Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 18. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnjega nadaljevanja seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Darja Lavtižar Bebler, Melita Župevc, mag. Vasja Klavora, Miro Petek, mag. Franc Žnidaršič, Zmago Jelinčič Plemeniti, mag. Branko Grims, mag. Anton Rop, Gvido Kres, Franc Bogovič, Alojz Potočnik, Miran Jerič, Janez Janša in Mirko Brulc do 12. ure. Vse lepo pozdravljam. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PRAZNIKIH IN DELA PROSTIH DNEVNIH V REPUBLIKI SLOVENIJI, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 29 poslank in poslancev, s prvopodpisanim gospodom Samom Bevkom. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja, gospodu poslancu Samu Bevku. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Skupina 29 poslank in poslancev Socialnih demokratov, Zaresa, DeSUSa in LDS-a smo julija lani v parlamentarno proceduro vložili novelo zakona o praznikih in dela prostih dnevih v Republiki Sloveniji, s katero predlagamo, da se uvede nov državni praznik, to je 8. junij, dan Primoža Trubarja, ki pa ne bo dela prost dan. Zakon z enako vsebino smo predlagali že leta 2008, torej v jubilejnem Trubarjevem letu, ko je dobil načelno podporo parlamentarnih strank, vendar žal zaradi bližajočih se državnozborskih volitev ni prišel v obravnavo. Takrat smo se zavezali, da v novem mandatu predlog ponovno pošljemo v obravnavo. Primož Trubar je utemeljitelj slovenskega knjižnega jezika in prvi slovenski pisatelj ter osrednja osebnost slovenskega protestantizma. Pred dvema letoma smo praznovali 500-letnico njegovega rojstva. Država je leto 2008 proglasila za Trubarjevo leto, zato ta častitljivi poltisočletni jubilej nadgrajujemo s tem, da tudi na simbolni ravni priznamo njegovo zgodovinsko vlogo in pomen ter spomin na Primoža Trubarja trajno obeležimo z državnim praznikom. Predlog za praznik in obeležitev imena Primoža Trubarja je že februarja leta 2008 slovenskemu centru Pen posredoval pisatelj Boris Pahor, dobitnik številnih mednarodnih priznanj, med drugim tudi legije časti najvišjega odlikovanja Republike Francije. Pisatelj Pahor je v svoji pobudi zapisal, da je nezaslišano, da oče prve slovenske knjige ni imenovan na seznam praznikov slovenske države. S pobudo pisatelja Pahorja je Državni zbor junija 2008 seznanil predsednik Slovenskega centra Pen Tone Peršak. V svojem pismu je zapisal, da upravni odbor meni, da bi bilo vsekakor prav, da tudi Primož Trubar, kot najbolj pomembno ime v slovenski kulturni in nacionalni zgodovini, ob Francetu Prešernu dobi svoj prostor v koledarju slovenskih državnih praznikov. Boris Pahor je v omenjeni pobudi kot možnost nakazal tudi dopolnitev dneva reformacije s Trubarjevim imenom. Po pogovorih s predstavniki protestantske cerkve in posamezniki ter predstavniki društev, ki ohranjajo spomin na Primoža Trubarja, smo presodili, da bi bila dopolnitev nedostojna tako v odnosu do dneva reformacije kot tudi Primoža Trubarja. Medtem ko dneva reformacije kot praznika, ki je neločljivo povezan s širino protestantskega gibanja, ni moč zreducirati na lik Primoža Trubarja, tako niti širokega opusa slednjega ni mogoče omejiti le na njegov prispevek k razvoju protestantizma. Predlagatelji se opiramo tudi na poslanico Slovenskega protestantskega društva Primoža Trubarja ob Trubarjevi 500-letnici, o kateri so med drugim zapisali: "Primož Trubar je osrednja osebnost slovenskega protestantizma v 16. stoletju in hkrati najpomembnejša osebnost v razvijanju temeljev za oblikovanje slovenskega naroda. S spisi Primoža Trubarja se začenja slovstvo v slovenskem knjižnem jeziku, poleg tega se z njim začenjajo med drugim tudi zgodovinopisno poročanje v slovenščini, teološko in filozofsko razpravljanje in pojasnjevanje v slovenščini ter sestavljanje pravnih besedil v slovenščini. S Trubarjem se začenja javna raba imena Slovenci ter razglašanje enovitosti pripadnikov slovenstva, ne glede na ločujoče deželne meje." Predlagatelji smo se odločili, da kot datum praznika predlagamo 8. junij, ki se v strokovni literaturi največkrat pojavlja kot domnevni rojstni dan Primoža Trubarja. Naslednji dan pa je tudi sicer god Svetega Primoža. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici dr. Andreji Črnak Meglič.
Dober dan! Lepo pozdravljeni, gospa državna sekretarka, gospod predsedujoči, kolegice in kolegi! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na 17. seji kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o praznikih in dela prostih dnevih v Republiki Sloveniji. Le-tega je Državnemu zboru v obravnavo predložila skupina poslancev, s prvopodpisanim Samom Bevkom, s predlogom za obravnavo in sprejetje predloga zakona po skrajšanem postopku. Kolegij predsednika Državnega zbora je sklenil, da se predlog zakona obravnava po skrajšanem postopku. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki predlagatelja, prvopodpisani Samo Bevk, predstavnika Vlade, državna sekretarka Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve in državni sekretar Ministrstva za kulturo, pa tudi predstavnica Zakonodajno-pravne službe. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, mnenje Vlade in mnenje Državnega sveta. Vsi so predlog zakona podprli. K predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev. Zakonodajno-pravna služba je predloženi zakon proučila in opozorila na nekaj potrebnih popravkov, ki pa jih bo upoštevala pri pripravi besedila zakona za objavo v Uradnem listu, hkrati pa bo opravila tudi redakcijske popravke. Vlada je v svojem mnenju načelno podprla sprejem predloga zakona, vendar vztraja na jasnejši določitvi razmerja med dnevom reformacije in dnevom Primoža Trubarja, dosledni razvrstitvi obeh v dolgoročno sistemizacijo državnih proslav in prikaz vseh mogočih in morebitnih finančnih posledic. Državni svet je v svojem mnenju poudaril, da državni prazniki odražajo soglasje o pomenu posameznih zgodovinskih datumov in so izraz državotvornosti in zavesti o nujnosti vzdrževanja zgodovinskega pomena najpomembnejših dogodkov. Z določitvijo oziroma razglasitvijo 8. junija za dan Primoža Trubarja bi izkazali priznanje Primožu Trubarju, katerega delo je ustvarilo temelje za razvijanje slovenskega naroda. Predstavnik predlagatelja je podal dopolnilno obrazložitev predloga zakona, pri čemer je poudaril, da s predlagano dopolnitvijo zakona želijo doseči, da med praznike uvrstimo tudi dan Primoža Trubarja. Ob tem je izpostavil pobudo slovenskega pisatelja Borisa Pahorja, da se v Zakon o praznikih in dela prostih dnevih vključi ime Primoža Trubarja, avtorja prve knjige v slovenskem jeziku in pobudnika oblikovanja zavesti o enotnosti slovenskega kulturnega, jezikovnega in posledično tudi politične prostora. Predlagatelj je nakazal dve možnosti, in sicer dopolnitev dneva reformacije s Trubarjevim imenom ali pa določitev domnevnega datuma rojstva v juniju 1508, to se pravi 8. junija, kot spominski dan Primoža Trubarja, ki ni nujno dela prost dan. Predlagatelji predloga zakona so izbrali drugo možnost. V razpravi je bilo s strani vseh razpravljavcev poudarjeno, da se zavedajo pomena Primoža Trubarja, ki ni samo avtor prve slovenske knjige, ampak tudi pobudnik oblikovanja zavesti o enotnosti slovenskega kulturnega, jezikovnega in političnega prostora. Ne glede na njegov pomen in pomen njegovega dela, so nekateri razpravljavci menili, da imamo v Sloveniji že tako veliko praznikov in da se z njimi pridružujemo državami z največjim številom praznikom v Evropi. Najpomembnejši argument proti še enemu prazniku pa je bilo prepričanje, da dan reformacije kot dela prost dan že vključuje pomen in dela Primoža Trubarja in je kot tak tudi v narodovi zavesti. Prav tako je bilo izpostavljeno stališče, da se z večjim številom praznikom zmanjšuje njihov pomen, zato podvajanje ni potrebno. Kot argument proti je bilo izpostavljeno tudi načelno nasprotovanje Vlade, ki je posebej opozarjala na finančne posledice in dolgoročno sistematizacijo državnih proslav in vprašanje o statusu tega praznika kot praznovanje z državno slovesnostjo ali le s šolskimi in kulturnimi prireditvami. Zagovorniki predloga zakona pa so poudarjali pomen Primoža Trubarja, ki je postavil temelj knjižni slovenščini in je zaslužen, da lahko utrjujemo svojo nacionalno samozavest. Menili so, da s tem predlogom gre še za eno možnost pozitivne identifikacije z osebo, ki je še posebej zaslužna za slovenstvo. Predstavnik predlagatelja je poudaril, da se je o primernosti rešitve posvetoval tudi s predstavniki evangeličanske cerkve in društvom Primož Trubar, ki so podprli njihovo odločitev oziroma predlog. Ker k predlogu zakona na matičnem delovnem telesu niso bili sprejeti amandmaji, Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide Državnemu zboru predlaga, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o praznikih in dela prostih dnevih v Republiki Sloveniji po skrajšanem postopku sprejme v predloženem besedilu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za uvodno predstavitev mnenja Vlade dajem besedo dr. Anji Kopač Mrak, državni sekretarki Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve.
Hvala za besedo. Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Pred vami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o praznikih in dela prostih dnevih v Republiki Sloveniji, s katerim se predlaga, da se kot praznik v Republiki Sloveniji dodatno določi 8. junij, dan Primoža Trubarja. Z uvedbo tega zakona bi se utrjevala zavest o pomenu Primoža Trubarja ne samo kot protestantskega reformatorja, ustanovitelja in prvega superintendenta protestantske cerkve na Slovenskem, ampak tudi kot utemeljitelja slovenskega knjižnega jezika, ki je s svojim izjemnim in razvejanim delovanjem pomembno zaznamoval svoj čas in ustvaril večen temelj slovenskemu narodnemu samozavedanju in samozavesti. Na delovnopravnem področju je zakon o praznikih dela in dela prostih dnevih vsebinsko pomemben predvsem z vidika določenja efektivne delovne obveznosti delavcev, kar posledično vpliva tudi na konkurenčnost slovenskega gospodarstva. Glede na to, da se s predlagano spremembo oziroma dopolnitvijo zakona število delovno prostih dni ne bo povečalo. Vlada načeloma ne nasprotuje sprejetju predlagane rešitve v zakonu. Tudi z vidika pomembnosti obeleževanja predlaganega praznika za državljane in državljanke Republike Slovenije Vlada ne nasprotuje razglasitvi državnega praznika v spomin tako pomembnega utemeljitelja slovenske pisane besede, vendar ob tem pripominja, da bo vztrajala pri tem, da ne bo prihajalo do podvojitve med dnevom Primoža Trubarja in dnevom reformacije in da bo Prešernov dan še naprej ostajal osrednji državni kulturni praznik. Glede finančnih posledic spremembe zakona na državni proračun pa Vlada Republike Slovenije pripominja, da predlagatelji samoumevno uvrščajo novi praznik v tisto skupino praznikov, ki niso nujno povezani z državnimi slovesnostmi, ampak jim je mogoče posvetiti ustrezno pozornost z drugimi proslavami, šolskimi prireditvami in seveda tudi kulturnimi dogodki. V primeru, da bi dan Primoža Trubarja v dolgoročni sistematizaciji državnih proslav uvrstili v prvo skupino, torej skupino praznikov, ki jih slavimo vsako leto, ali v drugo skupino, to so državne proslave, ki se priredijo na vsakih pet let, namreč ne zdrži več trditev, da predlog zakona ne bo imel finančnih posledic za državni proračun. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvi ima besedo predstavnik Slovenske nacionalne stranke gospod Miran Györek.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi!., Vloge in pomena Primoža Trubarja kot osrednje osebnosti slovenske kulturne zgodovine ni treba posebej utemeljevati. Nesporno predstavlja Primož Trubar tudi osrednjo osebnost slovenskega protestantizma in tudi najpomembnejšo osebnost pri razvijanju temeljev oblikovanja slovenskega naroda. Vsi se zavedamo dejstva, da se z imenom Primoža Trubarja začenjata slovenski knjižni jezik in zgodovinopisno poročanje v slovenskem jeziku. Tudi ime Slovenci postane javna raba in temelj slovenskega naroda. Še in še bi lahko naštevali njegove zasluge in prispevke k nastanku in oblikovanju slovenstva in slovenske narodne samobitnosti. Njegova dela v znamenju protestantskih idealov presegajo verske okvire in prehajajo na oblikovanje slovenske narodne samozavesti kot tudi čisto konkretna področja, kot so na primer razvoj šolstva, slovenske pesmi, esejistike, pripovedništva in tako naprej. Res je, da bo njegovo ime v primeru sprejetja predmetnega zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o praznikih in dela prostih dnevih v Republiki Sloveniji povezano na nek način z dvema praznikoma. Vsekakor pa je treba tudi razumeti njegovo dvojno vlogo in pomen zgodovine in nastanjanja temeljev slovenskega naroda. Eno je dan reformacije, ki je vsekakor povezan z imenom Primož Trubar, drugo pa je spominski dan Primoža Trubarja kot utemeljitelja slovenskega knjižnega jezika, ki bi ga lahko nesporno primerjali, recimo, kar z Geoffrey Chaucerjem v Angliji, kar se tiče utemeljevanja narodnega knjižnega jezika. V Slovenski nacionalni stranki v vsakem primeru in z največjim zadovoljstvom sprejemamo takšen predlog sprememb in dopolnitev zakona in bomo tudi enotno glasovali za sprejetje. Nesmiselno pa je v tem primeru polemizirati o kakršnihkoli finančnih posledicah za državni proračun, še posebej ko gre za praznik, ki ni dela prost dan. Eventualni stroški kakšnih šolskih in splošnih kulturnih prireditev ter proslav pa vsekakor ne bodo omajali splošno znane stabilnosti našega državnega proračuna. Še bolj nesmiselna bi bila polemika o urejanju področja praznikov v državah, članicah Evropske unije, oziroma primerjave s številom praznikov v posameznih drugih državah Evropske unije. V Slovenski nacionalni stranki bomo glasovali za predlagane spremembe in dopolnitve tega zakona. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba LDS bo predstavil gospod Anton Anderlič.
Spoštovani! Primož Trubar je bil v preteklosti v slovenski obravnavi pomembnih osebnosti in dogodkov iz zgodovine nesporno zapostavljen in tako rekoč premalo poudarjan v procesu vzgoje in izobraževanja in tudi v splošnem ravnanju države, s tem tudi državljanov in državljank, ko so se spominjali velikih dejanj in velikih osebnosti iz preteklosti. Lahko bi nam kdo očital, da si izmišljujemo nov praznik in da jih imamo že tako ali tako največ v Evropi. Ampak tukaj gotovo ne gre za to, da bi želeli predvsem praznik, ki ga večina pojmuje kot praznik, če je dela prost dan, ampak za obeležitev, za način, ki je predvsem kulturna in civilizacijska dimenzija, ne toliko socialno-delovna. Zato je tudi mogoče malce zmede v tej razpravi, ko se ta zakon obravnava na dboru za socialo, delo, družino, ne pa na odboru za kulturo, in da ga s strani Vlade predstavljajo povsem drugi ljudje, ne tisti, ki se izvorno ukvarjajo s kulturno in z zgodovino, in če hočete, tudi z izobraževanjem, vzgojo in drugimi podobnimi stvarmi. Tako bi bilo v prihodnje povsem primerno, če bi resnično ustrezno obeleževali ta dan, in mu dali težo poleg dneva reformacije, ki je za mene tako ali tako bil več ali manj, vsaj v tistem delu, ko je sodelovalo tudi protestantsko društvo Primož Trubar pri obravnavi in obeleževanju tega praznika, predvsem kulturni praznik. In tudi nekatere elemente, ki smo jih v preteklosti ob tem prazniku srečali, ko je šlo za poveličevanje nekaterih drugih v tistem času in predvsem tistih, če se spomnim nekega škofa, ki je rad zažigal knjige in podobno, pa se je tako rekoč v ta praznik vrinilo nekaj, kar je šlo stran od tistega, kar je bil osnovni namen, to je obeležiti dan protestantizma z osrednjo vlogo Primoža Trubarja in protestantskih piscev iz tistega časa, ko so utemeljevali ta protestantizem na Slovenskem. Konec koncev gre za to, da bi s tem praznikom sedaj lahko to ločili in bi nesporno dvakrat na leto povedali, da je osrednja oseba znotraj protestantizma bil Primož Trubar. Ampak Primož Trubar kot utemeljitelj slovenskega jezika, prvi pisec knjige, pa drugi dan v letu. V Liberalni demokraciji zato ni nobene dileme o tem, ali podpreti obeleževanje dneva Primoža Trubarja ali ne. Zakon. bomo podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka, poslanke in poslanci! K predlogu zakona, ki mu je svoj podpis prispevala večina iz Poslanske skupine Socialnih demokratov in bo dobil podporo celotne poslanske skupine, je treba uvodoma povedati nekaj temeljnih stališč. Prvič. Dan Primoža Trubarja vidimo kot simbolno stičišče individualnega in skupnostnega zavedanja o pomenu jezika za narodovo zavest in samozavest. Drugič. Praznik ne bo dela prost dan, torej ni v navzkrižju s prizadevanji k omejevanju in samoomejevanju pri porabi javnih sredstev. Tretjič. Dan Primoža Trubarja ni konkurenca kateremukoli prazniku, z nobenim ne želi tekmovati ali kakorkoli zmanjševati njegov pomen. Četrtič. Praznik je izraz spoštovanja do posameznikove vloge v kulturni zgodovini, ne samo svojega naroda, ampak tudi njegove vpetosti v evropski kulturni prostor. Petič. V Primožu Trubarju se združujejo duhovna širina, ustvarjalnost, delavnost in podjetnost. Z dnevom Primoža Trubarja dobiva stvarna podoba na kovancu še simbolno sporočilo o življenjski moči slovenščine tudi v času globalizacije. Današnji pogled na pomen Primoža Trubarja za slovenski jezik je zvezan tudi z vprašanjem, koliko se v slovenski kulturi, v njeni duhovni in jezikovni podobi odslikuje njeno daljno poreklo iz 16. stoletja. Preseneča nas količina opravljenega dela. Po do sedaj znanih ugotovitvah je za Trubarjem ostalo 26 knjig, 10 predgovorov in posvetil, 3 priredbe njegovih del, pesmi v petih pesmaricah drugih avtorjev, 83 pisem in 7 listin. In tega obsežnega dela ne bi bilo brez jezikovnega mišljenja, izvirajočega iz prvih vzgibov humanizma na slovenskih tleh v 15. stoletju, in sicer novodobnega, enakovrednega vrednotenja vseh živih jezikov. Vendar je Trubarjeva odločitev za pisanje knjig v slovenskem jeziku zrasla iz reformacije. Pri tem se Trubar ni ustavil samo pri konstituiranju narodovega knjižnega jezika, pomeni tudi stopnjo v dograjevanju njegove globlje izrazne zmogljivosti. Trubar je sicer najpogosteje razmišljal o jezikovni razumljivosti za vse sloje vernikov, toda hkrati ni mogoče prezreti artistične oziroma retorične veščine njegovega jezika vse od prve knjige naprej. Prav to je lahko spodbuda vsem, ki se dandanes spopadajo z odgovornostjo za razvoj vseh zvrsti slovenskega jezika, da ne bi zapravili bogate dediščine zavzetega razvijanja slovenskega jezika in se izgubili v jezikovnem univerzalizmu sodobnega časa. Naj si pomagam z nekaj iztrganimi navedki iz misli o jeziku Edvarda Kocbeka: "Beseda je za človeka začetek bivanja, utemeljevanja njegovega jaza v družbenem in moralnem redu. Človekovo bitje je naravnano v udeleževanje resničnosti. Sleherna beseda je magični ključ, ki odpira vrata v neznani svet drugega popolnejšega pristopa k resničnosti okolja in zgodovine. Razvija vedno novi način bivanja in pojmovanja resničnosti. Ni nobenega drugega popolnejšega pristopa k resničnosti, kakor je imenovanje sveta z materinščino". Primož Trubar je v evropski kulturni zgodovini obdržal ugledno mesto med evropskimi reformatorji, pri čemer je vselej jasno izražena njegova vloga stvaritelja slovenskega knjižnega jezika in tradicije slovenske književnosti. Poznali so Trubarjevo teološko in jezikoslovno miselnost, obravnavala ga je že kratka svetovna zgodovina njegovega sodobnika Hermana Fabronija Mosemana, omenja ga Valvazor, natančneje pa ga je v drugi polovici 19. stoletja obdelal Theodor Elze. V 20. stoletju smo Slovenci dobili tri pomembne zbornike, prvega šele leta 1908, naslednjega 1952 in 1987 tretjega. In ta je posebej zanimiv po tem, da je v njem največ prispevkov najrazličnejših raziskovalcev del Primoža Trubarja in slovenske reformacije. Med najbolj zvenečimi ali znanimi imeni proučevalcev Trubarjeve dejavnosti pa poleg Ivana Prijatelja naštevam še Mirka Rupla in Jožeta Reichmana. V poslanski skupini bomo torej zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavila gospa Alenka Jeraj.
Dober dan. Lep pozdrav vsem! Leta 2008 smo praznovali 500-letnico Primoža Trubarja. Primož Trubar, ki je bil po nekaterih podatkih rojen 8. junija ali 9., še ne vemo, je bil slovenski protestantski duhovnik, pisatelj in prevajalec, prenovitelj oziroma reformator. Želel je pridobivati Slovence za novo vero s slovensko tiskano besedo. Da bi ustregel praktičnim potrebam je sestavil najprej Katekizem in Abecednik. Katekizem vsebuje nekatera pojasnila poglavja iz protestantskih naukov, šest pesmi, dve molitvi in pridigo o veri. S to knjižico je hotel Trubar učiti rojake protestantske vere in hkrati ustreči protestantskemu bogoslužju na slovenskem. Z drugo knjižico Abecedarij, ki vsebuje osem listov, pa je hotel, da bi se rojaki iz nje naučili branja. Trubar je tako postal začetnik slovenske književnosti. Zagotovo je prav, da se ga spominjamo, in v Slovenski demokratski stranki podpiramo predlog, da med praznične dni uvrstimo dan Primoža Trubarja. Imamo pa pomisleke, ki jih je izpostavila Vlada pa tudi mnogi razpravljavci na seji Odbora za delo, družino, socialne zadeve in invalide. V okviru praznikov namreč že imamo praznik, ki je tudi dela prost dan - dan reformacije, s katerim se spominjamo reformacije in reformatorjev, med njimi vedno ključno vlogo igra prav Primož Trubar. Menimo, da ne bi bilo smiselno,da se ta dva dogodka podvajata, zato bi od predlagateljev pričakovali, da bodo razmislili o možnosti, da se dan reformacije in dan Primoža Trubarja združita in praznujemo enkrat, na dan, ki ga skupaj in soglasno določimo in ki bi bil tudi dela prost dan, tako da število prostih dni ostane, kot je v veljavi sedaj. Menimo, da bi bil primeren rojstni datum Primoža Trubarja, že omenjeni 8. junij. V Slovenski demokratski stranki zakonu ne bomo nasprotovali, bi si pa želeli, da dan Primoža Trubarja ne bo le dan, ko se bodo na šolah pogovarjali o njem, organizirali prireditve in proslave, pač pa dan, ko se ga bomo spominjali na nivoju države, vrednotili njegovo delo in se pogovarjali o tem, kaj je naredil za Slovence. Če bo predlog zakona sprejet, bo to zagotovo pomenilo, da bomo imeli praznika dveh rangov: ob dnevu reformacije bomo imeli državno proslavo in vse, kar sodi zraven, spominski dan pa bo prepuščen praznovanju občine Velike Lašče, Raščice, kjer je bil rojen. Občina Velike Lašče že praznuje Trubarjev rojstni dan kot občinski praznik. Dan bo prepuščen praznovanju v šolah, ostalim zainteresiranim in mu ne bomo dali pomena, kot mu ga predlagatelji želijo dati. Zagotovo bo prišlo do podvajanja vsebin in po mnenju Poslanske skupine SDS bi bilo smotrneje razmisliti o enem prazničnem dnevu na temo Primoža Trubarja in reformacije, ki bo dela prost dan in ga bomo enotno praznovali na državnem nivoju in po lokalnih okoljih. Zakonu v Poslanski skupini SDS ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil gospod Franco Juri.
Spoštovani predsedujoči, predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! V samostojni državi izredno radi izpostavljamo 20-letnico osamosvojitve, ko naj bi končno združeni zaživeli v samostojni državi. Vse premalokrat pa se spomnimo pomembnih zgodovinskih osebnosti, ki so s svojim delovanjem in vztrajanjem slovenskemu narodu in slovenskemu jeziku ter kulturi pomagali k obstoju in kasneje tudi samostojnosti. V preteklosti so bila stališča o posameznih dogodkih in osebnostih, ki so zaznamovale našo preteklost in ki naj bi jih obeleževali v okviru praznikov, različna. Zakon o praznikih in dela prostih dnevih je korenito spremembo doživel leta 2005, ko je 26. december, torej dan samostojnosti, postal tudi dan enotnosti. Takrat smo se spomnili tudi na združitev prekmurskih Slovencev z matično domovino, na vrnitev Primorske ter Rudolfa Maistra. Ne glede na različna stališča o pomembnosti posameznikov in posameznih dogodkov smo leta 2008 ob 500-letnici rojstva utemeljitelja knjižnega slovenskega jezika to leto razglasili za Trubarjevo leto, kasneje pa se je pobuda osredotočila na omembo Primoža Trubarja v okviru Zakona o praznikih in dela prostih dnevih. Gre za avtorja prve knjige v slovenskem jeziku in pobudnika oblikovanja zavesti o enotnosti slovenskega kulturnega, jezikovnega in posledično tudi političnega prostora. Hkrati gre za velikega Evropejca, ki je s svojimi vezmi v izgnanstvu gojil duh solidarnosti, sožitja in vrednotenja kulturne raznolikosti. Njegovo prijateljstvo s Koprčanom Pierre Paolom Vergerijem in idejni navdih, ki ga je ponujal istrskim protestantom, na primer, Matiji Vlačiču Iliriku, pričajo o velikosti te osebnosti in o njenem pomenu tudi onstran slovenskih meja. Trije poslanci Poslanske skupine Zares so podpisniki predlagane vsebine, čeravno sta se v razpravi in ob prvotnem predlogu izpostavili dve možnosti za počastitev Primoža Trubarja: ali dopolniti dan reformacije ali določiti domnevni dan rojstva, torej 8. junij 1508, kot spominski dan na tega velikega moža. Predlagatelji so izbrali drugo, čeprav je jasno, da 31. oktobra nikoli ne pozabimo in ne pozabimo na njegov pomen. Pomembnost delovanja Primoža Trubarja je zajeta tudi v poslanici Slovenskega protestantskega društva, ki ga poudarja kot osrednjo osebnost slovenskega protestantizma v 16. stoletju in hkrati kot najpomembnejšo osebnost v razvijanju temeljev za oblikovanje slovenskega naroda, saj se z njegovimi spisi začenja slovstvo v slovenskem knjižnem jeziku. Izrednega zgodovinskega pomena, ki izhaja iz del Primoža Trubarja. je začetek pisnega poročanja v slovenščini, teološkega in filozofskega razpravljanja, pojasnjevanja ter sestavljanja pravnih besedil v slovenskem jeziku. Čeprav so bila njegova knjižna dela od leta 1596 katoličanom prepovedana , se je slovenski knjižni jezik razvijal dalje. Zgodovina kaže, da je bil med protestanti to človek s širokim obzorjem, z izrednim spoštovanjem evropskih sodobnikov. Njegova dela, ki močno presegajo zgolj verski pomen, so nastala v znamenju protestantskih idealov ter velike ljubezni do domovine in človeštva. Spoštovane kolegice in kolegi! Danes smo tukaj in se kot Slovenci, državljani Republike Slovenije sporazumevamo z jezikom, čigar javna raba izhaja ravno iz Trubarjevih del. Iz tega obdobja izhaja tudi razglašanje enovitosti pripadnikov slovenske kulture in slovenskega naroda, ne glede na meje, ki so ta narod ločevale. Brez dvoma lahko trdimo, da je Trubar postavil temelj za postopen razvoj narodove identitete, miselno ozaveščanje in narodno samobitnost, prevžeto z evropskih duhom spoštovanja različnosti, samobitnosti, s katero se danes enakopravno vključujemo v širši mednarodni prostor. V Poslanski skupini Zares podpiramo namen zakona, čeprav se vsi ne strinjajo z rešitvijo, ki je podana v predlagani spremembi zakona, zato bo vsak glasoval po svoji lastni presoji.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Jakob Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa sekretarka, kolegice in kolegi! V poslanski skupini sicer cenimo namen predlagateljev, da bi z novim praznikom obeležili znamenitega moža Primoža Trubarja, ki je gotovo usodno zaznamoval slovensko zgodovino in narodno identiteto, vendar te dopolnilne zakona poslanci Slovenske ljudske stranke ne bomo podprli. Za našo zavrnitev sta predvsem dva glavna razloga. Prvič. Slovenija ima med evropskimi državami že sedaj menda največ praznikov. To gotovo bremeni uspešnost našega gospodarstva in državni proračun, pa čeprav trdijo predlagatelji, da zakon ne bo prinesel obremenitev za proračun. Vsi vemo, da temu ni tako, da bo zagotovo nekaj dodatnih sredstev terjalo obeleževanje državnega praznika, pa čeprav ne bo dela prost dan. Drugi še bolj tehtni razlog pa je, da imamo že praznik, ob katerem se vsako leto spominjamo velikega Primoža Trubarja, in sicer dan Reformacije, 31. oktobra. Po našem mnenju praznik obeležuje pomembno prelomnico v zgodovini slovenskega naroda in je hkrati spomin na vse, ki so v takratnem času bili sopotniki Trubarja, zato v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlagamo, da danes ta zakon skupaj zavrnemo in z novim dopolnilom dnevu reformacije dodamo obeležitev Primoža Trubarja, tako da bi se praznik lahko na primer imenoval dan reformacije in Primoža Trubarja ali kakorkoli drugače. Praznovanje reformacije zajema vse dogodke in osebe, ki so pomembno vplivale na spremembe v naši družbi. Poimenovanje praznika dodatno še po Primožu Trubarju pa bi poudarilo pomen tega velikega moža, ki ga že sedaj ob praznovanjih dnevu reformacije največkrat citiramo, uporabljamo njegova dela in ime na proslavah. Sam sem pozorno prebral mnenje Vlade in poslušal tudi državno sekretarko na današnji seji in državnega sekretarja z Ministrstva za kulturo na seji matičnega delovnega telesa, kjer je med drugim bilo jasno slišati, da Vlada temu predlogu ne nasprotuje, nihče od obeh predstavnikov Vlade pa ni rekel, da Vlada ta predlog podpira. Pa če še malo špekuliram ,pa sprašujem, kakšna bi bila razprava v Državnem zboru in še posebno, kakšno bi bilo mnenje Vlade, če bi predlog dopolnitev zakona z obravnavano vsebino predlagala na primer naša poslanska skupina. Že sedanje mnenje Vlade daje temu razmišljanju jasen odgovor. Kot rečeno, dopolnitve zakona ne bomo podprli. Podprli pa bomo rešitev, ki smo jo predlagali ali podobno, če jo boste predlagatelji vložili v parlamentarni postopek. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske DeSUS bo predstavil gospod Franc Jurša.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav tudi državni sekretarki, kolegice in kolegi! V naši poslanski skupini bomo podprli predlog zakona, tudi kako drugo varianto bi, o spremembah in dopolnitvah zakona o praznikih in dela prostih dnevih v Republiki Sloveniji. Le-ta prinaša določbo, da se med praznike uvrsti tudi dan Primoža Trubarja, s čimer bi se utrjevala zavest o pomenu Primoža Trubarja ne samo kot protestantskega reformatorja, ustanovitelja in prvega superintendenta protestantske cerkve na Slovenskem, ampak tudi kot utemeljitelja slovenskega knjižnega jezika, ki je s svojim izjemnim in razvejanim delovanjem zaznamoval svoj čas in ustvaril večen temelj slovenskemu narodnemu samozavedanju in samozavesti. Ker gre za praznik, ki ni dela prost in zato ne bo povzročal izpada dohodka v podjetjih, v Poslanski skupini DeSUS z veseljem podpiramo predlog novele, saj si Primož Trubar kot eden izmed očetov slovenskega knjižnega jezika zasluži poseben dan, v katerem bi ga počastili za neizbrisan pečat, ki ga je pustil na slovenski zgodovini. Prav tako nas veseli, da Vlada ne vztraja pri svojem odklonilnem odnosu do tega praznika in s tem kaže, da se zaveda pomena največjega slovenskega reformatorja. Kot že rečeno, v naši poslanski skupini podpiramo predlog, da 8. junij postane praznik Primoža Trubarja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni mogoče vlagati. Zato zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o njem bomo opravili v skladu s časovnim potekom seje zbora v petek, 18. junija 2010, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SUBVENCIONIRANJU ŠTUDENTSKE PREHRANE - SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložil Državni svet. Za dopolnilno obrazložitev predloga dajem besedo državnemu svetniku, gospodu Dragu Žuri.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Spoštovane, spoštovani! Subvencionirana študentska prehrana se izvaja od pomladi leta 1992, ko sta s subvencioniranjem pričeli takrat obe univerzitetni študentski organizaciji. Država je k samemu subvencioniranju pristopila jeseni leta 1992, celotna zadeva pa je dobila takrat podlago v proračunski postavki in v zakonu o izvrševanju proračuna. Na tak način se je subvencionirana študentska prehrana izvajala do leta 1996, ko je bila na Vladi Republike Slovenije sprejeta uredba o subvencioniranju študentske prehrane. V skladu z uredbo se je potem celotna stvar izvajala do leta 2002, ko je bil v Državnem zboru sprejet zakon o subvencioniranju študentske prehrane in v skladu s tem zakonom se izvaja tudi študentska prehrana, kot jo poznamo danes. S Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o subvencioniranju študentske prehrane, ki ga je v državnozborsko proceduro vložil Državni svet, se ureja področje potrebnih evidenc za izvajanje sistema, način in obveza po izmenjevanju osebnih podatkov, na podlagi katerih se ugotavlja upravičenost, s tem se bodo predvsem odpravile administrativne ovire in možnost zlorab in ureja se področje sankcioniranja ponudnikov v primeru kršitev pogodbenih obveznosti. Enostavno tu se bomo prilagodili dejstvu, da se bodo odpravili papirnati boni. Natančneje se bodo opredelili upravičenci, natančnejše bodo opredeljene pravice do dodatnih subvencij in opredelil se bo sam proces prehoda na nov način izvajanja sistema, kot ga je naložila sprememba zakona iz leta 2007. Dopolnjeni predlog zakona z Odbora za delo, družino in socialne zadeve je rezultat iskanja najboljših rešitev v skladu z mnenjem, ki ga je podala Vlada, z mnenjem Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, z mnenjem Državnega sveta k amandmajem Vlade Republike Slovenije, kjer so bile podane tudi določene dodatne obrazložitve, mnenjem informacijskega pooblaščenca ter s samo razpravo, ki je potekala na seji odbora. Tako so se posledično do dopolnjenega predloga zakona načeloma sicer pozitivno opredelili tako Vlada kot Zakonodajno-pravna služba in predstavnica informacijske pooblaščenke. V samem zakonu v 1. členu natančneje in bolj nedvoumno opredeljujemo, kdo je, glede na način zdravstvenega zavarovanja, upravičenec do subvencionirane študentske prehrane. 2. člen dopolnjenega predloga natančneje določa, pod katerim pogojem so študentje upravičeni do dodatnih subvencij za sobote in nedelje. Prihajalo je do anomalije, da so imeli pravico do več subvencij tisti, ki so imeli manj študijskih obveznosti, se pravi tisti študentje, ki so študirali izredno, so dobili subvencijo še za soboto, redni pa ne. V 3. členu se določa nov osebni podatek, hkrati pa se zapisujejo tudi manjkajoči, ki bi morali biti že zapisani iz naslova izkazovanja dodatne upravičenosti do subvencij za študente starše, študente invalide in študente otroke padlih v vojni za Slovenijo, zraven pa se določa tudi rok hrambe teh podatkov in način izbrisa le-teh. Hkrati se Zavodu za zdravstveno zavarovanje Slovenije nalaga obveznost javljati, ali je posameznik glede na način zavarovanja upravičen do subvencioniranja ali ne. V 4. členu, kot že rečeno, odpravljamo sankcijo, ki jo ne bo več možno izrekati, ko ne bo več papirnatih bonov. V prehodni in končni določbi pa se ureja prehod na nov sistem in ministru se nalaga rok, v katerem mora podzakonski akt uskladiti s spremenjenim zakonom. S sprejetjem predloga zakona bo zakonska podlaga za izvajanje subvencionirane študentske prehrane posodobljena, kar bo imelo za posledico, da bo področje opredeljeno bolj natančno, bolj nedvoumno in predvsem, kar je najbolj pomembno, bolj prijazno do študentov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Stališča odbora bo predstavila dr. Andreja Črnak Meglič, predsednica. Izvolite.
Hvala lepa. Ponovno pozdravljeni! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na 14. seji ter na drugem in tretjem nadaljevanju 16. seje kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o subvencioniranju študentske prehrane, ki ga je v Državni zbor v obravnavo predložil Državni svet s predlogom za obravnavo in sprejetje predloga zakona po skrajšanem postopku. Kolegij predsednika Državnega zbora je sklenil, da se predlog zakona obravnava po skrajšanem postopku. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki predlagatelja, predstavnica vlade, predstavnici Zakonodajno-pravne službe, predstavnice informacijske pooblaščenke in predstavnik Ministrstva za šolstvo in šport. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, mnenje Vlade z amandmaji, mnenje Državnega sveta k amandmajema Vlade in predlogi Državnega sveta za amandmaje odbora. Prav tako so člani odbora prejeli mnenje informacijskega pooblaščenca, za katerega je odbor na 14. seji zaprosil in zato predložil obravnavo zgoraj navedenega predloga zakona. Zakonodajno-pravna služba je predloženi zakon proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter zakonodajnotehničnega vidika in dala pripombe k 3. in 4. členu ter poglavju Končna določba. Vlada je v svojem mnenju načelno podprla sprejem predloga zakona. Državni svet se je v svojem mnenju opredelil do amandmajev Vlade, se načeloma strinjal z njimi in odboru predlagal amandma k 3. členu, k naslovu poglavja za novi 4.a člen in novi 4.b člen, s katerimi se upošteva mnenje Zakonodajno-pravne službe. V mnenju informacijskega pooblaščenca so podane konkretne pripombe k 1. in 3. členu. Pooblaščenec je tudi predlagal celostno revizijo predpisov na področju subvencioniranja študentske prehrane, ki so si v nasprotju, in sicer še pred nameravano spremembo zakona o subvencioniranju študentske prehrane. Odbor je na podlagi teh mnenj pripravil svoje amandmaje, s katerimi je v večji meri upošteval zgoraj navedena mnenja, sprejel pa je tudi amandma Vlade k 4. členu. Predstavnik predlagatelja je podal dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe in predstavnica informacijskega pooblaščenca pa sta v ustnem mnenju poudarili, da so s predlaganimi amandmaji načeloma upoštevani vsi njihovi pomisleki in pripombe. V krajši razpravi so nekateri razpravljavci poudarili, da predlogu zakona nasprotujejo, saj se zbirajo podatki, za katere menijo, da niso potrebni in bi se jih lahko tudi zlorabljalo. Zagovorniki predloga zakona pa so na drugi strani menili, da se z amandmaji odbora rešujejo tudi pripombe Zakonodajno-pravne službe in informacijskega pooblaščenca, saj so pripravljeni na podlagi njunih mnenj. Odbor je sprejel svoje amandmaje k 1. in 3. členu, k naslovu poglavja in za nova 4.a in 4.b člen. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za uvodno predstavitev stališč Vlade dajem besedo dr. Anji Kopač Mrak, državni sekretarki na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve.
Hvala še enkrat za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Državni svet je kot predlagatelj januarja v Državni zbor vložil predlog novele zakona o subvencioniranju študentske prehrane. Ob tem je treba izpostaviti, da predlog dopolnitev in sprememb zakona predstavlja zgolj naslednji korak v procesu elektronizacije študentske prehrane. Začetek tega procesa je bil namreč uveden s spremembo in dopolnitvijo zakona leta 2007, ki je določil, da izvajalec študentske prehrane zagotovi vodenje evidenc za subvencioniranje študentske prehrane v obliki elektronskega zapisa z računalniško podprtim sistemom najkasneje za študijsko leto 2010/2011. Vlada je pripravila mnenje k predlogu novele zakona, v katerem se načeloma strinja s predlogom zakona, pripravila pa je tudi dva amandmaja, in sicer k 3. in 4. členu, s katerima je želela izboljšati besedilo zakonskega predloga, predvsem pa olajšati njegovo izvedljivost v praksi. S predlagano spremembo procesa se, kot sem že rekla, predvsem nadaljuje proces elektronizacije študentske prehrane, hkrati pa se urejajo tudi določene nedoslednosti obstoječega zakona predvsem na področju upravičencev do študentske prehrane, kjer se dodaja, da upravičenci niso samozaposlene in upokojene osebe. Dodaja pa se tudi opredelitev dodatnih subvencioniranih obrokov upravičencev v primeru, ko potekajo študijske obveznosti ob dela prostih dnevih. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. V imenu Poslanskega kluba LDS bo stališče predstavil gospod Ljubo Germič.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavnik Državnega sveta, gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! Normativno je subvencioniranje študentske prehrane urejeno v Zakonu o subvencioniranju študentske prehrane, z zadnjo spremembo iz leta 2009. Subvencionirana študentska prehrana je obrok, katerega stroške delno krije država in na ta način povečuje standard študentov in jim olajša možnost študija. Po pooblastilu Ministrstva za visoko šolstvo je izvajalec subvencionirane študentske prehrane Študentska organizacija Slovenije, ki za izvajanje prodaja bone čim bliže študentom in organizira prodajo prek študentskih organizacij posameznih univerz. Sistem prodaje bonov, kot smo ga poznali doslej, pa se bistveno spreminja s predlagano novelo. Študentje tako ne bodo več kupovali bonov za posameznega ponudnika subvencionirane prehrane in ne bo se treba vnaprej odločiti, kje bo jedel, saj bo razliko med vrednostjo obroka in subvencijo poravnal neposredno pri ponudniku subvencionirane prehrane. Namesto prodaje bonov se uvaja sistem koriščenja subvencije. Zaradi elektronizacije sistema študentske prehrane, ki bo temeljila na mobilni telefoniji, pa izvajalec potrebuje nekaj novih podatkov, ki mu bodo omogočali normalen potek dela. Nadalje je v predlogu novele, ki jo je pripravil Državni svet, po novem določeno, kdo ni upravičen do subvencionirane prehrane. V to kategorijo po novem sodijo samozaposleni ali uživalci pokojnine, razen uživalci družinske pokojnine. Prav tako se rešujejo tudi težave študentov, ki imajo študijske obveznosti tudi ob sobotah in nedeljah in to dokažejo z ustreznimi dokazili. Zaradi potreb izvajalca pri uvajanju novega načina spremljanja subvencionirane prehrane je po 3. členu dovoljeno zbiranje dodatnih osebnih podatkov. Ker gre za občutljivo vprašanje kopičenja osebnih podatkov ter njihove obdelave, je k oblikovanju sprememb zakona svoje mnenje posredovala tudi informacijska pooblaščenka. Na podlagi njenega mnenja se v LDS strinjamo s predlagano rešitvijo, da se lahko dodatno zbirajo bodisi številke mobilnih telefonov ali pa elektronski naslov, saj resnično ni potrebe, da bi bila za enega študenta na razpolago oba podatka. Še posebej pa velja izpostaviti mnenje pooblaščenke, da mora biti obdelava osebnih podatkov tehnološko nevtralna, da nujnost in primernost vrste osebnih podatkov, ki so potrebni za doseganje namena izvajanja prehrane, ne sme biti odvisna od tehnologije, s katero je podprto izvajanje. Ker je za študente, ki ne posedujejo mobilnega telefona, dana možnost uporabe čipne kartice za koriščenje subvencionirane prehrane, v LDS posebej opozarjamo na mnenje pooblaščenke, da je le-ta mnogo bolj prijazna glede varovanja zasebnosti, kot je uporaba mobilnih telefonom. Tudi s tega vidika bo treba izkušnje poskusne uporabe mobilnih telefonov za koriščenje subvencij, ki trenutno poteka na Obali, natančno proučiti. V LDS se strinjamo z natančno opredelitvijo glede shranjevanja podatkov in da je to omejeno samo do konca naslednjega šolskega leta, po tem roku pa morajo izvajalci podatke izbrisati iz evidenc, na posebno zahtevo upravičenca mora biti to opravljeno tudi prej. V LDS podpiramo študentom prijazno določbo, da mora Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije izvajalcu prehrane posredovati podatke o urejenosti obveznega zdravstvenega zavarovanja, na podlagi tega pa izvajalec lahko ugotovi, kdo je upravičen do subvencije, torej do subvencionirane prehrane, in kdo ne. Študentom se ni treba več ukvarjati z oddajanjem dokazil o svoji upravičenosti do subvencionirane prehrane. Zakonska sprememba ustrezno rešuje vprašanje prehoda, torej ureja vprašanja imetnika bonov, ko bo uveden elektronski sistem študentske prehrane. Po mnenju LDS so s temi spremembami v zakonu popravljene in urejene glavne pomanjkljivosti izvirnega predloga, ki bi lahko ovirale uveljavitev elektronizacije sistema študentske prehrane. Vendar pa se prav tako strinjamo z mnenjem informacijske pooblaščenke, da je nujna celostna revizija predpisov na področju subvencioniranja študentske prehrane. Opozarjamo na nujno potrebno pazljivost in doslednost na strani izvajalca, ki bo obdeloval podatke oziroma vzdrževal elektronski sistem, da ne bo prišlo do obdelave večje količine osebnih podatkov, kot je to nujno in zakonsko določeno. V Poslanskem klubu LDS bomo predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil gospod Dejan Levanič.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Kolegice in kolegi Socialni demokrati predlagani zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o subvencioniranju študentske prehrane ocenjujemo kot posledico prehoda na sodobnejši način izvajanja študentske prehrane. Obstoječi sistem, kot ga imamo danes, namreč še vedno temelji na tiskanih papirnatih bonih za prehrano, ki jih mora študent osebno kupiti na nekaj določenih prodajnih mestih. Študent se mora tako najprej odločiti, pri katerih ponudnikih študentske prehrane in kolikokrat v mesecu bo lahko jedel. Študent mora, da pride do pripadajočega toplega obroka, imeti pri sebi kupljene bone in veljavno študentsko izkaznico oziroma indeks, ki služita za identifikacijo. Čeprav je sistem izvajanja študentske prehrane že doživel nekaj izboljšav v preteklosti, pa je v osnovi še vedno zastarel in omogoča številne zlorabe; od tega, da na bone jedo ljudje, ki do subvencionirane prehrane niso upravičeni, do tega, da nekateri gostinci unovčujejo subvencijo za obroke, ki jih sploh niso prodali. Ker živimo v sodobni, tehnološko razviti družbi, je skrajni čas, da tudi izvajanje subvencioniranja študentske prehrane posodobimo. Nov način, po katerem bo študent subvencijo koristil sproti s svojim mobilnim telefonom, bo študentom prinesel več fleksibilnosti pri izbiri prehrane, hkrati pa bo bistveno omejil možnost zlorab. Da pa bi lahko sistem v praksi resnično zaživel, pa so potrebne nekatere zakonske spremembe, ki jih predlagani zakon tudi prinaša. Posebej občutljive so spremembe na področju zbiranja osebnih podatkov študentov, ki pa so do sedaj na podlagi mnenja informacijske pooblaščenke in sprejetih amandmajev na odboru ustrezno tudi urejene. Pri tem ne moremo mimo pomislekov, da na novo zbrani osebni podatki študentov, torej številke mobilnih telefonov in njihovi elektronski naslovi, ne bodo ustrezno zavarovani, posebej po izkušnji zadnjih študentskih protestov, ko so študentje pozive na demonstracije dobili kar po SMS sporočilih. Odgovornost za ustrezno ravnanje z vsemi osebnimi podatki študentov leži tudi na študentskih organizacijah univerz, ki bodo te podatke zbirale. Pri tem pa ni dvoma, da morajo biti podvržene tudi javnemu nadzoru. Vsakršno prikrivanje informacij in podatkov, kot smo mu priča v primeru finančnega poslovanja, s sprenevedanjem, da gre za pravne osebe zasebnega prava, je seveda v tem trenutku nesprejemljivo. Poslanka skupina Socialnih demokratov bo predlagani zakon podprla, saj bo predvsem študentkam in študentom malenkost olajšal življenje. Ne bomo pa podprli predlaganih amandmajev, čeprav so pomisleki, ki so navedeni v obrazložitvah, legitimni in tudi sami želimo, da se vsi sumi o nepravilnostih do konca raziščejo in da se ugotovi morebitna odgovornost vpletenih. Kljub vsemu pa menimo, da to še ni zadosten razlog, da bi zavrli nek proces izboljšave izvajanja študentske prehrane, ki je že v polnem teku in bo, kot že rečno, največ koristi prineslo študentka in študentom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavila gospa Alenka Jeraj.
Lep pozdrav še enkrat! V zadnjem času je veliko govora o študentih, študentski organizaciji, pa tudi o študentski prehrani. Že prejšnja vlada je, kot je bilo rečeno, pripravila spremembe predloga zakona, s katerim je bilo predvideno, da se uveljavi nov sistem v šolskem letu 2008/2009. Leta 2007 je bil ta rok podaljšan na šolsko, študijsko leto 2009/2010, pa tudi sedaj sistem še v popolnosti ne dela. Sprememba zakona predvideva spremembe na področju evidenc, ki bodo po novem vsebovale še nekatere osebne podatke, torej naslov, številko mobilnega telefona in naslov elektronske pošte. Zato je Zakonodajno-pravna služba opozorila, nato pa je bil tak sklep sprejet tudi na predlog našega poslanca Robija Hrovata, da se o tem izreče tudi informacijska pooblaščenka. Njeno mnenje smo prejeli in nekateri ste ga že citirali. Pooblaščenka meni, da mora biti obdelava osebnih podatkov tehnološko nevtralna, da torej nujnost in primernost vrste osebnih podatkov, ki so potrebni za dosego namena, ne sme biti odvisna od tehnologije, s katero je podprto izvajanje. Opozarja skratka, da bi bili ti podatki lahko le opcijski, torej, če študent želi upravičenost do subvencionirane študentske prehrane izkazovati z mobilnim telefonom, če pa tega ne bi želel, mu mora študentska organizacija omogočiti izkaz upravičenja tudi drugače. Kot je bilo že rečeno, tudi meni, da je za komunikacijo med študentom in izvajalcem dovolj en podatek ali telefonska številka, ali naslov prebivališča, ali elektronski naslov in kot je bilo navedeno tudi predlaga, da se opravi celostna revizija na področju študentske prehrane, kajti pooblaščenka smatra, da je vsaj nenavadno, da ima zakon 10 členov, potem pa ga urejata dva podzakonska akta, eden s 27 in drugi z 19 členi. Za poslanke in poslance SDS je najbolj sporno dogajanje, ki je povezano z uvedbo novega sistema. Namreč, eden izmed razlogov, da se uvede nov sistem tudi z zbiranjem telefonskih številk, naj bi bila tudi anketa, ki naj bi bila opravljena med študenti. V zadnjem času prihajajo podatki, da anketa sploh ni bila opravljena oziroma vsaj ne s takimi vprašanji, ko bi spraševali študente, ali želijo, da se sistem uredi na tak način. Torej je bilo ves čas to lažno informiranje tako javnosti kot tudi nas, poslancev, torej da je taka volja študentov. Še več, celo dokazalo se je, da naj bi to anketo izpolnjevali študentje, ki so bili na praksi v Ultri. Študentska organizacija Slovenije je marca 2009 objavila razpis, kdo bo to delo opravljal, na katerega sta se prijavila Bankart in Margento. Podjetje Četrta pot je takrat opozorilo, da so bili tudi sami zainteresirani za prijavo, da so predstavili svoj predlog že mesec pred temna ta razpis niso bili niti obveščeni. Ta je bil objavljen zelo kratek čas na spletni strani študentske organizacije, verjetno je že to problem, saj se že vnaprej onemogoča konkurenco. Da je bil razpis pisan na kožo podjetju Margentu vsaj določil izključevalni pogoj, da mora biti sistem narejen le na podlagi prenosnega telefona, je bilo tudi v naprej znano, da to lahko ponudi le en sam, Margento, hčerinsko podjetje Golobičeve Ultre. Tiste Ultre, katere solastnik, torej podjetje Margento, je tudi minister za visoko šolstvo. V komisiji je bil Aleksander Polutnik, nekdanji vodja raziskovalnega oddelka Ultra. Kasneje je sicer izstopil, je pa očitno usmerjal delo in tudi usmerjal komisijo, da je bil razpis pripravljen tako, kot je bil. Študentska organizacija je na svoji seji, 21. maja povedala, da bo na razpisu izbrano podjetje Margento, čeprav je o tem konkurenčno podjetje Bankart obvestila šele 27. maja. V zvezi s tem so bile vložene kazenske ovadbe in pričakovali bi, da se bo s spremembo zakona počakalo. Predlaga ga Državni svet. Zanima nas, zakaj je tako zainteresiran, da se študentka prehrana uredi na tak način. Morda zato, ker je bil tudi gospod Drago Žura v komisiji, ki je izbirala, v razpisni komisiji, ali pa zato, da se pokrije neka rešitev, ki na vseh segmentih pušča in kaže najmanj na sum kaznivega dejanja, ki ga bodo seveda morale ugotoviti pristojne službe. Zato je za nas sporno, da tak zakon v tem trenutku sprejemamo, [[... znak za konec razprave]] za to, da se študentska prehrana in sistem izboljšuje, vendar pa ob toliko pomislekih bi le pričakovali, da se pristojne službe zadeve lotijo bolj resno, pa tudi ministrstvo, ki je tisto, ki bi moralo bedeti nad pravilnim izvajanjem študentske prehrane.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Zares bo predstavil gospod Tadej Slapnik.
Spoštovani podpredsednik, predstavniki Vlade, Državnega sveta, kolegice in kolegi! Obstoječi zakon določa pravico študentov do subvencionirane prehrane ter način in merila za subvencioniranje. Upravičenci do subvencionirane prehrane so osebe s statusom študenta in se izobražujejo v Sloveniji, ob tem pa ne smejo biti zaposleni. Do subvencionirane prehrane pa so upravičeni tudi tisti študentje tujih univerz, ki ob upoštevanju recipročnosti v okviru mednarodnih izmenjav v Sloveniji opravljajo svoje študijske obveznosti. V tem mandatu je sicer zakon že doživel določene spremembe, ki študentom prinašajo izboljšane izboljšave, predvsem pa bolj transparentne rešitve, med katerimi bi izpostavil naslednje. Študent ne more biti več vpisan v evidenco brezposelnih oseb, v evidence, ki jih vodi izvajalec, se doda enotna matična številka, ki jo ta potrebuje za izvajanje subvencioniranja, dodana pa je bila tudi sankcija prepovedi prodaje študentskih bonov za dobo enega do največ treh mesecev. Študentska organizacija Slovenije je v fazi celovite prenove načina izvajanja sistema subvencioniranja študentske prehrane, na podlagi katere študentje ne bodo več vnaprej kupovali študentskih bonov. Koncept prenovljenega sistema pa zahteva pričujoče zakonske spremembe na področju evidenc, izmenjave podatkov in sankcioniranje kršiteljev. Temu po naši oceni sledijo tudi rešitve predlaganega zakona. Ker gre za izredno občutljivo področje vodenja evidenc, smo v Poslanski skupini Zares – nova politika podprli preložitev obravnave zakona na matičnem delovnem telesu, da smo lahko pridobili tudi stališče informacijske pooblaščenke. Tu je bilo poudarjeno, da mora biti obdelava osebnih podatkov nevtralna in da nujnost in primernost vrste osebnih podatkov, potrebnih za samo izvajanje subvencionirane študentske prehrane, ne sme biti odvisna od tehnologije, s katero je le-to podprto. Na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe in informacijske pooblaščenke so bili na Odboru za delo, družino in socialne zadeve sprejeti tudi ustrezni amandmaji, ki po oceni Poslanske skupine Zares – nova politika omogočajo ustrezno izpeljavo zakona. Ob tem pa bi vseeno želel izpostaviti predlog informacijske pooblaščenke o potrebi po celostni reviziji predpisov na področju subvencioniranja študentske prehrane s katero se v Poslanski skupini Zares – nova politika strinjamo. Gre namreč za področje, ki bi moralo v nadaljnjem izvajanju zakona zagotoviti subvencioniranje na način, ki bo onemogočil kakršnokoli zlorabo podatkov v praksi. V Poslanski skupini Zares – nova politika bomo predlog novele zakona podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Jakob Presečnik.
Še enkrat lep pozdrav in hvala lepa za besedo gospodu podpredsedniku! Če bi kot zunanji opazovalec poslušal mnenje o prvih dveh današnjih zakonih bi rekel: vse najboljše, oh in ah, krasno. Tam dve opozicijski poslanski skupini sicer nekaj brcata, ampak drugače je pa vse v najlepšem redu. In če bi prenesel razpravo oziroma če bi bilo glasovanje na matičnem delovnem telesu preslikana razprava na tem matičnem delovnem telesu, bi tudi rezultat tega glasovanja bil drugačen, bil bi obrnjen in danes bi bila razprava zagotovo tudi drugačna. To si upam seveda trditi. Ampak če grem na ta drugi današnji zakon, bi rekel takole. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo nekatere nujne spremembe zakona, ki vnašajo več reda in odgovornosti na področju študentske prehrane. V poslanski skupini pa imamo pomisleke o potrebnosti zbiranja dodatnih osebnih podatkov za potrebe subvencioniranja te iste študentske prehrane. V evidencah, ki naj bi jih vodil izvajalec, so poleg ostalih podatkov dodani naslov, številka mobilnega telefona in naslov elektronske pošte upravičenca, saj naj bi jo izvajalec potreboval za izvajanje subvencioniranja študentske prehrane. Uvaja se obveznost višje- in visokošolskih izobraževalnih ustanov in Zavoda za zdravstveno zavarovanje za posredovanje podatkov o statusu in načinu zavarovanja upravičencev do subvencioniranja prehrane. Na ta način se sicer želi razbremeniti študente pridobivanja potrdil in zagotoviti takojšnjo informacijo o statusu in zavarovanju, kar posledično pomeni upravičenost oziroma neupravičenost in s tem zmanjševanje možnih zlorab. Sporno pa je ravno zbiranje osebnih podatkov in obvezna uporaba mobilnih telefonov in elektronske pošte. Vemo, da je to zelo nevarno in je mogoče zlorabljati take povezave in podatke ter zbirke podatkov. Zgolj zaradi subvencioniranja prehrane je praktično mogoče preko elektronskih medijev, na primer, nadziranje delovanje in gibanje študentov. Popolnoma se strinjamo s pripombami informacijske pooblaščenke, katere pripombe so bile sicer delno povzete v amandmajih odbora, kljub temu pa zakona ne bomo podprli, ker po nepotrebnem predpisuje, kot je zapisala tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Zastavlja se vprašanje razumnega oziroma sorazmernega razloga za določitev takšne dodatne administrativne zahteve izvajalca po pridobivanju določenih novih osebnih podatkov o študentih, ki naj bi bili po navedbah predlagatelja nujno potrebni zaradi novega načina izvajanja sistema subvencioniranja prehrane študentov, pri čemer v obrazložitvi po naši presoji niso v zadostni meri pojasnjeni oziroma navedeni razlogi, ki bi opravičevali nujnost pridobivanja vsakega posameznega osebnega podatka v skladu s 3. členom Zakona o varstvu osebnih podatkov. Pri delitvi bonov gotovo prihaja do številnih nepravilnosti, namernih ali nenamernih. Zato ima Vlada vse represivne organe, inšpekcije v oblasti za kontrolo porabo sredstev, imamo tudi Durs, policijo in tako dalje. Kljub temu pa so človekove pravice in zasebnost bolj pomembna vrednota, zato ni sprejemljivo, da se v demokraciji sprejemajo zakoni, ki tega ne spoštujejo. Nujne spremembe je treba zato urediti na drugačen način. Tudi spremembe, ki jih zahteva nov čas in sodobnejša tehnologija. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke zaradi tega ne bomo podprli tako pripravljenih sprememb in dopolnitev zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Franc Jurša.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Še enkrat lep pozdrav tudi z moje strani! Državni svet predlaga noveliranje zakona, ki ureja subvencioniranje študentskih bonov za prehrano, in sicer z namenom popravka določenih zakonskih dikcij, ki so se v praksi izkazala za nedorečene in ne dovolj jasno opredeljene. Seveda so posledica vsakih nepopolnih, ne dovolj domišljenih pravnih pravil, anomalije in zlorabe. V primeru tega zakona je to povezano z izkoriščanjem namenske porabe subvencioniranih študentskih obrokov. V Poslanski skupini DeSUS se zato strinjamo s predlaganjem, da je nujno treba natančno opredeliti upravičence do subvencioniranja prehrane in seveda peljati pogojeno upravičenost do subvencije glede na program izvajanja pri študijski obveznosti. S predlaganimi dopolnitvami se tako dodatno preprečuje možnost neupravičenega koriščenja bonov oziroma subvencij. Menimo, da je zato novela zakona ne samo ohranila osnovni cilj subvencioniranja prehrane študentov, pač pa ga bo na ta način še bolj utrdila. Z novo, dopolnjeno opredelitvijo podatkov v evidenci, ki je izvajalcu subvencionirane študentske prehrane potrebna v povezavi z izvajanje sistema in obveznostjo posredovanja podatkov o statusu in način zavarovanja upravičencev s strani Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, se prav tako zmanjšuje možnost zlorab, saj se zagotovi takojšnja in neposredna informacija o statusu zavarovanca. Poleg tega se razbremeni študente in izvajalca administrativnih opravil ter se pomembno prispeva k, upamo, zelo bližnji zaživitvi prenovljenega elektronsko-amortizacijskega sistema subvencioniranja študentske prehrano. Novemu sistemu se prilagajajo tudi sankcije za kršitev s strani ponudnikov prehrane. Prvotno besedilo predloga zakona je bilo sanirano tako, da so se upoštevale pripombe in mnenja strokovnih služb Državnega zbora in informacijske pooblaščenke, zato je dopolnjen predlog zakona tak, da bo deležen podpore naše poslanske skupine. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Miran Györek.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, predstavniki Vlade! V Slovenski nacionalni stranki bomo podprli predlagane spremembe in dopolnitve Zakona o subvencioniranju študentske prehrane, saj se bo s tako zakonsko ureditvijo smiselno ohranjal osnovni cilj zagotavljanja subvencionirane študentske prehrane, kar pomeni v drugih besedah, omogočanje študentom nižje stroške študija in redno, zdravo prehrano. Smiselne in utemeljene so osnovne vsebinske značilnosti novega noveliranega predloga zakona. Naj poudarim samo nekaj utemeljenih in dobrodošlih sprememb. Po predlogu sprememb študent ne more biti več vpisan v evidenco brezposelnih oseb pri Zavodu Republike Slovenije za zaposlovanje. V evidencah, ki jih vodi izvajalec, je poleg ostalih podatkov dodana EMŠO številka, saj le-to izvajalec potrebuje za izvajanje subvencioniranja študentske prehrane, razumemo tudi tukaj pomisleke in zadržke glede eventualni kršitev Zakona o varstvu podatkov. Črta se obveznost mesečnega poročanja ponudnika ministrstvu, saj je dovolj, da ponudnik poroča izvajalcu, le-ta poroča ministrstvu. Dodana je sankcija prepovedi prodaje študentskih bonov za dobo najmanj enega in največ treh mesecev. Direkten prehod s pisnega opomina na prepoved izvajanja subvencioniranja študentske prehrane se namreč v praksi pokazalo za prestrogega, saj je gostinca po opominu doletela prepoved prodajanja kot tudi prepoved unovčenja bonov, študent pa že kupljenih bonov ni mogel unovčiti, hkrati pa so mu šteli v mesečno kvoto, zato je treba dodati umestno sankcijo. Skratka, če ponovim v povzetku tisto bistveno, veljavni zakon z rešitvami temelji na osnovnem cilju, to je med študijem omogočiti vsem študentom nižje stroške študija ter bolj kakovostno in zdravo prehrano v vsakemu študijskem središču v Sloveniji in s tem prispevati k kakovostnejšemu študiju. Zakon o subvencioniranju študentske prehrane zato zagotavlja subvencionirano študentsko prehrano ne glede na socialni položaj študentov oziroma njegove družine. Osnovno načelo, ki ga zasledujejo spremembe zakona, je, da študentje ne trpijo zaradi morebitnega sankcioniranja ponudnika. Skratka, podprli bomo predlagane spremembe. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 15. 6. Amandmaji so vloženi k 3. in 4. a členu. In dajem najprej v razpravo 3. člen in amandmaje k 3. členu. Gospod Robert Hrovat, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Kot je že kolega Jakob Presečnik prej za govornico rekel, na prvi pogled sta oba zakona, ampak zdaj se bom osredotočil predvsem na tega drugega, na prvi pogled O. K. Problem pa je v podrobnostih. Problem je v podrobnostih in to je dejstvo. V Slovenski demokratski stranki se strinjamo s tem, da je enostavno treba zagotoviti novejši sistem, elektronizacijo za študentsko prehrano. Temu smo bili naklonjeni že v prejšnjem mandatu in zato je tudi prišlo do spremembe zakona, kar je do tukaj vse lepo in prav. Dejstvo pa je, da bomo ena redkih držav, če ne celo edina, ki bomo ta način plačevanja uvedli. Govorimo o telefonskem plačevanju. To je unikum, na katerega je opozorila tudi informacijska pooblaščenka. Informacijska pooblaščenka je v svojem mnenju jasno zapisala, da bi se ji zdelo bistveno boljše, če bi se uvedle neke elektronske kartice, kot pa ta način, kot je danes tukaj predlagan. Ampak problem se začne nekje drugje, problem je bil pravzaprav razpis. Razpis, kako je prišlo do oddaje, recimo, posla enemu od ponudnikov. Po mojem mnenju gre tukaj za velik biznis nekaterih posvečenih ali pa enega posvečenega. Poglejte, gre za sila sporno zadevo. Če nič drugega, gre za postopek, ki se je odvijal v sumljivih okoliščinah. Kako je potekal ta postopek izbire ponudnika za izvajanje tega posla? Študentska organizacija Slovenije je marca 2009 objavila razpis za prenovo subvencionirane študentske prehrane. Na ta razpis sta se prijavili podjetji Bankart in pa Margento, ki je hčerinsko podjetje Ultre. Njen solastnik pa je tudi minister za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, gospod Gregor Golobič. A ni že to sporno? Potem je 14. oktobra leta 2009 prišlo do podpisa pogodbe za elektronizacijo študentskih bonov med Študentsko organizacijo Slovenije in podjetjem Margento, hčerinsko družbo podjetja Ultra, ki je ponudilo rešitve za uvedbo plačevanja študentske prehrane preko mobilne telefonije. Margento je bil namreč edini ponudnik za izvedbo elektronizacije. Ponudba pa je bila sklenjena, kljub temu da protikorupcijska komisija takrat še ni izdala nobenega mnenja, kljub temu da je bila podana pripomba, niti ni ovrgla suma korupcije pri izvedbi razpisa. In takrat se je Študentska organizacija Slovenije javno zavezala, da pogodbe ne bo podpisala, dokler protikorupcijska komisija ne bo podala svojega mnenja in ovrgla vseh sumov korupcije. Kaj se je zgodilo kasneje? Poglejte, eden od tistih, ki se je želel prijaviti na razpis, ga bom citiral, v enem od slovenskih medijev je bilo to jasno zapisano; Tomaž Frelih, direktor področja Sistemi v podjetju Četrta pot, je izjavil tako: "Z vso strokovno kompetenco trdim, da se na takšen razpis, kakršen je bil tukaj pri nas v Sloveniji, ne more prijaviti nobeno podjetje na svetu, razen Ultre in njenih hčerinskih podjetij". Torej, to kaže na to, da je bil ta razpis prirejen za nekoga. Če se dotaknem samega amandmaja, bi moral reči, da sem bil že na samem začetku obravnave tega zakona nekoliko začuden nad vsemi temi podatki, ki bi jih bilo treba zbirati pri subvencioniranju študentske prehrane. Govorimo o številki mobilnega telefona, elektronskem naslovu in tako naprej. Mislim, da to sploh ne bi bilo potrebno, če bi uvedli neke elektronske kartice. Mislim, da bi bil posel bistveno cenejši, ker bi bilo več ponudnikov, kjer bi bila konkurenca. Ampak ne, vztrajalo se je, razpis se je pripravil na takšen način in posel je dobil samo eden in posvečen. Poglejte, kaj se je zgodilo na zadnjih dijaških demonstracijah: prišlo je do zlorabe telefonskih številk. Na to so opozarjali študenti in dijaki, ki so govorili, da so dobivali sporočila z neznanih številk, naj se udeležijo demonstracij, na kakšen način in kako. Torej, tu se pojavlja dvom, da nekdo ima neke evidence in da se pošiljajo razna sporočila in se kliče tako študente kot dijake, pa najbrž tudi še koga drugega. Najbrž je v interesu neke politične stranke, da bi morda tako prišli do neke baze podatkov. Seveda, za vsako politično stranko bi bilo to zelo dobrodošlo, zagotovo bi bilo dobrodošlo. Vpliv ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo na ta posel je bil očiten, več kot očiten. Razpis je bil pisan samo enemu na kožo, torej Margento Storitve. Zdaj se dodajajo še dodatni osebni podatki, kar je za mene absolutno sporno in na to ne bom pristal. Mislim, da bi bilo prav, da se ta amandma, ki smo ga predlagali, tudi sprejme. Ne razumem, da vsa slovenska levica pravzaprav pokriva sporne rabote enega člana koalicije, tudi če je minister za visoko šolstvo. Verjamem, da se tudi drugim zdi sporno vse to, kar se je dogajalo v zvezi s tem poslom. Ampak ne, vse boste naredili, da pokrijete nekoga, ki je iz te koalicije. Za vsako ceno. In to se mi ne zdi prav. Torej, o čem bomo pravzaprav danes govorili? Danes bomo govorili o subvencioniranju študentske prehrane. Razlog za to, da se bodo zbirali takšni osebni podatki, o katerih danes govorimo, govorimo pa o telefonskih številkah in elektronskih naslovih, je samo to, da je bil ta razpis pisan na kožo enemu podjetju, ki lahko to ponudi. Ni bilo konkurence in biznis je tukaj. To je pač moje mnenje. Zdi se mi sporno in verjamem, da se zdi sporno tudi marsikomu od vas. Kot je informacijska pooblaščenka že rekla oziroma zapisala v svojem mnenju, bistveno bolje bi bilo, če bi uvedli neko elektronsko kartico, kjer ne bi potrebovali takšnih osebnih podatkov in bi šlo na podlagi teh podatkov, ki obstajajo že zdaj. Še enkrat pravim, predlagam, da ta amandma sprejmemo in da se ta zadeva reši na takšen način, da ne bi prišlo do zlorabe teh osebnih podatkov, čemur pa bomo, po mojem mnenju, slej ko prej priče. Ne nazadnje govori o tem tudi to, da ste vsi, pravzaprav vse poslanske skupine so na to opozarjale. Kljub temu da so v zakonu neke varovalke, vsi opozarjamo, da kljub temu ne bi prišlo do tega. Torej obstaja možnost. Zakaj dajemo neko možnost, da bi do tega prišlo, če tega ni treba. In bi lahko zadevo reševali bistveno drugače, brez nekih telefonskih plačevanj, ampak na podlagi plačevanj z elektronsko kartico in ne bi potrebovali takšnih osebnih podatkov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Alenka Jeraj.
Hvala za besedo. Jaz bom, seveda, naš amandma podprla. Nekaj stvari sem povedala že prej, naj jih še nekaj dodam. Če bi bilo vse tako jasno, transparentno, zadeva ne bi bila omadeževana z nekaterimi črnimi packami, bi v to verjeli, če se ne bi zgodilo nekaj stvari v lanskem letu ali že v začetku letošnjega leta. Naša poslanska skupina je dvakrat zahtevala izredno sejo Odbora za delo, družino in socialne zadeve na temo sum nezakonitega in netransparentnega postopka uvedbe elektronizacije študentskih bonov. Predsednica je to dvakrat zavrnila z različnimi razlogi, kljub temu da so bili pomisleki tako v javnosti kot med nami poslanci. Potem smo sicer zadevo opravili, vendar pa ni nobene logike, da se v nekaterih stvareh v tem parlamentu na odborih, ki so temu namenjeni, o teh stvareh ne moremo pogovarjati. Preiskovalnemu uradu, kriminalistom smo omogočili izredno ugodne pogoje – so v novih prostorih, boljši pogoji – za delo in bi pričakovali, da se bodo lotili tudi te teme, da pogledajo, če je vse v redu, da ni prišlo do nobenega kriminalnega dejanja oziroma da so sumi, ki se pojavljajo v javnosti, da jih tisti, ki so za to pristojni, ovržejo. Enako bi pričakovali, da se opredeli Urad za varstvo za konkurence ali je bilo vse v redu z razpisom. Zgodile so se še nekatere druge stvari. Pod Golobičevo ministrstvo smo dali telekomunikacije, v zadnjem letu se je opravilo ali izvedlo nekaj razpisov, ali v zadnjih dveh letih, kjer posle dobiva Ultra, očitno kot ena najboljših, ki lahko na določenih področjih ponudi tisto, kar nihče drug ne more, če pa to ni Ultra je potem Margento, ki je sicer v letu 2005, 2006, 2007 skupaj ustvarila 943 evrov prihodkov, v letu 2008 3007 evrov prihodkov, no v letošnjem letu jih bo pa 350 tisoč, ker dela študentske bone oziroma je prevzela to delo. Kolega Levanič je rekel, da so bili študentje vabljeni na demonstracije preko SMS sporočil. Mene zanima, kam jih bo vabil minister Golobič, ko bo njegovo podjetje dobilo GSM od vseh 40 tisoč študentov, ki so koristniki bonov, in ali jih bo morda zlorabil za politične namene. Najbrž jih ne bo, ampak morda jih pa bo. Mi imamo v parlamentu tudi preiskovalno komisijo, ki preiskuje nekatere zadeve v zvezi z Ultro. Najmanj kar je, je to, da se ponavlja cel kup nejasnosti. Ne vemo, kdo je lastnik, kdo ni lastnik, pojavljajo se laži, spremembe in tako naprej. Najbrž bi bilo prav, da se te stvari razčistijo, preden takšnemu podjetju, ki se očitno ne more pohvaliti s samo pozitivno bilanco, lahko marsikaj očitamo. In pristojne službe v tej državi bi morale ugotoviti, ali je s temi posli vse v redu ali ni. Jasno je, da je tak posel za Margento zanimiv, 7 centov od vsake transakcije, to pomeni 350 tisoč evrov na leto in si bo lahko precej opomogla, sem že povedala, kako so v zadnjih letih delali, imeli kar nekaj težav in bili nič kaj uspešni. Na 13. redni seji študentskega zbora Študentske organizacije Slovenije, ko je bilo povedano, da bo izbrano podjetje Margento na razpisu, ker podjetje Bankart ne izpolnjuje pogojev – prej sem že povedala, da se je to zgodilo 21. marca, 27. pa je bil potem Bankart obveščen, da ni bil izbran. To je, najbrž, malo problem, saj imamo Zakon o javnih naročilih in zakonodajo, ki določa, kako, kdaj in na kakšen način se obveščajo prijavljeni ponudniki. Omenjen je bil tudi sistem monete. Gospod Aleš Bržan je povedal glede monete, bivše predsedstvo ŠOU v Ljubljani je imelo glede uporabe mobilne telefonije pomisleke, češ, da je transakcija predolga, je pa dejstvo, da ta sistem, ki so ga predstavili tudi s praktično izvedbo, temelji na drugih tehnologijah in poteka dosti hitreje, transakcija traja nekaj sekund, manj kot 10 sekund, ta kandidat je izvedel tudi delujoči sistem mestne vozovnice –kartica. Povedano je že bilo, da poznavalci sistema, jaz nisem, pač pa verjamem tistim, ki se s temi stvarmi ukvarjajo, pravijo, da je to po mnenju mnogih slabša in dražja varianta in da bo praksa verjetno pokazala, da gre za neučinkovit in nepraktičen sistem. Kot je bilo že omenjeno, tega sistema v tujini ne poznajo, ampak hrano kupujejo na čipkartice oziroma študentske kartice. In na tej isti seji je bilo prav tako omenjeno, kakšna je možnost uporabe študentskih kartic, ki jih dela univerza in bi jih bilo treba samo nadgraditi. Gospod Bržan je govoril o uporabi študentskih kartic, ki jih izda univerza, da so se že pogovarjali, vendar je to najslabša rešitev za študentsko organiziranje. Če bi univerza prevzela izvajanje subvencionirane študentske prehrane, študentske organizacije izgubijo veliko področje delovanja v korist študentski populaciji. Zato gre tukaj predvsem za politično odločitev, zakaj študentske izkaznice ne. Se pravi, ne ukvarjamo se, kaj je dobra odločitev za študente, pač pa, kaj je dobro za študentsko organiziranje oziroma študentsko organizacijo in njene funkcionarje. Že samo zapis tega, kar je gotovo dobilo tudi Ministrstvo za delo, bi moralo, ne vem, vsaj spodbuditi ministrstvo, da pozove te gospode iz študentske organizacije na pogovore in jih vpraša ter preveri, ali je možna izvedba in nadgradnja študentskih kartic, ki so že, ne pa, da uvajamo nek nov sistem, ki, kot ugotavljamo, informacijska pooblaščenka in mi tukaj, lahko privede do zlorab. In rečeno je bilo, da informacijska pooblaščenka predlaga, da se pregleda in revidira vsa dosedanja zakonodaja s tega področja. To se sicer lahko naredi, ampak saj vemo, kako je, ko so enkrat pogodbe podpisane in ko neka zadeva velja, potem razdirati tako pogodbo pomeni tudi sankcije, pomeni tudi kazni itn. Zato je verjetno pravi čas, da se na to opozori, preden do podpisa take pogodbe pride in preden se zadeva zgodi. Država je zaupala izvedbo organizacije študentskih bonov študentski organizaciji, to je res, vendar nad tem bdi ministrstvo. In ministrstvo je tisto, ki mora biti občutljivo za zlorabe, ker govorimo o velikem denarju, ki ga na koncu plačajo študentje, ki enkrat nimajo dovolj štipendij, ki zaradi različnih stvari pridejo pred parlament demonstrirat, čeprav še zakona niti v parlamentu nimamo. Verjetno ne vedo, da morajo demonstrirati pred vlado, ki jo je sprejela, ali pa pred ministrstvom, ki pripravlja zakon o malem delu, pač pa pridejo pred parlament in uničujejo tukaj. Zato bi še enkrat predlagala, da pogledate naš amandma k 3. členu, da se vprašate, ali je res treba zbirati številko mobilnega telefona in ali potrebujemo ta trenutek sprejeti odločitev, ki bo pokrila že izveden razpis in izbranega izvajalca ali pa najmanj, kar je treba, posel še enkrat pregledati, da ponovno pogledate naš amandma in se vprašate, ali je treba zbirati številko mobilnega telefona in elektronski naslov in ali lahko mi, če to sprejmemo, če sprejmete, ker mi zakona ne bomo oziroma bomo podprli naš amandma, če se ne bomo s tem zavestno odločili, da lahko pride tudi do političnih zlorab, saj študentje rečejo, da je bila to politična odločitev. Ali niso študentje v vlogi študentov? Ali so politična organizacija, ali kaj? Vedno pravijo, da zastopajo pravice študentov, ki so najbrž politično različno opredeljeni. Šlo je za politično odločitev, da gredo na ta sistem, zato ker potem bodo imeli kaj delati, sicer pa ne bi imeli kaj delati. Predlagam, da podprete naš amandma in da vsi skupaj še enkrat pogledamo te stvari. Verjetno bo tudi preiskovalna komisija proti ministru za visoko šolstvo prinesla kakšne rezultate, pa bi se takrat odločali in sprejemali tako drastične odločitve, kot so predlagane s tem zakonom. In tudi ni zanemarljivo, kdo je predlagatelj zakona. Prej sem že povedala, da je Državni svet. Če bi ministrstvo ocenilo, da je sprememba zakona potrebna, bi najbrž to samo naredilo.
Hvala lepa. Hvaležen bom vsem, če boste upoštevali opozorilo gospe Alenke Jeraj, ko je poudarila kaj je vsebina tega amandmaja in o njem v večji meri govorili kot doslej. Besedo ima gospod Jakob Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Govoril bom o tem podatku, vendar je treba okoli tega podatka, ki ga predvideva 3. člen, reči še malo več. Prvič, ni mi všeč in sem presenečen, da s tem zakonom ne pride v Državni zbor Vlada oziroma Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, glede na to, da imamo študentsko prehrano urejeno le kot nek unikum v evropskem merilu. Ravno zaradi tega je treba biti še bolj pozoren na te stvari. Pa ne rečem, da imamo napačno urejeno, ker pač imamo drug način, nimamo študentskih kampusov in tako dalje. In je bilo zaradi tega treba to na ta način urediti, in prav tako tudi evidenco oziroma točno določiti, kdo je upravičen do te študentske prehrane. To mora priti do gostinca kjerkoli v Sloveniji. Ampak pri tem problemu, kot rečeno, ministrstvo ni predlagatelj. Tu se je zbrala očitno skupina okoli ministra, pa vodstvo študentske organizacije in ne vem, bom špekuliral, najbrž tudi kakšnih študentskih servisov, ker pričakujem, da bo podoben zakon tudi za področje študentskih servisov oziroma študentskega dela kmalu na naših klopeh. Pa se najde še Državni svet, kjer so predstavniki interesov. In tako pride takšen, da ne bom rekel, lobističen ali kakršenkoli zakon v Državni zbor. Zato sem žalosten danes dobesedno pri obeh prvih dveh točkah. Tisti, ki bi moral tak predlog pripraviti, ga ne pripravi in tudi pri zagovoru ne reče, da ga podpira, pri drugem medlo, pri prvem nič, ampak da ne nasprotuje. To je pomembna ločnica med tema dvema izrazoma. Zopet se sprašujem, kakšen zakon bi bil, če bi ga pripravilo Ministrstvo za delo. Meni je izredno žal in obžalujem, da ga Ministrstvo za delo ni pripravilo. Glede tega 3. člena oziroma amandmaja, jaz sem prej v uvodu že kot mnenje poslanske skupine jasno povedal, zakaj se ne moremo strinjati s tem zbiranjem podatkov. Konec koncev zakonodaja tako narekuje. Mi smo sicer na odboru za delo z nekimi amandmaji poskušali zadevo popraviti. Spet bom poudaril, če bi poslušali razpravo na odboru in tudi na ta način glasovali, bi bil rezultat zagotovo drugačen. Ta amandma črta tisto najbolj sporno zadevo in jaz bom tudi ta amandma pri glasovanju podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franci Kek.
Hvala za besedo. Amandmaja ne bom podprl. Služi samo temu, da ima predlagatelj možnost 40 minut govoriti o ministru Gregorju Golobiču. In vse, kar počnejo študentje ali pa Ultra, za vsem po njihovem mnenju stoji minister za visoko šolstvo. On se s posli Ultre ne ukvarja od leta 2007, pa tudi za vsa dejanja študentov verjetno ni odgovoren. Mogoče bomo prišli na koncu celo do tega, da je granitne kocke sam v sebe metal. Slišali smo, da v zadnjih dveh letih državne posle dobiva Ultra. Prav bi bilo, da bi jih dobivala, saj je ugledno visokotehnološkorazvito podjetje. Ampak povejte mi pa, kateri posel je res izgubila. Ne, kar govoriti, da jih dobiva, če jih v resnici ne. Povejte mi, katere je dobila. Rekli ste na preiskovalni komisiji, da so neke nejasnosti. Ne vem, če ste bili na kakšni od treh, na katerih je imel možnost Gregor Golobič biti prisoten, za kar se je trudil več kot pol leta, in je odgovoril na vse vaše očitke, ki ste jih več kot pol leta sejali v javnosti. Na vse očitke je odgovoril. In vsi očitki, ki ste jih omenjali, na katere je imel možnosti odgovoriti, so se izkazali za neresnične. Amandmaja ne bom podprl.
Hvala lepa Želi še kdo besedo? Gospod Juri.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Pozorno sem poslušal argumentacijo predlagateljev tega amandmaja, ampak žal me niso prepričali. Amandma je navidezno všečen, zanimiv, kajti nastopa v smislu varovanja osebnih podatkov, in bi si lahko na načelni ravni strinjali z ugotovitvijo, da čas, v katerem živimo, in sistemi, s katerimi delujemo, v bistvu omejujejo individualno svobodo, kajti kopičijo, ogromno osebnih podatkov. Ampak začeti to razpravo na tej točki, po tistem, ko vsa naša naročila, komunikacije, elektronske komunikacije, preko katerih naročamo, kupujemo, rezerviramo, potekajo po mobilni telefoniji, po računalnikih, po mejlih, se mi zdi za lase privlečeno. Zlasti ker namen tega amandmaja je ponovno odpreti vprašanje, problematizirati posel, kjer naj bi domnevno bila vpletena politika. Za to predlagatelji nimajo nobenega dokaza, čeprav pišejo v utemeljitvi tega amandmaja,." zadnji podatki kažejo, da je bila raziskava, ki je bila podlaga za nov sistem izvedbe študentske prehrane, plod prevare, ki favorizirala enega ponudnika". Če je tako, pa dajte ovadbo. Ne amandmaja, lepo vas prosim! Vi tukaj obtožujete s težkimi besedami, nimate pa za to nobenega dokaza. Sklicujete se verjetno na dejstva, ki jih lansira samo en medij, tisti medij, ki vztrajno noče objaviti demantijev, noče objaviti resničnih dejstev in ne upošteva niti ugotovitev, ki izhajajo iz preiskovalne komisije v zvezi s tarčo vašega stalnega problematiziranja nekaterih poslov. Gospod Golobič sploh ni vpleten in ni lastnik ali solastnik podjetja Margenta, ki ga tukaj večkrat omenjate. Glede samih telefonskih številk. Prej ste omenili možnosti zlorab takšnih podatkov in številk mobilnih telefonov. Do takih zlorab prihaja žal že leta. In tudi vaša stranka ni imuna do takih zlorab. Spominjam se prejšnje volilne kampanje, kjer je ogromno ljudi dobivalo sporočila SDS, glasujte za SDS. In ne vem, po kakšnih seznanim ste lahko dejansko prišli izražat vsem volivkam in volivcem vaše želje. Da ne govorim o študentskih protestih. Omenili ste zlorabo seznamov številk in protest, ki je postal nasilen protest, ampak ne pozabimo, da je edini politik, ki je izrazil določeno razumevanje do tistih protestov takoj po koncu nasilja, bil prvak SDS-a. Edini politik, ki ni takoj obsodil nasilja, ampak je izrazil celo razumevanje in pozval Vlado, naj se vendar drugače obnaša do študentske populacije, kar je seveda legitimno. Ampak v tistem trenutku bi bilo boljše, če bi politika bila enotna pri obsodbi nasilja. To mimogrede. Ampak dejstvo je, da govorimo o amandmaju, ki je, gledano tako konceptualno in splošno in globalno, smiseln, je utemeljen, ampak samo pri tem zakonu, po tistem, ko telefone uporablja že del študentske populacije, recimo na Primorskem, tak način plačevanja ali recimo rezervacije, naročila je že dejstvo. Skratka, vsak dan smo soočeni z možnostjo in tudi včasih obvezo posredovanja naših podatkov, ali so to vize ali je to elektronsko plačevanje ali je to poslovanje z bankami. Skratka – lepo vas prosim, kje pa živite?! Žal živimo v eri tehnologije, ki ne samo omogoča, ampak nas sili včasih k takemu načinu naročanja. Zato jaz ne vidim nič spornega, če ta zakon in te tehnološke rešitve razumemo v kontekstu celotnih tako imenovanih tehnoloških rešitev današnjega časa. Če je pa namen samo problematizirati eno politično opcijo in dokazovati, da je tista politična opcija vpletena v nekatere posle, mislim, da ste udarili mimo. Imamo preiskovalno komisijo, ki je že definitivno demantirala vse vaše namige in obtožbe. Imamo inštitucije, kot je protikorupcijska komisija, ki je preverila ta posel in ni ugotovila nobenih koruptivnih elementov. Vi pa se sklicujete na dejstva, ki naj bi temeljila na sumu, da lahko pride do zlorab. Tega amandmaja seveda ne bom podprl. Menim, da je nepotreben. Potrebna pa bi bila seveda razprava, celovita razprava o stopnji tehnološke ingerence v sfero svobode in zasebnosti slehernega posameznika. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogdan Barovič.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Malo prej smo slišali domneve, zakaj naj bi bil amandma k 3. členu vložen. Sam pa ne bom domneval, zakaj je v novem predlogu zakona potrebna sprememba 3. člena, ampak bom kar vprašal. Zakaj je potreben prvi odstavek 3. člena, kjer piše, "v prvem odstavku 8.a člena se za besedo EMŠO doda besedilo naslov, številka mobilnega telefona, elektronski naslov"? Zakaj? Odgovor sem poiskal na strani, kjer piše obrazložitev členov. Obrazložitev pa je naslednja: "Vsi trije podatki so nujno potrebni, zaradi novega načina izvajanja sistema subvencionirane prehrane študentov, ki temelji na identifikaciji z mobilnimi telefonskimi aparati in elektronski ter fizični komunikaciji s študenti". Jaz ne verjamem, da je danes zadostna identifikacija mobilni telefon. Ne verjamem, in to ne more biti. Identifikacija ne more biti elektronska pošta in elektronski naslov. Po tej logiki bom šel čez mejo, pa bom pokazal telefonsko številko. Torej, zakaj ta sprememba v 3. členu? Nek cilj pa vendarle ima. In pravi v nadaljevanju obrazložitev, "zato, da se zmanjšajo administrativne ovire". Ker pa piše v obrazložitvi, da gre za identifikacijo z mobilnim telefonom, elektronsko in fizično komunikacijo s študenti, torej fizično, pomeni, da ohranjamo 8.a člen, tudi tega sem prebral, torej izvirni člen. Ohranjamo vso vsebino, ki se je izvajala po še vedno veljavnem 8.a členu, kjer piše: "Izvajalec zaradi izvajanja subvencioniranja študentske prehrane vodi evidenco upravičencev do subvencioniranja študentske prehrane, ki obsega: osebno ime, EMŠO, vpisno številko, način študija, podatke o študijskem programu, obdobje pravice do subvencioniranja, število obrokov ..." in tako naprej. Torej, ohranjamo to, dodajamo spremembo 3. člena, še je mobilni telefon, elektronski naslov in ne vem kaj še, v obrazložitvi pa piše, da je to nujno potrebno zaradi novega vodenja in zaradi skrajševanja administrativnih postopkov. Torej, če k pet prištejem tri, je osem. Jaz bi razumel, če bi od 8.a člena vsebino skrčili, odvzeli, in jo nadomestili s temi identifikacijskimi mobilnimi telefoni in elektronsko pošto. Brez domnev, brez politikantstva, in natanko o 3. členu in amandmaju govorim. Zdaj mi povejte, kako naj me kdo prepriča, zakaj sprememba zakona v 3. členu, zakaj mobilni telefon kot identifikacija, zakaj elektronska pošta kot identifikacija. No, to je to. Mislim, ne razumem. Normalno je, da človek pove svoje ime, priimek, evidenčno matično številko, status, tako kot piše izvirni 8.a člen. To je popolnoma normalno, saj smo ljudje, saj nismo stroji. Mobilni telefon in elektronski naslov zame nista identifikacija. In kaj lahko drugega človek pomisli, kot da za tem nekaj stoji, brez imen. Nekaj za tem je. Res ne razumem. Če bi bil študent, če se prijavim, pa ob veljavnem 8.a členu povem, kdo sem, na kateri fakulteti, kaj študiram, povem svoje podatke, EMŠO in je študentska prehrana zame urejena. Ali sem res tak frajer, da moram zdaj po telefonu oziroma da se lahko po telefonu, pod narekovaji, evidentiram in da po elektronski pošti in telefonu vedo, da sem to jaz in da bom jaz zdaj imel neko prehrano in ne vem kaj še vse urejeno, no. In zaradi tega se lomijo kopja, na koncu pa sploh ne govorimo o bistvu. Sploh ne govorimo o bistvu, zato nas je vse lahko sram. Tudi besede pa ni o študentski prehrani, kakšna je, kdo jo lahko dobi, po kakšni ceni naj jo dobi in zakaj je temu študentu potrebna. O tem pa niti besede. Niti besede! Koliko je dejansko lačnih študentov, zakaj je stanje takšno, kakršno je, ne bu ne mu. In ne mi govoriti, da za to spremembo v 3. členu niso takšni ali drugačni interesi. Ne bo me nihče prepričal, da niso. Pa naj bodo, če bodo res koristili urejenosti študentske prehrane in študentom. Naj bodo! Ampak mobilni telefon in elektronski naslov ne bosta koristila in nikoli nista. In problemi bodo še vedno nastajali. Zato bom amandma k 3. členu podprl, ker sem prepričan, da je 8.a člen, kakršen je, zadostno zagotovilo in evidenca za urejeno prehrano študentov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o 3. členu? Gospod Györek, izvolite. Samo tole še. Jaz opozarjam, da ima pravico do razprave tudi Vlada pa tudi predlagatelj in se najvlja k tisti vsebini, ki je v razpravi, ne na koncu za vse skupaj. Gospod Györek, izvolite.
Hvala za besedo. Res sem se malo nerodno počutil, ker sem prej imel stališče naše stranke, ampak nisem bil osebno seznanjen z enimi določenimi okoliščinami in informacijami, ki sem jih dobil danes v tej razpravi. In prav neumno se počutim, ker zgleda, da bom moral spremeniti svoje stališče. Delno je zadevo pojasnil kolega Barovič in tudi utemeljil sedaj naše, prepričan sem, utemeljene zadržke in pomisleke okoli predlaganega zakona oziroma sprememb zakona. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke bomo seveda podprli amandma SDS-a, ker so me prepričali z informacijami in z nekaterimi podatki in izkušnje kažejo, da v tej naši slovenski družbi žal postaja takšna in podobna, da tako povem, lopovščina že prav praksa. In da je sam sum že dovolj, da se lahko bojimo, da bo prišlo do tega. In zato menim, da je treba preprečiti vsako, tudi najmanjšo možnost zlorabe zakonskih določb okrog kakšnega zakona in se temu upreti na vsakem koraku. Nisem vedel, da je bilo toliko nejasnosti okrog samega razpisa. Če to drži ali pa če delno drži, vse te dubioze, vsa ta sumničenja, potem seveda spreminjam svoje stališče in pa tudi stališče celotne Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke in bom podprl amandma. V kolikor amandma ne bo sprejet, bomo glasovali proti predlaganemu zakonu oziroma spremembam tega zakona. Hvala.
Hvala. Gospod Žura v imenu predlagatelja, izvolite, imate besedo.
Še enkrat hvala lepa za besedo. Težko oziroma ne morem odgovarjati na določene insinuacije in polresnice, ki so bile navedene kot razlog za nasprotovanja, v osnovi razlogov ali kasneje kot podpora za predlagana amandmaja. Mislim, ker gredo te stvari do Nacionalnega preiskovalnega urada ali pa do Agencije za telekomunikacije, ne vidim več povezave med temi zadevami. Lahko pa mogoče kot zanimivo zgodbico povem, s čim sem bil soočen prejšnji teden, ko mi je eden od vidnih predstavnikov enega od podmladkov razložil "masterplan", ki stoji za tem zakonom, ki se danes tukaj obravnava. Do leta 2007, ko je prejšnja vlada predlagala in je ta Državni zbor sprejel zakon, ki je naložil spremembo sistema, se je takrat sicer občan, ki se ni ukvarjal s politiko, Gregor Golobič, odločil in videl tukaj svojo priložnost. To mi je on popolnoma resno razložil. Sedaj se bom pa jaz politično aktiviral, ustanovili bomo stranko Zares in v naslednjem mandatu bom jaz minister za visoko šolstvo, da bom izpeljal ta projekt. Edini problem je, da je zgodba v osnovi smešna, še toliko bolj, ker Ministrstvo za visoko šolstvo s tem nima nič, pač pa Ministrstvo za delo. Ampak zdaj bolj k resnim zadevam, mogoče poskušajmo odgovoriti na konkretne stvari, ki so bile tukaj izrečene in se jih da popolnoma verodostojno, na podatkih temelječe, zavrniti. Najprej, precej kritik je bilo, že v samih mnenjih poslanskih skupin in tudi zdaj v nadaljevanju, izrečenih na račun osnovnega predloga zakona. Sklicevali ste se predvsem na mnenja, ki so bila podana s strani Zakonodajno-pravne službe, Vlade ali informacijske pooblaščenke. Tukaj želim poudariti, kar so na koncu potrdili tudi vsi, ki so podali svoja mnenja, da so bila ta mnenja upoštevana, in da so bile te stvari, ki so bile zaznane kot pomanjkljivosti, odpravljene. Se pravi, tukaj smo lahko zelo konkretni. Pri informacijski pooblaščenki se govori o neusklajenosti, nedoslednosti med temi akti, zakonom, pravilnikom in navodili. In tukaj drži, če bi ta navodila danes še veljala, bi ta neusklajenost bila. A ta navodila že več let ne veljajo in take neusklajenosti ni. Zakon in pravilnik sta popolnoma usklajena. Naprej. Ko sem govoril o tehnološki nevtralnosti, ne govorimo več o treh dodatnih podatkih. Naslov se je popolnoma črtal na podlagi mnenj in zdaj opcijsko, telefonska številka ali elektronski naslov, ne pa telefonska številka in elektronski naslov in naslov. Se pravi, in kdor pa ne želi dati tega, se pa lahko tudi odloči za kartico in mu tega ni treba oddati. Tukaj se zagotavlja, če se posameznik tako odloči, da ne daje teh podatkov. Naprej. Želim poudariti, da zakonodaja, ki ureja področje zbiranja in obdelave osebnih podatkov, jaz mislim, da je v Sloveniji zelo dobra, zelo jasna in zelo nedvoumno. V njej je točno zapisano, če prihaja do kršitev, kakšna je odgovornost tistega, ki je kršil to zakonodajo. Jaz mislim, da bo to v redu urejeno, tudi odločbe informacijske pooblaščenke kažejo na to, da zagotavlja, da se te določbe spoštujejo. Edina alternativa temu je, da enostavno vsem povsod prepovemo zbiranje katerihkoli podatkov in da bi lahko bil to dejansko tudi mogoče razlog za podprtje tega amandmaja. Zaenkrat toliko, hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Ja. Gospa Jeraj.
Hvala za besedo še enkrat. Kolegi so me pozvali, dajte ovadbe. Ovadbe so že dane. Nima smisla, da jih dajemo še mi. Pač pa morajo tisti, ki so ovadbe prejeli, kaj narediti in se izjasniti o teh zadevah. S tega vidika sem jaz omenjala kriminalistično policijo, Urad za varstvo konkurence in druge. Meni je čisto jasno, da je to zakon, ki spada pod Ministrstvo za delo in ne pod Ministrstvo za visoko šolstvo. Če bi poslušali vse, kar sem povedala, je potem jasno, kaj sem hotela povedati. Mi lahko govorimo predvsem o politični odgovornosti, to je naša naloga, kazensko odgovornost pa ugotavljajo drugi organi, ki jih imamo v tej državi. In vsak mora opraviti svoj posel, pa bo to v redu. Kolega je tudi navajal, da je Svet na Kanalu A oziroma medij, ki je objavil, da gre za lažno anketo, vprašal tudi tistega, ki ga študentska organizacija navaja kot vodjo ankete, in je on zanikal, da so bili podatki zbirani oziroma je bil sploh v svojih odgovorih jasen, da pač tega niso delali po naročilu študentske organizacije oziroma, ne bom mogla povzeti vsega, ker nima tega klipinga tukaj, ampak skratka, če študentska organizacija z demantiji ni mogla priti na televizijo, bi lahko anketo z vsemi analizami in podatki, na podlagi katerih so tak način uvedli, posredovala nam. Do nas pa ni prav težko priti. Pogosto se srečujemo s študenti, vedno nas znajo najti, kadar nas potrebujejo. Govoriti, da so bile vse ključne pripombe in zadeve vključene, ne bo čisto držalo. Jaz sem povedala, da je pooblaščenka predlagala, in to bi moralo ministrstvo po moji presoji vzeti na znanje, celostno revizijo predpisal na področju subvencioniranja študentske prehrane in ministrstvo bi lahko v času postopka te zadeve opravilo in prišlo z nekimi verodostojnimi podatki. Kot rečeno, če zakon o subvencioniranju študentske prehrane in potem pravilnik o subvencioniranju potrebuje dopolnitve in spremembe, je to stvar, ki jo mora narediti Vlada, zato jo pa imamo. Ne pa zdaj, da nekdo rešuje in nekdo pride z enim predlogom in to uredi po svoje. Mladi forum je pred časom predlagal e-bon in takrat zagovarjal to varianto, ki bi bila res cenejša. Zdaj, kot sem rekla, bo 7 centov od vsake transakcije zaslužil Margento. Pomagamo gospodarstvu, lepo, ampak zakaj ne pomagamo vsemu gospodarstvu, ampak samo tistemu, ki je povezan z ministrom Golobičem. Skratka, še enkrat, jaz bom naš amandma podprla, zakona pa v celoti ne bomo podprli, zato ker menimo, da je preveč stvari nejasnih in bi jih morali pred odločitvami razjasniti, tako s strani ministrstva kot vseh že omenjenih pristojnih organov, ki jih imamo v tej državi in ugotavljajo morebitno kazensko odgovornost.
Hvala. Gospod Barovič.
Zelo pozorno sem poslušal predstavnika Državnega sveta. Zakon je zame zelo striktna, korektna, ostro zastavljena vsebina. Predstavnik Državnega sveta je rekel, da gre za naslov, številko mobilnega telefona ali elektronski naslov. V zakonu je zapisan naslov, številka, vejica, mobilnega telefona, elektronski naslov, vejica. Pomeni naštevanje in naštevanje v zakonu je obligacija ali obveza. Torej, zanima me, kje je ta ali in če že kje je, se mi zdi dostojno, če že kot član Državnega zbora kot poslanec odločam, da odločam o korektni in striktni vsebini, ki jo imam pred seboj. Naslednja stvar, gospod predstavnik Državnega sveta je delal, kdor pa ne želi uporabljati oziroma posredovati mobilnega telefona oziroma elektronskega naslova, mu tega ni treba. Nikjer ne piše, ne v 3. členu ne v 8a. členu, ki ga 3. člen popravlja, tak kot je dejal predstavnik, "če ne želi pa ni treba", nikjer ne piše, tukaj je obligacija, mora, ne "če želi pa ne". Če je temu tako kot trdite, potem naj se to nekje zapiše, da če bom odločil za ali če se bom odločil za ali proti zakonu, da bom vsaj vedel o čem sem se odločil, ne pa potem, da bodo s prstom na mene kazali, češ, kaj si pa sprejel.
Hvala. Najprej se je javila Kopač Mrak, izvolite.
Jaz bi želela na tem mestu poudariti, da ministrstvo je pristojno za Zakon o subvencioniranju študentske prehrane in da je osnovni cilj ministrstva predvsem zagotoviti transparentnost, pregled nad porabo denarja, javnega denarja, ki ga namenjamo za subvencionirano študentske prehrane, in zato je tudi podprla na predlog ministrstva Vlada spremembo tega zakona, ker se z elektronizacijo, ki je bila, kot sem že povedala v začetku, začetka leta 2007 in takrat se je z zakonom dejansko dalo pooblastilo, da izvede študentska organizacija ta razpis in te pogoje. Kar se tiče samega razpisa, je razpis preverjal tudi Urad za preprečevanje korupcije in ni ugotovil ničesar. Na podlagi diskusije, ki je potekala predvsem v letu 2009, smo tudi mi na ministrstvo poslali svojo službo za kontrolo in nadzor, da preveri sam razpis. Ta služba ni ugotovila večjih nepravilnosti, moram pa poudariti, da na podlagi mnenja gospoda Trpina tudi študentska organizacija naj ne bi imela javnega pooblastila za izvajanje, torej pač ni bilo potrebno, da razpise vodi v skladu z Zakonom o javnih naročilih, vendar vseeno, mi smo ravnali v skladu s svojimi pristojnostmi, pri čemer pa je študentska organizacija za to izvedbo bila avtonomno pristojna in kot taka tudi odgovorna za vse. Mi smo v delu svoje pristojnosti pač nadzor opravili in še enkrat poudarjamo, da je pomembno predvsem, da se elektronizacija izvede, ta proces dokonča, predvsem zaradi tega, da bomo imeli transparentnejšo porabo nad javnimi sredstvi, kaj je osnovni in ključni namen.
Hvala. Gospod Žura.
Hvala lepa za besedo, še enkrat. Samo dve stvari bom poskušal na kratko, bom citiral, da bo res nedvoumno, "na koncu informacijski pooblaščenec predlaga celostno revizijo predpisov na področju subvencioniranja študentske prehrane, ki so si v nasprotju še pred nameravano spremembo". V nasprotju pa so si, kot piše prej, zakon in pravilnik na eni strani in navodilo na drugi strani. Ta navodila že več let ne veljajo, tega nasprotja ni, ta revizija ni potrebna, ker nasprotja ni. To je v 1. točki. V 2. točki pa gospodu Baroviču mogoče samo na kratko. Zakon daje podlago, da bo izvajalec lahko zbiral te podatke. Tukaj je de facto ali notri, moramo pogledati dopolnjeni predlog zakona z amandmaji odbora, EMŠO vejica, potem številka mobilnega telefona ali elektronski naslov, naslova niti ni več, in potem spet našteva katere še. Rad bi opozoril še na nekaj, da nam bo mogoče malo bolj jasno. Kaj pa tisti, ki nimajo niti telefona niti elektronskega naslova? Saj jih ne bomo prisilili, da bodo morali nabaviti, ne bodo imeli, ampak bodo s kartico, normalno jedli študentsko subvencionirano prehrano. Bodo pa po drugi strani prikrajšani za bonitete, ki jih prinese telefon ali za tiste stvari, ki jim jih bo nudil portal, do katerega bodo dostopali z elektronskim naslovom. Hvala.
Hvala. Gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo. Najbrž se spomnite, ko smo pred leti uzakonili avtomobilsko nalepko. Ta zakon je čista kopija, plagiat tistega zakona. S tem, ko se uvaja obvezno elektronsko plačevanje, se uvaja za izvajalca nalepka. Se pravi, ta bo dobil od vsake transakcije plačanih 7 centov. Glede na to, da so obroki enaki, subvencija je enaka, bo študent, ki bo plačeval obrok, dobil 7 centov nižjo subvencijo za študentsko prehrano. To je neposredna posledica tega zakona. Študentje, tisti, ki so uporabniki, ki dobijo subvencijo za študentsko prehrano, bodo zdaj od te subvencije morali zagotovi 7 centov za tistega, ki bo to storitev izvajal oziroma nadzoroval. Ta posel je dobil Margento, gospod, ki predlaga zakon, je bil v komisiji, izbral, sodeloval pri izboru izvajalca in zdaj pripravil še zakon, ki uzakonja to nalepko. Zanimivo. Zanimivo. Jaz mislim, da takšnega primera v zgodovini slovenskega parlamentarizma še ni bilo, da bi tisti, ki je izbral izvajalca, sodeloval še pri zakonu, napisal, kaj vse mora ta zakon vsebovati oziroma katere podatke mora dobiti, da lahko ta zakon fizično izvaja. Zanimivo, in zanimivo, da je med temi podatki pravzaprav napisano čisto vse – kje študira, kaj študira, študijski program, manjkata samo še ocena pri posameznih izpitih in številka čevljev. S čisto vsemi podatki bo zdaj ta izvajalec razpolagal. Nikjer pa v zakonu ni urejeno: dolžina hranjenja podatkov, ali je to samo za čas študija ali lahko še 10 let po tistem. Poslušajte, poznamo zgodbe, kako se dela z arhivi in tako naprej. In moram reči, da ste tako s strani ministrstva, kot tisti, ki ste to napisali, zelo idealistični, kar zadeva zlorabe podatkov. Niti stvari, ki so transparentno jasne, ki jih vidi vsak običajen državljan kjerkoli, niste sposobni inšpekcijsko urediti in sankcionirati. Recimo na Stožicah. Vsi vidijo, da gre za prekomerno obremenjevanje delavcev, da gre za zlorabo delovnega časa, zlorabo plačil, zlorabo bivalnih pogojev in tako naprej, pa ni ta vlada sposobna organizirati sistema, kaj šele v enem takšnem sistemu, kjer gre pravzaprav za neko kolizijo interesov in uzakonitev te kolizije. To je zanimivo. In zanimivo, da nihče nima nobene slabe vesti na tem področju – ne ministrstvo, ne Vlada, ne predlagatelj. Študentje bodo pa ta velik napredek plačevali od tistega, kar jim država zagotovi s subvencijo. Ali bo država plačala 7 centov v tem primeru? Ne bo. To se pravi, tisti, ki bo elektronsko plačeval, to pa je študent. In jaz ne razumem, da se tako zlahka pusti Državni zbor zapeljati v nek kanal, v neko pot, ko ima polna usta govora o sociali, o pomoči o subvencijah in tako naprej. Po drugi strani pa tistim, ki to najbolj potrebujejo – to pa so socialne skupine, ki imajo omejene prihodke in študentje so zagotovo med njimi, še posebej tisti, ki prihajajo s podeželja, iz oddaljenih krajev – ti pa bodo plačevali nekim gospodom, ki so bili izbrani, 7 centov od vsakega obroka, ki ga bodo pojedli. 7 centov. In ni slučajno, da bo tej firmi, ki je bila izbrana, samo na račun tega za 3-krat ali 4-krat zraste letni promet. 3-krat ali 4-krat bo tej firmi zrasel letni promet samo zaradi uvedbe tega sistema. To uzakonjamo. In me prav zanima, kakšno je stališče tistih, ki ste tako socialno čuteči. Če ne gre v tem primeru za lobistični zakon, spoštovani kolegi, potem se vprašajmo, v katerih primerih gre za lobistični zakon. Tipično lobistični zakon - uzakonitev nalepke, uzakonitev poslovnega rezultata firme na tem področju, vnaprej jasno, pri toliko in toliko obrokih krat 7 centov je poslovni izid za to dejavnost povsem predvidljiv, izračunljiv. Uzakonili ste to. Firma Margento, ki bo izvajala to storitev, ima uzakonjen prihodek na tem področju. Tako kot je neka druga firma iz Novega mesta imela uzakonjeno, da je dobila 5,6 milijona za nalepko pri avtomobilskem zavarovanju. Uzakonili ste takrat to. In sedaj uzakonjamo popolnoma enako na tem področju. Menim, da bi se morali v Državnem zboru vprašati, ali lahko to storimo na breme nekoga tretjega, da poberemo po 7 centov iz vse populacije, ne vem, 50 tisoč študentov krat 200 ali 150 obrokov in to podarimo nekomu, da bo imel dober poslovni rezultat. To niso stroški poslovanja na tem področju, ker z nultim rezultatom tega zagotovo ne delajo. Študentje ne bodo plačali samo stroškovne cene storitev, ampak tudi zaslužek pri tej storitvi. Tisti, ki bo izvajal to storitev, bo imel neto poslovni rezultat, ki bo zelo pozitiven. Sprašujem se, ali mi lahko na področju urejanja socialnih razmerij, Ministrstvo za delo je pa tisto, ki je za to še posebej zadolženo in lahko da pristanek in stališče, da uzakonja tudi dobičkonosno poslovanje na tem področju iz študentskega fonda, iz študentskih štipendij, študentskih subvencij in tako naprej. To je uzakonjeno pranje denarja. To je uzakonjeno ožemanje študentov in tako naprej. Mislim, da vsi tisti, ki ste tako navdušeni nad tem sistemom, kot gospod Kek in še nekateri, ki bodo najbrž tukaj imeli cel arzenal možnosti, da bodo to vabilo poslali študentom za Rock Otočec in tako naprej, da bodo tja prišli. To je ta nabor, fond teh podatkov, to je to. In zato je gospod tako navdušen in še slučajno je tam nekje zraven, v tisti grupaciji, ki je blizu temu sistemu Ultra in Magenti in tako naprej. Skratka, predlagam, da se ta amandma sprejme, to je pač en približek, ampak zakon je treba zavrniti iz vseh teh razlogov, ki sem jih povedal. Zakon je treba zavrniti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika gospod Kek. Izvolite.
Hvala za besedo. Gospod Tanko je mojster, da vse skupaj zmeša, pove in daje ljudem vtis, da je to vse skupaj povezano, neka firma iz Novega mesta, te nalepke, pač, nejasno pove. To je bila firma Mirage, posel je "zrihtal" Mirko Bandelj in firma je kasirala. Kakšni drugi iz Novega mesta pa nimajo ali kakšni ministri naši nimajo veze s tem.
Hvala. K besedi se je javil gospod Žura.
Hvala lepa za besedo. Želel bi samo pojasniti ta del okrog stroškov, ker se govori, da bo nastal nek nov strošek. Drži, na eni strani nastane ta strošek 7 centov, ampak na račun tega stroška odpade več drugih stroškov, direktno, to so stroški papirja, preko katerega se danes s tem izvajajo, stroški tiska, stroški odčitavanja tega papirja in stroški celotne podpore, da se sploh lahko izdaja ta papir. Mislim, da gre za okoli 30 lokacij v Sloveniji, kjer 60 študentov non stop dela in tiska [[... znak za konec razprave.]] ta čas pa je tudi ovrednoten. Na drugi strani se izkaže, da bodo stroški novega sistema neprimerljivo nižji, kot so stroški sistema, ki se bo vpeljal. To je na direktni ravni. Na posredni ravni pa z določenimi drugimi rešitvami v zakonu, verjamem, da se bo zmanjšala tudi možnost zlorab zaradi, recimo, on line izmenjave z Zavodom za zdravstveno zavarovanje in se [[...]]
Gospod Žura, čas je potekel, se opravičujem. Gospod Frangež se je javil.
Zelo zanimivo, na kakšen način pravzaprav iz relativno preprostih rešitev, ki jih je treba pospremiti z ustreznimi spremembami zakonodaje, če želimo implementirati nek nov sistem vodenja sistema, nov sistem, ki naj bi prinesel manj zlorab in večjo transparentnost sistema, do kakšnih fantomskih zgodb pravzaprav vedno znova v Državnem zboru pridemo. In sporočilo tistim, ki v tem vidijo uzakonjenje korupcije, uzakonjenje poslovnih rezultatov povezanih družb in podobno, bi želel vendarle sporočiti, da imamo za to v tej državi pristojne institucije. In priporočam, da ne kriminaliziramo čisto vsake točke, ki jo obravnavamo v Državnem zboru. Svoje je o tem že povedala Komisija za preprečevanje korupcije. Nenazadnje pa imate, mislim, tudi na to temo, ali pa je ta tema ena od derivatov vaših preiskovalnih komisij, tudi možnost, da te stvari natančno raziščete in se takrat tudi pogovorimo o rezultatih tovrstnega kriminaliziranja različnih tem. Mi imamo nek ustavni sistem in po tem ustavnem sistemu imajo različni ljudje tudi možnost predlagati zakon ali institucije. V tem primeru je pač to Državni svet, kjer je predstavnik predlagatelja državni svetnik. Kot poznavalec sistema, kot direktor ene od študentskih organizacij natančno ve, kako ta sistem funkcionira. Upam si trditi, da je verjetno ob ljudeh na ministrstvu eden od boljših poznavalcev te ureditve in izvajanja sistema v praksi. In predlagam, da tu ne zamerimo našemu ustavnemu redu, da je dal tudi Državnemu svetu to možnost, da je predlagatelj zakona. In v tem pogledu se mi zdi pravzaprav dodana vrednost, da tisti, ki so neposredno vpeti v ta sistem, to je Študentska organizacija Slovenije, na podlagi veljavne zakonodaje, ne na podlagi zakona, ki ga sprejemamo danes, tisti, ki so prvi zainteresirani za to, da se sistem izboljšuje. O izboru izvajalca smo lahko v medijih marsikaj prebrali. Jaz tu nimam vnaprej ustvarjenega mnenja, se ne čutim za to pristojnega, za to imamo v državi pristojne institucije, ki naj tu svoje povedo. Drugič. Nedvomno je, da so študentje v tem trenutku tista populacija, v katero so uprte oči javnosti zaradi drugih sistemskih sprememb in kjer pogledi Vlade in Študentske organizacije niso tako enotni kot v primeru tega zakona. Državna sekretarka je že prej jasno povedala, da stvari pravzaprav gredo z roko v roki, da je Vlada s predlagatelji ta zakon tudi ustrezno uskladila in da tu torej ni velikih odprtih vprašanj. Kar se tiče namigov o tem, kaj pravzaprav piše v zakonu, glede na razpravo gospoda Baroviča, še enkrat velja opozoriti na dopolnjeni predlog zakona, potem ko ga je obravnavalo matično delovno telo, v 3. členu zelo jasno piše, kaj pravzaprav po novem sistemu zbiramo. In sem vesel, da je prišlo tu do ustrezne dopolnitve, da tu ni dilem. In tam vidimo, da je izbrana alternativna verzija, kar pomeni številko mobilnega telefona ali elektronski naslov. Razumimo pa, da je treba za to, da spravimo delovanje sistema na nek višji tehnološki nivo – in jaz jamčim, da ne bo praktično nobenega študenta, ki ne bo izbral možnosti plačevanja in obračunavanja preko mobilnega telefona, četudi ta zakon omogoča alternativo, skladno s priporočili, ki jih je dala pooblaščenka za dostop do javnih informacij. V tem pogledu bi bilo prav, da zakone, ki jih obravnavamo, obravnavamo v skladu s tem, kar s temi zakoni predvidevamo. Mislim, da gre za manjše spremembe sistema, ki bodo pa omogočile veliko in pozitivno spremembo v delovanju sistema. In to rečem v polni veri, nepovezano z ultrami in vsemi drugimi, ki so pač vpeti v potencialno delovanje tega sistema. Mislim, da to tudi ni predmet tega zakona. Če pa držijo indici, o katerih tako radi govorite v Državnem zboru, pa vendar priporočam, da okrepite delo preiskovalnih komisij, ki jih imate v rokah. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Vidim tri roke, pa je najbolje, da odprem prijave. Prosim, prijavite se. Gospod Pojbič, prosim, imate besedo.
Spoštovani podpredsednik! Najprej moram povedati, da bom ta amandma, ki ga je Slovenska demokratska stranka predlagala, podprl, hkrati pa seveda absolutno zavrnil predlagani zakon. Ne morem in nikakor ne razumem, predvsem tukaj moram povedati, Poslanske skupine Socialnih demokratov. Po tem, kar je povedal moj poslanski kolega in vodja Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke Jože Tanko, je bilo zelo jasno, kam pelje ta predlog zakona. In tisti, ki poznajo gospoda Frangeža in gospoda Žuro in povezave, ki tukaj tečejo med temi ljudmi, jim je lahko veliko jasno, kako in zakaj ti ljudje med seboj na tak način, tako vehementno zagovarjajo ta predlog zakona. Tisti, ki te povezave poznajo, lahko to vedo. In ta zakon. Sami veste, da je bil razpis, ki je bil pripravljen, izjemno problematičen. Razpis je bil pripravljen izključno za eno podjetje in nihče drug se na ta razpis ni mogel prijaviti. In tukaj poglejte, v častniku piše Tomaž Frelih, direktor področja sistemi v podjetju Četrta pot, "z vso strokovno kompetenco trdim, da se na takšen razpis ne more prijaviti nobeno podjetje na svetu, razen Ultre in njenih hčerinskih podjetij". Če to ni dovolj težek argument, argument za to, da bi razumeli, da tukaj v ozadju gre za igro, ki ni v korist te države, državljank in državljanov, še manj pa v korist študentov. Po prejšnjem zakonu so te študentske bone in vse te stvari tiskali. Kdo jih je tiskal? Študentska organizacija in ves denar je ostal v študentski organizaciji. Sedaj ta denar, torej tisti centi, o katerih je govoril vodja poslanske skupine, gredo vnaprej, uzakonjeno v žep tega podjetja, o katerem danes govorimo, ki je seveda v solasti visokošolskega ministra gospoda Golobiča. In če še to ni, eno poglejte, lepo vas prosim, gospod Kek, ne govorite stvari, o katerih nas ne morete prepričati, nimate nobenih možnosti za to, ker točno veste, da govorimo resnico in tokrat ne gre za nobeno politično vprašanje, tokrat gre za nekaj, kar je nedopustno, nesprejemljivo in absolutno parlament takega zakona ne more sprejeti, ne more sprejeti, ker je toliko pokazateljev, da je zadaj cel kup takih in drugačnih netransparentnih stvari, ki so v škodo teh državljank in državljanov in vseh tistih, ki prispevajo za to, da imamo v proračunu denar, iz katerega se financirajo te stvari. In še enkrat poudarjam, nesprejemljivo je in nerazumljivo je. Tukaj med nami sedi tudi vodja Poslanske skupine Socialnih demokratov gospod Kontič. Poglejte gospod Kontič, jaz sem prepričan, da vi kot vodja poslanske skupine razumete, za kaj gre pri tem zakonu. In če razumete, sem prepričan, ne morete dovoliti v nobenem primeru, da bi takšen zakon podprli, ne glede na to, če so v ozadja vmešani tudi nekateri poslanci iz vaše poslanske skupine. Vsi tisti, ki so poskušali dopovedati, da je v ozadju tega zakona možnost korupcijskega dejanja, so poskušali vse nas poslance opozoriti na to, da je tak zakon nesprejemljiv, in da ga v tem parlamentu ni možno sprejeti. Ni možno sprejeti. In še enkrat povem, da pri tem zakonu ne gre za levo, desno, srednjo ali katerokoli stranko, ampak gre izključno za to, da zaščitimo interese te države. In prav Državni zbor Republike Slovenije je tista institucija, ki mora počenjati ravno to, da vse odločitve, ki jih sprejema tukaj, mora sprejemati v interesu državljank in državljanov Republike Slovenije. Nikakor pa ne v interesu posameznih političnih veljakov, predvsem pa še tistih, ki danes v tej dvorani sedijo in se tako lepo, bom rekel, nasmihajo meni sedaj tukaj, mislim tukaj na gospoda Žura. Gospod, jaz mislim, da vam ta cinični nasmeh ne bo veliko koristil, verjemite mi, ker je to nekorektno, predvsem nekorektno od vas. V tem Državnem zboru ima vsak poslanec pravico povedati, kako vidi stvari in predvsem takrat, ko začuti, da gredo stvari v napačno smer in da gredo v škodo slovenskih davkoplačevalcev. Ta odločitev sprejetja tega zakona gre prav v to smer. Zato, ker je na razpisu lahko sodelovalo samo eno podjetje, to je največji absurd, kar sem jih kdajkoli slišal, in tudi še vodja poslanske skupine je zelo jasno povedal, da takega zakona, takega predloga zakona še v Državnem zboru nismo sprejemali. In jaz sem seveda tudi v to prepričan. In še, ko ste govoril gospod Žura, kaj pa tisti študentje, ki nimajo telefona? Ali za njih pa zakon torej ne velja? Kako je lahko tak zakon napisan in ta zakon je po moji oceni in zagotovo tudi po ceni Slovenske demokratske stranke diskriminatoren do tistih, ki telefona nimajo. Kako lahko mi nekaj uzakonimo, če nimajo vsi tisti, ki bi morali, torej tisti, ki so soudeleženi v tej zadevi, niti pogoja za to, da bi lahko sodelovali pri tem, ko bomo ta zakon sprejeli. To je diskriminacija in nesprejemljivo je. Nesprejemljivo je, da Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve dovoli sploh diskriminacijo. Vseskozi govorimo, da moramo čisto vse narediti, da izločamo diskriminacijo, da bodo vsi ljudje, državljanke in državljani imeli enake pravice. Tokrat vidim, da nekatere stvari enostavno spregledate in zato je nesprejemljivo. Zato, takega zakona nikakor ne morem podpreti. Računam pa seveda na Socialne demokrate, da bodo tukaj razmislili in sprejeli odločitev, kot vedno radi zelo jasno povedo, da želijo, da bomo v tej deželi vsi enakopravni in da diskriminacija ne pride v poštev, tukaj pa vidimo, da je vključena tudi diskriminacija.
Hvala. K repliki se je javil gospod Frangež.
Vsak v Državnem zboru ima pravico, da pove v tej dvorani, karkoli si pač že misli, v njegovem interesu pa je, da ne govori neumnosti. Najprej glede očitanega sodelovanja. Z gospodom Žuro sva svoj čas, ko sem bil sam aktiven na Študentski organizaciji, dobro sodelovala, jaz mislim, da je bil to čas, ko je Študentska organizacija predvsem v Mariboru izjemno napredovala, demokratizirala svoj sistem in tudi v očeh študentih po javnomnenjskih raziskavah, ki jih opravlja Pedagoška fakulteta Univerze v Mariboru, bistveno izboljšala svoj ugled in ratinge med študentsko populacijo. Še več, v tistem času smo sprejeli novo študentsko ustavo, ki je financiranja in nadzor nad finančnimi sredstvi Študentske organizacije postavilo kot demokratično kontrolo. Se pa strinjam z vsemi tistimi, ki menijo, da moramo tukaj nadzor tudi vnaprej okrepiti. Zame ne vzdržijo argumenti, da so sredstva Študentske organizacije nekaj, nad čemer ni javne kontrole. Ta sredstva, o katerih pa danes govorimo, namenjena izvajanju sistema študentske prehrane, pa so ves čas podvržena vsaj dvojni kontroli. Najprej je to kontrola Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, kot tistega, ki bdi nad izvajanjem sistema. To je prva instanca kontrole. In drugič, tudi Računsko sodišče v tem segmentu, ko gre za nedvoumno proračunska sredstva, ima kadarkoli možnosti za to, da preverja skladnost in zakonitost porabe sredstev. Glede na vse to, kar nekateri razlagajo o tem zakonu, jaz ne vem, jaz očitno nimam pravega predloga zakona, ker ta dopolnjen predlog zakona, ki ga je sprejel Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide ima 5 členov, pardon, členov je sicer več, do številke 5, vmes sta še dodatna dva člena, se pravi 7 členov. In jaz res ne znam med vrsticami prebrati vsega tega, kar nekateri tukaj vidite. Ne znam prebrati, gospod Pojbič. Pokažite mi brez insinuacij, s katerimi zelo radi, bom rekel, sicer razpolagate in jih, bom rekel, tukaj delite z vso slovensko javnostjo, brez kakršnekoli tehtne osnove za to, kar pravzaprav trdite. Postopki, kot so bili izvedeni na strani Študentske organizacije Slovenije, so bili preverjeni s strani Komisije za preprečevanje korupcije. Ni moj namen, da jih branim, nikakor. Naj pristojne inštitucije ugotovijo, na kakšen način so bili ti postopki izvedeni. Ponavljam, naj pristojne inštitucije ugotovijo, kako so bili ti postopki izvedeni. V vmesnem času pa predlagam, če pa imate vse te možne informacije, pa dajte ustrezne, bom rekel, tudi ovadbe na pristojne inštitucije. Mimogrede, Študentska organizacija, ki jo med drugim vodi gospod Žura [[...]]
Gospod Frangež, čas za repliko je potekel.
Samo zaključim stavek – mi je na mariborski kalvariji naklonil lep transparent: "Frangež, izdal si nas!" Zadnje, kar si želim, je to, da bi z neke posebne naklonjenosti do kogarkoli branil Študentsko organizacijo. Mislim pa, da gre za takšne rutinske spremembe zakona, da so tovrstne velike razprave v Državnem zboru absolutno nepotrebne.
Hvala. K repliki se je javil tudi gospod Kek.
Hvala za besedo. Kolega Pojbič je dejal, da govorim neresnico. Neresnico govorite vi, gospod Pojbič, in vi veste, da govorite neresnico. Gregor Golobič ni solastnik Magente. In ta zakon ni zakon ministrstva za visoko šolstvo, pač pa zakon ministrstva za delo. Če pogledate, gospe sta z ministrstva za delo oziroma spada pod ministrstvo za delo, se opravičujem.
Hvala. Gospa Jeraj, izvolite.
Hvala za besedo, še enkrat. Jaz sem ministru Svetliku postavila poslansko vprašanje v zvezi z izvajanjem subvencionirane študentske prehrane oktobra lani. Povedal mi je, da so na Primorskem že prešli na sistem elektronizacije. Kolikor jaz vem, sistem ne deluje najbolje in bi pričakovali kakšno analizo s strani ministrstva, menda to nadzorujete. Nekajkrat naj bi zadeva že kolapsirala oziroma crknila, po domače. Zato bi bilo fino, da nam poveste, kako stvar funkcionira. Minister je tudi povedal, da bodo maja 2010 na ta sistem prešli vsi študentje. Kolikor vem, tudi to še ne funkcionira. Me boste popravili, če se motim. Da pa se favorizira telefonsko številko, najbolj kaže to, da je za tiste študente, ki res imajo možnost se odločiti za kartico, ta stane 15 evrov. Zakaj ni kartica zastonj ali pa z neko malo bolj sprejemljivo ceno? Zato, da bi se najbrž lažje študentje odločili za telefonsko varianto, ker je pač za njih cenejša. In ne govoriti, da smo tukaj proti študentom in da hočemo nekaj narediti. Če pač želiš, da se bo odločal med varianto A in B, daš B varianto veliko dražjo, pa se bo sigurno za A odločil. Ampak to ni najbolj pošteno. Glede na to, da ima Vlada še nekaj časa, upam, da bom te odgovore tudi dobila.
Hvala. K besedi se je javila tudi gospa Kopač Mrak. Prosim.
Hvala za besedo. Jaz bi tudi želela ločiti dve stvari, razpis, pristojnosti ŠOS-a in pa zakon, ki določa možnosti, da se izpelje elektronizacija, ki je bila določena in dogovorjena leta 2007. Gre za to, tako kot sem prej povedala, da je ključni cilj ministrstva transparentnejša poraba javnih sredstev. Na račun elektronizacije in izmenjave baz podatkov bo to doseženo. Vprašanje razpisa in postopkov je v pristojnosti Študentske organizacije Slovenije, kjer je Urad za preprečevanje korupcije naredil pregled in ugotovil, da pri tem razpisu ni bilo korupcije. Povedala sem, da je tudi ministrstvo v skladu s svojimi pristojnostmi poslalo in v skladu s tistimi segmenti, ki ga imamo mi možnost nadzirati, ni bilo nepravilnosti. Kar smo pa ves čas želeli in v odprtem dialogu s Študentsko organizacijo vodili, je pa prav želja in pritisk, da se držijo časovnice, ki je bila dogovorjena že v preteklosti. Ugotavljamo, da časovnica ni bila, da se je popravljala. In da tako danes poročilo kaže, da je bil s 1. 4. 2010 opravljen test na področju Univerze na Primorskem. 17. 5. naj bi celotna Primorska bila elektronizirana, torej, da študenti Univerze na Primorskem dostopajo do tega, s 1. 7. 2010 pa naj bi se prešlo na celotno območje. To je naša pristojnost, ŠOS-u smo ves čas apelirali, da morajo v skladu z zakonom, ki jim je določil rok, to tudi izvesti. Kar se pa tiče samih postopkov, je pa to stvar organov, ki so za to v tej državi pristojni. In če se vrnemo nazaj, da s tem zakonom neko korupcijo uzakonjamo, to dejansko ni res, ker kot je že povedano, dejansko vsi ti postopki že tečejo, tudi brez te spremembe zakona. Torej na Univerzi na Primorskem so študentje podpisali izjavo in so dovolili uporabo svojih mobilnih telefonov. Poročilo kaže med drugim tudi, da se je samo manj kot 1 % odločil za kartico, da je velika večina za mobilne telefone. Je pa pomembno. Mi bomo tudi od ŠOS-a zahtevali poročilo, kaj se dogaja, kakšne so bile napake, tako da tu smo v tej komunikaciji, ampak pristojnosti so jasno razmejene. Smo pa tudi, ko je prišel ta predlog zakona in ko je prišla pobuda, da se informacijsko pooblaščenko povpraša o tem, kakšno je mnenje glede prvega predloga, smo podprli predlog in v bistvu je zdaj predlagan člen tako dopolnjen, da onemogoča, da jasno zamejuje tako način, namen uporabe teh podatkov, kateri podatki se lahko pridobivajo, način hrambe in tudi to, da lahko posameznik kadarkoli zahteva oziroma 30 dni po tem, ko je izrabil pravico do subvencionirane prehrane, zahteva izbris svojih podatkov iz hrambe. Torej, da je ta sorazmernost med tem, da uporabljaš njegove osebne podatke in njegovo možnostjo, da zahteva izbris. Torej, mislim, da je s tega vidika zakon dobro dopolnjen in tak kot je sedaj, v tej obliki absolutno sprejemljiv in zagotavlja varstvo osnovnih osebnih podatkov. Če pa prihaja do zlorabe, imamo pa zopet v tej državi institucije, ki so za to odgovorne in morajo svoje postopke izpeljati. Zakon tak ,kot je, je zelo enostaven, celo poleg tega člena, o katerem zdaj govorimo, je pomemben v tem, da izpopolnjuje tudi nekatere napake, ki so bile v preteklosti predvsem to, da na žalost ni bilo jasno zapisano, da upokojenci pa niso upravičeni do subvencioniranja študentske prehrane, Ne boste verjeli, da se nam tudi takšne možnosti zlorab pojavljajo prav zaradi sistema, ki danes obstaja, da gre preko tiskanih bonov, kjer je pa bilo že tudi pojasnjeno, da ta sistem, tudi ta, ki je danes, veliko stane in da že sedaj se strošek tega vzdrževanja sistema dejansko prenaša na študente in da bo sedaj s to elektronizacijo sistem cenejši. Je pa res, še enkrat bi rada poudarila, treba ločiti, kar zakon predlaga na eni strani, kjer je varstvo pravic osebnih podatkov močno izpostavljeno, in po drugi strani sam potek razpisa in posla, ki ste ga omenjali. Tukaj ni povezave. Hvala.
Hvala. Želi še kdo o 3. členu in amandmaju k temu členu? Ne. Potem zaključujem razpravo in prehajamo na 4.a člen in amandma k temu členu. Želi kdo razpravljati? Ne. S tem zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v petek, 18. 6. 2010, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 18. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Obenem vas obveščam, da se bo ob 13. uri začela 15. izredna seja Državnega zbora.