju ovoga kodeksa i upravo nadam se da Vlada, to je dobro, zapravo da uvodi određenoga reda u ovo kažem područje, u ovo područje koje je vrlo upravo zato što postoji ta jedna hipoteka, ako nešto i kažete protiv udruga da ste a priori zapravo ne znam čovjek koji … [[Ne razumije se.]] da ne kažem nešto dalje, da nije dovoljno demokratičan itd. Dapače, upravo obrnuto. A mislim da bi to trebao biti interes ovih udruga koje doista svoj posao rade časno i pošteno i ja u to želim vjerovati, ali 28 tisuća registriranih udruga doista je evo kažem … … [[Upadica se ne čuje.]] 36, evo to moram priznati doista ide u onu rubriku za Ginesovu knjigu, a kažem eto ja iz jednog velikog hrvatskog grada kažem bilo ih je 700, 800, moram priznati da još dan danas nije bilo jasno opis mnogih djelovanja mnogih od tih udruga osim da doista se pri slone na državni proračun pa županijski proračun pa gradski proračun pa onda neki sponzori a da vi za to upravo nemate nikakav uvid i da zapravo nitko i gotovo je nepristojno tražiti da da vam podastre na način kako je ta financijska sredstva koja su došla iz proračuna kako je potrošio jer ako smo, kažem, ako je lokalna uprava, državna uprava odgovara za transparentno trošenje i u skladu dobroga gospodara mislim da to isto treba vrijediti i za udruge. Ako je ovaj kodeks korak dalje, evo imate moj glas. Hvala.
Hvala lijepa, poštovani kolega Kramarić. Završna riječ, državni tajnik, gospodin Palarić. Izvolite, gospodine tajniče.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Ima trenutaka kada se i normativna kreativnost mora kretati u granicama zadanim zakonom s jedne strane, s druge strane interesima i volji onih kojih se to tiču. Danas smo raspravljali o dokumentu koji se zove Kodeks pozitivne prakse, standarda i mjerila za ostvarivanje financijskih programa i projekata udruga. Kodeks kojeg je predložila Vlada Hrvatskom saboru i u više izlaganja osporilo se taj tehnički termin, upućivalo se da bi se taj akt trebao zvati drugačije. Međutim, moramo se kretati u granicama članka 23. stavak 2. važećeg Zakona o udrugama koji govori da će Hrvatski sabor donijet će na prijedlog Vlade Republike Hrvatske kodeks pozitivne prakse standarda i mjerila za ostvarivanje financijske potpore programima i projektima udruge. Završen citat. Dakle, sam naziv, sama procedura je definirana zakonom. Mi smo u dosadašnjem pravnom životu imali na snazi Odluku o mjerilima za određivanje udruga čija je djelatnost od interesa za Republiku Hrvatsku i financijske potpore udrugama iz sredstava državnog proračuna. Ta Odluka je bila temeljna na ranije važećem zakonu, međutim kada je zakon promijenjen, stavljen van snage ništa nije rečeno o pravnoj sudbini ove Odluke, a mi smatramo da ne mogu postojati dva propisa koja o istoj stvari odlučuju i to na različite načine. Stoga smo ovim Kodeksom odlučili staviti van snage Odluku o mjerilima jer sam zakon ništa ne govori do kad ona vrijedi. On govori samo da će se ti akti koji su doneseni na temelju ranijeg zakona prestati važenje kad se donesu propisi iz stavka 14. a to je propis o registraciji jer je promijenjen model registracije. Po ranijem zakonu neke udruge su bile registrirane na državnoj razini. Dakle, on udruge koje su imale područje djelovanja na više od jedne županije. Međutim, sada po novom zakonu sve se registriraju prema sjedištu tamo gdje jesu. Dakle, to je bio limit što se tiče zakonskog okvira a postoji također limit za Vladu o čemu je ona morala voditi računa, a to je usuglašeni interesi udruga. Da, ja ne mogu govoriti zašto Kodeks nije predložen Saboru od donošenja zakona do 2004., dakle, govorimo od 2001. ali mogu reći u ovom periodu da smo mi prošli dva kruga usuglašavanja od kad je izrađen. Da su u njemu u najmanjem dijelu sudjelovali službenici moga Ureda, da su radili na njemu oni kojih se to tiče, da su bili brojni i bezbrojni sastanci u pogledu formalni i neformalni u okviru Savjeta za razvoj civilnog društva i da su to usuglašene stajališta onih koji očekuju pomoć iz državnog proračuna. Ali ne više kao što je ranije odlukom bilo rečeno, dakle, od interesa za Republiku Hrvatsku nego sukladno sadašnjem važećem zakonu od interesa za opće dobro. Ja sam uvjeren da je interes za opće dobro u biti interes Republike Hrvatske i da će ono što bude financirano iz državnog proračuna biti kroz interes općeg dobra, zapravo interes svih građana Hrvatske, a time i Republike Hrvatske kao pravne države. Ja sam rekao da je u Hrvatskoj registrirano 31 tisuća i 600 udruga, to je bilo jutros prije nego što sam krenuo ovdje. Danas, sada je to vjerojatno više, i to je dobro. Ne treba se bojati. Neka cvjeta ne tisuću nego za sada 30 tisuća cvjetova, možda će biti i više. Mi se toga ne bojimo. Moj Ured, ja osobno, ljudi koji se bave ovim poslom bili su često meta kritika pojedinih udruga koje pretendiraju da uređuju stanje u društvu. Više puta je to bio iz nepoznavanja stvari, iz nerazumijevanja. Ja ne želim nikome imputirati političke opcije. Mi smo sa svima razgovarali otvoreno, od "Transparency Internationala", HHO, GONG, da ne kažem šta. Neke i skupove smo organizirali zajedno, samo u pogledu ovih političkih zakona koji se tiču izbornog sustava smo sa GONG-om, sa OESS-om, sa "Transparency Internationalom" organizirali, raspravili, pronašli rješenja koja su najbolja za Hrvatsku, barem mi tako vjerujemo i nikoga se ne bojimo. Neka svi djeluju u granicama onako kako su zamislili, u granicama koje im zakon dopušta, u granicama da ne podrivaju ustavni poredak. Samo mali dio udruga dobiva sredstva iz državnog proračuna, od ovih 31 tisuću to nije ni par postotaka, a druge udruge nisu osnovane sa namjerom da bi bilo koga posve postavljali kao tutori već da bi ostvarivali interese svojih građana. To su od športskih društava, od pjevačkih društava, vatrogasaca. Dakle, to je jedan izraz hrvatske tradicije i netko je spomenuo da ovaj broj bi trebao biti u Guinessovoj knjizi rekorda. A ja mislim da je to broj kojim se možemo ponositi svi i da to znači da civilni sektor u Hrvatskoj slobodno djeluje, da se razvija, da njegov pravni okvir Republike Hrvatske to dopušta, da političke slobode također dopuštaju i mislim da će ovaj Kodeks biti još jedan korak dalje u transparentnosti financiranja programa koji su od općeg dobra. Svak će to moći provjeriti, rezultati moraju biti javno objavljeni. Predlažem da Hrvatski sabor donese ovaj kodeks jer je on korak naprijed i da će to biti i korak naprijed u transparentnosti trošenje javnih sredstava na državnoj razini, iz državnog proračuna, ali isto tako možemo inzistirati na njegovoj provedbi, provedbi transparentnosti na područjima jedinica lokalne samouprave i jedinica područne samouprave. Hvala lijepa.
Hvala vama. Zaključujem raspravu po ovoj točci.
Prijedlog kodeksa pozitivne prakse standarda i mjerila za ostvarivanje financijske potpore programima i projektima udruga. Dajem na glasovanje Prijedlog kodeksa. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 70 glasova za, 10 suzdržanih i 1 protiv i donesena ta odluka.
Prelazimo na sljedeću točku. To je – - Prijedlog odluke o proglašenju 2007. godine "godinom edukacije potrošača u Republici Hrvatskoj" Predlagatelj odluke je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta se primili poštom. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu. Njihova izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti odluku? Da. Izvolite. Riječ ima kolega Vranković, državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene dame i gospodo saborski zastupnici. Dozvolite samo da ukratko vas upoznam sa Prijedlogom odluke Vlade Republike Hrvatske o proglašenju 2007. godine kao "godinom edukacije potrošača u Republici Hrvatskoj". Zdrava ekonomija jedne države bazirana na konkurentnosti poduzetnika ovisi i o visokom stupnju povjerenja i zadovoljstva potrošača. Razvijeno tržišno gospodarstvo u kojem se trgovci natječu za naklonost potrošača svakako predstavlja jedno od najsnažnijih sredstava zaštite potrošača. Stoga je jedna od osnovnih zadaća na ovom području stvaranje ravnoteže između poduzetnika i potrošača, odnosno trgovaca i potrošača. Da bi se dostigao takav stupanj tržišnog gospodarstva potrebna je permanentna edukacija kako trgovaca, tako i potrošača. Takav razvoj zaštite potrošača moguć je jedino stalnim unapređenjem znanja potrošača, a koje je moguće provoditi jedino putem intenzivne edukacije čime se podiže razina svijesti potrošača u njihovom značaju i važnoj ulozi u gospodarstvu jedne zemlje. Obrazovanje potrošača ne utječe samo na potrošača kao pojedinca nego je ono prvenstveno usmjereno na razvoj ljudskih prava, etičkih vrijednosti i socijalne i gospodarske pravde u svakoj pojedinoj zemlji. S tim u svezi Vlada Republike Hrvatske prepoznala je zaštitu potrošača koji je jedan od temelja svakog demokratskog i slobodnog društva i uvrstila zaštitu potrošača kao jedan od svojih glavnih prioriteta obzirom da veći nivo edukacije potrošača koristi općem boljitku društvene zajednice. U modernim europskim demokracijama razvoj zaštite potrošača ovisi o razini provođenja edukacije potrošača na svim razinama društva, a što je utvrđeno i člankom 153. E ugovora iz Amsterdama iz 1977. godine, a koji glasi: "S ciljem zaštite interesa potrošača i osiguranja visoke razine zaštite zajednica će doprinijeti zaštiti zdravlja, sigurnosti i gospodarskih interesa potrošača, promicati njihovo pravo na informaciju, obrazovanje te se organizirati kako bi štitila njihove interese". Kao primjer o tome koliko je važna uloga edukacije potrošača ističemo i organiziranje čitavog niza konferencija u zemljama članicama na temu edukacija potrošača, a kako bi se dao što veći značaj ovom području. Tako je edukacija potrošača bila i tema u okviru održavanja centralnog skupa u Beču 15. ožujka 2006. godine na dan kada se tradicionalno svake godine diljem Europe slavi dan zaštite potrošača. Prepoznavši važnost edukacije potrošača u korist hrvatskog gospodarstva te općeg boljitka društvene zajednice prateći događanja u zemljama Europske unije Vlada Republike Hrvatske kroz Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva kao resorno ministarstvo na području zaštite potrošača je u proteklom razdoblju uložilo iznimne napore i financijska sredstva radi provođenja šire edukacije o zaštiti potrošača. Tako su u razdoblju od 2005. i 2006. godine osnovana 4 savjetovališta za zaštitu potrošača u Zagrebu, Splitu, Osijeku i Puli koja se financiraju isključivo iz državnog proračuna, a čija svrha je educirati potrošače o njihovim pravima i obvezama. Nadalje, osmišljen je čitav niz projekata putem kojih se educiraju potrošači, a koji se provode u suradnji s udrugama za zaštitu potrošača kao npr. preventivna zaštita potrošača, informiranje o zaštiti potrošača, informiranje i izobrazbu potrošača te usporedni testovi proizvoda. U sklopu projekata izobrazbe potrošača potrošači su dobili kvalitetne edukacijske materijale, brošure koje obrađuju teme s kojima su potrošači u Republici Hrvatskoj imali najviše problema, a koje su se također financirale iz državnog proračuna. U sklopu projekta informiranja o zaštiti potrošača održan je čitav niz stručnih savjetovanja, seminara, okruglih stolova, skupova i radionica na teme financijske usluge, bankarstvo u sustavu zaštite potrošača, mogući način rješavanja potrošačkih sporova, javne usluge, oglašavanja, reklamiranja i deklariranja, uloga lokalne samouprave u provođenju politike zaštite potrošača. U sklopu projekta usporedni testovi proizvoda izvršeno je usporedno testiranje prehrambenih proizvoda korištenjem ovlaštenih laboratorija radi bolje educiranosti potrošača o kakvoći i zdravstvenoj ispravnosti pojedinih prehrambenih proizvoda na tržištu. Sve ove aktivnosti provode se u cilju da se u Republici Hrvatskoj uspostavi kvalitetan sustav zaštite potrošača te da se isti približi standardima sličnim onima u zemljama članicama Europske unije. S tim u svezi Vlada Republike Hrvatske kroz Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva nastavljaju u 2007. godini sa vrlo intenzivnim aktivnostima vezanim uz izgradnju sustava zaštite potrošača Republike Hrvatske, a sa ciljem dostizanja standarda zemalja članica Europske unije što će se omogućiti kroz donošenje novog Zakona o zaštiti potrošača koji je usklađen sa pravnom stečevinom Europske unije, donošenje nacionalnog programa zaštite potrošača za razdoblje 2007. do 2010. godine, nastavak pregovora sa Europskom unijom za poglavlje 28 zaštita potrošača i zdravlja, zatim osnivanje tijela za alternativno rješavanje potrošačkih sporova, nastavak projekata namijenjen udrugama za zaštitu potrošača radi podizanja razine svijesti o zaštiti potrošača te početak projekta EU CARDS 2004 za daljnje jačanje kapaciteta na području zaštite potrošača. Unatoč ostvarenom značajnom napretku Republike Hrvatske na ovom području, a što je potvrđeno u izvješću Europske Komisije nakon bilateralnog screeninga za područje 28 zaštita potrošača i zdravlja gdje je izraženo zadovoljstvo o postignutom i ocijenjeno je da Republika Hrvatska vrlo dobro razumije pravnu stečevinu Europske unije u ovom području kao i njezine daljnje zadaće. Vlada Republike Hrvatske pa i društvo u cjelini treba i kontinuirano poduzimati dodatne napore kako bi se odgovorilo na preostale izazove. Slijedom svega navedenog Vlada Republike Hrvatske je mišljenja da je hrvatske potrošače potrebno kontinuirano kvalitetno i stručno informirati i educirati o svim prednostima i pozitivnim mjerama koje će nastupiti realizacijom navedenih aktivnosti koje će Vlada Republike Hrvatske kroz resorna tijela u sljedećem razdoblju provoditi zajedno sa ostalim sudionicima u stvaranju sustava zaštite potrošača u Republici Hrvatskoj, a kako bi hrvatski potrošači imali jednaku zaštitu kao i potrošači u zemljama Europske unije. I na kraju, stoga držimo vrlo bitnim i predlažemo da 2007. godina u Republici Hrvatskoj vezano uz područje zaštite potrošača bude fokusirana na edukaciju potrošača te predlažemo Hrvatskom saboru da se 2007. godina proglasi "godinom edukacije potrošača u Republici Hrvatskoj". Hvala vam.
Hvala lijepo. Molim vas javlja li se netko u ime radnih tijela? Ne. Možemo na raspravu po klubovima. Prvo klub HDZ-a, Ivana Sučec-Trakoštanec. Izvolite kolegice!
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege i gospodine državni tajniče! Klub Hrvatske demokratske zajednice podupire naravno i zadovoljan je sa prijedlogom ove odluke jer još se živo sjećamo rasprave iz prošlog tjedna kad smo govorili o Zakonu o potrošačima, o zaštiti potrošača gdje smo se svi naravno zalagali da se potrošači u Hrvatskoj maksimalno zaštite. A da bi se mogli zaštititi dakle moraju se upoznati sa svojim pravima koja ćemo im u ovom novom zakonu kad ga u drugom čitanju prihvatimo i proširiti. Potpuno smo suglasni s tim da se mora pojačati javna promidžba svih onih članaka koji su na usluzi potrošačima da bi se zaštitili na svim onim područjima koja zakon predviđa a njih je najmanje desetak. I nešto što posebno cijenimo je u ovoj odluci, to što će Hrvatski sabor dobiti puno veću ulogu nego što je imao do sada, samim time što će ne donijeti ovu odluku nego što će sudjelovati aktivno u provođenju svih aktivnosti kroz naše članove koje ćemo odrediti u ime Hrvatskoga sabora da budu u radnoj skupini koji će predlagati planove i programe i koji će onda kontrolirati što Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva u biti radi, zato što je ministarstvo određeno kao nosioc tog programa i operativno naravno da će ga ono provoditi. Dakle, u tom dijelu mi očekujemo da će cijele 2007. se aktivno provoditi i novi Zakon o potrošačima i sve ono što možda još i sami nismo svjesni da će se događati na tržištu jer smo svjesni živih aktivnosti svakodnevno na svim područjima. A isto tako se nadamo da ćemo vrlo brzo donoseći ove dvije odluke dobiti i tekst Nacionalnog programa zaštite potrošača od 2007. pa za sljedeći period jer znamo da je ovaj do 2006. dobro proveden i da je donio niz rezultata. A isto tako cijenimo i da će Udruge potrošača koje su se učlanile u Savez udruga se pojaviti kao ravnopravan partner i koji će zajedno dakle sa ministarstvom i sa Vladom raditi na dobrobit i zaštiti zdravlja i svih onih segmenata potrošača u Hrvatskoj koji to žele. Možda je za razmisliti da naravno prihvaćajući sve strane riječi koje su dobrodošle, koje svi razumiju se ova riječ edukacija promijeni u hrvatsku riječ poduka. Dakle, da to bude godina poduke potrošača u Republici Hrvatskoj, što ne mijenja niti na značaju niti na smislu a sasma je u duhu eto hrvatskoga jezika. Godina poduke potrošača u Republici Hrvatskoj je dobrodošla i očekujem da ćemo se kao zastupnici aktivno uključiti u sve te akcije a od ministarstva očekujem izvrsne planove i programe koje ćemo realizirati. Hvala lijepa.
Hvala lijepo kolegice. Sljedeći je klub Hrvatske narodne stranke, kolega zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite kolega zastupniče!
Kolegice i kolege! Imamo ispred sebe jednu odluku koja otvara temu koja je izuzetno značajna, a kada smo i nedavno raspravljali o Zakonu o zaštiti potrošača govorio sam dijelom i o tome. Nažalost jednu izuzetno dobru ideju u tekstu kao što je predložena teško ju je podržat. Gospodine državni tajniče, predlažete da odluku Sabora za 2007. proglasimo godinom edukacije potrošača u Republici Hrvatskoj. Ni u obrazloženju ni u vašem uvodu nije bilo spomenuto prvo ta radna skupina a citiram predloženi tekst odluke koje će osnovati Sabor i Vlada, s koliko novaca raspolaže da provodi programe? Ili samo deklarativno proglašavamo godinu zaštitu potrošača ili aktivnosti koje bi trebali provoditi ne iziskuju nikakav novac. Da li u državnom proračunu postoje osigurana sredstva za ove programe? Na bilo kojoj poziciji, bilo kojeg ministarstva. I koliko je to sredstava? Drugo, predlažete da Hrvatski sabor u suradnji sa Vladom Republike Hrvatske osnuje radnu skupinu koja će pripremiti program obilježavanja. Pripremiti kome? Hrvatskom saboru na usvajanje ili sama sebi. Dakle, pripremiti program. E sad, ja pitam sljedeće. U Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva postoji Zakonom o zaštiti potrošača Vijeće za zaštitu potrošača koje je utemeljeno prije dvije godine ako se ne varam, tu negdje. I u sastavu toga Vijeća za zaštitu potrošača a zakonom ono mora postojati između ostalog su i predstavnici Udruga za zaštitu potrošača, stručnjaci sa tog područja, predstavnici ministarstva odnosno resora Vlade. Ne bi li bilo svrsi shodnije da ovaj prijedlog odluke u sebi sadrži poziv Vijeću za zaštitu potrošača da Vladi i Saboru u roku 30 dana pripremi i predloži program obilježavanja i edukacije. Čemu? A napominjem da je osnovna funkcija toga Vijeća upravo savjetovanje ministra resora gospodarstva. I kako to da to samo Vijeće nije osmislilo jedan takav projekat i došlo pred Vladu i Sabor ili samo Vladu ili samo Sabor? Ovo je klasični primjer gdje postoje tijela Vijeća, uredi, zavodi, institucije koje zakonom osnujemo i umjesto da one rade taj posao za što smo ih osnovali i imenovali, sada Parlament mora osnovati radnu skupinu zajedno sa Vladom da bi pripremili a još se ne zna kome program kojega ćemo u ovoj godini provoditi. Nije li ta radna skupina Vlade i Parlamenta suvišna? Znamo li mi o tome više od onih koji su u Vijeću za zaštitu potrošača? Ili bi trebali znati više o tome? Nadalje, 2007. je izborna godina i svima je nama jasno da nakon ljetnog raspusta, u jesen o ovoj temi nikakve radne skupine Vlade i Parlamenta neće biti aktivne. A ova odluka znači da će najprije a ne zna se kada Sabor i Vlada osnovati radnu skupinu, onda će ta radna skupina raditi program, ne zna se kome niti sa koliko sredstava i šta će raditi? Kada? Veljača mjesec je. Nije ozbiljno od naše strane prihvaćati obavezu da će Parlament zajedno sa Vladom tek sada formirati, a ne zna se do kada radnu skupinu niti tko će u njoj biti ni tko će predlagati kandidate za tu radnu skupinu, a imamo Vijeće za zaštitu potrošača. Ja predlažem gospodine državni tajniče da to Vijeće za zaštitu potrošača stavite u funkciju. Oni tamo rade uz naknade ako se ne varam. Imaju tehničke uvjete za rad. Postoji i Pravilnik o njihovom ustroju i radu. Djelokrug posla im je propisan. Oni bi trebali biti ti koji će savjetovati ne samo ministra nego i Vladu i Parlament koje aktivnosti u ovoj godini moramo svi zajedno provesti da bi i na tragu novog Prijedloga zakona o zaštiti potrošača i nakon njegovog usvajanja zaista učinili maksimum napora da 4 milijuna otprilike građana ove države educiramo ili podučimo kako zaštititi svoja potrošačka prava posebno, posebno zbog toga što smo svakim danom svjedoci velikog broja pritužbi i prigovora nesnalaženja i nemogućnosti. Drugo, mislim da bi najkvalitetniji potez u tom programu za kojega opet velim da ga mora predložiti Vijeće za zaštitu potrošača bio plan, termijski plan osnivanje savjetovališta za zaštitu potrošača. Podsjećam da i po postojećem zakonu a i u predloženom zakonu koje je Sabor usvojio u prvom čitanju suština intervencije države na području zaštite prava potrošača su savjetovališta koja osniva država, vlada. U Prijedlogu zakona ni u Nacionalnoj strategiji odnosno programu nema ni naznaka koliko će tih savjetovališta biti, gdje će sve biti osnovana? Koliko sredstava je za njih planirano izdvojiti u ovoj godini i koliko će se savjetovališta otvoriti u ovoj godini? Letke, plakate, pozive, sve to možemo mi napraviti, ali ako u tehničkom smislu građanima potrošačima ne omogućimo da na terenu oni imaju instituciju gdje se mogu obratiti nećemo punomoć napraviti. Akcijski plan za osnivanje savjetovališta. To će biti najveća kvaliteta ovog programa te tobože radne skupine. I ako to uspijemo napraviti da barem normativno i financijski prije ljetnog raspusta Sabor donese takav program napravili smo jako puno. Jedini medij u Hrvatskoj koji je do sad ovoj temi posvetio nužnu pažnju i pomaže građanima je Hrvatska televizija uvođenjem emisije potrošački kod. Kako bi bilo da zainteresiramo i ostale medije posebice elektronske a da to bude sastavni dio programa pa ako treba i financija da upravo takvi tipovi emisija koje nemaju veze sa politikom i strančarenjem, koje nemaju veze s izborima. Koje nemaju veze s našim nadmudrivanjem u ovoj 2007. bude prioritet jer samo ako 1% troška građanima smanjimo dobrom zaštitom to je u samo jednoj kalendarskoj godini milijardu kuna. To je milijardu kuna ušteda građanima ove države. Sa uloženih možda 100 ili 200 tisuća kuna za ovakav program. Prijašnja tema je bila civilna, civilni sektori i udruge. I na ovom području nažalost imamo hiperprodukciju udruga za zaštitu potrošača. Čak postoje dva saveza udruga za zaštitu potrošača. Ne samo tridesetak udruga koliko znam nego i dva saveza koji međusobno ratuju umjesto da surađuju. I sve aktivnosti koje smo do sad provodili i davali i spuštali smo isključivo na taj civilni sektor i na te udruge. Međutim meni se čini da je na tom području došlo do jedne strašno opasne situacije da umjesto ostvarivanja prava zaštite potrošača su se i oni okrenuli jednoj vrsti djelatnosti koja je opasna, koja je na granici reketarenja. Pa jedni samo se bave telefonijom, ali zaboravljaju elektru. Drugi se bave samo deterdžentima a zaboravljaju sve ostalo. Vijeće za zaštitu potrošača u kojem sjede predstavnici tih saveza i udruga mora biti korektivni element takvog ponašanja. I zato pozdravljam ideju, namjeru i cilj koji je ovdje postavljen. Ali bojim se da ponuđenom odlukom to nećemo moći ostvariti jer nema mehanizma u predloženom tekstu ni rokova kako ćemo to sa Vladom formirati radnu skupinu? Kome će oni dati taj program? Tko će ga verificirati i s kojim novcem ćemo krenuti u njegovu aktivnost? Ja nisam pripremao amandman na tekst odluke. Apeliram na državnog tajnika za kojega nadam se ima ovlasti da prihvati sugestiju da program pripremi Vijeće koje postoji. Da ga ponudi Vladi i Parlamentu. Da sastavni dio bude novac, a posebice akcijski program osnivanja savjetovališta za zaštitu prava potrošača u Republici Hrvatskoj u ovoj kalendarskoj godini. Kao i mediji odnosno uključivanje medija na receptu, sistemu ili iskustva Hrvatske televizije s potrošačkim kodom. Hvala lijepo.
Hvala lijepo kolega zastupniče. U ime Hrvatske seljačke stranke kolegica zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite kolegice.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pa Klub Hrvatske seljačke stranke će podržati ovu odluku koju smo dobili u prijedlogu ovako kako glasi iako iskreno rečeno ne vidimo učinak te odluke. Cilj te odluke je jasan a to je podupiranje i poticanje educiranja potrošača međutim učinak te odluke je neizvjestan i to proizlazi iz samog teksta udruge. Samog teksta prijedloga odluke. Kao što je rečeno prije mene Hrvatski sabor u suradnji sa hrvatskom Vladom tek treba osnivati radnu skupinu, kaže koja će pripremiti program obilježavanja godine edukacije potrošača u Republici Hrvatskoj te projekata i aktivnosti koje će se poduzeti a radi edukacije potrošača. Kolege danas je već veljača a ovo se odnosi na 2007. godinu. Postoji jedna izrijeka koja kaže ako hoćeš nešto odgoditi onda imenuj radnu skupinu i znaš da nikad to neće biti realizirano. I eto, upravo u tom smjeru nas usmjerava i sama ova odluka dakle koja nema jasno zacrtanu viziju, nema jasno zacrtanu strategiju i taktiku ostvarenja učinka te odluke, nego kaže da će se imenovati, osnovati radna skupina koja će tek pripremati program obilježavanja godine edukacije potrošača u Republici Hrvatskoj. Iskreno rečeno ni obrazloženje ove odluke nema velike logike i nije potpuno jasno, pa vjerujte mi da nije ni vjerodostojno. Ovdje se pozivao kao na, sa, u obrazloženju da ćemo imati novi Zakon o zaštiti potrošača i da imamo Nacionalni program zaštite potrošača. Želim podsjetiti da je Zakon o zaštiti potrošača donesen 2003. godine, da je i taj zakon usuglašen sa zahtjevima Europske unije. Novi zakon koji je u prvom čitanju bio prošli tjedan ne čini bitne razlike u odnosu na postojeći zakon i zapravo se stiče dojam da se zapravo radi o kupovini vremena, a radi stvaranja alibija zbog čega 4 godine nije ništa učinjeno na zaštiti potrošača kako bi se moglo reći, evo pa mi smo tek donijeli zakon. Nadalje, ovaj prijedlog odluke nekako se može tumačiti na tragu opće one narodne poslovice koja kaže vidla žaba da se konji kuju, digla noge da i nju potkuju. A zašto? pa u obrazloženju prijedloga kaže, Europska komisija 2006. godinu proglasila je godinom edukacije potrošača, dakle 2006. godinu. Mi sada u veljači 2007. godine, a razmišljamo o proglašenju tekuće godine godinom educiranja potrošača. Čini mi se da se radi o velikom zakašnjenju. Pri tome ni na kraj pameti nam nije da bi ustvrdili da educiranje potrošača nije potrebno. Itekako je potrebno. I o tome smo upravo raspravljali u prvom čitanju Zakona o zaštiti potrošača u kojem se tek u jednom članku kaže da će nastavni programi srednjeg i osnovnog obrazovanja sadržavati obrazovanje potrošača. Ukazali smo na to da je to obrazovanje tek potrošača za buduća vremena i malog dijela stanovništva dok najveći dio stanovništva, a svaki hrvatski državljanin, svaki hrvatskih državljanin i potrošač zapravo je needuciran o načinu i mogućnosti konzumiranja prava koje im zakon daje. Sam zakon uistinu daje određena prava. Međutim, ta prava ostaju nekonzumirana. I ako ćemo provesti jedno ispitivanje javnog mišljenja među građanima Republike Hrvatske glede konzumiranja prava iz Zakona o zaštiti potrošača tada ćemo dobiti jasan odgovor da najveći dio građana ne zna koja mi prava iz zakona proizlaze. Ovdje smo danas čuli od predlagatelja da je glavni prioritet Vladi Republike Hrvatske upravo zaštita potrošača, jer to je tendencija svih demokratskih država, tome je usmjerena i Europska unija i to je uistinu točno da je usmjerena Europska unija i zaštita potrošača je uistinu obilježje jednog demokratskog društva. Ispravna politika zaštite potrošača je zapravo borba protiv siromaštva. Jer preko potrošača ekonomski jača strana u odnosu, u trgovačkom odnosu sasvim sigurno da dovodi do siromašenja stanovništva. Međutim, ako uzmemo izvršenje proračuna, a imat ćemo evo i uskoro o raspravu o odluci o preraspodjeli sredstava planiranih u državnom proračunu Republike Hrvatske za 2006. godinu, tada nećemo moći naći dokaz da je prioritet ovoj Vladi zaštita potrošača i to iz sljedećih razloga. U svim proračunima od donošenja Zakona o zaštiti potrošača pa do danas planirana su sredstva za provođenje te politike. Međutim pri izvršenju proračuna smo vidjeli da je realizacija tih sredstava neznatna čak do sramotnih 2,71%. Sa 2,71% nitko odgovoran ne može uspješno provoditi tako značajnu politiku u borbi protiv siromaštva i zaštiti slabije strane u odnosu trgovanja. Nadalje, ističe se s ponosom kako se uznapredovalo u provođenju politike, te politike. Jer zamislite, od 2003. godine do danas, danas je 2007. godina, osnovana su čak 4 savjetovališta za potrošače, i to u najvećim gradovima Zagreb, Split, Rijeka, čini mi se Osijek. Pa to je sasvim sigurno nedovoljan broj savjetovališta s obzirom na broj potrošača u Republici Hrvatskoj. S obzirom na ono čemu su potrošači u Republici Hrvatskoj izloženi ovo je nedovoljan broj. Ma dobro je što se upućuje i na jedinice lokalne samouprave da se i one uključe u provođenje te politike. Međutim, jedinicama lokalne samouprave nismo osigurali sredstva. I moja općina bi vrlo rado otvorila savjetovalište koje bi savjetovalo njenih 7 tisuća stanovnika, međutim za to nema sredstava. I dokle god se ne osiguraju sredstva, dokle god se ne otvore savjetovališta, dokle god svakodnevno na sredstvima javnog priopćavanja kako televizije tako i radija nemamo edukativnih emisija o zaštiti potrošača mi ne možemo reći da se uspješno nosimo sa tim problemom. Nadalje, najviše su ugroženi u Republici Hrvatskoj potrošači koji su korisnici javnih usluga. I to smo rekli u raspravi. I kao primjer smo napravili, naveli korisnike vode iz sustava, vodoopskrbni sustav. Rekli smo da cijela regija, cijela regija za cijenu koju plaća za pitku nema pitku vodu nego tehničku vodu koju zapravo ne smije stanovništvo piti. Na koji način će se gospodine državni tajniče zaštiti ta kategorija potrošača? Na koji način će se zaštiti kategorija potrošača koja plaća po zakonu, po odluci Vlade, po uredbama Vlade naknadu za odvodnjavanje, a nema odvodnjavanja ni sustava, odvodnjavanja ni u Božjoj promisli? Pa i oni su potrošači. I oni su stavljeni u kategoriju potrošača, a potpuno su nezaštićeni. I vjerujte kad bismo znali dati odgovor i tim potrošačima onda bismo bili uvjerljiviji i vjerodostojniji u uvjeravanju da je prioritet ove Vlade Republike Hrvatske upravo provedba politike zaštite potrošača. Da li je potrebno napomenuti da po sada važećem zakonu Nacionalni program zaštite potrošača morao je biti donesen u roku od godinu dana. Taj program je kasnio dvije godine i sada kad je donesen bit će vrlo interesantno pogledati onako precizno po stavkama šta je od tog programa provedeno. Taj program sadržava i educiranje građana. I educiranje građana sadržava. Sada bi bilo na pamet govoriti o tome, jer predlagatelj se nije potrudio da u obrazloženju ove odluke navede i to, ali očekujem da ćemo imati izvješće o provedbi tog nacionalnog programa i tada ćemo vidjeti da se provedba deklarativno zauzete politike, odnosno politike zaštite potrošača podržava tek deklarativno a u stvarnosti ne. Dakle klub Hrvatske seljačke stranke podržat će ovaj prijedlog odluke o proglašenju 2007. godine, godinom edukacije potrošača u Republici Hrvatskoj iako naglašavamo unaprijed znamo da ta odluka neće dati poželjni, potrebni i očekivani učinak, a kad ne daje učinak, dakako da onda neće ostvariti ni cilj.
Hvala lijepo kolegice. U ime kluba Hrvatske stranke prava, kolega zastupnik Pero Kovačević. Izvolite kolega zastupniče.
Poštovana gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege, državni tajniče. Klub Hrvatske stranke prava smatra da je prijedlog ove odluke toliko deklaratoran kao što je deklaratorna danas u Hrvatskoj i sama zaštita potrošača. Znači ako ste pogledali tekst ove odluke iz nje proizlazi iz teksta samo neosporna prva točka, a to je da će 2007. godina se proglašava godinom edukacije potrošača u Republici Hrvatskoj, a ovo dalje je toliko deklaratorno, niti je određeno niti je odredivo. Recimo točka 2. govori da će veli Hrvatski sabor će u suradnji osnovati radnu skupinu, a da se na kraju ne kaže tko će onda tu radnu skupinu imenovati, hoće li Hrvatski sabor na prijedlog Vlade ili će Vlada na prijedlog Hrvatskoga sabora što se u zadnje vrijeme sve češće događa i koliko će članova imati ta radna skupina, to se uopće ne regulira ovom točkom 2. ove odluke. E sada me zanima o čemu će se educirati potrošači. U čemu će se u ovome trenutku educirati potrošači kada i sami znamo kakvo je činjenično stanje, Zakon o potrošačima važeći ne regulira i ne daje punu zaštitu potrošačima, a svakodnevno smo svjedoci da se prava potrošača krše, a i na žalost nema pravnih mehanizama i sredstava da se tome stane na kraj. Čuli ste i sami, znate podatke, da preko 60% prekršajnih prijava ode u zastaru. Od onoga dijela dalje 40%, 30 završi prekršajna prijava tako da se izrekne opomena ili ukor i 10% ovih gdje se izriče minimalna kazna. I sad tko je zadovoljan takvom zaštitom potrošača? Zadovoljni su samo oni koji krše ta prava, a čuli smo neko veče i glavnog državnog inspektora. Znači samo su oni zadovoljni. Nitko drugi nije zadovoljan takvom zaštitom potrošača. I sad šta ćete vi ljude educirati? Vi podnesite zahtjeve, javite se inspekciji, inspekcija će napraviti svoj dio inspektor, to će poslije otići u zastaru ili će biti riješeno ukorom ili opomenom. Prema tome kasnimo slažem se i sa kolegicom Lalić, 2006. je Europska komisija bila proglasila godinom educiranja potrošača za Europsku uniju, ali oni imaju zakonska rješenja koja su učinkovita i koja se provode i gdje se omogućava zaštita potrošača. Sada u ovome trenutku stvarno ne znam kakav će biti taj vaš program te radne skupine kada znamo kakvo je činjenično stanje i da se to činjenično stanje sa sadašnjim zakonskim rješenjima i sadašnjim načinom rada ne može ništa popraviti. Ne može ništa popraviti da bi se ostvarilo ono što mi svi sigurno ovdje želimo postići. Prema tome znači na kraju ponavljam. Ova je znači odluka toliko deklaratorna koliko je i sama zaštita potrošača i ne vidim učinke pozitivne i dobre u smislu educiranja. Trebalo se pričekati bar dok se zakon donese pa onda bi se možda mogli malo učinkovitije educirati sami potrošači, ali bez odgovarajućih pravnih mehanizama i sredstava da se to provodi u djelo, opet ćemo govoriti o istoj situaciji. Nećemo biti zadovoljni, ostati će zadovoljni samo oni koji krše prava potrošača. Hvala lijepo.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Nema više prijavljenih klubova. Za pojedinačnu raspravu, prvi je na redu zastupnik Zvonimir Sabati. Izvolite kolega zastupniče.
Hvala gospođo potpredsjednice. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Na tragu diskusija koje su bile iznijete u ime klubova opozicijskih stranaka, sasvim sigurno možemo reći da smo nezadovoljni načinom na koji je upućen u postupak ovaj prijedlog odluke. Naravno nema dvojbe da odluka sama po sebi nije toliko upitna da se ova godina proglasi godinom edukacije potrošača. Zgodno je možda malo ponoviti i obrazloženje koje piše uz prijedlog ove odluke gdje se spominje da je edukacija potrošača bila i tema u okviru održavanja središnjeg skupa u Beču 15. ožujka 2006. godine i samim time je Europska komisija 2006. godinu proglasila godinom edukacije potrošača pri čemu je temeljni cilj provođenje politike zaštite potrošača kako Europske unije tako i nacionalnih politika, definira načelo aktivan građanin zaštićen potrošač. Naravno i obrazloženje govori da je zaštita potrošača jedan od temelja svakoga demokratskog i slobodnog društva i to je Vlada Republike Hrvatske prepoznala kao jednu od svojih prioriteta. Tek sada. Svakako da ova odluka kojom se želi proglasiti 2007. godinu godinom edukacije potrošača u Republici Hrvatskoj, ima svega 5 članaka, pa dobro da se i na to malo osvrnem. Prvo, to je bilo već i spomenuto, zašto Vlada Republike Hrvatske, Hrvatski sabor osnivaju radnu skupinu koja bi trebala pripremiti program obilježavanja godine edukacije potrošača u Republici Hrvatskoj? Iz svakojeg projekata i aktivnosti koje će se poduzimati radi edukacije potrošača. Već je bilo sada rečeno, kad se nema određena vizija ili rješenje da se nešto riješi, neki problem onda se osnuje komisija i prebacuje se na neki način odgovornost na tu radnu skupinu ili komisiju. Sjetimo se samo, podsjetit ću vas sve ovdje, također i radne skupine koja je osnovana prije 2 godine, a koja je trebala pronaći rješenje kako da se isprave nepravde prema novim umirovljenicima. Do danas, evo 2 godine su prošle, međutim ništa se nije napravilo po tom pitanju. To znači da postoji opravdana bojazan da će i ova radna skupina stvarno studiozno i temeljito pripremati program obilježavanja godine edukacije potrošača. Ako je tako temeljito onda će vjerojatno to trajati i malo dulje. Vlada je trebala na prijedlog Vijeća za zaštitu potrošača pred ovaj Visoki dom izaći s konkretnim programom i rokovima i zaduženjima, a ne odgovornost prebacivati na radnu skupinu. Na taj način bi se jasno vidjelo što se i kako planira i s kojim sredstvima bi se to realiziralo i koje bi područje djelovanja bilo dominantno. Na taj način bismo znali da li se to više temelji, da je ta odluka na edukaciju potrošača u određenim trgovačkim djelatnostima ili trgovinama ili na elektroničke medije i na sve skupa. Ne znamo koje je dominantno područje djelovanja. Iz toga slijede određena pitanja. Zašto se s tom inicijativom čekalo do sada? Zašto se nije kao i u Europskoj uniji 2006. godine proglasila godinom edukacije potrošača? Kome je interes na kraju krajeva da potrošači nisu dovoljno educirani jer mi definitivno samom ovom odlukom potvrđujemo da je potrebno educirati potrošače. Kako do potrošača dopiru informacije, koja su njihova prava? A na kraju krajeva i pitanje zašto nam potrošači nisu do kraja osvješćeni? Tada se ne bi dogodilo kao što je bilo već i prošli tjedan puno govoreno o tome da na policama imamo proizvod bez cijene, a ponekad su te cijene istaknute da se niti ne vide ili da je za njihovo čitanje potrebno povećalo, a da ne spomenem važan detalj, rok valjanosti proizvoda. Posebno se to odnosi na uvozne proizvode kojima je rok trajanja pri kraju i zbog toga su izazovno ili primamljivo jeftini. Kako dugo su ti proizvodi na policama i da li im je istekao rok trajanja? To bi trebali potrošači otkrivati ili netko drugi, ja ne znam. Nemojmo misliti da će inspektori svaku takvu sitnicu moći jednostavno i lako otkriti. Sigurno da je to lakše napraviti ako je zakonom to jasno osvješćen potrošač. Ne treba nitko od nas potrošača biti jako pametan da dođe do odgovora na ova pitanja i ovakvo stanje. Spomenimo slobodno trgovački lobij ovdje. Nekako se to bojimo spominjati ali očito je trgovački lobij taj koji kontrolira i koji često puta i ima veći utjecaj nego i samo ministarstvo da se neke stvari ne daju ili da se nedovoljno educiraju … [[Govornik se ne razumije.]] potrošači. Ne treba se stoga zavaravati ovakvom odlukom da se nešto značajno mijenja. Mi imamo Zakon o zaštiti potrošača, pitam ja sve nas ovdje pa naravno i našu javnost, koliko potrošača zna koja su im prava temeljem tog zakona kad većina potrošača niti ne zna da imamo taj zakon. Budimo objektivni, nemojmo si naravno zatvarati oči pred tim problemom. Koliko je novaca poreznih obveznika potrošilo na promicanje projekata iz pojedinih ministarstava jer su promovirali i Vlada pa i ministri, dakle, pojedinci i koji su se svakako koristili u političke ili predizborne svrhe ili se koriste. Želimo li se baš ove predizborne godine posvetiti potrošačima? Sigurno da je to odličan politički potez Vlade prije izbora, ali ipak pričekajmo. Nemojmo se previše veseliti, pričekajmo da vidimo što će se učiniti na ovom području. Svakako, ja osobno ću uz određene primjedbe koje su bile do sada rečene, podržati, mislim da je dobro i korisno da se potrošači dodatno educiraju. To nije sporno, ali nedorečenost ove odluke je evidentna i ja očekujem svakako da će i gospodin državni tajnik ovdje prisutan odgovoriti na pitanja koja su bila do sada postavljena. I u kojem roku će se osnivati ta radna skupina o kojoj ovako treba izaći sa konkretnim programom pred ovaj Hrvatski sabor, a ne da to bude njihov dokumenat za koji neće nitko znati. I na kraju krajeva, da se informira potrošače ili javnost što su na kraju krajeva i aktivnosti koje se žele poduzeti u toj godini. Svakako da Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva koje je zaduženo za operacionu provedbu programa, velim, trebalo je to već odavno napraviti, ali ako nije želimo da u roku od mjesec dana izađe pred ovaj Hrvatski sabor kompletan program i aktivnosti koje će se provoditi u ovoj godini. Hvala.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Još je prijavljen zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Zahvaljujem se gospođo potpredsjednice, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ja ću biti vrlo kratak i moram reći da je ova točka o kojoj smo mi u klubu razgovarali prošli tjedan nešto s čime se ja osobno ne slažem s tom odlukom, a objasnit ću gospodine državni tajniče i zašto. Naime, kada se jedna godina proglašava godinom bilo čega pa u ovom slučaju i godinom edukacije potrošača onda je red da se to učini u prethodnoj godini. Mi smo već ušli u 2007. godinu, mi smo već u veljači, još nemamo ni radnu skupinu koju predlažemo formirati. Ta radna skupina tek mora doći sa prijedlozima, ne znamo kako ćemo radnu grupu formirati, ne znamo kada ćemo onda odraditi 2007. godinu, da li u ovoj ili u sljedećoj godini. Dakle, to je nešto s čime se apsolutno ne mogu složiti i ako je cijela Europa 2005. godine se pripremila i prošlu godinu odradila kao godinu edukacije potrošača zašto se mi u Hrvatskom saboru i Hrvatskoj nismo mogli tome priključiti nikako mi nije jasno. Nadalje, želio bih reći da se potrošači prvenstveno štite putem pravne i uređene države. Ja sam vam prošli puta naveo jedan primjer, da ne mijenjam temu ja ću sada se vratiti na taj primjer gospodine državni tajniče primjer sjećate se maslinovog ulja. Rekao sam vam uđimo u prodavaonice, uzmimo uzorke, pošaljemo ih na kontrolu pa ćete vidjeti da veliki dio tih uzoraka koji su na policama naših trgovina ne odgovaraju onome što piše na naljepnicama. Pod ekstra djevičanskim uljem se prodaje koješta. Zašto je to tako to vi morate znati zašto se potrošači ne štite već na prvom koraku kada proizvod izlazi iz proizvodnje, zašto se ne poštuje Pravilnik o maslinovom ulju, zašto se ne poštuju mnogi drugi pravilnici? To je moje pitanje. Dakle, tu moramo napraviti prvi veliki iskorak, a onda tek moramo prenijeti i dio odgovornosti na same potrošače da znaju kome se mogu žaliti, da znaju do kada mogu vratiti robu, da znaju pod kojim uvjetima je mogu vratiti i sve ostalo. Nadalje, mislim da je kolega Lesar u svom izlaganju rekao ono što nama ne treba nikakva radna skupina. Vijeće za zaštitu potrošača koje smo formirali prije 2 godine može taj posao i treba taj posao odraditi. Dapače, ja osobno smatram da bi ako želimo ove godine napraviti stvaran pomak onda to možemo učiniti kroz niz stručnih sastanaka, okruglih stolova gdje ćemo pozvati jasno i udruge potrošača, ali gdje ćemo pozvati i udruge diplomiranih sanitarnih inženjera, liječničku komoru, vi iz ministarstva i ostali koji će moći napraviti jednu detaljnu analizu onog šta smo postigli do sada i temeljem te analize vidjeti točno koji nam koraci predstoje u sljedećem razdoblju. I smatram da bi čak i Hrvatski sabor obzirom na značaj ove teme morao češće dobivati razna izvješća i od samoga Vijeća, ali i od strukovnih udruga koje nam sigurno mogu pomoći da onda i mi kao saborski zastupnici u biti pomognemo u ovom procesu. Ponavljam, možda čak ne mora doći to uvijek na plenarnu sjednicu. Predlažem da vaše ministarstvo nama ponekad pošalje određene materijale, prijedloge, inicijative da se odrade na našim stručnim radnim tijelima, na odgovarajućim odborima. Ti odbori moraju konačno preuzeti i svoj dio posla i svoju odgovornost, a ako oni procjene neka onda dođu ti predmeti i na plenarnu sjednicu. Prema tome, ja ću svakako glasovati protiv odluke. Ne zato što ne bih mogao prihvatiti da se godina proglasi godinom, odnosno edukacija potrošača, već zato što je to zaista prekasno i zato što mislim da ovako ne treba raditi. Hvala lijepo.
Hvala kolega zastupniče. Nema više prijavljenih zastupnika. Državni tajnik se također nije javio za završnu riječ.
Prijedlog odluke o proglašenju 2007. godine "godinom edukacije potrošača u Republici Hrvatskoj". Dajem na glasovanje Prijedlog odluke. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 81 za, 1 suzdržanim, 2 protiv i nekoliko zaigranih donesen predloženi zaključak.
Sljedeća točka je dnevnog reda – - Izvješće o učincima provedbe zakona o otocima u 2004. i 2005. godini Zbog zauzetosti predlagatelja koji nije ovdje molim vas da prihvatimo da sljedeća točka dnevnog reda bude – - Izvješće o stanju i radu kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda za 2005. godinu Primjedbi nema. Prelazimo na tu točku dnevnog reda. Materijale ste primili poštom. Raspravu su proveli Odbor za pravosuđe, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina i Odbor za ravnopravnost spolova. U ime predlagatelja je Snježana Bagić, državna tajnica Ministarstva pravosuđa pa vas molim za uvodnu riječ. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, uvažene dame i gospodo zastupnici. U skladu sa svojom zakonskom obavezom propisanom člankom 6. Zakona o izvršavanju kazne zatvora Ministarstvo pravosuđa, odnosno Vlada Republike Hrvatske podnosi Izvješće o stanju i radu kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda za 2005. godinu. Stoga su u ovom Izvješću cjelovito navedeni kako zakonodavni okvir također i njegova primjena, tj. nadležnost i poslovi koji se obavljaju u upravi za zakonski sustav te je stoga prikazano ustrojstvo kako uprave koju kao središnji ured čine kaznionice, zatvori i Centar za izobrazbu. U pogledu broja zaposlenih u sustavu, zatvorskom sustavu, odnosno sustavu izvršenja kazne zatvora utvrđena je … [[Govornik se ne razumije.]] radnih mjesta s ukupnim brojem od 2 tisuće 793 izvršitelja. Međutim, na kraju 2005. godine od tog broja bilo je zaposleno ukupno 2 tisuće 380 izvršitelja što ukazuje na manjak osoblja izvršitelja od 413. U sustavu koji treba dobro funkcionirati i koji počiva i na kadrovskoj popunjenosti, to dakako nije situacija s kojom trebamo biti zadovoljni. Međutim unatoč tome, a polazeći dakako od činjenice da i kod pomanjkanja broja, optimalnog broja zaposlenih u ovom sustavu ovaj sustav mora funkcionirati 24 sata i u neradne dane, dana blagdana se organizirao rad tako da nije bilo specijalnih incidentnih situacija, dapače čak je broj njih smanjen, odnosno na 2004. godinu. To se dakako postiglo kroz organizaciju rada izvan redovnog radnoga vremena i kroz drukčiju organizaciju rada. Ono što je sine qua non u svim sustavima, a to je jedna trajna sustavna edukacija, edukacija tijekom rada, ona je osobito važna u sustavima koji se bave sa ljudima, a i zatvorenici su ljudi i sa ljudima koji dakako zahtijevaju i poseban tretman i poseban pristup i koja traži specijalizaciju onih koji rade u takvom sustavu. Tako samo dozvolite mi onda napomenuti podatak da je tijekom 2005. godine ukupno … [[Govornik se ne razumije.]] službenika ovoga sustava prošao kroz određene oblike edukacije, dakako određene specijalizirane prema onome što jest dio posla izvršitelja, osobito pravosudne policije kao što su tretman zatvorenika ovisnika alkohola i drogi, prevencija zlouporabe droge u zatvorskom sustavu, tretman zatvorenih oboljelih od PTSP-a, hepatitisa i AIDS-a, prevencija suicida i drugih rizičnih ponašanja, uporaba sila srednje jakosti i slično. Ono što jest činjenica za zatvorski sustav o njoj se dosta i piše u medijima i dobro je da se piše, to je da se povećava broj zatvorenika i to se dogodilo u 2005. godini i to osobito onih koji izvršavaju kaznu u zatvorenim kaznionicama, dakle osuđeni su na duže kazne zatvora i pritvorenika. U odnosu na taj trend povećavanja možemo reći da je u 2005. godini kapacitet u prosjeku bio popunjen sa 127%, dakle ispod onoga optimalnog osiguranoga broja. U odnosu na ono što sam maloprije rekla najveća … [[Govornik se ne razumije.]] zatvorskog kapaciteta je u kaznionici u Lepoglavi, po ovima čak i 160% te u zatvorima u Bjelovaru, Osijeku i Varaždinu otprilike od 160 do 200%. Ako pogledamo sada strukturu zatvorenika onda najveći broj zatvorenika čine oni koji su počinili imovinsko kazneno djelo oko 35%, a potom sljede zatvorenici koji su počinili kazneno djelo protiv života i tijela otprilike 22%, te zatvorenici koji su počinili kazneno djelo protiv vrijednosti zaštićenih međunarodnim pravom oko 19%. Isto tako kako se primjećuje trend povećanja osoba upućenih na izdržavanje kazne zatvora osobito na ove dulje kazne, to je potkrijepljeno podacima zapravo da je u pogledu povećanja duljine izrečene kazne 32,4% zatvorenika izdržavalo kaznu u trajanju dužem od jedne odnosno 2-3 godine a gotovo svaki 5 zatvorenik 18,5% izdržavaju kaznu u trajanju od 5-10 godina. Otprilike 8,3% zatvorenika izdržavaju kaznu od 10-15 godina. Kako je potrebno stručno usavršavati i educirati one koji rade u zatvorskom sustavu također treba poraditi i na pravima zatvorenika i omogućiti i njima poseban tretman prema njihovim interesima i osigurati posebne programe da se mogu nečim baviti tijekom izdržavanja kazne zatvora, tako da su tijekom 2005. godine, dakako to se sve kontinuirano inače čini, pa mijenjaju se programi u samom sadržaju osiguravaju programi za njihovu kako edukaciju tako i njihovo bavljenje tijekom izdržavanja kazne zatvora. Pa su primjerice to tretmani ovisnika o alkoholu, tretmani ovisnika o drogi, oboljelih od PTSP-a, zatim koji su počinili kazneno djelo u prometu, zatvorenici koji su počinili kazneno djelo protiv spolne slobode i čudoređa koji je bio poseban pilot projekt u kaznionici u Lepoglavi. Ako pogledamo dobnu strukturu zatvorenika skoro 2/3 zatvorenika, negdje 60% su mlađi od 40 godina, a svaki 8 je uz kaznu zatvora ima izrečenu sigurnosnu mjeru. Znači, … [[Govornik se ne razumije.]] je obaveza liječenja ovisnosti o alkoholu i opojnim drogama. Uz posebne programe koji se osiguravaju zatvorenicima jedna od pogodnosti i prava koja zatvorenici imaju je i rad. I on je organiziran kako u kaznionicama i zatvorima tako i izvan kaznionica i zatvora. A onim zatvorenicima koji su u zatvoru izdržavali kaznu u trajanju dužem od 6 mjeseci omogućen je nastavak obavljanja vlastitih djelatnosti i rad kod vlastitog poslodavca. Primijenit će se trend povećanja … [[Govornik se ne razumije.]] zatvorenika tako da je u odnosu na 2004. godinu njihov broj povećan za otprilike 7,5%. Zatvorski sustav je sustav koji puno košta. Zato djelomice ovi svi prigovori koji se upućuju zatvorskom sustavu, koji ne možemo demantirati odnosno osporiti u smislu da treba i dalje i više ulagati s jedne strane ukazuju dakako i na značajna financijska sredstva koja se trebaju osigurati u proračunu i kod drugih izvora financiranja da bi se sustav koji je bio dugo godina zapušten doveo na jednu razinu koju bi mi mogli smatrati doista zadovoljavajućom. Primjerice prosječni dnevni trošak po jednom zatvoreniku u 2005. godini iznosi je 309 kuna od kojih direktan trošak dakle, na sami smještaj, prehranu, liječenje i izobrazbu otpada otprilike 512 kuna. Osim općih prava odnosno prava u pogledu programa rada i općeg pristupa zatvorenicima pojačana pažnja i posebna se pažnja posvećuje individualnom tretmanu zatvorenika tako da se izdržavanje kazne, rad, programi koje educira, problemi s kojima se suočava, zdravstveno stanje prate svakog zatvorenika na individualnoj razini. I sukladno procijenjenoj uspješnosti tijekom 2005. godine, 2971 zatvorenik koristio je 9 tisuća 847 različitih pogodnosti izlaska iz kaznionice odnosno zatvora. Uvažene dame i gospodo zastupnici, ovo je skraćeno, skraćeni prikaz brojčanih podataka stanja u kaznionicama i zatvorima u Republici Hrvatskoj za 2005. godinu. Dakako ono je puno detaljnije navedeno u cjelovitome izvješću. Iz ovoga izvješća proizlazi da je zbog nedostatka kadra, opreme pa i stanja zgrada izvršavanje poslova u zatvorskom sustavu bilo otežano. Međutim, treba naglasiti i reći da uz dakako naglašavanje činjenice da je zbog toga potrebno i to se planira u ovih sljedećih nekoliko godina, to je dugoročan proces, naglasila sam to i puno košta, dodatno ulagati u zapošljavanje, njihovu edukaciju, opremu, … [[Govornik se ne razumije.]] sigurnosti, također i izgradnju novih zatvora, stanje sigurnosti nije bilo dovedeno u pitanje, daleko od toga. Stanje se može ocijeniti zadovoljavajućim u postojećim uvjetima, otežanim uvjetima rada i naglasila sam dapače broj incidentnih situacija je smanjen u odnosu na 2004. godinu. Ovo izvješće ukazuje da trebamo dodatno ovaj sustav koji je katkad izvan pažnje osim ako ne dođe do nekog incidenta jer tko se voli baviti sustavima koji su po svojoj prirodi represivni odnosno kojima trebamo osigurati one izdržavanje kazne onih koji su povrijedili društvene vrijednosti ali isto tako izdržavanje kazne zatvora osobito njihovu resocijalizaciju moramo zapravo u taj sustav više ulagati kako bi dostigao onu razinu. Na to nam nalaže dakako i činjenica da rekla sam nije dugo ulagano i da trebamo osigurati sredstva kako bi se to stanje popravilo. Dakako čini se i na području osiguranja sredstava i na području edukacije tako da je i u 2005. poduzeto niz aktivnosti kako bi se osiguralo redovito funkcioniranje i dakako unaprijedilo stanje. Nabavljena su specijalna vozila, 7 specijalnih vozila, sredstva veze, kompleti za interventnu policiju, kompletan interfonski sustav za kaznionicu u Lepoglavi i slično. Isto tako kako bi se postigla racionalizacija sustava, uštede sustava i kako bi se sredstva usmjerila na programe aktivnosti i na sigurnosne sustave organizirana je proizvodnja hrane za vlastite potrebe i centralna nabava lijekova, ujednačen je jelovnik za sve zatvorenike, izrađen je priručnik za zatvorenike, zatim izrađeni su projekti video zaštite i odobreni projekti za izradu projekta novog smještajnog objekta za zatvorenike u kaznionici u Glini. Ovo je čini mi se u bitnome ono što je sadržano u ovome izvješću. Zahvaljujem.
Hvala državnoj tajnici. Javlja li se netko u ime radnih tijela? Izvolite! Odbor za pravosuđe. Izvolite kolega zastupniče.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, uvažena gospođo državna tajnice, kolegice i kolege! Odbor za pravosuđe Hrvatskog sabora razmotrio je na 51. sjednici održanoj 23. siječnja 2007. godine Izvješće o stanju i radu kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda za 2005. godinu koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 21. prosinca 2006. godine. Odbor je predmetno izvješće raspravio u svojstvu matičnog radnog tijela a na temelju nadležnosti iz članka 73. Poslovnika Hrvatskog sabora. U iscrpnom izlaganju pomoćnika ministrice pravosuđa na cjelovit način dat je prikaz rada kaznionica, zatvora, odgojnih zavoda i stanja u tim ustanovama. Među primarnim problemima i u radu ustanova istaknut je problem nepopunjenosti sistematiziranih radnih mjesta od kojih su najznačajnija radna mjesta liječnika, službenika tretmana i službenika osiguranja. Osobita važnost poklanja se permanentno službenika zatvorskog sustava iz područja specifičnih za rad u zatvorskom sustavu i postupanju sa zatvorenicima. Kako zatvorski sustav bilježi kontinuirani trend povećanja broja zatvorenika prisutna je prekapacitiranost koja će i u narednom razdoblju biti izražena. U tom pravcu ulažu se ogromni napori. Postoje projekcije rješenja osiguranjem financijskih sredstava Ministarstva pravosuđa te korištenje modela javno-privatnog partnerstva. S obzirom na vrstu kaznenog djela u strukturi zatvorenika u 2005. godini prevladavaju zatvorenici koji su počinili imovinska kaznena djela i to sa 35%. Slijede zatvorenici koja su kaznena djela protiv života i tijela dakle počinitelji kaznenih djela protiv života i tijela i to sa 22%. Obrazovna struktura zatvorenika nije povoljna. Primjerice svaki deveti zatvorenik nema završenu osnovnu školu. 28,4% zatvorenika ima samo završenu osnovnu školu. Stoga je tijekom 2005. godine 337 zatvorenika bilo uključeno u neki oblik obrazovanja. U izvještajnom razdoblju prosječno je radno angažirano oko 36,8% zatvorenika. Na opće stanje sigurnosti u ustanovama utječe odnos broja zatvorenika u odnosu na smještajne kapacitete te broja službenika pravosudne policije u odnosu na broj zatvorenika i unatoč nepovoljnom odnosu u 2005. godini smanjen je broj napada zatvorenika na zatvorske službenike. Smanjen je broj zatvorenika koji su odbijali zatvorsku hranu. Ne bilježi se ni veći porast primjene sredstava prisile nad zatvorenicima. Istaknut je i pozitivan kvalitativni i kvantitativni pomak u izricanju i izvršavanju alternativnih sankcija. U raspravi su članovi Odbora podržali izvješće o stanju i radu kaznionica, zatvora i odgojnih, zatvora i odgojnih zavoda istaknuvši da se radi o izvanrednom, dobrom i iscrpnom prikazu stanja u kaznionicama, zatvorima i odgojnim zavodima koji je dobar temelj društvenoj zajednici za potrebne aktivnosti. Ali i dobra podloga za rad znanstvenim stručnim tijelima. Istaknuti su objektivni razlozi koji su doveli do kašnjenja u podnošenju predmetnog izvješća. Osobitu važnost u izvješću zauzima problem drastičnog nedostatka kadra prema sistematiziranim radnim mjestima. Preopterećenost u radu službenika u izvršavanju svakodnevnih poslova stvara veliki broj sati prekovremenog rada. To su pokazatelji na stranici 7. i 8. izvješća. Stoga problem popunjavanja radnih mjesta treba biti imperativ rješavanja u najkraćem roku. Članovi Odbora suglasni su u ocjeni da treba podržati alternativne sankcije te dodatno poraditi na mogućnostima i načinima izvršavanja alternativnih sankcija i rada za opće dobro. Primjerice u Zagrebu postoje samo dvije pravne osobe u kojima se izvršava rad za opće dobro. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe jednoglasno je sa 7 glasova za, odlučio Hrvatskom saboru predložiti da donese sljedeći zaključak: Prihvaća se izvješće o stanju i radu kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda za 2005. godinu.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina se nije javio. Odbor za ravnopravnost spolova, kolegica Caparin izvolite.
Poštovana potpredsjednice, državni, pomoćniče ministra, gospođa tajnica je otišla. Kolegice i kolege zastupnici. Odbor za ravnopravnost spolova Hrvatskog sabora raspravio je na 42. sjednici održanoj na 23. siječnja 2007. godine izvješće o stanju i radu kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda za 2005. godinu koje je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 21. prosinca 2006. godine. Odbor je razmatrao predloženi akt u svojstvu zainteresiranog radnog tijela sukladno članku 140. Poslovnika Hrvatskog sabora. U raspravi je istaknuto da se rad u kaznionicama, zatvorima i odgojnim zavodima u 2005. godini kao i ranijih godina odvijao u vrlo teškim uvjetima s obzirom na nedostatak zatvorskog prostora, slabu opremljenost, nedostatak stručnog kadra i financijskih sredstava te prekapacitiranost ustanova zatvorenog tipa. Također je ukazano da u ovako teškim uvjetima rada uprava za zatvorski sustav ulaže velike napore kako bi ispunila sve obveze propisane Zakonom o izvršenju kazne zatvora. Naime u sustavu trajne prekapacitiranosti, a očekuje se da će priljev zatvorenika u narednom razdoblju biti i veći s obzirom na izmjene kaznenog zakonodavstva upitno je postiže li se svrha izdržavanja kazne zatvora propisana člankom 2. Zakona o izvršavanju kazne zatvora kao i poštuju li se sva prava zatvorenika zajamčena člankom 14. istog Zakona. Primjerice pravo na smještaj primjeren ljudskom dostojanstvu i zdravstvenim standardima, pravo na rad i slično. Zabrinjavaju i podaci o prekovremenom radu kako iskazanom u radnim satima tako i utrošenim financijskim sredstvima za plaćanje prekovremenog rada od 11 milijuna 866 151 tisuću kuna. Napose imajući u vidu da postoje sistematizirana nepopunjena radna mjesta a iz izvješća je vidljivo da bi se popunjavanjem tih slobodnih radnih mjesta postigla višestruka korist godišnja ušteda u proračunu od 3 milijuna 318 tisuća kuna zaposlilo bi se cirka 175 nezaposlenih osoba te bi se smanjila trajna preopterećenost zaposlenika u zatvorskom sustavu. Problem trajne prekapacitiranosti dovodi do neispunjavanja prostornih, zdravstvenih i higijenskih standarda primjerenih ljudskom dostojanstvu i europskim standardima na koje je i upozorio pučki pravobranitelj prilikom pregleda kaznionica, zatvora, zatvorske bolnice i odgojnih zavoda. Članovi i članice Odbora ocijenili su ovo izvješće transparentnim i objektivnim prikazom stanja za navedeno razdoblje. Odbor je posebno zanimala struktura zaposlenih i zatvorenika iskazana po spolu. Kako izvješće za 2003. i 2004. godinu nije raspolagalo sa podacima takve vrste predlagatelj je prilikom rasprave o tom izvješću prihvatio sugestiju Odbora da se za iduće izvješće napravi raščlamba relevantnih podataka i po spolu no unatoč tome predlagatelj to nije učinio što ukazuje kako na nepoznavanje tako i na nepoštivanje Zakona o ravnopravnosti spolova. U raspravi je Odbor ukazao na potrebu edukacije sudaca i državnih odvjetnika putem Pravosudne akademije o mogućnostima i načinu izvršavanja alternativnih sankcija kada je to moguće zamjenom rada za opće dobro. Iznijeto je mišljenje prema kojemu bi trebalo najkasnije u prvoj polovici tekuće godine raspravljati o izvješću za prethodnu godinu. U raspravi su članice i članovi odbora podržali izvješće o stanju i radu Kaznionice zatvora i odgojnih zavoda za 2005. godinu. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese sljedeće zaključak. Prihvaća se Izvješće o stanju i radu kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda za 2005. godinu. Hvala.
Hvala lijepo kolegice. Prelazimo na raspravu po klubovima. Prvi se javio klub HDZ-a, kolega zastupnik Niko Rebić. Izvolite kolega zastupniče.
Hvala gospođo potpredsjednice. Gospodine pomoćniče ministra. U klubu HDZ-a, kolegice i kolege, u klubu HDZ-a raspravljamo smo o Izvješću o stanju i radu kaznionicama, zatvorima i odgojnim zavodima za 2005. godinu. Ovo je izvješće i obveza Vlade Republike Hrvatske da Saboru prema Zakonu o rješenju kazne zatvora podnosi izvješće o stanju i radu kaznionica zatvora i odgojnih zavoda. Dobro je da se u Saboru raspravlja i da su na dnevnom redu teme kao što su ove gdje osobe koje su osuđene na izdržavanje kazne kako i u kojima uvjetima borave da se stekne uvid u stanje prostora, ali isto tako i onih koji rade u tom sustavu s jedne strane i na tretmanu prema onima koji izdržavaju te kazne s druge strane. Klub HDZ-a drži da se radi o kvalitetnom materijalu. Ovo je jedno od onih izvješća kojima se nema što dodati niti oduzeti. Napisano je korektno, precizno i jasno. kao takvo svakako ga treba prihvatiti i to će klub HDZ-a i učiniti. No iz izvješća je vidljivo i ono nas upućuje na brojne probleme i poteškoće u radu kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda. Ministarstvo pravosuđa, odnosno Uprava za zatvorski sustav pripremilo nam je i dostavilo iscrpno izvješće u kojem je obuhvaćen cijeli zatvorski sustav, svi segmenti sustava, ustrojstvo i kadrovi, kapaciteti, standardi i uvjeti smještaja zatvorenika, stanje sigurnosti, stanje objekata i opreme te financijsko izvješće poslovanja sa svim problemima s kojima se sustav susreće. Nažalost treba konstatirati i sljedeće. Ovo izvješće koje je napravljeno i objektivno i vrlo stručno može poslužiti kao vrlo dobra analiza i samo to za sve one koji se bave zatvorskim sustavom, ali ne i riješiti probleme koji se ponavljaju iz prethodnih godina. Sustav funkcionira i profesionalno i korektno najviše zahvaljujući osoblju. Međutim, pitanje je može li to na duži rok kompenzirati nedostatak financijskih sredstava, sve veću prenapučenost zatvora, a i s druge strane nedostatak kadra u zatvorima. Najbolja potvrda da se radi o kvalitetnom izvješću o stanju u zatvorima i odgojnim ustanovama je izvješće pučkog pravobranitelja za 2005. godinu koji je i inače dužan najmanje jednom u dvije godine pregledati kazneno-popravne domove i zatvore i druge ustanove u kojima se ograničava sloboda kretanja. Naime, gotovo da i nema bitne razlike između izvješća Ministarstva pravosuđa i izvješća pučkog pravobranitelja za 2005. godinu. Pravobranitelj poziva i na Vladino izvješće o stanju i radu kaznionica iz 2004. godine. Kako je taj problem uzrokovan i velikim brojem pritvorenika isto tako se zna da je Ministarstvo pravosuđa izradilo analizu duljine trajanja pritvora s kojom je upoznalo Vrhovni sud s ciljem poduzimanja mjera za ubrzavanje sudskih postupaka i skraćivanja trajanja pritvora. No nažalost činjenica je da se sudska praksa relativno sporo razvija. Tada je naglašena važnost i poduzimanje i drugih mjera kao što su npr. obnova dotrajale infrastrukture koja je u pojedinim zatvorima stara i više od stotinu godina, te izgradnja novih objekata. Izraženo je mišljenje kako rješavanje ovog problema nadilazi mogućnost Ministarstva pravosuđa s obzirom da je većim dijelom vezan za potrebu povećanja proračunskih sredstava koje nažalost nisu osigurana u potrebnom iznosu za proteklu godinu. Istaknuto je da je Sabor i Vlada Republike Hrvatske temeljem ocjena iznesenih u izvješću utvrde prioritetna područja i donesu odgovarajuće mjere kako bi se ti najkritičniji problemi riješili, tim prije što će stanje u zatvorima biti ocjenjivano, biti jedna od tema u pregovorima sa Europskom unijom. Očitovanje Ministarstva pravosuđa u kojem su iznijete mjere koje će se poduzeti u okviru sadašnjih mogućnosti pravobranitelj ocjenjuje korektnim, svoje izvješće smatra podrškom provođenju predviđenih mjera i stvaranju povoljnog okruženja kako bi se održali gdje je to moguće i unaprijedili utvrđeni standardi. Ukazano je i na činjenicu da je u zatvorskom sustavu boravilo više od 14 tisuća zatvorenika. Gotovo 18% više nego u 2004. godini, a da i dalje nedostaje 467 službenika. Posebno je naglašen problem prekapacitiranosti koji bi se trebao riješiti na više razina. Osim što je Ministarstvo pravosuđa upoznalo Vrhovni sud sa potrebom ubrzavanja sudskih postupaka i skraćivanja trajanja pritvora Uprava za zatvorski sustav u suradnji sa Pravosudnom akademijom nastoji kroz edukaciju sudaca promovirati izricanje alternativnih sankcija kao što su rad za opće dobro ili uvjetna osuda uz zaštitni nadzor, čime bi se smanjio broj izrečenih bezuvjetnih kazni zatvora. Također se kroz prenamjenu postojećih prostora i izgradnju novih objekata, te premještaja zatvorenika nastoje rasteretiti trenutačno prekapacitirani objekti, a kroz određene međunarodne projekte nastoji se smanjiti broj osoba u zatvorima. Dio primjedbi u izvješću koje se odnose na tretman zatvorenika ukazao je na veliki napredak u razvijanju posebnih programa tretmana zatvorenika, rad sa ovisnicima, alkoholičarima, oboljelima od PTSP-a u čemu su postignuti značajni rezultati te na rad Odjela za dijagnostiku i programiranje koje radeći po načelu individualnosti izvršavanja kazne zatvora sa čime orijentacijski program postupanja prema svakom zatvoreniku. Iz ovog, iz izvješća koje smo dobili od Vlade, Ministarstva pravosuđa i Uprave za zatvorski sustav posebno se ukazuje na činjenice nepopunjenost radnih mjesta u kaznionicama, zatvorima i odgojnim zavodima utvrđena je sistematizacija radnih mjesta sa 2793 izvršitelja, a na kraju 2005. stvarno je bilo 2380 izvršitelja … [[Ne razumije se.]] preko 400 izvršitelja. Nedostaje kadrova svih profila, liječnika, pravosudnih policajaca itd. Ovo je ozbiljan problem jer za službenike Pravosudne policije iznimno je teško provoditi toliko vremena u prekovremenom radu jer ovdje ispada da preko 206 tisuća sati provedu na prekovremenom radu. Ukupni kapacitet smještaja zatvorenika u zatvorima je bio 3009, a tijekom 2005. povremeno ih je bilo 3680. Posljedice su, jer se ne može osigurati dakle standard od 4 metra i 10 metara kubnog prostora po osobi, ni izbliza nije mogao biti osiguran, velik broj zatvorenika na malom prostoru, povećane su tenzije među njima, nemogućnost izvršavanja posebnih mjera održavanja reda i sigurnosti, posebno rizičnih skupina zatvorenika, izolacija i sl. Zaključno se u izvješću konstatira da je tijekom 2005. organizacija rada … [[Ne razumije se.]] i odgojnim zavodima otežana u odnosu na 2004. godinu iz razloga povećanog broja zatvorenika i nedostatka prostora nepopunjenih radnih mjesta u zatvorskom sustavu. Posebno za poslove osiguranja tretman zdravstvene skrbi zatvorenika, nedostatke kapaciteta za izvršavanje kazne zatvora i sigurnosne mjere obaveznog psihijatrijskog liječenja. Dakako da nije dobra praksa da u 2007. godini raspravljamo o izvješću za 2005. godinu. Takvu praksu treba mijenjati. Bolje je da izvješće dobijemo 3 mjeseca kasnije nego ovako početkom godine za ono što raspravljamo za ono što je već odavno prošlo, ali da zapravo u 2006. godini nemamo nikakvih saznanja je li došlo do nekih poboljšanja. Kada je riječ o kvaliteti izvješća, klub HDZ-a drži da je realno prikazano stanje u zatvorima i klub će ga prihvatiti, s tim da u narednom razdoblju treba u proračunu osigurati značajna sredstva za izgradnju novih kapaciteta kao i obnovu dotrajale infrastrukture te financijsku konsolidaciju zatvora i kaznionica. Dakle klub će prihvatiti ovo izvješće. Zahvaljujem.
Hvala lijepa kolega zastupniče. U ime kluba SDP-a, kolegica zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite kolegice.
Hvala poštovana gospođo potpredsjednice. Poštovana državna tajnice, poštovani gospodine ravnatelju, kolegice i kolege. Evo prije nekoliko, samo prije nekoliko dana upravo pritisnut ovakvom situacijom koja je poznata, evo koju ne treba ni kriti niti se može više sakriti, to su riječi ravnatelja za zatvorski sustav koji je jednostavno u takvoj jednoj situaciji zavapio ne šaljite nam više osuđenike. Odmah se javio predsjednik udruge, gospodin Sesa, pa je rekao da se ne vrši pritisak na suce, da suci moraju suditi po zakonu. I jedno i drugo je apsolutno točno i istinito i uopće se ne radi o nekakvom medijskom prepucavanju. Ali što je onda, odnosno što nam je činiti i kako izaći iz ove situacije? Apsolutnu odgovornost za to snosi i ovaj Dom, snosi Hrvatski sabor koji odobrava sredstva, ali jednako tako i Vlada koja predlaže sredstva u proračunu. Evo sada završni govor u ime kuba HDZ-a, kolega je istaknuo kako je mišljenje i HDZ-a, kako u narednom proračunu treba osigurati značajnija sredstva za zatvorski sustav. I to je nešto što se ponavlja svake godine kada se raspravlja ne samo o ovakvom izvješću nego o bilo kojem, a kada se raspravlja o državnom proračunu više se nitko ne sjeti te konkretne situacije. Prema tome, mislim da se ne bi trebali zadovoljiti sa nekakvim idućim proračunom, stanje je alarmantno i vrlo opasno i vrlo osjetljivo. Već su počele neke pobune, zatvor u Varaždinu, pitanje je samo koliko ljudi mogu na tako malom prostoru, a znamo o kojim ljudima je riječ, izdržati. Naime uspješnost, ali treba također napomenuti da smo točno prognozirali već 2003., 2004. godine što će se dogoditi. Naime upravo zbog zastoja i zbog ukidanja određenih inkriminacija, odnosno ja bih to rekla evo govoreći u ime kluba SDP-a, sa zaustavljanjem kaznenopravne reforme. Ovakva pitanja se moraju osim toga što moramo odmah djelovati, rješavati i sustavno. To znači da moramo voditi kaznenopravnu politiku, odnosno stvarati takvo kazneno zakonodavstvo. Već smo u tom smislu bili uznapredovali, žalosno je i odnosi žalosti upravo činjenica jer su takve norme ukinute, naime da u kaznenom se zakonu nađu samo one inkriminacije, samo one najteže i najpogibeljniji oblici određenog štetnog i opasnog društvenog ponašanja. Ako vidimo iz analize ovog izvješća, vidimo da veliki dio naših zatvora opterećuju supertorni zatvorenici, to su oni koji nisu platili novčanu kaznu. Mi smo bili ukinuli supertorni zatvor, sada je ponovo zadnjih godina uveden i opteretili smo zatvore. Dakle imamo, odmah možemo riješiti dobar dio problema. Dakle izbaciti iz kaznenog zakonodavstva, mi smo već tri-četiri puta klub SDP-a je predlagao takav zakon koji je bio i donesen 2003. godine, predlagali smo upravo rasterećenje kaznenog zakonodavstva. Tu ne mogu biti sva društvena opasna ponašanja, počevši od posjedovanja droge do sličnih situacija. Ne zato što to nisu društveno opasna ponašanja nego zato što ne može biti sve što je društveno opasno smješteno u Kazneni zakon. Kazneni zakon je ultimaracio pravnog poretka. Dakle ukinuti supletorni zatvor, rasteretiti na taj način i sudove i određena ponašanja premjestiti u prekršajno zakonodavstvo, a nemaju mjesta u kazneno zakonodavstvo i ono što mi se čini jako važnim, osigurati odmah proračunska sredstva iz rezerve za zatvorski sustav. Naime uspješnost jednog mehanizma može se ocijeniti ako svi tu zglobovi koji su uglavljeni u taj mehanizam, rade harmonično. Čim dolazi do ovakvih stvari, odnosno do stvari koje nisu dobro posložene, onda je ovo posljedica. Naime, upravo se sada vidi u zatvorskom sustavu koliko smo mi uspješni u kaznenopravnoj politici. Od otkrivanja, evo sada do tretmana, do penalnih ustanova koje ne mogu zadovoljiti svoju temeljnu zadaću. Zatvori i kaznionice, odnosno čitav penalni sustav nisu zbog odmazde, zbog retribucije zatvorenika nego prije svega zbog resocijalizacije, rehabilitacije i popravljanja tih osoba. Takav sustav odmazde koji se sada zbog neadekvatnih, nehumanih uvjeta jednostavno može zaključiti da nastupa, odnosno da je prisutan, to je jedna apsolutna teorija u penalnom sustavu, je napušten davnih prije 200, 300 godina kad se smatralo upravo što su gori uvjeti da je to svrha kažnjavanja. Odmazda, retribucija, ispaštanje za počinjeno zlo. To su sve suvremene zemlje napustile, ali nije dovoljno proklamirati u svom kaznenom zakonodavstvu nego to treba onda i učiniti osiguravanjem adekvatnih sredstava. Evo 2003. godine, koncem 2003. godine pohodile su nas međunarodne institucije i ocijenile su da je naš zatvorski sustav primjeren, tada bio u to vrijeme bio primjeren, odnosno kao primjer pokazan svim tranzicijskim zemljama. Mi smo izmijenili, odnosno donijeli smo zakon čime je praktički i nastupila reforma kaznenopravnog sustava, Zakonom o izvršenju kazni. Upravo taj Zakon, taj zakonski predložak bio je osnova za reformu zatvorskih sustava gotovo svih tranzicijskih zemalja i konstanta ulaganja su bila u zatvorski sustav. Još uvijek i tada nedovoljna, ali to je tako trebalo nastaviti. Sjetimo se samo da smo osigurali još 2002. godine 30% povećanja, to je ono po Zakonu o državnim službenicima i namještenicima, maksimalan dodatak na plaću, ocijenivši i tada je Vlada ocijenila da je posao zatvorskog čuvara najstresnije zanimanje u državi. Dakle, povećane su plaće maksimalno koliko to zakon dopušta u iznosu od 30%. I usput se podsjetimo kada su u drugim segmentima bile snižavane. Uvedeno je dušebrižništvo i da ne govorim o onom kružnom zidu sigurnosnom, itd. Dakle, trebalo je sada nastaviti ulaganja u, ne može se tu štedjeti, a pogotovo što smo na pravosuđe, na kazneno sudovanje, a onda i na povišenje i onemogućavanje izricanja ublažavanja kazne gdje su propisana sa visoki minimumi, znali smo što će se dogoditi sa zatvorskim sustavom koji nije opskrbljen, koji nije pripremljen za tako drastično povećanje kazni. I mi smo bili u klubu SDP-a za povećanje kazni, ali za najopasnija ponašanja. Za gospodarski kriminalitet, za ugrožavanje života i tijela, ali ne za druga ponašanja koje društvo može adekvatnije i uspješnije rješavati. Onda u znatnoj mjeri da se to poslušalo ne bi danas imali zaista ovakve probleme. Također s obzirom i na izvješće pučkog pravobranitelja za ovo isto razdoblje za 2005. godinu i osobno sam tražila tematsku raspravu na Odboru za pravosuđe. Mislim da bi to trebalo prihvatiti da bi mi tamo na Odboru za pravosuđe mogli detaljno raspraviti i to čak i po pojedinim kaznionicama i zatvorima potrebe koje su neophodne i urgentne zatvorskom sustavu. Podsjetimo se, također je ovdje već bilo o tome nešto i govora i spomenuto i od drugih govornika, da su u našim kaznionicama i zatvorima i također i u zatvorskoj bolnici boravili suradnici pučkog pravobranitelja. Ono što je navedeno u tom izvješću zaista je alarmantno. Ja znam da ni ovo izvješće koje podnosi Vlada, odnosno Ministarstvo pravosuđa preko ravnateljstva ne može biti u takvom smislu toliko detaljno kao što je to učinio pučki pravobranitelj i ako su neke općenite, općeniti zaključci identični, ipak možda se trebamo podsjetiti ovakvog jednog alarmantnog stanja, jednostavno vapaja pučkog pravobranitelja na nas koji donosimo odluke o, i koji možemo itekako utjecati da se stanje već od sutra počne popravljati u zatvorima. Naime, podsjetimo se odredbe članka 14. stavak 1. Zakona o izvršavanju kazne zatvora koji propisuje izrijekom da svaki zatvorenik ima pravo na smještaj primjeren ljudskom dostojanstvu i zdravstvenim standardima. A u članku 30. tog pravilnika o kućnom redu u zatvorima za izvršavanje pritvora, da sobe za smještaj pritvorenika moraju ispunjavati prostorne, zdravstvene i higijenske uvjete. Ali da uvjeti smještaja zatvorenika, pritvorenika i kažnjenika kod nas da su vrlo loši, da u pojedinim zatvorima i kaznionicama može se zaključiti da su ispod svih zdravstvenih i higijenskih standarda te da su potpuno neprimjereni ljudskom dostojanstvu. Zbog neadekvatnog smještaja Hrvatske je 2001. ili 2. bila pritužena Europskom sudu za ljudska prava. I sud za ljudska prava je tada osudio Hrvatsku na platež i na popravljanja sa tog, te situacije u zatvoru u Lepoglavi. Odmah nakon toga što smo dobili presudu, a već tada su bile nekakve pripreme, ali onda se mobilizirala i čitava Vlada i oporba je tada dala potporu počeo se graditi kružni zid i uređivalo se, prišlo se preuređenju 5. krila Lepoglave. Upravo zbog takvih standarda, novih standarda zatvorenika i pritvorenika smanjeni su kapaciteti. Praktički od 2 ćelije, sobe, nastala je jedna. Tako smo mi sada i smanjili postojeće kapacitete. Napominjem, upravo zbog ovakvog stanja da je Hrvatska prošle godine, dakle 2006. osuđena od strane suda u Strasbourghu, suda za ljudska prava upravo zbog kršenja prava zatvorenika. To je nešto što skupa košta Hrvatsku, ali što je treba i neovisno o takvom jednom iznosu jer će sljedeća kazna biti drastično veća, dakle, i neovisno o tome i neovisno od toga mi moramo ovdje biti potpuno svjesni situacije u kojoj se nalazi zatvorski sustav. Evo tako, primjerice, se i navodi kako u zatvoru u Sisku, prostorije u prizemlju u kojoj su smještene pritvorenice ima veliko metalno sjenilo tako da je, one žive u apsolutnom mraku. Smrad od plijesni je nepodnošljiv, boravak u takvoj prostoriji, kaže, predstavlja opasnost za zdravlje zatvorenica. Upravo u izvješću "European commity for the prevention of torture and the human degraitin treatment of punishment" između ostalog preporuča upravo i otklanjanje, bar ono najnužnije, tih sjenila da bi te žene bar mogle dobiti svijetlo. Dalje se upravo navodi kako u, recimo primjerice u Osijeku u jednoj sobi je smješteno 20 kažnjenika. Da na jednom prozoru uopće nije bilo staklo, da je te noći temperatura bila 3 stupnja. S obzirom na takvo stanje da zatvorenici niti ne otvaraju prozore, a da je onda boravak u njima još teži zbog takvog zraka. Te godine pronađeni su čak i žohari čak i u brojnim kuhinjama zatvora, čak i u kuhinji zatvorske bolnice. Sanitarni čvorovi u pojedinim zatvorima ne odgovaraju niti minimumu zdravstvene i higijenskih uvjeta kao isto tako ni ljudskom dostojanstvu. Negdje nisu čak niti pregrađeni. Bolesni izdržavaju kaznu sa zdravima. Imamo bolesnika sa TBC-om, vrlo opasna i zarazna bolest, da ne govorimo o onima koji su zaraženi hepatitisom. To je jedna populacija kao što je nekad alkoholizam prevladavao u penalnim našim ustanovama, danas je to ovisno, a shodno ovisnosti onda i hepatitis i A, B itd. Dakle, ovdje se čak spominje iz koje svakodnevno miševi izlaze, ali bilo bi zaista pogrešno optužiti bilo koga u zatvorskom sustavu. To su ljudi kažem koji savjesno rade svoj posao, ali koji nemaju sredstava. Nemaju sredstava niti da smjeste te ljude, niti da im se osigura išta, išta bolje. Bilo je situacija čak i ranijih godina da su zatvorenici zajedno sa čuvarima uređivali svoje nastambe, a država kao da to nju nije briga. To je briga i to država mora i to na kraju krajeva i građani moraju prepoznati da je to jedna potreba. Naravno ne zvuči uvijek dobro da je jedna zemlja nekako ne smatra se toliko demokratično koliko zatvore gradi, ali zatvori su potrebni. Mi imamo te ustanove su iz pretprošlog stoljeća i ova Vlada je stalno najavljivala gradnju novih zatvora. To su se punile naslovnice gradit će se zatvori, ali od tada do tada ne da nije to učinjeno, nego se pogoršala ona situacija koju smo ostavili 2003. godine zato što su stalno odbijeni amandmani da se ulaže u zatvorski sustav jer je zatvorski sustav i tada stalno ukazivao vrlo obazrivo, ali upravo s obzirom na odgovornost koji ti ljudi tamo imaju na situaciju u kojoj će zapasti. Prema tome, evo i klub SDP-a podržava ovo Izvješće jer je dosta realno bez obzira što navodi ove dramatične crtice koje se navode u izvješću pučkog pravobranitelja za ovo razdoblje, ali predložit će našem Saboru, odnosno vladajućoj većini, a nadam se da će i ostali dio oporbe prihvatiti da se obveže Vlada da hitno iznađe sredstva za zatvorski sustav i isto tako osigura, odnosno predvidi mjere za saniranje opće teško situacije u našem penalnom sustavu kako u zatvorskoj bolnici, tako u kaznionicama i u zatvorima. Hvala lijepa.
Hvala. Ima jedan ispravak, gospodin Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Pa htio sam samo reći da nije točno da se pogoršala situacija od one koju je kolegica ostavila jel' prije nekoliko, prije 3 godine nego je pravosuđe i sudstvo počelo bolje funkcionirati. Hvala.
Mišljenje, nije ispravak nego mišljenje mišljenja, pa dajte nemojmo očito. Molim? Povreda Poslovnika.
Pa povreda Poslovnika, odredba članka 209. Mi možemo o nečemu imati različito mišljenje, ali ovo su egzaktno utvrđeni podaci. Ja sam navela podatak ne kako ja to ocjenjujem, ali ja govorim da se radi o povredi Poslovnika jer je kolega moj točni podatak iskrivio zloupotrebljavajući odredbu članka 209. Točni podaci su upravo takvi. Pogledajte … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]]
Hvala. Na žalost ni prvi ni zadnji koji se na nekorektan način koristi sa institutom povrede, odnosno ispravka netočnog navoda što je inače praksa u ovom Saboru, a onda bi molio već ako se to tolerira da se onda ne ide sa dizanjem povrede Poslovnika jer to bi mogli svaki čas dizati tako to i pozivati se na to. Pa ja predlažem da se suzdrže i jedni i drugi oko dizanja tablica. Na redu je klub HSU-a i gospodin zastupnik Stjepan Kozina. Izvolite. Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] Klub HSU-a. Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] Pa nije replika.
Evo gospodine potpredsjedniče, gospodo iz Ministarstva pravosuđa, kolegice i kolege. Dozvolite mi da se ja osvrnem malo na tu problematiku. Evo prije nego smo mi razmatrali ovu materiju, odnosno ovo Izvješće, ovo Izvješće dosta je prisutno u tiskovinama i na elektronskim medijima pa tako ste tamo mogli čuti svašta. Evo ja sam na ovoj "Piramidi" od Hrvatske televizije slušao gdje ljudi pojma nemaju šta je to zatvor i zatvorski sustav i šta se događa u zatvoru do ovoga "U sridu" gdje ovaj gospodin Pukanić vrlo klasično prikazao šta je to zatvor i prekinuta je svaka diskusija dalje oko toga. Evo klub Hrvatske stranke umirovljenika podržat će usvajanje Izvješće o stanju i radu kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda za 2005. godinu u kojem je označeno niz problema, kojim se isti susreću u svojem radu. Prvo je naznačena prisutnost nedostatka prostora, odnosno velika popunjenost zatvora i kaznionica. Kaznionica Lepoglava zatvorski dio, ja govorim samo o zvijezdi prekapicitiran je negdje oko 60% i zatvor između ostalog u Varaždinu preko 200%. To je zapravo nemoguće uopće i da se tu i radi. Prema izvješću je vidljivo da u ovakvim uvjetima dolazi do incidentnih slučajeva. Ako znamo da se radi i o rizičnim zatvorenicima možemo samo zaključiti do kakvih problema dolazi i čime se sve susreću radnici ovih kaznionica i zatvora. Smatram to prevelikim problemom i mislim da je potrebno osigurati adekvatan smještaj na način da se izgrade smještajni kapaciteti i urede postojeći bez razlike na koji način. Da li je ovo javno-privatno partnerstvo ili da se proračunom osiguraju sredstva da se to izgradi. Mi znamo da kaznionica Lepoglava radi od 1854. godine. Najprije je bila smještena u Pavlinskom samostanu gdje su ćelije vrlo poznatih naših ljudi zapravo na neki način je to bila i akademija za dalje itd., tako su je barem zvali, a kasnije je izgrađena tzv. zvijezda koja je izgrađena početkom 20. stoljeća koja nije doživjela nikakve promjene do požara 1991. Ako znate '91. godine bio je gore požar, a požar se dogodio upravo zato jer su nestručni ljudi došli u kaznionicu i prouzročili sve ono što su prouzročili. Znači da je tu jako važno koji ljudi rade i kakvi ljudi tu rade. Poslije toga požara ta je kaznionica malo modernizirana, napravljena je prema standardima koje zahtijevaju svi kriteriji koji moraju biti za takvu vrstu ustanove. Ja mislim da taj zatvorski smještaj treba hitno izgraditi s obzirom da se povećava broj zatvorenika. Mi moramo znati da mi u Republici Hrvatskoj imamo na 10 hiljada stanovnika 76 zatvorenika. Dok recimo na primjer Češka Republika ima 160 zatvorenika na 10 hiljada stanovnika. Što se tiče zaposlenosti u izvješću je naznačena prisutnost nedostatka kadrova. Posebno mene tu interesira čuvarska služba. Osobno mislim da nedostatak tog kadra ne bi smio nedostajati. Ja ne znam tko si uzima za pravo da nema dovoljno radnika tih čuvarske službe. Taj rad ja mislim da je jako težak i odgovoran posao koji je podložan stresnim situacijama i ovdje nije poželjan prekovremeni rad. Ja mislim da ga uopće ne bi trebalo biti jer odgovornost tih ljudi je velika. Posebno me zanima kako na stražarsko mjesto gdje mora fizički biti prisutan radnik da nije obavljena ta popunjenost prema potrebi broja djelatnika. To meni malo ovako nije baš nejasno. Ovdje šta se tiče stručnih djelatnika, ja mislim da je veliki nedostatak u kaznionicama a posebno u zatvorima su socijalni razlozi. Gledajte, ako nekoga zatvorite prvi put u zatvor on doživljava određeni šok i ako nemamo baš stručne ljudi koji će njega prihvatiti, koji će ga tu smjestiti, nastaju problemi. Problemi ličnosti. To su traume za tog čovjeka, ja mislim i kasnije za cijeli život. Što se tiče zdravstvene zaštite. Ja, moje je saznanje da zdravstvenu zaštitu osuđenicima plaća zatvor odnosno kaznionica. Ne znam da li netko može osigurati dovoljno sredstava za zdravstvenu zaštitu posebno za polikliničku i konzilijarnu i za stacionarnu zdravstvenu zaštitu, jer ove nove metode koje su u pretragama prisutne one su vrlo skupe. Iako su one optimalne i moraju biti kaznionica onda plaća visoke račune za tu zdravstvenu zaštitu. Tu je naznačeno da nema psihijatra. Ja možda osobno i ne vidim tak veliki problem psihijatra, jer na primjer kaznionica Lepoglava koristi psihijatra i zatvorske bolnice u Zagrebu i to je vrlo kvalitetno po meni jer tu mora biti vrlo, vrlo kvalitetan i stručan liječnik, psihijatar koji tamo dolazi i koji obavlja te pretrage i koji pruža tu zdravstvenu zaštitu tog vida. Međutim, meni je problem u tomu što nema liječnika primarne zdravstvene zaštite, a nema ga zato jer su liječnici tamo plaćeni kao državni službenici sa niskim plaćama a mi znamo da u javnom zdravstvu imaju znatno veće plaće liječnici negdje i do 100% više nego je to u zatvorskom sistemu. S obzirom da je ova druga zdravstvena zaštita dobro riješena, posebno davanje terapije, ljekarnička djelatnost jer oni imaju priručnu ljekarnu, nemaju nešto posebno ali ta priručna ljekarna zadovoljava te poslove koji tamo trebaju i biti. Znači i za davanje terapije, za sve ono što mora biti tu. U izvješću je naznačena i ta radna terapija. Ja znam da danas nitko nije dužan raditi u zatvoru jer on kad dolazi u zatvor onda se izjašnjava, hoće li raditi ili neće raditi? Ja znam da kaznionica u Lepoglavi pruža mogućnost rada u drvnom pogonu, metalnom pogonu, obrtničkim djelatnostima i vanjske djelatnosti. Vanjske djelatnosti su poljoprivreda, povrtlarstvo i stočarstvo. Važno je ovdje napomenuti da se oni ovdje susreću sa konkurencijom na tržištu. Posebno je to prisutno u drvnoj industriji gdje oni proizvode vrlo, vrlo kvalitetan namještaj a susreću se na tržištu bez nekih posebnih povlastica niti pomoći. Ja mislim da bi tu država trebala malo i drukčije nastupiti i da bi trebala pomoći da djelatnost bude više prisutna i da se ljudi više obučavaju jer neki nauče tamo i zanat kojega kasnije i koriste. Ja ovdje ne bi govorio o preodgoju, nisam stručnjak za to. Ali ja mislim da je u zadnje vrijeme taj preodgoj dosta dobar. Dosta je dobar i tako da ti ljudi koji se time bave su vrlo odgovorni i bave se tom strukom. Posebno tamo gdje je to tradicija kao na primjer u Lepoglavi kaznionica, gdje iz koljena na koljeno dolaze i stražari, dolaze i ovi stručni radnici itd., pa je to na neki način i tradicija i već je to neka garancija za nešto bolje i kvalitetan rad. Međutim, ja ovdje predlažem da se ti kapaciteti jer je to najviše podvučeno i u tiskovinama i bilo je na televiziji prisutno, da se ti kapaciteti izgrade ukoliko hoćemo imati zatvore i kaznionice. Ja znam da imaju već dokumentacije za izgradnju zatvora u Varaždinu u … [[Govornik se ne razumije.]] ulici. To bi trebalo krenuti da se to izgradi jer prekapacitiranost od 200% je velika i mi ju ne bi smjeli tolerirati. Isto tako da se osiguraju liječnici ali na način da liječnik ima plaću kao liječnik u javnom zdravstvu a ne da bude plaćen kao državni službenik jer za tu plaću neće nitko ni raditi. Prema tomu, treba koristiti i ovu specijalističku konzilijarnu i stacionarnu zdravstvenu zaštitu i nadalje jer to je dosta velika veza između zatvorska bolnica i kaznionica tako da nema tu neki velikih problema međutim, za ovo treba vidjeti. A posebno bi apostrofirao neadekvatno plaće zaposlenih jer ipak je to specijalan posao. To je odgovoran posao, mukotrpan posao, tu rad nije hobi nego je rad nužno zlo. I prema tomu smatram, da bi trebalo bolje platiti te ljude, da se iznađe mogućnost i da bi to i zadatak našeg Sabora trebao biti i zaključak da se tak i napravi. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Kolegice i kolege, nastavit ćemo dok ne završimo ovu točku dnevnog reda. Postoje još prijave za 3 kluba i jedan, dva, tri, četiri zastupnika. Ako smijem sugerirat, molio bi da ako možemo malo skratiti rasprave. Na redu je klub HNS-a, gospodin zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite! … [[Upadica se ne razumije.]] HNS-a.
Hvala. Gospodine potpredsjedniče. Gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Ovo izvješće napisano je vrlo iscrpno sa puno podataka i dobro je doći do takvih podataka. Čovjek i nema prilike svako, tako često doći do tako iscrpnih podataka o ovoj temi. Međutim šteta je što danas dobivamo izvješće za 1995. godinu. Dakle godinu, godinu i nešto vremena kasni. I to izvješće vjerojatno danas više nije aktualno onako kako bi bilo da smo ga dobili pred 6 mjeseci recimo. Neka. Probleme izvješće sortira u 3 skupine. Jedna je prekapacitiranost. U sustavu ima 603 osuđenika, zatvorenika viška. Dakle kapacitet je popunjen sa 127% odnosno 2878 ljudi je na 2200 optimalnih mjesta. Najveći problemi su na dva mjesta gdje su i najosjetljiviji slučajevi. Jedan u Lepoglavi gdje su osuđenici osuđeni za najteža kaznena djela i drugi u Glini gdje su mlađi punoljetnici dakle socijalno, emocionalno i psihološki najosjetljivije osobe. U isto vrijeme u sustavu je premalo službenika. 2793 dakle 413 službenika od sistematizacije radnih mjesta. 413 službenika manje. 603 osobe više zatvorene. 413 službenika manje. Svega 3 ustanove imaju dovoljan broj službenika u osiguranju što je pomalo i zastrašujuće. Čega je to rezultat? Pa one famozne odluke donešene pred ponešto godina koje se sve vlade drže kao pijan plota. To je iza čini mi se zabrane zapošljavanja u državnu službu. Dakle nedostatka novca koji se, koji onda rezultira zabranom zapošljavanja u državnu službu, a ima mjesta kao što je ovo gdje bi takvu zabranu jednostavno trebalo zaboraviti prije nego što situacija postane stvarno alarmantna. Alarmantno je još nešto a to je da nedostaje kvalificiranih osoba, obrazovanih osoba koje bi mogle pomoći ne samo u ovom dijelu čuvanja društveno opasnih osoba da ne naštete društvu što je naravno isto dio sustava i ne može se zanemariti. Već u ovom dijelu koji se tiče resocijalizacije i omogućavanja tim ljudima kad se jednog dana vrate sa odsluženja kazne da se normalno uključe u život. Manjak novca s jedne strane onemogućava zapošljavanje, ali s druge strane se onda javljaju prekovremeni sati i naravno nekvalitetniji rad. U nekim institucijama je to i 41 sat mjesečno po službeniku. 41 sat mjesečno je gotovo 20% ili 20% radnog vremena. To nije sitno pogotovo ako se zna da neki nemaju prekovremenog rada već zbog prirode službe. Zato neki drugi vjerojatno imaju i po 70, 80 i ne znam koliko sati mjesečno prekovremenog rada u zatvoru. U zatvoru ponavljam. Dakle na vrlo stresnom, vrlo odgovornom poslu. Poslu koji sasvim sigurno po svim kriterijima spada među najstresnija zanimanja u državi. Ne može drugačije biti po definiciji stvari. Treći problem o kojem ova izvješća govore su prostor i objekti. Puno smo toga u medijima vidjeli. Kako ti objekti izgledaju? Kako taj prostor izgleda? Oni američki filmovi sa kaznionicama zapravo su znanstvena fantastika koju ćemo dostići kad se jednog dana odlučimo stvarno da gradimo prave kaznionice, a ne, ne da nam zatvorenici budu po sasvim neuvjetnim, neuvjetnim prostorima. Znam kako izgleda zatvor u Karlovcu. To, nisam bio unutra kolega, kolega Kovačević. Bio sam u posjeti. Znam kako izgleda iznutra i to je savršeno neuvjetan prostor za bilo kakvu buduću resocijalizaciju ljudi koji su se našli unutra. Klub Hrvatske narodne stranke vidi tri grupe, ne rješenja nego prijedloga za poboljšanje stvari. Neki od njih su naznačeni i u ovom izvješću, a neki nisu. Prvo je političko opredjeljenje. Rečenica nema novaca, ali je krasna rečenica koja jednostavno nije istina. Treba ju naime završiti. Može se reći nema novaca za to. Ali ne može se reći nema novaca. Novaca ima u sustavu, ali potrebno je političko opredjeljenje. Prije svega ovog Doma a onda i Vlade da se u ovaj sustav unese dovoljno novaca. Da se izdržavanje zatvorske kazne, da izdržavanje zatvorske kazne prestane biti osveta društva jer zadržavanje u prostoriji sa 20 zatvorenika kakvi već jesu nije kazna niti garantira buduću resocijalizaciju nego je to samo osveta društva. To je osveta nekom tko je napravio grijeh. E sad da te zatvorimo u tu sobu bez prozora, bez svijetla sa 20 drugih pa da vidiš i da više nikad ti tako nešto ne padne na pamet. To je poruka. To nije suvremena poruka koja bi trebala proizići iz zatvorskog sustava. Dakle političko opredjeljenje. Drugo, prekršajno i … [[Govornik se ne razumije.]] kažnjenih ima 28,6%. Dakle 28,6% ljudi okupira zatvorske kapacitete zato jer: a) nemaju novaca platiti prekršajne kazne ili b) ne žele platiti te prekršajne kazne jer im se ovo čini zgodnije. Recimo nezaposleni su. Pa nemaju ionako šta raditi, bolje da ide u zatvor. Misli si čovjek. Treće, treći elemenat koji kombinira i u koji uključuje ovaj drugi jeste društveno koristan rad. U poglavlju o društveno korisnom radu odnosno o radu za opće dobro kako se to službeno zove ima ponešto riječi o tome i u izvješću. Jedna zanimljiva činjenica je unutra. Samo 21 ustanova u Hrvatskoj ima sklopljen ugovor sa ovim sustavom po kome bi ljudi koji su osuđeni na određenu vrstu kazni mogli tu kaznu iskompenzirati, platiti, vratiti društvu radom za opće dobro sa slobode. Dakle čovjek radi za opće dobro nešto što već treba raditi, što mu sud odredi, ali kod svoje kuće i ne ulazi, ne ulazi u ovaj sustav. Naravno da se tu radi o kaznenim djelima koja nisu od takve društvene opasnosti da bi čovjeka trebalo zatvoriti. Mislim da je zadaća ministarstva da na ovaj, da na ovaj način rješavanja problema obrati puno više pažnje da se izorganizira i da napravimo konačno što svijet radi. Taj sustava rada za opće dobro je općepoznata stvar provođenja kaznene politike u svim civiliziranim zemljama. Kod nas je to očito u minijaturnim oblicima još. Zanimljiv je podatak o obrazovnoj strukturi zatvorenika. Izvješće kaže da je 47,44% zatvorenika zapravo neobrazovane, dakle nemaju nikakva zanimanja i sustav bi im trebao omogućiti da u toku izdržavanja kazne pogotovo ako je ona dulja dođu do nekakvog zanimanja. Maloprije je bilo riječi kako je to izuzetno visoka brojka. Ma nije to izuzetno visoka brojka. To je gotovo ista ona brojka o kojoj smo govorili prekjučer kad smo govorili o Zakonu o obrazovanju odraslih. Po prilici taj posto, oko 41, 42, 435 odraslih stanovnika Hrvatske je neobrazovano, ima samo završenu osnovu školu, nema pravog zanimanja. Nije to drugačija struktura. Dakle, struktura ljudi koji borave u ovim institucijama po prilici odgovara strukturi hrvatskog stanovništva. Kako se, što je i logično naravno. Kako se ponašaju ljudi na izdržavanju kazne? Tu je tablica na stranici 25 Izvješća sa prekršajima koje rade tijekom, koje rade osuđenici tijekom izdržavanje kazne i sa sigurnosnim mjerama koje su protiv njih poduzete. Zastrašujuće je da je korištenje droga na čelu, na vrhu tri tih prekršaja. To naravno treba povezati i sa nedostatkom i sa nedostatkom osoblja i sa prevelikim, prekapacitiranošću institucija. U takvom sistemu gdje je viška zatvorenika manjka ljudi koji rade sa tim zatvorenicima. Savršeno sigurno da je moguće da ova vrsta prekršaja bude na vrhu. Sustav je podfinanciran. To je jasno, konačno to i predlagatelj kaže. Vlastitim prihodima, u financiranju institucija vlastitim prihodima sudjeluju sa 9%. Što zvuči kao mali postotak ali imajmo na umu da se tu ipak radi o ljudima koji nemaju radne navike, najčešće, većina njih, pogotovo ni na izdržavanju dugotrajne kazni. Ljudi koji nisu socijalizirani, koji se nisu uklopili u društvo i zato su tamo gdje jesu. Prihod od 9% pohvalan je i govori zapravo o velikom trudu i naporu ljudi koji rade u tom sustavu. Na pravdi je, pravde nema ni med cvetjem je istina. A da je nema ni med zatvorenicima isto tako je istina. Raspon troškova, dnevnih troškova, po jednom zatvoreniku kreće se od tužnih 196,84 kuna do hotelskih 747,87 kuna. Jasna je stvar da ima institucija u kojima se provode posebni projekti u kojima borave ljudi sa drugačijim tipom prekršaja, kao što je, odnosno kaznenih djela kao što je Turopolje. A postoje i one druge institucije, a čini mi se da je taj raspon neopravdano velik ipak i da nema zapravo osim eventualno snalažljivosti ljudi na vrhu ne vidim koji bi drugi razlog bio da taj raspon bude takav. Sve u svemu klub Hrvatske narodne stranke podržat će ovo izvješće. Izvješće je napravljeno profesionalno i dobro. Ljudi u tom sustavu rade užasno težak posao po očito užasno lošim uvjetima. I na nama je ovdje zapravo da im pomognemo a ne zbog toga da bi oni ljepše živjeli nego da bi taj sustav zapravo dobio svoj smisao, resocijalizacije ljudi koji su osuđeni na zatvorske kazne, a ne kažnjavanja zatvora što su bili zločesti. Hvala.
Hvala. U ime kluba HSS-a gospodin zastupnik Miroslav Čačija. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, pomoćnice ministrice, državna tajnice. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke nakon cjelovite analize Izvješća i provedene rasprave podržava i podržat će ovo Izvješće o stanju i radu kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda za 2005. godinu ali sa primjedbom da je ovaj materijal trebao biti uvršten u dnevni red Sabora daleko ranije ili zajedno sa izvješćem za 2006. godinu, jer bi tada mogli ipak komparirati i doći do stvarnog stanja kroz ove dvije godine. Ovo je Izvješće istina vrlo objektivno, vrlo stručno i ono može poslužiti kao smjernica za rad svima onima koji se bave ovom problematikom, dakle penološkim sustavom i općenito penologijom, kao i onima koji šalju ljude u zatvore. Nažalost stanje u kaznionicama, zatvorima i odgojnim zavodima u Republici Hrvatskoj, kako to i ističe Uprava za zatvorski sustav, je alarmantno. No ta alarmantnost ne smije ipak biti izrečena na način poziva sucima da zbog prenatrpanosti zatvora na odsluženje kazne ne šalju osobe koje nisu platiti novčane kazne i onima kojima je kazna manja od 6 mjeseci. Udruga hrvatskih sudaca sa pravom reagira i smatra da ovaj poziv predstavlja pritisak na suce i neprimjenu zakona. To je opasna poruka jer zakoni se moraju provoditi ma kakvi oni bili. Pravosuđe je zatrpano predmetima pa iz ovoga proizilazi da taj posao odrađuje dobro, pa čak i preučinkovito. Dakle po ovom ispada da zbog prevelikog broja osuđenika i nedostatka mjesta u zatvorima prenatrpanost treba razlogom za neprimjenu zakonu. Za ovakvu neprimjerenu izjavu pomoćnika ministrice trebalo odgovarati, ako je ona zaista i dana. Jer bi za veliki broj izvršenja kazni zatvora nastupila zastara, kad bi suci slijedili poziv ovakav kakav je upućen ili kako je shvaćen. Ili je možda pomoćnim ministrice želio tu odgovornost za stanje u zatvorima prebaciti na sudstvo. Vapaj za ovakovo stanje u zatvoru sigurno treba biti, dakle da, ali ne izrečen na ovaj način. Da je stanje u sustavu alarmantno potvrdit ćemo i primjerom iz zatvora u Bjelovaru. Sobe u kojima su smješteni zatvorenici u površini i volumenu su neprimjerene zbog prekapacitiranosti s obzirom na mogući smještaj zatvorenika prema standardima koji iznosi 53. U 2005. godini prosječno po mjesecima brojno stanje iznosilo je 75 ili 142%, a u 2006. prosječno dnevno stanje 87 ili 164%. Dakle 22% je povećano u 2006. godini u odnosu na 2005. godinu. Navedeni pokazatelji su relevantni i iz njih se dade iščitati upravo tvrdnja o alarmantnosti stanja zbog prekapacitiranosti u odnosnu na zakonski kapacitet zatvora što je vjerojatno isto stanje i u drugim kaznionicama i zatvorima. Ova prekapacitiranost utječe i na porast ostalih aktivnosti i ne pridonosi poboljšanju ljudskog dostojanstva, privatnosti, zahtjevima zdravlja i higijene i ne ostvaruje standarde one koje bi morala ostvariti. Zatvor u Bjelovaru zbog navedenog ograničavao je i zaustavljao je prijem novopridošlih zatvorenika prekršajno i supletorno kažnjenih kada je dostignuta visoka popunjenost. Ograničavanje i zaustavljanje prijema postizana je dnevnim dogovorom sa nadležnim prekršajnim sudovima i policijskim upravama i to onih koji nisu opasni za javnu sigurnost te prijem ovisi i o broju otpuštanja zatvorenika. Ovakva prekapacitiranost zatvora i porast zatvorske populacije treba biti uzeta u obzir pri pripremi strategije zaustavljanja daljnjeg porasta pa i smanjenja iste jer će se time utjecati na povoljnije stanje sigurnosti, a jedini izlaz je izgradnja novih zatvora ili prenamjena nekih objekata koji bi mogli određenim adaptacijama, rekonstrukcijama poslužiti govori se ovih dana i o vojnim. Na žalost moram reći i ovo. Da zbog ovakve situacije vlada mišljenje da i za ulazak u zatvor trebaš vezu pogotovo u ovim zimskom periodu. Apsurdno je, ali istinito da se ljudi ne plaše zatvora, krše propise zbog teškog imovinskog stanja, olako izjavljuju bolje izdržati kaznu u zatvoru nego plaćati novčanu. Imaš kaže topal smještaj, dobru hranu i šta mi hvala. Postavlja se zato pitanje, na što smo sveli zatvorski sustav ako znademo po definiciji da je zatvor represija zbog učinjenog kažnjenog djela i istovremeno opća preventiva. Ovom prilikom ja ću ponoviti naš stav koji je bio izrečen i kod analize za 2003. odnosno 2004. godinu koji su to ključni još problemi, a kojima se ustvari malo govori. Naime pitanje je pozicioniranja zatvorskog sustav. Ministarstvu pravosuđa nije lako voditi jedan takav sustav pa si postavljamo pitanje da li ovakav sustav uopće spada u Ministarstvo pravosuđa ili ne. Naravno da ima raznih modela, ali s obzirom na naš zatvorski sustav kakav jest i kakav je u Europi, i naš Zakon o sustavu državne uprave smatramo da je izvjesno da uprava traži određenu samostalnost u radu pa je konačno i red da iziđe iz Ministarstva pravosuđa i dobije tu samostalnost. Bespotrebno se opterećuje Ministarstvo rada ove uprave, a isto tako upravu opterećujemo formalnom vezanošću uz Ministarstvo pravosuđa. Primjer za takav potez je i donijet upravo 2005. godine Zakon o državnoj upravi za zaštitu i spašavanje. Ponavljam, ta uprava je doista to i zavrijedila. Drugi potez koji treba hitno napraviti jest izvršiti reorganizaciju zatvorskog sustav. Organizacija koja je postavljena prije 90-tih pitanje je da li danas odgovara jer i zbog već izrečene veće opterećenosti pojedinih sudova, to sudovima odgovara zbog mjera pritvora, ali to nije rješenje. Dakle ponavljam sustav u Ministarstvu pravosuđa po klubu HSS-a ne bi trebao biti, jer i u tome zapravo leže problemi, a sve ovo o čemu danas razgovaramo su posljedica tih problema. Naravno ne bi željeli biti u koži ljudima koji te probleme moraju rješavati, ali je činjenica da moramo nešto napraviti sustavno i organizacijski. Mi ćemo bez obzira na sve izrečeno ovo izvješće prihvatiti jer je ono dokaz stanja, ono je zbroj fakata, tj. činjenično stanje kakvo danas ustvari i imamo. Bez obzira koliko ulagali u taj sustav, on nikada neće biti dostatan ali nešto se mora napraviti jer je stanje više nego alarmantno. I na kraju još jedanput sugeriramo Vladi da razmisli o mogućnosti i drugačijem pozicioniranju sustava i same uprave, dakle kad ju dovedemo u određenu bolju samostalnost. Hvala.
Hvala lijepa. U 13,50 je isteklo vrijeme za prijavu od 10 minuta. Na redu je klub HSP-a i gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Vlade. Evo pokušat ću u najkraćem mogućem vremenu izreći stajalište kluba Hrvatske stranke prava vezano za izvješće o stanju rada kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda za 2005. godinu. Najkraće kazano, najsažetija ocjena bi bila da je izvješće odlično, a stanje alarmantno, katastrofalno i zbog toga želim ovdje pohvaliti i gospodina Damjanovića pomoćnika ministra što je imao snage javno i u ovome izvješću kazati, znači bez umotavanja istine, kratko, jasno, argumentirano kakva je situacija u ovome trenutku u kaznionicama, zatvorima i odgojnim zavodima u Hrvatskoj i to je onaj put kako trebaju raditi svi pomoćnici ministara, ne farbati Hrvatski sabor kako bi se mogle poduzeti odgovarajuće mjere a ne da se situacija opisuje divna i krasna, a i sami znamo u mnogim područjima dobijamo često ta izvješća sve je divno i krasno, a stanje je sve gore i gore. I zbog toga kažem pohvala vama i onaj dio što su vas napadali svi drugi, mislim da moraju biti svjesni da ste realno kazali kakva je situacija i da moraju biti svi svjesni kakva je situacija. E sada je i na nama da li ćemo mi ovdje uspjeti prije svega s Vladom takvu jednu katastrofalnu situaciju popraviti. Istina ove godine ste za kapitalne investicije dobili 11 milijuna kuna, to je ogroman novac s obzirom na ono koliko ste imali prošle godine u državnom proračunu, to je bilo negdje 720 tisuća, znači nije bilo ni milijun kuna, ali je to moramo biti svjesni i realni, nedovoljno. Uzmimo samo situaciju što nitko ovdje danas nije govorio pa da ne ponavljam ono što su kolege govorili, situaciju u Svetošimunskoj bolnici. Znamo i sami kakva je situacija u Svetošimunskoj bolnici. Na žalost već tri godine postoji projekt znači koji je odobren, verificiran projekt, nikako da se krene u taj dio poglavito vezano i za natječaje za zapošljavanje psihijatara u okviru kaznionica, mislim da je bila i Lepoglava da ne može se popuniti. To već dovoljno govori kakvi su uvjeti rada. Znači situacija je takva da su stanjem nezadovoljni zatvorenici normalno kad su u zatvoru, s tim da se ne bi reklo za ove prekršajce, nezadovoljni su službenici koji rade tamo, nezadovoljna je javnost, odnosno nezadovoljno je i samo ministarstvo koje je to lijepo kazalo. E sad je poseban problem normalno što su prepuni zatvori i činjenica da mnogi ljudi nemaju novca i da ne plaćaju prekršajne kazne nego idu odraditi to u okviru zatvorske kazne. To već puno govori o cijeloj toj situaciji i o standardu, i o položaju i svemu ostalome. Vidjeli smo javno da su mnogi rekli, a čujte, nezaposlen sam, novaca nemam, ovo što ću provesti 20 ili ovisno koliko dana proistječe kad se pretvori i novčana kazna, prekršajna u zatvorsku. Veli, imam hranu, nešto čak i zaradim. Mislim, to već dovoljno govori o toj jednoj cjelokupnoj situaciji i kad bi gledali, recimo, i striktno možda primjenjivali propise, pitanje da li bi, jer mnogi od tih naših kaznionica, zatvora nemaju ni minimalno tehničke uvjete. To znači da kad bi se provodili propisi doslovno u djelo te bi se kaznionice morale zatvarati, ako se gledaju za, kako se može dobiti uporabna dozvola i sve ostale situacije. Prema tome, veliki je posao pred Vladom da se ta situacija promijeni. Ovdje je bilo dosta i dobrih prijedloga vezano za onaj opće koristan, znači društveni rad. Pitanje i kaznene politike treba se sagledati, ali kažem, to je pitanje, moramo biti svjesni, mi to nećemo riješiti ni ove godine, ni na godinu. To je pitanje koje će se trebati stvarno rješavati sustavno i to u razdoblju od 3, 4 godine. Jer kad kažemo ovih 11 milijuna što je normalno veliko povećanje za kapitalne investicije, čak je i u jednim dnevnim novinama pisalo da je osigurano 11 milijardi. Pa sam se bio poveselio, išao sam tražiti u proračunu, sad sam provjerio kod predstavnika, nije 11 milijardi nego je 11 milijuna. Neće se baš puno, napravit će se nešto, pomak je, ali kažem, traži jedan cjelovitiji i opsežni angažman Vlade. Ali znači, veseli me što je, ta činjenica i nas u klubu HSP-a što je pomoćnik ministra dao realno stanje. Nije htio farbati, a znamo i sami da ministarstva uvijek nastoje stanje u svome području gdje su odgovorni prikazati da je daleko boljim nego što je jer onda su i dužnosnici koji te poslove obavljaju, oni misle što je lažna slika da je i stanje, da su i oni bolji i da je stanje bolje. Prema tome, stvarno kratko kazano i na kraju. Izvješće je odlično, cjelovito ali je stanje alarmantno katastrofalno. Hvala lijepo.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je na redu gospodin zastupnik Miroslav Korenika. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospođo državna tajnice. Pa listajući ovaj izvještaj moram priznati da sam ipak u nekim stvarima, bez obzira na sve ove hvalospjeve koje imamo pomalo i osupnut. Ja ću krenuti sa stranice 25. gdje se govori o težim stegovnim prijestupima zatvorenika i jedan od najčešće spominjanih težih stegovnih prijestupa zatvorenika je posjedovanje ili uzimanje opojnog ili psihoaktivnog sredstva. E sad, ja mogu pitati i sebe i vas uz sve pohvale prema zatvorenicima kako u kaznionicu ili neki zatvor može uopće droga dospjeti. Ako pogledamo stranicu 35 ovdje se govori sad koje su nedopuštene stvari. Imamo jednu zanimljivu tablicu i kad vidite količine droge koje su ušle u naše zatvore, moram priznati da se i neki dobrostojeći dileri ne bi posramili toga svega. E sad, ja mogu postaviti pitanje i šteta što nemamo tablicu ili raspored po kojim zatvorima ili kaznionicama je i nađena opojna droga. Jer sasvim sigurno ja mogu prihvatiti i prihvaćam da nedostatak dovoljnog broja stražara i osoblja pridonosi tome da se droga može unijeti. Međutim, nedopustivo je da u zatvorskom sustavu takve stvari mogu uopće ući. Bilo bi zanimljivo čuti koliko je osim zatvorenika odgovaralo i ljudi koji rade u kaznionicama ili zatvorima upravo za takva zlodjela. Ali kada vidimo i ocjenu stanja na stranici, čini mi se, 39. prvo imamo vezano uz provođenje. Vidimo da iz godine u godinu nedostaje broj sigurnih vozila kojima bi se mogli sprovoditi zatvorenici. Ja bih volio čuti, s obzirom da raspravljamo tek o podacima za 2005. godinu koji su pomaci napravljeni. Jer očito je, možemo mi govoriti ovdje što želimo i meni je žao što nema gospođe ministrice ovdje. Kada smo razgovarali o proračunu, kada su bili amandmani vezani u proračunu, kada smo tražili neke novce za sve to, to je sve odbijeno. A onda dobijemo izvještaj koji demantira jer činjenica je da može Pravosudna policija raditi izvanredno, može cijeli sustav biti odlično napravljen, ali ako nema novca za nešto ili ako se ne naprave prioriteti kao što je to u ovom slučaju, očito, a znalo je, evo imamo podatak i da je u odnosu na 2004. u 2005. godini porastao broj sprovođenja za 18%. Ako je to tako znači da je potreban veći broj vozila ili bolja i kvalitetnija organizacija. Na stanici pak 39. ponovno, ja vjerojatno ponavljam ono što su i kolege rekli, ali čini mi se možda ovo naše ponavljanje pomogne da nekome u Vladi se prosvijetli pamet pa da napravi nešto što bi trebao govoriti jer samo prigodničarski se priča. Prekapacitiranost kaznionica i zatvora. Ma možemo mi reći što želimo, ali 11 milijuna kuna je puno premalo za ono što nam treba. Puno premalo. Kada smo to govorili i kada se raspravljalo o proračunu onda je rečeno ne treba nam, imamo dovoljno. Pa čekajte sada, za ovaj izvještaj se vjerojatno znalo i prilikom usvajanja, i predlaganja državnoga proračuna. Osim toga, nisam siguran da će svih tih 11 milijuna kuna biti i potrošeno i žao mi je što ministrice nema ovdje pa da nam kaže jer jednom joj je 11 milijuna kuna za cijeli sustav u Ministarstvu pravosuđa i jedanput je … … [[Upadica se ne razumije.]] Znam ja što govorim, pustite gospodine potpredsjedniče.
… [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]]
Zašto? Zato što nema gospođe ministrice jer ona u javnosti istupa, a ne državna tajnica. Oprostite, gospodine potpredsjedniče. Druga stvar je nepopunjenost radnih mjesta službenika pravosudne policije. Koliko ja znam nema niti jednog jedinog razloga barem financijskoga da ne popunimo Pravosudnu policiju ako u isto vrijeme dajemo dodatni novac za prekovremeni rad. Već su neki kolege u ime klubova govoreći rekli kako je to stresan posao. Koji je razlog, ja bih volio čuti, koji je razlog, realan razlog da se ne primi odgovarajući broj stražara koji će raditi normalno svoj posao? I isto tako i pored svega toga što moramo odati priznanje, onda onima koji rade u zatvorskom sustav da je broj incidenata i da sigurnosno stanje koliko toliko zadovoljavajuće. Ali ono što je na stranici 39 odmah u startu loše, iz godine u godinu stalno govorimo kako je stanje objekata u zatvorskom sustavu loše i ovdje se izrijekom kaže, citirat ću: "stanje objekata u zatvorskom sustavu nije promijenjeno u odnosu na izvješće za 2004. godinu". Poštovane kolegice i kolege, a tko za to odgovara? Jel ministarstvo i Vlada imaju nešto o tome reći? Mi ovdje svi utvrđujemo kako je izvještaj korektno napisan, profesionalno međutim nema iza toga nikakve odgovornosti. Tko je odgovoran za ovo? Ja naglašavam u raspravama u proračunu bilo nas je koji smo ukazivali na to jer kod nas očito papir sve trpi, međutim odgovornosti očito nema. Ja vas podsjećam i na stranici 40. vezano uz opreme, mislim jer ovdje su očito, to je suština stvari kod nas. Nastavljena je informatizacija i unifikacija djela financijskog knjigovodstvenog poslova itd., itd., izgrađen je program matice zatvorenika, ali za njegovu implementaciju u 2005. godini nisu bila osigurana financijska sredstva. Mi možemo napraviti sve živo, ali tko je odgovoran da nisu osigurana financijska sredstva? Vlada. Ja vas, evo ga ono o čemu sam govorio, kaže se što sve nedostaje. Nedostaju sve vrste vozila, nedostaje ono najosnovnije odora i oprema pravosudne policije. Ja mislim da to ne bi trebao biti ipak veliki ili preveliki problem. Ono što me posebno moram priznati na neki način pa i uveseljava to je da u ocjeni stanja za koje možemo utvrditi da je alarmantno ponovo se naglašava nepopunjena radna mjesta. Ja bih volio čuti koji su razlozi. Je li to uprava i ovdje pomoćnik ministra zato što to ne želi ili zato što mu netko zbog neosiguravanja financijskih sredstava ne dopušta? Ako mu ne dopušta onda je to naša odgovornost i imamo za ovu godinu nikad veći državni proračun, ja se nadam da će to u ovoj godini biti napravljeno napokon i ovdje, ovo je karakteristično, ustvari ovo je temeljno za cijeli ovaj izvještaj. Stranica 45. citirat ću da možda nam svima doprije do svijesti, kaže se da tijekom 2005. godine organizacija rada bila je otežana u odnosu na 2004., znači stanje je slabije i teže i iz razloga posljednje, ali čini mi se i najvažnije. Nedostatno osiguranih financijskih sredstava u državnom proračunu i nepokrića dugovanja prvenstvenih iz ranijih godina. Ovo da su nepokrića dugovanja to očito je tijekom godina i stalno ista stvar. Ja ne krivim niti jednu Vladu zbog toga, međutim postoji li u ovoj državi politička volja da se taj problem razriješi ili riješi? I sad nešto praksi, vezano za alternativnu sankciju u praksi. Vidite meni je naprosto smiješno da Ministarstvo pravosuđa kao matično ministarstvo nije u suradnji sa sudovima ili sa udrugom sudaca, sa svima ostalima napravilo da imamo čini mi se samo 28 općinskih sudova izriče mjeru alternativnih sankcija. Tu nešto ne odgovara. Je li to problem edukacije sudaca, je li to problem neobaviještenosti, je li to problem da netko ne želi nešto napraviti? A vidimo da imamo problem da viška zatvorenika i tamo gdje treba i tamo gdje ne treba. Usput evo ja bih postavio i pitanje koji su razlozi da nema više pravnih osoba u kojima se izvršava rad za opće dobro i ako pogledate sada koje su to ili u kojim mjestima su ustanove u kojima se to može raditi, pa čak i trgovačka društva u odnosu na to gdje su zatvori onda imamo potpuni nesrazmjer. Netko je zakazao među nama. Ja bih molio dobiti informaciju zašto ih je tako malo. Je li to mali interes u ovoj državi da dobiju relativno jeftin rad, a da istovremeno zatvore si malo rasteretimo ili što je posrijedi. I na kraju krajeva još bih postavio pitanje vezano uz novi zatvor u Varaždinu. Bilo je riječi ovdje kao postoji dokumentacija. Prošle godine prije nego što se išlo razgovarati o proračunu ja sam na lokalnim medijima u Varaždinskoj županiji čuo kako se sprema projekt novog okružnog zatvora u Varaždinu. U proračunu to nisam nigdje vidio. Nema novca predviđenoga za to. Mi možemo imati dokumentaciju, samo kada će to biti? Čini mi se da ovog časa s obzirom na situaciju kakva je bilo bi puno kvalitetnije rješenje, barem financijski i da dobijemo nešto odmah dograditi potkrovlje okružnog zatvora u Varaždinu jer dok novi izgradimo puno će vode proteći rijekom Dravom.
Hvala. Gospodin zastupnik, potpredsjednik Mato Arlović. Nema ga. Gospodin Antun Kapraljević. Također, nema ga. I gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi predsjednici Vlade, kolegice i kolege. Obzirom na zamolbu gospodina potpredsjednika da budemo kratki ja ću zaista nastojati maksimalno skratiti svoje izlaganje pa ima za to i više razloga. Ja nikada nisam imao prilike koristiti usluge neke od naših kaznionica, a nisam čak bio nikada ni u posjetu nekome, pa ću govoriti o sasvim jednom drugom aspektu, odnosno kolega Vuljanić vi ste više-manje dotakli svih onih elemenata o kojima sam i ja želio govoriti, ali bih se dotaknuo nečega što je sad upravo maloprije kolega Korenika rekao, dijelom elaborirao, ja bih nastavio samo ukratko na tu temu, a to je upravo rad za opće dobro. Naime, dozvolite mi da pročitam tri rečenice sa završne, posljednje stranice ovog Izvješća. Te tri rečenice su sljedeće. U situaciji trajne prekapacitiranosti zatvorskog sustava, izricanje i izvršavanje većeg broja alternativnih sankcija postoje nužna potreba. Mislim da se svi s time slažemo, odlična konstatacija. Druga rečenica, uz rasterećenje zatvorskog sustava, izvršavanje alternativnih sankcija zaštitom nadzora i rada za opće dobro ima i znatan ekonomski i financijski učinak. Treća rečenica. Zaključno se mora naglasiti veliki kvalitativni i kvantitativni poseban pomak izricanju i izvršavanju alternativnih sankcija tijekom 2005. godine. Tu se ne bih složio. Tu prestaje moje slaganje sa ovim dijelom izvješća. To je netočno, po meni učinjeno malo i apsolutno nedovoljno. Slična pitanja kao što je postavio i kolega Korenika. Prvo pitanje. Zašto imamo svega 20-tak pravnih osoba u cijeloj Republici Hrvatskoj u kojima se izvršavao ili određivala kazna rada za opće dobro? Drugo pitanje? Što je vaše ministarstvo učinilo da se u državnim institucijama iskoristi ova mogućnost i ostvari ovaj financijski učinak o kome ovdje govorite? Ja se s time slažem. Treće pitanje. Zar npr. Hrvatske autoceste, Hrvatske vode, Hrvatske šume, Hrvatska elektroprivreda i drugi veliki državni sustavi nemaju potrebu koristiti besplatan rad osuđenika? Zar oni ne mogu kositi travu uz autoput, skupljati papire u nekom parku, čistiti plaže, farbati ograde u školama, čistiti kanale za navodnjavanje, graditi i skupljati komunalni otpad? Ne samo ova dva grada, već širom Hrvatske. Zar ne mogu žene osuđene za određene prekršaje čistiti dva puta mjesečno stakla na zgradi vašeg ministarstva itd., itd., itd. Ako malo bolje analiziramo popis ovih pravnih osoba onda ćemo vidjeti da 50% njih spada u kategoriju onih ustanova gdje očito ovi osuđenici su njegovatelji i odgajatelji. Domovi, centri za starije i nemoćne odgoj i obrazovanje itd. Istovremeno suci često puta nam kažu da nemaju kamo uputiti pojedince koji su kažnjeni na odsluženje upravo ovakve vrste kazne. No slično je, vrlo slično je i kod civilnog služenja vojnog roka, tamo ih je više ali ti dečkići moraju najprije naći mjesto u nekom domu dječjem, u nekakvim ne znam jaslicama, vrtiću i onda bivaju tamo upućeni. Dakle, nema nikakve organizirane, nema nikakvog organiziranog pokušaja da se stvarno iskoristi rad tih ljudi, da se postignu financijski učinci. Istovremeno imamo nedostatak djelatnika u građevinarstvu, metalnoj industriji, svugdje tražimo mi u turizmu koji smo na Jadranu itd. Ništa nažalost se ne koristi ni u jednom sustavu kod civilnog služenja vojnog roka a vidimo da je ovdje situacija vrlo, vrlo slična. Prema tome, jako bih volio znati zašto je tako, zašto nema dogovora između vašeg ministarstva i drugih ministarstava da se barem u državnim institucijama, državnim poduzećima stvar bitno promijeni na bolje. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. I konačno u ime predlagača gospođa državna tajnica, uvažena Bagić. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Današnja rasprava o Izvješću o stanju i radu kaznionica zatvorskih zavoda nagnala me, puno se govorio dakako o brojkama i statistikama. Da malo pogledamo usporedni podatak kako stoji Hrvatska sa brojem u usporedbi sa drugim zemljama, osobito tranzicijskim zemljama po broju zatvorenika u odnosu na druge zemlje? Primjerak za usporedbu je 100 tisuća zatvorenika, stanovnika pardon, i Hrvatska sad ne znam je li to dobro ili loše pa da kažem da je najbolja ili najlošija, jer je ipak riječ o osuđenim osobama za društvene, povrede društvenih pravila ponašanja ima 78 zatvorenika na 100 tisuća stanovnika. Sve ostale zemlje kao što su Češka, Poljska, Bugarska, Estonija, Latvija, Slovačka, Mađarska, Litva imaju puno više. Tako primjerice Latvija ima 337, a Bugarska 143 zatvorenika. S obzirom da to nije tema ove današnje rasprave prepuštam vama da ocijenite je li to zapravo dobro ili loše? Je li to govori možda prvo o otvorenosti sustava i društva, s druge strane možda se čini da mi nedovoljno kažnjavamo osobe koje povređuju društvena pravila ponašanja pa ih onda shodno tome ovisno o izrečenoj sankciji i zatvaramo. No, doista moram zahvaliti na današnjoj raspravi jer je ono što je rečeno u pogledu samog izvješća i njegovog sadržaja da je to izvješće pošteno napisano, sa činjenicama i podacima da se ništa ne krije. Nema potrebe i ne smije se kriti. Jer ako ćemo mi sami zatvarati oči pred činjenicama, ne možemo sami sebi niti pomoći niti promijeniti stanje niti poboljšati. A iskustvo mi govori da takve i takvi pokušaji su obično nezahvalni. Dakle, ono izvješće koje točno govori činjenično, statistički o podacima o stanju, broju zatvorenika, pravosudnoga osoblja, odnosno pravosudnih policajaca itd. Ovo izvješće ukazuje dakako onda i na probleme jer brojke same govore za sebe. Ja osobno ne bih se suglasila sa primjedbama, sa kritikama da ali ne sa primjedbama i ocjenama da je stanje alarmantno. Ne bih rekla da je alarmantno premda ne treba potrebu pa čak i nekih relativno kratkih mjera, hitnih mjera koje se trebaju poduzeti podcijeniti. Ne mislim da je alarmantno usprkos teškoćama i usprkos teškom stanju zgrada i opreme, stanje jest zadovoljavajuće i nema opasnosti po sigurnost sustava dakle, prvo onih koji rade u tom sustavu i s druge strane i onih koji se nalaze u sustavu. Jer premda i to je ovdje više puta rečeno, to jesu osobe koje su se ogriješile o društveni sustav, njih ne treba zbog toga kažnjavati u smislu kad već jesu u zatvoru da im primjenjujemo neke odmazde i da njima ljudska prava niječemo. I to se ne događa u našim zatvorima. Naši zatvorenici premda, mi to moramo ispravno napisati, ovdje piše u pretrpanim prostorima i to treba dakako hitno mijenjati imaju zagarantirana ona ljudska prava što se tiče njihovoga tretmana u odnosu na prehranu, u odnosu na zdravstvenu zaštitu, u odnosu na programe njihove resocijalizacije, u odnosu na njihov rad. I to je ono što je bitno reći. Isto tako treba reći da osobe koje rade tamo jesu stručne i stalno se stručno usavršavaju. Drugo pitanje i ono što, zato kažem stanje ne bih ocijenila alarmantnim nego stanjem koje jest u ovom trenutku zadovoljavajuće i zbog kojeg sustav nije ugrožen ali nam nalaže svakako daljnja poboljšanja osobito kad je riječ o zgradama i infrastrukturi. Pomaci jesu načinjeni, je kritika je opravdana da je izvješće dosta kasno stiglo. Zato je to prigoda zapravo reći da jesu pomaci napravljeni. U međuvremenu je zaposleno novih 67 pravosudnih policajaca. Pokazalo se da doista nema smisla plaćati prekovremeni rad, ugrožavati ipak zbog njihovog dodatnog angažmana sigurnost sustava a ne zaposliti i educirati te nove kadrove. Stanje što se tiče vozila je poboljšano jer je u međuvremenu nabavljeno novih 7 specijalnih vozila popularno zvanih "Marica". Isto tako za sredstva za funkcioniranje … [[Govornik se ne razumije.]] Što se tiče rada za opće dobro na slobodi meni je drago da je ovo pitanje koje je u ovom izvješću zaslužilo dužnu pažnju. Broj pravnih osoba s kojima imamo sklopljene ugovore za rad za opće dobro na slobodi u međuvremenu sa 20 porastao je na 70. Dakle, imamo 70 tih pravnih osoba. U ovom trenutku taj broj osoba s kojima imamo sklopljene ugovore je zadovoljavajući u odnosu na izrečenu kaznu rada za opće dobro na slobodi. A to se čini mi se logično i opravdano, struktura tih pravnih osoba nužna je i ne prati samo mjesta gdje se nalaze zatvori zbog toga što te osobe izvršavaju prema mjestu prebivališta kaznu odnosno izvršavaju tu kaznu rada za opće dobro na slobodi pa prema tome je to i logična jedna disperzija pravnih osoba s kojima se sklapaju ugovori. Što se tiče proračunskih sredstava nitko odgovoran a osobito mi koji smo zaduženi za ovaj sustav u Ministarstvu pravosuđa ne možemo reći da su ta sredstva dovoljna. Njih još godinama neće biti dovoljno. Kad se proračun izglasava i govori o njemu nitko ne može reći ni da je to dovoljno sredstava, dovoljno sredstava ukupnosti proračunskih sredstava koji se osiguravaju za sve namjene, a svi znamo koliko je velika potreba u raznim resorima za sredstva. Međutim ono što jest bitno i važno naglasiti da su u ovoj godini ta sredstva značajna u proračunu. Naglašavam nisu dovoljna ali su značajna u proračunu. U odnosu na prošlu godinu za 700 tisuća godina kad je riječ o infrastrukturnim ulaganjima … [[Govornica se ne razumije.]] 11 milijuna kuna. I ta sredstva će biti utrošena za bolnice za osobe lišene slobode i dovršetak izgradnje kaznionice u Glini za koje već imamo gotove projekte jer doista moramo ova sredstva koja nisu dostatna onda potrošiti kako smo planirali. Mislim da nećemo imati problema da ovih 11 milijuna kuna potrošimo u ovoj godini. I još zaključno osvrnula bih se jer je to zaslužilo ovdje pažnju. Na, u komunikaciju ili možda mali kvar na vezi između uprave za izvršenje zatvorskoga sustava i udruge sudaca to se događa a ne treba za sve kriviti medije. Međutim događa se kada čitate onako kako novinar izvuće naslov i podnaslov a ne pročitate sadržaj teksta da dođe do takvoga nesporazuma. Naime ni u jednom momentu nitko iz Ministarstva pravosuđa uključujući čelnu osobu zaduženu za izvršenje kazne zatvora nije pozivao niti bi mogao pozivati suce da izriču neke mjere i da ne šalju osobe u zatvor. Ovdje je bila riječ o … [[Govornica se ne razumije.]] kazni zatvora, o prekršajnoj kazni zatvora gdje se zapravo jednostavno trebalo i što je netko ovdje i rekao, trebalo dogovoriti oko dinamike izvršavanja kazne zatvora da bi se smanjila preopterećenost ali nikako da netko ne bi pristupio izvršenju kazne zatvora. Rješavaju se samo u rasporedu da li će netko ići u tjedan, ovaj tjedan ili sljedeći tjedan ili 2 tjedna? Prema tome to je bila uputa koja se odnosila na naše kaznionice i zatvore, upravitelje tih kaznionica i zatvora. I da to, tu dinamiku stupanja na izvršavanje te … [[Govornica se ne razumije.]] kazne dogovaraju sa sucima o izvršenju. Dakle ni u kom slučaju apel niti bi to moglo biti uticaja na suce, sudbenu vlast u pogledu vrste mjera, sankcije koju će oni izricati. Nama je drago da je taj nesporazum i otklonjen i da je to javno rekao predsjednik Udruge hrvatskih sudaca. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Nastavak sjednice. Glasovanje je u 15 sati. Molim zastupnike i zastupnice da ponesu ključiće za glasovanje i vidimo se vrlo brzo. Hvala lijepa.
Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: prihvaća se Izvješće o stanju i radu kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda za 2005. godinu. Molim posebnu pozornost obratite na glasovanje koje je iza ovog zaključka. Rezultat? 84 za, 3 suzdržana, sa tom većinom donesen predloženi zaključak. Imamo i prijedlog zaključka Kluba zastupnika SDP-a koji glasi. Zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da hitno osigura sredstva u državnom proračunu za potrebe zatvorskog sustava i iznađe mjere za saniranje i poboljšanje stanja u svim penalnim ustanovama. Glasovati u pogledu toga zaključka. Izvolite se uključiti. Glasovati! Rezultat? Sa 26 glasova za, 3 suzdržana, 59 protiv nije prihvaćen taj zaključak.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege! Odbor za izbor i imenovanja i upravne poslove Hrvatskog sabora je na 51. sjednici održanoj 2. veljače 2007. godine jednoglasno utvrdio Prijedlog odluke o razrješenju i imenovanju člana Nacionalnog odbora. Prvo. Razrješuje se članica Nacionalnog odbora Vesna Dejanović kao predstavnica sindikata. I drugo, za članicu Nacionalnog odbora imenuje se Ana Knežević kao predstavnica sindikata.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje prijedlog odluke. Molim uključimo se. Možemo glasovati! Rezultat? Jednoglasno sa 80 glasova je dužnosnik člana Nacionalnoga odbora razriješena Vesna Dejanović a imenovana Ana Knežević. Izbori, imenovanja i razrješenja. Predsjednica Odbora Nevenka Majdenić.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za izbor, imenovanja i upravne poslove Hrvatskog sabora je na 45. sjednici održanoj 12. srpnja 2006. godine jednoglasno utvrdio Prijedlog odluke o izboru potpredsjednica i članova Državnog izbornog povjerenstva Republike Hrvatske. Prvo, za potpredsjednice Državnog izbornog povjerenstva Republike Hrvatske biraju se Zdravka Ćufar Šarić diplomirana pravnica iz Zagreba i Aleksandra Jozić Jeleković diplomirana pravnica iz Zagreba. Drugo. Za članove Državnog izbornog povjerenstva Republike Hrvatske biraju se: Davor Orlović diplomirani pravnik iz Zagreb, Zorislav Ham diplomirani pravnik iz Osijeka, Josip Vresk diplomirani pravnik iz Ivanca, Vlatka Kovačević diplomirana pravnica iz Čakovca. Pod treće. Mandat potpredsjednica i članova Povjerenstva počinje danom stupanja na dužnost, a na dužnost stupaju danom polaganja prisege pred predsjednikom Hrvatskog sabora.
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 89 glasova za i 3 suzdržana da su za potpredsjednice Državnog izbornog povjerenstva Republike Hrvatske izabrane Zdravka Ćufar Šarić, Aleksandra Jozić Jeleković, a za članove Davor Orlović, Zorislav Ham, Josip Vresk i Vlatka Kovačević. Hvala.
Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove Hrvatskog sabora je na 52. sjednici održanoj 8. veljače 2007. godine jednoglasno utvrdio Prijedlog odluke o imenovanju predstojnika Ureda predsjednika Hrvatskog sabora. Za predstojnika Ureda predsjednika Hrvatskog sabora imenuje se Boris Abramović.
Otvaram raspravu. Poštovani zastupnik Slaven Letica.
I na gospodina Abramovića apeliram da se napokon zabrani pušenje u Saboru. Hvala lijepa.
Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje prijedlog ove odluke. Molim uključimo se. Možemo glasovati? Rezultat? Sa 95 za i 1 suzdržanim prihvaćena predložena odluka. Imamo Interpelaciju. Molim, poštovani zastupnik Furio Radin.
Gospodine predsjedniče! Hvala što se mi dali riječ. Moram ponoviti. Upravo sada, nakon te točke Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina mjesecima nema, mjesecima nema člana zato što nakon bolesti gospodina Vice Vukova mi nemamo člana. Ja apeliram i na Sabor i na SDP komu to mjesto pripada da doista da popune to mjesto, zato što je sramota da jednostavno da u Odboru za ljudska prava zapravo nema jedno mjesto u ovom trenutku popunjeno iz oporbe što bi doprinijelo sigurno diskusijama i zaključcima. Molim vas lijepo dajte nam jednog zastupnika za Odbor. Hvala.
Slažem se. Budući da je…
Pa vi ste to već rekli jedanput.
Poštovani zastupnik Vice Vukov iz kvote Kluba zastupnika SDP-a molim vas lijepo, da predložite jednu kolegicu ili kolegu. Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa sjednicom. Na dnevnom redu je: - Interpelacija o odgovornosti Vlade Republike Hrvatske za stanje u tekstilnoj i obućarskoj industriji u Republici Hrvatskoj zbog odstupanja od politike utvrđene programom Vlade Republike Hrvatske u mandatnom razdoblju 2003.-2007. – predlagatelji 17 zastupnika Sukladno članku 195. Poslovnika 17 zastupnika podnijelo je interpelaciju. Vlada Republike Hrvatske dostavila je izvješće koje ste primili na sjednici. Predstavnik predlagatelja poštovani zastupnik Željko Pavlek, Pavlic će dodatno obrazložiti interpelaciju. Izvolite.