Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 24. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: dr. Simona Kustec Lipicer od 12. ure dalje, gospa Vesna Vervega od 11. do 15. ure, gospa Jelka Godec, gospod Kamal Izidor Shaker, mag. Marko Pogačnik, dr. Franc Trček, gospod Branko Zorman do 13. ure in gospod Marjan Dolinšek od 16. ure dalje. Vse prisotne lepo pozdravljam! Preden preidemo na današnje točke dnevnega reda, bi želel pozdraviti tudi ministra za zunanje zadeve Švicarske konfederacije, zveznega svetnika, gospoda Didierja Burkhalterja z delegacijo, ki se trenutno mudi na uradnem obisku v Republiki Sloveniji. Delegaciji želim prijetno bivanje in predvsem uspešne pogovore. [[aplavz]] Prehajamo na 3. in 4. TOČKO DNEVNEGA REDA. Državni zbor bo v okviru 3. in 4. točke dnevnega reda opravil skupne uvodne predstavitve o PREDLOGU SPREMEMB PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2017 in o DOPOLNJENEM PREDLOGU PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2018. Predlog sprememb proračuna in dopolnjen predlog proračuna je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev obeh predlogov aktov dajem najprej besedo predsedniku Vlade dr. Miru Cerarju.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovane poslanke in poslanci! Pred vami je predlog državnih proračunov za leti 2017 in 2018. V tem pomembnem dokumentu so upoštevane celovite makroekonomske okoliščine in obeti ter omejitve, ki jih imamo zaradi zagotavljanja dolgoročne javnofinančne vzdržnosti. Priprava proračuna za leto 2017 je letos prvič potekala ob upoštevanju veljavnega Odloka o okviru za pripravo proračunov sektorja država, ki ga je Državni zbor potrdil aprila letos. Odlok pomeni pomemben premik v smeri izboljšanja kvalitete javnih financ tako glede predvidljivosti kot transparentnosti javnofinančnega načrtovanja. Zgornje meje izdatkov za posamezno blagajno, torej tudi za državni proračun, so zdaj že določene. Preko te skupne omejitve, ki smo si jo začrtali skupaj v dobro vseh državljank in državljanov, ne smemo za nobeno ceno, saj je ključna za stabilnost naših javnih financ. Spoštujemo zaveze iz odloka, ki temeljijo na Zakonu o fiskalnem pravilu, kar pomeni, da sledimo našim ustavnim in zakonskim ter evropskim obvezam glede postopnega strukturnega izboljšanja javnih financ ter glede gibanja javnofinančnih odhodkov in dolga. Proračun hkrati sledi ključnim usmeritvam in ciljem ekonomske politike, kot jih določata Program stabilnosti in Nacionalni reformni program iz aprila 2016. Ključna cilja sta spodbujanje gospodarske rasti ter konsolidacija javnih financ s postopnim zniževanjem deleža dolga sektorja država. Ob pričetku dela naše vlade smo državljankam in državljanom obljubili, da bomo presegli politične delitve in delali v dobro ljudi, da bomo stabilizirali javne finance, prisluhnili gospodarstvu ter ob tem ne pozabili na ljudi v stiski. Podatki kažejo, da so nekateri pomembni cilji, ki smo si jih leta 2014 zadali, že doseženi. Gospodarske razmere so v letih 2015 in 2016 stabilizirale, gospodarsko rast pričakujemo tudi v letu 2017. Čeprav rast temelji pretežno na izvozu, je pozitivno, da se postopoma krepi tudi domača potrošnja prebivalstva. Pričakujemo pa tudi izboljšanje na področju investicijskega povpraševanja, rast bodo tako zaznamovale tudi državne investicije, vezane na obseg črpanja evropskih sredstev. Pomembno je, da se bo nadaljevalo okrevanje na trgu dela, število brezposelnih se je v letošnjem letu spustilo pod 100 tisoč, poleg gospodarske rasti pa bodo na gibanje zaposlenosti vedno močneje vplivali demografski dejavniki. Inflacija bi se po ocenah s trenutnih nizkih ravni lahko nekoliko zvišala, vendar bo ostala na ravneh blizu 1,5 %. V letu 2018 se bo široko osnovna gospodarska rast nadaljevala, čeprav se bo nekoliko upočasnila. Izvoz bo ostal motor rasti, rast zasebne potrošnje bo zlasti pod vplivom ugodnih razmer na trgu razmeroma ugodna, tudi investicije naj bi ohranjale ugodno dinamiko. Gibanje cen naj ne bi prineslo izrazitejših inflacijskih pritiskov. Pri pripravi proračunov smo si za prihodnji dve leti zastavili prioritetne ter druge usmeritve in cilje. Pri davčni politiki je vodilo prestrukturiranje v smeri razbremenitve dela. Pri plačah v javnem sektorju že na podlagi dogovora iz leta 2015 v letošnjem in prihodnih letih odpravljamo največje varčevalne ukrepe. Še več, pri napredovanjih smo omogočili vsem javnim uslužbencem uveljavitev napredovanj za vsa pretekla leta, ko so bila napredovanja zadržana. Prav tako sproščamo kompresijo plačne lestvice, kar bo skupaj v letu 2016 predstavljalo preko 200 milijonov povečanega stroška dela, v letu 2017 pa že dogovorjene sprostitve javnim uslužbencem prinesejo dodatnih 110 milijonov sredstev za plače. Prav tako smo sindikatom že ponudili postopno sprostitev prav vseh varčevalnih ukrepov do vključno leta 2019 v skladu s skrajnimi zmožnostmi javnih financ. Z namenom, da bi zmanjšali stroške financiranja, Vlada vodi aktivno politiko upravljanju dolga, s katero se bodo v letu 2017 stroški za obresti znižali. Vlada s proračunom za leto 2017 ponovno krepi javne investicije, hkrati pa želi spodbujati tudi razvoj finančnih instrumentov in orodij za povratno financiranje. Zastavljena politika bo omogočila, da sredstva namenimo za ključne prioritete. Zanje bo v proračunu za leto 2017 namenjenih skoraj 2,2 milijardi evrov, v proračunu za leto 2018 pa še 100 milijonov več. Med temi prioritetami so zdravje, infrastruktura, varnost, znanost in ne nazadnje zaposlovanje. Prepričan sem, da bomo razmeroma ugodne makroekonomske razmere dobro izkoristili za utrditev stabiliziranja javnih financ in za vlaganja v tista področja, ki krepijo dolgoročen gospodarski in družbeni potencial. Prav tako pričakujem, da bomo ob javnofinančnih omejitvah, ki nas bodo spremljale tudi v prihodnih letih, znali z danimi sredstvi doseči kar najboljše rezultate. Tako bomo krepili gospodarnost in učinkovitost porabe javnega denarja ter s tem tudi pripomogli k povečanju kvalitete življenja in splošne družbene blaginje. Proračuna za leti 2017 in 2018 sta razvojno naravnana in omogočata nadaljevanje stabilne gospodarske rasti. Proračuna omogočata temelje spodbudnemu poslovnemu okolju. V proračunih smo naslovili največje vrzeli, kjer je potrebno vlaganje javnega denarja, hkrati pa smo upoštevali tudi potrebe posameznih skupin prebivalstva. Zato vam v skladu z vsem povedanim, spoštovane poslanke in poslanke, predlagam, da proračuna za leti 2017 in 20158 podprete. Prepričan sem, da predlog proračunov predstavlja dobro osnovo za nadaljevanje zastavljenih razvojnih in reformnih procesov. Ta proračuna sta usmerjena v prihodnost Slovenije in zato si prizadevajmo graditi to prihodnost skupaj in samozavestno, kajti to zmoremo in znamo. Hvala.
Za dopolnilno obrazložitev obeh predlogov aktov dajem besedo še ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman.
Spoštovani gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovane gospe in gospodje poslanci! Kot sem pojasnjevala že v uvodni predstaviti proračunov 5. oktobra, z obema predlogoma proračunov in spremljajočimi dokumenti sledimo našim ustavnim zakonskim in evropskih obvezam ter nadaljujemo dinamiko postopnega zniževanja javnofinančnega primanjkljaja. Gre za uveljavljanje ekonomske suverenosti, ki smo si jo ponovno pridobili z izhodom iz postopka čezmernega primanjkljaja. To je zahtevna naloga, namreč ohranjanje in uveljavljanje ekonomske suverenosti in zahteva od nas na javnofinančnem področju ne le zniževanja primanjkljaja, temveč hkrati tudi obvladovanje višine ter strukture javnofinančnih odhodkov in zniževanje dolga. Kljub temu s proračunoma predlagamo področje porabe tako, da se bo še naprej spodbujala rast ter ohranjal socialni položaj najšibkejšega dela prebivalstva. Makroekonomske razmere ter preudarna politika javnofinančnih prihodkov in odhodkov omogočajo, da se gibanja v slovenskih javnih financah izboljšujejo. Zadovoljni smo lahko s podatkom, da se je po izhodu iz globoke recesije, ki je imela dvojno dno, naš primanjkljaj zniževal s 5 % BDP v letu 2014 preko 2,7 % lani in bo letos predvidoma dosegel 2,2 % BDP. Skladno z zavezami je načrtovan primanjkljaj sektorja država v letu 2017 v višini 1,3 % BDP in v letu 2018 v višini 0,8 % BDP po ESA metodologiji. To je nižje, kot je določeno v okviru za pripravo proračunov sektorja država in omogoča doseganje zahtevanega izboljšanja strukturnega sklada. S tem se izboljšuje tudi strukturni primanjkljaj, ki se mora postopno zniževati proti srednjeročnemu cilju na način, da je to skladno z zahtevami Pakta stabilnosti in rasti in na ta način z ustavnim fiskalnim pravilom. Ob tem je načrtovani primanjkljaj državnega proračuna po denarnem toku v letu 2017 ocenjen na 1,7 % BDP in v letu 2018 v višini 0,7 % BDP. Pri pripravi državnega proračuna so upoštevani makroekonomski okviru iz jesenske napovedi Umarja iz septembra 2016. V slovenskem gospodarstvu v obdobju od leta 2014 dalje beležimo stabilno rast, ki se bo po ocenah nadaljevala tudi v letih 2017 in 2018. Bruto domači proizvod se bo v letu 2016 povečal predvidoma za 2,3 %, v letu 2017 za 2,9 % in v letu 2018 za 2,6 %. Ključni dejavnik gospodarske rasti ni več zgolj izvoz, saj se krepi tudi zasebna potrošnja in hkrati se nadaljuje okrevanje na trgu dela. V teh razmerah so prihodki državnega proračuna za leto 2017 načrtovani v višini 8,8 milijarde evrov, najvišji obseg izdatkov pa je v skladu s srednjeročnim okvirom določen v višini 9,5 milijarde evrov. Prihodki se od ocene realizacije za leto 2016 povečujejo za 5 %, odhodki pa nekoliko počasneje za 3,8 %. Z dopolnjenim predlogom proračuna za leto 2018 pa se predlagajo prihodki v isti višini kot prvotno načrtovano, to je 9,3 milijarde evrov, in tudi odhodki so v dopolnjenem predlogu proračuna načrtovani v isti višini, to je 9,6 milijarde evrov. Na oba predloga proračunov ste poslanske skupine vložile številne amandmaje, čeprav je Vlada predlagane amandmaje zavrnila z utemeljitvami, smo del amandmajev in poslanskih razprav v okviru fiskalnih zmožnosti smiselno upoštevali pri pripravi dopolnjenega predloga proračuna za leto 2018. Ta se od prvotnega predloga proračuna razlikuje v strukturi nekaterih odhodkov, in sicer za del izvedbe projekta množične nesreče Upravi za zaščito in reševanje namenjata 2 dodatna milijona evrov. Prav tako namenjamo 2 dodatna milijona evrov Ministrstvu za izobraževanje, znanost in šport za sofinanciranje prenove in posodobitve športnih objektov. Pravice porabe smo zagotovili iz znižanja načrtovanih odhodkov za tuje obresti zaradi aktivnega upravljanja z dolgom. Ob znatnem podaljšanju trajanja portfelja dolga državnega proračuna in ugodni strukturi profila zapadlosti, ki se odraža v omenjenih finančnih potrebah v srednjeročnem obdobju, so učinki znižanja izdatkov za obresti državnega proračuna trajni in tako prispevajo k izboljšanju strukture javnih financ. Naj še enkrat poudarim ključne politike, ki smo jih upoštevali pri pripravi proračunov za obe letih. Strnemo jih lahko na štiri področja. Davčno prestrukturiranje je usmerjeno v razbremenitev dela, in sicer z uvedbo posebne davčne obravnave dela plače za poslovno uspešnost, spremembo lestvice za odmero dohodnine in dohodkovnega praga za dodatno splošno olajšavo. To pomeni ohranitev in odpiranje novih delovnih mest na področjih, ki so najbolj produktivna in ki praviloma več prispevajo k dodani vrednosti. Hkrati je za leto 2017 zaradi uravnoteženja javnih financ sprejet dvig stopnje davka od dohodka pravnih oseb, s čimer se bo deloma pokril izpad javnofinančnih prihodkov iz naslova dohodnine. Politika plač ostaja pomembno sidro za vzdržnost javnih financ. Ob tem pa je pomembno dejstvo, da ohranjamo določene omejitve tudi pri povečevanju sredstev za transfere posameznikov in za obvladovanje stroškov pokojninske blagajne, kljub temu da je načrtovana uskladitev pokojnin. Omejitve se torej na vseh področjih sproščajo postopno, saj javnofinančne omejitve drugačnega scenarija na dopuščajo. Upravljanje dolga sem že omenila in meji na strateških ciljih, katerih rezultat je znižanje izdatkov za obresti. Slovenija bo za plačilo obresti iz državnega proračuna v letu 2017 namenila za 86 milijonov ali za 8,2 % manj kot letos. Strateški cilj upravljanja dolga državnega proračuna v razmerah nizkih obrestnih mer je tako znižanje stroškov obrestnih izdatkov, ki so bili od leta 2014 dalje za plačami, transferi posameznikom in gospodinjstev ter transferom v pokojninsko blagajno četrta največja postavka na odhodkovni strani proračuna. Ključna za rast in razvoj so področja investiranja. Največ sredstev je načrtovanih v prometu in prometni infrastrukturi, sledijo varovanje okolja in okoljska infrastruktura, kmetijstvo, viri energije, energetska učinkovitost, zdravstveno varstvo ter izobraževanje, znanost in šport. Izvajanje finančne perspektive, tekoče finančne perspektive, poteka po načrtih in je namenjeno sofinanciranju vsebinskih projektov s konkretnimi cilji in učinki, ki povečujejo konkurenčnost ter zagotavljajo kakovostna in dolgoročna delovna mesta. Največ sredstev iz kohezijskega in strukturnih skladov je namenjenih financiranju tako imenovanih mehkih programov in projektov s področja raziskav, inovacij, tehnološkega razvoja, podjetništva, okolja, biotske raznovrstnosti, trajnostne rabe, proizvodnje energije in pametnih omrežij. Sledi financiranje programov na področju spodbud zaposlovanja, socialne vključenosti ter vseživljenjskega učenja in usposabljanja. Vlada je pri pripravi proračunov upoštevala tudi širše področje ekonomskih politik, ki se navezujejo na politiko finančnega sistema in upravljanja premoženja. Še enkrat naj spomnim na ključne prioritete, zanje bo v proračunu za leto 2017 namenjenih 2,2 milijardi in v letu 2018 2,3 milijarde evrov. Gre za področja vlaganj v infrastrukturo, v znanost in zaposlovanje, gre za sredstva za krepitev kakovosti storitev za zdravje in gre za povečanje varnosti v najširšem pomenu. Proračuna za leti 2017 in 2018 imata tako jasne prioritete, saj smo se ob njuni pripravi osredotočili na vsebino, torej na to, kako lahko omejena proračunska sredstva porabimo na način, da bomo okrepili dolgoročno rast in razvoj ter s tem izboljšali družbeno blaginjo prebivalstva. Na delovnih telesih so bila v razpravah najbolj izpostavljena področja financiranja občin, usklajevanja pokojnin, zdravstvo in pa investicije. Dovolite mi nekaj besed o tem že v tem trenutku, čeprav bomo o tem razpravljali tudi pri Zakonu o izvrševanju proračuna. Glede občin: predlagana povprečnina za dve leti je po povprečnini 522 evrov v letih 2015 in 2016 ponovno višja, za leto 2017 znaša 530 in za leto 2018 536 evrov, pri čemer je Vlada pripoznala povišanje stroškov, ki jih imajo občine zaradi odločbe Ustavnega sodišča, in višje stroške dela. Do dogovora z občinskimi združenji kljub temu ni prišlo, saj so bile zahteve občin višje. Povprečnina kot osnovni dejavnik izračuna primerne porabe občin je bila v zadnjih letih nižja ob upoštevanju dveh okoliščin; omejenih okvirov javnofinančnih izdatkov ob močnem zmanjšanju razpoložljive dohodnine kot primarnega vira financiranja primerne porabe, na drugi strani pa uveljavljanja sistemskih in izvedbenih ukrepov, ki so občinam omogočili zmanjševanje stroškov in razbremenitve občinskih proračunov. Pri določanju povprečnine so bili poleg ocenjenega vpliva ukrepov na zniževanje stroškov vedno upoštevani tudi dejavniki, ki so vplivali na njihovo povečanje, le da se ocene finančnih učinkov teh ukrepov, kot jih izračunajo občinska združenja ali Vlada, razlikujejo. Ob tem je treba opozoriti, da občine ne izvajajo le nalog, ki jih navajajo zakoni, temveč tudi druge naloge. Občine opozarjajo tudi na pomanjkanje denarja za investicije tako iz naslova investicijskega transfera kot tudi iz naslova evropskih sredstev nove finančne perspektive. Zmanjšanje investicijske aktivnosti je logična posledica umiritve močnega investicijskega cikla, ki je imel vrh ob zaključevanju finančne perspektive 2007–2013 v letih 2014 in 2015 ter počasnejšega prilagajanja pogojem in črpanjem evropskih sredstev nove finančne perspektive, ki pa je v teku. Pri tem naj omenim, da bodo v 2017 občinam na voljo investicijski transferi v višini 2 % primerne porabe nepovratnega in 3 % povratnega transfera, v letu 2018 pa 3 % nepovratnega in 2 % primerne porabe povratnega transfera. Poleg tega je pomembno tudi, da z občinami začenjamo usklajevanje sprememb Zakona o financiranju občin, kjer bi odpravili določene pomanjkljivosti, na primer možnosti upoštevanja podrobnejše starostne strukture prebivalcev v formuli za izračun primerne porabe. Na področju investicij naj opozorim, da neposredna primerjava skupnih proračunskih sredstev, namenjenih investicijam iz državnega proračuna, med leti 2014 in 2015 na eni strani ter 2017 in 2018 na drugi strani brez poznavanja strukture med evropskim in ostalim delom ne da prave slike, kajti leti 2014 in 2015 sta bili zadnji leti izvrševanja perspektive 2007–2013, kar je investiranje iz naslova evropskih sredstev glede na pretekla leta praktično podvojilo. Hkrati so v tem obdobju potekale tudi lokalne volitve, za katere vemo, da običajno obrnejo trend investicijske porabe navzgor. Če primerjamo zgolj investicijsko porabo z integralnih in namenskih postavk, realiziranih v preteklih letih, in planov v predlogih državnih proračunov za leti 2017 in 2018, ugotovimo, da je na teh kontih planiranih za 128 milijonov evrov več investicijskih izdatkov, kot je bilo realiziranih leta 2014 – v mislih imam seveda tako investicijske odhodke kot investicijske transfere. V letu 2018 pa se investicije iz tega naslova povečajo še za skoraj 37 milijonov evrov, rastejo pa tudi planirane investicije iz evropskih sredstev. Zagotavljam, da se glede na delež v BDP investicije v obravnavanem obdobju vračajo na raven izpred izjemnih let 2014 in 2015, ko so se gibale na ravni med 2 in 2,5 % BDP. Pri tem je poleg nepovratnih sredstev treba upoštevati seveda tudi povratna sredstva, ki bodo na voljo zainteresiranim investitorjem. Vsak dodaten evro za transfer občinam, dodatne uskladitve na področju pokojninske blagajne, za plače v javnem sektorju, za investicije bi pomenil, da ga je treba vzeti nekomu drugemu. Kljub ugodnim gospodarskim gibanjem se moramo zavedati, da še vedno potrošimo več, kot z davki in prispevki ter drugimi javnofinančnimi prihodki zberemo. Zato je odgovornost ministra, pristojnega za finance, in Vlade, da se v takih razmerah morebitni varčevalni ukrepi ali omejevalni ukrepi sproščajo postopoma, da se nova pričakovanja brzdajo in da se struktura javnofinančnih odhodkov prilagaja razmeram, ko faza gospodarskega cikla ne bo tako ugodna. Spoštovane poslanke in poslanci! Stabilnost javnih financ in v tem okviru državnega proračuna, kot sem omenila uvodoma, je bistven element ekonomske suverenosti države, zato sta tako stabilnost javnih financ kot državnega proračuna naš ključen cilj. Uravnoteženje javnih financ ob vse večjih potrebah in vrzelih pri financiranju je zahtevna naloga, ki od nas zahteva tehten premislek o prioritetah in argumentirano razpravo ter čim bolj osredotočene in učinkovite ukrepe. Te razprave smo z vami na posameznih področjih izpeljali že v zadnjem mesecu in pol, verjamem pa, da bo prostor tudi v zadnjih dveh dneh, da o teh temah razpravljamo. Zagotovo nismo uspeli zadovoljiti vseh želja in želje so vedno večje od zmožnosti. Predlagani dokumenti so po našem mnenju ustrezen kompromis med željami in zmožnostmi, ki jih nudi fiskalna ovojnica. Predlagam vam, da jih podprete. Hvala lepa.
Predlog sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2017 in Dopolnjen predlog proračuna Republike Slovenije za leto 2018 je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici odbora gospe Urški Ban.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik Vlade, ministri in ministrice s sodelavci, kolegice in kolegi! Odbor za finance in monetarno politiko je na 67. nujni seji v petek, 11. 11. 2016 kot matično delovno telo najprej obravnaval Dopolnjen predlog proračuna Republike Slovenije za leto 2018, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Odboru je bilo posredovanih 26 amandmajev, ki so jih k dopolnjenemu predlogu proračuna vložile poslanske skupine SDS, NSi in Združene levice. Na seji odbora so sodelovali predstavniki Vlade, Urada Republike Slovenije za makroekonomske analize in razvoj ter predstavniki Sodnega sveta. V uvodni predstavitvi Dopolnjenega predloga proračuna Republike Slovenije za leto 2018 je ministrica za finance predstavila novosti Dopolnjenega predloga proračuna glede na prvotni predlog, in sicer dodatna sredstva pri Upravi Republike Slovenije za zaščito in reševanje za izvedbo projektov množičnih nesreč v višini 2 milijonov evrov in dodatna sredstva pri Ministrstvu za izobraževanje, znanost in šport za izvedbo projektov prenove športnih objektov v višini 2 milijonov evrov in znižanje sredstev za servisiranje javnega dolga iz naslova znižanja odhodkov za plačilo obresti v višini 4 milijonov evrov. V razpravi so bili nekateri člani odbora do predlaganega proračuna za leto 2018 kritični, in sicer je bilo izraženo mnenje, da dokument ni solidaren in ni razvojno naravnan ter da je preveč sredstev namenjenih varovanju zunanjih mej. Nasprotno so drugi člani menili, da je dokument razvojno naravnan in odseva zaveze ter ukrepe Vlade za krepitev konkurenčnosti in razvoj Slovenije. Nekateri razpravljavci so opozorili na dejstvo, da Slovenija še nima fiskalnega sveta, v katerega predlagani kandidati za imenovanje potrebujejo dvotretjinsko večino vseh poslancev. V razpravi je bil kot problematičen izpostavljen tudi zastoj pri sprejemanju Predloga zakona o ukrepih na področju plač in drugih stroškov dela za leto 2017 in drugih ukrepov v javnem sektorju. Glede tega so nekateri razpravljavci opozorili, da je proračun samostojen in neodvisen akt, ministrica za finance pa je zagotovila, da bo Vlada s sindikati javnega sektorja do potrebnega roka skušala doseči dogovor, v nasprotnem primeru pa bo sprejela druge ukrepe za zagotovitev obsega predvidenih stroškov dela v javnem sektorju na javnofinančno vzdržnem nivoju. Ministrica je podala tudi pojasnila glede ostalih izpostavljenih dilem v razpravi. Po zaključeni razpravi se je odbor opredelil do amandmajev poslanskih skupin k dopolnjenemu predlogu proračuna in jih ni podprl. Po razpravi je odbor sprejel sklep, da podpira Dopolnjen predlog proračuna Republike Slovenije za leto 2018. Na 68. nujni seji v soboto, 12. 11. pa je odbor kot matrično delovno telo obravnaval tudi Predlog sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2017, ki ga je Državnemu zboru prav tako predložila Vlada. Odbor je bil seznanjen tudi z mnenji zainteresiranih delovnih teles, ki so se seznanile s Predlogom sprememb proračuna za leto 2017. Prav tako so bila odboru posredovana tudi mnenja Državnega sveta, Sodnega sveta, Vlade k mnenju Državnega sveta, amandmaji poslanskih skupin Združena levica, NSi - krščanskih demokratov, SDS, poslank dr. Mirjam Bon Klanjšček in mag. Alenka Bratušek, pregled amandmajev ter mnenji lokalnih skupnosti. Tudi na tej seji so sodelovali predstavniki Vlade, Urada za makroekonomske analize in razvoj ter predstavniki Sodnega sveta. V poslovniškem roku so kvalificirani predlagatelji vložili 41 amandmajev, trije so bili vloženi nepravilno k Predlogu sprememb proračuna za leto 2017. Uvodno obrazložitev je podala ministrica, ki je povedala, da je Predlog sprememb proračuna pripravljen ob upoštevanju vsebinskih določil Zakona o fiskalnem pravilu in Odloka o okviru za pripravo proračuna sektorja država za obdobje od 2017 do 2019. Pravila evropskega semestra zahtevajo od Slovenije postopno uravnoteženje strukturnega deficita za leto 2017, kar predstavlja 0,76 % BDP. Uvodoma je glede ustanovitve in vloge fiskalnega sveta pojasnila, da svet ni ustavna kategorija ter da noben člen Zakona o fiskalnem pravilu ne govori o tem, ali se predlog proračuna obravnava, če v zvezi z njim ni predloženo mnenje fiskalnega sveta. Menila je, da Vlade neobstoj fiskalnega sveta ne odvezuje odgovornosti priprave predloga proračuna. V nadaljevanju je ministrica predstavila ključne cilje predloga proračuna in proračun v celoti predstavila. Predstavnik Državnega sveta je predstavil pisno mnenje sveta, ki predloga sprememb proračuna za leto 2017 ne podpira. V razpravi so članice in člani odbora izpostavili problematiko zastoja pri sprejemanju Predloga zakona o ukrepih na področju plač in drugih stroškov dela za leto 2017 in drugih ukrepov v javnem sektorju. Opozorili so, da Slovenija še nima fiskalnega sveta, katerega predlagani kandidati za imenovanje potrebujejo dvotretjinsko večino vseh poslancev. Izpostavili so problematiko zadolževanja in gibanja strukturnega primanjkljaja ter opozorili, da v proračunski memorandum niso zajeti vsi podatki kot, na primer, strukturni primanjkljaj, sredstva za zdravstvo oziroma podatki vseh štirih državnih javnih blagajn. Postavili so vprašanje v zvezi s prihodki glede upravljanja državnega premoženja in glede višine danih poroštev v letu 2017. Prav tako so izpostavili problematiko števila zaposlenih v javnem sektorju. Nekateri člani so menili, da predlog sprememb proračuna ni naravnan razvojno in investicijsko in ne odraža potrebnega optimizma, ter ob tem opozorili na odliv mladih ljudi v tujino. V nadaljevanju so povedali, da predlog sprememb proračuna ni dovolj socialen, ter ob tem opozorili na stanje pokojnin in zdravstva. Omenili so varčevanje v javnem sektorju in problematiko financiranja občin. Menili so, da varčevalni ukrepi, ki so bili v krizi začasni, ostajajo stalni. Omenjeno je bilo tudi vprašanje investicij v infrastrukturo, predvsem v drugi tir, ter izpostavljena problematika območij z visoko stopnjo brezposelnosti. V razpravi so nekateri člani povedali, da nasprotno menijo, da bo v letu 2017 investicij iz proračuna za 128 milijonov več, kar je veliko. Povedali so, da je največ novih zaposlitev na področju zdravstva. Omenili so splošno ugodno gospodarsko sliko s stabilno gospodarsko rastjo ter stabilnimi javnimi financami in opozorili na štiri prioritetna področja. Omenjena je bila tudi pričakovana ustanovitev demografskega sklada v prihodnjem letu, ki bo zagotavljal bodoče pokojnine. Med razpravo in ob koncu razprave sta ministrica za finance in minister za javno upravo odgovorila na vprašanja in dileme, izpostavljene v razpravi, ter podala dodatna pojasnila. Odbor se je po koncu razprave opredelil do vloženih amandmajev kvalificiranih predlagateljev, vloženih v skladu s 166. členom Poslovnika Državnega zbora, in ni podprl nobenega od predlaganih amandmajev. Sprejel pa je sklep, da Odbor za finance in monetarno politiko podpira Predlog sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2017. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Uroš Prikl.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovani ministrski zbor, spoštovane kolegice in spoštovani kolegi! Naj vam kratko predstavim stališče Poslanske skupine Desus do predlogov proračunov za leti 2017 in 2018. Naj uvodoma povem, da bomo v Poslanski skupini Desus oba predlagana oziroma spremenjena proračuna podprli. V Desusu smo z obema predlogoma, pogojno rečeno, zadovoljni. Zakaj pogojno, zato ker si ne znamo predstavljati idealnega proračuna, takega proračuna, ki bi zadovoljil potrebe vseh deležnikov. Takega proračuna nikoli ni bilo in najbrž tudi nikoli ne bo. Tudi ta dva proračuna, o katerih se danes pogovarjamo, nista idealna. Zagotovo bi bila boljša, optimalnejša, blizu idealnosti, če bi bilo več finančnih sredstev in manj fiskalnih omejitev. Kot sem že povedal v razpravi na matičnem delovnem telesu, torej na Odboru za finance in monetarno politiko, vedno obstaja več želja, vedno je več omejitev, kot pa je realnih možnosti za finančna sredstva. Proračunska politika tudi nam, koalicijskim poslancem, na žalost ne dopušča prevelikega manevrskega prostora in odstopanj. Pa vendar, dejstvo je, da se praktično vsem neposrednim pa tudi posrednim proračunskim uporabnikom sredstva povečujejo, kar je nedvomno dober signal, da bodo pristojna ministrstva zmogla uresničiti svoje zastavljene cilje. Nas še posebej veseli dejstvo, da dobivajo več sredstev Ministrstvo za delo, Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport in Ministrstva za zdravje, kar je jasen signal, da nam bo uspelo še naprej zagotavljati javno – izpostavljam javno – izobraževanje in javno zdravstvo. Veseli pa smo tudi večjega deleža sredstev za Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, saj je to osnova za mnoge spodbude in zagon gospodarstva kot celote. Naj na tem mestu povzamem tri, mislim da, ključne ugotovitve, ki so bile izpostavljene na Odboru za delo, družino, socialne zadeve in invalide. Prvič, ugotovitev je, in to nas preveč ne sme veseliti, da je še vedno preveč varčevalnih ukrepov na področju socialno ogroženih. Drugič, pozitivno lahko ocenjujemo ciljanje, zelo fokusirane ukrepe za pomoč najranljivejšim ciljnim skupinam; in tretjič, kar je še posebej razveseljivo, napredek na področju rasti zaposlovanja oziroma zmanjševanja števila brezposelnih je evidenten. Na splošno v Poslanski skupini Desus menimo, ne menimo, prepričani smo, da je napočil čas, ko bi morali plodove postopnega okrevanja, postopne gospodarske rasti čutiti vsi deležniki, vsi, državljanke in državljani Republike Slovenije na vseh področjih. Ocenjujemo, da bi bilo najbolj nujno začeti pri tistih najbolj potrebnih, pri tistih najbolj ranljivih ciljnih skupinah prebivalstva. Spoštovane kolegice in kolegi, neizpodbitno dejstvo je, da je prioritetno področje delovanja Poslanske skupine Desus in stranke kot celote ravno skrb za upokojence. Ne nazadnje to imamo tudi v svojem imenu zapisano. To je poslanstvo, za katerim trdno, iskreno in odgovorno stojimo. Trudimo se po svojih najboljših močeh, da omogočimo dostojno življenje naši starejši populaciji, da jim zagotovimo izplačevanje njihovih pravic, to so pokojnine, pa četudi naše jasno postavljene zahteve mnogokrat vse prevečkrat terjajo več potrpežljivosti in več vztrajnosti, kot bi sicer to pričakovali. Hkrati pa seveda tudi zahtevamo vsem dostopno in brezplačno javno izobraževanje, kakovostno zdravstveno varstvo in zdravstven oskrbo brez čakalnih dob in ne nazadnje tudi možnost za zaposlovanje vseh ciljnih skupin. Tistih, ki iščejo prvo zaposlitev, tistih, ki so starejši, predvsem pa tiste ciljne skupine, ki so dolgotrajno brezposelni. Rezultat naših pogajanj in naporov, naših prizadevanj bo viden kmalu. V januarju, takoj na začetku naslednjega leta, bomo pokojnine uskladili za 1,15 %. Četudi je Vlada predlagala zgolj in samo 1 % uskladitve, smo v Desusu vztrajali, težili, gnjavili, če hočete, in dosegli, kar smo dosegli. Imeli smo pa na žalost izjemno malo manevrskega prostora, a smo kljub omejitvam iz odloka v okviru za pripravo proračuna sektorja države in famoznega fiskalnega pravila dosegli želeno. Povprečno bo tako vsak upokojenec dobil nekaj več kot 7 evrov več na svojo pokojnino na mesec. Kljub temu ostajajo, kolegice in kolegi očitki, da se vsakokratno usklajevanje zvišuje bistveno premalo. Temu lahko in moram seveda pritrditi, a hkrati je treba povedati, da smo prav v letu 2016 pričeli po dolgih in sušnih letih brez usklajevanj, po dolgih in sušnih letih mirovanja vendarle usklajevati pokojnine. S tem smo dosegli nič drugega kot to, da so pričele pokojnine tudi realno rasti oziroma se zviševati. Ampak tukaj se mi ne bomo ustavili. Tukaj bomo mi nadaljevali, ker to za nas ni dovolj. Poiskali bomo takšne rešitve, da nobena pokojnina za polno delovno dobo ne bo nižja, kot je postavljena meja za prag tveganja revščine. Dostojne pokojnine, gospe in gospodje, in dostojno življenje za vse upokojence se mora zgoditi in se bo zgodilo, sicer se bodo zgodili nepredvideni in drastični ukrepi. Slovenija se sooča s trendom staranja prebivalstva, posledično pa tudi s slabšim gmotnim položajem starajočega se prebivalstva, zato je eden izmed prioritetnih ciljev te koalicije tudi ustanovitev in formiranje demografskega sklada; demografskega sklada kot neodvisne institucije, ki bo poskrbela oziroma zagotovila nemoteno izplačevanje pokojnin na dolgi rok. To je naša skrb, to je naš cilj in to je rešitev za vse sedanje, predvsem pa za tiste generacije, ki bodo stopile v sistem izplačevanja pokojnin čez 10, 15, 20 let. Spoštovani, pri udejanjanju proračunov za leti 2017 in 2018 si v Poslanski skupini Desus želimo in pričakujemo take ukrepe za konsolidacije javnih financ, ki bodo oblikovani tako, da bodo imeli v čim manjši meri negativne posledice na konkurenčnost in rast slovenskega gospodarstva; še več, da bodo imeli spodbude, da se bo to gospodarstvo lahko nemoteno razvijalo in hkrati, da ne bodo prizadete najbolj ranljive ciljne skupine prebivalstva. Verjamemo tudi v dogovor med predstavniki Vlade in sindikatov, da bodo dosegli tisto kompromisno rešitev v svojih pogajalskih naporih in se ne bo treba posluževati nepriljubljenih restriktivnih ukrepov oziroma zakonov. Kolegice in kolegi, z željo in v pričakovanju socialne pravičnosti in ekonomske uspešnosti dajemo v naši poslanski skupini spremembam proračuna za leto 2017 in Dopolnjenemu predlogu proračuna za leto 2018 naš glas. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Matjaž Han.
Predsednik, hvala lepa. Spoštovani ministrski zbor, še posebej ministrica za finance! Moram reči, da sem osebno v velikih težavah, sploh, na kakšen način naj predstavim stališče poslanske skupine glede proračuna, ko se zavedam situacije, da je proračunski akt najbolj pomemben akt, ki ga spremlja koalicija, in po drugi strani, ko nimamo dogovora s socialnimi partnerji in ko, gospe in gospodje, imamo ta moment 300-milijonsko luknjo v proračunu. To so žal dejstva. Zato ne morem prebrati tistega, kar mi piarovske službe pripravijo in beremo o ladji, kako moramo vsi skupaj veslati in tako naprej. Včasih je treba biti realen. Smo, gospe in gospodje, pred sprejemom najpomembnejših dokumentov, ki bodo uokvirjali javnofinančno stanje proračunov za dve leti, to sem že povedal. Pričakovati bi bilo, da smo bili pred najtežjimi proračunskimi nalogami ravno v času nazaj, v času težke gospodarske in finančne krize, ki se je rezalo na vseh koncih in krajih; ko so se prihodki v javno malho zmanjševali do te mere, da ni bilo, gospe in gospodje, nobenega manevrskega prostora, ki bi komurkoli omogočil tudi najmanjše pogajalsko izhodišče, s katerim bi si lahko zagotovil boljšo finančno pozicijo. Moram pa reči, da res ni bilo pričakovati, da bomo po dobrih dveh letih gospodarske rasti pred najtežjim proračunskimi preizkušnjami, ko je ura več kot pet čez 12. Žal smo priča, da se vladni pogajalci in sindikati javnega sektorja niso uspeli dogovoriti in niso uspeli najti dogovora, v kolikšni meri oziroma na kakšen način se bodo v prihodnjih letih sproščali varčevalni ukrepi, ki so jih najbolj občutili, pa vem, da to ni najbolj zdaj popularno reči, ravno javni uslužbenci z najnižjimi dohodki. Ker Vladi ni uspelo zapreti teh proračunski postavk, smo danes soočeni zaenkrat še s to proračunsko luknjo, kot sem že rekel prej. Lahko se slepomišimo, lahko govorimo o postavkah, lahko govorimo o čolnih, kako moramo vsi skupaj veslati, vendar lahko obračamo, kakor želimo, proračunske postavke, če ne bomo uspeli sprejeti interventnega Zakona o ukrepih na področju plač in drugih stroškov v teh naslednjih dneh, bo problem. Spoštovani, če kaj, smo Socialni demokrati pri sestavi proračunskih dokumentih in razpravi o tem želeli poudariti, da moramo minimalne možnosti za manevriranje, ki jih gospodarska rast nudi, dati v korist ljudi. To je mogoče le na način, da proračun v večji meri kot doslej upošteva širši socialni dialog, da ta manevrski prostor skupaj napolnimo z neko možnostjo za rast, posledično pa tudi sami generiramo še bolj trdne temelje pri nadaljnjih pogovorih in, če želite, tudi pri prepotrebnih reformah. Tudi s takim zaupanjem bomo lahko naredili nekaj dobrega, da bomo popravili tisto enostransko zavezo ali pa odvzeto zavezo, ki smo jo odvzeli, tudi če želite, javnemu sektorju. Zavedam se, da ni produktivno, da se ta seja danes izrodi v iskanje dežurnega krivca, kdo je bolj oziroma kdo je manj kriv, da se sindikati javnega sektorja in vladni pogajalci niso dogovorili. Zavedam se, da je za takšen dogovor vedno potrebna dobra volja, realna ocena in tudi odgovornost do države. To mislim tako na Vlado kot tudi na javni sektor. Vem pa tudi, da je okvir v proračunu za dve leti nastavljen ustrezno. Imamo možnost in priložnost, da v še večji meri spodbujamo pozitivne kazalnike, ki smo si jih, gospodje in gospe, priborili sami. Dejstvo je, da se nam zmanjšuje brezposelnost, dejstvo je, da imamo stabilno gospodarsko rast, ta moment največjo v evropski skupini, in da imamo tudi možnost večjega investiranja, kot je bilo to v preteklosti. Čeprav vemo, da smo vsi skupaj okvirjeni s tako imenovanim fiskalnim pravilom, da imamo sprejet nacionalni reformni program in da imamo tudi druge zaveze do raznih evropskih in tudi drugih sistemov. Upam pa, da danes ni čas, ko te zaveze postanejo edino in zveličavno, zato da se bomo lahko na ta dokument oprli. Še enkrat, potreben bo dogovor, pa tudi v teh urah, če temu tako rečem. Vem, da se bo slišalo na nek način shizofreno, kar bom zdaj na koncu povedal, ampak ker sem venomer bil pozitivna oseba in verjamem v nek dogovor, bomo mi ta proračun ta moment v poslanski skupini na nek način podprli, pa upali, da bo prišlo do dogovora med Vlado in sindikati. Zavedam se, da bo treba potem, če ne bo prišlo med Vlado in sindikati do dogovora, narediti na nek način poslanski zakon, poslanski interventni zakon, če želite, ampak takrat, gospe in gospodje, se bomo mogoče pogajali nekateri drugi in se zavedamo, vsaj jaz kot župan vem, kako se proračuni zapirajo, in ga bomo morali zapreti poslanci. Zaenkrat pa Poslanska skupina Socialnih demokratov ta proračun v teh okvirih podpira. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo Luka Mesec.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Združena levica predlaganih proračunov ne bo podprla iz preprostega razloga, ker ne zagotavljata blaginje in ne zagotavljata razvoja. Ta račun, ki je pred nami, je na strani prihodkov nepravičen, na strani odhodkov pa nesolidaren. In bom zdaj na kratko predstavil, zakaj je temu tako. Če najprej pogledamo prihodkovno stran. Ta vlada na strani prihodkov nadaljuje neoliberalno politiko zniževanja davkov na visoke dohodke, kapital in premoženje. Torej aktivno zmanjšuje oziroma ohranja nizko raven prihodkov, na drugi strani pa izvaja varčevanje v imenu fiskalnega pravila in zaveze Evropske unije. Poleg tega zmanjšuje prihodke tudi s svojo zgrešeno gospodarsko politiko, konkretno s svojo nepripravljenostjo, da bi učinkovito izpeljala razvojne projekte, kot je drugi tir. Struktura proračunskih prihodkov dokazuje, da vlada favorizira ozek sloj, zgornjih 10 % prebivalcev. Favorizira torej ljudi, ki imajo dovolj visoke dohodke, zlasti dohodke od finančnega in stvarnega premoženja, ki je pri nas malo obdavčeno, veliko večino prihodkov pa zbere z davki na potrošnjo, ki nesorazmerno obremenjujejo ljudi z majhnimi plačami in nizkimi pokojninami. Za ilustracijo, DDV, ki ga plačamo vsi po 22-odstotni stopnji, veliko bolj prizadene upokojenca s 500 evri pokojnine kot menedžerje z 10 tisoč evri plače. Večni izgovor vseh vlad je, da je sredstev premalo in da so naredile vse, kar je bilo v njihovi moči. To nikakor ne drži. Vlade so tiste, ki bi morale zbrati več prihodkov, da bi lahko izvajale aktivno socialno politiko. Cerarjeva vlada pa se je odločila za obratno, še naprej vztraja pri nizkih stopnjah davka na kapital. V Sloveniji smo skupaj s Hrvaško za Estonijo na predzadnjem mestu po tem, koliko davkov zberemo iz naslova kapitala; pri nas je ta številka 11,6 %, evropsko povprečje je 22,6, Velika Britanija zbere okrog 30 % davkov iz tega naslova. Še naprej, smo na repu, kar se tiče davkov na premoženje. Na postavki 703 Davki na premoženje je v 9,3 milijarde težkem proračunu zgolj 270 tisoč evrov davka in tudi, če zajamemo v izračun vse tiste davke, ki se zlijejo v občinske blagajne, smo še vedno na repu Evrope. Torej, Slovenija, kjer je veliko večji problem kot dohodkovna neenakost premoženjska neenakost, ohranja izjemno nizke stopnje davka na kapital in premoženje. In ta vlada ni napravila nobenega koraka, da bi se to spremenilo. S tem nadaljuje politike prejšnjih vlad in ponavljam, prenizki prihodki niso posledica gospodarske rasti ali kakršnekoli nujnosti, so posledica zavestnih odločitev vlad v korist nosilcev kapitala in premoženja. Proračuna, ki temelji na takšnem siromašenju države v korist ozkega kroga privilegiranih slojev, Združena levica ne more podpreti. To je prihodkovna stran. Če zdaj pogledamo še odhodkovno stran, ugotovimo, da je proračun zaradi tega nepravičen. Medtem ko je koalicija vsem tukaj v tej sobi in 10 odstotkom najbolje plačanih v državi zagotovila znižanje dohodnine, se nadaljuje zategovanje pasov za vse ostale. Glavni problem je nadaljevanje varčevanja pri socialno najšibkejših. Proračuna za leti 2017 in 2018 temeljita na predpostavki, da bo minimalni dohodek še naprej ostajal nekje pri 291 evrih, kolikor znaša danes, in minimalni dohodek je osnova za celo vrsto socialnih pomoči in da se ne bo zvišal. Ampak, poglejte, že leta 2009 je Ministrstvo za delo napravilo preračun, ki pravi, da se v Sloveniji z manj kot 385 evri na mesec ne da preživeti. Ampak ta krivica se v naslednjih dveh letih ne bo popravila. Imamo preračun, ki pravi, da je statistični prag tveganja revščine 617 evrov na osebo. Ta vlada in koalicija pa bosta s tem proračunom in zakonom o izvajanju proračunov vztrajala pri tem, da se socialni prejemki ne bodo uskladili z ravnjo življenjskih strokov, da se otroški dodatek, dodatek za starševsko varstvo, dodatek za invalidnost in nadomestila za brezposelnost ne bodo usklajevali in da se ne bodo usklajevale pokojnine. S tem bomo ob preračunu, narejenem 2009, da se z manj kot 385 evri ne da preživeti, in s pragom revščine, ki znaša 617 evrov, vztrajali pri, recimo, minimalnem dohodku, ki ni večji do 291 evrov, pri minimalnem nadomestilu za brezposelnost, ki znaša 270 evrov, pri starševskem dodatku, za katerega lahko zaprosijo starši, ki so zaposleni prekarno, se pravi vsi, ki delajo v espejih ali kako drugače in nimajo pravice do porodniške, ki znaša 252. In pri pokojninah, ko zajamčena pokojnina v Sloveniji znaša 444 evrov. Vse to so kategorije, ki sodijo daleč pod prag revščine in glede katerih se Vlada ni pripravljena pogovarjati in v tem proračunu na noben način ne posega oziroma ne omogoča usklajevanja teh dohodkov. Izgovor je seveda, da denarja ni, ampak kot sem pokazal prej, je problem v tem, da Vlada ni izkoristila vrzeli rezerv, ki v tem proračunu obstajajo. Slovenija je na repu pri obdavčenju premoženja in v državi imamo nepremičninske barone, ki si lastijo po 700 nepremičnin in več. Slovenija je na repu pri obdavčenju kapitala in smo na repu Evrope, kar se tiče obdavčenja kapitala, ampak na drugi strani Vlada in koalicija pravita, da denarja ni. Tega v Združeni levici nikakor ne moremo podpreti in nikakor ne razumemo, kako lahko dopuščate, da živimo v državi, kjer človek po 40 letih dela ne dobi zajamčene pokojnine nič večje od 444 evrov. Se pravi, ta država, ki se ima za socialno, človeku po 40 letih dela da pokojnino, ki je 173 evrov manjša od praga revščine, kar pomeni, da nekdo, ki je pošteno delal 40 let, na koncu postane socialni problem. To je socialna politika te vlade in še enkrat ponavljam, proračunski prihodki so odvisni od odločitev Vlade. Ne morejo biti večni alibi za to, da se varčuje pri najšibkejših. Slovenija bo imela letos po napovedi Umarja kar 6,7 % presežka v plačilni bilanci s tujino. Se pravi, proizvedli smo 2,7 evra milijarde več, kot porabimo, in ta presežek bi lahko, če bi bil nekako pravilno obdavčen, uporabili v korist državljanov, ampak bi za to seveda morali poseči v materialne interese nosilcev kapitala, premoženja in visokih dohodkov. Tega pa koalicija ni pripravljena narediti; ravno obratno, raje se je odločila za to, da še naprej zateguje pasove najrevnejšim. V prvem delu stališča sem se osredotočil na socialno nepravičnost proračuna. V drugem delu moram nadaljevati z opozorili, da ta proračun ne omogoča družbenega razvoja. Simptomatični primer je tukaj drugi tir. Minister Gašperšič je zagotavljal, da se bo gradnja drugega tira začela leta 2017, zdaj imamo v teh dveh proračunih zagotovljenih samo vsako leto po 100 milijonov evrov za investicijo v družbo 2TDK, to je družba, ki naj bi zbirala kapital za javno-zasebno partnerstvo za gradnjo drugega tira. Vprašanje, kdaj se bo gradnja drugega tira začela, Vlada zdaj odgovarja da nekako po letu 2019, se pravi, je celotno gradnjo prestavila izven tega mandata, kar pa pomeni, da bo lahko zamudila evropski vlak. Namreč, v Evropi se zdaj postavljajo prometni koridorji, v katere bi morala biti umeščena tudi Slovenija, po letu 2019 pa nam resno grozi, da nas bosta Avstrija in Italija s svojim železniškim by passom obvozili. To je posledica tudi planiranja tega proračuna. Namreč ta proračun ne omogoča tega, na kar opozarja velik del stroke in na kar smo opozarjali v Združeni levici, da če bi hoteli zares izgraditi drugi tir v doglednem roku, ga ne smemo zgraditi z javno-zasebnim partnerstvom. Na ta način namreč v Evropi ni bila zgrajena nobena železnica, ampak bi ga bilo treba graditi z javnimi sredstvi, kar bi bilo konec koncev tudi polovico ceneje kot javno-zasebno partnerstvo in ne bi bila potrebna nobena privatizacija Luke Koper ali pa Slovenskih železnic. Ampak, Vlada in Ministrstvo za infrastrukturo sta vztrajala pri svojem in zdaj smo, kjer smo. Gradnja drugega tira je izpadla iz okvira teh proračunov, kar bomo zbrali, so pač neka sredstva za nadaljnje zbiranje sredstev za javno-zasebno partnerstvo, vprašanje pa je, ali bo ta tir sploh kdaj bo zgrajen. Za konec se bom ustavil še pri proračunu Ministrstva za obrambo, saj je tudi to primer nesmotrne porabe sredstev naših državljanov in državljank, ki ga tukaj porabljamo predvsem v interesu tujih centrov moči. Za Nato smo v preteklih letih porabljali približno 46 milijonov evrov letno. Vlado bo sedaj za postavko, kjer so predvsem operacije Nata v tujini, namenila kar 53 % več. V letu 2018 bomo tako zapravili 62 milijonov evrov v ta namen. Med temi operacijami, recimo, Natova operacija v Latviji, za katero bomo v naslednjih letih porabili 12 milijonov evrov. Ta operacija je nesmotrna po ocenah številnih, med drugim tudi novega ameriškega predsednika, ne gre za nič drugega kot za provociranje Rusije, ki je ne samo po naši oceni, ampak tudi po oceni, recimo, predsednika Socialnih demokratov za slovenske interese, tako gospodarske kot politične, kontraproduktivno – mi bomo v ta namen porabili oziroma namenili kar 12 milijonov evrov sredstev. V Združeni levici seveda proti temu protestiramo. Posebej pa protestiramo v luči, da medtem ko se povečujejo izdatki za Nato, ko se povečujejo sredstva za vojaške intervencije, ki ne Sloveniji ne našim državljanom nikakor niso v interesu, ampak so pač v interesu nekim tujim centrom moči, namenjamo več denarja. Po drugi strani Vlada krči sredstva za, recimo, zaščito in reševanje doma. Leta 2015 smo v ta namen porabili 37 milijonov evrov, za naslednje leto je Vlada načrtovala 5 milijonov manj, kar v prevodu pomeni: za Nato imamo, za domače gasilce in civilno zaščito nimamo. Za konec naj zato še enkrat ponovim stališče Združene levice. Vlada in koalicija sta imeli priložnost, da zagotovita dovolj proračunskih sredstev za delovanje države in da pravično razporedita davčna bremena. Tega nista naredili. Nista pa naredili zato, ker ostajata ujeti v neoliberalno ideologijo in ker nočeta poseči v interese nosilcev kapitala in visokih dohodkov. Čeprav se Vlada hvali, da je ta proračun sestavljen programsko, je v resnici narejen računovodsko, po principu, približno toliko, kolikor smo porabili lani, naj porabijo tudi letos. S tem pa se samodejno prenese copy-paste, če hočete, napake vseh preteklih vlad v proračun za še dve prihodnji leti. Izjeme od tega pravila so zelo redke, pa še te niso namenjene temu, da bi se povečala blaginja prebivalcev ali zagotovil razvoj družbe, ampak za razne nepotrebne ali pa celo kontraproduktivne stvari, kakršne sem omenjal prej – za Nato, za gradnjo sedeža Nata in tako naprej –, zato bomo glasovali proti. Čisto za konec pa bi opozoril še na diskrepanco med proračunoma med letoma 2017 in 2018, ki bo imela resne družbene posledice. Združena levica je z amandmajema k proračunu za leto 2018 predlagala povečanje sredstev za delo Uprave za zaščito in reševanje in za investicije v športno infrastrukturo. Vlada je sicer amandmajema nasprotovala, ampak ju je vseeno pri popravku proračuna upoštevala. Za vsako od teh postavk, se pravi, za zaščito in reševanje in za športno infrastrukturo, je za leto 2018 namenila po 2 milijona več, za leto 2017 pa ne. Za investicije v športno infrastrukturo, lani smo zanje porabili kar 34 milijonov evrov – res, da večinoma iz evropskih sredstev –, bo v letu 2017 tako na razpolago samo 800 tisoč evrov. Poslovnik ne dopušča amandmiranja tega podprograma, zato tukaj še enkrat pozivamo Vlado, da zagotovi dodatna sredstva s prerazporeditvami. Še večji problem pa so premajhna sredstva za Upravo za zaščito in reševanje. Ta je lani porabila 37 milijonov evrov. Za leto 2018 je Vlada na naš poziv sredstva nekoliko korigirala. Za leto 2017 pa ostaja problem, in sicer 5-milijonski rez v primerjavi z lani. Zato pozivam koalicijo, da podpre amandma, ki smo ga vložili, da zagotovimo sredstva za gasilce in domačo zaščito in reševanje za naslednje leto, ker kot sem prej rekel, v proračunu je treba izbirati prioritete. Tukaj se odločamo med tem, ali bomo namenjali sredstva za kontraproduktivne Natove operacije v Latviji ali pa bomo investirali v kaj smiselnega, recimo v tem primeru za gasilce in domačo zaščito in reševanje. Mi seveda izbiramo slednje, ampak to so minorni popravni proračuna, celokupno gledano ga ne moremo podpreti, ker Vlada in koalicija nista izkoristili priložnosti, da bi pravično obdavčili kapital, premoženje in visoke prihodke in ta sredstva uporabili za krpanje socialnih problemov te družbe in za razvoj. Konec koncev po dveh letih gospodarske rasti bi si vsi, prebivalke in prebivalci te države, zaslužili, da gospodarska rast doseže tudi njih, tako pa bomo s takim proračunom, kot ga imamo, še naprej pretežni del tega prebivalstva od dosežkov gospodarstva, ki jih gradimo vsi skupaj, enostavno odrezali. Ampak to počnite brez nas, v Združeni levici tega ne bomo podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije - krščanski demokrati, zanjo gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik Državnega zbora. Spoštovani ministrski zbor, ostali predstavniki Vlade, drage kolegice in kolegi! Proračunski dokumenti so najpomembnejši pokazatelji politične usmeritve vsakokratne vlade in koalicije, zato terjajo maksimalno pozornost. V proračunu se pokaže, kakšne so vladne prioritete, kaj je Vladi pomembno in kaj ji ni pomembno. Iz proračunskih postavk je mogoče razbrati, katera področja želi Vlada okrepiti in katera zmanjšati. Poleg tega pa nam predlog proračuna kaže tudi splošno ekonomsko usmeritev Vlade, kar v Dopolnjenem predlogu proračuna za 2018 in Predlogu sprememb proračuna za 2017 odpira številne pomisleke o ekonomskem modelu, ki ga zagovarja obstoječa vlada. Ti proračunski dokumenti kažejo pravzaprav tudi ali pa naj bi kazali na ekonomsko politiko te vlade. Nadaljujem s pozitivnimi ugotovitvami. V zadnjem času smo vsi skupaj kar nekaj naredili na področju finančne stabilnosti. Nas v Novi Sloveniji seveda bolj zanima odprava strukturnega primanjkljaja in nekako ne pristajamo na to, da se Vlada hvali, da zmanjšuje nominalni proračunski primanjkljaj. Mi si vsi skupaj moramo prizadevati, da v okviru Programa stabilnosti načrtujemo postopno zmanjšanje tako imenovanega strukturnega primanjkljaja, to je proračunski primanjkljaj, prilagojen za ocenjene učinke gospodarskega cikla, ki bo po fiskalnem pravilu lahko znašal največ pol odstotka BDP. Dovolite tukaj, da podam definicijo ekonomskega cikla; to je gibanje gospodarske aktivnosti med obdobjem rasti ali ekspanzije in obdobjem stagnacije oziroma kontrakcije. Torej so obdobja, v katerih ekonomija raste, in so obdobja, v katerih se zmanjšuje. Ekonomisti definirajo štiri faze ekonomskega cikla: prva faza – ekspanzija, druga – upočasnitev, tretja – recesija in četrta – okrevanje. Ko govorimo torej o strukturnem primanjkljaju, moramo gledati celoten ekonomski ciklus. In če sem že pri finančni stabilizaciji, potem tukaj želim tudi opozoriti na dokument Evropske komisije, to je na Poročilo o Sloveniji za leto 2016, in Evropska komisija, ki je tudi naš evropski organ, nas zelo jasno opozarja – in na tem bi morala Vlada po naši oceni delati več in narediti več – ta opozorila pa so naslednja. Slovenija se je med vsemi državami članicami sooča z najvišjim tveganjem za fiskalno vzdržnost. Prebivalstvo v Sloveniji se stara hitreje kot v večini držav članic. To sta samo dve alineji, dve točki, na kateri želim Vlado in koalicijo opozoriti in priporočam v ponovno obravnavo in branje tega Poročila o Sloveniji za leto 2016. Rebalans proračuna za leto 2017 in predlog proračuna za leto 2018 zaznamuje višji nivo proračunskih prihodkov, kar je povezano z gospodarsko rastjo. Umar je v letošnjem septembru napovedal za leto 2017 2,9-odstotno rast, za 2018 pa 2,6-odstotno rast. Ta temelji predvsem na izvozu, ki se bo v letu 2017 povečal za 5,5 %, v letu 2018 pa za 5 %. Kot lahko vidimo, se po zaslugi slovenskih podjetnikov proračunski prihodki povečujejo. Na tem mestu želim dati priznanje slovenskemu gospodarstvu, za katerega smo v Novi Sloveniji že v času globoke krize trdili, da je edino, in edino slovensko gospodarstvo je tisto, ki bo Slovenijo potegnilo iz krize. To se je dejansko tudi zgodilo oziroma se dogaja, vendar, na žalost, aktualna vladajoča politika gospodarstvu teh zaslug ne priznava, kar v Novi Sloveniji obžalujemo. V primerjavi z letom 2016 so se v letu 2017 ocenjeni prihodki zvišali za 420,9 milijona evrov. V primerjavi z letom 2017 pa so ocenjeni prihodki v letu 2018 višji za 421,2 milijona evrov in znašajo 9 milijard oziroma 9 tisoč 267,1 milijonov. Povečana prihodkovna stran proračuna daje Vladi veliko manevrskega prostora pri iskanju in uveljavljanju novega ekonomskega modela, ki bi prinesel normalizacijo davčnega ter splošnega poslovnega okolja. Vlada se, žal, za to ni odločila, posledično s svojimi predlogi ohranja status quo slovenskega gospodarskega in finančnega sistema. Tako v letu 2017 kot tudi v letu 2018 pričakujemo 420 milijonov evrov več proračunskih prihodkov, ki bi jih lahko unovčili za korenitejše odpravljanje proračunskega primanjkljaja. V Republiki Sloveniji imamo pri obravnavi proračunskih dokumentov za leto 2017 in 2018 dobro priložnost, da v večji meri uredimo svoje javne finance; tu spet želim pokazati na odpravo strukturnega deficita. To se, žal, ne bo zgodilo, saj Vlada pri ravnanju z davkoplačevalskim denarjem, ki se načrtuje v proračunskih dokumentih, ravna z veliko mero negospodarnosti. 47 milijonov evrov več želi Vlada v letih 2017 in 2018 nameniti za plače in druge izdatke zaposlenim, 184 milijonov evrov več želi Vlada zapraviti za izdatke za blago in storitve. Vlada namenja okrog 120 milijonov evrov več sredstev za subvencije. V Novi Sloveniji raje kot povečevanje subvencij Vladi predlagamo zmanjšanje davčnih obremenitev za vse. Slovensko gospodarstvo rabi predvsem kisik, ne pa miloščine v obliki selektivnih subvencij. Danes, po podatkih Gospodarske zbornice Slovenije, davčni inšpektorji v približno 200 podjetjih raziskujejo in preiskujejo, ali so ta podjetja bila upravičena do davčnih olajšav s področja raziskav in razvoja. V Novi Sloveniji smo to olajšavo podpirali, vendar se je v zadnjem času ta olajšava tako zakomplicirala, da imajo danes podjetja s tem velik problem. Potrebujemo pravično davčno okolje, v katerem bo omogočena poštena konkurenca, to je porok za uspeh naših podjetij in rast novih delovnih mest. Nova delovna mesta so najboljša proračunska politika in nova delovna mesta so, gospe in gospodje, tudi najboljša socialna politika. Našim ljudem moramo dati priložnost, da z uresničitvijo svojih sposobnosti ustvarjajo, preživljajo sebe in svoje družine ter plačujejo razumno odmerjene davke. To je eden od glavnih ciljev, za katere se borimo krščanski demokrati. Žal pa se levosredinska koalicija s proračunskimi dokumenti od tega odmika, kar v Novi Sloveniji resnično obžalujemo. Res je, da je kriza močno zarezala v standard, življenjski standard Slovenk in Slovencev. V tem pogledu nikakor ne mislim s prstom kazati na to vlado. Je pa seveda ta vlada prevzela odgovornosti in ima mandat, da s svojo ekonomsko politiko zviša blaginjo državljank in državljanov. Če pogledamo sedemletno obdobje, 2008, to je zadnje leto pred krizo, in leto 2015, torej lansko leto, potem ugotovimo, da je v teh sedmih letih slovenski BDP zrasel samo za 3,39 %. Samo za 3,39 %! In še več, v letu 2008 smo v Sloveniji imeli 61 tisoč 500 ljudi več zaposlenih kot lansko leto. Pred nekaj tedni je koalicija v Državnem zboru sprejela predlog vladne – tako imenovane – mini davčne reforme, v kateri najbolj v oči bode povišanje davčne stopnje davka od dohodka pravnih oseb s 17 % na 19 %. Rebalans proračuna za leto 2017 nam razkriva, da so prihodki v državni proračun iz dohodnine ocenjeni na 71 milijonov evrov nižje kot za leto 2016. Prihodki iz naslova davka od dohodka pravnih oseb pa so na drugi strani v letu 2017 ocenjeni za 74 milijonov evrov višje. Kot na hitro pokaže enostavni izračun, se nastali izpad v proračunu zaradi manj prihodkov iz dohodnine enostavno zapolni s povišanjem davka od dohodka pravnih oseb, torej iz uspehov naših podjetij. To je, spoštovani državljani, davčna matematika vladne koalicije, takšne so realne posledice vladnega davčnega prekladanja. Ne gre za nobeno davčno reformo, ne gre za ukrepe, ki bi strukturno učinkovali, gre torej za davčno prekladanje davčnih bremen. Pa, da sem bolj jasen, Vlada naklada nova in nova davčna bremena slovenskemu gospodarstvu in seveda tudi posledično državljanom, saj podjetja, korporacije niso neka navidezna entiteta, so predvsem ljudje. Dejstvo, da bo več kot celoten izpad proračunskih prihodkov iz dohodnine moralo sanirati gospodarstvo, je za Novo Slovenijo nesprejemljivo. Davčna razbremenitev je ena izmed prioritet politike Nove Slovenije, zato smo v preteklosti že vložili novelo Zakona o dohodnini, s tem predlogom smo želeli povišati splošno dohodninsko olajšavo na 7 tisoč evrov. Zakaj ravno 7 tisoč evrov? Zato ker je letni prag tveganja revščine za enočlansko gospodinjstvo v letu 2015 znašal 7 tisoč 399 evrov. To pomeni, da je v Sloveniji leta 2015 živelo pod pragom tveganja revščine približno 287 tisoč oseb. To so podatki Statističnega urada Republike Slovenije. S tem predlogom zakona, torej z našim predlogom novele Zakona o dohodnini, bi se povečale tudi neto plače zaposlenih. Ob sprejetju predloga zakona bi lahko razmislili tudi o zmanjšanju mase plač za javne uslužbence, saj bi v tem primeru njihova neto plača bila višja in bi se zato lahko zmanjšala bruto plača. Žal Vlada danes, v danes obravnavanih proračunskih dokumentih počne ravno nasprotno – povečuje izdatke za plače, namesto da bi zmanjšala obremenitev davkov. Povišanje splošne dohodninske olajšave, ki smo ga predlagali, bi med drugim rešilo tudi težavo delavcev migrantov, zaposlenih predvsem v sosednji Avstriji, saj povišana splošna olajšava odpravlja potrebo po doplačevanju visokih razlik pri dohodnini v Sloveniji. Naj spomnim, v Avstriji je stopnja dohodnine za davčno osnovo 11 tisoč enaka 0 %, ali drugače rečeno, splošna olajšava v Avstriji je 11 tisoč evrov na letni ravni. Poleg tega predlog Nove Slovenije predvideva ukinitev dveh kategorij dodatnih splošnih olajšav za zavezance z nižjimi dohodki, tako imenovano stopničasto splošno olajšavo. Ta omogoča pojavnost absurdnih situacij, ko je oseba pri povišanju plače za le za nekaj evrov kaznovana z veliko manjšo splošno olajšavo. Žal je bila naša novela Zakona o dohodnini zavrnjena. Enake rešitve smo poskušali z amandmaji uveljaviti v postopkih obravnave zakonov tako imenovane mini davčne reforme, ki jo je predlagala Vlada. Žal smo bili spet zavrnjeni. Na tem mestu želim, če mi dovolite, samo nekaj besed še nameniti delavcem migrantom, ki delajo v sosednji Avstriji. Ti so zdaj že nekako se zatekli po pomoč celo k predsedniku Vlade, pardon predsedniku Republike Slovenije. V Novi Sloveniji smo zaskrbljeni zaradi akutne problematike izseljevanja slovenskih družin iz periferije v tujino. Opozarjamo, da se vsak dan na račun krivične davčne zakonodaje izseli v povprečju 32 ljudi. Podatki Statističnega urada razkrivajo, da se je samo v prvih štirih mesecih letošnjega leta iz Slovenije izselilo že 3 tisoč 815 državljanov Republike Slovenije. To, spoštovane kolegice in kolegi, nas pa mora zaskrbeti. Mora nas zaskrbeti tudi to, da že 21 četrtletij, to pomeni več kot pet let, zapored beležimo izselitveni deficit. In smo v Sloveniji priča selitvenemu deficitu praktično že 16 let. V Novi Sloveniji smo v preteklosti predlagali tudi davčno razbremenitev dela, pripravili in vložili smo Predlog novele Zakona o prispevkih za socialno varnost, kjer smo pri štirih bruto minimalnih plačah predlagali zgornjo mejo zneska prispevkov za socialno varnost za delodajalce. To smo poimenovali razvojna kapica. To bomo morali, gospe in gospodje, storiti prej ali slej, če bomo želeli biti konkurenčni. Zato smo v Novi Sloveniji trdno prepričani, da je prva reforma, ki jo moramo izvesti za modernizacijo Slovenije in za normalno Slovenijo, reforma našega mišljenja, reforma mentalitete. V omenjenem Zakonu o prispevkih za socialno varnost smo tudi določili spodnjo mejo dohodka, od katerega se prispevkov ne bi plačevalo, kar pa smo poimenovali socialni copatek. To bi delavcem z minimalno plačo na mesec prineslo za 50 evrov večji neto. Z novelo smo predlagali tudi, da se izplačilo božičnice z vidika plačila prispevkov obravnava enako kot regres, kar pomeni oprostitev plačila prispevkov za socialno varnost v višini 70 % povprečne mesečne plače. Prav tako smo s predlogom želeli tudi za božičnico določiti najvišji znesek, ki ne bi bil obremenjen s prispevki za socialno varnost. Koalicija je za naše predloge razbremenitve obdavčitve dela, ki je ena izmed najvišjih v Evropi, ostala brez posluha. Ko Nova Slovenija predlaga davčno razbremenitev, koalicija vedno ostane gluha. Ko na drugi strani Vlada znotraj proračuna predlaga povišanje izdatkov za plače, blago, storitve in subvencije, koalicija z veseljem prisluhne. To je za nas pokazatelj popolnoma zgrešene finančne in ekonomske politike te vlade in znak za to, da od te koalicije ni pričakovati uveljavitve moderniziranega ekonomskega modela v Republiki Sloveniji. Nova Slovenija - krščanski demokrati v skladu z našim temeljnim političnim programom zagovarjamo socialno tržni gospodarski model, zato ker je človek največji kapital. Tako govorijo slovenski podjetniki, ki jih obiskujemo na naših rednih mesečnih terenskih obiskih, in naredili smo jih od leta 2012 že skoraj 40. Gospe in gospodje, mi potrebujemo nov ekonomski model, tega pa ne bo, po Umarju, brez davčnih razbremenitev, brez odprave birokratskih ovir in zablod in brez internacionalizacije slovenskega gospodarstva. Ali se kdaj vprašamo, je Slovenija atraktivna destinacija za vlagatelje, ali je na naših mejnih prehodih in na našem letališču gužva, ali se tam gužvajo, če smem po domače reči, tuji vlagatelji? Odgovorimo si na to vprašanje. V sedanjem ekonomskem modelu, v sedanji ekonomski politiki, ki jo tudi ta vlada izvaja, je še vedno preveč socialističnih primesi. Zaradi tega smo v nekem razvojnem krču, v razvojni zatohlosti. Tudi zato nam mladi odhajajo, odhajajo v sproščena gospodarska okolja, kjer je treba sicer zelo trdo delati, imeti znanje, rezultat pa je boljši življenjski standard. Zato odhajajo. Vlada v svojih proračunskih dokumentih pravi, da je eno izmed prioritetnih področjih zaposlovanje, kar je samo po sebi pohvalno, vendar pa lahko glede na tolikšno povišanje odhodkovne strani proračuna trdimo, da se je Vlada te naloge lotila na napačen način. Povečevanje odhodkovne strani proračuna v socialno tržnem gospodarstvu ne more biti primaren način za zagotavljanje zaposlovanja. To bi lahko bila prej značilnost centralno planske ekonomije, značilne za neke druge čase. Potrebujemo državo, kjer za zaposlenost ne bo skrbela država s povečanjem njenih izdatkov, ampak bo to storila z ustvarjanjem davčnega in upravnega okolja, kjer bodo za zaposlenost z zasebno pobudo skrbeli predvsem državljani sami. Ampak, očitno je v teh dveh letih vladanja, da ta vlada pravzaprav nima dovolj posluha za zasebno iniciativo, na vseh področjih, na šolskem, zdravstvenem in seveda najprej na ekonomskem. V zvezi s prilivi iz privatizacije Vlada navaja, citiram: "Prodajne postopke v skladu s sprejeto Strategijo upravljanja kapitalskih naložb države in privatizacijskim paketom iz leta 2013 vodi SDH, pri čemer ocene prilivov ni možno napovedati, saj je prodaja odvisna od več dejavnikov." Konec citata. Za leto 2017 se sicer ocenjujejo prilivi iz naslova kupnin od privatizacije na podlagi Zakona o lastninskem preoblikovanju podjetij v višini 2,1 milijona evrov, za leto 2018 pa v višini 1,9 milijona evrov. Pri vsem tem si ne moremo kaj, da se ne bi vprašali, ali je Vlada povsem izgubila nadzor nad postopki privatizacije, glede na to, da prilivov iz nje sploh ne predvideva oziroma jih ne more oceniti. Zaustavitev privatizacijskih postopkov se nam ne sme zgoditi, v Sloveniji nujno potrebujemo dobre, predvsem zasebne, odgovorne, predvsem odgovorne, lastnike. Dovolj nam je državne ekonomije in državnega bančništva, gospe in gospodje. Država se mora umakniti iz gospodarstva, dogaja pa se nam, da se slovensko gospodarstvo umika iz države. Ko sprejemamo proračuna za prihodnji dve leti, imamo v Novi Sloveniji pred očmi tudi 5,3 milijarde evrov državnega denarja, ki je bil potreben za dokapitalizacijo bank. To je denar slovenskih davkoplačevalcev. Nisem prepričan, če se vsi vedno v polnosti zavedamo dejstva, da je to znesek, ki presega polovico vrednosti proračuna Republike Slovenije. Za zagotovitev vzdržnosti proračuna v prihodnosti je nujno treba izboljšati zakonodajni okvir, ki ureja pregon bančnega kriminala. Prav zato v Novi Sloveniji predlagamo paket zakonov za pregon bančnega kriminala, s katerimi bi uvedli specializirane sodne oddelke za reševanje zadev bančne kriminalitete, oddelek za pregon bančnega kriminala znotraj specializiranega državnega tožilstva ter njegovo kadrovsko okrepitev. Poleg tega pa bi z novelo Zakona o bančništvu preprečili, da bi v upravah in nadzornih svetih slovenskih komercialnih bank še kdaj sedele osebe, ki so bile odgovorne za nadpovprečno število podeljenih slabih kreditov. Za dolgoročno vzpostavitev fiskalne stabilnosti je nujno preprečiti ponovitev že videnih kriminalnih zgodb v našem bančnem sistemu. Zato v Novi Sloveniji upamo, da nam boste tudi ostali poslanci Državnega zbora pri tem prizadevanju sledili. Iz proračuna Ministrstva za zdravje je razvidno, da reforme ne bo, bodo pa zato čakalne vrste, povečalo se bo nezadovoljstvo bolnikov in zdravnikov. Vse bolj ko Vlada odlaša s pripravo ključnih reform, bolj se slovensko zdravstvo pogreza in vse večje bodo težave v slovenskem zdravstvenem sistemu tudi v prihodnje. Tudi možnosti za sprejem reforme so s tovrstnim odlašanjem vse manjše, saj je efektivnega časa do naslednjih rednih volitev v Državni zbor le dobro leto. Iz izkušenj pa seveda vsi vemo, da so možnosti za izvedbo resne in celovite reforme v volilnem letu nadvse majhne. Sicer se sredstva nekoliko povečujejo, vendar se to ne bo po naši oceni odrazilo v zmanjšanju čakalnih vrst, podpori primarnemu zdravstvu, okrepitvi javnega zdravja. Nasprotno, čakalne vrste se daljšajo, v zdravstvenih ustanovah vlada nezadovoljstvo, zaradi nepreglednega financiranja se, kot že desetletje, napajajo lobiji, soočamo se s sistemsko korupcijo v zdravstvenem sistemu, hkrati pa zmanjkuje denarja za tiste, ki zdravstvene storitve zares potrebujejo. Namesto da bi s sistemskimi ukrepi reševali stisko zavarovancev, so mnogi izmed njih prepuščeni dobri volji sodržavljanov. Ko zbiranje plastičnih zamaškov postane edina rešitev za sistemske napake zdravstva in posledično preživetje bolnikov, je čas, da se vprašamo, kako naprej. V tej razpravi je treba izpostaviti tudi, da se varčevalni ukrepi Zakona za uravnoteženje javnih financ prehitro ukinjajo, glede na to, da na mizi nimamo resnih reformnih predlogov. V primeru, da soglasje s sindikati ne bo doseženo in zakon ne bi bil sprejet, bi se javnofinančni odhodki iz tega naslova v naslednjem letu povečali za okoli 200 milijonov evrov, kar je za nas nesprejemljivo. Potrebno je takojšnje izboljšanje poslovnega okolja in večje konkurenčnosti slovenskega gospodarstva, zato je najprej potrebna prava reforma področja pravosodja. Po mnenju samih podjetnikov, torej slovenskega gospodarstva, je delovanje pravne države prvi pogoj za delovanje gospodarstva, zlasti za prihod novih investitorjev. Ukrepi, ki jih je pripravila sedanja vlada na tem področju, so bistveno premalo za neke konkretne premike, za dejansko in ne le statistično izkazovanje skrajševanja sodnih postopkov, predvsem gospodarskih sporov in insolventnih postopkov. Še vedno imamo preveč postopkov, ki trajajo leta in leta, preden pridejo do zaključka in podatki o dolgotrajnosti postopkov, predvsem pa o kakovosti in pravičnosti sojenja v naši državi, sežejo dlje od meja Slovenije. Dokler ne bomo na področju pravosodja beležili rezultatov, ki bodo primerljivi s stanjem pravne države v Avstriji ali pa na primer v Nemčiji, smo prepričani, da tujih investitorjev k nam preprosto ne bo, ker investitorja, domačega in tujega, je treba zaščititi. Z amandmajem, ki žal ni bil sprejet, smo predlagali povečanje sredstev podprogramov Strokovne naloge in svetovanje v kmetijstvu na raven realizacije v letu 2016. Čeprav se je v javnosti govorilo o javni kmetijski svetovalni službi, morajo svetovalci na trgu zaslužiti skoraj 50 % denarja. Na nekaterih zavodih ravno sedaj potekajo aktivnosti za odpuščanje kmetijskih svetovalcev. Leta 2001, ko se je ustanovila javna služba kmetijskega svetovanja, se je število zaposlenih v njej prepolovilo, saj je bilo prej zaposlenih skoraj 600 kmetijskih svetovalcev na kmetijskih zavodih. V Sloveniji je zaposlenih trenutno 310 kmetijskih svetovalcev na osmih kmetijsko-gozdarskih zavodih in na Kmetijsko gozdarski zbornici Slovenije. Če želi Slovenija dosegati smele cilje na področju kmetijstva, še posebej dvig nivoja samooskrbe, potem je nujno imeti močno javno kmetijsko svetovalno službo. V Novi Sloveniji smo z vloženim amandmajem na proračun za leto 2018 tako kot že lani predlagali povišanje sredstev za športno infrastrukturo. V naši poslanski skupini smo zadovoljni, da je koalicija prisluhnila predstavljenim argumentom, saj se v okviru tega podprograma financirajo novogradnje, posodobitve in energetske sanacije športnih objektov in površin, namenjenih vsem kategorijam prebivalstva. Ti objekti in površine so velikega pomena za slovensko prebivalstvo, saj omogočajo izvajanje različnih oblik športne dejavnosti za vse kategorije športnikov na vseh ravneh. Predlagana sredstva v višini 800 tisoč evrov namreč niso zadostovala potrebam vzdrževanja in gradnje športne infrastrukture. Žal pa koalicija ni prisluhnila našim ostalim predlogom, med drugim smo predlagali tudi povišanje sredstev na postavki Učinkovito trženje in promocija Slovenije. Področje turizma je za Republiko Slovenija ena izmed velikih razvojnih priložnosti. Naravne in kulturne danosti, ki jih Slovenija ponuja, so v mnogih vidikih edinstvene. V tem vidimo tudi nekatere priložnosti za gospodarski razcvet Republike Slovenije. Tega pa zagotovo ne bomo doseli z znižanjem sredstev za promocijo turističnih zanimivosti in priložnosti v Sloveniji. Naš predlog, da bi ta sredstva v letu 2018 ostala na ravni iz leta 2017, žal ni bil sprejet. Prav tako ni bil upoštevan naš predlog, da bi višina izravnave občin ostala na ravni iz leta 2015. Finančna izravnava je namreč pomemben vir financiranja občin, ki zagotavlja izvajanje z zakonom določenih nalog, če posamezna občina s prihodki, ki so ji zagotovljeni z zakonom, ne more pokriti teh stroškov. Zniževanje teh sredstev bo prizadelo zlasti občine na manj razvitih in obrobnih območjih, ki z dohodnino ne zberejo dovolj sredstev za namen izvajanja zakonsko določenih nalog. To vodi k vedno bolj neenakomerni regionalni razvitosti. Sredstva za finančno izravnavo bi zato morala ostati vsaj na nivoju, ki še omogoča vsem občinam izvajanje njenih nalog. V Novi Sloveniji že nekaj časa zelo glasno opozarjamo na neskladen regionalni razvoj te države. In zdaj, bolj kot kdajkoli prej, se vidi, kakšen problem, razvojni problem imamo v Sloveniji ravno zato, ker nimamo postavljenih regij. To bi nam skoraj uspelo leta 2008, če ne bi takrat leve politične opcije zrušile naš projekt. Ob zaostrovanju varnostnih razmer v našem širšem in ožjem okolju je okrepitev sredstev za Slovensko vojsko nujno potrebna. Predlog proračuna 2018 sredstva, ki so namenjena Generalštabu Slovenske vojske, sicer povečuje, vendar pa menimo, da so predlagane spodbude prešibke, zato smo na postavki Generalštab Slovenske vojske predlagali skupno povišanje sredstev za 29 milijonov evrov. Od tega povišanja bi 50 % namenili upravljanju, izobraževanju in oskrbi kadrov Slovenske vojske, 30 % operativnemu delovanju in pripravljenosti ter 20 % infrastrukturi in opremljenosti. Žal naš predlog za finančno okrepitev Slovenske vojske ni bil upoštevan. Na koncu in ne nazadnje, v Novi Sloveniji smo ogorčeni, še posebej sam osebno, ker se je Vlada odločila, da bo s proračunskimi dokumenti namerno kršila Zakon o razvojni podpori Pomurju. Že pri načrtovanju je Vlada to naredila. Državni zbor je leta 2015 sprejel podaljšanje izvajanje Zakona o razvojni podpori Pomurju do konca leta 2017. Tukaj so zdaj proračunski dokumenti za leto 2017 in vidi se, da je Vladi malo mar za skrajno vzhodno regijo, in zavestno je Vlada vzela temu zakonu približno 3,4 milijona. Naš amandma seveda ni in ne bo sprejet in sprašujemo se, kako bomo v tej državi živeli v prihodnje, ko Vlada daje zgled, da zakonov ni treba spoštovati. To je eklatanten primer zgleda s strani Vlade, da zakonov ni treba spoštovati! Gospe in gospodje, v Novi Sloveniji bomo glasovali proti Predlogu sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2017 in proti Dopolnjenem predlogu sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2018. Hvala za vašo pozornost.
Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo mag. Alenka Bratušek.
Najlepša hvala. Spoštovane kolegice in kolegi, gospe in gospodje, najprej se vprašajmo, o čem se sploh pogovarjamo. Dva dni, dva dni razprave bomo namenili dokumentu, za katerega vsi v tej dvorani, cela Slovenija ve, da je nerealen. Takšnega dokumenta v zgodovini Republike Slovenije še nismo sprejemali. Tako spoštovani predsednik Državnega zbora, Stranka modernega centra, nova politika kot ste se radi pohvalili, uvajate najslabšo parlamentarno prakso v zgodovini države; vi, ki ste Sloveniji obljubljali spremembe na bolje. In ker je proračun tako nerealen, ga v naši poslanski skupini seveda ne bomo podprli. Državni proračun je ključni dokument vsake vlade. Pokazati bi moral vizijo vlade in cilj, ki ga vlada želi doseči. Edini cilj, ki je viden iz tega proračuna, je preživetje koalicije do konca mandata. Tako slabo pripravljenega proračuna, kot je ta oziroma sta ta dva, še nismo imeli. Proračunski memorandum je pripravljen površno, pravzaprav niti zakonskih določb ne upošteva. Je brez potrebnih podatkov, tako imenovani primanjkljaj konsolidirane javne bilance, primanjkljaj štirih največjih blagajn javnega financiranja – preprosto ga ni. Lahko si ga sami računamo, ampak ga ni – verjetno z namenom. Strukturni primanjkljaj – niti besede. Niti besede. Pa je tako rekoč najpomembnejša kategorija, če želimo ugotoviti, kam Vlada našo državo pelje. Skratka, proračunski memorandum je dokument, ki bi moral zagotavljati transparentnost na področju javnih financ, pa je vse skupaj zelo, zelo, zelo daleč od tega. Sprejemamo proračun in ne vemo, kaj bo s plačami v javnem sektorju, ne vemo, kaj bo z zdravniki, skupaj to pomeni – očitno za koalicijo malenkostnih 300 milijonov evrov. Za 300 milijonov evrov neznank in vi si danes dovolite sprejemati državna proračun; državni proračun za leto 2017 in leto 2018. Kolegi in kolegice, vprašajte se, če je to, kar delate, prav. Po oceni naše stranke, po oceni Zavezništva je pot, ki ste jo začrtali, vsekakor napačna oziroma ni prava in tudi številke na žalost potrjujejo to našo skrb in skušala vam bom čim bolj enostavno to tudi grafično prikazati, in sicer vse v primerjavi z letom 2014. Zakaj? Zato ker je to vaše referenčno leto. Konec leta 2014 ste prevzeli krmilo vodenja države. Sprejemamo proračun z veliko neznankami: od plač v javnem sektorju 300 milijonov evrov, to je nekaj manj kot 1 % BDP, mi se bomo pa danes in jutri tukaj obkladali z 10 milijonov tukaj, 40 milijonov tam, 2 milijona ne vem kje, 3 milijone in pol za Pomurje – tega ni, sprejemati pa upate proračun s 300-milijonsko luknjo. Ne vemo, kam nas ta vlada pelje, ne vemo, kakšen bo strukturni primanjkljaj. Razlika med doma izračunanim in tistim, kar je izračunala Evropa, je velike 1,5-odstotne točke. Ampak O. K., vi verjamete domačim številkam, Evropa pač verjame nekim drugim številkam in verodostojnost države temelji točno na tem, da bi naše, evropske, svetovne številke nekako spadale skupaj, pa na žalost temu ni tako. Proračunski primanjkljaj se tako v letu 2017 kot 2018 znižuje. To je dejstvo in to je dobro. Drugo dejstvo pa je, da ste ta proračunski primanjkljaj znižali na račun pokojnin in investicij. Prihodki so po naši, po moji oceni načrtovani dokaj realno glede na gospodarsko aktivnost; seveda pričakovano višji davčni prihodki. Če vam lahko grafično pokažem; modri stolpec je leto 2014, rdeči je vaše 2017. Mislim, da je razlika očitna; 800 milijonov evrov samo davčnih prihodkov imate več na voljo, če primerjamo z letom 2013, je tega za milijardo evrov samo davčnih prihodkov – da smo korektni, da ne upoštevamo tistih enkratnih, ki se zgodijo ali pa se ne zgodijo. In kaj vam je s tem uspelo narediti? Če pogledamo odhodke, kljub bistveno višjim davčnih prihodkom ste kar nekaj pomembnih kategorij odhodkov znižali, omenila bom samo tri. Prvič sredstva, ki so potrebna za normalno zagotavljanje pokojnin. V proračunu lahko za pokojnine namenite 300 milijonov evrov manj. Investicije, za investicije, ki so gonilo gospodarske rasti domače, daste 320 milijonov evrov manj, res na račun evropskih sredstev, ampak tudi vi imate paket na mizi, zavihajte rokave in začnite delati, pa boste tudi vi lahko investirali, tako kot smo to delali leta 2014. In ker predsednik Vlade rad večkrat zavaja, da je treba za obresti danes plačati več kot leta 2014, mu tukaj pokažem, da tudi za obresti daste 100 milijonov evrov manj, kar je dobro, ampak višji prihodki nikakor niso namenjeni plačevanju obresti, ker je za to treba manj denarja. Rezultat tega, kar sem prej povedala, je zelo, zelo, za četrtino nižja rast gospodarske aktivnosti kot v letu 2014. Tako ste res uspeli obrniti trend, res ste ga uspeli, samo v negativno smer na žalost. Če se primerjamo s tremi našimi največjimi partnericami v Evropi. Poglejte razliko, kaj in kje smo bili leta 2014 in kje smo danes, v letu 2016. Razlika je več kot očitna. Več kot očitna! Leta 2014 smo res bili pri vrhu, ko govorimo o gospodarski aktivnosti; leta 2016 smo tako rekoč na evropskem povprečju in to ni prav in zato vas skušamo dopovedati, da je vaša pot napačna. Tudi tukaj se lepo vidi: štiri države, zelena je Slovenija – poglejte kakšno odstopanje v rasti gospodarstva smo imeli leta 2014! Drugo, 2016, je posledica in rezultat vašega dela. Na žalost. Zato bi po moji oceni in enako po oceni moje stranke, Zavezništva, morala Vlada biti bolj usmerjena v prihodnost in bolj usmerjena v razvoj. Je pa edina usmeritev, ki je vidna v vašem proračunu, preživetje do konca mandata in to je narobe. Na koncu še enkrat; rezultat tega, kar pravi predsednik, "znamo in zmoremo": 321 milijonov manj za investicije, 275 milijonov evrov manj za pokojnine iz državnega proračuna, to pomeni 38 evrov na mesec na vsakega upokojenca, toliko smo mi morali dati več za pokojnine in rezultat – četrtino nižja rast gospodarstva kot leta 2014. To so številke. Lahko jih interpretirate tako ali drugače, ampak to so številke in to so dejstva. Sedaj se bom pa na kratko še enkrat dotaknila teh štirih največjih kategorij, ki so problematične. Plače. Celo leto ste imeli časa, da se uskladite z javnim sektorjem. Ne! Danes ob desetih zvečer je sklican odbor, kjer boste govorili o zakonu, ki ureja plače v javnem sektorju. Dvanajst ur pred tem odborom nimate pojma, kaj boste na plačah naredili. Predsednik Vlade niti ministrica niti z besedico nista v svoji uvodni predstavitvi omenila tega problema. Ampak O. K., 300 milijonov očitno [[...]]Ne vem. Malo za nekoga, jaz mislim, da je to ogromno na drugi strani. Ne veste, kaj boste z zdravniki, ne veste, kaj boste z ostalim javnim sektorjem, ampak samo, da se proračun sprejme. Investicije. Drugi tir boste gradili po letu 2019, tretje razvojne osi še takrat ne, 320 milijonov evrov ste znižali odhodke za investicije in kot sem povedala, rezultat je takšen, kakršen je; in to je slab. Občine. Občinam nalagate, nalagamo vedno nove obveznosti, denarja za to se ne zagotovi. Mestnim občinam jemljete, kljub temu da pravite, da se v naši državi cedita med in mleko. Mestni občini Ljubljana boste v vašem mandatu edino – edina vlada do danes, ki je bila vlada Janeza Janše, sedaj ste vi naslednja, ki ji jemlje, skupaj več kot 20 milijonov evrov. Pokojnine. Seveda ni res, da se vrsto let niso usklajevale in to bom sedaj posebej za kolega Prikla povedala. Leta 2012 so se pokojnine skladno z Zakonom o uravnoteženju javnih financ znižale. ZUJF sprejet, 11. 5. 2012 ob 17 uri in 15 minut. Vseh šest poslancev Desusa je glasovalo za to. Gospod Hršak, gospod Jurša, gospa Jenko, gospa Kotnik Poropat, gospa Plevčak in gospod Simič. In v letu 2012 se z glasovi Desusa pokojnine niso usklajevale. Leta 2013 so se pokojnine usklajevale skladno s zpizovskim zakonom. Leta 2014 se pokojnine res niso usklajevale. Leta 2015 so se zaradi dobre situacije v letu 2014 izredno uskladile na račun leta 2014. Redne uskladitve ni. V letu 2016 ravno tako redne uskladitve ni. In v letu 2017 ravno tako redne uskladitve v skladu z zpizovskim zakonom ne bo, ker ste to znižali. Upam, da boste v nadaljevanju podprli naš amandma in upokojencem zagotovili to, kar jim seveda gre in kar so si skozi svoje življenje zaslužili. Tako teh velikih besed in populizma, kako je Desus edina stranka, ki zagotavlja neko stabilnost upokojencem, mora biti počasi konec. Pravzaprav so 15 let v vladi; ko je šlo dol, so bili zraven, ko gre gor, so zraven, tako da prav veliko pri tem očitno Desus nima. Kot sem že povedala, v naši poslanski skupini ne predloga za 2017 ne predloga za 2018 ne bomo podprli. Povem pa še, da smo v naši stranki, v Zavezništvu, mnenja, da bi morala biti proračuna za 2017 in 2018 usmerjena v prihodnost in ne v preživetje koalicije. Predsednik pravi "znamo in zmoremo". Pa res znate in zmorete? Fiskalnega sveta v Državnem zboru niste znali uskladiti; plač v javnem sektorju s sindikati javnega sektorja niste znali uskladiti; dogovora z občinami niste znali uskladiti. Kdo je potem odgovoren za vse, kar se v naši državi dogaja? Močno dvomim, da znate in zmorete in tudi številke kažejo približno tako. Hvala.
Hvala lepa, mag. Alenka Bratušek. Spoštovana gospa Bratušek, naprošen sem bil samo, da obvestim vaše strokovne službe, da se pri predstavitvah ne smejo uporabljati politični logotipi. Samo v bodoče. Gospod Prikl, želeli ste repliko, če se ne motim. Postopkovno? Izvolite, imate. Replika.
Spoštovani predsedujoči, replike seveda nimam v tem trenutku, sem pa želel proceduralno še malo dopolniti to, kar ste kolegici Bratuškovi povedali. Sicer sem zelo vesel, da si v svojem izvajanju vzame minutko ali dve časa in posebej nagovori mene kot poslanca Državnega zbora, mene kot poslanca Poslanske skupine Desus, ampak opozorilo pa gre v tej smeri, da ko so predstavitve mnenj, stališč, pardon stališč poslanskih skupin, se je treba fokusirati in predstaviti stališče poslanske skupine, ne pa voditi polemiko oziroma razpravo in nagovarjati druge poslanske skupine. Hvala lepa.
Hvala tudi vam za to opazko, gospod Prikl. Nadaljujemo s predstavitvijo stališča, in sicer Poslanske skupine italijanske in madžarske narodne skupnosti, zanjo gospod László Göncz. Gospod Göncz izvolite, beseda je vaša.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! V naši poslanski skupini ocenjujemo, da sta predloga, torej Predlog spremembe proračuna za leto 2017 in Dopolnjen predlog proračuna za leto 2018, glede na javnofinančni položaj države in okoliščine, s katerimi se v zadnjem letu ubadamo, sprejemljiva. Treba je poudariti, da so nekateri pozitivno naravnani in upravičeni ukrepi, ki so bili sprejeti v preteklih letih, pripomogli k okrevanju države na področju gospodarstva in financ. Brez podrobnejšega navajanja se mi zdi potrebno poudariti pozitivne učinke sprejetega fiskalnega pravila, kar ne moremo prezreti, kljub dejstvu da je omenjena javnofinančna zaveza z vidika določenih političnih in drugih družbenih subjektov še vedno zanikana. Omenjeno pravilo nedvomno prejudicira tudi zelo težka pogajanja med socialnimi partnerji. Kljub trenutno še negotovi in neugodni situaciji na omenjenih pogajanjih upamo, da se še lahko v zadnjem trenutku obeta kakšno presenečenje. Ob tem se naj nikakor ne prezrejo težnje najbolj ogroženih slojev prebivalstva in ustrezno vrednotenje tistih področij in delovnih mest, ki so že dalj časa v težkem, marsikdaj v sistemsko podcenjenem položaju. Treba je izpostaviti tudi področja, kjer učinki do zdaj še niso bistveno pripomogli k finančni stabilnosti državi, torej predstavljajo težave tudi z vidika oblikovanja državnega proračuna. Pri tem mislim predvsem na kompleksno področje zdravstva v najširšem pomenu besede, na še vedno premalo učinkovit sodni sistem, kjer se najbolj pereči primeri pojavljajo tudi v povezavi s tako imenovano bančno luknjo, kar neposredno ali posredno v precejšnji meri vpliva na finančno situacijo in otežen socialni položaj prebivalstva. Več odprtih vprašanj je na področju splošnega vrednotenja in razvrščanja dejavnosti v plačilne razrede v javnem sektorju ter na področju usklajevanja davčne zakonodaje oziroma iskanja ustreznejših rešitev z vidika konkurenčnosti gospodarstva ter ustvarjanja novih delovnih mest. V omenjenih primerih in verjetno še kje so še prav gotovo rezerve, z optimalnejšimi rešitvami pa bi lahko še bistveno bolj prispevali k ustreznejši strukturi predlaganih proračunov. Danes bi bilo neodgovorno predvidevati, ali bosta predlagana proračuna tudi vzdržna. To velja tudi za spremenjeni proračun za leto 2017, predvsem pa za dopolnjeni predlog za leto 2018. Čeprav je treba poudariti, da so okoliščine za pripravo vzdržnega proračuna danes objektivno ugodnejše kot pred nekaj leti. Določena tveganja vsekakor predstavlja tudi varnostno vprašanje države predvsem z vidika še vedno dokaj nepredvidljive begunsko migrantske krize. O nekoliko višji podpori vojski in policiji imamo lahko različna mnenja, vendar bi pa po naši presoji upravičenost tega težko oporekali. Kolikor v kakšnem od segmentov predlagana proračuna še vedno nista dovolj razvojno naravnana, je to prav gotovo predlagana podpora investicijam in raziskovalni dejavnosti. Na tem področju še vedno zaostajamo za finančno bolj uspešnimi državami in tudi za nekaterimi primerljivi v naši ožji regiji. Z vidika avtohtonih narodnih skupnosti ne moremo trditi, da sta predlagana proračuna radodarna, prej drži ugotovitev, da sta korektna. Vlada je država obljubo in predlaga raven sredstev v podobnem obsegu, kot je oziroma bo realizacija za leto 2016. Sredstva se torej niso zmanjšala, žal pa se tudi niso povečala, razen za nekaj vsebinsko zanemarljivih stotini. Zaradi tega na nekaterih področjih dejavnost narodnih skupnosti postaja skrb vzbujajoča; na primer informiranje in kultura se lahko omenita, kajti ne omogoča nikakršne razvojne naravnanosti. To bi bilo z vidika obstoja tako ranljivih skupin, kot sta številčno majhni italijanska in madžarska narodni skupnosti, nujno potrebna. Lahko zgolj ponovim pred letom poudarjeno ugotovitev, da se od začetka finančno gospodarske krize denarna sredstva za potrebe narodnih skupnosti žal niso spreminjala, razen ene izjeme, ponekod na področju kulture je v preteklih letih celo prišlo do bistvenega zmanjšanja. Pomemben korak v pozitivno smer, to je ta primer, katerega omenjam, predstavlja za tekoče leto že zagotovljena podpora za gospodarsko osnovo avtohtoni narodni skupnosti v okviru regionalnih spodbud. Enak znesek je načrtovan tudi za naslednje leto, čeprav je prvotni dogovor s pristojnim ministrstvom predvideval višino podporo. Sedaj se to baje načrtuje v letu 2018, kar pa iz kompletnega predloga ni razvidno. Menimo, da bo treba vprašanju razvoja avtohtonih narodnih skupnosti v bodoče, vsekakor pa v bližnji prihodnosti posvetiti večjo pozornost tudi z vidika finančne podpore, v koliko se misli iskreno o obstoju omenjenih maloštevilčnih skupnosti na območjih, kjer avtohtono živita. To nedvoumno velja za medijsko dejavnost, predvsem za programe RTV, za tiskane medije in za določene segmente kulturne dejavnosti ter za sistemsko in vsebinsko primerno izobraževanja kadrov praktično na vseh področjih. Pri tem slednjem je bilo v preteklih desetletjih veliko zamujenega, zato posebej pozdravljamo prizadevanja Ministrstva za šolstvo, da se na tem področju oblikujejo primerne sistemske rešitve. Še vedno ostaja odprta tudi neustrezna oblika konkretnega zagotavljanja proračunskih sredstev narodnih skupnosti. Najbolj pereča je ureditev neposrednega financiranja občinski samoupravni narodni skupnosti. Kljub načelni podpori predsednika Vlade in prejšnjega finančnega ministra, in upam da tudi sedanje ministrice, se to vprašanje še vedno ni uredilo. Torej kljub vsem omenjenim, delno tudi kritičnim pripombam, pa lahko celovito gledano le govorimo o dokaj konkretnem pristopu Vlade do podpore dejavnosti narodnih skupnosti za leti 2017 in 2018 in to potrjujeta tudi oba predloga proračunov. Na koncu naj povem, da bova oba predloga tudi podprla. Hvala lepa.
Hvala dr. Göncz. Stališče Poslanska skupina Stranke modernega centra bo predstavila gospa Urška Ban, izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovani, še enkrat lep pozdrav! Danes v Državnem zboru pravzaprav nadaljujemo proračunsko razpravo za leti 2017 in 2018, ki smo jo začeli že v mesecu aprilu in naj spomnim, takrat smo naredili prvi korak k odgovornemu in transparentnemu proračunskemu načrtovanju, in sicer z obravnavo in sprejemom odloka o okviru za pripravo proračunov v obdobju 2017 do 2019 za vse štiri javne blagajne; tako za občinski proračun, državni proračun, zdravstveno blagajno in pokojninsko blagajno, ko smo določili ciljne salde za vsako izmed njih ter najvišji možni obseg izdatkov. Naslednji korak, ki smo ga naredili tukaj v oktobru, je bila predstavitev proračunskega memoranduma in predstavitev prioritet Vlade, seveda ob upoštevanju danih finančnih možnosti države in seveda v skladu s sprejetim Zakonom o fiskalnem pravilu. Proračunski paket je bil tako v večmesečnih razpravah vseskozi deležen velike pozornosti pristojnih matičnih odborov ter intenzivnega prepletanja retorike politike in dejstev makroekonomije. Obravnava tega proračuna je vsekakor zelo pomembna, pomembno je opozoriti na vse pomisleke, na vse dobre in tudi morda kakšno slabšo stran, pa ne samo z vidika možnosti neskončnih političnih razprav pred ekrani gledalcev. Naše sporočilo je seveda pozitivno v povezavi z obema predlogoma proračuna. Makroekonomske okoliščine so se v zadnjih letih konkretno izboljšale, naredili smo številne pozitivne premike in zmanjšali razvojni zaostanek. Dosegli smo višjo rast, več zaposlenih, višje prilive, nižje obresti. In sem naštela zgolj nekaj pozitivnih premikov, pri čemer dobre napovedi za nadaljnjo gospodarsko rast le potrjuje naše delo. Proračuna za leti 2017 in 2018 sta osnovana z ukrepi za nadaljnje spodbujanje gospodarske rasti in konkurenčnosti naše države, kot sem že rekla, skladno s fiskalnim pravilom ter v okvirih dovoljenega javnofinančnega primanjkljaja. Gre za konkretno zavezo do naših državljank in državljanov. Zakaj? Zato, ker s sprejetim proračunom zagotavljamo stabilno izplačilo pokojnin iz pokojninske blagajne, zagotavljamo socialne transfere na zakonski določeni ravni vsem, ki so do njih upravičeni, zagotavljamo plačila v javne zavode, tako na področju šolstva, sociale, zdravstva in omogočamo normalno delovanje tega dela javnega sektorja, ter stabilno poslovno okolje in nizke obrestne mere, tako za gospodarske subjekte kot tudi za državo in državljane. Ampak kljub vsemu, bodimo realni do sebe, do ljudi. Finančni ter z njimi povezani razvojni izzivi države še vedno ostajajo zahtevni in narekujejo nadaljnja zasledovanja ter utrjevanja sprejetega fiskalnega pravila, stabilizacijo javnofinančnega stanja ter odgovorno upravljanje predvsem z dolgom države. Ne smemo pozabiti, da še vedno imamo proračunski primanjkljaj, ki smo ga sicer uspešno znižali, in še vedno se soočamo z visokim dolgom. Pa kljub temu je naš cilj zagotoviti ustrezno finančno podporo prepoznavnim programskim razvojnim vsebinam, spodbujati ukrepe za dolgotrajno rast ter zagon gospodarskega investicijskega potenciala in konkurenčnosti, ohranjati pravično socialno ravnovesje in dialog ter odgovornost tako do mednarodnega kot do lokalnega okolja. Zahtevno delo, a izvedljivo seveda ob prvem pogoju, ki še vedno ostaja – stabilizaciji javni financ. Zato je to še vedno prva prioriteta tega proračuna. Najprej bomo poskrbeli za ohranitev makroekonomskega ravnotežja, gospodarsko rast in predvsem za izboljšanje materialnega položaja državljank in državljanov. Dovolite mi, da vas seznanim še z nekaterimi pozitivnimi spremembami našega skupnega dela. Spodbujanje gospodarske rasti. Podatek, da Slovenija v letih 2016 do 2018 prehiteva gospodarsko rast povprečja evroobmočja, je že sam po sebi dovolj zgovoren. Javnofinančni primanjkljaj smo rešili iz rdečih številk ter ga znižali pod 3 %. Načrtovani proračunski primanjkljaj za leto 2017 tako znaša 681 milijonov evrov oziroma 1,6 % BDP, za leto 2018 pa znaša 305 milijonov evrov oziroma 0,7 %. Še enkrat naj spomnim, v letu 2013 je bil ta primanjkljaj 1,5 milijarde evrov in več kot 4 % BDP. V letu 2016 je Vlada prvič po letu 2008 predvidela ustvariti proračunski presežek brez upoštevanja stroškov obresti oziroma primarni presežek, in sicer v višini 276 milijonov evrov. Ta se bo v letu 2017 povečal na 280 milijonov evrov, v letu 2018 pa že na 653 milijonov evrov. Tako bo proračun uravnotežen brez upoštevanja obresti za dolgove tudi v letih 2017 in 2018, s čimer se bo postopno v prihodnje zniževal tudi dolg sektorja države. Ob tem je pomembno vzpostaviti, da se državni proračun zadolžuje za primanjkljaj, ki je nižji od investicij v državnem proračunu. Cilj našega trenutnega in prihodnjega delovanja je torej doseči strukturno uravnotežen proračun, ki ne troši preko svojih zmožnosti, še pomembneje odpreti možnost za postopno odpravo vseh varčevalnih ukrepov. Postopno. Vsi se namreč verjetno strinjamo, da izključno zdrave javne finance omogočajo večjo blaginjo ljudi ter generacijam naših otrok, vnukov ne nalagajo težkih bremen neodgovornih političnih odločitev. Zato in izključno zaradi prihodnosti tako naših otrok, vnukov v Poslanski skupin Stranke modernega centra nadaljnjo konsolidacijo javnih financ v taki obliki, kot sem jo predstavila, podpiramo. Namreč, zavedamo se, da le zdrave javne finance lahko omogočijo nadaljnji gospodarski razvoj naše države, večjo blaginjo ljudi in to na odgovoren način, ki mladih generacij ne bo obremenjeval z neodgovornimi ravnanji. Slovenija v letih 2016 do 2018, kot sem že na kratko povedala, na podlagi napovedi Evropske komisije iz novembra 2016 prehiteva gospodarsko rast evroobmočja, in sicer za 2,2 %. V letu 2017 naj bi po teh napovedih Slovenija imela osmo najhitrejšo gospodarsko rast v evroobmočju za 2,6 %. Umar napoveduje v letu 2016 2,3-odstotno, v letu 2017 pa 2,9-odstotno rast. Podatki, ki verjetno tudi nekaj povedo. Politika spodbujanja podjetništva in konkurenčnosti zasleduje cilj ohranjanja in povečevanja gospodarske rasti in konkurenčnosti z razvijanjem kompetenc in zmogljivosti podjetij in z odzivom na družbene izzive. Poleg tega je njen cilj pospešiti ustanavljanje, rast in razvoj ter izboljšati mednarodno konkurenčnost podjetij, posebej malih in srednje velikih, ustvariti poslovno okolje, ki bo povečalo privlačnosti območja za ustanavljanje in delovanje podjetij ter za naložbe za razvoj gospodarstva, dvigniti podjetniško kulturo in zavest o pomenu ustvarjalnosti, podjetnosti in inovativnosti, razvoj notranjega trga, povečevanja zunanje trgovine, internacionalizacije, spodbujanje razvoja turizma, povezovanju kulturne in naravne dediščine s turizmom in razvoj kreativnih industrij. Če grem zdaj naprej po prioritetah, ki so zastavljene v proračunu. Prvič, kakovostno javno zdravstvo. Proračun, ki je danes pred nami, ministrici za zdravje Milojki Kolar Celarc povečuje proračunska sredstva za spremembe na bolje v našem zdravstvu. Sredstva za krepitev kakovosti storitev za zdravje se bodo s 77,5 milijona evrov prihodnje leto povečala na 97 milijonov evrov, torej za približno 25 %. Za področje zdravstvenega varstva proračun zagotavlja dodatna sredstva za izvajanje aktivnosti iz Resolucije nacionalnega plana zdravstvenega varstva 2016–2025 Skupaj za družbo znanja. Dodatna sredstva so namenjena za izvajanje akcijskih načrtov za pripravo strategije obvladovanja demence, delovno skupino za otroke s posebnimi potrebami, predvidena je sprememba Zakona o duševnem zdravju, izdelava strokovnih raziskovalnih nalog za področje duševnega zdravja in demence, forenzične psihiatrije in tako naprej. Sredstva za krepitev kakovosti storitev za zdravje se bodo, tako kot sem rekla, s 77,5 milijona evrov, kolikor kaže ocena realizacije za letošnje leto, prihodnje leto povečala na dobrih 97 milijonov evrov in še v letu 2018 na skoraj 103 milijone evrov. Naslednja prioriteta – varnost državljank in državljanov. Povečujejo se proračunska sredstva za Ministrstvo za obrambo približno za 16 %. Dodatno se kot premišljena naložba v zagotavljanje in ohranjanje varnosti v spremenjenih varnostnih izzivih mednarodne razsežnosti povečuje tudi proračun Ministrstva za notranje zadeve in Sove. Soočamo se z globalnim humanitarnim izzivom, ki ga moramo seveda reševati strpno in preudarno, gre za izziv, ki piše zgodovino našega časa. Tretja prioriteta, modernizacija infrastrukture – tudi pomembne investicije na tem področju – in ne nazadnje ter zelo ključno, vsebinska prioriteta so mladi, proračunski dokumenti občutno povišujejo sredstva za znanost in izobraževanje – ta vložek štejemo kot investicijo v naše mlade. Za vlaganje v znanost in zaposlovanje je prihodnje leto namenjenih skoraj 370 milijonov evrov, s ciljem povečanja zaposlenosti in dvigom stopnje delovne aktivnosti prebivalstva pa je Vlada sprejela ukrepe na trgu dela, ki so usmerjeni v povečanje zaposlenosti s poudarkom predvsem na tem, da so usmerjeni na dolgotrajno brezposelne. Zadnji podatki iz oktobra 2016 sicer kažejo, da je brezposelnost najnižja po oktobru 2009, a se sredstva za aktivno politiko zaposlovanja glede na veljavni proračun za leto 2016 nekoliko povečujejo, saj se ukrep aktivne politiko zaposlovanja prihodnje usmerja predvsem k najbolj ranljivim skupinam na trgu dela, torej k tistim, ki kljub ugodnejšim gospodarskim razmeram potrebujejo pomoč pri vstopu na trg. Omeniti je treba tudi področje znanosti in informacijske družbe, ki je eno ključnih področij, ki v skladu z mednarodnimi, EU in nacionalnimi strateškimi dokumenti omogočajo dolgoročno povečanje konkurenčnosti in dodane vrednosti gospodarstva ter s tem povezanega zagotavljanja predpogojev za povečanje splošnega družbenega blagostanja. Sredstva za to področje so najvišja v zadnjih petih letih v višini 257 milijonov v letu 20147 in 289 milijonov v letu 2018. To potrjuje dejstvo,da je proračun razvojno naravnan z vlaganjem visoke ravni sredstev v področje znanosti in informacijske družbe. V letih 2017 in 2018 se proračunska vlaganja v znanost izrazito povečujejo in ta bodo usmerjena v krepitev raziskovalne infrastrukture, spodbujanje naložb javnih raziskovalnih organizacij ter podjetij v raziskave in razvoj. Namen financiranja teh področij je predvsem izboljšati mednarodno konkurenčnost in odličnost raziskav, boljša izraba in razvoj raziskovalne infrastrukture, izboljšanje raziskovalnih kapacitet, učinkovito vključevanje v mednarodne raziskovalne programe in tako naprej. Posledično bo prišlo do večjega izkoristka izrabe raziskovalnega potenciala, raziskovalcev in njihove mednarodne mobilnosti ter mobilnosti med akademsko in podjetniško sfero. Večje bodo tudi prepoznavanje področij znanosti, kulturnih in kreativnih industrij ter gospodarstva. Na politiki izobraževanja in športa bo Vlada v letih 2017 in 2018 zasledovala cilj nadaljnjega zagotavljanja dostopne in kakovostne vzgoje in izobraževanja za vse. Krepilo se bo visoko šolstvo in z njim povezano znanstveno raziskovanje. Prav tako se bo sledilo cilju celostne rasti in razvoju športa za vse. Za politiko izobraževanja in športa je v letih 2017 in 2018 namenjenih več kot 1,6 milijarde evrov, s tem da smo v Dopolnjenem predlogu proračuna za leto 2018 sredstva za športno infrastrukturo še povečali za dodatna 2 milijona evrov in na teh postavkah je ta nivo sredstev tudi ena najvišjih v zadnjih petih letih. Če zaokrožim ta vsebinski pregled prioritet tega proračuna, je prav, da je na koncu še nekaj besed o samih investicijah. Za prihodnji dve leti se načrtujejo povečanja sredstev za investicije, predvsem iz integralnega proračuna, sredstva iz EU skladov gredo svojo pot, bomo tudi potem še natančno obrazložili, vendar kljub temu ne smemo pozabiti, da ko primerjamo investicije v preteklih dveh letih s pričakovanji v letu 2017 in 2018, ne smemo pozabiti, da sta bili leti 2014 in 2015 intenzivni leti, ko se je zaključevala prejšnja finančna perspektiva, v kateri smo samo v zadnjih dveh letih upravičene porabe porabili skoraj 45 % celotnih sredstev, ki so nam bila v celotnem programskem obdobju namenjena. Zato po našem mnenju ni prav primerjati celotnih investicijskih odhodkov in transferov leta 2014 s pričakovanji leta 2017. Veseli pa nas, da se sama integralna sredstva za investicije, sredstva, ki jih namenjamo investicijam, v naslednjih dveh letih povišujejo. V letu 2014 so integralna sredstva, se pravi naša sredstva iz proračuna za investicije, znašala 346 milijonov evrov, za leto 2017 so planirana v višini 475 milijonov evrov in v letu 2018 511 milijonov evrov. Torej, poudarjam, integralna sredstva, namenjena investicijam v obeh proračunih iz integralnih sredstev, povišujemo in govorimo o povišanju v višini 346 milijonov glede na leto 2014 in 511 v letu 2018. Morda bi bilo na tem mestu primerno spregovoriti še nekaj besed o primerjavi z letom 2013 in večkrat podano trditvijo, da danes Vlada razpolaga z eno milijardo evrov več prihodkov. Številke pokažejo konkretno situacijo. V letu 2013 se je državni proračun zaključil z deficitom v višini 1,5 milijarde evrov in ob 7,7 milijardnih prihodkih in 9,3 milijardnih odhodkov je deficit predstavljal 4,3 % BDP. Vlada je za leto 2016 sprejela proračun, kjer se je zavezala, da bo deficit državnega proračuna znižala na nekaj manj kot 840 milijonov evrov oziroma 2,1 % BDP, kar predstavlja za 695 milijonov evrov nižji deficit od tistega v letu 2013 in ob 8,7 milijardah evrov prihodkov in 9,5 milijard evrov odhodkov Vlada Republike Slovenije tako sledi postopni konsolidaciji javnih financ in približevanju srednjeročnemu cilju tudi v tem strukturnem smislu. Za leto 2017 je predviden primanjkljaj v višini 681 milijonov evrov in za leto 2018 305 milijonov evrov. Bistvo teh številk je, da je morala Vlada za dosego tega cilja v letih 2015 in 2016 nuditi preudarno politiko javnofinančnih odhodkov, saj se ta primanjkljaj ni znižal kar tako, sam od sebe, in večji del teh višjih prihodkov je šlo tudi za pokrivanje tega deficita in stroškov obresti, za katera moramo sredstva za obresti, dodatno zagotavljati za servisiranje javnega dolga zaradi že znanih ukrepov, ki so bili izvedeni konec leta 2013. Še nekaj o novem programskem obdobju, ki je namenjeno sofinanciranju vsebinskih projektov z jasno opredeljeno strategijo, konkretnimi cilji in učinki, ki povečujejo konkurenčnost ter zagotavljajo kakovostna in dolgoročna delovna mesta. V letih 2017 in 2018 bo več kot ena milijarda sredstev iz kohezijskih in strukturnih skladov namenjena predvsem financiranju programov in projektov na naslednjih področjih: raziskave, inovacije in tehnološki razvoj, zagotavljanje dinamičnega in konkurenčnega podjetništva, izboljšanje stanja okolja in biotske raznovrstnosti ter trajnostne rabe in proizvodnje energije ter pametnih omrežij. Nadalje sledi financiranje programov na področju spodbud zaposlovanja, socialne vključenosti ter vseživljenjskega učenja in usposabljanja, kot sem rekla, dobra milijarda sredstev za financiranje projektov, ki so sofinancirani tudi iz kohezijskih in strukturnih skladov. Na osnovi tega gredo naša pričakovanja do Vlade oziroma do posameznih ministrov k še bolj učinkovitemu koriščenju, in sicer v primerjavi s preteklim obdobjem 20 % nižjega, a še vedno pomembnega 3,2 milijarde evrov velikega obsega sredstev iz evropske finančne perspektive, iz katerega bi morala država v naslednjih dveh leti počrpati več kot milijardo evrov evropskih sredstev. Generalno se znižujejo sredstva iz kohezijskih in strukturnih skladov v primerjavi s preteklim programskim obdobjem za milijardo evrov, zato tudi ni popolnoma primerljiva primerjava z investicijami preteklih let. Pa če počasi zaključim. Republika Slovenija ima danes prvič po letu 2008 javnofinančno suverenost, izboljšujejo se razmere na trgu dela, število brezposelnih se je v letošnjem letu spustilo pod mejo 100 tisoč, gospodarska rast je konstantna, krepi se tudi zasebna potrošnja in izvoz. Slovenijo smo nekako rešili iz številk, ki niso bile ugodne, danes tudi ustvarjamo varovalke, ki bodo preprečile ponovitev velikega minusa, ki je nastal izključno na račun ljudi. Dovolite, da se na tej točki dotaknem tudi Zakona o ukrepih na področju plač in drugih stroškov dela v letu 2017, kateri se še usklajuje s sindikati. Želimo si in apeliramo na vse strani, da se proces nadaljuje s pričakovanim končnim uspešnim odgovorom. Verjamemo, da je s sodelovalnim pristopom mogoče doseči pravo pot na eni strani med neizogibnimi ukrepi in na drugi strani zahtevami sindikatov, seveda upoštevajoč realne javnofinančne okvire, ki pa so sedaj poznani že vsem. Teh dejstev ni mogoče spreminjati, če pa, se moramo resno vprašati, na kateri oziroma čigav račun. Tako ocenjujemo, da sta proračuna 2017 in 2018 odraz pravih usmeritev dela Vlade ter zagotovilo za zdrave javne finance in stabilnost države. Iz vsega navedenega v Poslanski skupini Stranke modernega centra verjamemo, da predlog obravnavanega proračuna za naslednji dve leti predstavlja ustrezno finančno podlago za prihajajoče programske usmeritve države, zato ga bomo v Poslanski skupini SMC podprli. Hvala.
Hvala lepa, gospa Ban. Nadaljujemo s stališčem Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, zanjo mag. Andrej Šircelj. Izvolite, gospod Šircelj.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani podpredsednik, spoštovani predstavniki Vlade, kolegi in kolegice! Danes, po nekajmesečnih razpravah, finaliziramo našo razpravo o proračunu za leto 2017 in leto 2018 ter odločali bomo o tem, kakšna je ekonomska, finančna, socialna, gospodarska politika, tudi razvojna politika te vlade in s tem bodo te politike postale tudi politike te države. Moram reči, da sem nekoliko razočaran ali pa precej razočaran nad ambicioznostjo pripravljenih proračunov, ambicioznostjo predvsem v smislu, kaj Slovenija zmore. Mislim, da Slovenija zmore veliko več in proračun, ki odraža vizijo, ki odraža strategijo, ki odraža cilje te vlade, bi moral biti drugačen oziroma oba proračuna, za 2017 in 2018, bi morala biti drugačna, če ne drugega, ambicioznejša. Temeljiti bi morala tudi na dejanskih ukrepih Vlade, na tistem, kar nekateri rečete strukturne reforme. Dejansko pa bi morali temeljiti na ukrepih, ki bi imeli za cilj izboljšanje blaginje ljudi. Izboljšanje blaginje ljudi in blaginje ljudi se moramo zavedati, da ne ustvarja nobena vlada. Mit je to, da blaginjo ljudi ustvarja vlada, in mit je, da blaginjo ljudi ustvarja vlada Mira Cerarja. Vlade lahko ustvarijo izključno pogoje za gospodarstvo, za podjetništvo in s tem seveda tudi za večjo blaginjo. Zaradi tega je treba pogledati, kakšne pogoje ustvarja vlada Mira Cerarja za gospodarstvo in kakšne ustvarja že dve leti in kakšne naj bi ustvarila tudi v prihodnje. Glede na to, da ni ukrepov, glede na to, da za temi številkami ne stojijo ukrepi, da niso pripravljeni ukrepi, seveda teh pogojev ne spreminja, kaj šele da bi jih dejansko izboljševala. Zaradi tega so ti proračunu tudi z veliko napakami. Ni seveda samo pomembno, koliko bo ta vlada s proračuni zagotovila za porabo, koliko več bo dobilo Ministrstvo za zdravje, koliko več bo dobilo Ministrstvo za gospodarstvo, ampak kako bodo ta sredstva ali ta denar dejansko porabljena; učinkovito, gospodarno, manj učinkovito, manj gospodarno. Tukaj moramo priznati, kaj dejansko proračun pomeni; pomeni na eni strani prihodke, večino teh prihodkov dobimo z davki, in na drugi strani odhodke. Ker so odhodki še vedno večji kot prihodki, imamo zaradi tega primanjkljaj. Tukaj je veliko pozitivnih besed, kako se je ta primanjkljaj zmanjšal, vendar lahko dvomimo. Prvič lahko dvomimo zaradi tega, ker niso ustvarjeni zakonski pogoji za sprejem proračuna. Zakonski pogoji za sprejem proračuna niso ustvarjeni, zato ker enostavno niso upoštevane vse zakonske določbe, ki se nanašajo na proračun. Ena izmed teh zakonskih določb je tudi ta, da je fiskalni svet tisti, ki pripravlja oceno upoštevanja fiskalnih pravil na podlagi predloga državnega proračuna, predloga sprememb državnega proračuna oziroma rebalansa državnega proračuna, ki je predložen v sprejetje Državnemu zboru. To določa 2. člen Zakona o fiskalnem pravilu in tega zakona dejansko ta vlada ni upoštevala. Ni upoštevala tudi določbe, ki določa, da po predložitvi predloga državnega proračuna ali sprememb oziroma rebalansa državnega proračuna v sprejetje Državnemu zboru na podlagi konsolidiranih bilanc sektorja države, ki mu jih posreduje ministrstvo, pristojno za finance, Fiskalni svet pripravi ocene o vseh teh dokumentih. Tega danes nimamo in zato lahko temelji odločitev o teh proračunih na veri, ne pa na dejstvih, ne na faktih, ampak na veri. Tukaj lahko vsi poslanci in poslanke verjamete, da je ta proračun pripravljen v skladu s fiskalnim pravilom, da je pripravljen v skladu z ostalo zakonodajo in tako naprej. Ta proračun tudi nima vseh dokumentov, spremljajočih dokumentov, ki bi jih moral imeti v skladu z zakonom o javnih financah, o tem govori 13. člen Zakona o javnih financah, in tega dejansko ni. Ni dejansko vseh bilanc in iz tega zeva 300-milijonska luknja za javni sektor. 300-milijonska luknja je približno toliko, kolikor Slovenija manj plačuje za Nato, 300- milijonska luknja je, kot bi morala, je približno toliko, kot bi dejansko, če bi do nje prišlo, bi se dejansko primanjkljaj povečal na stanje, ki je bilo pred dvema letoma. In to je tisto, kar je nesprejemljivo. To je dejansko to, da enostavno bilance niso zaključene. Ker bilance niso zaključene in ker nimamo organa fiskalnega sveta, ki bi dejansko dal neko neodvisno oceno, imamo pravico dvomiti. In zaradi tega dejansko dvomimo v ta proračun. To so že neke institucionalne zahteve, ki jih imamo v naši državi in ki bi jih morali dejansko upoštevati. Če gremo še na vsebinske zadeve. Tudi nimamo konsolidirane bilance celotnega javnega sektorja. Tukaj nimamo bilance Zavoda za zdravstveno zavarovanje, nimamo bilance ZPIZ, nimamo bilance občin, skratka, tukaj gre dejansko za pomanjkljivost. To nalaga tudi zakon o fiskalnem pravilu oziroma o fiskalnem svetu. Imamo negativno mnenje Državnega sveta glede proračuna za leto 2017 in 2018. Kot da ga ne priznamo, kot da ga ni, dejansko se ne omenja. Vendar proračun je zaradi tega pomanjkljiv, če želite, je tudi ranljiv. Drugo, kar je prav tako napaka, dejansko nimamo strukturnega primanjkljaja in ocene strukturnega primanjkljaja. O tem so nekateri moji kolegi in kolegice že govorili, ampak tega dejansko ni in moralo bi dejansko biti. Ugotoviti bi morali, koliko primanjkljaja imamo, če vzamemo določene ciklične trende v gospodarstvu in družbi. Še več. Kakšna je bilanca stanja proračuna. Računsko sodišče ne more te bilance stanja dejansko oceniti. In o tem je izdalo poročilo. Z drugimi besedami, ker nimamo bilance stanje, to pomeni, da ne vemo, koliko imamo premoženja v državi, kako je ocenjeno, koliko ga imamo. Tukaj moram povedati, da je Računsko sodišče zavrnilo izrek mnenja, ker ni dokazov, ni podatkov o premoženju države. To se nanaša na terjatve, na naložbe, na osnovna sredstva, na poslovanja bank, na poslovanje zavarovalnic, torej tudi na vse lastniške deleže, ki jih ima država v finančnem sektorju. In če ne veš, kaj imaš – in ta vlada ne ve, kaj ima, potem tudi zelo težko načrtuješ, kaj boš storil, kako boš storil, zakaj boš storil, in tudi zelo težko dejansko investiraš v karkoli, vključno v infrastrukturo, o kateri je bilo danes tudi že nekaj govora, v železniško infrastrukturo ali v katerokoli drugo, cestno infrastrukturo in tako naprej. Skratka, ne vemo pri čem smo. Ta vlada dejansko nima podatkov. To govori nadzorna inštitucija, to je Računsko sodišče. Če verjamemo Vladi, ob tem da ni strukturnega primanjkljaja, potem lahko rečemo, da je vsekakor pozitivno, da imamo manjši primanjkljaj, na drugi strani pa raste zadolžitev. Ta zadolžitev se je povečala za približno 22 milijard od leta 2008 naprej. Se pravi, v zadnjih osmih letih se je povečala za 22 milijard. In nimamo razdolževanja, nimamo programa razdolževanja, ker se v bistvu ta zadolžitev še povečuje. Zaradi tega je zelo težko govoriti tudi Vladi, ministrica za finance je govorila o ekonomski suverenosti, o finančni suverenosti. Ni je. Mi smo dolžni še vedno 83 % BDP, za to plačujemo še vedno milijardo obresti, čeprav se te obresti zmanjšujejo, ampak temu je dejansko tako. Zaradi tega so ti okviri, o katerem govorimo, nerealni. Upravičeno menimo, da so ti okviri, o katerih govorimo, nerealni. Na eni strani nimamo pokrite luknje, 300- milijonske luknje za plače javnega sektorja, na drugi strani imamo zadolžitev, težko govorimo o tovrstni ekonomski in finančni suverenosti, na tretji strani nimamo ocene dejanskega stanja, kar nam govori Računsko sodišče. Zaradi tega se bojim, da je precej stvari narejenih bolj na pamet, vsaj teh, ki se na to nanašajo. Nekoliko manj na pamet so narejeni prihodki in odhodki državnega proračuna. Ampak preden o tem, je treba povedati še o teh kazalcih, ki kažejo neko napredovanje Slovenije in tudi večina vas tako meni. Eden izmed kazalcev, ne bom rekel edini in sploh, da je edini zveličaven, je gospodarska rast oziroma rast BDP. Tukaj moramo reči, da rast BDP ne ustvarja ta vlada, niti je ni prejšnja vlada, ampak ustvarja pogoje, zato da gospodarstvo lahko doseže rast. In s tem seveda tudi večjo blaginjo. Tukaj se spet pojavi vprašanje, ali s samo rastjo BDP dosežemo tudi to blaginjo. Zaradi tega ponavljanje podatkov o gospodarski rasti ni zveličavno, predvsem pa ni to rezultat te vlade. Ko govorimo o nezaposlenosti, ja, statistični podatki tako kažejo. Vendar treba je zraven dati še 20 tisoč zaposlenih v Avstriji in treba je dodati še 10 tisoč ljudi, ki se vsako leto izseli iz Slovenije. Na koncu bomo imeli nezaposlenost nič, še posebej, če bo prišlo do tovrstnih izselitev še v večjem številu. In to je nevarno. In to je slabo. Če govorimo o prihodkih in odhodkih, potem je treba na drugi strani tudi povedati, da ti prihodki temeljijo na davkih. Ta vlada pa je nekaj naredila in s tem poslabšala pogoje. V zadnjih dveh je zvišala davke. Najprej je zvišala dohodnino, s tem da je odpravila prilagajanje lestvice in zneskov in razredov tekoči inflaciji. Kakorkoli je inflacija majhna, lahko je celo negativna, v letih se nabere, in s tem je prihranila, tako je sama rekla, 30 milijonov. Drugo, dokončno je uzakonila, če želite zacementirala, Državni zbor seveda lahko to popravi, vendar tukaj jaz mislim, da ni neke velike želje po tem, da bi se spremenila stopnja davka na dodano vrednost. Stopnja davka na dodano vrednost je bila povišana za dve odstotni točki v času največje krize. Začasno. Ta vlada je to naredila za stalno in s tem trgovci, proizvajalci in tako naprej, vsi, ki so v tej verigi, prenašajo ta davek na končnega potrošnika. Ta končni potrošnik pa je državljan in državljanka in plača zaradi tega več davka, ko kupi blago ali storitev. To je popolno,a jasno. Nepotrebno. Jaz mislim, da je nepotrebno, da se je stopnja davka na dodano vrednost dokončno povečala na 22 %. Na eni strani je sicer naredila majhne popravke na dohodnini ta vlada, na drugi strani pa je povečala davek od dohodkov pravnih oseb s 17 % na 19 %. Pustimo tukaj morda tistih 10 ali 20 ali 30 milijonov, ki jih bo zaradi tega več, poglejte, kakšen signal daje ta vlada investitorjem. Tukaj je pomemben signal investitorjem, tujim investitorjem in domačim investitorjem. Tukaj je signal, kako bo vlada pripravila pogoje za te investitorje, za te gospodarstvenike, za te podjetnike. Slabe pogoje bo pripravila, in to je ta težava. Zelo, zelo slabe pogoje bo pripravila in zaradi tega je to slab signal. Zato je Slovenija ena izmed držav na repu po neposrednih tujih vlaganjih. Še več. Vlagatelji zapuščajo Slovenijo in gredo v druge države, gredo na Hrvaško, gredo na Češko, Slovaško in tako naprej. Znani so primeri velikih gospodarskih družb, ki odhajajo. Če želi minister za gospodarstvo ustvariti neko cono, kjer bo ustvaril oziroma kjer ne bo on ustvaril, ampak bo on ustvaril pogoje za to, da bodo prišli tuji vlagatelji, hkrati pa ta isti minister, ne vem sicer kako glasuje ali ne glasuje, ampak vlada, v kateri on sedi, poveča stopnjo davka za dve odstotni točki s 17 % na 19 %, je to slab signal za tuje investitorje. Prvič, ker se je davek povečal, in drugič, ker se davčni sistem spreminja in ni stabilen. Seveda to kratkoročno lahko pomeni nekaj več denarja, dolgoročno pa ne, ker se poslabšujejo pogoji za gospodarjenje, za podjetništvo in zaradi tega v končni fazi ne bo več denarja. Nespametna je, če govorimo zdaj o prihodkih, tudi politika na področju trošarin. Predvsem naftnih trošarin. Poglejte jaz upam, da se je minister že odločil ali ta vlada da se je že odločila, ali bomo imeli fiksne cene, zagarantirane cene, spreminjajoče se cene, ceno nafte oziroma ceno bencina na enem bencinskem servisu, drugo na drugem, odvisno, ali bo na avtocesti ali bo na lokalni cesti [[…]]Vendar, prosim, pojdite na spletne strani, v Avstriji je cena bencina nižja približno za 20 centov po litru. In to stalno. Ne glede na to, kaj mi tukaj ustvarjamo, ustvarjamo pa dejansko pogoje za dve domači podjetji, za katera lahko rečem, da sta vsaj v duopolnem položaju, če ne bom rekel, da sta v monopolnem položaju. Zaradi tega dobivamo manj trošarin in zaradi tega imamo tukaj dejansko še rezerve za trošarine. Če govorimo o prihodkih, govorimo na eni strani o davkih, in če govorimo o davkih, potem lahko ugotovimo, da se davki povečujejo, da davčni sistem ni stabilen in da se zaradi tega dejansko pogoji za gospodarstvo, pogoji za podjetnike slabšajo, vsekakor pa ne izboljšujejo. Tako da tukaj je zdaj to vprašanje, kaj dejansko lahko naredimo. Kratkoročno pa glede na stanje, ko smo bili v krizi, lahko rečemo naslednje, in sicer da so prihodki od davkov večji, kot je bilo že rečeno, za 800 milijonov oziroma če vzamemo še ostale prihodke, za milijardo evrov. Ampak tukaj je zdaj vprašanje, ne samo kako se denar prerazporedi za blagostanje ljudi, ampak je tudi vprašanje, kako učinkovito in kako gospodarno in koliko smo tukaj dejansko socialna država. Če od tega denarja milijardo evrov, damo 7 evrov na povprečno pokojnino na mesec, ob tem da so te pokojnine realno zaostajale, potem jaz mislim, da je tukaj treba postaviti vprašanje glede socialne politike, kakšno socialno politiko vodi ta vlada. Pokojnina ni socialni inštrument, pokojnina temelji na zasluženem delu. Če ta vlada, ta koalicija, tudi s stranko, za katero sami večkrat rečejo, upokojenska stranka, čeprav pravijo tudi, da ni to, je zadovoljna s takšnim izkupičkom, potem lahko rečem, da so zelo skromni do svojih upokojencev, milo rečeno. Zelo zelo skromni. Lahko si preračunajo, kaj to dejansko pomeni, lahko jim tudi povem, da je v proračunu postavka 300 milijonov, za katero se ne ve, kam bo šla. Teh 300 milijonov so različne dokapitalizacije. Koga bo država dokapitalizirala v tem proračunu, ni jasno. Ampak teh 300 milijonov je v zraku. Ali bodo to spet banke, ali bodo to zavarovalnice, ali bodo to energetska podjetja in tako naprej – tukaj je 300 milijonov. 300 milijonov na eni strani za dokapitalizacijo državnega premoženja, za katerega mimogrede velja, da ga imamo največ glede na bruto družbeni proizvod, na drugi strani pa 7 evrov na mesec na povprečno pokojnino, je velika razlika. Jaz mislim, da tukaj bi bilo treba narediti kakšno korekcijo v zvezi s tem. Ampak če ta koalicija tako misli, potem opozicija, razen da da amandmaja, težko še kaj več naredi, in da se o tem dejansko glasuje. Ti ukrepi, ki danes veljajo na področju pokojnin, so bili narejeni leta 2012, 2013 tudi še deloma v letu 2014, ko je bila največja finančna kriza. Ampak Cerarjeva vlada pravi, da te finančne krize ni več. In dejansko je ni in dejansko bi s tem proračunom lahko pokazali tudi na investicijskem področju, da Slovenija zmore več. Več bi tudi zmogla, če bi bilo boljše upravljanje z državnim premoženjem. Več bi zmogla, če se ne bi vlada dejansko odpovedala prihodkom od DUTB. DUTB je bil ustanovljen zato, da povrne tisti dokapitalizacijski denar, ki so ga davkoplačevalci dali banki ob krizi. In da se povrne. Vendar vlada se je tukaj, tako sem tudi razumel ministrico, odpovedala sprotnemu dotoku denarja od prodaj DTUB. Drugo je seveda tudi SDH in koliko dividend dobi od Slovenskega državnega holdinga, ki upravlja s premoženjem. Jaz mislim, da premalo, tudi glede na same načrte, ki jih ima SDH zapisane v svojih dokumentih, bi donos na kapital moral biti dejansko večji. Ker se upravlja s tem premoženjem slabše, je donos manjši, ker je donos manjši, je treba pokriti primanjkljaj. In primanjkljaj se najlažje pokrije z dvigom davkov. Najlažje se to naredi. Lahko vam tudi povem, s katerim davkom se najlažje pridobi več prihodkov. Z davkom na dodano vrednost pa z davkom na plače. To so zaenkrat v državi najbolj stabilne kategorije in najlažje se je usesti na plače ali na potrošnike. Nekoliko več truda, ki bi ga pričakoval od vlade Mira Cerarja, pa zahteva upravljanje, pa zahteva vodenje, pa zahteva tudi to, da se v teh družbah vlada kot skupščina teh družb enostavno angažira. Ne pa da pusti eno družbo brez vseh članov nadzornega sveta, drugo družbo enostavno brez predsednika upravnega odbora ali pa je zdaj ta v odstopu ali ni v odstopu, kakorkoli že. Ampak tukaj vlada ne naredi zadosti ali pa naredi premalo ali pa skoraj ne naredi nič. In enostavno prepusti 12 milijard premoženja ali 10 milijard premoženja, kakorkoli ga že vrednotite, nepopolnim organom upravljanja in nepopolnim organom vodenja. To ni dobro in zaradi tega je manj prihodkov. Če smo pri plačah in pri tem, čemu bo vlada tudi več denarja namenila, je bilo večkrat omenjeno zdravje. Tudi nekateri moji predhodniki so govorili o tem, koliko 10, 100 milijonov bo šlo več Ministrstvu za zdravje. Pa koliko 10 in več milijonov bo šlo več na drugo ministrstvo. S tem niste naredili še nič. To, da podpišete ček oziroma nakazilo z Ministrstva za finance na račun, podračun nekega ministrstva, niste naredili nič. Zaradi tega ne bo večje blaginje, zaradi tega ne bo večje kvalitete storitev, ki jih upravičeno pričakujejo državljani in državljanke. Upravičeno jih pričakujejo. S tem ne bodo krajše čakalne vrste, s tem ne bo boljših storitev v zdravstvu, s tem ne bo boljše opreme. Tukaj so tudi še zelo veliko zaloge na področju nakupa opreme, ker se enostavno ta oprema, kot je bilo tudi že ugotovljeno v tem državnem zboru, preplačuje. Z drugimi besedami, s tem da imate milijardo več denarja in ga boste razporejali po ministrstvih, ne boste nič naredili, ker ta denar bo šel v neproduktivne namene in državljani in državljanke ne bodo od tega imeli nič in ne bodo dobili nič. Po čem se to vidi? Ja, vidi se po tem, da dejansko ni nobenih ukrepov, ni nobenih ukrepov na področju zdravja. Vi mene lahko prepričujete, da to pa ni Ministrstvo za zdravje, ampak je to Zavod za zdravstveno zavarovanje in tako naprej, ki je odgovorno za čakalne dobe, kot je bilo rečeno na enem izmed odborov. Čakajte, Ministrstvo za finance postavi svet Zavoda za zdravstveno zavarovanje, pa ministrstvo da soglasje za direktorja in tako naprej. S tega zornega kota sam višek denarja in sama nakazila brez programov ali pa, nekateri rečejo, brez strukturnih reform ne pomeni nič. Ker ne pomeni nič, se tudi samo po sebi ne bo nič zgodilo, ker tukaj je pa treba dejansko nekaj narediti in tukaj je pa dejansko treba narediti tisto, da bodo državljani in državljanke od tega dejansko tudi nekaj imeli. Potem imamo tukaj črpanje evropskih sredstev. To tekoče črpanje, pustimo mi preteklo, takrat smo naredili napake, ampak hvala bogu smo te napake popravili v letih 2014 in 2015. Pri tem črpanju evropskih sredstev pa ponovno delamo iste napake. Vprašanje je, če bomo imeli toliko sreče kot v letih 2014 in 2015, da bomo dejansko to lahko tudi popravili. Ampak mi tukaj zamujamo, ne zamujajo projekti občin, zamuja Vlada, ker se dejansko z Evropsko komisijo ne uskladi, ker ne pripravi ustrezne dokumentacije, ker ne pripravi ustreznih papirjev. In tukaj, se opravičujem, je zelo velika težava. Tisto, kar naj bi bilo zelo dobro po mnenju predstavnikov Vlade, so investicije. 2,2 milijarde bomo dali za investicije. Gospe in gospodje, jaz predlagam, da se tukaj malo loči vzdrževanje, tekoče investicije. In rad bi opozoril še na nekaj, da ta vlada napačno, lahko rečem tudi nestrokovno, načrtuje investicije. Na to je opozorilo tudi Računsko sodišče. To se je zgodilo tudi že v preteklosti, ampak tudi tukaj prihaja do tega, da se najprej načrtujejo investicije, potem se pa spremenijo proračunske postavke in gre ta denar v tekočo porabo. To se je že dogajalo in na to je bilo že opozorjeno. In še enkrat, te investicije, ki so dejansko določene, so nestvarne. Sami ste to ugotovili. Sedaj imate družbo, ki bo delala drugi tir, dajali boste denar, da bo delala analize na analizo. Vse te analize so bile že narejene leta 2007 pa leta 2008. Poglejte si dokumente, že vse je bilo narejeno. Mednarodne inštitucije so ugotavljale in ugotovile ekonomičnost, finančno uspešnost drugega tira. O tem ne bi sedaj govoril, ker to ni predmet, ampak ta investicija, kot je sedaj zastavljena, je nerealna. Od teh investicij kaj dosti ne bo, to tudi kaže, ker imamo zelo malo tujih investicij in tudi domačih investicij. Ob koncu bi rad opozoril še na eno zadevo, in sicer na to, da nas Računsko sodišče neprestano opozarja na to, da Vlada dela ponavljajoče se napake pri izkazovanju prihodkov in odhodkov. Računsko sodišče tudi opozarja na kršenje predpisov pri izvajanju proračunov, zato poziva Vlado, da odpravi ugotovljene napake in da dejansko udejanji že dlje časa obljubljene nujno potrebne sistemske predpise, kot so Zakon o javnih financah in Zakon o računovodstvu. Računsko sodišče to dela vsako leto in vsako leto izda isto poročilo ali pa podobno poročilo. Ker izda podobno poročilo, dejansko to pomeni, da Vlada tukaj nič ne naredi. Ampak to že deset let. Pet let, deset let. Vlada tega enostavno ne upošteva. Sedaj jaz to govorim za nazaj, pa glejte, jaz verjamem, da je to isto tudi v tem proračunu, in da se bo na isti način dejansko tudi izvedlo. In da obljubljenih predpisov, kot sta Zakon o javnih financah in Zakon o računovodstvu še nekaj časa dejansko ne bo. Zaradi tega tudi ne bo kvalitetnejšega izvajanja proračunov na tem področju. Daleč smo tudi od tistega, kar je bilo včasih govora, to je od programskega proračuna. Daleč smo od tega in daleč smo od tega, da bi sledili vsem odhodkom glede programskega proračuna. V Slovenski demokratski stranki takšnega proračuna ne bomo podprli, ne bomo glasovali za. Ta proračun ima preveč napak. Ta proračun ni pripravljen razvojno in ni pripravljen tako, da bi ljudje dejansko imeli pogoje za večjo blaginjo. Je tudi premalo ambiciozen, preveč denarja gre za tekoče zadeve, premalo denarja gre za investicije, premalo denarja gre tudi za ustvarjanje boljših pogojev. Ne glede na povprečja, o katerih je bilo tudi govora tukaj, se pravi zaostanka za povprečjem v Evropski uniji, želim povedati, da nas prehitevajo države, pred katerimi smo bili v preteklosti zelo daleč naprej. In te države nas dohitevajo in prehitevajo po razvoju, po blaginji in tudi po odprtosti za investiranje, po ambicioznosti. S tega zornega kota se tam tudi spreminjajo pogoji za boljše gospodarjenje, za boljše ustvarjanje, za boljše življenje. To je žalostno. Ta proračun je v tem pogledu neambicioznosti dejansko žalosten, zato ga v Slovenski demokratski stranki tudi ne bomo podprli.
Hvala lepa, mag. Šircelj. Končali smo s skupno uvodno predstavitvijo ter predstavitvijo stališč poslanskih skupin k Predlogu sprememb proračuna in k Dopolnjenemu predlogu proračuna. Prehajamo na razpravo o vsakem predlogu akta posebej. Nadaljujemo s 3. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2017. Prehajamo na razpravo o predlogu sprememb proračuna. Razpravljali bomo o posameznih delih predloga sprememb proračuna in vloženih amandmajih. Kot posamezni del se šteje splošni del, posebni del in načrt razvojnih programov. Prehajamo na obravnavo splošnega dela predloga sprememb proračuna. Prosim za prijavo. Prijava poteka. Mag. Matej Tonin je prvi razpravljavec, izvolite.
Dober dan. Drage poslanke in poslanci, lepo pozdravljeni! Ko govorimo o proračunskih dokumentih, vedno govorimo o viziji vlade, kaj si vlada želi storiti v prihodnosti. Prav v proračunu se to najbolj izrazito kaže in ni se mogoče slepiti in ni mogoče teh sledi zabrisati. Žal je resnica ta, da nam ta proračun za leto 2017 in tudi tisti kasneje za 2018 ne pove kaj veliko, ne pove tega, da se bo vlada lotila kakršnekoli resne reforme, ampak govori zgolj o tem, da bo poskušala ta mandat v okviru danih možnosti, brez kakršnihkoli resnih prilagoditev pripeljati do konca. V tem delu se je treba strinjati s tistimi, ki so govorili, da ta proračun ni ambiciozen. Pa da ne bo kdo rekel, da se dotikam zgolj splošnih krilatic, če se resnično poskušamo osredotočiti na bistvene zadeve, na takšne zadeve, ki pri proračunu predstavljajo vsaj desetino proračuna. Da se ne torej ne ukvarjamo z otrobi, če smem zelo trdo povedati, ampak da se osredotočimo na bistvene stvari, na tiste zadeve, ki imajo milijardne posledice. Transfer v pokojninsko blagajno bom izpostavil in obresti, ki jih plačujemo. Če ta država potroši ali pa zapravi skoraj 10 milijard evrov, je transfer v pokojninsko blagajno velik v letu 2017 1,3 milijarde. Gre za velik znesek. Če od tukaj naprej še kdo lahko govori, da je naša pokojninska blagajna vzdržna, enostavno laže. Če bi bila naša pokojninska blagajna vzdržna, teh 1,3 milijarde evrov iz proračuna ne bi bilo treba nameniti v pokojninsko blagajno. Tako bi lahko iz te 1,3 milijarde zagotovo dokončali drugi tir, to zagotovo, tudi če še vračunate še ne vemo kolikšno količino korupcije noter, bi lahko drugi tir delali vsako leto. Gre torej za izjemno številko. Če kaj, potem bi od te vlade pričakoval, da bi bila ena od temeljnih zadev, ki bi se jo lotila v tem mandatu, ko je imela priložnost, tudi pokojninska reforma. Uspešni in zgledni evropski premierji so se prilagoditev družbenih sistemov, med katere zagotovo spada tudi pokojninska reforma, lotili v času dobrih krav. Da ne bom izpostavil kakšnega konservativca, se bom dotaknil gospoda Schröderja, ki je bil socialist v Nemčiji in je v času gospodarske rasti prilagodil marsikateri nemški družbeni sistem zaradi tega, da je Nemčija pričakala bolj pripravljena to krizo. Vaša vlada, ki se sicer izgovarja na to, da smo v času gospodarske rasti, teh sprememb enostavno ne dela. In kaj se bo zgodilo? Ko bo prišla naslednja kriza, bo Slovenija tam, kjer je bila pred krizo. Prejšnji teden sem bil v Bruslju in sem se kar nekaj časa pogovarjal z irskim kolegom iz stranke Fine Gael, torej s konservativcem, vodjem poslanske skupine in sva malo pretresala to gospodarsko situacijo v Sloveniji in na Irskem. Ugotovila sva, da je gospodarska rast, čez palec rečeno, približno enaka v obeh dveh državah. S to razliko, da če gledamo, kako smo do tega prišli, da Irci so šli v času krize po poceni denar do trojke, s poceni denarjem so se lotili resnih reform in sprememb, prilagodili svoje sisteme in danes se že kažejo rezultati in imajo gospodarsko rast. MI smo pa dejali, mi smo sami sebi gospodar, mi denarja trojke nočemo in smo šli po drag denar na trg, ki ga bomo še dolgo časa plačevali, ampak resnih prilagoditev in sprememb pa nismo naredili. Sedaj sem spet pri dragem denarju. Za obresti, na primer, bo šlo v proračunu v letu 2017 988 milijonov. V tem parlamentu smo se velikokrat pregovarjali, bom rekel rajši, pogovarjali glede našega zunanjega dolga, pa kdo je za to bolj kriv, pa kdo je za to bolj zadolžen, v navednicah, ampak statistika in številke so pa neizprosne. Do leta 2008 je bil ta dolg države pri 22,5 % BDP, kar je pomenilo okoli 8 milijard evrov. Danes je pa preko 80 % BDP in tam okoli 30 milijard evrov. Ti dolgovi, ki so vsaj v trendu veliki, nam povzročajo praktično stroškov za desetino proračuna. In spet se lahko vprašamo, kaj vse bi s to desetino lahko postorili in naredili. Najbrž kar precej bolnišnic, šol, najbrž bi lahko investirali v zdravstveni sistem, da se nam ne bi dogajalo to, kar se nam dogaja sedaj. Imeli bi izjemno možnosti in priložnosti. Samo Slovenija ali vsa naša dosedanja zgodovina je bila vedno taka, da smo vedno izbirali lažjo pot. In to se nam bo nekoč hudo maščevalo. Vedno smo izbirali tisto najlažjo pot, oditi po denar, kupiti socialni mir in problem rešiti za dve leti, morda tri leta. Ampak dolgoročno s tem mi ne rešujemo naših problemov. Poslanka Bratuškova je prej v grafih, se je lepo potrudila, marsikaj prikazala. Ena izmed stvari, ki jih je pokazala, je tudi, kako so se sedaj v tem času nekoliko boljše gospodarske rasti tudi prilivi v proračun povečali. Tudi s tega naslova bi bilo za pričakovati, da ko že imamo nekoliko višje prilive v proračun, da bi pa res poskušali zmanjševati zadolženost in predvsem prilagajati tiste družbene sisteme, tukaj še enkrat izpostavljam pokojninski sistem, ki nam kar požrejo, v navednicah, velik del našega proračuna. Jaz bi šel sedaj lahko v vse detajle spet, kdo je za to odgovoren, da še vedno nimamo pokojninske reforme, pa tukaj bi lahko marsikaj o kolegih iz Desusa povedal. Pa mislim, da je škoda izgubljati besed, ker tudi statistika tukaj govori za sebe. Odkar je Desus v koalicijah, pokojnine, žal, realno padajo. Tega si nisem jaz izmislil, ampak so to statistični podatki. Odgovor kolegov iz Desusa bo seveda, "kaj, če ne bi bilo nas, bi pokojnine še bolj padle". Kaj bi bilo, če bi bilo [[…]]Ampak poglejte, tudi jaz imam doma dva starša, ki sta tik pred upokojitvijo, in kadarkoli pri nedeljskem kosilu odpremo to temo, jo lahko zelo hitro zaključimo, ker je to za tiste, ki so tik pred upokojitvijo, precej neprijetna tema. Jima pa vedno znova govorim, da pokojninska reforma je najbolj v interesu ljudi, ki so tik pred upokojitvijo oziroma aktualnih upokojencev, ker če se pokojninska reforma ne bo zgodila, potem bodo pokojnine realno še naprej padale. Že danes so mizerne in če ne bomo nič v zvezi s pokojninsko reformo postorili, potem bodo te pokojnine še nižje in tisti, ki so tik pred upokojitvijo, če ta naš pokojninski sistem ne bo bolj vzdržen, pomeni, da bodo pokojnine še nižje. Sedaj se je to reševalo z izplačili iz državnega proračuna pa z nižanjem odmernega odstotka, ampak v nedogled to ne bo šlo. Jaz, ki to temo danes odpiram in ki o teh stvareh govorim, sem zelo nepopularen in nepriljubljen. Tudi kakšnim iz moje stranke ni prav, pravijo, da o pokojninski reformi pa ni najbolje govoriti, tu ne moreš dobiti kaj veliko političnih točk, tukaj je bolj taktika Desusa, ki pravijo, da pokojninska reforma ni potrebna, ker ljudje si pod pokojninsko reformo vedno predstavljajo, da je treba delati dlje. Ampak žal smo prišli z državo v situacijo, da bo treba začeti govoriti resnico, tudi če bo ta resnica neprijetna. Sedaj bo ta koalicija očitno se zdi svoj mandat dokončala, morda se bo zgodilo še kakšno presenečenje tik pred volitvam, da bo kakšen koalicijski partner zaradi potencialnega dobrega rezultata predčasno izskočil iz koalicije in bomo imeli manjšinsko vlado, to je pač vaša stvar, jaz se v te stvari ne bom spuščal, ampak hočem povedati, da ta dva proračuna za leti 2017 in 2018, ki ju bomo obravnavali, kažeta na to, da bo vladna koalicija ohranjala status quo. Potem bo prišlo leto 2018 in bog pomagaj tistemu, ki bo vlado prevzel leta 2018. Takrat bodo hude težave. Jaz mislim, da bodo ti dobri časi, kot so sedaj, nekoliko popustili, se bodo pa začeli prvi dnevi ali pa, če hočete, prva leta naše velike demografske krize. Tudi to je eno izmed vprašanj, s katerim se nihče ne ukvarja, da nam v prihodnjih desetih letih grozi marsikaj ali pa se nam obetajo velike spremembe na področju demografije. Pa spet se tega jaz nisem izmislil, to so spet podatki statističnega urada. Statistika je na srečo precej eksaktna znanost, ampak od prihodnjih desetih letih se bo v Sloveniji število prebivalcev, ki so starejši od 60 let, povečalo za 100 tisoč. In to bo pa res enormni pritisk na pokojninsko in zdravstveno blagajno. Zato pravim, da tisti, ki bo prišel na oblast ali pa v vlado leta 2018, bo en velik revež. Zaradi tega da imate vi sedaj vse v redu in da izgleda, da je vse super, ne delate nobenih resnih sprememb naših sistemov, boste pač pripeljali zadevo do 2018 naprej. Če sem govoril o pokojninski reformi in tudi o velikih stroških za obresti, je pa treba izpostaviti še eno zadevo. To pa je črpanje evropskih sredstev. Praktično evropska sredstva so edini resni vir investicij v tej državi. V preteklih dneh smo na naše klopi dobili poročilo, kako se črpa evropski denar v perspektivi 2014–2020. Ali veste, koliko smo počrpali do sedaj? Nič. 2014, 2015, 2016. Tri leta te obstoječe perspektive in počrpanega nič. Zakaj vam to govorim? Zaradi tega ker se mi zdi črpanje evropskih sredstev velik ali pa pomemben vir tudi gospodarske rasti. Dajmo se spomniti, kaj se je dogajalo ob zaključevanju finančne perspektive 2007–2013. Projekti so se na polno pripravljali, bilo jih je celo več kot pa razpoložljivega denarja. Po pravilih, ki veljajo, je bilo treba projekte do 2015 zaključiti. In prav v teh letih 2013, 2014, 2015 ali pa še danes, če gledate mojo domačo občino Kamnik, še danes so odprta gradbišča, kjer gradimo določeno infrastrukturo iz tega evropskega denarja. In vse to je pomagalo zagnati tudi gradbeni sektor, je pomagalo obrniti naša gospodarska kolesa, in človek bi pričakoval, da bi s tisto vnemo, kot smo zaključevali prejšnjo finančno perspektivo, nadaljevali tudi z novo. Ampak ko greš gledat detajle, veste, kaj je žalostno? Da imamo na razpolago 3 milijarde evrov evropskega denarja, pravite, da ga v proračunu ni, ampak tega denarja 3 milijarde, to je 3 tisoč milijonov evrov, ne začnemo črpati. Črpamo pa jih ne zaradi tega, ker vlada ni pripravila tehničnih in administrativnih podlag za to črpanje. Poudarjam, ne zato ker ne bi imeli projektov, ampak ker birokracija v ozadju ni pripravila vseh podlag za črpanje. Da se ne spuščam še v zgodbe, da morda tudi prioritete in pa sedanji operativni programi niso najboljši, na to opozarjajo številni župani, da bi mogoče morali prioritete obrniti v kakšno drugo smer. Kolega zadaj me opozarja, da čas neusmiljeno teče, res je, tako bom moral na tej točki zaključiti. Bi pa rekel samo naslednje. Imeli ste mnogo bolj ali pa imate še vedno mnogo boljše čase, kot jih je imela naša vlada. Če bi želeli resnično narediti nekaj velikega za Slovenijo, potem bi bilo treba ta čas izkoristit za to, da začnete prilagajati naše družbene sisteme na jutri. Sem prepričan, da vam najbrž narod ne bi bil hvaležen, tako kot ni bil hvaležen tudi Schröderju.Iin najverjetneje ne bi ponovili še enega mandata, ampak bi pa za to državo naredili nekaj velikega. Tako pa ste se odločili, da greste po lažji poti, bomo pa videli, kako se bo vse to končalo.
Hvala lepa, mag. Tonin. Besedo ima gospa Andreja Potočnik. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Pozdravljene tudi kolegice in kolegi. Jaz bom ponovila še enkrat, čeprav smo jih danes slišali že večkrat, ampak se mi zdi prav, da se nam to usede v ušesa, kakšne so trenutni statistični podatki. Slovensko gospodarstvo v obdobju od leta 2014 beleži stabilno rast, ki se bo po ocenah nadaljevala tud v letih 2017, 2018. Gospodarska rast v letu 2015 je po oceni SURS dosegla 2,3 %, temeljila je res predvsem na izvozu, ki se je povečal za 5,6 %, medtem ko so investicije zrasle za 1 %. V letu 2015 lahko zaznamo tudi postopno okrevanje na trgu dela, kjer se je zaposlenost po večletnem obdobju padanja povečala za 1,1 %. Ta trend se nadaljuje tudi v leto 2016, ko je rast zaposlenosti ocenjen na 1,9 pri ocenjeni rasti BDP 2,3 %. Pri pripravi državnega proračuna za leti 2017, 2018 je bilo treba upoštevati vse makroekonomske okvire predvsem iz jesenske napovedi Umarja s septembra leta 2016. Pa naj naštejem še nekaj drugih statističnih podatkov, ki so, tako kot večkrat poudari gospa Bratušek, dejstvo. Investicije kot pomemben dejavnik domačega povpraševanja bodo v letu 2017 po napovedi beležile 6 %, v letu 2018 pa 5 % medletno povišanje. Zaradi izboljšanja splošne gospodarske klime in zaupanja potrošnikov so pričakovana ugodnejša gibanja tudi na strani zasebne potrošnje. Se pravi, ta gospodarska klima, kazalnik, ki razkriva razpoloženje v podjetjih in gospodinjstvih, se je v Sloveniji oktobra v primerjavi s septembrom izboljšal. Ne samo to, vrednost tega kazalnika je oktobra dosegla 7-odstotnih točk, s tem pa se je vrnila na raven, ki se je v slovenski statistiki nazadnje izmerila avgusta 2008. Kaj to pomeni? Jaz sem nasprotnega mnenja kot kolega pred menoj. Menim, da je politična stabilnost, ki jo predstavlja nova politika z vlado dr. Mira Cerarja, vnesla bistveno spremembo v slovenski prostor, ne samo politična stabilnost, ampak konsolidacija javnih financ pomeni bolj umirjeno okolje za bolj normalno delovanje tako gospodarstva kot tudi državljank in državljanov. In to se mi zdi ključno in bistveno, čeprav nam tega nikoli ne boste pripisali. Pomembno se mi tudi zdi, da se gibanja v javnih financah postopno izboljšujejo. Primanjkljaj sektorja država po metodi ESA leta 2010 se je s 5 % BDP v letu 2014 znižal v letu 2015 na 2,9 %, v 2016 pa je načrtovan 2,2-odstotni primanjkljaj BDP. Skladno s programom stabilnosti je načrtovan saldo sektorja v letu 2017 1,6 %, v letu 2018 pa 1 %. To so te številke, ki nam povedo, kam ves ta denar, ti dodatni prihodki gredo – za znižanje primanjkljaja sektorja država. Pa mi dovolite, da preberem ,kaj se je zgodilo, ko je na oblast prišla bivša predsednica vlade. Ko je z optimizmom 20. marca 2013 prišla na oblast, izjava z 20. marca, ko je bila izvoljena za premierko v Državnem zboru, je napovedala konec varčevanja in s tem Slovenijo bo znova spremenila v državo, ki so jo finančni trgi prepoznali kot izredno tvegano. Že prvi dan po govoru gospe Bratuškove o koncu varčevanja, se pravi 21. marca je bilo na Bloombergu objavljeno poročilo vplivne investicijske banke Nomura finančnim investitorjem, da bo nova proračunska politika Bratuškove zavrgla javnofinančno konsolidacijo, povečala bo državni dolg in spodbudila nadaljnje znižanje bonitetne ocene slovenske države. To pa pomeni, ko politik izjavi nekaj, kar lahko bistveno vpliva na finančne trge, kar pomeni vpliva na same obrestne mere in avtomatsko vpliva na proračun države. Če še enkrat na kratko povzamem. Slovenija je v torek na zasedanju Evroskupine v Bruslju dobila močno zaušnico, da mora hitreje ukrepati za odpravo presežnega javnofinančnega primanjkljaja. Ker vlada Bratuškove v rebalansu letošnjega proračuna močno povečuje luknjo v državni blagajni, se postavlja vprašanje, kaj je za gospodarstvo in prebivalstvo pomeni razsipniška politika Bratuškove. Si mogoče želimo to, si mogoče želimo povečati luknjo v proračunu in zopet in ponovno razburkati finančne trge, poslabšati bonitetne ocene? Veste, dobra bonitetna ocena ne pride kar tako. Dobra bonitetna ocena mednarodnih inštitucij pride s pametno, s preračunljivo in z dobro, načrtno proračunsko politiko in s finančno konsolidacijo. To pomeni okrevanje. In to ne pomeni, da lahko v enem letu, ko se kazalniki izboljšajo, gremo nazaj v razsipne proračunske politike. Dovolite mi tudi, da se odzovem na nekatere očitke, ki so bili izrečeni že danes dopoldne oziroma na samem Odboru za finance, ki smo ga imeli v petek in soboto. Eden izmed očitkov je bil, da imamo 1 milijardo več prihodkov, kot jih je imela prejšnja vlada v letu 2013. Pa zopet k podatkom. V letu 2013 je državni proračun zaključil z deficitom 1,5 milijarde evrov, kar je prestavljajo 4,3 % BDP. Naj ponovim, 4,3 %. Vlada je v letu 2016 sprejela proračun, kjer se je zavezala, da bo deficit državnega proračuna znižala skoraj za 900 milijonov evrov oziroma na 2,1 BDP. To je več kot polovico manj, kar predstavlja skoraj 700 milijonov evrov nižji deficit od tistega v letu 2013. To počne ta vlada v primerjavi s prejšnjo vlado. Naj omenim, da so se zaradi visokega zadolževanja v letu 2013 izdatki za plačilo domačih in tujih obresti povišali za 232 milijonov. Kljub temu da se bo v letu 2016 v državni proračun nateklo res več prihodkov iz naslova davčnih prihodkov, pa ta slika v primerjavi z letom 2013 ni tako ugodna pri ostalih vrstah prihodkov. Ocenjujemo, da bo v primerjavi z letom 2013 nedavčnih prihodkov manj za 22 milijonov, kapitalskih prihodkov za 1,2 milijona, prejetih donacij za 22 milijonov, prejeta sredstva iz naslova EU prihodkov pa bodo nižja za 306 milijonov evrov, kar pomeni, da skupaj v primerjavi z letom 2013 bodo nižji za 350 milijonov. Iz navedenega sledi, da bodo skupaj prihodki državnega proračuna višji za 712 milijonov evrov, in ne za celo milijardo, kar pa ob dodatnih izdatkih za obresti v primerjavi z letom 2013 ter zavezo vlade, da bo deficit znižala na raven 2,2 % BDP, vladi ne dovoli veliko manevrskega prostora. Seveda pa če želiš, lahko predstavljaš samo eno plat zgodbe, samo eno interpretacijo številke, pustiš pa vse ostalo na miru. Poudarjamo še, da je Slovenija v letu 2015 izšla iz postopka presežnega primanjkljaja, velikokrat slišano, vendar to je treba, se mi zdi, vedno ponavljati, da bo nekdo končno zaslišal. Se pravi, primanjkljaj sektorja države se je znižal na 2,9 BDP in s tem prešla v preventivni del, kar pa pomeni, da bomo ocenjevani še po bolj zahtevnejših kriterijih. Se pravi, še bolj strogo smo ocenjevani v letih 2017, 2018. Nadalje, investicije v zdravstvo. Izdatki za področje zdravstva v obdobju 2013–2016 naraščajo in ne padajo, kot nekateri v tej dvorani trdijo. To velja tako za odhodke iz državnega proračuna kot tudi za odhodke iz blagajne zavarovalnice. V primerjavi z letom 2013 so bili odhodki ZZZS v letu 2015 višji za skoraj 140 milijonov, v načrtu za 2016 pa bodo višji za 260 milijonov. In vi temu pravite, da vlada dr. Mira Cerarja ne investira in mu je vseeno za zdravstvo. Odhodki državnega proračuna za zdravje so prav tako naraščali in so bili v vseh letih višji kot v letu 2013, v letu 2015 za kar 32,5 milijona evra. Je pa res, da se investicije v zdravstvo zagotavljajo le iz državnega proračuna. Za investicije je bilo v vsakem izmed treh let realiziranih več odhodkov kot v letu 2013, v letu 2015 je bilo za ta namen realiziranih 24,5 milijona več kot v 2013. Tudi na račun evropskih sredstev. Ta so se povečala, integralna pa so se zmanjšala. Pa naj omenim nekaj projektov v zdravstvu. UKC Maribor, onkologija, radioterapija – 6,9 milijona; UKC Ljubljana, Nevrološka klinika – 1,3 milijona, Onkološki inštitut Ljubljana – 2 milijona. V letih 2014, 2015 so se iz sredstev EU financirale projektne izgradnje 10 urgentnih centrov. Investicije. V dopoldanskih urah je bilo preko grafa možno videti primerjavo proračunskih sredstev, namenjenih investicijam. Zgolj samo proračunska sredstva so nam bila podana, kar seveda ni primerno oziroma je to zelo pomanjkljivo predstavljeno. Vsi dobro vemo tukaj v dvorani in še marsikdo pred zasloni, da v letu 2014, predzadnje leto izvrševanja perspektive EU 2007–2013, so se investicije oziroma investiranje iz naslova EU glede na pretekla leta se je podvojilo. Dobro tudi vemo, da so bile takrat lokalne volitve, kar je dodatno obrnilo trend investicijskih porab navzgor. Enak trend se je nadaljeval tudi v letu 2015, metem ko se je v letu 2016 ta trend umiril. Če primerjamo zgolj investicijsko porabo iz integralnih in namenskih postavk, realiziranih v letu 2014, in plana v spremembi državnega proračuna za leto 2017, ugotovimo, da imamo na teh postavkah 128 milijonov več investicijskih izdatkov, kot jih je bilo realiziranih v letu 2014. Tudi v letu 2018 se investicije iz tega naslova še povečujejo, in sicer za 37 milijonov evrov. In še nekaj o pokojninah, kjer smo slišali, da je predhodna vlada dala več sredstev. To smo sicer že povedali, ampak mislim, da bodo tudi kolegi in kolegice iz Desusa, in prav je tako, ponovno obrazložili. Še enkrat, jaz mislim, da bo tu v dvorani treba eno stvar mogoče dvajsetkrat ponoviti, enaindvajsetič bo pa mogoče kdo razumel oziroma slišal. Trditev, da 300 milijonov evrov je bilo dano leta 2014 več upokojencem, kot pa da ta vlada, absolutno ne drži. Vlada je dala leta 2014 upokojencem 50 milijonov evrov manj. Še enkrat ponavljam, 50 milijonov evrov manj v letu 2014, kot jih bo dala upokojencem ta vlada v letošnjem letu in 156 milijonov evrov manj jih je dala vlada leta 2014, kot jih bo ta vlada dala v letu 2017. Še enkrat ponavljam, 50 milijonov in 156 milijonov. Ta vlada je v letošnjem letu uskladila pokojnine v januarju v višini 0,7 % ter v oktobru v višini 0,4 %, kar ima letno finančno posledico dodatnih cca 35 milijonov. Še eno dodatno pojasnilo glede pokojnin. V letih 2015, 2016, 2017 beležimo trend naraščanja plačanih prispevkov v pokojninsko blagajno in posledično trend nižjega transferja državnega proračuna v pokojninsko blagajno. Prihodkovna struktura pokojninske blagajne ne vpliva na višino sredstev za pokojnine. Na višino pokojnine namreč vpliva število upokojencev, gospodarska rast, učinki pokojninske reforme ter zakonske določbe glede pogojev upokojevanja. Zato še enkrat sporočam bivši predsednici vlade, da na višino pokojnin in na obseg sredstev za pokojnine ne vpliva višina transfera državnega proračuna v pokojninsko blagajno. Drži pa, da ta njena številka je pravilna, ampak ni pa pravilna trditev, da imajo zato upokojenci manj. To pa ne drži. Hvala.
Hvala tudi vam. Kolegice in kolegi sprašujem, če želi še kdo razpravljati o tej točki dnevnega reda. Vidim, da ja, zato vas prosim za prijavo. Gospod Zvonko Lah, izvolite, beseda je vaša.
Hvala lepa, podpredsednik za besedo. Tudi jaz bi dodal nekaj k temu proračunu za leto 2017. Predvsem bi se obrnil na tisto stran, s katero naj bi polnili proračunsko blagajno. To se pravi, več narediti na področju gospodarstva, predvsem privabljanje tujih investitorjev. Sam nekako spremljam to situacijo, ker prihajam iz občine, ki ima v pripravi veliko gospodarsko cono in tudi precej tujih vlagateljev se je že oglasilo, imajo interes, da bi proizvodnjo prenesli v Slovenijo. Predvsem gre za države v bližini Slovenije, sosednje države Italija, Švica, Nemčija. Sosednja Avstrija pa bolj vabi slovenske podjetnike na svoja področja, ker so bolj konkurenčni. Jaz sam čutim, da se je počasi tudi vlada začela zavedati, da bo treba kaj narediti na tem, da bomo tudi več denarja zaslužili, da bomo ustvarili dodano vrednost in da se bo tudi v proračun nateklo več denarja, ne da se ukvarjamo samo s tem, kako bomo porabili, potrošili tisto, kar se v proračun izteka od davkoplačevalcev, od gospodarstva, od tistih, ki ustvarjajo dodano vrednost. Imamo pa en kup ovir. Ovire so predvsem v tem, da nismo konkurenčni sosednjim državam. Analiza, ki jo je naredilo Ministrstvo za gospodarstvo, kaže, da so sosednje države, Italija, Avstrija, Madžarska, Hrvaška bistveno bolj konkurenčne na tem področju. Glavne vire so visoka cena komunalno opremljenega stavbnega zemljišča, potem visoki davki na delo, strošek dela je previsok, predvsem pa dajatve iz dela, in pa spodbude za nova delovna mesta. Vse države dajejo spodbude za nova delovna mesta, ki jih ustvarjajo tuji vlagatelji. Na primer, sosednja Madžarska od 4 do 8 tisoč evrov. Pri nas se pa vlada samo hvali, kako imamo za domače spodbude tam do 7 tisoč evrov. Za tuje investitorje, predvsem pa za usposabljanje delavcev tujih vlagateljev pa nič. Postavil sem poslansko vprašanje pristojni ministrici, ki mi je potem odgovorila, da še za javne delavce nima denarja v proračunu, kaj šele za tuje investitorje za nova delovna mesta. Če se bomo tako obnašali, bomo rabili še več denarja za javna dela pa za brezposelne. Že sedaj porabimo 170 milijonov za brezposelne, preko milijarde za socialo. Premalo naredimo na tem, da bi spodbujali ustvarjalnost v Sloveniji, da bi zagotovili konkurenčne pogoje za naše gospodarstvo pa tudi za tuje vlagatelje. Smo v času, kot tujci nazaj vračajo proizvodnjo iz daljnih dežel, kamor so se selili zaradi poceni delovne sile, zaradi različnih vzrokov se vračajo nazaj v Evropsko unijo. Pa ne samo to. Tudi podjetje iz daljnih dežel želi odpreti v Evropi svoje proizvodne obrate, ker je pomembno da je določen izdelek izdelan na območju Evropske unije zaradi različnih pogojev in predpisov. In tukaj je naša priložnost. Pa se je ne zavedamo. Predvsem Vlada ne naredi nič. Zakonodaja na področju gradenj in urejanja prostora zamuja že dolgo časa. Če si pogledate normativni program dela te vlade na začetku mandata, kdaj bi že moralo to biti. Pa ni nič. Jaz bom budno spremljal, kako bo Vlada uspela v pol leta na Štajerskem, v bližini Maribora zagotoviti tujemu investitorju vse sprejete akte in nakup zemljišča v pol leta, kar je pogoj. Ker je pri nas praksa, da to traja najmanj pet let. Po sedanji zakonodaji skoraj nemogoče. Že okoljevarstveno dovoljenje traja pri nas leto in pol do dve leti. Kako bo sedaj to sprejeto v pol leta, me prav zanima. Ni samo zakon rešitev, kako razlastiti lastnike za točno določenega investitorja. Že to je problem po mojem, ampak s tem še ni veliko narejenega. Problem so predvsem predpisi, prostorski akti, kako pripeljati zadevo do gradbenega dovoljenja, vseh pogojev. Da ne govorim o izgradnji infrastrukture, kdo jo bo financiral. Vlada je zagotovila v ta namen 10 milijonov sredstev v proračunu za leto 2017, ampak to verjetno ne bo zadostovalo niti za nakup zemljišč, kaj šele za izgradnjo infrastrukture. Me pa veseli, da je dobila vlada nek izziv, neko zanimanje in še pompozno je bilo objavljeno v vseh medijih. In bo zanimivo kako bo vlada to rešila. Ali bo pozabila na vso zakonodajo s tega področja, ki jo imamo veljavno, pa povozila to zakonodajo? Tako kot je eden od poslancev rekel na odboru: "Ne glede na veljavno zakonodajo, moramo to narediti." Verjetno res morate to narediti, ker bo drugače halo zelo velik. Upam pa, da bo tukaj prišla streznitev, da je treba nekaj korenitega na tem področju storiti. Tako kot so rekli gospodarstveniki, da ugotavljajo, da so vse vlade v zadnjih desetih, petnajstih letih petnajst let za gospodarstvom, da jih je čas povozil. Jaz se popolnoma strinjam s tem. Sedaj je čas, ko bo treba presekati, ko bo treba preskočiti iz polževe hitrosti v nadzvočno, če hočemo, da ne bomo imeli še več stavk in ne vem kakšnih socialnih dogovorov, ki bodo trajali ne vem koliko časa, pa brez uspeha, ker enostavno denarja ne bo. Denar ne pride sam od sebe. Denar je treba zaslužiti. Če se sedaj zaradi izvoza in uspehov, ki jih beležijo, Vlada hvali, da imamo gospodarsko rast, se dajmo vprašati, kaj pa je vlada naredila za to. Nič. Ali še manj od nič. Rad bi poudaril še to, no, to bomo videli sedaj v nekaj mesecih. Baje bomo imeli naslednji mesec že na mizi zakon za točno enega investitorja, za enega investitorja zakon. Jaz se bom potrudil, ker imam eno lokacijo, pa bom naredil copy paste še za drugo lokacijo, pa bomo videli, če bo šla tudi skozi. Glede kohezijskih sredstev in črpanja. Če ne bi bilo 10 kohezijskih projektov, ki so bili pripravljeni v prejšnji finančni perspektivi, po velikih mukah so bile podpisane pogodbe, in se že izvajajo, v prejšnjem letu so se začeli, bi bilo črpanje še bistveno slabše. Pa smo imeli ogromno napora, da smo jih spravili v to finančno perspektivo in tudi v pogon.
Hvala lepa, gospod Lah. Besedo ima gospa Marija Antonija Kovačič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav spoštovani predstavniki Vlade, spoštovani poslanci in poslanke! Proračuna za leto 2017 in 2018 sta najpomembnejša dokumenta, ki urejata po svoji vsebini pogoje delovanja države. Star ljudski rek, ki govori o tem, da se pri denarju vse konča, je seveda še kako aktualen. Razprave na usklajevanjih in matičnih odborih kažejo prav to. Želja je mnogo več, kot so dane finančne možnosti. Veseli pa me, da je v proračunih vendarle zaznati razvojno naravnanost in odseva zaveze za ukrepe Vlade, ki krepijo konkurenčnost, državni primanjkljaj pa se znižuje. Poudariti je treba, da se na vseh ministrstvih povečujejo finančna sredstva, kar pomeni, da se krivulja vendarle obrača navzgor. Pa naj na kratko omenim samo nekatere. Na Ministrstvu za zdravstvo je predvsem za skrajšanje čakalnih vrst pripravljen denar. Na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti za mnoga področja, med drugim usposabljanje za izobraževanje na trgu dela, za denarna nadomestila, štipendije, prehrano dijakov, učencev in študentov, v namen dolgotrajne oskrbe ter za mnoge socialne transfere. Na Ministrstvu za izobraževanje za osnovne šole, za vrtce zlasti investicije v tem primeru in za prehrano učencev, dijakov in študentov. Pa naj še omenim Ministrstvo za kulturo, večji del za kulturo in civilno družbo, za medije, kulturne spomenike in kulturno dediščino, za socialne pravice na področju kulture. Seveda nikoli pa ne bomo povsem zadovoljni vsi. Zaradi predhodne velike zadolženosti države smo se zavezali za finančno ravnovesje med prihodkom in odhodkom. Na to nas zavezuje zakon o fiskalnem pravilu in preko tega ne gre. V Desusu se močno trudimo, da bi bile plače dostojno plačilo za redno delo in pokojnine ne miloščina, ampak pravica do dostojnega preživetja zdravega staranja. Trudimo se za sprejetje demografskega sklada, da bi tudi mladi imeli upanje na zasluženo penzijo nekoč. Zavedati se moramo, da je bil vložen velik trud in pogajalski napori so prinesli kompromisni dogovor za uskladitev pokojnin v višini 1,15 %, ki pa je večji od prvotnega predloga ministrstva. Še vedno pa je to v fiskalnih okvirih. Zaradi fiskalnega pravila in ostalih proračunskih zavez je ta predlog edini najbolj realen v trenutnih razmerah. To pomeni, da s tem ne presegamo ciljnega salda izdatkov pokojninske blagajne, kot je odločeno v okviru za pripravo proračunov sektorja države. Slovenija se sooča s trendom naraščanja revščine med starejšimi, zato bo teh nekaj več evrov na mesec po uskladitvi vsaj malo omilil socialni položaj ranljive skupine. Trudili se pa bomo tudi za to, da bi nekoč dosegli, da bi vsi upokojenci dobili regres. Zdaj pa se naj še obrnem na prej rečeno. Gospod Tonin, pokojninska blagajna res ni vzdržna, saj je bila v preteklosti izpraznjena za gradnjo cest in ne vem kaj še vse. Nekdo je danes v stališču omenil, da smo pri zahtevah skromni. Res smo, sicer ne bi preživeli iz meseca v mesec. Pa tudi strpni smo. Bilo je tudi rečeno "tistega dne ob tisti uri". Jaz namreč za to žal ne vem. Sem pa zelo hvaležna gospe Potočnikovi, da je to stvar razjasnila. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Urška Ban, izvolite.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoči. Bom še enkrat nekaj stvari ponovila pa tudi nekaj odzivov na razpravo oziroma svojih stališč podala. Mene veseli, da se makroekonomske okoliščine v zadnjih letih konkretno izboljšujejo. Imamo več zaposlenih, manj brezposelnih, višjo rast, nižje obresti, če naštejem samo nekatere izmed njih. Ampak na drugi strani, če pogledamo in se v tem kontekstu sprašujemo, zakaj ne moremo kar takoj sprostiti popolnoma vseh varčevalnih ukrepov, zakaj kar takoj ne moremo trošiti vsepovprek, kot je bilo danes že nekajkrat rečeno oziroma celo predlagano vladi. Če pogledamo prihodke od leta 2008 do predvidenih v proračunu za leto 2018. Iz teh podatkov je moč razbrati, da bomo višino prihodkov, ki so se zaustavili pri 8,5 milijard evrov v letu 2008, se pravi v času visoke konjunkture in rasti, dosegli tekom leta 2017 in presegli v letu 2018. In še podrobnejši pogled teh prihodkov. Kot sem rekla, prihodki v letu 2008 so znašali 8,5 milijard, napoved za leto 2017, vključena v ta proračun, 8 milijard 846 milijonov, nekoliko nižji. In potem napoved za leto 2018 9 milijard 200. Ampak ti prihodki se v primerjavi z letom 2008 ne povečujejo na račun davčnih prihodkov. Če pogledate davčne prihodke v letu 2008, so ti znašali 7 milijard 685, v letu 2017 pa 7 milijard 374, to je manj kot v letu 2017. Tudi v letu 2018 davčni prihodki znašajo manj, kot so znašali v letu 2008. Na račun česa pa se povišujejo prihodki? V letu 2008 so znašala prejeta sredstva iz EU 363 milijonov, v proračunu za 2017 so predvideni 900 milijonov in še več potem v letu 2018. Se pravi, če primerjamo leto 2008 z letom, v katerem se danes pogovarjamo – 2017 in 2018, bodo prihodki šele tekom leta 2017 dosegli raven leta 2008. Poviševanje teh prihodkov potem v letih 2017 in 2018 naprej ne gre na račun davčnih prihodkov, če primerjamo z letom 2008, ampak na račun višjih prihodkov iz naslova EU. Ko sem primerjala te prihodke z letom 2008, je občutno nižja realizacija davkov od dohodkov pravnih oseb, v letu 2008 smo iz tega naslova realizirali eno milijardo 257 milijonov, kar je 571 milijonov evrov manj, kot je predvideno za leto 2017. Toliko kar se tiče prihodkov. Na drugi strani imamo še vedno primanjkljaj, ki pa se uspešno znižuje.V letu 2013, je bilo že povedano, milijarda in pol. Predvideno za leto 2017 je 681 milijonov in potem še naprej za leto 2018 305 milijonov. Se pravi, še vedno se soočamo s primanjkljajem, proračuna še nimamo uravnoteženega. Še vedno imamo dolg sektorja država, ki je v letu 2015 dosegel, mislim da 82 % BDP. To so podatki, s katerimi je pač treba realno operirati, ko govorimo o proračunu tudi za naslednji dve leti. Po letih finančne, gospodarske krize tudi sedaj proračun, tudi iz teh razlogov, ki sem jih povedala, še ne moremo upoštevati razbremenitev vseh varčevalnih ukrepov. Proračun mora biti zmeren in mora upoštevati dolgoročnost in predvsem mora upoštevati tudi možnost negativnih trendov gospodarske in finančne slike globalno tudi v prihodnje. Zaradi tega mora biti še vedno stabilizacija javnih financ ključen in osnovni cilj tega proračuna, predpogoj, da se potem pogovarjamo o vseh drugih vsebinskih razbremenitvah tudi na strani odhodkov proračuna. Kako bo ta finančna konsolidacija dokončno potekala, kot je predvidena v proračunu in je v skladu z zakonom o fiskalnem pravilu? Nikakor več ne govorimo o varčevanju. Sproščamo varčevalne ukrepe. Vendar zaradi tega, ker sem pač navedla, da imamo še vedno primanjkljaj tako v letu 2017 kot v letu 2018, mora biti rast odhodkov nižja od rasti prihodkov. Na ta način lahko zmanjšujemo deficit in skladno s fiskalnim pravilom to pomeni približno 240 milijonov evrov na leto. Na ta način bomo potem zniževali tudi zadolževanje za tekočo porabo, ker dokler imamo mi višje odhodke kot prihodke, se moramo za ta del še vedno zadolževati. Ko bomo predvidoma leta 2020 prišli do uravnoteženega proračuna, takrat si bomo odprli možnost za večji obseg javnih izdatkov na eni strani ali pa za odpravljanje tistih omejitev, ki jih danes še imamo v veljavi, in to spet zaradi razlogov, ki sem jih že povedala. Na ta način bomo potem tudi znižali potrebe po dodatnem zadolževanju. Toliko morda v razjasnitev tega, zakaj je proračun tak, kot je, in še vedno vključuje nekatere elemente, ki so bili v preteklosti že sprejeti v omejevanju javnih izdatkov. Kaj pa nam kljub vsemu ta proračun prinaša? Stabilno izplačevanje pokojnin, zagotovljeni so vsi socialni transferji do vseh upravičencev, ki jih predvidevajo veljavni zakoni, zagotavlja plačila v javne zavode, šole, vrtce, socialne ustanove, omogoča stabilno poslovno okolje, nizke obrestne mere za vse nas, gospodarske subjekte, državljane in državo, omogoča financiranje projektov, podprtih s strani EU. In teh projektov ni malo. Če sledimo fiskalnemu pravilu, potem, kot sem že rekla, res ni mogoče, kljub temu da imamo na eni strani gospodarsko rast, nemudoma in takoj sprostiti vseh omejevalnih ukrepov, ampak se ti lahko sproščajo postopno, počasi, tako kot je predvideno v proračunu za vse tiste glavne, največje odhodkovne kategorije proračuna, tako plače v javnem sektorju, tako pokojnine in sredstva za socialne transfere. Če grem naprej na sredstva nove finančne perspektive. Danes je bilo povedano, da narejenega ni bilo še popolnoma nič. Vlada je 10. 11. 2016 obravnavala poročilo o koriščenju evropskih sredstev v finančni perspektivi 2014–2020. In o čem govori to poročilo? Da je bilo potrjenih do sedaj za dobrih 715 milijonov evrov projektov, programov in javnih razpisov oziroma 24 % razpoložljivih EU sredstev. Od tega je bilo za nekaj več kot 591 milijonov oziroma 20 % že podpisanih pogodb, iz državnega proračuna pa je bilo izplačanih že več kot 37 milijonov evrov, kar predstavlja 1,2 % razpoložljivih sredstev. Ne vem, to zame ni nič. Vedeti je pa treba, da v tej finančni perspektivi, ko primerjamo eno in drugo finančno perspektivo, je v globalu namenjenih milijardo manj sredstev, kot smo jo imeli v pretekli finančni perspektivi. Ampak še vedno govorimo o 3,2 milijardah evrov. In res, še enkrat povem, ni pošteno, ni prav, da govorimo, kako ni bilo narejenega nič, ker podatki, to, kar sem povedala, zame resnično je nekaj, ne pa nič. Toliko o tem črpanju evropskih sredstev. Kar se tiče investicij. Spet moje razmišljanje, moj pogled, danes se je primerjalo vse, kar je mogoče primerjati oziroma ni mogoče primerjati. Če spet grem na konkretne številke, ki kažejo sliko, koliko namenjamo investicijam. Ja, generalno se masa, če temu tako rečem, sredstev, namenjenih investicijam, znižuje. Tudi zaradi tega, kot sem rekla, investicije so povezane s črpanjem evropskih sredstev, je v globalu namenjena ena milijarda manj sredstev iz nove finančne perspektive. Če spet pogledamo realizacijo investicij v letu 2014, za investicije je bilo takrat iz integralnih sredstev namenjenih 346 milijonov, v predlogu proračuna, ki ga obravnavamo danes za leto 2017, je iz integralnih sredstev namenjenih 474 milijonov, za leto 2018 pa 511 milijonov evrov. Delček tiste milijarde več prihodkov gre tudi sem, pa še kam drugam, in bomo tudi to še povedali. Nekaj je bilo pa že povedano, da tudi na račun zmanjševanja deficita. Tako da govorite, da se investicije znižujejo, mene konkretni podatki o tem ne prepričajo oziroma govorijo drugače. Res pa je, kot sem rekla, da se sredstva EU znižujejo. Če je v globalu toliko manj, seveda vsako leto bo pač toliko manj. Skupaj so bile investicije v letu 2014 1,1 milijarde, v predlogu proračuna 843 milijonov v 2017 in v predlogu proračuna 2018 900 milijonov evrov. Razlika seveda bo vsako leto, kajti v globalu teh sredstev je manj. Iz integrale v proračunu pa ob upoštevanju omejitev, ki sem jih povedala, namenjamo tako za leto 2017 kot za leto 2018 več sredstev. Toliko o tem. Pokojnine. Saj ne vem, je bilo že nekajkrat povedano, že nekajkrat dana tudi drugačna pojasnila, kot jih predstavljajo nekateri, ampak kljub vsemu bom določene stvari še enkrat povedala. Poslanka gospa Bratušek je na seji Odbora za finance pri prvi obravnavi proračuna povedala, da so pokojnine ogromna kategorija, transfer v pokojninsko blagajno za 300 milijonov evrov. 300 milijonov evrov so leta 2014 dali več upokojencem kot ta vlada, 38 evrov na mesec na enega upokojenca. Tako je pač povedala. Če poslanka misli, da transfer iz proračuna vpliva na višino pokojnine, to po mojem poznavanja sistema financiranja pokojnin ne velja. Transfer iz državnega proračuna za dodatne obveznosti do blagajne ZPIZ ni edini vir financiranja pokojnin in obe kategoriji nista v neposredni odvisnosti druga od druge. Višina transfera iz državnega proračuna za dodatne obveznosti do blagajne ZPIZ je namreč odvisna od razlike med prihodki zavoda s prispevki in iz drugih virov ter odhodki zavoda. To razliko potem pokriva proračun. V letu 2014 je bilo za pokojnine namenjenih skupaj 4 milijarde 199 milijonov evrov, v letu 2015 4 milijarde 197 milijonov, za leto 2016 se ocenjuje 4 milijarde 250 milijonov in za leto 2017 4 milijarde 356 milijonov evrov. Ta izračun pokaže, da bo v letu 2017 izplačanih 156,6 milijonov evrov več za pokojnine, kot jih je bilo leta 2014. Tako da govoriti o tem, da ta transfer vpliva na višino pokojnine, to pač ne drži. Še enkrat bom ponovila, Vlada je v letu 2014 dala upokojencem 50 milijonov evrov manj, kot bo dala upokojencem Vlada v letošnjem letu, in 156 milijonov manj, kot bo dala ta vlada v letu 2017. Kaj pa vpliva na višino pokojnin? Število upokojencev, gospodarska rast, učinki pokojninske reforme in tako naprej. Odraz tega so tudi učinki pokojninske reforme v ZPIZ blagajno, posledično pa tudi drugi pozitivni kazalci, makroekonomski kazalci, ki sem jih že omenila, vplivajo na višjo blagajno ZPIZ in posledično nižji transfer iz proračuna. Nikakor pa to ne vpliva na višino pokojnine, ta transfer iz proračuna. Toliko o tem. Zbirna bilanca stanja je bila tudi danes že omenjena in smo podrobno tudi že o njej razpravljali na seji Komisije za nadzor javnih financ. Ja, lahko se strinjam, Računsko sodišče že kar nekaj let ugotavlja določene pomanjkljivosti, nepravilnosti, ampak že lansko leto je Ministrstvo za finance pripravilo odzivno poročilo na to mnenje Računskega sodišča, kjer je jasno s konkretnimi ukrepi in konkretno časovnico opredelilo, kako bo to stanje popravilo oziroma na kakšen način bo upoštevalo usmeritve, ki jih daje Računsko sodišče. Časovnica je bila, ne da se bo vse odpravilo v enem letu, ampak mislim da v približno treh letih, če se prav spomnim, se naj bi te usmeritve in predlogi Računskega sodišča dejansko tudi v celoti uveljavili. Lansko leto je Računsko sodišče ta ukrep, ki ga je predlagalo Ministrstvo za finance, ocenilo kot zadovoljiv. Na tokratni letošnji seji komisije je to potrdil tudi predstavnik Računskega sodišča in povedal, da se v skladu s tem terminskim planom napredek vidi in da se te stvari odpravljajo. Ampak, saj pravim, že lansko leto, pa to niso bile napake od lani, še od nazaj, ampak lani se je že Ministrstvo za finance konkretno lotilo te stvari, pripravilo časovnico, pripravilo ukrepe, in to je Računsko sodišče ocenilo kot zadovoljiv ukrep. Zdaj mogoče še o plačah v javnem sektorju. Meni je žal, da do tega dogovora s sindikati ni prišlo, pa kljub vsemu bom tukaj poudarila, da se je vlada do zdaj držala vseh dogovorjenih zavez. Za 300 milijonov je bilo sproščenih varčevalnih ukrepov, 200 v letošnjem letu, pa še 110 že dogovorjenih za naslednje leto. Seveda je do sprostitve vseh varčevalnih ukrepov še cca 200 milijonov oziroma tam nekje je bilo rečeno na odborih, zato bi bil ta dogovor nujno potreben, sicer bo verjetno vlada morala enostransko v to poseči. Ampak jaz verjamem še vedno, da se bo ta dogovor za obe strani primerno rešil in da bodo izdatki, ki so v proračunu za to predvideni, ostali takšni, kakršni so. Potem smo se zadržali še pri fiskalnem svetu. Ja, tudi fiskalnega sveta nimamo, to je dejstvo. Za nas, zame osebno je fiskalno pravilo zelo pomembno pri načrtovanju javne porabe in spremljanju javne porabe. Zato je bila tudi v prejšnjem mandatu spremenjena ustava in v tem mandatu sprejet zakon o fiskalnem pravilu. Zakon je bil sprejet z dvotretjinsko večino v tem parlamentu. 7. člen Zakona o fiskalnem pravilu govori tudi o fiskalnem svetu, navaja vse njegove naloge. Naloga fiskalnega sveta je tudi to, da daje mnenje o proračunu, na katerega potem odgovori Vlada in ga obravnavamo v Državnem zboru. Ker fiskalnega sveta ni, seveda s tem mnenjem nismo bili soočeni, nismo ga imeli, imeli smo zgolj obrazložitev, kako je proračun skladen s fiskalnim pravilom s strani Vlade, ki je bila pripravljavka proračuna. Bili so trije poskusi oblikovanja fiskalnega sveta s strani Ministrstva za finance, če se ne motim, pa me bodo potem predstavniki ministrstva lahko popravili. En predlog od tega je prišel v parlament, glasovali smo o tem, ni dobil podpore, jaz si želim, ker smo poslušali očitke, da tudi s strani koalicije nismo dobro sodelovali oziroma sploh nismo sodelovali, si želim da bomo. Moje mnenje je, da ta fiskalni svet potrebujemo, če želimo transparentno sprejemati proračune tudi v bodoče, in da se v to sodelovanje tudi s strani koalicije, če zdaj ni bilo dobro, vloži ta napor in da pridemo do tega fiskalnega sveta, še pred prvim poročilom o proračunu oziroma pri naslednji obravnavi proračuna. Toliko bi za enkrat. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marko Ferluga, izvolite.
Hvala za besedo. Pozdrav ministrici, državnim sekretarjem in ostalim tukaj prisotnim! Jaz bi se vprašal, kako pa delamo mi proračun doma. Ali imamo fiskalno pravilo, ali imamo javno vzdržnost in neko stabilnost, ali imamo nek dolg in kako se potem obnašamo. Doma, normalno, skrbno. Ko pa je vprašanje o državi, tukaj pa je že malo lažje, se pravi, lahko gremo malo levo, malo desno. Če pa povzamem vse skupaj v dejansko razpravo, menim, da državni proračun, takšen, kakršen je, velja kot nek kompromis med različnimi željami in zmožnostmi. Če je to korektno ali ne, lahko debatiramo. Jasno je, da za opozicijo zagotovo ne bo v redu, za nas, ki smo v koaliciji, je na nek drug način. Druga zadeva, ko se razpravlja o tem proračunu, je ta razvojna naravnanost, ambicioznost. Tudi o tem velja debatirati. Spet imamo dva različna pristopa. Pristop opozicije, ki je več ali manj bolj kritičen, in pač naš, ki smo v koaliciji, ki je nekako skladen s tem kar podaja vlada. Naslednja stvar, ki je zelo zanimiva, ko se pogovarjamo o tem našem proračunu, je ta gospodarska rast. Jasno, hvala bogu, nam gre na bolje. Ko nam gre na bolje povsod, in spet apliciram na to, kako se obnašamo doma, nam apetiti porastejo. Tako apetiti nas posameznikov kot tudi apetiti sindikatov, če govorimo o zdajšnji situaciji. Ampak velja spet povedati naslednje, da ta vlada, kakršnakoli že je in kakršnokoli že mnenje imamo o njej, nekako popušča postopno v skladu s tem in slabi te varčevale ukrepe, ki so tudi za javni sektor. Tukaj spet pridemo na to besedo zmernost. Sindikati in vsi skupaj popadejo vse te zadeve in rast zelo na hitro in takoj bi bilo treba deliti. Jaz pa mislim, da je vseeno z neko zmernostjo in umirjenostjo treba jemati zadeve. Če govorimo o posameznih elementih tega proračuna, pa se bom mogoče malo bolj obrnil na obrambni, ker sem v tem odboru, kakorkoli se kritizira to vlado, ampak v naslednjih dveh letih 2017 in 2018 je bilo dodatno za Ministrstvo za obrambo namenjenih 18,2 milijona oziroma 39 milijonov 2018, če gledamo v primerjavi z letom 2016 leta. Ali je to preveč ali je premalo, je spet debata, ampak dejstvo je, da se je tukaj začelo sanirati tisto, kar je bilo od leta 2009 nekako zanemarjeno. Prav tako se je na Ministrstvu za notranje zadeve že z letoma 2015 in 2016 s kar znatnimi sredstvi to uravnalo, ampak vsem nam mora biti jasno, da to naenkrat ne gre. Vsi si želimo, da bi imela in vojska in policija dovolj sredstev, ampak to, kar se je jemalo iz predhodnih let, je zelo težko na hitro nadoknaditi. Če se vrnem nazaj na proračun, tudi na Ministrstvu za notranje zadeve imamo dodatna sredstva, se pravi skoraj 13 milijonov za 2017. leto in še nekaj več potem 2018. Pa še eno od teh ministrstev, ki mi je nekako ljubo, je Ministrstvo za gospodarstvo in razvoj. Tukaj se je precej denarja dalo za turizem in za promocijo investicij v Sloveniji, tako da smo prišli nekje na 41 milijonov v 2017 in na plus 51 milijonov v 2018. Jasno, da si vsi tukaj želimo več, želimo si sredstva, ki so potrebna, ampak so bila zaradi takih in drugačnih zadev nekako odvzeta. Potem je težko govoriti o nekem virtualnem ali brezpredmetnem proračunu, kot smo imeli priliko slišati na Odboru za finance in že prej. Mislim, da je neka zmernost vedno potrebna. Če zaključim. Lahko se reče, da ta proračun je, kar je. Eni bi rekli, ma, ni dosti, na Primorskem po navadi, drugi bi pa rekli, da je dejansko v skladu s sedanjimi možnostmi in resursi, ki jih imamo. Naloga Vlade pa je, da ustvari boljše pogoje za vse, se pravi, da se tudi proračun dvigne, boljše pogoje za to, da lahko gospodarstvo boljše dela, da javni sektor prosperira in da tudi pride do investicij. V sklopu vsega tega je pomembno, da se zavedamo danih okoliščin, v katerih živimo, in da ne moremo čez vse. Naj še enkrat ponovim, fiskalno pravilo, neka javna vzdržnost in neka stabilnost ter ta dolg države, ki je 32 milijonov in nas nekako drži za vrat navzdol, a ga je treba začeti konkretno vračati. Ta vlada to dela v sklopu vsega tega proračuna. Se pravi, imamo vračanje in neke investicije in neko intenco, da se to izboljša. Če mi dovolite biti mogoče malce nesramen in nagajiv, se mi zdi, kot da sem bil malo kaznovan pri tem proračunu mogoče zaradi moje porednosti, pa je policijska postaja Koper nekako izpadla iz proračuna. Zakaj to, ne bomo debatirali. Pa tudi tako ta nesrečni drugi tir je še vedno bolj v zraku kot ne. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Uroš Prikl.
Najlepša hvala, predsedujoči. Še enkrat lep pozdrav vsem sodelujočim v tej razpravi in tudi tistim, ki nas gledajo oziroma poslušajo! Težko je po maratonskih sejah odborov, težko je po relativno dolgi razpravi tekom današnjega dne kaj novega povedati, razen tega, s čimer se lahko vsi strinjamo, da idealnih rešitev, idealnih predpisov, še najbolj pa drži to za pripravo proračunov, idealnih proračunov ni. Ne nazadnje tudi Pentagon in tudi eks Rdeča armada v bivši Sovjetski zvezi ni čisto nelimitiranega proračuna imela, pa sta bila zelo bogata ta dva proračuna. Se pravi, tudi država Slovenija nima neomejenih možnosti. Ima pa, kot iz razprave slišim, praktično neomejene potrebe. Seveda nas limitirajo predvsem fiskalno pravilo in odlok o okviru za izdatke proračuna sektor država in v okviru teh limitiranih dokumentov smo morali pripraviti takšen proračun, kot smo ga pripravili. V koaliciji zagovarjamo ta proračun ob predpostavki, da ga razumemo kot takšnega, da ob vsej svoji limitiranosti ne bo imel negativnih posledic za gospodarstvo in da hkrati pri tej svoji limitiranosti ne bo pozabil na najbolj ranljive ciljne skupine. Nekaj besed je bilo na temo reform. Ko jaz slišim za reforme, mi začnejo pošteno iti pokonci lasje. Sama reforma po definiciji ne prinaša nič pozitivnega. Vedno so neki dodatni omejevalni ukrepi. Ne nazadnje so to bivše reforme, takšne ali drugačne, uspešne ali neuspešne, tudi pokazale. Ko govorimo o spremembah, jaz rajši govorim o spremembah, nekih evolutivnih, nekih postopnih spremembah, in res je, da jih bomo morali upoštevati tako na področju zdravstva kot na področju pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Ampak jaz vas moram tukaj, drage kolegice in kolegi, opozoriti, da v obtoku oziroma na svetlem imamo tako imenovano belo knjigo o pokojninah, kjer so zapisane oziroma predstavljene neke usmeritve, kako naj bi zakonodaja na tem področju funkcionirala v naslednjih letih po letu 2020. Imamo odlično, idealno priložnost, da se, ne bom rekel pozabavamo, ampak da se začnemo ukvarjati z rešitvami, ki so tukaj morda nekatere dobre, nekatere, vam povem že v tem trenutku, ko sem to belo knjigo bral, niso dobre, in jih bo treba modificirati. Ampak sedaj imamo priložnost, da o tem počasi razmišljamo in pridemo do tistih zaključkov, ki bodo v končni fazi, prvič, imeli za posledico dolgoročno vzdržnost, predvsem finančno vzdržnost, in kar je še bolj bistveno, da bodo za ljudi, za tiste, ki bodo uživali sadove minulega dela, imeli pozitivne učinke. In sedaj je čas za to. Ne nazadnje tudi zadnje spremembe na področju tako imenovanega ZPIZ-2 prinašajo učinke. Posledica tega je, da se v pokojninsko blagajno steče več denarja, posledično manj sredstev je treba transferirati iz proračuna v pokojninsko blagajno. Iz tega razloga pa niso nič manjše pokojnine. Jaz bi si ob tej priložnosti, ko govorimo o proračunu, želel, da se tista luknja od 200, 280, ne vem koliko milijonov, ki nekako zeva kot posledica tega, da sindikati in vlada, država še niso dosegli sporazuma, da se v najkrajšem možnem času to zapolni. Dobra popotnica za sprejemanje tega proračuna in posledično eventualno omejevalnega zakona to ne bo, tako da si želim, da se tukaj zadeve uredijo in da smo tudi tukaj strpni, tako strpni, kot je Desus bil strpen pri svojih zahtevah in željah, da se vsaj malo popravijo pokojnine. Veseli smo, da se malo vseeno popravljajo, ampak ne bomo tukaj končali. Še eno zadevo bi rad izpostavil. Rad bi izpostavil tudi na nek način neuslišano željo lokalnih skupnosti, občin. Ne bom se spuščal, ali jih je preveč ali jih je premalo. Vedno se rado vzpostavi takšno vprašanje ob tovrstnih diskusijah. Vsi prihajamo iz neke lokalne skupnosti, vsi smo občani neke občine in bi si jaz tukaj tudi želel, da država in lokalna skupnost bolj poslušata ena drugo in da dosežeta nek kompromis. Nemogoče je pričakovati, da bi se lahko želje občin v popolnosti upoštevale in da bi jih lahko vkomponirali v proračun, hkrati pa je upravičeno s strani občin pričakovati, da bo država prisluhnila na nekaterih področjih in jih ne bo prekomerno obremenjevala z nekimi brezzveznimi administrativnimi ovirami in nekimi novimi nalogami, ampak da jim bo pustila to, kar dejansko je osnovna poanta lokalne skupnosti, občin, njihova samostojnost, da upravljajo z nalogami in ne nazadnje tudi s premoženjem. Naj zaključim. To seveda niso dokumenti, ki so neposredno povezani s proračunom. V naslednjih letih jaz pričakujem tudi dva ključna zakona, ki bosta zrcalila potrebo vseh nas, nekaterih že v tem trenutku, mnogih pa v nekaj naslednjih letih. To je zagotovo zakon o demografskem skladu, ki ga načrtujemo vzpostaviti oziroma zakon mora zaživeti v naslednjem letu. Demografski sklad mora postati neodvisna finančna institucija in hkrati, kar je najbolj pomembno, garant za vzdržnost izplačevanja pokojnin na dolgi rok, in kar si še posebej želimo, da zaživi zakon o dolgotrajni oskrbi in da tukaj vendarle se na koncu obe za to pristojni ministrstvi v integralnem konceptu sociale in zdravstva se vendarle uskladita in ljudje dobimo tak zakon. In čisto za konec, jaz verjamem v ta proračun, verjamem tistim, ki bodo z 9 in nekaj milijardami sredstev razpolagali oziroma verjamem izvršilni veji oblasti, torej ministrstvom, ministricam in ministrom, da bodo ta sredstva izkoriščena, porabljena, kot temu priteče, da ne bo omejena gospodarska prosporiteta države, da pa v vsem svojem pehanju ali pa stremljenju s čim večjo racionalnostjo, gospodarnostjo in še kakšnim ekonomskim terminom predvsem ne bodo prizadeti ljudje, tisti, ki ne morejo iz takšnega ali drugačnega vidika poskrbeti zase in takrat pač mora stopiti država in z vsemi svojimi napori tudi pomaga. Verjamem, da bo ta proračun socialno pravičen in gospodarsko uspešen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Nada Brinovšek, izvolite.
Hvala za besedo, predsednik, lep pozdrav vsem v dvorani. Spoštovani kolegi, predvsem tisti iz opozicije, ki ste danes že razpravljali, moram reči, da bi vam še kako rada verjela oziroma verjela vašim razpravam, ampak verjemite mi, če sem se pa kaj naučila v teh dveh letih v tem državnem zboru, je pa to, da čisto vsega vam pa res ni mogoče verjeti. Že razpravo, mislim da ponedeljkovo razpravo na seji Državnega zbora sem začela in jo bomo tudi danes začela z enakim stavkom. Živimo v državi, kjer nam vlada vlada, ki ne spoštuje odločb Ustavnega sodišča, vemo, za kateri primer gre. Ne spoštuje odločb sodišč, tudi vemo, za kateri primer gre, kjer ministrstva ne spoštujejo zakonodaje, tu se bom usmerila predvsem na Ministrstvo za finance in v bistvu, kaznovan pa je tisti, ki na neko nepravilnost opozarja , ne pa tisti, ki je to storil. Še enkrat ponavljam, da ta vlada ne spoštuje zakonov, ki je dejstvo. Moram reči, da sem bila zjutraj, ko sem poslušala predsednika Vlade pri predstavitvi stališča, malo presenečena, ko je rekel "sledili smo zakonskim in pa ustavnim zavezam." Pa kaj še, spoštovani! Vsi tisti člani Odbora za finance, ki smo bili vsaj na petkovi in pa sobotni seji matičnega odbora, to vemo, da ni res, da se pri sprejemu tega proračuna kršijo zakonske zaveze. Še najbolj blago rečeno. Moram reči, da sem včasih po takih dvanajstih urah seje nekega odbora zelo utrujena, ampak glede na to, kaj se je dogajalo v soboto na matičnem Odboru za finance, moram reči, da je bilo zelo zanimivo in nobena utrujenost, nobeno dolgočasje ni bilo prisotno. Na tem matičnem odboru so nas kolegi iz koalicije še kako poučevali, češ, kaj zakonodaja, mi sedaj delamo v skladu s parlamentarno prakso, ki jo je uvedla ta koalicija. Tako da zdaj, spoštovani kolegi, mi zdaj delamo v skladu s parlamentarno prakso. Bolj kot smo v Slovenski demokratski stranki oziroma v opoziciji trdili, da nikakor niso izpolnjeni vsi pogoji za obravnavo predloga proračuna na matičnem odboru, kaj šele danes na seji Državnega zbora, manj nas je koalicija slišala. Zakaj? Predvsem za tiste, ki niste bili na tem matičnem odboru, bi rada povedala, da predvsem zaradi tega, ker se s tem postopkom v bistvu krši Zakon o javnih financah in posledično tudi Zakon o fiskalnem pravilu. Malo je že bilo rečeno glede Zakona o fiskalnem pravilu, poglejte, Zakon o fiskalnem pravilu v 7. členu točno določa naloge tega fiskalnega sveta. Fiskalni svet pripravlja oceno upoštevanja fiskalnih pravil na podlagi predloga državnega proračuna, ki je predložen v sprejetje Državnemu zboru. In dalje, v 7. členu v drugem odstavku oziroma v tretjem odstavku še pravi, da Fiskalni svet ocene iz prejšnjega odstavka pripravi in posreduje Državnemu zboru po predložitvi predloga državnega proračuna ali pa rebalansa v sprejetje Državnemu zboru. Sprašujem vas, ali ima mogoče kdo od vas to oceno. Mi je žal nimamo. Jasno kot beli dan je, da se krši ta zakon o fiskalnem pravilu. In če grem še naprej – zakaj te ocene ni, ki bi seveda morala biti? Seveda zato, ker ni Fiskalnega sveta. Fiskalni svet bi moral biti tudi po Zakonu o fiskalnem pravilu ustanovljen v skladu s 16. členom, ki pravi, da bi Vlada morala objaviti poziv za prijavljanje kandidatov za člane Fiskalnega sveta v Uradnem listu RS v petnajstih dneh od uveljavitve tega zakona. Se pravi Zakona o fiskalnem pravilu. Ta pa je bil objavljen 10. junija 2015. Se pravi to je 16. člen Zakona o fiskalnem pravilu. Moram vam povedati, spoštovani kolegi, mi smo edina država članica EU, ki še nima imenovanega Fiskalnega sveta. Prav zanimivo je bilo tudi poslušati neko opravičilo ministrice za finance, zakaj še ni Fiskalnega sveta. Pa bom prebrala. Citiram. "V zvezi z imenovanjem fiskalnega sveta pa Zakon o fiskalnem pravilu v prehodnih določbah določa, v kakšnem roku se mora začeti postopek imenovanja. Zakon določa, da je treba člane fiskalne sveta evidentirati s pomočjo javnega razpisa. Sem pa preverila, ali kandidati, ki so na zadnjem javnem razpisu bili prijavljeni, lahko dobijo podporo. Ocenila sem, da to ne bo mogoče doseči, zato sem tudi Vladi predlagala, da naj ljudi, ki so se prijavili na javni razpis, ne izpostavlja javni obravnavi, ker ne bodo mogli dobiti podpore. In s tem mislim, da sem odgovorno izpolnila svojo obveznost." In kje je zdaj to? Fiskalni svet. Nimam možnosti, da bi ministrico vprašala, če se ji zdi, da je s tem izpolnila svoje obveznosti. Jaz mislim, da se še kako dobro zaveda, da bo to svojo obveznost še morala izpolniti. Glede na to, kakšen je sam postopek sprejemanja predloga odloka na tem matičnem odboru in da delamo v skladu s parlamentarno prakso in tako naprej, moram reči, da se ob koncu te seje pa tudi današnje seje ne bom nič čudila, če koalicija tudi na seji Državnega zbora ne bo potrdila niti enega amandmaja opozicije. Bom še enkrat rekla, današnji predlog proračuna ni v skladu zakonodajo, jaz upam, da to smo si vsi edini, proračun ni v skladu z dogovorom občin oziroma se tu občine in ministrstvo še vedno razhajajo. Kljub temu da so občine generator razvoja predvsem podeželja, nekako ta vlada nima posluha za občine. Spoštovani kolegi, apeliram na vas, ko se bomo pogovarjali o povprečnini, vsak izmed nas prihaja iz neke občine, in upam, da se zavedamo, kaj je naloga občin in kaj vse občine naredijo za dobrobit nas vseh. Dalje. Nimamo tudi ne dogovora s sindikati javnega sektorja, ker je odprtih v tem proračunu kar več deset milijonov, imamo pa stavko zdravnikov in tako naprej. Čeprav Vlada trdi, kako smo uspešni, da beležimo gospodarsko rast, moram reči, da razen na papirju, mislim, da predvsem naši občani, za katere bi bilo zelo dobro, da bi jo čutili, te gospodarske rasti sploh ne čutijo, slišijo pa po medijih. Če imamo tako dobro rast, jaz sprašujem potem koalicijo in ministrstvo, zakaj potem odhajajo predvsem naši mladi v tujino. Čez 8 tisoč ljudi odide letno. Predvsem so to mladi izobraženci. Veste, koliko potroši država za njihovo izobrazbo? Če imamo tako gospodarsko rast, se jaz sprašujem, zakaj imamo stavke sindikatov javnega sektorja, zakaj imamo stavko zdravnikov. Moram priti na to področje tudi, to je nedvomno. Jaz bom rekla, čeprav se mi boste spet nasmehnili tam na drugi strani, na strani koalicije, edino, kar vam pa priznavamo tu v opoziciji, kar dobro delate, je pa kadrovanje. Nedvomno, to vam pa čestitamo. Jaz bi rada tu res poudarila še enkrat, proračun niso samo številke, za temi številkami v proračunu so vsebine in za temi vsebinami so potem naši državljani in pa naši ljudje. Ne smemo jemati te številke brezbrižno. In res, polovica mandata je že za nami in koliko je bilo govora v vaši koalicijski pogodbi, koliko je bilo govorov v začetku mandata, kakšne reformne spremembe nas čakajo v dobrobit ali za boljši standard naših državljanov – in kaj imamo od tega danes tu? Ničesar. Če imamo kaj, imamo stavke sindikatov in stavke zdravnikov. Mene malo žalosti, ko rabimo tam na nekem področju 20, 30 milijonov, to ministrstvo tako težko nakoplje skupaj, ko pa rabimo na primer, bom po domače rekla, za ustanovitev nekega Židanovega podjetja, to je nekega podjetja za gospodarstvo, bomo pa takoj našli 20 milijonov in še 20 milijonov za poroštva, ali če gremo potem naprej za ustanovitev še drugih podjetij, kot sta 2TDK in tako naprej. Ko pa je treba za naše državljane najti 10 milijonov, 12 milijonov, za tiste, ki živijo pod pragom revščine, vemo, da jih je več kot 290 tisoč, ko bi morali najti nekaj milijonov za odpravo predolgih čakalnih vrst, ki se bodo s to stavko zdravnikov nedvomno še povečale, ko bi bilo treba uskladiti plače, tudi pokojnine, pa nekako zmanjka tega denarja. Jaz ne vem, ali bi rekla, da zmanjka denarja ali mogoče celo volje te vlade. Že lansko leto sem rekla, da me močno zanima, glede na to, da tako radi delate analize, predvsem na Ministrstvu za zdravje, bi bilo dobro videti, če bi dobili neko analizo, koliko je dodatnih obremenitev tako za gospodarstvo kot za posameznika in koliko je razbremenitev za gospodarstvo in tudi za posameznika, kako to mi čutimo v svojih žepih. Mislim, da bore malo. Če grem zdaj na sam proračun za leto 2017, smo prebrali, kaj so prioritete te vlade, se pravi, zdravstvo, znanost, infrastruktura in povečanje varnosti. To je vse lepo in prav, čeprav bi jaz tu še dodala vsaj nekaj področij, če pa to ne, bi pa vsej mogoče drugače razporedila ali pa mogoče malo več namenila za te prioritete, kot je vlada. Poglejte, zakaj to govorim. Zdravstvo, vlada je zabeležila, napisala v svojem stališču, da je prioriteta te vlade v letu 2017 zdravstvo. Bravo, takoj podpišem. Ampak ko pa pogledamo v proračun, pa vidimo, da je za to namenila le dobrih 13 milijonov več kot v letu 2016. Ali naj bo to ena prioriteta vlade za 13 milijonov, vas sprašujem. Če pa po drugi strani pogledamo, poglejte, prioriteta Ministrstva za javno upravo ni nikjer omenjena v prioritetah vlade. Ampak če primerjamo proračun Ministrstva za zdravje, ki je približno enak, se pravi zdravstvo ima 94 milijonov v letu 2017, Ministrstvo za javno upravo pa ima 95 milijonov. Ampak Ministrstvo za javno upravo je dobilo plus 22 milijonov, pa ni prioriteta te vlade. Prioriteta te vlade je zdravstvo, ki je dobilo 13 milijonov. Mogoče bom dobila kakšen odgovor, vsaj želim si, da bi mi kdo rekel, da se motim v tej svoji razpravi, ampak dejstvo je tu notri v tem proračunu. Pa poglejte, toliko področij znotraj zdravstva bi bilo treba urediti. Jaz vem, ministrstvo na nekaterih področjih dela in tudi tu v tem stališču vlade so navedeni tudi ukrepi na področju zdravstva, preventivni pregledi, škodljivo pitje, obravnava otrok s posebnimi potrebami, podpora programom za različne oblike zasvojenosti. Ampak, poglejte, treba se je zavedati – kaj pa dolgotrajna oskrba, paliativa? Najbolj pa pogrešam tu, da ne bom rekla, da zamerim ministrstvu, da nikamor ne vključi področja, malo hecno bom zdaj rekla, samomorov. Tako smo osveščeni o tem, koliko prometnih nesreč je vsako leto na cesti, pa je pod 200 smrtnih žrtev v teh prometnih nesrečah. Ne bi se smela zgoditi niti ena. Ampak vsako leto si pa v Sloveniji vzame življenje skorajda 500 ljudi. Ali veste, kaj je to? Jaz mislim, da na tem področju bo treba precej precej narediti, spremeniti programe v zdravstvenih inštitucijah ali pa mogoče celo neke programe pripraviti za te osebe in jim ponuditi ustrezno strokovno pomoč, drugače bomo še vedno prvi oziroma med prvimi tremi v evropskem povprečju na tem področju. Jaz mislim, da to področje res kliče po dodatnih sredstvih in po ukvarjanju s tem. Za konec bom rekla samo še to, da so potrebne reforme, ki jih v tem proračunu tako ali tako ni. Žal ta vlada nekako samo podaljšuje ukrepe, ki so bili sprejeti, in povečuje davke. Še enkrat pravim, vsaka vlada bi morala imeti točno določen jasen cilj, jasno strategijo, ki gre za te zastavljene cilje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še vedno smo pri splošnem delu predloga sprememb proračuna. Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospa Marija Janc, državna sekretarka, predstavnica Vlade.
Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke! Naj začnem z uvodom tistega, kar smo slišali danes na začetku, da proračuna 2017 in 2018 nista zakonita. Vlada je v Državni zbor predložila dva zakonita predloga proračuna. Zakaj? Ker sta pripravljena v skladu z Zakonom o fiskalnem pravilu. Ker sta pripravljena v skladu z dokumenti, ki so bili spomladi poslani v inštitucije Evropske komisije, Paktom za stabilnost in rast. In ker sta pripravljena v skladu z odlokom o najvišjem možnem znesku izdatkov za državni proračun, občinske proračune in obe blagajni javnega financiranja. Torej je nemogoče trditi, da predlagana proračuna nista zakonita. Res je, da predlagana proračuna ni potrdil fiskalni svet. Že v sobotni in petkovi razpravi na Odboru za monetarno politiko in finance smo slišali celotno zgodovino dogajanja v zvezi z imenovanjem fiskalnega sveta. Nekaj tega je bilo danes predstavljeno tudi s strani ene izmed poslank, zato tega ne bi ponavljala. Proračun res niso samo številke. Proračun so tudi vsebine. In kje najdemo to vsebino? TO vsebino najdemo v tretjem delu proračuna, tako imenovanem načrtu razvojnih programov. In tam se najde vsa vsebina. Če se ozrem naprej na črpanje evropskih sredstev. Ko je ta vlada v letu 2014 začela svoj mandat, je imela naslednje stanje. Slovenija je bila med najslabšimi v črpanju evropskih sredstev. 19. med 28 državami. Slovenija ni imela pripravljenih programskih dokumentov, partnerskega sporazuma in operativnega programa. Slovenija ni imela postavljenega sistema črpanja za obdobje 2014–2020 in ni imela normativnega okvira, potrebnega za črpanje sredstev nove finančne perspektive. In kje smo danes? Po dveh letih dela te vlade se je Slovenija povzpela iz 19. na 4. mesto po uspešnosti črpanja sredstev evropske kohezijske politike. Slovenija je med osmimi državami članicami, ki jim je do konca uspelo počrpati vsa možna finančna sredstva evropske kohezijske politike iz stare perspektive. Slovenija je v letu 2014 dosegla proračunski presežek pri črpanju evropskih sredstev v znesku 633 milijonov. V letu 2015 je bil sicer proračunski presežek nižji, 446 milijonov, pa vendar je treba k temu prišteti še 5 % tako imenovanih zadržanih sredstev, ki jih bomo prejeli v letu 2018. Z upoštevanjem tega je črpanje evropskih sredstev 651 milijonov evrov, kar je največ, od kar smo v EU. Slovenija je v letu 2014 iz proračuna Republike Slovenije izplačala za sofinanciranje evropskih sredstev 834 milijonov evrov, v letu 2015 pa 916 milijonov. Oba rezultata sta najboljša rezultata, od kar Slovenija prejema sredstva evropske kohezijske politike. Z Evropsko komisijo je bil novembra 2014 dogovorjen partnerski sporazum. Decembra 2014 je bil dogovorjen operativni program za izvajanje evropske kohezijske politike v obdobju 2014–2020. V 2015 je bil postavljen normativni okvir za izvajanje evropske kohezijske politike. Pripravljena so bila navodila za izvajanje te politike in v letu 2015 je bil z odlokom sprejet izvedbeni načrt operativnega programa in v nadaljevanju še nekajkrat dopolnjen. Do danes je bilo izdanih 141 odločitev o podpori za posamezne projekte v znesku 776 milijonov evrov in ta sredstva so na razpolago za izvajanje projektov. Če povzamem. Kar se tiče evropskih sredstev je bilo 45 % sredstev stare finančne perspektive počrpanih v zadnjih dveh letih, v letu 2014 in v letu 2015. Od nove finančne perspektive je bilo že potrjenih za 776 milijonov projektov in nekaj čez 500 milijonov tudi podpisanih pogodb. Kar se tiče obresti. Dejstvo je, da dokler imamo v Sloveniji primanjkljaj, toliko časa bomo imeli tudi zadolževanje. Če porabimo več, kot ustvarimo, je razlika nikjer drugje kot v zadolževanju. Eden izmed poslancev je primerjal, kako delamo to doma. Popolnoma enako. Če rabimo več, se moramo zadolžiti. Pa vendarle je treba povedati, da kljub znesku 988 milijonov evrov, kar je predvideno za obresti v prihodnjem letu, se je ta znesek močno znižal, in sicer z milijarde 59 milijonov v letu 2016, to je ocenjena realizacija, je vendarle zmanjšan za več kot 60 milijonov evrov. Kar se tiče pokojnin in zdravstvene blagajne. Nekaj razprav na to temo je že bilo. Dejstvo je, da iz proračuna Republike Slovenije, kljub temu da je še vedno planiran transfer v višini milijarda 300, se je vendarle ta transfer močno znižal v primerjavi s preteklimi leti, in sicer za cca 300 milijonov evrov, to pa ne pomeni, da so upokojenci dobili manj, ampak so, tako kot je bilo nekajkrat že povedano, dobili za cca 50 milijonov več v primerjavi z letom 2014. Investicije. Investicije se povečujejo. Če primerjamo investicijsko porabo iz integralnih in namenskih postavk, se je v primerjavi z letom 2014 ta znesek resda zmanjšal, ker moramo vedeti, da je to povečanje v letih 2014 in 2015 plod zaključevanja stare finančne perspektive. V letošnjem letu se predvideva, da bo za te namene namenjenih 835 milijonov evrov in v predlogu proračuna za leto 2017 je 843 milijonov evrov in za leto 2018 še 56 milijonov več. To pomeni, da se povečujejo investicije in se sofinancirajo investicije tudi iz državnega proračuna. Kar nekaj je bilo govora o sprostitvi vseh varčevalnih ukrepov. Vsi bi si jih želeli, vendarle moramo vedeti, da so finančne zmožnosti države, kot jih zahteva na eni strani zakon o fiskalnem pravilu in na drugi strani tudi sprejeti odlok o najvišjih možnih izdatkih državnega proračuna, takšne, da nam večjega manevrskega prostora zmanjševanja varčevalnih ukrepov ne dopuščajo. Postopno se varčevalni ukrepi sproščajo, za plače se je v javnem sektorju v letošnjem letu že dalo dodatnih 200 milijonov, s tistim, kar je že dogovorjeno, se v letu 2017 le-to povečuje še za dodatnih 110 milijonov. Podobno se povečujejo tudi pokojnine, sicer ne še toliko, kolikor bi si želeli in kolikor je v področnemu zakonu predvideno, pa vendarle se v prihodnjem letu pokojnine uskladijo za 1,15 %. Rečeno je bilo tudi, da so se investicije v zdravstvu znižale in da na tem segmentu ni tako velikih vložkov. Sredstva za krepitev kakovosti storitev za zdravje, kar je ena izmed prioritet te vlade, se bodo iz državnega proračuna v letu 2017 povečala za 25 %. Ob tem se bodo povečali tudi odhodki zdravstvene blagajne, ki bodo presegli prek 2,6 milijarde evrov. Med največje investicije v zdravstvu sodijo diagnostično-terapevtski trak Sever z ljubljansko urgenco, vzpostavitev dispečerske službe zdravstva, požarna sanacija Onkološkega instituta in UKC Maribor, opremljanje splošne bolnišnice Slovenj Gradec, izvedba investicije v Oddelek za invalidno mladino Stara gora in nabava drage medicinske opreme za več javnih zdravstvenih zavodov. In za kaj še? Povečanje sredstev za MJU v višini 20 milijonov evrov, ker se izvaja centralizacija nepremičnega in IT-sistema v sklopu Ministrstva za javno upravo. S tem se bo izboljšalo na eni strani upravljanje z nepremičninami in na drugi strani omogočila večja digitalizacija javne uprave. Sredstva so se iz posameznih državnih organov le prenesla na Ministrstvo za javno upravo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Anže Logar, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Če malo poenostavim. V prejšnjem proračunu, torej pred enim letom je na tistem mestu, kjer zdaj sedi gospa Janc, sedela gospa Vraničar, državna sekretarka, in je ona predstavljala proračun in ne minister. Zdaj sedi gospa Janc in ona predstavlja proračun, ne več ministrica. Ko bo šla gospa Vraničarjeva, bo ministrica gospa Janc, in bo, ne vem, zdaj tista gospa, ki je zraven nje, predstavljala proračun. Ali gre to tako v tej vladi? Na Odboru za finance smo poslušali v soboto o tem, kako je stanje v javnih financah odlično. Koalicijski poslanci ste risali idealno državo, kako se cedita med in mleko in tako naprej in kako je s tem proračunom vse v redu. Ampak ravno dolžina razprave, ki se je potegnila skoraj do večera, priča o tem, da s tem proračunom vendarle ni tako v redu, kot je pač vlada v svojem delu želela predstaviti. Gospa Janc je govorila o tem, kako je bilo leta 2014 slabo stanje in kako ste zdaj v dveh letih popolnoma sanirali javne finance in kako je vse v redu. Ampak kdo je pa bil do leta 2014 državni sekretar? Gospa Vraničar. Potem je bila državna sekretarka tudi naprej in zdaj je ministrica. Državna sekretarka je na nek način kritizirala delo svoje predhodnice, državne sekretarke, ki je v tem trenutku ministrica. Zdaj pa da se vrnem na uvodne predstavitve s strani predsednika Vlade Cerarja, ki je rekel, da je priprava proračuna za leto 2017 pripravljena na podlagi odloka o okviru za pripravo proračunov in pomeni pomemben premik v smeri izboljšanja kvalitete javnih financ tako glede predvidljivosti kot transparentnosti javnofinančnega načrtovanja. Glejte, če kaj ne, potem pa netransparentnosti. Imamo odprt proračun brez zakona, ki nosi posledice tja do 300 milijonov evrov, in imamo proračun, ki ni pripravljen skladno z izvedbenim zakonom o fiskalnem pravilu. Predsednik Vlade je zaključil s stavkom, ta proračuna, torej za 2017 in 2018 sta usmerjena v prihodnost Slovenije in zato si prizadevamo graditi to prihodnost skupaj in samozavestno. Še enkrat vprašam, koliko amandmajev opozicije, če ta proračun pripravljamo skupaj, je koalicija potrdila na Odboru za finance. Ne morem trditi, da vas ne bo srečala pamet in na seji Državnega zbora ne boste tega potrdili. Ampak do sedaj, sprašujem, če predsednik Vlade da jasna navodila, da pripravljate te proračune skupaj, torej zame je, če govorimo o Državnem zboru, Državni zbor opozicija in pozicija skupaj, koliko amandmajev opozicije naj bi torej podprli. Predsednica Odbora za finance gospa Banova, je govorila o tem, kaj vse je ta proračun zagotavlja. Zagotavlja socialne transferje, izplačevanje pokojnin, omogoča stabilno poslovno okolje, financiranje projektov iz evropskih sredstev, zagotavlja sredstva za socialne transferje in tako naprej in tako naprej. Pa saj to je temeljna funkcija proračuna. Vsak proračun mora to zagotavljati, zato pa tu v opoziciji tudi vedno govorimo, da je to steber usmeritve in ključni finančni dokument, ki opredeljuje prihodnji dve leti. To ni uspeh, če zagotavlja izplačevanje pokojnin. To ni uspeh. To je samo po sebi umevno. Zato je proračun, da ne pride do izpada. Zato je treba proračun sprejeti. Govoriti o tem je približno tako, kot če bi govoril, da te obleka obleče. Saj zato je obleka, da te obleče. Vse prevečkrat se zdi, kot da se ta vlada hvali s čistimi tehnikalijami, s tehničnimi zadevami, in to predstavlja potem kot nek velik uspeh. Glejte, kolega Ferluga je dejal," ta proračun za opozicijo ne bo v redu, za nas pa na nek način je". Jaz še enkrat opozarjam na besede vodje Poslanske skupine koalicijske stranke SD gospoda Hana. Citiram: "Moram reči, da sem osebno v velikih težavah, sploh na kakšen način naj predstavim stališče poslanske skupine glede proračuna, ko nimamo dogovora s socialnimi partnerji in ko gospe in gospodje imamo ta moment tristo milijonsko luknjo v proračunu." Ali so to zdaj popolnoma diametralna stališča, sicer je gospod Han potem napovedal, da bo podprl proračun, ampak to zato, ker je verjetno brez proračuna koalicija obsojena na hiter propad. Ampak na vsak način torej tudi koalicijski poslanci ugotavljajo, da s tem proračunom ni vse v redu. In če naprej citiram gospoda Hana: "Moram pa reči, da res ni bilo pričakovati, da bomo po dobrih dveh letih gospodarske rasti pred najtežjim proračunskim preizkušnjami, ko je ura več kot pet čez dvanajst." Torej skoraj da večjimi kot v fazi krize. Ampak kaj je razlika? Razlika je, da je neka druga vlada, ki kljub gospodarski rasti, zmanjševanju brezposelnosti, zaide v velike težave pri pripravi fiskalnega okvira. Verjetno, če bi bila kakšna druga vlada, ne bi imela teh težav. In pa morda, spoštovani, ta vlada nima pravih pogajalcev. Ne z javnim sektorjem oziroma javnimi uslužbenci, ne z zdravniki. Na to, da z zdravniki nima pravega pogajalca, smo že opozorili, saj smo imeli interpelacijo na to temo oziroma zoper to osebo, ampak je koalicija skupaj stopila in podprla svojo ministrico, ker se je očitno ustrašila za svoje pozicije. Ampak glejte, morda je včasih smiselno razmisliti o spremembi kakšnega pogajalca, pa se dileme in spori rešijo sami od sebe, še posebej če, kot pravite, so razmere tako dobre, kot nas poskušate prepričati. Gospod Ferluga je tudi rekel, da s tem proračunom gremo malo levo in malo desno. Mene zanima, s tistimi 200 milijoni evrov za svetovalca 2TDK Dragonjo – kam greste to, v levo ali greste v desno? Ampak ta dilema je velika. 200 milijonov. Gospod Ferluga je v isti sapi rekel: "Drugi tir je še vedno v zraku." Poglejte, vi v proračun dajete 200 milijonov, 200 milijonov za projekt, ki je še v zraku. 200 milijonov. Odrečete pa 4 milijone evrov ali koliko manjka za tiste najmanj plačane javne uslužbence v skupini J. Ti niso v zraku. So zelo trdno pritisnjeni k tlem in ječijo pod težo finančnih bremen, ki jih v vsakdanjem življenju pritiskajo, medtem pa nek Dragonja, ki tukaj na svoji prejšnji funkciji doseže maksimalno negativno oceno, se potem zaposli kot nek svetovalec v neki fantomski firmi, ki je sicer državna, in skupaj dva človeka, torej dve osebi, direktor in njegov svetovalec dobita s tem proračunom 200 milijonov evrov. Pa mi povejte, če je to transparentno. V tem pogledu mislim, da je ta proračun izrazito selektivno naravnan, in ne s tistimi glavnimi prioritetami, kot jih je v uvodu želel predstaviti predsednik Vlade, ampak glede na kapitalske želje posameznih lobijev, ki pa so se v tej vladi, smo že ugotovili, kar precej razrasli. Jaz se opravičujem predsednici Odbora za finance, ki dobro vodi Odbor za finance, ampak vseeno o neki izjavi pa moram reči, ko je dejala, "moje mnenje je, da ta fiskalni svet potrebujemo". Poglejte, to ni mnenje, ki ga lahko imamo ali pa nimamo, fiskalni svet je stvar, ki je določena v izvedbenem zakonu, ki je dobil dve tretjini, bil izglasovan z dvotretjinsko večino v Državnem zboru na podlagi tretjega odstavka 148. člena Ustave. Torej to ni nekaj, kar bi si koalicija lahko izmislila, ker ji pač paše ali pa ne paše. S polno zavestjo so poslanci potrdili to določilo in to določilo je treba izvajati. Torej vsi vemo, da fiskalni svet moramo imeti. Kaj se je pa v vmesnem času zgodilo?. 22. 9. 2016, ko še ni bilo zunaj memoranduma, je ministrica za finance pripravila predlog za vlado, ki je bil potem potrjen, v katerem piše, objavljeno na spletni strani Ministrstva za finance, "postopek iskanja članov fiskalnega sveta ustavljen". Torej je Vlada zavestno ustavila imenovanje fiskalnega sveta. Zavestno je nehala iskati člane fiskalnega sveta in se je torej zavestno odločila, da bo kršila duh ustavne spremembe iz maja 2013, ko je bil uveden nov 148. člen in potem izvedbeni zakon o fiskalnem pravilu, ki je to opredelil. In ne se sprenevedati. Prej je gospa Jančeva rekla, da sta dva zakona zakonita, ker sta pripravljena v skladu z Zakonom o fiskalnem pravilu. 7. člen Zakona o fiskalnem pravilu govori o fiskalnem svetu in o položajih in nalogah fiskalnega sveta. In če boste pogledali drugi odstavek in tretji odstavek, ki govori, da mora pripraviti fiskalni svet za Vlado in za Državni zbor oceno vzdržnosti in skladnosti javnofinančne politike in oceno upoštevanja fiskalnih pravil na podlagi predloga državnega proračuna. Torej dva dokumenta, še preden je ta proračun sploh v Državnem zboru, in tik preden je ta dokument v proračunu, mora Vlada na podlagi ocene fiskalnega sveta pripraviti pisno obrazloženo stališče. Ta dva proračuna sta v Državnem zboru brez treh dokumentov, dveh dokumentov fiskalnega sveta in dokumenta Vlade na podlagi dokumentov fiskalnega sveta. In trmoglavite za fiskalni svet in se izgovarjate, da ni imenovan, ker je v zakonu res samo naloga, da se začne postopek imenovanja, ampak saj veste, kako je, če se začne, se verjetno mora tudi zaključiti. Ker v nasprotnem primeru bomo imeli vas, gospa Janc, naslednji let kot ministrico in boste spet govorili, da ste že tretjič ali četrtič ali sedmič začeli postopek imenovanja fiskalnega sveta, ampak ker niste našli večine, niste imenovali in boste naslednjič pri naslednjem proračunu to poiskali. Skratka, brez treh dokumentov sta ta dva proračuna, vi govorite, da je vse v redu s tem proračunom. Šef ene od koalicijskih strank pravi, da ima težave s tem, ampak da ga bo podprl, ker verjame, da se boste dogovorili. Ministri, eni in drugi, se pogajajo neuspešno, pogajanja propadajo oziroma se zaključijo brez uspeha, v proračunu zeva 200-milijonska luknja, ki ne vem, s čim jo bomo podprli, z drugimi besedami, ta proračun je en velik problem, ne pa tako, kot je v uvodu želel predstaviti predsednik Vlade, da je predvidljiv in transparenten kot še noben do sedaj. Če kaj, je ta proračun velik korak nazaj, ni dobro obrazložen in še popolnoma ignorira voljo velikega dela volivcev. To pa tako, da ne upošteva niti enega predloga amandmajev opozicije. In oprostite, takšen proračun ni pripravljen v duhu sodelovanja, kot želite v uvodu to predstaviti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Suzana Lep Šimenko. Izvolite.
Najlepša hvala za besed predsedujoči. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovani predstavnik Vlade, lepo pozdravljeni! Danes smo slišali stališče za rebalans proračuna 2017 in pa za predlog proračuna 2018. Trenutno je v obravnavi predlog rebalansa za leto 2017. Moram pa reči, da me je danes zjutraj na nek način prestrašilo, tukaj je sedela celotna vladna ekipa in 90 % vseh je bilo oblečenih v črne obleke. Pa sem se malo zmrazila, ali je zdaj to zgolj slučajno ali to zaradi teme, ki jo obravnavamo, to sta rebalans proračuna in pa proračun za leto 2018. Ampak glede na vse to, kaj smo slišali v petek pa čez cel dan v soboto in ne nazadnje tudi danes tukaj, bi mogoče lahko bilo tudi nekaj na tem. Malo za šalo, ampak generalno se pa ne spomnim primera, da bi se proračun sprejemal na osnovah, ki jih sprejemamo danes. Resnično. To so kaotične razmere. Imate odprte fronte pri zdravnikih, niste se uskladili glede plač z javnim sektorjem, vaši koalicijski poslanci so to izpostavili, očitno tudi njih skrbi, odprtih je 200, nekateri pravijo tudi 300 milijonov evrov, in ne nazadnje dokumentov ni potrdil fiskalni svet, kot bi jih moral. Vlada ni dala mnenje na osnovi dokumentov fiskalnega sveta in tukaj se resnično lahko vprašamo, kaj sploh mi danes tukaj delamo in ali dejansko bi sploh ta dva proračuna lahko sprejemali. Več kot očitno ne. Danes zvečer bo še nek odbor zasedal, ki bo ali ne bo potrdil nekega zakona, ki je tudi osnova za to, kar danes tukaj sprejemamo. Zakaj? Zato ker enostavno ne znate ali pa ne najdete primernega načina, da bi našli nek dialog s socialnimi partnerji. In če vam to ni uspelo do danes, ne vem, kakšna bo razlika danes oziroma jutri. Naj spomnim, da je bilo zelo podobno tudi na strani delodajalcev tam nekje pred poletjem. Funkcionirate na način, da vi predstavite vaš že dodelan predlog in pričakujete, da jih bo nasprotna stran sprejela. Vi ne delujete na način, da bi dejansko iskali nek socialni dialog, da bi skupaj našli najboljšo rešitev. Ravno zaradi tega potem prihaja do problemov, kakršne pač imate. Glede na to da sta menili več kot dve leti vlade Mira Cerarja in da v več kot dveh letih ni bila sprejeta nobena tako imenovana reforma, čeprav ste jih skoraj vsi ministri na začetku obljubljali, z gotovostjo je bilo rečeno: zdravstvo je naše prioriteta. Ja, več kot dve leti je od tega, zdravstvene reforme ni. Pokojninske reforme ni. Vemo, da ta, ki je bila sprejeta leta 2012, je vzdržna nekje do leta 2020, ki pa se zelo hitro približuje, in nekaj na tem področju bi bilo treba začeti delati. Bilo je rečeno, ne vem, reforma javnega sektorja, reforma pravosodja, izobraževalnega sistema. Nič od tega ni bilo narejeno v tem času. In če kdaj, lahko vlada kaj naredi, lahko naredi v začetku mandata, ko ima še največjo podporo tudi javnosti. Če tega niste naredili v prvem letu ali vsaj v drugem letu, verjetno niti ne nameravate narediti v prihodnje, kar je seveda razvidno tudi iz dokumentov, ki jih imamo tu pred seboj. Nič od tega iz dokumentov ni razvidno. Državna sekretarka je rekla, da je po zaslugi te vlade črpanje evropskih sredstev bilo tako dobro. Da je bilo 45 % stare finančne perspektive počrpanih v letih 2014–2015. Drži, se strinjam. Ampak zakaj niste povedali, koliko ste pa počrpali iz nove finančne perspektive. Tam ste pa govorili o sklenjenih pogodbah. Ja, potem pa še povejte, koliko pogodb je bilo sklenjenih prej. Ne dajajte skupaj jabolk in hrušk. Primerjajte isto, iste podatke. In ne nazadnje povsod je tako. V zadnjih dveh letih finančne perspektive se počrpa največ. Vse ostalo, kar se pripravlja, se pa pripravlja prej, pogodbe se sklepajo prej, vsi postopki morajo biti narejeni prej. Ampak, ja, ta številka je resnično lepo padla v ta vaš mandat. Verjetno pa je zato zaslužna tudi katera druga vlada pred to vlado. Smo pa seveda vsi zelo veseli, da so bila ta sredstva počrpana v tolikšni meri. Ampak ne se hvaliti s preteklimi podatki. Povejte, kar se je na tem področju zgodilo leta 2016. Koliko je bilo počrpanega? Ne nazadnje nova finančna perspektiva od leta 2014 do leta 2020. Že skoraj dve leti sta minili od tega. Rekli ste, ja, saj so bili dokumenti, operativni program je bil sprejet decembra 2014. Kako ste ga pa sprejemali? Spet popolnoma samovoljno. Ali ste upoštevali, kaj je rekel svet regij? Ste upoštevali takrat, da so bile zahteve po tem, da bi imeli dva ločena operativna programa. Ne, vi ste se odločili za enega. In danes se seveda dodaja to, kar se dogaja. Zato pa ne moremo govoriti o skladnem regionalnem razvoju. V Sloveniji zagotovo ne. Kar se tiče prioritet, ki ste jih poudarjali. Ena od teh prioritet so tudi investicije v zdravstvu. Državna sekretarka je zelo lepo nanizala vse projekte na tem področju, ki bodo narejeni skozi ta proračun. Veste, kaj me pa resnično skrbi, pa kar sem že velikokrat spraševala, sicer dobila na nek način zadovoljiv odgovor – ja, kje pa je urgentni center Ptuj? Zakaj tega ni med prioritetnimi investicijami? Postavila se na to temo poslansko vprašanje, dobila odgovor, da so sredstva zagotovljena na nekem posebnem računu. Zakaj ne morejo biti vidna iz proračuna? Zakaj ne? Če pa imamo postavko urgentni center Ptuj. Če delamo rebalans, potem pa ta sredstva iz leta 2016 prenesite v leto 2017, in to na način, da bodo vidna. Da jih bodo videli vsi in da bomo resnično tisti, ki živimo na tistem območju, lahko prepričani, da pa z izgradnjo urgentnega centra Ptuj dejansko nekaj tudi bo. Ne nazadnje gre tukaj za okoli 120 tisoč državljank in državljanov Republike Slovenije, ki sicer živimo na območju, ki ni privilegirano tako ali drugače, ampak mislim, da si vsi zaslužimo enako kvalitetne storitve. Tako me resnično skrbi, zakaj tega enostavno ni slišati. Kar se tiče samih financ, mene veseli, da je Ministrstvo za finance ohranilo toliko razuma, da so obdržali olajšave za raziskave in razvoj in investicije na ravni, ki so bile določene v zadnji Janševi vladi leta 2012, in da ste ugotovili, tudi skupaj z gospodarstveniki, da to pomeni nek napredek in da dejansko podjetjem olajšuje poslovanje. To me veseli, ne veseli pa me na drugi strani to, da ste dvignili davek od dohodka pravnih oseb. Seveda se v rebalansu proračuna za sam proračun to zelo lepo vidi, kar pomeni, da na nek način pričakujete prihodke v višini 107 milijonov evrov ravno iz tega naslova več, kar je spodbudno za proračun, nikakor pa ne za gospodarstvo. Na eni strani zelo radi govorite o gospodarski rasti, govorite o tem, kako je vse super in fino, radi spodbujate, se izgovarjate, izvoz nam raste. Drži, super, spodbudno; ampak ne morete pa na koncu udariti ravno po tistih, ki so najbolj zaslužni. Z dvigom davka od dohodka pravnih oseb ste naredili pa prav to. Ministrica je takrat, ko smo ta zakon sprejemali, rekla, saj ta davek se ne bo dotikal vseh. Ja, res se ne bo dotikal vseh, dotika se tistih, ki ustvarjajo dobiček; tistih, ki dobro delajo, se dotika. In te vi udarjate po glavi. Kakorkoli si mislite, to bo lahko imelo za posledice tudi zmanjšanje delovnih mest in tudi to, da Slovenija bo še manj zanimiva za tuje investitorje. Že tako ali tako smo na samem repu držav v Evropski uniji in da nas prekašajo skoraj vse nam primerljive države. Na drugi strani pa smo še vedno priča, da nekako ne glede na to, da nekih koristi, kar lahko vidimo iz proračuna, ni, se država ne namerava umakniti iz gospodarstva. To je absolutno problem, podjetja v državni lasti, sicer nekatera delujejo pozitivno, delujejo pa bistveno slabše, kot delujejo druga podjetja, ki so jim konkurenčna. Bistveno bolje bi morala delovati, pa ne. Zakaj ne – zato ker obstajajo izključno za namene sklepanje posameznih svetovalnih pogodb, odvetniških pogodb, piarovskih pogodb za financiranje medijev in podobno. To vam je v interesu. V interesu vam je tudi to, da bi raje še katero podjetje več podržavili, čeprav znotraj evropskega prostora na konkretnem področju ni niti enega podjetja v državni lasti v drugih državah, pri nas pa je to nekoliko drugače. Če pogledamo sestavo prihodkov v rebalansu proračuna za leto 2017 – kaj vidimo? Da bi se naj skupno v proračun nateklo 8,8 milijard evrov. Okoli 100 milijonov več, kot je bilo prvotno predvideno, največ ravno iz računa tega dviga davka od dohodka pravnih oseb. Če pogledamo drugi takšen večji doprinos k proračunu, je pa davek na dodano vrednost. Tukaj ste več kot očitno se pri sprejemu proračuna za leto 2017 malo precenili, ker namreč zdaj ga popravljate navzdol. Ampak, naj spomnim: lani ste vi ta davek, davek na dodano vrednost, zabetonirali pri 22 %. Sprejeli ste ukrep, ki boli prav vse državljanke in državljane Republike Slovenije. Več ste si obetali od tega ukrepa. Več. Več kot očitno, ker zdaj znižujete to postavko za 40 milijonov evrov. Kje so razlogi? Potrošnja, pravite, se povečuje; ja, izvoz se povečuje, nekaj zagotovo gre na račun izvoza. S tem se strinjam, ampak ne vem, ste si morda obetali nekoliko več tudi od uvedbe davčnih blagajn ali kje so razlogi. Absolutno pa menim, da je to popolnoma nepotrebno in da je bil zgrešen ukrep, ker je bil v startu mišljen kot začasen ukrep in vi ste ga zabetonirali in s tem na nek način dali nov davek. Če pogledamo strukturo odhodkov. Skupno imamo za 9,5 milijard evrov odhodkov v rebalansu za leto 2017; 104 milijone evrov več, kot je bilo prvotno planirano. Skoraj milijardo, nekaj manj kot milijardo, dajemo za obresti. Vsak si lahko približno predstavlja, kaj vse bi lahko s to milijardo evrov naredili, koliko investicij v državi bi lahko s tem denarjem naredili. Absolutno verjetno dosti bolje porabljen denar kot pa, da ga dajemo za obresti. Več kot milijarda evrov gre za plače javnih uslužbencev, za tekoče transferje gre več kot pet milijard evrov, od tega posameznikom in gospodinjstvom za 1,2 milijardi evri in pa 1,4 milijarde gre v sklade socialnega varovanja za pokojnine. 1,4 milijarde evrov! In vam se še vedno ne zdi potrebno, da se začne govoriti o novi pokojninski reformi! Ja več kot očitno bo treba v zelo kratkem času zagristi v to kislo jabolko. Kar se tiče samih investicij, tu pa ne moremo več govoriti o milijardah. Investicijskih odhodkov je 0,5 milijarde evrov in transferjev nekaj čez 300 milijonov evrov. Žal. Kar kaže na to, da je ta proračun vse kaj kot razvojno naravnan. Ti projekti, ki so bili izpostavljeni – ja, tukaj ni nič razvojnega za državo in ne nazadnje vsi ti slavospevi, vse dokler mi v proračun dobimo manj, kot porabimo, ja ne moremo reči, da nam gre dobro. Žal, ne moremo. Sama osebno menim, da je proračun, ta rebalans za leto 2017, da gre tukaj bolj za varčevanje na račun investicij, ker ni niti malo investicijski, verjetno bolj ali manj zaradi ohranjanja socialnega miru, da ne vključuje nujno potrebnih reform. Zelo podobno bomo lahko rekli tudi za leto 2018, očitno ste se pač odločili v tej vladi, da ne boste nič na tem področju naredili, in da dejansko kaže dodatno obremenjevanje gospodarstva. To, kar ste tudi naredili. Za tisto majhno razbremenitev plač enega malega dela ste dodatno obremenili gospodarstvo in verjamem, da boste na tem področju še v času vašega mandata kaj novega izumili ali pa vsaj, ne vem, dokončali ta vaš nepremičninski davek, ki ga že tako ali tako napovedujete. Pač treba se je pa zavedati, da dokler imamo dobro delujoče gospodarstvo, tudi lahko imamo neko državo, ki se razvija, zato ker največ sredstev pa vseeno pride s strani zasebnega sektorja. Kakorkoli, javni sektor, kateremu je tudi bilo rečeno, da bo deležen neke reforme, bi naj pa bil čim boljši servis državljankam in državljanom in ne nazadnje tudi podjetju. Dostikrat na terenu slišimo, kakšna je to država: na eni strani imamo ljudi, ki niso zaposleni, eni si zelo trdno iščejo zaposlitev, pa je žal ne dobijo, nekateri so tudi taki, ki jim stanje čisto ustreza, ker ne nazadnje skozi socialne prejemke dobijo toliko kot nekdo, ki dela za minimalno plačo. Če primerjamo te skupine, ja ne vem, težko govorimo o nekem pravičnem sistemu. Verjamem, da se okoli teh stvari strinjamo, ampak žal skozi ta rebalans in v tej smeri ni videti čisto nobenega premika. Ocenjujem, da ne gre v pravo smer, zato ga seveda ne nameravam podpreti. Kar se tiče amandmajev, resnično obžalujem, da na odborih ni bil potrjen niti en amandma opozicije. Saj podobna zgodba se je dogajala že lani, tako da smo jo na nek način navajeni. Ampak upam, da boste morda malo spremenili taktiko, če ne drugega pa taktiko, pa da boste vsaj zdaj na plenarni seji pa mogoče sprejeli kakšen naš amandma, ki pa ne nazadnje sledijo tem ciljem, ki jih je ministrica naštela kot prioritetne. Se tičejo investicij v zdravstvu, se tičejo investicij v infrastrukturo in za vse ocenjujem, da so še kako razvojni.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Vojka Šergan. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani predstavniki ministrstev, kolegice in kolegi! Sama pravzaprav, ko sem v preteklosti, ko še nisem bila v politiki, spremljala Državni zbor, ko je sprejemal proračune, nikoli nisem zaznala, da bi 90 poslancev glasovalo za proračun. Vedno ga je koalicija podprla in opozicija je bila proti ali pa se je vzdržala. Tako vam povem, da ne vem, se ne spomnim, me boste popravili, ker ste dlje časa tukaj, z veseljem bom ta podatek zaznala. Tudi tokrat ne pričakujem, da boste to naredili, ker ne boste nikoli priznali, da je proračun razvojno naravnan in da je ta proračun oziroma proračun 2017 in 2018 pravzaprav dober. Tudi gospod Logar je rekel, da je enostavno proračun nekaj samo po sebi umevnega, kot obleči obleko, ampak pravim, da ni vseeno, kakšno obleko si oblečemo, tudi obleka naredi človeka in tudi proračun – mislim, da za ta proračun lahko rečemo, da je razvojno naravnan; da sledi ciljem na področju infrastrukture, znanosti, raziskave, storitvam za zdravje, varnosti v širšem smislu; podpira vlaganje v človeške vire, digitalizacijo [[…]]Skratka, slovenske finance in stabilizacija javnih financ so se odražale tudi pri sestavljanju proračuna, izboljšanje kakovosti javnih financ kažejo tudi bonitetne ocene agencij. Negativne bonitetne ocene 2013 so zdaj pozitivne ocene, postopna strukturna prilagajanja so tudi vidna. Ne nazadnje imamo stabilno rast gospodarsko, zasebna potrošnja se krepi, zaupanje potrošnikov se krepi. Skratka, vsi kazalci statistični, kakorkoli že, in tudi jesenska napoved Umarja je spodbudna in pozitivna. Tudi okrevanje trga dela bi posebej rada poudarila, ker se je pravzaprav prvič zgodilo da so vsi zavodi za zaposlovanje zaznali zmanjšanje brezposelnosti, tudi v Zasavju. Vse tri enote, vse tri občine v Zasavju so zmanjšale brezposelnost; in prvič za 300 oseb. Meni se zdi to izredno pomembno, ker to nakazuje na to, da se gospodarska rast nadaljuje. Seveda tudi izvoz raste, investicija v strojno opremo se večajo, predvidena je kar 6-odstotna rast. Ko ste nekako izjavili, da ni denarja za investicije, da je premalo. Seveda, vsi bi si želeli, da bi bilo več denarja za investicije v integralnem proračunu, ampak v kombinaciji z evropskimi sredstvi se ta cikel investicij vsekakor bo povečal. V zvezi z evropskimi sredstvi pa tudi moram povedati nekaj podatkov, ker je bilo zelo veliko zavajanj v zvezi s črpanjem evropskih sredstev. Res je, da je črpanje evropskih sredstev za perspektivo 2007–2013 bilo v letih 2014, 2015 kar 45-odstotno in ko je naša vlada nastopila, se je pravzaprav pospešilo to črpanje in tako smo se prebili z 19. kar na 4. mesto. Potem bi rada vendarle tudi poudarila, da je tudi to obdobje, ki je pred nami, 2014–2020, da je v polnem zagonu izvajanje tega programskega obdobja, da je bilo odobrenih projektov že za 776 milijonov, kar je več kot 20 %, in da je bilo v začetku novembra 2016 podprtih 141 projektov in programov ali pa javnih razpisov, med drugimi tudi projekt izgradnje avtocestnega odseka Gruškovje–Draženci v znesku 63,5 milijona, 9 okoljskih projektov s področja odpadne in pitne vode, več programov, ki posegajo na področju dela z brezposelnimi, pripravniki in mladimi. Skratka, Slovenija v tem trenutku tudi zaključuje s postopkom akreditacije sistema evropske kohezijske politike 2014–2020 in sredstva, ki jih je založil nacionalni proračun, bo povračilo za te projekte. V procesu akreditacije je treba povedati, da so tudi še vse sosednje države in tudi mi pričakujemo, da bo ta akreditacija do konca leta enostavno potrjena. Potrjeni so bili tudi vsi programi na področju čezmejnega sodelovanja Slovenije s sosednjimi državami Avstrijo, Hrvaško, Madžarsko, Italijo, v okviru katerih so bili konec leta 2015 in 2016 objavljeni tudi prvi razpisi. Skratka, ne moremo reči, da evropska sredstva se ne črpajo in da ne gre vse po programu. Kar bi rada še poudarila je tudi to, da bodo ti projekti, ki bodo v 2014–2020 s področja evropskih sredstev, prednostna vlaganja, usmerjanje v investicije v človeške vire, v raziskave in razvoj in inovacije. Posledično so to mehkejše vsebine, posledično se je treba za projekte dogovarjati; ne samo ena občina, več občin, več območij. Pred kratkim sem bila tudi v Avstriji in tam so predstavili, da se je 22 občin med sabo dogovorilo za nek projekt. Mislim, da se moramo v Sloveniji glede partnerstva in sodelovanja tudi še kar nekaj naučiti, in mislim, da moramo takim zgledom tudi slediti. Zato je posledično, tudi zaradi tega ker se ta sredstva usmerjajo v te vsebine, je posledično manj sredstev za infrastrukturne projekte. Tega ne smemo pozabiti in ne smemo zavajati ljudi, da zato ni uspešno črpanje, ker je manj sredstev za infrastrukturo, je pa za druge projekte več, tudi s področja sociale in projektov, ki se tičejo ljudi v občinah in te mehkejše vsebine. Kar bi še rada poudarila je, da tudi na področju infrastrukture ni nekako multiplikativnega učinka. Tukaj bi rada poudarila, da je multiplikativen učinek, še posebno na področju energetske prenove stavb, ker tukaj Eko sklad ima zdaj celo leto razpise in se lahko javljajo tudi vsa gradbena podjetja za to prenovo oziroma posamezniki, fizične osebe, pa tudi javni zavodi. Širi se tudi ta energetska prenova na partnerstva, kjer lahko tudi sodelujejo, in iz tega naslova je ta multiplikativni učinek viden, kajti tudi v gradbeništvu je povečanje zaposlenosti, več je zaposlenih, tudi gradbeništvo se res oživlja tako kot tudi področja predelovalne dejavnosti, tehnološko zahtevnejše panoge in tudi javne storitve. V predelovalni industriji je zaposlenih več 5 tisoč 800 oseb, v tržnih storitvah 6 tisoč 300 in v javnih storitvah 3 tisoč, ampak to ne pomeni, da je to ožja državna uprava, ampak so to storitve v šolstvu, zdravstvu. Skratka, število brezposelnih je padlo pod 95 tisoč. Zaenkrat toliko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Laj, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Spoštovani predstavniki ministrstva, drage kolegice in kolegi! Razpravljamo že kar nekaj ur, pa se bom poskušal usmeriti v tisti del, ki je bil mogoče najmanj omenjan. Najverjetneje se zavedamo, da je to temeljni finančni dokument Vlade in tudi ne nazadnje vseh nas. S tistimi trditvami se sploh ne morem strinjati, da je to samo stvar koalicije. Ja, saj konec koncev bodo oni morali prevzeti odgovornost in Vlada. To mi je jasno, lahko nas ignorirate, ni problem, ampak potem ne pričakovati sodelovanja in podpore pri tistih zakonih, ki so pa mogoče še bolj pomembni kot proračun. Zato pa še nimamo fiskalnega sveta in prav zaradi tega sem absolutno mnenja, da ta proračun temelji na izredno trhlih temeljih. Mnogo stvari je odprtih, odprta so pogajanja s socialnimi partnerji – to je bilo že omenjeno tudi s strani koalicije –, 300-milijonska luknja visi [[…]]Lepo. Kako jo bomo zapolnili? Ja, samo na račun zmanjševanja investicijske sposobnosti proračuna, kar ne nazadnje potem, jasno, se bo v naslednjem obdobju negativno odražalo tudi na gospodarski rasti in na bodočih prilivih v proračun. Pa seveda, posledično, se bo tudi zmanjšala dinamika črpanja evropskih sredstev. Če si to želimo, mislim, da smo na zelo slabi poti. In če se ne bodo ti konji obrzdali, tako pri teh apetitih po javnih financah, in če se ne bo naredil red in če se ne bo izboljšalo gospodarjenje z javnimi sredstvi, bodo ti konji najverjetneje pobegnili in bo ta voz ostal tukaj v močvirju. Ali to želimo? Mislim, da ne. Zato je treba, da nas obravnavate kot enakovrednega partnerja v celotnem postopku sprejemanja tega dokumenta. Mislim, da je to pravi način in prava pot demokracije, ne pa iskati samo razprtije. To sami veste, da takšnega delovanja nikoli in nikoli ne bom pristaš. Da se vrnem konkretno na proračun 2017. Državna sekretarka je rekla, da so upoštevani vsi zakoni in vse zakonske zahteve, pa ustavne zahteve – temu ni tako. Vsaj za en zakon vem, da je, in zakonske zaveze so kršene. To je Zakon o razvojni podpori Pomurski regiji. Zakaj prikrivamo resnico? Zakon in z zakonom zagotovljene pravice so kršene. Ali bomo sprejeli tak dokument tu, v Državnem zboru, s katerimi bomo kršili zakon za celotno regijo? Mislim, da to ni prav in da je to strašno dvolično, ker za ene veljajo zakoni, za druge pa ne. Kako bodo to državljani sprejeli? Ne vem. Gre pa, da vam povem, za zelo malo sredstev, nekje 3,5 milijonov, dodatno. Naj pa opozorim, da po drugi strani pa kar z lopato mečemo denar v blato. Konkreten primer, evropska sredstva za sanacijo oziroma razgradnjo sladkorne tovarne Ormož, država Slovenija bo morala vrniti 8,7 milijonov evrov – pa nič! S takšnimi zadevami se ne morem strinjati. Po drugi strani pa ne moremo vsaj tiste zakonske pravice, ki so že tako in tako samoumevne in bi jih morali upoštevati, pa jih ne, ker baje ni denarja. Temu ni tako. Mislim, da pa je zelo bistveno to, da se končno začnemo zavedati naših možnosti in zmožnosti. Spoštovani! V proračun se izteče, tako je projekcija pripravljena, 8,8 milijard. Poraba je višja – 9,5. O. K., ampak tega se mi moramo zavedati, da vsakršno povečevanje odhodkov je zelo velik problem in kakršnekoli obljube na pogajanjih dajati, da se bodo sprostile in na kakšen način bodo se sprostili ti ukrepi, varčevalni, mislim, da je to strašno neresno in neodgovorno, ker vemo, da tukaj rezerv ni. Lahko se zgodi to, da če bodo ti ljudje živeli v enem lažnem upanju, se bo to še kako maščevalo. To zagotovo ni prav. Zavedati se moramo, da je naša država predraga za tisti obseg nacionalne ekonomije, ki je, in moramo začeti živeti s tem, kar imamo na razpolago. Naj še mogoče to izpostavim: res je, zmanjšuje se primanjkljaj državnega proračuna. Drži. Sedaj je načrtovano 681 milijonov evrov. To je v redu, ampak če pa pogledamo še, kaj se pa dogaja z javnim dolgom. Javni dolg pa nekje znaša 83,5 % BDP in se nominalno ne znižuje. Še enkrat, nominalno, kar spet seveda ni dobro. Po drugi strani pa vidimo, da bo Vlada dobila možnost dodatne zadolžitve v višini 3,46 milijard evrov. Od tega, kar je v redu, gre v refinanciranje zapadlih obveznosti 2,7 milijard, ampak 1,7 milijard gre pa še za marsikaj drugega. Za zaključek bi mogoče še to povedal: to, kar imamo, cenimo. Cenimo to in bodimo družbeno odgovorni in tista sredstva, ki jih lahko namenjamo tudi za investicije, naj bodo res vložena v tiste projekte, ki bodo koristni, ki bodo prinašali dodano vrednost in ki bodo tudi družbeno koristni. Hvala za vašo pozornost.
Sprašujem, če želi kdo razpravljati. Prosim, da se prijavite. Besedo ima mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa, spoštovani predsednik, za besedo. V tej razpravi bi kot izhodišče vzel besede kolegice Šergan, ki je med drugim rekla, da je pri tej vladi zaznati postopno strukturno prilagajanje – med vsem tistim, kar je naštela. Ne vem točno, kaj je ona mislila glede tega, bom pa povedal, kaj naj bi to dejansko bilo. Danes sem, ko sem govoril v stališču poslanske skupine, že povedal, da ni ukrepov, da je premalo, če imamo povečane prihodke in imamo tudi denar rezerviran za to, da bomo povečali odhodke, če za tem ni ukrepov. Kako, prvič, ta denar boljše koristiti, kako ga bolj gospodarno, bolj ekonomično in kako iz tega tudi dobiti boljši rezultat. Tudi razvidno je oziroma iz proračunskih dokumentov vi povečujete denar za zdravstvo – za zdravje 13 milijonov. Kaj naj bi bil rezultate tega? Za mene, ker je ravno aktualno to, manjše čakalne vrste. Ampak tega rezultata ni. Ni niti napisan niti ni poti, kako bi do tega rezultata prišli, kar z drugimi besedami pomeni, da enostavno je vprašanje, kako bo ta denar učinkovito porabljen. Drug primer – ki ga tu imam, in ker je ravno ministrica za šolstvo prisotna –, za šolstvo naj bi dali 85 milijonov več. 85 milijonov naj bi ministrstvo za šolstvo dobilo več denarja. Kaj bomo iz tega naredili? Itak je milijarda 500, 600 ali koliko že, plus 85. Kakorkoli že, veliko, plus 85 milijonov. Bom tako vprašal, ali bodo zaradi tega študentje diplomirali na boljših fakultetah. Mimogrede, pred časom sem pogledal, kje so slovenske fakultete na eni izmed lestvic dobrih fakultet in ena fakulteta je bila tam med 500. in 600. mestom, to je bila boljša, druga je bila pa med 600. in 800. mestom. Toliko pač velja v svetu. Lahko boste rekli, da lestvica ni prava, ampak tudi na kakšni drugi lestvici verjetno slovenskih fakultet ne boste našli med prvih 300 ali pa prvih 100. Ali bodo s tem, ker bodo imeli boljše spričevalo, da tako rečem, imeli tudi več znanja in si bodo zaradi tega enostavno zagotovili boljše življenje, večjo blaginjo? Kaj bo rezultat tega? Ali bo celo to, da bodo prišli na slovenske fakultete tuji študentje? Ampak, bom rekel, zaradi tega, ker bodo tukaj hoteli živeti, ker bodo hoteli študirati in zaradi tega, ker se bo to dejansko zgodilo? Ne. Sedaj mi boste lahko rekli, da v okviru različnih programov pride kar nekaj tujih študentov, ampak poglejte, to so izmenjave in tako naprej. Mi pa vemo, da si študentje želijo iti na dobre fakultete in imeti, seveda, tudi dobre šole. Ampak sedaj te šole se nekako merijo, ne vem, ali je to pravo ali ni pravo, v to niti ne bi šel, ampak to je, to imamo. Če dam ta dva primera, je zaradi tega to enostavno vprašanje, kaj bomo od tega denarja imeli in kje so sedaj ti strukturni ukrepi, o katerih je govorila gospa Šergan, da se bo to dejansko zgodilo. Bojim se, da teh strukturnih ukrepov dejansko ni. Tukaj moram reči, da edini takšen strukturni ukrep, ki je imel mogoče nek učinek, pa morda ne tako velik, kakor je bil v javnosti prikazan, je strukturni ukrep uvedbe davčnih blagajn, pri tej vladi. Obljubljenih sprememb na področju zdravja – jih ni, zaradi tega ne vem, kako bo učinkovito porabljen ta denar. Na področju šolstva se ravno tako bojim, da se kaj dosti tukaj ne bo zgodilo, morda na področju osnovnega šolstva nekaj in tako naprej. Rad bi, da bi se enkrat že spremenilo to, da bi imeli študentje, učenci, dijaki brezplačno literaturo, tisto nujno, pa ne samo knjige, ampak tudi delovne zvezke in tako naprej, ampak to se verjetno tukaj ne bo zgodilo. In to je tisto, kar skrbi, ker ta vlada gre s tem proračunom naprej v bistvu brez nekih ukrepov, ob seveda dobri gospodarski rasti, ob ugodnem zunanjem okolju, brez kakršnih koli ukrepov. Rečeno je bilo tudi, da se pogajamo s socialnimi partnerji, se pogovarjamo z vsemi ostalimi in tako naprej [[…]]Mislim, da si je tukaj treba biti zelo na jasnem, brez dogovora o plačah je ta proračun dejansko, ne bom rekel neveljaven, ker veljaven je, ampak je brez kakršnekoli vsebine. Zakaj? Ja, zaradi tega, ker visi dejansko 300 milijonov in proračun mora biti realen in ne moremo že v začetku povečati dolg za 300 milijonov, to je skoraj 1 % bruto družbenega proizvoda, in potem nimamo primanjkljaja toliko, kot pravite, ampak ga imamo za 300 milijonov več. Tega ne moremo delati skozi prerazporeditev in tako naprej, to se ne dela, to ni lepo, to ni strokovno, da boste potem s prerazporeditvami dajali nekaj na plače in tako naprej oziroma v to vlado ali ministrstva boste dajali. To, da nimate sporazuma s socialnimi partnerji, je veliko začudenje predvsem zaradi tega, ker pred dvema letoma ste, ta koalicija, predvsem največja stranka SMC, govorili o tem, kako boste upoštevali javnost, kako boste upoštevali strokovno javnost, socialne partnerje, vse bo potekalo na nekem dogovoru in tako naprej. Zdaj imamo stavke pa napovedi stavk, napoved demonstracij in tako naprej in temu ni tako ob proračunu. Ne vem, zdaj imamo zdravnike, mogoče bomo imeli maja in junija šolnike; skratka, navadno je takrat sezona za učiti, pred maturo. Zdaj je seveda to vprašanje, s kom ste se pravzaprav dogovorili? Občine vlagajo svoje amandmaje in lokalna samouprava je tukaj dejansko v položaju, ko vsaj nekatere občine dejansko komaj plačujejo svoje obveznosti in zmanjšujejo tudi storitve, ki so jih deležni občani in občanke. Poglejte tudi tega dogovora niste v popolnosti dosegli. Ste sicer predlagali za nekaj evrov višjo povprečnino, vendar tega dogovora dejansko ni. Ne bi si želel, da bi morda že čez en mesec ali pa že čez dva meseca že sprejemali rebalans proračuna; se pravi, za 2017 čez en mesec ali pa čez dva meseca rebalans proračuna za leto 2018. Tega si vsekakor ne bi želel. O tem, koliko je ta proračun razvojno naravnan. Tukaj imamo, mislim, popolnoma različne vatle ali pa različna merila glede tega pa kaj dejansko je razvoj. Povedal sem že, da je zmoten mit tudi nekaterih v tej dvorani, da bo Vlada povečala blaginjo. Nobena vlada ne poveča blaginje. Vlada lahko ustvari pogoje za to, da bodo podjetniki, gospodarstvo, povečali blaginjo ljudi in da bodo imeli odlične pogoje za svoje delo, ti pogoji se nanašajo od davkov do administrativnih dovoljenj, do dela birokracije in tako naprej. Vlada je dobila 8,7 ali 8,8 milijarde iz naslova davkov in ostalih prihodkov in jih mora zdaj prerazporediti med družbene skupine; prerazporedila jih je več, kot je dobila davkov, zato se je še malo zadolžila, in to je v bistvu vse, kako se bo razrezal ta kolač. Ampak s tem se samo blagostanje ali sama blaginja ne bosta nič povečala. To je dejansko ustvarjalo gospodarstvo, to dejansko so ustvarili ljudje. Zaradi tega ta proračun premalo naredi za ustvarjanje pogojev za boljše gospodarjenje in za nove investicije in tako naprej. Tipičen primer ali pa dokaz temu je, da enostavno ni neposrednih novih investicij, pa jih je zelo malo in smo tukaj na repu Evrope. Še več, tuji investitorji gredo v druge države, ker imajo tam boljše pogoje, in mi jih pospremimo z nerodno situacijo, ko minister za gospodarstvo načrtuje novo ekonomsko cono na Štajerskem, dobi že tudi velikega investitorja, na drugi strani pa ministrica za finance oziroma takrat še državna sekretarka poveča davek od dohodkov pravnih oseb za 2-odstotni točki in Vlada tudi to naredi. To je napačen signal. To je napačen signal tujemu investitorju, to je napačen signal tudi domačemu investitorju. Zaradi tega ne prihajajo in zaradi tega smo na repu tukaj in zaradi tega nimamo investicij. Glejte, danes govoriti o investiranju v drugi tir – mimogrede, o tem se je že govorilo od leta 2006 naprej. Ne strinjam se, da če ne bomo zelo hitro investirali v drugi tir, da bomo potem pa zamudili, zamudili vlak, ki bo odpeljal proti severu in proti Münchenu in proti Avstriji in tako naprej in proti Madžarski. Ta vlak je že zamujen. To isto se je govorilo leta 2006, ko smo se pogajali, takratna vlada z Deutsche Bahnom in takrat je bil gospod Möderndorfer tukaj in tako naprej. Ista zgodba in ta zgodba, vlak je že odpeljal, Trst se je že razvil ta čas, Reka se je že razvila in tega ni več. Popolnoma vseeno za svetovno gospodarstvo in za evropsko gospodarstvo je glede tega. In ne delati zdaj nečesa velikega, ker tega velikega dejansko ni več. Vse možnosti so izgubljene več ali manj. Ampak ta drugi tir, mi imamo s temi 20 kilometri proge toliko težav, kot jih imajo nekatere druge države z 2 tisoč kilometri ali pa 20 tisoč kilometri, ko bodo transsibirsko železnico med Kitajsko in Rusijo ta čas gradili, preden bomo mi 20 kilometrov. Ne govoriti o tej investiciji kot o neki ne vem kakšni investiciji. Podobno je s cestami. Naša administracija, naša birokracija je prepočasna za to, da bi 10 kilometrov avtoceste zgradila v dveh letih. Nemogoče! Mi za vsako cesto rabimo 30 let. Ampak to so takšni pogoji in takšne pogoje smo si ustvarili, če želite, in ta proračun te pogoje samo še poslabšuje. Zaradi tega ni zdaj stvar podpore ali nepodpore, da smo mi proti proračunu sploh, mi smo proti temu proračunu, ker je premalo ambiciozen, ker ni razvojno naravnan, premalo razvojno naravnan in ker za tem denarjem, ki se bo namenil za šolstvo, več za zdravstvo, za zdravje in tako naprej, za karkoli že, za vsa ministrstva, razen za dve, bo več denarja, ker ni ukrepov, kaj se bo s tem denarjem dejansko zgodilo. In ne samo kaj se bo zgodilo – kakšni bodo učinki tega? Boljše univerze, krajše čakalne dobe, kaj se bo s tem zgodilo? Kaj bo na področju socialne politike? Tudi tega ne vemo. Morda bodo sicer višji socialni prejemki nekaterih, vendar se bodo ob smrti prejemnika verjetno šteli v to, da bo izgubil nepremičnino, o čemer smo pred nekaj meseci govorili v Državnem zboru in kar ministrica za delo, družino dejansko podpira. Toliko in toliko ljudi je zaradi tega izgubilo oziroma se odpovedalo varstvenemu dodatku in tudi tega ta proračun ne ukinja. Glejte, zaradi takšnih stvari, ki se neposredno nanašajo na ljudi, sem proti takšnemu proračunu, ker tudi ni transparenten in ker ni ambiciozen in ker je premalo razvojen. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Tomaž Lisec.
Hvala, predsednik, za dano besedo. Spoštovane ministrice, ministri, državni sekretarji, kolegi, kolegice, lep pozdrav! Občutek imam, da z vsakim dnem vladanja te vlade imamo manj zdravo atmosfero tukaj v Državnem zboru. Kako naj bi nekateri radi zagovarjali proračun Republike Slovenije oziroma rebalans proračuna za leto 2017, ko pa imamo probleme že v izhodišču! Zaključno poročilo Računskega sodišča za leto 2015 se sploh ne more končati, ker sploh ne vedo, kaj ste sanjali v letu 2015 in kako ste številke znotraj državnega proračuna razmetavali malo sem, malo tja, in prvič v zgodovini Računsko sodišče ne more opraviti svojega dela. Na tem izhodišču vi sanjate o tem, kako je rebalans proračuna za leto 2017 vrhunski. Še bolj sanjate o tem, o čemer bomo kasneje govorili, o proračunu za leto 2018. Torej, Računsko sodišče – prvi problem. Drugi problem. Fiskalno pravilo, ki ga imamo v ustavi, imamo izvedbeni zakon in o proračunu bi morali govoriti fiskalni svet. Ampak, ta koalicija, ki rine tu in tam s spremembami ustave, na drugi strani pa sicer krši ustavni red, tega ne naredi. Skratka, nimamo fiskalnega sveta, ki je predpogoj za, v skladu z ustavo in v skladu z zakonom, sprejetje proračuna. Potem ko skuša koalicija, predvsem določeni poslanci, na vse kriplje trditi, kako je fino in fajn, pa dobivamo na poslanske klopi zgražanje obrtnikov, gospodarstvenikov, če želite tudi krovnih organizacij in lokalnih skupnosti. In ja, največji poraženci tega obdobja do leta 2018 bodo obrtniki, gospodarstveniki, občine, kajti kaj ste jim dali kot neko spodbudo – o tem, kar vi ves čas govorite. Z vsakim drugim zakonom izberete eno izmed dveh možnosti: ali višji davki ali pa več birokracije za te ljudi. In potem sanjate o tem uspešnem gospodarstvu, na drugi strani pa kažejo vsi podatki, da se gospodarstveniki selijo izven Slovenije, tujci pa se itak v velikem loku izogibajo Republiki Sloveniji, kajti ko vidijo, kakšna birokracija jih čaka in kakšni so davki tu, gredo raje v tiste dežele, ki ste se jim – na primer, vsaj poslanci Desusa in SD, vem, tam leta 2008 – smejali, ko smo mi govorili o enotni davčni stopnji in primerjali nas s Češko, Slovaško, ste se nam smejali. Sedaj pa, vprašajte tiste, ki hodijo v tujino, so Čehi in Slovaki nek pojem razvoja. Slovenija pa postaja tisti grdi raček, ne iz centra Evrope, ampak tam iz zadnje vrste na raznih sestankih. Poleg gospodarstva in obrti so drugi luzerji tega proračuna občine. Sicer smo slišali v uvodu, kako občine dobivajo več povprečnine, ampak kar nekaj konkretnih podatkov sem dobil, da ta dvig povprečnine ne zadostuje niti za to, kar ste občinam v tem letu dali več obremenitev. Pa so se dvignile plače v javnem sektorju, pa so se dvignile drugačne zadeve, pa imamo več dela; skratka, vi se hvalite s tem, kako ste občinam več dali na področju povprečnine, ampak to ni bilo dovolj niti za zagotavljanje normalnega delovanja občin. In če vemo, kako vsaksebi sta si Vlada na eni strani in pa občine, ko se država hvali s 530 evri povprečnine, izračun, ki je v zakonu, pa govori o 636 evrih povprečnine. Ampak ta vlada piarovsko mimo tega, kar ste vseskozi zagotavljali, socialnega dialoga – z levo roko odpihnete občine, ampak imate še toliko poguma, da se potem hvalite, kako ste dobri za občine. Ko govorimo o občinah, govorimo tudi o investicijah in naložbah. Ravno danes je Umar zopet rekel, da ključni problem v Sloveniji je pomanjkanje naložb in investicij. Pa imamo tukaj ne absurden moment, ko se državni sekretarji in ministri velikokrat izgovarjajo, da ni evropskih razpisov, danes pa poslušamo drugo zgodbo, kako smo najbolj uspešni pri evropskih razpisih. Kako smo lahko uspešni pri evropskih razpisih, če na drugih sejah odbora poslušamo, kako ni evropskih razpisov in kako ni investicije? Občine norijo, ko vsakič znova gledajo v Uradni list in na spletnih staneh ministrstev, ali bo kakšen razpis s strani države, pa čakajo in včasih so rekli, vsaj vsako leto so bili točno, terminsko skoraj, določeni razpisi skoraj na vseh področjih, sedaj teh razpisov ni. In potem se država hvali, kako so razpisi na področju energetske sanacije. Samo majhen medklic. V tisti, za vas zloglasni vladi Janeza Janše, smo imeli dva razpisa na področju energetske sanacije stavb v lasti lokalnih skupnosti. Takrat je Evropska unija dala 85 % sredstev, sedaj se pa vi hvalite s tem, ko naj bi država dala 30 %. Skratka, ko bo občina plačala davke, bo imela nič od te vaše energetske sanacije stavb. Na drugi strani na področju lokalne samouprave sprejemate strategijo razvoja lokalne samouprave, kjer postopoma uničujete lokalne skupnosti in jih prisiljujete k določenim nalogam, določenim pristojnostim, ki jih nočejo izvajati in niso njihova zakonska materija. Seveda so eni izmed poražencev tega proračuna tudi kmetje. Na srečo ima minister Židan še evropska sredstva, da pomiri slovenskega kmeta, ampak na drugi strani ga uničuje: davčne blagajne, prevoznice oziroma po novem imenovane knjigovodske listine, višje kazni, več birokracije, ustanovi si svojo državno podjetje na področju gozdov, želi dati Skladu kmetijskih zemljišč vlogo pred mejašem, zakupnikom in sosedom pri nakupu kmetijskih zemljišč; skratka, nacionalizacija slovenskega podeželja in kriminalizacija kmetov. Zato ni čudno, da tista vlada, ki je rekla, kako se bo z vsemi usklajevala, ima danes odprte fronte na vseh področjih: z obrtno zbornico, z gospodarsko zbornico, danes boste neuspešno zaključili posvetovanje z javnim sektorjem, in če gledamo, skoraj vsak minister ima vsaj pet, šest odprtih front. Spoštovani, če mislite, kako boste v letu 2017 tudi s takšnim proračunom te fronte zaprli, si malo poglejte še normativni plan dela Vlade za leto 2017. Nič od reform, kajti roki za pomembnejše zakone, ki bi vplivali na blagostanje, ki si ga seveda vi želite – se datumi pomikajo v konec mandata. Sprejemajo pa se zakoni v skladu s tem, kar je bilo izrečeno v stališču Poslanske skupine SMC – višji privilegiji. Ja, določene skupine bodo imele višje privilegije! Ampak, kdo so ti višji privilegiji, se ve – točno vi! To niso občine, ni kmetijstvo, ni obrt in ni gospodarstvo. Primer, ta vlada se ogromno hvali, kako bo s proračunom pospešila investicije. Pa imamo neko sanjanje o tako imenovani izgradnji tretje razvojne osi, ki je vzplamtela takrat, ko je bil minister za infrastrukturo na tnalu pri interpelaciji. Ampak sem prepričan, da se bo vsaj še naslednji dve, tri leta ali vsaj dve leti zagotovo, kolikor bo ta vlada, samo govorilo o tretji razvojni osi, morda bo kje kak kilometer analize več pa kak jašek se bo začelo konkretno udejanjati. O drugem tiru se prav tako sanja. Se ustanovi podjetje, se da nek vložek in se čakajo analize. Na drugi strani pa imamo v Posavju največji investicijski projekt v tem mandatu – dokončanje izgradnje hidroelektrarne na spodnji Savi. In za ta projekt niti v rebalansu proračuna za leto 2017 niti v proračunu za leto 2018 ni evra za izgradnjo hidroelektrarne Mokrice. In potem ima še ministrica za okolje, ki je glavna pri tem projektu, v obraz povedati Posavcem: "Morate počakati okoljevarstveno soglasje." In to reče ministrica za okolje! Ko sem prej govoril o tem, kdo ima višje privilegije, vsi vemo, vsaj tistih 3 tisoč novih zaposlenih v javnem sektorju in državni upravi, ki so večinsko dobili službe zaradi, kako se že reče, vezi in poznanstev s pripadniki največjih oziroma vseh treh koalicijskih poslanskih skupin. Prej je bilo rečeno glede sodelovanja z opozicijo. Ob vsakokratnem rebalansu ali ob sprejemanju proračuna se je vedno vsaj nekaj dalo opoziciji. V zadnjih desetih letih je bilo kar nekaj primerov, ko smo v Poslanski skupini SDS podprli proračun tako imenovanih levih vlad ali pa se je zgodilo obratno, ker smo nekaj dobili. Ampak bolj trmaste vlade in koalicije, kot je ta, ki ima v koalicijski pogodbi napisano ravno nasprotno, še ni bilo. Ničesar, karkoli predlaga koalicija, se ne dobi. Ničesar. Poglejte rebalans proračuna za leto 2017. Kateri amandma boste v slogu, kot je rekel danes predsednik Vlade, "vsi skupaj bomo sprejeli", kateri amandma boste podprli? Še nisem slišal besede podpore h kateremu amandmaju, pa so vsi nujno potrebni. Ampak to je ravno problem te vlade, vsak drug dan nova prioriteta. Ko je interpeliran minister Gašperšič, je dva dni prioriteta prometna infrastruktura. Ko je ministrica za izobraževanje na tnalu, je za predsednika Vlade prioriteta izobraževalni sistem. Ko imamo stavko zdravnikov, so prioriteta zdravstveni sistem in čakalne vrste. Ampak samo dva dni piarovskega vzdušja, ki ga čez dva dni popolnoma pozabite, ker imate zaradi problemov, ki si jih sami nakopavate, druge prioritete. Skratka, mislim, ne samo da je ta rebalans proračuna za leto 2017 neka znanstvena fantastika, brez osnovnih parametrov, kot so, kaj bi se zgodilo v letu 2015 in 2016, ker Računsko sodišče niti ne ve, kako vi to dešifrirate, ta svoj proračun. Tudi zaradi tega, ker nimate fiskalnega pravila, je de facto ta rebalans proračuna za leto 2017 znanstvena fantastika. Za danes zvečer ste sklicali nujno sejo Odbora za notranje zadeve, kjer boste de facto poleg vseh interesnih organizacij povozili še tiste, ki so vas izvolili – javni sektor. In tu je bil gospod Han že tisti, ki je napovedal, kaj se bo zgodilo – kmalu predčasne volitve, kajti očitno ne veste, ne samo kaj dela ena stranka in kaj dela druga stranka, očitno niti posamezni ministri ne vedo, kaj delajo. Kaj se bo nadaljevalo? Tiste vaše sanje o tem, kako bodo naslednji proračuni še boljši, bodo še slabši, kajti ne samo da gredo gospodarstveniki v tujino, tudi mladi gredo v tujino. In kako boste napolnili proračun, če ga z vsakim odhodom ali gospodarstvenika ali pa mladega, ki bi si zaslužil tukaj imeti delovno mesto v Republiki Sloveniji, izgubite še tisto malenkost promile po promilu po promilu, ki se ji reče dohodnina, ki je ključni vir vsakega proračuna. In če vemo, da čakate na evropska sredstva tako tam nekje v kotu, vemo, da se bo ta zgodba, ki se ji reče rebalans proračuna za leto 2017, zelo, zelo slabo končala. Ne samo na žalost te koalicije, predvsem na žalost državljank in državljanov. Hvala.
Besedo ima gospod Andrej Čuš.
Hvala za besedo. Seja poteka približno že 6 ur in glede na vse slišano na današnji seji Državnega zbora in tudi predstavitve stališč poslanskih skupin ter odzive strokovne javnosti in pa medijev je zaključek te razprave, ali bomo razpravo zaključili zdaj ali čez nekaj ur, samo to nagradno vprašanje za ne vem kaj, ampak nagradno vprašanje je: koliko rebalansov še bo potrebnih. Dejstvo je, da kljub visokim besedam o etiki in morali, ki so bile v času predvolilne kampanje slišane o socialnem dialogu, o spoštovanju tako opozicije, drugih partnerjev, mislim, da ste v teh dveh letih dobesedno povozili vse svoje zaveze in obljube in ni čudno, da nekako zaupanje ljudi v neke institucije parlamentarne demokracije močno pada. Politika, ki jo vodi ta vlada, in žal že tudi nekaj zadnjih vlad, vodi v medgeneracijski konflikt. Žal ni volje, da bi to spremenili. O ukinitvi volonterskih pripravništev, torej izkoriščanja mlade delovne sile in mladih, se govori veliko, postori se nič. Na drugi strani imamo v proračunu 300 milijonov evrov manj sredstev za pokojnine, to znaša 60 evrov na upokojenca. Tukaj je tudi na mestu vprašanje eni izmed koalicijskih strank: Kaj pa je naredila za upokojence? Ne morem pa pristati niti na to, da slovenska politika že nekaj let dobesedno z macolo tolče na polno po slovenskem gospodarstvu in po tistih, ki ustvarjajo dodano vrednost. Spomnimo se, ko smo v času ministra Čuferja in predsednice Vlade Alenke Bratušek v Državnem zboru obravnavali višanje davka na dodano vrednost. Tedaj je bilo povedano, da je to zgolj začasni ukrep. Ampak, kaj se je zgodilo s tem začasnim ukrepom, ko nekomu nepravično in neutemeljeno jemljemo več? Takšen začasen ukrep v Sloveniji vedno postane trajen ukrep. Ne bi se niti rad dotikal, ampak se moram, višjega davka na dobiček. V Sloveniji smo na repu po pobranem davku na dobiček med državami članicami Evropske unije in dobesedno nacionalni šport je postal, da se ta davek na dobiček skriva. Birokratske ovire, kot so vrednotnice, davčne blagajne, birokratske ovire na področju kmetijstva, to je že nekako tradicionalna folklora in tradicionalni predlog neke vlade, bom rekel, ki prihaja večinsko iz javnega sektorja. Moramo se vprašati, kdo bo odpiral nova delovna mesta, če ne gospodarstvo. Mogoče lahko odpremo 30 novih delovnih mest v parlamentu, da spremenimo ustavo pa da rečemo, da bomo imeli 120 poslancev, sicer pa ne vem, kje vidite vi kakšne ukrepe, da bomo izboljšali področje zaposlovanja. S temi birokratskimi ovirami in pa novimi davki, katere pa uvajate v bistvu iz meseca v mesec in kar novi predlogi prihajajo, pa je zaključek zgodbe to, da kaznujemo oziroma kaznujete tiste, ki delajo. Ljudje niti niso več motivirani, da bi delali. Ker na drugi strani pa imamo tako imenovano socialno državo in ljudje, ki delajo in ki ne delajo, pridejo skozi mesec isto. Veliko smo se v času migrantske krize pogovarjali tudi o problematiki Slovenske vojske. V mednarodni skupnosti se nam marsikdo posmehuje, pa ne samo zaradi stanja v vojski, ampak ko je že govor o tem – mi sami smo se zavezali. Torej, ni bila zahteva zveze Nato, da povečamo obrambni proračun, ampak je to zavezo dal predsednik Vlade Miro Cerar. In kaj se je zgodilo? Sredstva za obrambni proračun ne bodo povišana. Imamo vojake, ki si jemljejo dopust, da lahko gredo v Avstrijo delat, da zaslužijo nekaj denarja za preživetje. Obrambni sistem, Slovenska vojska pa umirata na obroke. In zdi se mi, da je to celo želja in intenca nekaterih članov naše vlade. Moj predhodnik je kar nekaj govoril tudi o skladnem regionalnem razvoju. Kot državljan Slovenije se strinjam, da mora naša prestolnica, naše glavno mesto biti razvito, moderno, lepo – podpišem takoj. Ne smemo pa pri tem pozabiti na Zakon o skladnem regionalnem razvoju, ki narekuje, da pri investiranju v lokalne skupnosti, strateških projektih upoštevamo tudi to, da tiste občine in regije, ki so slabše razvite, dobijo več sredstev. Zato ne pristajam na to, da se čez noč predsednik Vlade v Ljubljani spomni, da bo podpisal 300 milijonov evrov novih sredstev, na drugi strani pa imamo pomursko statistično noto, zasavsko statistično noto, podravsko statistično noto in še bi lahko našteval, kjer pa dobesedno vse stagnira. Delovnih mest v regijah ni zaradi tega, ker je infrastruktura slaba in še bi lahko našteval. Tako, žal, ne bo šlo naprej. Da ne govorimo o slovenskem podeželju in kmetijstvu, ki zaradi nekih trendov in podpore zgolj elite v kmetijstvu že propada, število kmetij propada katastrofalno. Ampak dokler bo ta kmetijska elita, ki seveda v Sloveniji vlada, podpirala takšno politiko, ki jo tudi izvaja Miro Cerar, ne vidim sprememb na bolje. Na Twitterju sem prebral, da je piar služba napisala oziroma v predstavitvi stališč, da je v državnem proračunu za naslednji dve leti več sredstev za privilegije. Malo sem se vprašal, če je to res, kar berem, če je šlo za napako. Ampak ni šlo za napako. Dejansko je bilo to predstavljeno. Poglejte, po mojem mnenju in ko se pogovarjam z državljani na Ptuju ali kje drugje, slišim, da smo tukaj vsi lopovi. Mogoče je več denarja za elito, dejstvo pa je, da srednji razred izginja, vse več ljudi pa je enakih. Ampak enakih v revščini. Mislim, da ni to tisto, za kar so se nekateri borili v vojni za Slovenijo. Prej je bilo tudi, če že grem nekako v zaključek razprave, mislim, da s strani enega poslanca koalicije povedano, da ta proračun ni ne levi, je malo levi, pa je malo desni, ampak meni pa se zdi, da nas imajo ljudje in levih in desnih in teh debat že poln kufer – pa čisto upravičeno. Ta proračun je za mene, če sem iskren, nič. Nula. Hvala lepa.
Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. ¸ V uvodu je predsednik Vlade izrazil pričakovanja, da bo ta proračun dobil široko podporo, koalicijsko tako ali tako, je pa tudi računal najbrž na podporo opozicije. Vendar tu je treba takoj v uvodu povedati, da je ta proračun zelo težko podpreti, zato ker v njem ni nobenih posebnih ciljev. Nobenih zadev, na katere bi se skoncentrirali, nobenih zadev, ki bodo povlekle ta voz naprej, ampak gre za nek proračun, kjer so vsi nekaj dobili, najbrž zaradi gospodarske rasti vsi več, kaj bo na koncu, bomo sicer še videli, ker proračun je eno, realizacija je drugo, ampak pač tako je to. Glede na to, da smo do sedaj imeli leta slabe rasti, ne ravno najboljše med tistimi, s katerimi se hočemo primerjati in tekmovati, vzemimo, ne vem baltske države ali pa te države Višegrada, bi najbrž morali v proračunih proračune sestaviti tako, da bi zasledovali nek cilj, da bi država imela višjo gospodarsko rast, hitrejši razvoj, kot ga imajo te države, ki nam predstavljajo glavno konkurenco, da bomo sprostili vse ovire, birokratske in druge, ki nas zadržujejo, da je država nefleksibilna. Glavni problem, to so tudi že nekateri omenili, je to, da državna administracija, državna birokracija določa tempo razvoja države, pa ti ljudje ne odgovarjajo za nič. Minister doživi interpelacijo, se nekako brani, praviloma zelo slabo ali pa sploh ne, ampak na koncu je zmagovalec tega dvoboja administracija. Tu moram tudi reči, da sem tudi razočaran nad tem, da ne držijo temeljni postulati iz koalicijske pogodbe. Tam ste zapisali široko dogovarjanje s partnerji, takimi, drugačnimi, pa vam je razpadel Ekonomsko-socialni svet, pravzaprav ključna usklajevalna institucija na področju, da ne rečem proračuna, pa naj gre to za plače, naj gre to za davke, naj gre to za javnofinančne politike in tako naprej. Ena skupina je že pred časom izstopila iz Ekonomsko-socialnega sveta, gre za delodajalce. To se pravi, za gospodarstvo in obrtno zbornico oziroma obrtnike in gospodarstvo, drugi del ali pa večina drugega dela se pripravlja na stavko, so pa sindikati javnega sektorja. Se pravi, ne funkcionira sistem. Mi smo že takrat, ko je Vlada predložila proračun v Državni zbor, povedali, tudi na kolegiju predsednika Državnega zbora, da je ta proračun fiktiven. Vložen izključno zato, da se je zadostilo terminskim pogojem iz poslovnika in Zakona o javnih financah. Vsebinsko proračun ni bil pokrit. Ni zaprt, tudi še danes ni zaprt. Mislim, da je pod takimi pogoji izjemno težko delati in prepričevati opozicijo, ki je že po naravi nekako bolj kritična, da pa naj za božjo voljo ta proračun le podpre, ki je ne vem kako dober. Ni dober; nima politik in tudi ni zaprt. Spoštovanje pravne države je v tem mandatu na psu. Predsednik Vlade ne spoštuje zavez, ki jih je dal, ne spoštuje zavez iz koalicijskega sporazuma, ne spoštujejo se ustavna načela in rešitve in zakoni, ne spoštujejo se ustavne odločbe. Glavni kršitelji so pa ministri s svojimi resorji. Kako boste vi nekoga prepričali, da je proračun dober, če je narejen na podlagi kršitve? Fiskalni svet je samo ena od tistih stvari, ki pri sprejemanju, pri tem postopku niso upoštevani. Da je s tem proračunom nekaj narobe, kaže tudi to, da se tukaj Vlada hvali z zmanjševanjem brezposelnih. Istočasno pa poveste, tudi Vlada pove, da se je zaposlilo 3 tisoč dodatno ljudi v javnem sektorju in vsako delovno mesto v javnem sektorju najmanj 30 tisoč evrov, kar pomeni, da je za državo dodatnega stroška to približno 100 milijonov oziroma eno šestino primanjkljaja. Samo za financiranje dodatnih 3 tisoč zaposlitev v javnem sektorju. Sprašujem vas, ali je to normalno. Rabimo tako razvejan državni aparat, ki producira množico obrazcev. Nekaj teh je bilo naštetih, ki so bili dodatno uvedeni – potrebuje to ta država, je to programski cilj, je to vsebinski cilj, je to ne vem kakšen cilj? Samo zaradi takšnih zadev, kot je pretirano zaposlovanje v javnem sektorju, se potrebuje povečanje davkov. Saj drugače tega financirati ne moreš, pa naj gre to za trošarine, naj gre to za transakcijske davke, naj gre to za uzakonitev DDV, naj gre to za vse druge stvari, ki ste jih v tem mandatu sprejeli in katere naprej še načrtujete. To po mojem mnenju ni pravi pristop. V proračunu – se bom spotaknil samo ob dve postavki –vi imate v finančnih terjatvah in naložbah predvideno 300 milijonov evrov za povečanje kapitalskih deležev, istočasno pa imate 200 milijonov predvidenih od dividend. Če od 10 milijard evrov imamo preko vseh teh institucij, dve sta na novoustanovljeni, SDH in Družba za upravljanje s terjatvami, slabimi terjatvami bank in tako naprej, potrebujemo dati, dokapitalizirati državne firme za 300 milijonov evrov, dobimo pa nazaj oziroma načrtujemo 200 milijonov evrov dobičkov, potem je s tem upravljanjem v tej državi nekaj hudo narobe. Mi imamo negativno upravljanje z državnim premoženjem. Negativno upravljanje. Vsi tisti, ki tu zagovarjate, kako moramo imeti državno sredino, kako moramo imeti državno lastnino, poskrbite, da bomo od tega kaj dobili, ne samo da se nam izstavi račun za dokapitalizacijo. Kakšen objektiven razlog je, da smo po dokapitalizaciji bank, ko smo dali 5 milijard v sistem, zato da je nekaj tega ostalo, tega bančnega sistema, da je še vedno negativno upravljanje? In še vedno te firme potrebujejo proračunski denar za to, da preživijo. Menedžerji v teh institucijah imajo plače približno trikrat večje, kot jih ima predsednik Vlade – v teh institucijah, kot so te, ki jih bomo dokapitalizirali. Ker se vedno znova ponavljajo in ustvarjajo neke nove gospodarske družbe, ki potrebujejo izključno samo proračunski denar: Družba 2TDK, Državni gozdovi, vse funkcionira samo na tem, da dobijo državni denar za to, da sploh obratujejo, ukvarjajo se pa s komercialno dejavnostjo. Pa se nihče ne vpraša v tej vladi, ali delamo stvari pravilno, delamo dobro, so stvari pravilno postavljene, se pravilno odvijajo, imamo pravi nabor kadrov na teh institucijah ali nimamo. Za leto 2018, da ne bo pomote, načrtujete prav tako, če se ne motim, neko negativno zadevo. 112 milijonov naj bi bilo dividend, 200 milijonov bo pa vložka države v državna podjetja. Kakšen smisel ima to, da bomo leta 2018 izgubili ponovno 80 milijonov evrov, zato ker nekatere državne firme ne funkcionirajo. In v letošnjem letu oziroma v letu 2017 150 ali 200 milijonov. Mi naredimo primanjkljaj, eno tretjino primanjkljaja nastane v tej državi, zato da pokrivamo izgube državnega sektorja, državnih podjetij, ki bi morale komercialno funkcionirati oziroma ustvarjati dobičke. Če je to dober proračun in če je to dobro upravljanje in dober nadzor nad upravljanjem z državnim premoženjem, potem kapo dol tistim, ki to zagovarjate. Trdim, da je to izjemno slabo, in naj se vse tiste, ki dolgoročno niso sposobni preživeti, vpraša po zdravju. Vsak menedžer, ki ga država nastavi, bi moral najbrž najprej dati hipoteko na svoje premoženje za primer, če ne bo delal tako, kot predvideva zakonodaja. Ampak pri nas se nič ne zgodi. Če se koga morda kje dobi, stečejo neki kvazi postopki, ki se nikoli ne končajo ali pa se prefiltrira po institucijah; čez pol leta je že na novi funkciji, morda še bolje plačani kot na tej, ki jo je do sedaj opravljal. To, moram reči, je izjemno slabo. Kar zadeva opredelitev do amandmajev, ki smo jih vložili v SDS. Na eni izmed sej odbora, mislim, da je bilo to 19. oktobra, je ministrica na Odboru za finance dejala, da teh amandmajev tako ali tako ne gre podpreti, zato ker jemljejo s postavk, s katerih se ne sme jemati. To je povedala na seji Odbora za finance. Tam jo je kolega Pogačnik vprašal – najprej ji je povedal, da niti eden naših amandmajev, ki smo jih vložili 14 ali 15, ne jemlje s postavk, ki jih je navedla. Prosil jo je za odgovor in ministrica ni odgovorila nič. S tem istim pavšalnim odgovorom se srečujemo tudi danes na seji Državnega zbora – Vlada amandmajev ne podpira. V najboljšem primeru napiše, da je amandma tehnično izvedljiv, ampak ga ne podpira, četudi ne jemlje s postavk, s katerih ni mogoče jemati, po PS. In nihče za tako trditev ne odgovarja. Ministrica je pač to rekla in konec. Veste, mi pri zagovarjanju proračuna ali pa rešitev, ki jih damo v zakonodajni postopek, se na tak šlampast način enostavno ne moremo obnašati. Če amandma ne izpolnjuje pogojev za obravnavo, ga mora predsednik Državnega zbora enostavno zavrniti. Tisti hip, ko pa amandmaji gredo na pregled amandmajev, ko so del zakonodajnega postopka, pa se jih z levo roko ne da odpraviti. Zahtevajo jasno obrazložitev, korektno obrazložitev in povedati, zakaj Vlada amandmajem nasprotuje, ne pa reči, da jemljejo iz evropskih sredstev ali zmanjševanja zadolževanja ali kjerkoli. Na tak način to ne gre. V tem delu, moram reči, Vlada v tem primeru obravnave proračuna in teh naših amandmajev, ki smo jih vložili, ni bila korektna. In potem prideta predsednik Vlade in ministrica sem za govornico in povesta, kaj pričakujeta od tistih, ki so korektno vložili amandmaje, ampak jih pač, zato ker so opozicijski, ne bodo podprli. Kakorkoli, proračun, ki je pred nami, je neprimeren za obravnavo v Državnem zboru, in to bi lahko tudi predsednik Državnega zbora ugotovil, da ni zaprt proračun, kar bi po definiciji moral biti, pa tudi nima obveznih sestavnih dokumentov, eden od teh je tudi mnenje fiskalnega sveta. Edinkrat, ko ni bilo fiskalnega sveta, smo dobili zaprte proračune, takrat ko je bilo leto 2007 in 2008. Tudi zaključni računi so bili takrat izkazani s presežkom. Vse ostalo je teklo na nek "sui generis" način, nikoli pa slabše kot v tem konkretnem primeru. Hvala lepa.
Besedo ima državna sekretarka Ministrstva za javno upravo gospa Tanja Bogataj.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Želela bi se odzvati samo na navedbe, da je v proračunu zagotovljenih dodatno 300 milijonov evrov za Mestno občino Ljubljana iz naslova skladnega regionalnega razvoja. Poudariti velja, da je dogovor, ki je bil sklenjen med Vlado in Mestno občino Ljubljana, bil pripravljen in usklajevan več let in na podlagi Zakona o glavnem mestu ne iz naslova skladnega regionalnega razvoja. Prav tako pa je treba poudariti s tega vidika, da ne gre za dodatnih 300 milijonov evrov, temveč gre za dogovor, ki vsebuje projekte, ki se bodo na območju Mestne občine Ljubljana izvajali tako s strani pristojnih ministrstev kot Mestne občine Ljubljana, vendar v okviru že obstoječih sredstev, ne gre pa za dodatna sredstva, ki bi bila samo Mestni občini Ljubljana dodeljena. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Janko Veber.
Hvala za besedo, lep pozdrav vsem. Pri obravnavi spremembe proračuna Republike Slovenije za leto 2017 in obravnavi dopolnjenega predloga proračuna za leto 2018 je treba zagotovo izpostaviti fiskalno pravilo in posledice sprejema fiskalnega pravila na ta dva proračuna in tudi posledice na možnost za hitrejši razvoj in s tem seveda tudi reševanja prenekaterih problemov v družbi, ki jih zagotovo zaznavamo v veliki meri prav na področju mladih. Namreč, ravno pri mladih je na podlagi analize Inštituta Republike Slovenije za socialno varstvo razvidno, da se je v Sloveniji od vseh evropskih držav položaj mladih najbolj poslabšal. To je tisti alarm, ki bi nam gotovo moral pospešiti razmišljanje v to smer, ali je bil ukrep s fiskalnim pravilom resnično potreben v Sloveniji. Namreč, lahko se zgodi, da bomo ravno zaradi tega, ker smo s fiskalnim pravilom bistveno podaljšali finančno in gospodarsko krizo, kot se je sicer v realnosti dogajajo posledice, in to pomeni, da se lahko zgodi, da bomo v Sloveniji pravzaprav izgubili eno od generacij ali dve in bodo to tudi dolgoročno zelo hude posledice na razvojnem področju Slovenije. Torej, samo fiskalno pravilo je tisto, ki močno kreira, v kakšni višino lahko namenimo sredstva za investicije, v kakšni višini lahko namenimo sredstva za raziskave in razvoj, seveda tudi za razvoj infrastrukture, tudi za področje izobraževanja oziroma socialnega varstva in ne nazadnje tudi zdravja. Če se zavedamo teh podatkov, ki sem jih navedel na začetku, da se je socialni položaj mladih najbolj poslabšal v Sloveniji med evropskimi državami, potem bi morali zagotovo iskati rešitve, ki bodo to spremenile. Ampak, če pogledamo prioriteto naših reševanj, so prioritete povsem druge. Poleg samega fiskalnega pravila, ki nam je seveda podaljšal posledice gospodarske in finančne krize, smo sprejeli še celo vrsto drugih ukrepov, ki so nam drastično zmanjšali kvalitetna sredstva, razpoložljiva sredstva, javna sredstva v proračunu. V mislih imam tudi bančno luknjo, ki je bila nekritično ocenjena ob predpostavki, da bo padala gospodarska rast vse do leta 2015 ali mogoče še naprej, dejstvo pa je, da je, kot smo danes tudi že v uvodni predstavitvi Ministrstva za finance slišali, gospodarska rast v Sloveniji prisotna intenzivno že od leta 2014 in tudi v obdobju 2017–2018, o katerem govorimo v teh proračunih, je ravno tako predvidena znatna gospodarska rast in s tem povečanje bruto domačega proizvoda. S samo premalo kritično oceno bančne luknje smo povzročili prevelike obveznosti, ki jih moramo poravnavati zaradi tega pri odplačilu obresti, in to je nekaj, kar nam zagotovo slabi možnost za hitrejši razvoj. Poleg tega, da smo banke izdatne zalili z denarjem, se seveda srečujemo z dejstvom, da banke pravzaprav poskrbijo ali pa so poskrbele najprej za to, da so razdolžile sebe v tujini, gospodarstvo pa pod zelo neugodnimi pogoji lahko dostopa do finančnih sredstev oziroma do sredstev bank, slovenskih bank, in raje pravzaprav financirajo investicije ali z lastnimi sredstvi ali pa se zadolžujejo zunaj. Tudi to bo imelo dolgoročne posledice in ne nazadnje lahko govorimo o tem, da tudi zaradi tega, ne glede na to, da je bila obsežna sanacija bank narejena, še vedno slišimo, kako nam naraščajo slabe terjatve in kako pravzaprav banke izčrpavajo to svojo kapitalsko ustreznost, zaradi tega ker ne financirajo gospodarstva. Ob teh ukrepih, ki so bili izvedeni na področju bančništva kot prioritetni, se moramo zavedati, da očitno ima pri vseh teh ukrepih prioriteto kapital, nima pa seveda prioritete standard ljudi in razvoj in s tem tudi določanje večje dodane vrednosti na vseh področjih. Če k temu dodamo ukrep, ki je bil sprejet – in mislim, da resnično po nepotrebnem v takšnem obsegu in takšni obliki – pred kratkim, davčna reforma, ki je bila sprejeta, je povzročila ravno tako dodatnih 46 milijonov izpada v vsakoletnem proračunu, tako v 2017 kot v 2018, ker ta davčna reforma dejansko ni bila zaprta glede na izpad, ki se bo zgodil zaradi zmanjšanja dohodnine. Davek od dohodka pravnih oseb je sicer predviden v tem proračunu, da bo kar zapolnil vso vrzel, ampak če se spomnimo obrazložitve zakonov v okviru tega davčnega paketa, je bilo zelo jasno zapisano, da se bo 46-milijonska luknja v proračunu zapirala z boljšim pobiranjem davkov. Pa se bo res? Če se ne bo, imamo 2017 zaradi tega 46-milijonsko luknjo, 2018 46-milijonsko luknjo in to je ta izpad in to so ti principi, ki se nam dejansko ne bi smeli dogajati; ob vedenju, da imamo zelo zahtevne razmere pri tem, kako omogočati mladim boljše vključevanje v življenje in v razvoj njihove kariere. Dodatno k temu je bil sprejet tudi ukrep liberalizacije cen na bencinskih servisih na avtocestah, kar je in ima posledico zmanjšanje sredstev v proračunih 2017, verjetno 2018, da ne govorim seveda tudi o tem, kakšne posledice bo to imelo za, recimo, Petrol, ki bo zaradi te liberalizacije zagotovo moral odprodati več kot 50 odstotkov svojih črpalk ob avtocesti, ker so to pravila odprtega trga. Posledično bomo zaradi tega imeli v naslednjih letih še večji izpad v proračunu in še večje težave. Torej, zopet smo poskrbeli za kapital, nismo pa poskrbeli za potrebe države oziroma potrebe ljudi s tem ukrepom. ¸ Ne nazadnje sam princip odnosa do državnega premoženja, ki ga imamo, kaže na to, da še vedno prevladuje interes preprodaje, razprodaje, ne pa seveda krepitve tega kapitala, plemenitenje tega kapitala z varnimi naložbami, tudi v tujini, in s tem seveda zagotavljanje bistveno boljših možnosti za to, da resnično oblikujemo kvaliteten demografski sklad za zagotavljanje pokojnin mladim, za katere danes ugotavlja Inštitut Republike Slovenije za socialno varstvo, da živijo na robu revščine. Torej, za te mlade moramo poskrbeti s tem premoženjem, da bodo imeli v prihodnosti lahko dodaten vir za zagotavljanje dostojne pokojnine. Prepričan sem, da bi pokojnina v Sloveniji, minimalna pokojnina v Sloveniji, že danes morala biti vsaj 500 evrov. To je tisto, za kar država mora skrbeti skozi svoje mehanizme in za kar moramo umno sprejemati odločitve, predvsem ki se nanašajo na to, kakšne vire bomo zagotavljali v proračunih in premoženje je eno od tistih, ki zagotovo lahko bistveno prispeva k tem prihodkom. To prevladovanje še vedno o kar naprejšnjih iskanjih, kako prodati določeno premoženje, ne samo da slabi proračun in dolgoročno povzroča velike težave, ampak povzroča tudi znotraj samih podjetij, o katerih se pogovarja, da se preprodajo, velike težave pri tem, da vlagajo v svoj razvoj. To je realnost, s katero se srečujemo, in če k temu ponovno dodam tisto omejitev pri fiskalnem pravilu, se je resnično treba v zelo kratkem vprašati, koliko časa lahko še na tak način obravnavamo proračune in koliko časa bomo lahko se pogajali ali s sindikati, ali z zdravniki, ali s šolniki, ali z drugimi, ki si seveda prizadevajo za to, da imajo dostojno plačilo za opravljeno delo. In za to gre. Ob teh opozorilih bi bilo treba zelo jasno opozoriti tudi na dejstvo, da je nova finančna perspektiva že zelo globoko v izvajanju od 2014, sedaj smo v letu 2016, stopamo s temi proračuni v 2017, 2018, ampak vendarle črpanje kohezijskih sredstev je izjemno nizko in težko je pričakovati, da bomo tudi v zadnjih letih kar naenkrat pa ustvarili toliko projektov, ki bodo obdržali Slovenijo na tistem nivoju, da bo črpala več sredstev, kolikor jih je vplačala v evropski proračun. To je eden od izzivov, ki zagotovo ni izkoriščen in tudi danes smo v uvodni predstavitvi lahko slišali, da je zelo veliko sredstev namenjenih tako imenovanim mehkim programom. Ti mehki programi ne bodo prinesli dodatne vrednosti, ampak bodo določeno interesno skupino ohranili pri nekih razmišljanjih, ki se bodo seveda oblikovala potem sicer v izdelkih, mogoče v kakšnih študijah, ampak to je še daleč od tiste dodane vrednosti, ki bi jo bilo treba doseči tudi v tej finančni perspektivi. In če Slovenija zapade v status države, ki več vplačuje v evropski proračun, kot iz njega črpa, potem bomo imeli še večje težave pri investicijah. Investicije, ki jih potrebujemo v Sloveniji, so evidentirane, so jasne že celo vrsto let, imamo zelo jasne potrebe in zahteve; ne nazadnje po boljšem regionalnem razvoju skozi izgradnjo razvojnih osi, tretja razvojna os, ki povezuje Koroško z avtocestnim križem in seveda tudi Belo krajino z avtocestnim križem, 3A razvojno os, ki povezuje Kočevsko in del Bele krajine z avtocestnim križem, pa ne nazadnje tudi četrta razvojna os proti idrijsko-cerkljanskem območju je tista, ki že vrsto let čaka na to, da se vendarle nekaj premakne. Vendar zaradi fiskalnega pravila imamo ta hip težavo pri tem, da lahko črpamo zelo ugodna sredstva, ki jih lahko dobiš pri Evropski investicijski banki, ki je pripravljena sofinancirati infrastrukturne projekte, vendar do tega ne pride, ker imamo omejitev pri tako imenovanem fiskalnem pravilu. To je tema, kako zagnati investicije, glede na to, da imamo na trgu ugodne vire za financiranje, ki mora biti ena od prioritet v prihodnosti ali pa bližnji prihodnosti, in druge države, ki so okrog nas in niso sprejele tako rigoroznih ukrepov glede fiskalnega pravila, so bistveno uspešnejše pri tem. Če pogledamo samo interes Avstrije, ki močno vlaga v železniško omrežje, 25 milijard vlaga v železniško omrežje brez težav in vlaga z zelo jasno usmeritvijo v prihodnost, da postane vodilna logistična država v tem predelu, ki se navezuje na severnojadranske luke in od koder potem tovor prihaja tako do Avstrije in Nemčije, srednje Evrope kot seveda tudi do same Rusije. Torej, države okrog nas se pripravljajo na to, izkoriščajo te ugodne vire, mi pa sami sebe omejujemo s fiskalnim pravilom in si dopovedujemo, da je to vložek v prihodnost. Žal zgrešen vložek v prihodnost. Eden od teh pokazateljev, ki bi lahko premaknil ne samo skozi razvojne osi, ampak tudi skozi posamezne investicije na infrastrukturi, recimo skozi obvoznice, razvoj posameznih območij, je ne nazadnje tudi obvoznica v Slovenski Bistrici, ki je izključno potrebna zato, da se omogoči širitev proizvodnje in s tem zagotavljanje delovnih mest. Naslednja investicija kot obvoznica, ki je dejansko vpeta v to, da se tudi zagotavlja razvoj kraja in seveda večjih vlaganj, lahko tudi v razvoj industrije, je obvoznica Hrpelje–Kozina, ki je vezana na izgradnjo drugega tira. Imamo dovolj sredstev ta hip za drugi tir, ki se ne namenjajo za konkretno investicijo, vendar ta sredstva se ne koristijo za to, da se v tem pripravljalnem obdobju, če lahko tako rečem, na investicijo zaključijo obvoznice in se s tem tudi razbremenijo območja zastojev in prometa, ki jim danes povzroča veliko preglavic pri tem, kako reševati svoje razvojne potrebe. Ne nazadnje, če se dotaknem zelo konkretno tudi drugega tira, v proračunu 2017–2018 ne zasledimo odločitve, da bi bilo vendarle treba drugi tir financirati z javnimi sredstvi. Naj samo za primerjavo navedem, da vse investicije, ki so se dejansko izvajale na železniškem omrežju v zadnjih nekaj letih, so bile v višini preko 400 milijonov evrov. Bili so pripravljeni projekti tudi zaradi odločitev v Državnem zboru, da se del sredstev ali pa sredstva, ki se zbirajo sicer ob plačilu cestnine pri registraciji avtomobila, namenijo za projekte na železniškem omrežju. Vsi ti projekti praktično so zaživeli, prišli do realizacije in zagotovili smo brez težav preko 400 milijonov evrov za te posodobitve. In zanimivo, da je zgolj za teh 27 kilometrov, kolikor nekje meri ta odsek Divača–Koper, treba iskati zasebnega vlagatelja. Že ničkolikokrat sem tudi v teh razpravah, ki smo jih imeli na to temo, opozoril, da zasebnega vlagatelja za teh 27 kilometrov ne bomo dobili, ker je donos ob vložku, recimo ene milijarde oziroma če je to zasebni vlagatelj, je to bistveno več, je to zagotovo vsaj 1,4 milijarde – in takega vlagatelja ne bomo dobili. Ne nazadnje to potrjuje tudi odločitev Madžarske, ki je analizirala ta odsek in je tudi jasno povedala, da v kolikor Slovenija želi, da kot Madžarska vloži denar v drugi tir, pričakuje od tega delež v Luki Koper in pričakuje tudi prevzem tovora po slovenskih železnicah s strani madžarskih železnic. Torej, zelo jasen pokazatelj, da javno-zasebno partnerstvo na teh 27 kilometrih je povsem nerealno oziroma pelje v smer razprodaje Luke Koper in ne nazadnje tudi razprodaje Slovenski železnic in s tem Slovenija izgublja tisto vlogo, ki jo dejansko ima po svoji naravni legiji, da postane izjemno pomembno logistično središče za vso osrednjo Slovenijo in seveda države do Baltika in ne nazadnje Rusije. Tudi sam nacionalni program razvoja prometne infrastrukture, ki ga Državni zbor ravno tako obravnava na tej seji, zelo jasno potrjuje, da pravzaprav vse druge investicije lahko financiramo z javnimi sredstvi, samo teh 27 kilometrov pa ne. To odpira tista ključna vprašanja, ki jih tudi sam kar nekaj časa v zadnjem obdobju z vse večjo intenziteto tudi odpiram. Kdo pravzaprav vodi državo? Kdo upravlja oziroma kreira državno politiko? Ali je to Vlada, ali je to Državni zbor, ali so to omrežja, ki vidijo v vsaki taki priložnosti priložnost za zaslužek? Ta logični pokazatelj, ki sem ga pokazal, da javno-zasebno partnerstvo tukaj ni izvedljivo, ministrstvo in Vlada pa pri tem vztrajata, je pokazatelj, žal, samo tega. Če bi bil to interes ljudi oziroma za reševanje problemov ljudi, za reševanje problemov slovenskega gospodarstva, za zagotavljanje hitrejšega razvoja logistike v Sloveniji, bi to zagotovo zastavili povsem drugače in v veliki meri ravno na način, da se to lahko financira z javnimi sredstvi. 200 milijonov je do sedaj že zagotovljenih v ta namen. Ali je res težko tudi v naslednjih letih 2017, 2018, 2019, 2020 zagotavljati vsaj po 100 milijonov evrov in seveda tudi se prijaviti na razpis in črpati nepovratna sredstva, ki so na razpolago tudi znotraj EU? In ne nazadnje še vedno je v veljavi – vsaj po tem, kar lahko razberemo na spletnih straneh – operativni program na področju infrastrukture, kjer smo tudi v evropske institucije prijavili izvedbo te investicije kot investicijo, ki jo bomo financirali z javnimi sredstvi. In kako je mogoče, da kljub temu da imamo to prijavo znotraj tega razpisa še vedno aktualno, se pogovarjamo o javno-zasebnem partnerstvu? Te stvari je treba presekati in zagotovo se lahko potem nadejamo, da ne bomo govorili o 2,9-odstotni gospodarski rasti, kot je bilo napovedno v 2017, ampak lahko govorimo tudi o tem, da bomo imeli v prihodnosti 4, 5, 6-odstotno gospodarsko rast oziroma rast BDP. To je pa tista rast, ki zagotovo omogoča bistveno lažje ali pogajanje z javnim sektorjem, ali tudi omogoča bistveno večje vlaganje v raziskave in razvoj, ali v varnost države, ali pa v sam zdravstveni sistem. Tudi v okviru razprav, ki smo jih imeli znotraj sprejema oziroma oblikovanja Zakona o visokem šolstvu, je zelo jasen pokazatelj s strani enega od deležnikov, ki opozarja na to, da so se drastično zmanjšala sredstva prav pri mladih raziskovalcih in to nezmožnost vključevanja mladih raziskovalcev v razvoj bomo zagotovo dolgoročno občutili kot zelo negativen trend. Če samo za informacijo povem, da recimo, sredi zagona, če lahko tako rečem, posledic največje gospodarske krize v letu 2011 smo za razpis za raziskovalne projekte pri Agenciji za raziskave in razvoj namenili 22,7 milijonov evrov. In trdim, da tudi zaradi tega vložka v raziskave in razvoj v letu 2011 je beležena zelo visoka in krepka gospodarska rast od leta 2014 pa vse do danes v Sloveniji. Ko se bo ta trend izčrpal, ker je pač v letu 2017 namenjenih nekje okoli 12 milijonov za razpise za raziskovalne projekte, bo seveda ta trend lahko začel upadati. In zopet bo treba sprejemati ukrepe v smislu stiskanja ljudi. Ampak opozorilo: skupen znesek, ki ga tudi predlagajo raziskovalne in znanstvene institucije v Sloveniji, ki bi ga bilo treba zagotoviti v letu 2017, je dodatnih 40 milijonov evrov. Tukaj se bom vrnil v tisto izhodiščno točko, ko sem govoril o davčni reformi, ki je bila sprejeta, s katero so se zmanjšali prilivi v letu 2017 za 46 milijonov evrov. Kaj bo imelo večji učinek za razvoj Slovenije? Ali ta luknja v proračunu ali dejstvo, da bi lahko teh 46 milijonov vložili v raziskave in razvoj? Mislim, da odgovor ni treba posebej obrazložiti ali pa iskati in se spraševati, kateri je pravilen. To so tisti ukrepi in tiste poteze, o katerih se moramo bistveno bolj realno pogovarjati in se soočiti z izzivi, ki so pred nami, da zagotovimo za to generacijo, ki vstopa na trg dela, ki vstopa na področje znanosti, možnost, da to svoje znanje dobro unovčijo, če lahko tako rečem, v korist vseh državljanov v Sloveniji in seveda v največji možni meri tudi v svojo korist, kajti znanje je tisto, ki vendarle zagotovo prinaša marsikomu možnost, da si ustvari ustrezno kariero. Torej, ob vseh težavah, ki jih zasledimo v zadnjem obdobju ravno zaradi tega, ker so mnogi ukrepi bili ali pretirani v korist bančnega sistema, ali pretirani v korist zagotavljanja interesov kapitala, se odražajo tudi v tem, da ne moremo zagotavljati tistih razvojnih spodbud, ki so potrebne ne samo, kot sem povedal, na področju znanosti kot najpomembnejši veji za prihodnost v Sloveniji, ampak tudi za razvoj tistih območij, ki so v Sloveniji opredeljena kot problemska v skladu z Zakonom o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, in tudi teh območij imamo praviloma največ in se nahajajo prav ob meji s sosednjimi državami. Torej, ohranjanje življenja ob meji pa zagotovo je eden od prioritetnih nacionalnih interesov, vendar tega ne moreš realizirati na način, da zavestno zmanjšuješ vire v proračunu in s tem tudi ogrožaš razvoj obmejnih območij tako na območju Osilnice, Kočevske, Bele krajine kot seveda tudi Maribora in deloma tudi na Koroškem, kjer se zaznavajo največji odkloni od tega, kaj je treba storiti za to, da se te razvojne razlike zmanjšujejo. Kljub vsemu, da imamo zelo jasno zavezo v zakonodaji, da so to prioritetna območja, se vendarle srečujemo tudi v teh proračunih, da so deležna obravnave ali v enakem obsegu, kot da je tam vse v najlepšem redu, ali pa seveda celo še nekaj manjšem obsegu, še posebej iz razloga, ker je tudi v preteklih letih teh vlaganj ni bilo v obsegu, kot je bilo predvideno. Zato bi pričakovali, da zdaj v tem obdobju, ko se gospodarska rast stabilno dviguje, dobimo tam večjo dinamiko vlaganj. Vendar tudi do tega ni prišlo na teh območjih. Tako so proračuni, ki so pred nami, zato da zapremo te finančne konstrukcije ob teh danostih, ki jih omejuje fiskalno pravilo in ki jih zmanjšujejo vsi tisti ukrepi, ki sem jih naštel, zato da so prihodki v proračun bistveno manjši, kot bi lahko bili. Še enkrat pa želim poudariti, da nobeno fiskalno pravilo ne bo pripeljalo do tega, da se bo Slovenija razdolžila in je to povsem napačna prezentacija tega vprašanja. Samo velika gospodarska rast je tista, ki nas bo razbremenila obveznosti, ki jih je potrebno poravnavati, in ki nas bo še vedno uvrščala v vrh držav, ki so dosledne pri uravnavanju svojih obveznosti in tudi zelo resno zmanjšujejo bodisi strukturne težave bodisi javnofinančni primanjkljaj, ki je prisoten v vsakoletnih proračunih. Torej samo visoka gospodarska rast je tista, ki nam to lahko omogoči, vendar brez investicij, brez vlaganja, večjih vlaganj v znanost, pač tega ne bo mogoče doseči. Hvala.
Želi še kdo razpravljati? Nihče. A še! Potem se, prosim, prijavite. Besedo ima gospa Marinka Levičar.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Lep pozdrav vsem v mojem imenu! Nekako sem se morala oglasiti tudi jaz na te naše razprave, čeprav moram priznati, da vseh nisem mogla poslušati, ker smo imeli v poslanski skupini neke obveznosti, pa vendar bom povedala nekaj stvari, ki se meni zdijo vredno poudarka. Najprej bi rada poudarila, da se mi zdi, da je bilo res težko sestaviti ta proračun predvsem zaradi tega, ker so potrebe večje, kot je prihodkov. Ker se ne moremo zadolževati, ker nas omejuje tudi fiskalno pravilo, se mi zdi prav, da bi več pozornosti namenili povišanju prihodkov. V naši poslanski skupini smo se zavzemali že pred časom in v ta namen imeli tudi sestanek s tedanjo državno sekretarko na financah, sedanjo ministrico, in direktorico uprave Fursa. Zahtevali smo pojasnila, kako je z zagotavljanjem prihodkov iz prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, za zdravstveno zavarovanje, za otroško varstvo, zaposlovanje in tako naprej. Dobili smo informacijo, da se to stanje nekoliko izboljšuje, vendar pa še vedno s tem stanjem nismo bili zadovoljni. Zato smo ministri oziroma državni sekretarki tedanji in direktorici Fursa predlagali, naj domislijo zakonodajo, ki bo omogočala bolj učinkovito pobiranje teh prispevkov. Zdelo se nam je primerno, da bi predvsem izboljšali zakonodajo, ki ureja stečajne postopke. Vemo, da se pri tem izgublja ogromno prispevkov in tudi davkov in drugih prihodkov države. Če bi to zakonodajo tako uredili, kot verjetno pristojni vedo, da bi bilo pravilno, mi sami ne, jaz tudi ne, ker pač ne poznam to področje tako dobro, sploh ga ne poznam, ampak vem, da kar smo slišali, bi se dalo več narediti, če bi bila ustrezna zakonodaja na tem področju. Potem bi se rada še opredelila do teh transferjev v pokojninsko blagajno, da ne bo napačnega razumevanja v javnosti. Zaradi tega, ker se transferji v pokojninsko blagajno znižujejo, se pravice upokojencev in drugih uživalcev pravic prav nič ne znižujejo. To, da se znižujejo transferji v pokojninsko blagajno, je samo pozitivno, zaradi tega ker je to odraz več zaposlenih in s tem zvišanja prispevkov za pokojninsko blagajno in torej razbremenitev države na tem področju, kar je tudi osnovni cilj bil te zadnje pokojninske reforme, ZPIZ-2, ki smo ga sprejeli leta 2012. In to kaže, da so rezultati taki, kot smo približno pričakovali, zato je res zmotna trditev, da so pokojnine zaradi tega kaj manjše. Pokojnine se odmerjajo v skladu z veljavno zakonodajo, so pa resda nižje, ampak zaradi tega ker se zaposlenim znižujejo plače oziroma pri tisti najnižji kategoriji so res plače preveč nizke, kar opozarjajo tudi številni, tudi druge institucije in tudi raziskave. Brala sem analizo o uresničevanju pravic iz pokojninskega zavarovanja in je bilo ugotovljeno, da je bilo kar 20 % pokojnin – okrog 20 %, mogoče kakšen procent več, ne vem točno – odmerjenih od najnižje pokojninske osnove v teh šestih mesecih letošnjega leta. To je res žalostno, da se pokojnine morajo odmeriti od najnižje pokojninske osnove, ki znaša zdajle 760 evrov, in da je potem za 40 let delovne dobe prišla ven pokojnina tam okrog 450 evrov. Zaradi tega je tako potrebno, da bi tudi tukaj nekaj naredili za izboljšanje tega stanja oziroma za dvig te najnižje plače. Da bi bile potem tudi pokojnine ustreznejše. Ampak, še enkrat, zaradi tega pokojnine, ker je šlo manj transferjev v pokojninsko blagajno, niso bile prav nič prikrajšane. Tudi usklajevali smo jih, tako sicer kot so bile finančne zmožnosti države, ne še tako, kot to veleva ZPIZ-2. No, sedaj veste, da je bil dosežen kompromis, da se bodo v letu 2017 uskladile za 1,15 %, po ZPIZ-2 pa bi se po razpoložljivih podatkih lahko za 1,2 %. V zvezi s tem bi rada še opozorila na ta letni dodatek, enkratni letni dodatek, ki smo mu včasih rekli rekreacija za upokojence. Sicer bomo obravnavali to tematiko, mislim da jutri, ampak vseeno se meni zdi, da ne bo nič narobe, če že sedaj opozorim na to. Zaradi tega povečanja pokojnin za ta 1,15 % bodo tisti, ki imajo sedaj ta letni dodatek na limitih, na primer do 414 evrov,znaša ta letni dodatek 390 evrov, in sedaj, ko bomo pokojnino z januarjem povišali za 1,15 %, bodo tisti, ki so zdaj dobili do 414 evrov, zdaj bodo presegli za nekaj evrov teh 390 evrov in bodo namesto tega dobili dodatek iz drugega razreda, ki znaša 250 evrov. Torej 140 evrov manj. In potem za vse te 4 razrede se bo zgodilo enako; tisti, ki so na meji, bodo izpadli. Zato bi bil moj predlog, da se ta mejni znesek povečuje, tako kot se povečujejo pokojnine; torej sedaj, v konkretnem primeru, januarja za 1,15 %. Tako bi vsi zadržali – tisti, ki imajo sedaj določen znesek regresa, bi ga tudi še naprej imeli. Po mojem mnenju to države ne bi nič več obremenilo, nič več ne bi bil zato višji strošek, predvsem ne tudi zaradi tega, ker v letu 2017 tega enkratnega dodatka k pokojnini ne bodo prejeli tisti upravičenci, ki prejemajo tudi del pokojnine iz tujih držav, če bodo ti skupni zneski slovenske pokojnine in pokojnine iz tujih držav presegali te zneske. Torej mislim, da bomo tukaj še nekaj sredstev prihranili. To je bil tudi namen tega ukrepa, da se upoštevajo tudi ti zneski iz tujine – pokojnin, ki jih dobivajo ljudje iz tujine. Ministrica je omenila v svojem uvodu, da se bodo omejitve, ki jih je prinesel ZUJF sproščale postopno. To so iz tega programa oziroma iz načrta finančnega in iz ZIPRS tudi vidi, da se te stvari res sproščajo postopno, vendar tudi sama imam tu nekaj pripomb. In sicer na to, da se transferi posameznikom in gospodinjstvom še ne bodo usklajevali. To so spet ljudje, ki so najbolj ogroženi, in ne vem, če ni pravilno, da bi se za enak odstotek kot se pokojnine usklajevali tudi ti transferji posameznikom in gospodinjstvom. Ne vem, koliko bi to znašalo, ampak rada bi vsaj videla izračun tega, kaj to pomeni. Po mojem mnenju kaj dosti ne more to pomeniti. Po drugi strani pa ta ZIPRS oziroma proračun sprošča sredstva za vojne veterane, ki so starejši od petinpetdesetega leta. Ti, ki so sedaj izgubili ta dodatek oziroma ne dodatek, ampak prispevek za prostovoljno zdravstveno zavarovanje. Ga jim je plačevala država, z ZUJF so ga izgubili, no in sedaj ga bodo vsi dobili nazaj, tisti, ki so stari več kot petinpetdeset let. Ker so mnogi ti še v tej starosti zaposleni in imajo tudi lahko čisto solidne dohodke, mislim, da če tukaj velja sprostitev, bi morda razmišljali tudi o sprostitvi teh transferjev socialno ogroženim gospodinjstvom in posameznikom. Tukaj imamo pač različna stališča in sem pač povedala svoje stališče. To ni stališče naše poslanske skupine, moram opozoriti, da je to moje osebno stališče in zaenkrat toliko v tej splošni razpravi. Hvala lepa.
Besedo ima magistrica Bojana Muršič.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Spoštovane kolegice, kolegi, predstavniki Vlade! Danes obravnavamo dva najpomembnejša dokumenta, s katerima bo Vlada določila ekonomsko in socialno politiko naše države za naslednji dve leti. S tem dokumentom se določajo prioritete Vlade, ki pa so žal skupek političnih kompromisov, pa tudi ekonomskih zmožnosti države. Moram reči, da sem na tem mestu žalostna, glede na to, da Vlada ni uspela skleniti dogovora s sindikati, kajti naloga sindikatov in Vlade je, da zagotavljajo javni interes. Glede na to, da smo pravkar dobili tudi sklep Vlade o informaciji, da tega predloga ni bilo mogoče sprejeti, me še bolj žalosti, da je sedaj na nas poslancih, da zagotovimo stabilnost proračuna z drugimi ukrepi. Ampak to bo debata po tej današnji seji na Odboru za notranje zadeve, kako bomo to zadevo izpeljali, da bomo ta proračun, ki ga imamo danes na mizi, tudi zaprli. Kajti sedaj, v tej dani fazi proračun po mojem ni zaprt. Zavedati se moramo, da državljanke in državljani si želijo kakovostnega življenja, želijo pa tudi vedeti, kam odteka ta njihov denar. Naša naloga oziroma naloga države pa je, da skrbi za javni interes in za zadovoljevanje družbenih potreb. Vsako leto se s tem proračunskim dokumentom soočimo z razpotjem in tukaj je tudi to razpotje v tem proračunu – ali je ta proračun, ki ga imamo, sprejemljiv ali ne? Treba je pogledati makroekonomske okvire Slovenije, ki se resnično izboljšujejo, in menim, da je resnično čas, da ljudje, državljanke in državljani, imajo nekaj od teh pozitivnih trendov. V letu 2016 se predvideva gospodarska rast v višini 2,3 odstotka bruto domačega proizvoda, za leto 2017 kar dobrih 2,9 odstotkov. Z gospodarsko rastjo stabiliziramo javnofinančno ravnotežje. Primanjkljaj, ki se predvideva v proračunu v višini 2,2 bruto domačega proizvoda je v okvirjih maastrichtskega kriterija. Pomembno je tudi, da se predvideva velik izvoz in da se potem tudi dviguje zasebna potrošnja, kajti zasebna potrošnja dviguje našo konkurenčnost, ustvarja nova delovna mesta in tudi ustvarja investicijska vlaganja. Ključno pa je, da država stremi k prestrukturiranju v smeri razbremenitve dela. Nekatere davčne reforme so bile narejene, ampak žal nekatere so povzročile tudi večji primanjkljaj oziroma večje obremenitve tudi proračuna za leto 2017. Zavedati se je treba, da delavci, ki delajo, želijo prejeti plače oziroma si jih zaslužijo takšne, ki jim bodo omogočale dostojno življenje zase in za njihove družinske člane. Z narodnogospodarskega vidika kaže, da je Slovenija v dobri kondiciji, ampak ali se ta kondicija odraža tudi v tem našem proračunu. Seveda, povečujejo se stroški za pokojnine, saj bo prišlo do izredne uskladitve pokojnine v višini 1,15 %, ob tem pa moram reči, da izražam zaskrbljenost, kajti sedaj govorimo o izrednih uskladitvah pokojnin, ne vem pa, kje so redne uskladitve pokojnin, ki bi morale biti v skladu z zakonom. Še enkrat, upokojenci oziroma vse preveč je tudi tistih, ki delajo, prejemajo dohodke, ki so pod stopnjo revščine. Zame je to nedopustno. Pa še nekaj podatkov s strani upokojencev, kar nekaj podatkov je bilo že povedanih, ampak nisem poslušala vseh razprav. V strukturi upokojencev, ki prejemajo pokojnine do 500 evrov, jih je več kot četrtina oziroma 28 % upravičencev, 60 % je tistih, ki prejemajo pokojnino med 500 in tisoč evri, 8,8 je tistih, ki prejemajo pokojnino od tisoč do tisoč 500 evrov in zgolj nekaj majhnega je tistih, ki prejemajo pokojnino višjo od tisoč 500 evrov. To so podatki iz junija 2016. Ob tem ne morem spregledati dejstva, da je povprečna pokojnina v višini 613,80 evrov, povprečna starostna pokojnina je nižja od povprečne in znaša 611 evrov, povprečno neto invalidska pokojnina znaša 473,41 evrov, povprečna neto vdovska pokojnina znaša 385,70 evrov. Tudi ti podatki so iz podatkov iz meseca junija. Ali te pokojnine so dostojne, vredne tega? Sama menim, da ne. Moram reči, da na področju aktivne politike zaposlovanja se v proračunu predvideva večje vključevanje brezposelnih oseb v te ukrepe. Moram reči, da je to spodbudno. V letošnjem letu je bilo predvideno 17 tisoč vključenih brezposelnih v ukrepe aktivne politike, v letu 2017 se to število povečuje za 5 tisoč brezposelnih. Seveda aktivna politika ni trajen ukrep, je pa – bomo rekli tako – en ukrep, ki blaži delno socialno stisko najranljivejših skupin državljank in državljanov. Želela bi si, da se vseh teh 23 tisoč, ki jih bo v prihodnjem letu vključenih v programe aktivne politike, dobi tudi redno zaposlitev vsaj za določen čas, če že ne za nedoločen čas. Če mi dovolite, nadaljujem tudi s temeljno vrednoto državljank in državljanov in tudi prioriteto Vlade Republike Slovenije, to je z zdravjem. Na eni strani imamo sindikat Fides, ki stavka oziroma zdravnike. Na drugi strani imamo bolnike, ki so na čakalnih dobah, čakajo, so bili predvideni za poseg in te njihove operacije se prestavljajo. Čakali so na posege tudi več mesecev, ampak zaradi stavke se te stvari prestavljajo. Ali je to prav? Po mojem ne. Zakaj je prišlo do tega, bi se vprašali. Vprašanje je na tem, da v bistvu zdravnikov kronično primanjkuje. Načrtovanje specializacije je bilo vrsto let nepravilno, kar se kaže sedaj. Upam, sicer ministrica za zdravje je že povedala, da se v bistvu specializacije povečujejo oziroma se razpisuje več specializacij, treba pa je slediti demografskemu trendu, saj se povečuje delež starejšega prebivalstva, več imamo kroničnih bolnikov, več imamo nalezljivih bolezni in novih bolezni, imamo pa tudi napredek medicinske znanosti. Žal se je zgodilo tako, da so v zadnjih desetih letih javna sredstva za zdravstvo v vseh razvitih državah rastla hitreje kot njihovi bruto domači proizvodi, v Sloveniji pa se je žal dogajalo to, da v bistvu ta trend zaostaja za bruto domačim proizvodom. Upam, da bo v proračunu nekaj sredstev tudi zagotovljenih za skrajševanje čakalnih dob, ki pestijo naš zdravstveni sistem. Pa mi dovolite, da se še pomudim malce pri prometni infrastrukturi, ki je eden izmed najpomembnejših pogojev za enakomeren razvoj Republike Slovenije in omogoča primerno gospodarstvo ter mobilnost nas, državljank in državljanov. V zadnjih letih so ti ukrepi zastali. Sicer nujne nadgradnje so bile, posodobitve v ceste in železniške infrastrukture pa so zastale. Tukaj imamo drugi tir, tretjo razvojno os. Na tem mestu bi tudi poudarila, kljub temu da ne govorimo o lokalnih problemih, na obvoznico Slovenska Bistrica. Ampak tudi rekonstrukcija cest nekje, bom rekla oddaljenih, rekonstrukcija skozi Lovrenc, ki je nujno potrebna, kajti postala bo neprevozna. Tukaj so težave. V proračunu so sicer neki trendi, ampak vsa ta sredstva, ki so predvidena, ne zagotavljajo izvedbe investicij v prihodnjih dveh letih. Tukaj sem dejansko razočarana nad tem proračunom. Če se malce dotaknem tudi povprečnine za občine. Povprečnine za občine so res, bom rekla, v letošnjem letu dosegle dno v višini 522 evrov, za prihodnje leto je država našla posluh in se dogovorila v višini 530, za leto 2018 pa se pričakuje povprečnina v višini 536. To je vsekakor dobro. Mogoče bi se še zgolj malce dotaknila črpanja kohezijskih sredstev. Kot je že bilo v prejšnjih razpravah velikokrat omenjeno, je tega črpanja bilo bistveno premalo. Tako verjamem, da bomo naredili vse, da bo tega črpanja bistveno več, da bomo naredili dobre projekte, da ne bomo vračali kohezijskih sredstev, kajti tudi to se. Bom pa rekla, da pri teh mehkih programih iščem dodano vrednost. Velikokrat se vprašam, ali je sploh kakšna dodana vrednost pri teh mehkih programih. Učinki, ne vem, če so ravno najbolj primerni. Tudi liberalizacija cen naftnih derivatov, ki se je zgodila v preteklem tednu nam bo kreirala proračun v prihodnjih letih, ne glede na to, da minister zagotavlja, da se bo s trošarinami nateklo dovolj denarja, vendar menim, da na začetku po vsej verjetnosti še bo takšen trend, ampak s časom se bodo stvari spremenile. Tudi avtocestni križi, tam, kjer so pač bencinske črpalke, bodo raje zapeljali z avtoceste, tankali drugje, tujci bodo pa tankali raje v tujini, kjer bodo cene bistveno nižje. Mislim, da to ni dobro in bi bil potreben tudi na tem mestu bistven pomislek in razmislek. Še vedno menim, da bo prevladal zdrav razum, da bo ministrstvo ugotovilo, da to po vseh analizah, ki jih bo opravljalo, ne bo prineslo pozitivnega učinka in da se bo čim prej nazaj liberalizirala cena naftnih derivatov, kajti edino to je edini pravilni predlog za naprej. Toliko zaenkrat, hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Vojka Šergan, beseda je vaša. Izvolite.
Hvala za besedo. Še nekaj govornikov me je spodbudilo, da sem se še enkrat oglasila. Pravzaprav na vse to, kar smo danes slišali, bi človek dejal, le kje vzeti ves denar in toliko denarja, kot je teh želja, da bi zadovoljili vse. Nemogoče je. Tudi doma, ko se spraznijo računi, ko ni v denarnici denarja, mislim, ne moreš dati tudi sosedu, ki te prosi, tudi otrokom, ki te prosijo. In tako je z našim proračunom; ne moreš deliti denarja, ki ga nimaš. Vse te želje, tudi z amandmaji in vsem, je nemogoče ustreči vsem. Tega se očitno nekako ne zavedamo in gredo stvari še vedno v to smer, da dobiti denar, vsak potegniti odejo na svoj konec in zadovoljiti svoje potrebe. Prav tako je s plačami v javnem sektorju. To bi moral biti kompromis med željami in možnostmi. Pozabljamo, da še vedno imamo primanjkljaj, še vedno porabljamo več, kot ustvarimo, zaradi tega se pač ne da teh stvari spremeniti, zato se ne da vseh želja v proračun vtkati, vseh želja, ki so na mizi. Rada bi tudi poudarila to, ker je bilo rečeno, da tudi ministrstvo za gospodarstvo, vidim v amandmajih, da ima premalo sredstev in tako naprej. Seveda, vsa ministrstva bi si želela še več, ampak, poglejte, če bo ministrstvo za gospodarstvo tudi vzpostavljalo primerno okolje za tuje investitorje, kar se tudi v tej prihodnosti kaže, potem se bo več zbralo v proračunu in bo v prihodnje lažje. Kup takšnih ukrepov iz tega proračuna, smo danes slišali, vendarle je zaznati. Pa nočemo in nočemo tega dojeti. Rada pa bi se tudi odzvala na vse amandmaje, ki ste jih vložili in je bilo rečeno, da ministrstvo ni obrazložilo teh amandmajev, zakaj jih ne sprejema; da je to kar tako, kar nočemo jih sprejeti, nočemo jih upoštevati. Mislim, da čisto vsak, ki je vložil amandma, ima tudi obrazložitev, zakaj ne. Recimo, sama sem zaznala, ne bom citirala, amandma za pospeševanje kmetijske službe. Glejte, za pospeševanje kmetijske službe, tak amandma, dodatna sredstva, je brezpredmeten zaradi tega, ker Ministrstvo za kmetijstvo na primer ima tudi v ta namen evropska sredstva in pokriva iz tistih sredstev tudi svetovalno kmetijsko službo. Potem, samo ministrstvo je, recimo [[…]]Čakajte, tukaj ste tudi navedli, recimo, za vojna grobišča. Točno je obrazložilo ministrstvo, da je za to namenjenih dovolj sredstev. Zakaj potem takšno pavšalno kritiziranje? Tega res ne razumem. Sprejemam nekako konstruktivno kritiko, da nekaj ni v redu, ampak danes pa popolnoma nič ni v redu s strani opozicije. To se mi zdi nesprejemljivo, da ni noben ukrep, nobena postavka v redu. Poleg tega še vedno nekateri napačno interpretirate črpanje evropskih sredstev. Še enkrat bom ponovila, čeprav to, kadarkoli imam priložnost, tudi osebno razložim. Mislim, zakaj ne razumemo, da je v evropski perspektivi 2007–2013 nekako bilo pospešeno črpanje 2014–2015 in istočasno so se vsi ukrepi za novo perspektivo 2014–2020 izvajali. Služba vlade, ki vodi to politiko, točno v svojih poročilih navaja, da je prvič dvojno delo opravila 2014–2015, ko je omogočila to črpanje, potem je treba povedati, da je dve leti od začetka upravičenosti tega obdobja komaj minilo – za ta 2014–2020 – in da je bilo izvajanje operativnega programa evropske kohezijske politike v teh dveh letih počasneje, kot smo si vsi želeli. Seveda, ker je bilo tudi isto v prejšnji perspektivi, ker je nemogoče v 2014 že začeti črpanje, če se takrat šele začnejo predlagati dokumenti Evropski komisiji, mi pa kar tukaj po dolgem in počez ljudem sporočamo, da enostavno se kohezija ne črpa. To ni res in dajmo že enkrat to spoznati. Pa tudi, ko omenjate mehke projekte, kaj bo to prineslo. Takšna so bila pogajanja 2009. Ali lahko vodimo nazaj ali moramo iti naprej? Poglejte, največji problem je pa to, ker je treba ljudem sporočati, da se je treba v te mehke projekte poglobiti, da se je treba povezovati. Mi pa sporočamo: ne vse je narobe, vse je narobe, vse je narobe. Ni narobe! Treba je spremeniti, spremeniti mišljenje in mi lahko tu pomagamo kot poslanci. Mi pa kar nazaj hodimo namesto naprej. Ne, res ne morem razumeti, da napačno interpretiramo in napačno sporočamo. Tega res ne morem razumeti. Poglejte, sprejet je bil izvedbeni načrt, ki predvideva, da bomo v letih 2016–2018 v izvajanje spravili za skoraj 1,5 milijarde vrednih projektov. A to ni denar? Ja kaj je pa to? Mislim, res ne razumem, res ne. Naj mi to eden, ki ste toliko proti pa tako negativno razlagali, to razloži. Ker človek enostavno laži in neprestanih neresnic ne more vedno poslušati. Poglejte, še enkrat bom ponovila, da je bilo v prvi polovici 2016 izdanih več kot 50 odločitev o podpori ali drugače, potrjenih je bilo več kot 50 projektov, programov, javnih razpisov v skupni vrednost več kot 600 milijonov; odobrenih 9 javnih razpisov v skupni vrednosti 73 milijonov; odobrenih je bilo 11 programov, iz katerih bodo ravno tako sledili javni razpisi v skupni vrednosti 99 milijonov; odobrenih je bilo 33 projektov v skupni vrednosti 339 milijonov evrov. Ja, mislim! Naj omenim samo še konkretno, ker sem že prej omenila avtocesto Gruškovje–Draženci za 63 milijonov, 9 okoljskih projektov odpadne in pitne vodje, pa tudi projekt izvajanja aktivnosti za pridobivanje znanja za romske skupnosti. A to niso projekti ali kaj iz nove perspektive? Poleg naštetega je SVRK v letu 2016 sprejel v pregled še več vlog, katere usklajuje s pristojnimi resorji. Do poletnih počitnic je bilo odobrenih za več kot 600 milijonov sredstev, kar pa predstavlja 20 % alokacije operativnega programa. V naslednjih letih pa se pričakuje, da bo dinamika odobravanja odločitev ob podpori še hitrejša. Mislim, da so to zadostni argumenti, da ne govorimo več o tem, da ni črpanja evropskih kohezijskih sredstev Skratka, izzivi te države so še vedno veliko, še vedno imamo primanjkljaj in ne moremo porabljati več kot ustvarimo. To naj bo moto za to. Dolžni smo, da ta proračun danes sprejmemo in potrdimo; dolžni smo zaradi ljudi, ki so nas volili. Vsi skupaj. Dolžni smo to narediti zaradi tega, da se bo to nemoteno izvajalo, zato da ne bodo ljudje prikrajšani. Hvala.
Hvala lepa, gospa Vojka Šergan. Gospod Žan Mahnič, izvolite, beseda, je vaša.
Hvala. Gospo pred mano sem zelo poslušal. Nisem za to, da spremenimo mišljenje, ampak za to, da spremenimo proračun, in zato, gospa Šergan, so ti amandmaji. Vidim pa, da vam gre to, recimo temu, kreativno računovodstvo. So Finance pa tudi drugi mediji poročali o vaših finančnih mahinacijah, ko ste bili prokuristka v enemu od podjetij, tako da verjamem, da znate tam, kjer ni, malo več prikazati, tam, kjer pa nekaj je, pa prikazati malo manj, da se kakšen evro da v kakšen žep. Pa vendarle, govoril bom o tem proračunu. Ne morem ga podpreti, žal tudi finančne ministrice večino časa ni tukaj. Ne vem, ali je pri kakšnem belem magu ali je nekje drugje. Definitivno ni primerno, da gospa ne posluša in se sproti ne odziva. Začel bi pri športni infrastrukturi. Danes ste veliko govorili o tem, kako bomo vlagali in kako bomo gradili. V letu 2017 je za šport v tem proračunu namenjenih 10 milijonov evrov; skratka, nič več kot je bilo že prej. Za športno infrastrukturo, to se pravi za rekonstrukcije, za nove gradnje 800 tisoč evrov. V naslednjem letu zopet 800 tisoč evrov. Žal ministrice za izobraževanje ni tukaj, ampak slikala se je. Mislim, da je bila tudi v Riu. Hodimo oziroma hodite po vseh prireditvah se slikat s športniki. Takrat, ko je pa treba nekaj dati – kar smo ugotovili že tudi pretekli teden, ko smo imeli sejo Odbora za izobraževanje na zahtevo Slovenske demokratske stranke, kjer smo razpravljali o neustrezni športni infrastrukturi –, se pravi, ko je treba dati denar v proračunu za konkretne projekte, slišali smo, šestdeset krajev čaka na primerne telovadnice, takrat pa se v proračun enostavno da 800 tisoč evrov. Slovenska demokratska stranka potem vloži amandma za dodatna dva milijona, ta amandma se zavrne, potem pa Vlada sama doda še dodatna dva milijona za leto 2018, plus še sredstva fundacije. Ampak na ta način za 800 tisoč evrov dodatnih finančnih sredstev žal ne moremo dodatno spodbujati in vlagati v šport in športno infrastrukturo. Strinjam se s tem, kar je prej dejal poslanski kolega magister Andrej Šircelj. Šolstvo ima milijardo štiristo že tako v proračunu. Dodajamo še 43 milijonov evrov. Kaj se bo spremenilo? Kaj je sedaj premalo oziroma kako boste ta denar pretvorili v kvaliteto? V boljše programe v boljše kadre in tako naprej? Na zdravju dajete dodatnih 13 milijonov evrov – reforme nobene, spremembe nobene. S sindikati ste šli na nož, ste šli do konca, edini zakon, ki nekako nakazuje neke spremembe, je koalicijsko neusklajen, zakon o lekarništvu, in to je tudi glavna reforma na področju zdravstva te koalicije – kako bo nekdo kupoval zdravila. O ostalih reformah ne duha ne sluha. Pa je tukaj že praktično pred vrati mejni mesec za zdravstveno reformo, to je december. Skratka, samo povečevanje sredstev za zdravje, za Ministrstvo za zdravje, in nobenih strukturnih reform in drugih ukrepov. Tudi teh 13 milijonov evrov na tak način ne bo prineslo boljše situacije. Prej je bilo zanimivo napisano na Twitterju Stranke SMC. Tam je pisalo predloga preračunov 2017/2018: višja rast, več zaposlenih, višji privilegij in nižje obresti. Kar se tiče višje rasti, v napovedi lahko vidimo, da bo leta 2018 nižja, kot je leta 2017. Kar se tiče več zaposlenih, tukaj se mogoče lahko strinjamo, ampak pomembno je povedati, kje bo več zaposlenih; V Avstriji in v javnem sektorju. V Avstriji in v javnem sektorju. In pa višji privilegiji. Tukaj bi ministrico, ki je žal ni, ki je iz kvote stranke SMC, ki je to za Twitter napisala, rad vprašal, kje bodo višji privilegiji. Kdo bo imel višje privilegije zaradi tega proračuna? Tisti, ki so na minimalnih plačah? Tisti, ki se odpovedujejo varstvenim prejemkom, da se jim ne bi po smrti odvzelo premoženje? Tisti, ki dobivajo mizerne pokojnine? Tisti, ki čakajo v vrstah za posege v zdravstvu? Kakšni privilegiji? Kakšni višji privilegiji? Za te skupine ljudi? Iz tega proračuna to ni razvidno! Tudi dodatnih 51 milijonov evrov na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve. Kaj se bo spremenilo, kaj bo boljše oziroma kje so potrebe za teh dodatnih 51 milijonov evrov? S tem, da se povišuje nekatere postavke, za katere vidimo, da še realizacija na podlagi proračuna, ki ga imamo, ne bo dosežena. Ampak se še dodatno povečujejo finančna sredstva. Predvsem pa me zanima, kaj se bo storilo oziroma kako bodo ta finančna sredstva, ki jih dodatno vlagate tam, kjer je denarja že nekaj, prispevalo, da se bo dvignilo delovno aktivno prebivalstvo? Ki ga je bilo, samo za primer, ker ste danes toliko govorili o preteklosti, ob začetku prve Janševe vlade 813 tisoč, ob koncu prve Janševe vlade 880 tisoč, danes je pa 800 tisoč. Vlada Mira Cerarja je v enem letu delovno aktivno prebivalstvo dvignila samo za šest tisoč, ostalo pa pač, kar je šlo v Avstrijo in kam drugam. Ampak to ni delovno aktivno prebivalstvo. Zdaj pa, da se ustavim pri tistem, kar jaz v poslanski skupini najbolj pokrivam, to je pa področje obrambe. Lepo, da je gospod Bizjak prišel, verjetno je videl, da sem na vrsti. Skratka, v tem parlamentu govorimo že dve leti, kakšno je stanje v Slovenski vojski, kakšno je stanje na področju obrambe. Vse od leta 2009 naprej, od začetka vlade Boruta Pahorja, se je jemalo denar za Slovensko vojsko, tako da smo danes prišli že na kritično raven. Lansko leto, ko je bil na obisku generalni sekretar Jens Stoltenberg, mu je predsednik Vlade obljubil, da je sedaj konec padanja in da se bo proračun za obrambo postopoma zviševal. Zdaj v rebalansu, ki je bil za letošnje leto 2016, so sredstva še dodatno padla. Odstotkovno za 0,01 odstotka BDP, nominalno pa za dva milijona, ker ste se šli pač kreativno računovodstvo in ste samo nekaj prestavljali na račun članarin. Ampak to ni denar za Slovensko vojsko. Načelnik General štaba je v Državnem zboru že večkrat povedal – Slovenska vojska ima eksistenčno krizo, nujno potrebujemo 46 milijonov evrov. Za naslednje leto Slovenski vojski dajete dodatnih 18 milijonov evrov, za leto 2018, ko bo vaše zadnje leto, če bodo redne volitve, pa dodatnih 21 milijonov evrov. Kakšen odnos, ko imate toliko povedati, je imela vlada Janeza Janše do vojske, kakšen odnos ima pa vlada Mira Cerarja do vojske, najbolj pove ta graf. V letih 2004 do 2008, ko je bila povprečna gospodarska rast petodstotna, je Slovenska vojska nominalno dobila 200 milijonov evrov več. V letih 2014 do 2018, ko bo gospodarska rast ocenjeno približno 2,5-odstotna, pa se Slovenski vojski namenja 37 milijonov evrov več. Toliko o tem, kdo jemlje, kdo daje oziroma kdo v časih, ko je gospodarska rast, daje koliko, predvsem pa komu. Prej je gospa iz ministrstva rekla, da je treba gledati načrte razvojnih programov, da vidimo vsebino. Če gledam načrte razvojnih programov, mene ta vsebina zelo skrbi oziroma je taka, kot ta vlada – brezvsebinska. Poglejte, opremljanje Slovenske vojske z glavno opremo in modernizacijo. Leta 2017 nič, leta 2018 nič, 2019, ko nas ne bo več, 45 milijonov, 2020, ko nas ne bo več, 100 milijonov in pa potem še 150 milijonov. Se pravi, za modernizacijo Slovenske vojske v letu 2017 in 2018 ne bomo dali nič, potem pa vsako leto 50, 100 in 150 milijonov evrov. Pa iz koga se vi delate norca? Iz koga se vi delate norca? Pa pustimo Nato, ker tam vas nihče resno več ne jemlje. Vi se delate norca iz državljank in državljanov, iz njihove varnosti, predvsem pa iz pripadnic in pripadnikov Slovenske vojske. Poglejte, kakšno je današnje stanje. Včeraj smo imeli sejo o socialnem položaju. Urejate neke zadeve, uredili ste neke zadeve. Zdaj pa glavno vprašanje – kaj ste v zadnjih dveh letih in kaj boste v proračunu za naslednji dve leti naredili, da bomo imeli profesionalno, usposobljeno in moderno vojsko? Tukaj notri ste povedali – nič. Nič! Vi delate vse, da bomo do takrat, ko boste vi odšli z vlade, imeli vojsko, ki bo na ravni kakšne afriške milice. Mimogrede, lestvica svetovnih vojska po ognjeni moči: Uganda je na 98. mestu, Slovenija je pod vašo vlado padla praktično za 20 mest. Smo na 111. mestu od 130 ocenjenih držav. Zdaj pa boste še tanke prodali, te 55 – ali veste, kako bo padla ognjena moč, ko boste še polovico tankov, ki jih imamo še, prodali? Kaj nam še ostane? Nabojev itak ni, začnite kamne pobirati in frače izdelovati. To bo glavna oprema Slovenske vojske, to bo jurišna puška Slovenske vojske, potem ko bo vlada Mira Cerarja zapustila svoj mandat. To vi delate, gospe in gospodje! Niti približek tega ne boste dali, kar je dejal načelnik Generalštaba. Niste dali 46 milijonov evrov takoj, v treh letih niste dali 46 milijonov evrov. Ne vem, kaj še sploh hodite na zasedanja zveze Nato. Spreminjate dokumente, in ta proračun ne sledi temu, kar ste zapisali v SOPR. Namesto da bi bil ta dokument [[…]]Ali veste, kaj bi bil zame proračun strateško naravnan? Da bi rekli, O. K., vzamemo Slovensko vojsko. Kje želimo Slovensko vojsko, kaj želimo? Recimo, da želimo srednjo bataljonsko bojno skupino. Kaj bomo naredili? S patriami vemo, kako je, dam za primer. Trenutno je Jordanija sklenila posel z Nemčijo, kupujejo marderje, Nemci jih prodajajo, nadgrajujejo pume oziroma nov oborožitveni sistem links, ki ga imajo zdaj, marderji – 20 milimetrski top, odlična zadeva, Jordanija je zdaj plačala Nemcem za nadgradnjo. Samo k njim bi se lahko priklopili, mi bi imeli srednjo bataljonsko bojno skupino s 50 marderji, recimo, za 20 milijonov evrov. Ampak, vi ne vidite, ne bom rekel do 2020, vi ne vidite za dve leti, za 2017 in 2018, ker ste jasno napisali, da modernizacije ne bo. To ste zapisali v proračun. Nič evrov za nakup glavne oborožitvene opreme. Nič evrov! Zamislite si, kam peljete to državo in kam peljete tiste najbolj podporne sisteme tako za varnost državljank in državljanov kot te države.
Hvala lepa. Gospa Potočnikova, imate postopkovno. Izvolite.
Najlepša hvala. Gospod predsedujoči, sicer ste ravno prihajali v dvorano, ko ste se menjali. Prosila bi, da opozorite mlajšega kolega Mahniča, da se opraviči moji kolegici Vojki Šergan za to, kar je izrekel na začetku svoje razprave. Bi prosila, da zaščitite integriteto moje kolegice Vojke, ker je izrekel obtožbe na podlagi nekih časopisnih izdelkov. Mislim, da je to nedopustno v Državnem zboru, da se na tak način obtožujemo, in zahtevam, da se kolega opraviči. Prosim, predsedujoči, da ga opozorite, da tega ne ponavlja in da je to nedopustno v Državnem zboru.
Gospod Mahnič, imate besedo, postopkovno. Izvolite.
Hvala. Verjetno naj bi se opravičil tudi kolegici Košnik Grošelj, ko se je izkazalo, kaj je počela. Zdaj ne vem, ali je to efekt zasavskih poslancev pri vas, ampak povejte mi, kaj ni res, kaj sem narobe povedal. Jaz sem samo citiral to, kar so napisali v Financah in še kje drugje.
Gospod Mahnič, gospa Potočnik, upam, da smo vsi razumeli vajini sporočili. Predlagam, da predam besedo državnemu sekretarju iz Ministrstva za obrambo, da bo lahko podal odgovore. V redu? Mag. Bizjak, izvolite, beseda je vaša.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani poslanci! Na nekatere navedbe je treba odreagirati. Prvo kot prvo, smo kredibilen član zavezništva. Sodelujemo v vseh mirovnih operacijah in misijah, katere so dogovorno sprejete tudi z zvezo Nato, in opravljamo svojo nalogo uspešno.To nam prizna tudi zveza Nato. Se pogovarjamo o bodočih angažmajih Slovenske vojske v okviru zveze Nato, tako da moram povedati, da s tega vidika zaenkrat opravljamo vse zahteve zveze Nato v skladu z našimi odločitvami in v skladu z njihovimi pričakovanji. Res pa je, da finančna situacija ni najboljša, in to priznamo, in res je tudi, da razmere v Slovenski vojski niso najboljše. To tudi priznamo. Vendar govoriti, da smo nekredibilen partner in da nas v Natu nihče več ne upošteva, ta trditev absolutno ne drži. Kar zadeva finančne situacije, dobimo v letu 2016 nominalno dodatnih 20 milijonov, tega se veselimo, istočasno pa priznavamo, da ni dovolj za to, kar bi želeli. V letu 2017 dobimo 20 milijonov, v letu 2018 dobimo 21 milijonov. Vemo, da ni dovolj ,vendar je pa napredek. Moramo povedati, da smo s tem ustvarili trend padanja nominalnega padanja vojaški izdatkov. To bo tudi pripomoglo k boljšemu stanju v Slovenski vojski. Seveda ne moremo govoriti o ciklusu novega opremljanja in razvoja Slovenske vojske, in to se s poslancem seveda strinjam. Vendar želim povedati, da želimo vzdrževati trenutno stanje, da želimo izboljšati pripravljenost Slovenske vojske in da želimo izboljšati status pripadnika Slovenske vojske. Kar zadeva pa tankov, je pa treba povedati, da odločitev o izločitvi tankov T-55 iz uporabe Slovenske vojske, je sprejela neka druga vlada in ne ta. Hvala lepa.
Replika, gospod Žan Mahnič. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Gospod sekretar, kar se tiče kredibilnosti, nisem mislil misij. Za te smo pohvaljeni, in to je še edina stvar, ki nas drži. Dajte mi povedati, kako je s kredibilnostjo dveh procentov BDP za obrambo. Kako je s kredibilnostjo, če ti generalnemu sekretarju obljubiš nekaj, pa narediš čisto drugače. Kar se kredibilnosti tiče, gospod državni sekretar, nihče vam ne bo za mizo osemindvajseterice rekel, da niste kredibilni. Oba pa dobro veva, ker oba hodiva na zasedanje Nata, kaj pa se govori off the record.
Spoštovane kolegice, dragi kolegi, sprašujem, ali želi še kdo razpravljati o splošnem delu predloga sprememb. Ugotavljam, da ja. Gospa Anja Bah Žibert, izvolite, beseda je vaša.
Hvala lepa. Bom zelo kratka, ampak dejstvo je, da je tudi mene državni sekretar nekako dobesedno poklical k tej razpravi. Da bo bolj jasno tudi pred širšo javnostjo. Vi ste očitno pozabili, kaj so vam včeraj sporočili sindikati. Povedali so, da sicer jim ustava ne dovoljuje stavke, ampak da se bodo poslužili kakšnih drugih ukrepov. Zdaj mi pa, spoštovani, povejte na kakšen način vi pravite, da moramo biti odgovorni in sprejeti ta proračun, ki mu nasprotujejo pravzaprav že skorajda vsi. Ni usklajen, potem pa pravite, da lahko damo toliko, kot imamo. Sprašujem vas, kaj ste naredili za to, da bi imeli več. Ste prijeli v roke vsaj knjižico Obrtno-podjetniške zbornice, ki vam je konkretno povedala, kaj potrebuje za dvig malega in srednjega gospodarstva. Za tisti del, ki praktično daje življenje državi in omogoča izboljšanje stanja na vseh področjih. In vi meni danes odgovarjate tukaj, da se bo več dalo za Rome. 14 dni nazaj smo govorili, da je denarja tam dovolj, ampak da stanje ni pravo, ker ga nimamo. Prioritete, ne, ne gredo v tem proračunu. In še nekaj, spoštovani državni sekretar, to vam moram povedati. Dve toni pomoči se razdeli, spoštovani, v okviru Slovenske vojske. 150 paketov. Tisti, ki so v službi domovine, prejema 150 paketov pomoči. In vi pravite, da je stanje znosno. Po drugi strani pa ne poskrbite, da se nezakonitosti in nezakonita izplačevanja, za katere je krivo vaše ministrstvi in tudi vi, ne odpravijo. Nekdo je pokasiral denar za delo, ki ga ne bi smel dobiti. In ministrstvo ne naredi nič. Rekli boste, da je to drobiž. Ampak vas bom spomnila, potem ko imam tukaj amandmaje za eno ubogo osnovno šolo in telovadnico. Ta drobiž bi jo postavil. Hvala.
Gospa Šergan, izvolite, imate besedo.
Glejte, za to telovadnico, ko zdajle kažete amandma, bodo na razpolago razpisna sredstva in ta šola se bo javila na ta razpis in bo ta sredstva lahko dobila, če bo ustrezala pogojem. Tako konkretna sem jaz. In tega sploh ne razumete, ker jaz se ne spuščam na tako nizek nivo razprave. Poskušam pa biti operativna in konstruktivna. Hvala.
Replika, gospa Anja Bah Žibert, izvolite.
Spoštovana, če bi bili konstruktivni, bi si stvari vsaj prebrali. Tej šoli so ta sredstva obljubljena. In ta šola je že sama poskrbela oziroma občina, da je začela nadaljevanje projekta, ker je bil denar obljubljen, pa ste ga prestavili v naslednje obdobje. Denar, ki jim je bil včeraj obljubljen, in so se projekti začeli. Ste ga predstavili na naslednje leto. To je vaš način dela. Strategije pa prestavljanje denarja na obdobje, ko vas več ne bo.
Kolegice in kolegi, želi še kdo še razpravljati o splošnem delu? Ugotavljam, da ja. Gospod Ljubo Žnidar, izvolite, beseda je vaša.
Hvala lepa, predsedujoči. Jaz bom šel pa na področje infrastrukture. Pa ne bom ponavljal, kaj vse je pomembno za vzdržnost javnih financ, da vsi imamo isto željo, kako uravnotežiti državni proračun. To pomeni prihodke z odhodki. Imamo preveliko javno porabo, kar pomeni nevzdržnost javnih financ, ki se iz leta v leto poglablja. Glejte, že stari rek ali, jaz bi rekel, neka načela ali pa govori se, da takrat ko je največja kriza, je treba ljudem dati delo. Včasih so bila to javna dela, dela v javno korist in tako naprej. Časi so danes drugi. Treba je v današnjem času dejansko dati delo in ena izmed možnih variant je, da se vzpostavi možnost, da se požene oziroma z večjo intenziteto izgradnja investicij državnega pomena. To se pravi z gradnjo državne infrastrukture. Pa ne zato, ker sem jaz gradbenih, ampak podatki iz gospodarstva kažejo, da gradbena panoga požene 43 % celotnega gospodarstva. To se pravi, da malo manj kot polovico gradbena panoga požene, da novo energijo, da nov zagon, da novo možnost kroga, ki dejansko prinese pozitivni učinek v proračunu. Ljudje dobijo delo, zaslužijo, trošijo in zopet v obliki davka se potem del teh sredstev vrne v državni proračun. To je krog, ki bi ga morali imeti vsi pred sabo, ki bi ga morali graditi vsak v svoji branži, v svoji panogi, v vsakem resorju ministrstva. Gradbeništvo je eno izmed osnovnih in najbolj možnih variant, kako stabilizirati javne finance. Proračun je pokazatelj, v katero smer se usmerjajo javne finance. Če ha hitro pogledamo, bi rekel, da je v veliki meri je proračun preveč obremenjen z javno porabo. Pa ne trdim, da so v javnem delu previsoke plače. Plače so nizke, ampak sistem postopkov je predolg, preveč kompliciran in zahteva preveč zaposlenih. Tukaj je tisto razhajanje, ki dejansko v veliki meri najeda državni proračun in povzroča nevzdržnost oziroma manko. Zelo jasni so finančni pokazatelji v vsakem trimesečju z novo finančno luknjo, 300 milijonov, 400 milijonov itn., ki se pojavijo tako rekoč na vsake tri mesece. In to je nevzdržnost. Tako da te usmeritve proračuna k povečanemu obsegu investicij državnega pomena ne vidim. Res je, da se sredstva za te namene povečujejo v obeh letih, tako v letu 2017 in tudi v letu 2018, ampak občutno premalo, da bi lahko to dalo dejanske učinke, povratne učinke v sam proračun. Tukaj vidim ta manko in mislim, da bo situacija slej kot prej pokazala, da občutno povečanje aktivnosti, da ljudem damo čim več dela, se bo slej kot prej pokazalo, da je to prepotrebno.
Hvala, gospod Žnidar. Besedo ima gospod Bojan Podkrajšek. Postopkovno, gospod Jože Tanko. Najprej gospod Podkrajšek, potem ste pa vi. Izvolite, gospod Tanko, beseda je vaša.
Hvala lepa, za besedo. Pred dobro uro smo dobili v Državni zbor obvestilo Vlade, da se ni uspela uskladiti s sindikati javnega sektorja. Zakon, ki ureja to področje, je sestavni del proračunskega paketa, obravnavati bi ga morali kot 5. točko dnevnega reda oziroma po seji, zaključku današnje seje Državnega zbora ob pol desetih, pa me zanima, kakšen je scenarij, glede na to da ste stvari niso usklajene. Ker sicer je ta razprava, ki jo sedaj vodimo o proračunu, povsem brezvezna, če po domače povem. Manjka 300 milijonov približno, toliko je neusklajenega, ne vemo, kako se bo to zaprlo, kako bo Vlada ta problem uredila, tukaj pa govorimo na dolgo in široko predvsem na koalicijski strani, kako je ta proračun dober. Mi pravimo, da ni, očitno ni. Sedaj sprašujem vas, ki vodite sejo, kako boste to peljali. Ali boste to brezvezno razpravo, ker nimamo na mizi konkretnih in usklajenih dokumentov, vodili naprej ali jo boste prekinili? Mislim, da je smiselno, da se razprava prekine, dokler proračun ni komplementiran z vsemi podpornimi akti, tako kot bi moral biti. Ne moremo mi govoriti o nečem, česar ni. Vlada predlaga ali pa vztrajno razpravlja o nečem, česar ni. In koalicija razpravlja o nečem, česar ni. Namestnica generalne sekretarke odkimava, da ne boste seje prekinili. Sprašujem, kdo sejo vodi, na kakšen način, zakaj vztrajate pri razpravi, če je več kot očitno, z vladnim dopisom, da stvar ni usklajena in proračun ni zaprt. Jaz bi vam predlagal, da prekinete sejo in se v koaliciji dogovorite, kako naprej. Ali je sploh smiselno razpravljati v Državnem zboru o proračunu, ki mu manjka dokument za tristo milijonov evrov, več kot znaša ves cestni program Ministrstva za promet? Predlagam, gospod predsednik, da prekinete in se zmenite, kako naprej, kaj nam boste predložili, da bomo lahko ustrezno vodili razpravo v Državnem zboru. To razlaganje koalicijskih poslancev, kako ste dober proračun naredili, je že s tem vladnim razpisom podrto do temeljev. Če ste resna koalicija in če ste resna vlada in če govorimo o proračunu za dve leti, potem nam pa dajte vsaj resne dokumente na mizo, da se lahko kaj z amandmajem spreminja. Ne more pa biti ves sklop neusklajen.
Hvala lepa, gospod Tanko. Spoštujem vaše mnenje in razumem vaše skrbi, ampak nadaljevali bomo po zastavljenih smernicah. Se pravi, nadaljujemo s sejo, tako kot pa vsi mi dobro vemo, bo po zaključku te razprave Odbor za notranje zadeve začel s sejo odbora in tam upajmo, da bo kaj več znanega. Gospod Tanko, verjamem, da z odgovorom niste zadovoljni, ampak moj cilj je, da nadaljujemo z delom. Postopkovno, gospod Jani Möderndorfer, izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Dobro, to, kar smo sedaj slišali, ta postopkovni predlog, je seveda prvič neumesten, ker gre za pač poskus nečesa, kjer gospod Tanko ni sodeloval. Če bi bil na Odboru za finance, kjer smo vse to že prežvečili, bi ga naslednjič prosil in predvsem pa tudi vas, podpredsednik, da naj navede člen po Poslovniku, na podlagi katerega predlaga prekinitev same seje, da bo dejansko zadoščeno samemu postopku, ne pa nekim dopisom, kjer je on sam ugotovil, kaj je smiselno in kaj ni smiselno. Še posebej iz razloga, ker sprejemamo proračun za leti 2017 in 2018, ne glede na to, ko bomo glasovali o proračunu, se pred glasovanjem seveda Vlada mora izjasniti, ali je proračun usklajen, in kar je še bolj pomembno, začne veljati s 1. 1. Ker vidim, da Tanko že išče v Poslovniku člen, me prav zanima, na podlagi katerega člena bo zdaj to predlagal, razen tistega, da lahko kot opozicija predlaga prekinitev, kar je pa seveda naravnost smešno. V Poslovniku je postopek sprejemanja proračuna jasen. Obvezne sestavine imamo vse na mizi in smo jih tudi obravnavali. Vem pa, da bo s tiste strani spet prišlo, kaj je in kaj ni. Tudi če se ne bi uskladili, smo že zdavnaj ugotovili, da je vlada dolžna sprejeti ustrezne ukrepe in predlagati interventni zakon. Ampak za vse to ima čas, da to naredi. Sam sem pa prepričan, da bomo danes na Odboru za notranje zadeve zadevo zaključili. Hvala.
Hvala lepa, gospod Möderndorfer, jaz bi sicer raje dal besedo gospodu Bojanu Podkrajšku, ampak mislim, da je gospa Alenka Bratušek želela postopkovno. Gospa Bratušek, postopkovno, izvolite.
Jaz bom zelo vesela, če mi poveste, kaj je bil proceduralni predlog kolega, ki je govoril pred mano. Imam pa jaz zelo konkretnega, ker po spletu lahko beremo, kaj se dogaja na področju plač, mislim, da je prav, da bi nam nekdo iz Vlade, ki tukaj je, povedal, kaj se v tem trenutku dogaja. Če drži, da niti celotna koalicija ne podpira tega, kar je predlagal predsednik in kar je predlagal minister Koprivnika, potem resnično, bom rekla, se zdaj pogovarjamo o nečem, česar ni. Proračunski dokumenti niso popolni. To veste vsi. Manjkajo ukrepi na področju plač, in to za tristo milijončkov evrov. Lahko je to malo. Dvesto plus sto za zdravnike. Tisti, ki proračun poznajo, razumejo. Jaz res prosim nekoga z Vlade, da nam pove, kaj se v tem trenutku na področju plač v pogovorih znotraj koalicije, izven koalicije, kakorkoli, dogaja. Razsvetlite nas, ne da moramo poslanci brati po spletu o stvari, o kateri se danes pogovarjamo. Mi se danes pogovarjamo o državnem proračunu, katerega sestavni del 2,5 milijarde, mimogrede, je znesek, ki je potreben za plače. Brez dodatnega denarja. Danes beremo, da naj bi poleg vseh ukrepov, ki že veljajo, še za 1,4%, 1,33 % znižali plače javnim uslužbencem. Zvišali ste plače svojim ministrom, svojemu predsedniku, a zdaj boste pa vsem še dodatno poleg vseh ukrepov, ki že veljajo, še dodatno znižali. To je pa res enkratno. Socialno dogovarjanje, socialni dialog, super. Spoštovani podpredsednik, za enkrat, jaz prosim, da pozovete nekoga od Vlade, da pride in nam pove, kaj se z dogovarjanjem za plače v javnem sektorju dogaja. Da konec koncev se tudi mi tukaj znamo pogovarjati, vprašati, slišati. Mislim, da je nedopustno, da se na takšen način o tako pomembnem dokumentu, kot je državni proračun, pogovarjamo.
Hvala lepa, gospa Bratušek. Naj vam najprej odgovorim. Jaz sem gospoda Janija Möderndorferja razumel, da nadaljujemo z delom. Kar se pa vašega odgovora tiče, jaz sem se v tem času pozanimal in brez skrbi, vsi pogovori potekajo in tudi mi imamo jasno zastavljeno delo. Tako da predlagam, da nadaljujemo s splošnim delom predloga sprememb. Gospod Tanko, vidim, da bi radi postopkovno. Izvolite, gospod Tanko, beseda je vaša.
Hvala lepa. Glejte, gospod podpredsednik, mi se ne pogovarjamo o proračunu košarkarskega kluba Olimpija. Mi se pogovarjamo o proračunu Republike Slovenije za 2017 in v nadaljevanju za 2018. Tam na košarkarskem klubu so si lahko privoščili tak način, kot da predlaga gospod Möderndorfer. Tu si ga pa ne moremo. Veljajo pravila. Imate poslovnik. 25., 27. septembra ste predložili proračun, ki je bil oh in sploh. Zdaj je minil mesec in tri četrt naslednjega meseca. In pridemo v situacijo, če boste to zapeljali do konca, proračuna niti obravnavati, niti sprejeti ga ne moremo. Zato sprašujem, na kakšen način boste zapeljali to sejo do konca in ali je v tej situaciji, ko vemo, da manjka 1,5 % BDP v proračunu, ker to ni narejeno – ali bomo peljali zadevo naprej ali ne bomo? 1,5 % primanjkljaja je to na koncu. Če imate 6 milijonov primanjkljaja, tukaj pa manjka dodatnih 300 milijonov, pomeni, da je to primanjkljaj 4,5. Ali pa vse ceste stran, investicije na šolstvu stran in tako naprej. Mi rabimo, gospodje, čisto situacijo, preden naredimo naslednji korak naprej. In preden sploh še kaj govorite, da se razumemo. Ker nimaš o čem govoriti, o megli. To je statično nedefinirana konstrukcija, če po gradbeno povem. Zato predlagam, da se usedete in poveste, kako boste peljali sejo naprej. Siliti nas, da bomo prišli v neko časovno stisko na koncu, potem pa z ne vem kakšnim x y ukrepom, ki tu sploh ni predviden, to zadevo izravnavati, nima nobenega smisla. To morate vedeti, podpredsednik če je to tako. Da nima nobenega smisla, ker obravnavamo nekaj, česar ni. Govorijo v tja tri krasne tisti, ki govorijo o tem proračunu, koliko je dober. Zmenite se, povejte, tudi nam povejte, kako bodo zadeve potekale naprej. Ne želim pa, da imamo zgodbo kot KK Olimpija. Še enkrat povem in predlagam vam, usedite se, zmenite se, povejte nam, tako da bomo vsi pripravljeni na isti scenarij in na isto zadeve. Ne pa, da se nekaj dela, ob 21.45, ko so bo začela seja odbora, bo pa na dnevnem redu čisto nekaj drugega, kar nima nobene zveze z vloženim zakonom o ukrepih na področju plač in drugih stroškov v letih 2017 in 2018. Nobene zveze ne bo imelo to. Bodite razsodni in naredite to, kar sem vam predlagal.
Hvala lepa. Ravno zato, gospod Tanko, z vsem dolžnim spoštovanjem, ocenjujem, da ni pogojev za to, da bi ne nadaljevali seje. Besedo dajem gospodu Bojanu Podkrajšku, da nadaljujemo tistemu, čemur je nas čas namenjen, se pravi splošnemu delu predloga sprememb proračuna. Gospod Bojan Podkrajšek, beseda je vaša, izvolite.
Hvala za dano besedo, spoštovani podpredsednik. Cenjeni minister, državni sekretar, kolegice in kolegi! Seveda govorimo o najpomembnejšem dokumentu v Republiki Sloveniji, to je proračun za leto 2017 in proračun za leto 2018. Glede na situacijo, v kateri smo, razen ministra za infrastrukturo pa sekretarja na Ministrstvu za obrambo ni predstavnikov Vlade v dvorani. Če kdo, se opravičujem, spoštovana ministrica, tudi vas lepo pozdravljam, pa se opravičujem, ker sem vas spregledal. Če kdo brani ta državni proračun za leti 2017, 2018, je to kolegica Vojka Šergan. Ministrice pa tukaj ni. Predvidevam, gospa, da se iz kabineta predsednika Vlade. Vi ste prav gotovo zato danes tukaj, da bi zagotovili ta dokument, da bi bil tak dokument bistveno bolj kvaliteten, ne pa zato, da sodite, ali se ta seja lahko prekine ali se ne more prekiniti. Smo v letu, kar smo ves čas poskušali dve leti, v letu, v katerem je ključni človek te vlade odšel, to je minister za finance. Nekaj časa se poslavljal, potem pa slišimo od predsednika Vlade in od njega, da odhaja iz osebnih razlogov. Seveda predvidevam, da se je ta proračun začel že takrat sestavljati in pripravljati. Velikokrat smo tudi slišali, da če ne bi gospod Mramor pristal za finančnega ministra v vladi 2014–2018, bi težko bila sestavljena vlada. Ampak danes smo v situaciji, kjer so na področju ukrepi s plačami in je vidna vrzel 300 milijonov. To je dejstvo, kar je pravkar omenil vodja naše poslanske skupine, kolegica Alenka. Zelo težko govorimo danes o tem proračunu in tudi sam se strinjam z nekaterimi v tej dvorani, da bi bilo prav gotovo smiselno, da to sejo za toliko časa prekinemo, dokler ne dobimo dokumenta in zagotovila vseh, ministrice za finance, predvsem pa predsednika Vlade in vseh tistih, ki se pogajajo z javnim sektorjem, zdravniki, pa še s kom, dokler ne najdejo skupnega jezika. Seveda smo pred tem izjemno pomembnih dokumentom, v katerem govorimo o obrambi z neko povišico, majhno povišico, poslušamo pa venomer vse tiste, ki delajo v vojski, poslušamo vojake, ki služijo naši domovini, da je stanje neznosno. Dejstvo je tudi, da v teh dveh proračunih spregledamo našo zavezo do zveze Nato. Nekoč smo podpisali dokument, zdaj pa teh sredstev ne zagotavljamo. Na drugi strani pa govorimo, da smo še vedno pomemben partner te sile, ki je še posebej pomembna v današnjem času. Ta proračun govori tudi o kmetijstvu. Drži, da je nekaj denarja na področju kmetijstva, ki ga je možno počrpati iz evropskih sredstev. Je pa žalostno, da smo te predpise tako zaostrili, našim kmetom ni jasno zakaj, da je zelo težko priti do teh sredstev. Ko sprejemamo proračun, je od leta 2014 v Sloveniji zaprlo domove 2 tisoč 300 kmetij. To pomeni, da vsak dan zapre vrata na tej kmetiji na teh domačijah, na dveh domačijah. Ko govorimo o področju zdravstva, sem že uvodoma povedal, da zadeve niso usklajene. Na tistih področjih, kjer pa dodajamo, kot je bila prej obramba, zdaj omenjam zdravstvo, potem se bom dotaknil šolstva, je res, da dodajamo, ampak ni jasnih ciljev. V zdravstvu stvari niso urejene. Prav gotovo ni razvidno, zakaj dajemo v šolstvo 43 milijonov več, naša podjetja pa iščejo zaposlene. Naj se dotaknem tudi pomembnega segmenta v Republiki Sloveniji, to je šolstvo. Zgolj za obnovo ali izgradnjo infrastrukture damo 800 tisoč evrov. Jaz mislim, da je to premalo za kakšno večjo občino. Te investicije so spregledane, posledično je spregledan šport, velikokrat pa si vzamejo tisti, ki so sestavljali ta proračun, čas in se radi poslikajo pri kakšni medalji. Ne morem se strinjati s tako veliko rastjo, ki jo predlagatelj tega proračuna omenja. Predvsem me pa skrbi področje, za katerega mi ni jasno, ki ga omenja največja koalicijska stranka, ki vodi vlado, iz katerega tudi prihaja finančna ministrica, to so pa privilegiji. Govori se o veliko večjem privilegiju v letu 2017, pa veliko večjem privilegiju v letu 2018. Tu mi pa ni zadeva poznana, se pa bojim, da se to ne nanaša tiste, ki živijo na robu revščine, ki imajo izjemno male pokojnine, da se ne nanaša na tiste, ki jim je bil odvzet varstveni dodatek, da se to ne nanaša na tiste, ki prosijo za socialno pomoč, pa se jim bremeni ta socialna pomoč na njihove domove, da se to ne nanaša na tiste starše, ki zelo težko pošiljajo svoje otroke v šolo. Bojim se tudi, da se to ne nanaša na tiste, ki zelo težko plačujejo položnice. Spoštovane poslanke in poslanci, ministrica, minister! Govorimo o proračunu, v katerem v Republiki Sloveniji potrošimo veliko več, kot ustvarimo. Govorimo o proračunu, v katerem plačamo preko milijarde evrov obresti. Govorimo tudi o proračunu, za katerega nismo pripravljeni zajeziti vsa tista sredstva, ki netransparentno potekajo po nekih že usklajenih vodovodih. Ni tako dolgo časa, kar mi je nekdo kazal še ne podpisano pogodbo na enem od ministrstev in ko bo podpisana, jo bom tudi javno pokazal, pa se sklepa pogodba za obdobje petih let za tega izvajalca oziroma podpisnika, podjetje rabi 4 zaposlene, se pa pogodba nanaša na 250 tisoč evrov mesečno in pogodba je sklenjena za 5 let. Takšnih segmentov imamo mnogo v Republiki Sloveniji in mene žalosti, da se pred sestavljanjem proračuna ne želimo soočiti s tistim denarjem, ki je od davkoplačevalcev, denarjem, ki je od državljank in državljanov Republike Slovenije, ki je od gospodarstva, da bi ga smotrno in pravilno vnesli v proračun in da bi državljanke in državljani v tej Sloveniji lahko živeli bolje. Hvala.
Hvala, gospod Podkrajšek. Kolegice, kolegi želi še kdo razpravljati k tej točki? Ugotavljam, da ne. Zato zaključujem razpravo. Glasovanje o splošnem delu predloga sprememb proračuna bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 16. točki dnevnega reda. Prehajamo na obravnavo posebnega dela Predloga sprememb proračuna, in sprašujem, kolegice, kolegi, ali želi kdo razpravljati. Ugotavljam, da nihče. Zato zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo o vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 14. 11. 2016. Prehajamo na proračunskega uporabnika 1611, Ministrstvo za finance, ter na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Izplačevanja pravic ter amandma poslank dr. Mirjam Bon Klanjšček in mag. Alenke Bratušek. Izvolite, gospa Bratušek, beseda je vaša.
Najlepša hvala. S predlaganim amandmajem zagotovimo 40 dodatnih milijonov za izplačilo polnega regresa upokojencem. Upam, da me kolegi v Desusu tukaj pred mano dobro slišijo, da ne bomo potem spet poslušali praznih obljub, kako bo enkrat v prihodnosti Desus poskrbel za upokojence. Danes, danes lahko to poskrbite. 40 milijonov se lahko sliši veliko, ampak ob proračunu, kjer imamo 300 milijonski problem, bo ta problem 340 milijonski, če vam je za 300 milijonov vseeno, bo pa teh dodatnih 40 tudi ne tako velik problem. Prav bi bilo, da se v gospodarski situaciji, v kakršni država je, in s katero se vlada rada pohvali vsakodnevno, ukrepi iz časa krize iz težkih časov končajo. Polno izplačilo regresa upokojencem je en od teh. Denar bi, ker seveda amandma mora biti sestavljen tako, da če želiš nekam dati, moraš nekje vzeti, bi denar zagotovili z zmanjšanjem izplačila odškodnin. Jaz pričakujem podporo pri tem amandmaju.
Hvala, gospa Bratušek. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Zato zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 1811, Ministrstvo za zunanje zadeve, ter razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Razvojno sodelovanje in mednarodna pomoč ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Zato zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 1912, Uprava Republike Slovenije za zaščito in reševanje, ter na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Delovanje sistema za zaščito, reševanje in pomoč ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Zato zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2130, Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, ter na razpravo o vloženih amandmajih pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Lokalno razvojna infrastruktura ter dva amandmaja Poslanske skupine Nova Slovenija in amandma Poslanske skupine SDS. Gospod Jožef Horvat, želeli ste besedo, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Nova Slovenija je ta amandma vložila zato, da bi Vladi in koaliciji omogočila, da se zakoni v tej državi spoštujejo. Država je v skladu z Zakonom o razvojni podpori Pomurju za leto 2017 zagotovila za približno tri in pol milijone premalo denarja. Ponižujoče je, spoštovane kolegice in kolegi, ko berem obrazložitev Vlade, zakaj zavrača ta amandma. Vlada najprej pravi, da proračunsko leto še ni zaključeno in da je težko ugotoviti oceno, kakšna bo realizacija na tej postavki za letošnje leto. Mi v Novi Sloveniji pa natančno vemo, pa nismo sopodpisniki pogodb. Pogodb je podpisanih za dobra 2,6 milijona evrov. To je maksimum, kar se bo lahko letos iz te postavke razvojna podpora Pomurju koristilo. Čeprav je na tej postavki za letošnje leto približno 4,8 milijonov evrov. Realizacija bo torej samo 2,6 milijona zaradi malomarnosti in zaradi birokratskih ovir na Vladi oziroma na Ministrstvu. Gospe in gospodje, samo eno tretjino obrazložitve Vlada piše, zakaj bi bilo to morda dobro, dve tretjini pa namenja temu, zakaj smo napačno postavko izbrali, iz katere jemljemo ta denar. Če bi bila Vlada iskrena in korektna do državljanov, bi napisala samo en stavek. Napisala bi, da se je pač odločila, da tega zakona pač ne bo realizirala in ne bo spoštovala. Ali je to prav, kolegice in kolegi, Vlada jasno sporoča: "Ne, zakonov pa ne bomo spoštovali, pa tudi ustave ne." Pa kam smo mi prišli? Pa mi v Pomurju smo res robi na robu. Oprostite tej moji ognjevitosti, ampak enostavno več ne najdem besed in načina, kako naj dopovem, da se 3,5 milijone denarja mora dodatno zagotoviti za naslednje leto. In nikome ništa. Nihče se enostavno niti ne ustavi za pol sekunde, da bi objektivno razložil, zakaj ne bo spoštoval zakona. Ali boste, kolegice in kolegi, glasovali proti temu amandmaju? Če boste glasovali proti, boste glasovali za nepravno državo. Kar tako ali tako je že, ampak boste samo to nepravno državo poglabljali. Za to gre. Imamo zakon, in če kdo, potem se mi moramo tukaj zavzemati, da se vendarle zakoni morajo spoštovati. Ampak Vlada že v samem načrtovanju proračunske postavke Razvojna podpora Pomurski regiji načrtuje premalo denarja. In mi zdaj želimo s tem amandmajem Vladi pravzaprav pomagati, da vendarle je treba zakone spoštovati. Absorpcijska sposobnost pomurskega gospodarstva je velika. Ven pa mečete vloge na pikah in vejicah. Nesramno, ponižujoče!
Želi še kdo razpravljati k amandmaju? Gospa Suzana Lep Šimenko, izvolite, beseda je vaša.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoči. Želela bi obrazložiti amandma Slovenske demokratske stranke, ki se nanaša na dodatnih oziroma na 5 milijonov sredstev, ki se namenijo problemskemu obmejnemu območju, in to je območje Haloz. Zdaj pa moram jaz reči precej podobno kot moj predhodnik, tudi jaz sem zgrožena z obrazložitvijo Vlade. Bom samo prebrala, kaj tukaj piše. Amandma se nanaša izključno za razvoj območja Haloz, tukaj pa pišete: "V letu 2016 določene aktivnosti, vezane na izvajanje Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji." Ja oprostite, od kdaj pa so Haloze v Pomurju? To pa je, kot da se nekdo norca dela iz nas. Če lahko območje Haloz črpa po tem zakonu – ja, spremenite ga, mi se strinjamo s tem, da imamo vsaj možnost priti do dodatnih razvojnih sredstev. Ampak lepo vas prosim, takšna obrazložitev, to pa je resnično sramota za to vlado! Pa norčujete se iz vseh občanov tega območja! Naš predlog seveda je, vse parlamentarne stranke smo se v letu 2015 zavzele, da to območje potrebuje posebno obravnavo. Ustanovila se je delovna skupina. Podanih je bilo kup predlogov, ukrepov, ampak žal v praksi še ne živi noben od teh ukrepov. Edina rešitev je, da se temu območju namenijo posebna sredstva. Predlog amandmaja Slovenske demokratske stranke je, da se območju Haloz za leto 2017 nameni 5 milijonov evrov. Poslušajte, no, obrazložitev, tu govorite izključno o zakonu za Pomursko regijo. Dajte še enkrat razmisliti. Ta obrazložitev, ne morem reči drugače, kot da je larifari, ne drži. Jaz na nek način apeliram na vas. Vsi ste se zavezali, da se zavedate tega problema na tem našem območju, da je potrebna rešitev, potem pa temu območju namenimo tudi nekaj denarja. Zato predlagam ponovno, dajmo območju Haloz dodatnih 5 milijonov evrov sredstev, s katerim bo dejansko tu zaživel tisti potencial, ki na tem območju tudi obstaja. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o teh amandmajih? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem še program Vojna grobišča ter amandma Poslanske skupine SDS. Prosim za razpravo. Gospod Jože Tanko, izvolite, beseda je vaša.
Hvala lepa za besedo. Naša poslanska skupina predlaga, da bi se na postavki Vojna grobišča oziroma izkopavanje žrtev, umorjenih žrtev 2. svetovne vojne in tistih, ki so bili umorjeni po 2. svetovni vojni kot neoborožene osebe, da se na to postovko dajo dodatna sredstva. Mnenja smo, da je treba izkopavanje pospešiti, zadeve urediti, omogočiti tistim, ki so preostali živi, da se od teh svojih svojcev dostojno poslovijo. Velika večina teh oseb, ki so še preživeli, so v pozni starosti. Predvidevamo pa, da bi bilo prav, da se sredstva črpajo iz postavke Združenja zveze borcev, kajti oni so tisti, ki so to povzročili. Obrazložitev Vlade je pa problem v tem, da mi ni znano, da bi kakorkoli iz postavke, iz katere mi predvidevamo črpanje, bili kakorkoli udeleženi v raznih evropskih projektih. Evropski projekt, civiliziran projekt je pač dostojen pokop tistih, ki so žrtve. Jaz mislim, da je to treba na nek način omogočiti. Nemogoče je, da se bomo sedaj ukvarjali še naslednjih 70 let, ko smo prišli do evidentiranja, grobega evidentiranja teh grobišč in do začetka izkopov, da bo to trajalo še naslednjih 70 let. To je treba pač urediti, izkopati, identificirati, sprožiti postopke in za to zagotoviti tudi ustrezna sredstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Eva Irgl, beseda je vaša.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Kot je že vodja poslanske skupine povedal, se mi zdi pomembno, da to področje, ki zadeva vprašanje prikritih morišč, rešimo na dostojen način. Ampak za to je potrebno še več sredstev, kot smo jih do sedaj namenili. V Slovenski demokratski stranki menimo, da bi bilo primerno, da se milijon evrov da za grobišča, in sicer bi to jemali iz naslova združenj borcev, 250 tisoč evrov, in 750 tisoč iz naslova javne uprave. Gre za civilizacijsko normo. Naj tu omenim primer izkopavanj Košnice, ki smo ji bili priča nazadnje, ki je pokazala, da sta tam najmanj še dve morišči. Zdi se mi neprimerno, da Vlada republike Slovenije, ko je šla v odpiranje enega morišča, ni šla še v odpiranje dveh morišč. Zato je treba sredstva nameniti v ta namen. Zato vas prosim, spoštovane kolegice in kolegi, da ta amandma Slovenske demokratske stranke podprete. Hvala.
Želi še kdo razpravljati o tem amandmaju? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2330, Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ter razpravo o vloženih amandmajih pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Upravljanje kmetijskih zemljišč ter dva amandmaja Poslanske skupine SDS. Gospod Tomaž Lisec, želeli ste besedo, izvolite.
Hvala. Kot predsednik Odbora za kmetijstvo sem letos predvsem na pobudo ogromnega števila lokalnih skupnosti regijskih razvojnih centrov in ne nazadnje tudi veliko ljudi, ki se s tem ukvarjajo, sklical nujno sejo Odbora za kmetijstvo na temo Problematika namakalnega sistema. Tudi sam sem bil presenečen, da se je tiste seje poleg predstavnikov Vlade in pa nas poslancev vsaj glede na listo prisotnosti udeležilo preko 50 zainteresiranih ljudi, ki so predstavljali takšne ali drugačne organe oziroma inštitucije. Naj vam navedem primer. Gospa iz regijske razvojne agencije, mislim, da severna Primorska ali južna Primorska, se opravičujem, ampak iz tistih koncev, kjer ste verjetno tudi vi, gospod podpredsednik, doma, je rekla, da bi v naslednjih dveh, treh letih potrebovali 20 milijonov evrov izključno za problematiko namakanja v tisti regiji. Pa če pustimo ob strani, da poleg namakanja želimo s tem amandmajem nekako dati tudi spodbudo komasacijam, melioracijam, je samo 20 milijonov želja v eni regiji, mi pa želimo zagotoviti vsaj dva dodatna milijona za urgentno reševanje problema namakanja v Republiki Sloveniji. Tudi predel, iz katerega sam prihajam, Posavje, nujno potrebuje sredstva ob izgradnji hidroelektrarne na spodnji Savi in pristojni pravijo, če v sklopu izgradnje hidroelektrarne na spodnji Savi ne bomo uredili problema namakanja, bomo zgodbo zamudili. Ne samo zato, ker sam prihajam iz Posavja, kjer vidim namakanje kot eno izmed ključnih zadev, če želimo spodbuditi kmetijstvo v tej naši regiji, bilo je tudi ogromno drugih regij, kjer je bilo, če bi dali na skupni imenovalec, za preko 100 milijonov potreb v naslednjih letih za zagotavljanje problema namakanja. 2 milijona je majhen znesek, ampak je neka spodbuda, da ne bodo lokalne skupnosti širom Slovenije označene, da nimajo nekega občutka, da ministrstvo za kmetijstvo tudi na tem segmentu ne poskrbi zanje. Razumel bi, da Vlada nasprotuje temu amandmaju, ker smo pač opozicija, in kot je že bilo enkrat povedano, ta vlada je že drugič zapored pokazatelj, da je edina vlada do sedaj, ki niti malo ne spoštuje predlogov opozicije. Prej smo poslušali: mi smo predlagali, vzemite ali pustite. Potem pa smo bili še ozmerjani, kako smo grdi, ker sploh karkoli predlagamo. Predlagamo amandmaje, ki so uravnoteženi. Nekam daš, od nekje vzameš. Če v Državnem zboru ne samo poslanci koalicije, ki so čisto tiho, nimajo niti poguma predlagati amandmaje, da so tudi poslanci opozicije napoteni k temu, da naj bomo tiho, naj ne predlagamo, spoštovani, imamo vsi skupaj en problem, ki se mu reče – kakšna je naša parlamentarna demokracija. In kje smo želeli vzeti ta 2 milijona? 600 tisoč evrov iz postavke Podpora delovanju Vlade. Pa me zanima, spoštovana gospa iz kabineta predsednika Vlade, koliko novih zaposlitev je bilo v Generalnem sekretariatu Vlade v letu 2016 in koliko to stane davkoplačevalce in davkoplačevalke. Tega odgovora v vaši zavrnitvi nismo dobili. Tukaj samo piše, kako Generalni sekretariat predstavlja podporo delovanja Vlade. Bom še enkrat povedal, kaj smo si upali napisati, da "je preveč ljudi v Generalnem sekretariatu, ki premalo dela". Ampak, kot rečeno, ker nimate pravih prioritet, zavračate takšne amandmaje, ki so nujno potrebni zaradi tega, da se preprečuje nadaljnja gospodarska in kmetijska škoda. Ampak očitno bo ta voz ta koalicija zapeljala tja, kjer niti namakanje ne bo več potrebno. Po letu 2018 bo sledila po tej koaliciji popolna suša tudi na področju javnih financ. Hvala.
Hvala vam, gospod Lisec. Gospa Suzana Lep Šimenko, izvolite, beseda je vaša.
Najlepša hvala. Drugi amandma Slovenske demokratske stranke pri istem podprogramu se nanaša na območje občine Podlehnik. Danes smo že slišali, da eden izmed projektov, ki na srečo poteka, in tudi po nekih časovnih okvirih je dokončanje izgradnje avtoceste Draženci–Gruškovje. Je pa Ministrstvo za kmetijstvo iz naslova odkupa kmetijskih zemljišč prejelo 1,6 milijona evra na tem območju. Ker imamo tukaj potok Rogatnica, ki se zajeda v številna kmetijska zemljišča na območju občine Podlehnik, predlagamo, da Ministrstvo za kmetijstvo del teh sredstev, ki jih je prejelo, porabi za ureditev tega potoka in na tak način tudi zaščito kmetijskih zemljišč. Za leto 2017 predlagamo, da so ta sredstva v višini 500 tisoč evrov. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o dveh amandmajih? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2431, Direkcija Republike Slovenije za infrastrukturo, ter na razpravo ob vloženih amandmajih pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Investicijsko vzdrževanje in gradnja državnih cest ter tri amandmaje poslank dr. Mirjam Bon Klanšek in mag. Alenke Bratušek ter pet amandmajev poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati. Gospod Jože Tanko, beseda je vaša, izvolite.
Hvala lepa, za besedo. Mi predlagamo, da se na cesti G2-106 to je od Škofljice proti mejnemu prehodu Petrina zaradi izredno povečanega tranzitnega tovornega prometna in pa tudi osebnega prometa, povezanega z dnevnimi migracijami, odpravijo nekatera ozka grla, ki jih predstavljajo, ki se nahajajo v Laščah, Ribnici in v Kočevju. Gre v bistvu za tri obvoznice treh največjih naselij in treh največjih ozkih grl. S tem se v veliki meri odprejo tranzitne poti, tudi odprejo se dodatne obrtne cone, skrajša se potovalni čas do Ljubljane in s tem tudi na nek način poveča atraktivnost tega območja. Kar zadeva te tri obvoznice, bi rad samo spomnil, kaj je zapisala Vlada v svojem odgovoru: "Amandma je tehnično izvedljiv, vendar Vlada amandma zavrača, ker posega v sredstva Ministrstva za javno upravo." Kaj bolj bedastega se težko spomnim v argumentaciji za zavrnitev. Amandma je tehnično izvedljiv, to se pravi, da se ga narediti, da se vse tri obvoznice začeti umeščati v prostor, začeti s postopki odkupov in tako naprej, vendar ker bo teh 930 tisoč evrov porušilo sistem Ministrstva za javno upravo, pač to ne gre. Korektno vložen amandma, Vlada prizna, da je vse izvedljivo, in na tak način zavrne. Drugi amandma se nanaša na dokančanje glavne ceste, to se pravi državne ceste na enem odseku skozi Ribnico, odsek je dolg približno 600 metrov. Vsi pogoji za sanacijo so izpolnjeni. To je še edina nedokončana sanacija oziroma rekonstrukcija na tem območju in popolnoma nobenega racionalnega razloga ni, da se ta projekt, ki stane skupaj 800 tisoč, dela v dveh letih. Še pripravljalno zaključna dela, prevozi in odvozi mehanizacije bodo odnesli tretjino tega zneska, ki smo ga predvideli za povečanje. Edino logično je, da se to naredi na takšen način. Ampak tudi tukaj je najbrž problem, da so težave, obrazložitev je zelo podobna. Amandma je tehnično izvedljiv, vendar ga Vlada zavrača, ker posega v proračunska sredstva drugih proračunskih uporabnikov. Ni razlog, da črpamo iz postavke, kjer to ni mogoče, recimo iz evropskih sredstev ali iz kakšnih drugih omejitvenih zadev, ampak tudi ko je mogoče, Vlada tega ne dopušča. Amandma številka 6 se nanaša na posodobitev ceste do grobišča pri Krenu. Predvidevamo 800 tisoč evrov, da se cesta preplasti in da se tudi naredi do tega množičnega grobišča en spodoben dostop in uredi ustrezno parkirišče. Tudi v tem primeru je Vlada napisala v odgovoru "amandma je tehnično izvedljiv, vendar ga Vlada zavrača, ker posega v sredstva Ministrstva za javno upravo". Kakšen argumentiran razlog je to? Iz ene birokratske postavke ne more država nameniti 800 tisoč evrov za neko investicijo. Amandma številka 7 pomeni dokončanje odseka s pločniki med Ribnico in naseljem Breg. Tukaj so se stvari končale pred davnimi leti in ni nobenega utemeljenega razloga, da se prometna varnost predvsem kar zadeva pešce ne bi uredila, tudi potrebna gradnja avtobusnih postaj. Tudi tukaj je Vlada napisala, da je amandma tehnično izvedljiv, vendar ga Vlada zavrača, ker posega v sredstva Finančne uprave Republike Slovenije. Se pravi, s temi amandmaji, ki sem jih zdaj naštel, ne predlagamo ničesar, kar ni izvedljivo in kar ni pravilno umeščeno in pravilno črpano, ampak Vlada privleče za lase nek razlog. Amandma številka 8 se nanaša na posodobitev ceste do grobišča Huda jama. Predvidevamo milijon in 200 tisoč evrov, da se do tega množičnega grobišča, kjer se mnogi prihajajo poklonit žrtvam, uredi vsaj spodobna cesta in označi dostopnost. V tem primeru je Vlada napisala enako, da je amandma tehnično izvedljiv, vendar ga Vlada zavrača, ker posega v sredstva Finančne uprave. Zdaj pa samo sprašujem še to vlado, kar je je tukaj ostalo, ali je slučajno ta proračun sestavljal papež ali so morda le možne kakšne spremembe, dopolnitve in tudi drugačne stvari, kot jih je Vlada predvidela. Vi ste to zapisali ta proračuna tako in se obnašate do njega tako, kot da je to edina mogoča varianta proračuna, ki ste jo napisali. Edina mogoča. Nič ni možno vzeti ne tukaj, nič tam. Jaz bi prosil predstavnico Ministrstva za finance, da nam obrazloži, zakaj so amandmaji, ki jih predlagamo, tehnično izvedljivi, to se pravi, da jih gradbena stroka lahko v letu 2017 realizira, in kaj bi se zrušilo, če bi vzeli 100 tisoč, 800 tisoč evrov pri Finančni upravi, pri Ministrstvu za javno upravo ali pri kakšnem drugem proračunskem uporabniku, kjer je možno predvideti zajemanje ali pa recimo pri kakšnem delu civilne družbe. Nobenih obrazložitev ne dobimo. Vlada tudi tukaj sedi, ne komunicira nihče s poslanskimi skupinami in s predlagatelji amandmajev, in to je žalostno. Poglejte, to ni vlada. In za to ne-komunikacijo se skriva neka strašna aroganca, ki je prisotna. Če niste sposobni argumentirati razlogov in povedati, zakaj tehnično izvedljivi amandmaji za te prometnice niso primerni za to vlado, potem ne vem, kaj tukaj počnemo. Prej sem pa, kot veste, predlagal prekinitev, da se sploh zmenimo ali pa da se zmenite, če je ta proračun sploh možno dokončati na tak način, kot se obravnava, ker je za 1,5 % BDP neuravnotežen. To, kar mi predlagamo, je vse uravnoteženo, pravilno vloženo, tehnično izvedljivo, samo nekomu se je nos zavihal in je rekel ne. In sedaj to ponavljate do nezavesti: ne, ne, ne, ne. Kot da so to božje postave, ki ste jih prinesli v Državni zbor. V resnici je pa en navaden šmorn. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert, preden dam vam besedo, bi dal besedo še državni sekretarki gospe Janc. Izvolite, beseda je vaša.
Hvala lepa za besedo. Bom skušala pojasniti, zakaj je Vlada napisala, da je amandma tehnično izvedljiv, ga pa zavrača, ker posega v sredstva določenih državnih organov. Pri vseh zavrnjenih amandmajih je tudi napisana podrobna obrazložitev Vlade, zakaj pri posameznih proračunskih uporabnikih ni možno vzeti nekatera finančna sredstva, ki ste jih predlagali. Tako je za Finančno upravo napisano, da Finančna uprava v skladu z zakonom o Finančni upravi opravlja naloge, ki jih ji zakon nalaga. In če želimo, da je izterjava davkov mnogo boljša, in če želimo, da se izboljšajo aktivnosti tudi na tem področju, potem je nemogoče jih omejevati tudi s finančnimi sredstvi. Podobno podrobna obrazložitev je napisana za Službo Vlade za razvoj in evropsko kohezijsko politiko, kjer se predlaga tudi prenos sredstev, povedano je, za kaj so sredstva v okviru evropske kohezijske politike namenjena, saj so načrtovana s planom in s cilji sprejetega operativnega programa nove finančne perspektive. Če želimo počrpati evropska sredstva v taki višini, kot so nam bila dodeljena, je zraven potrebna tudi slovenska udeležba. In to je tudi razlog, da sredstev iz teh postavk ni mogoče prerazporediti. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospa Marija Janc. Gospod Jože Tanko imate repliko, izvolite.
Hvala lepa. Gospa Janc, če bo ta proračun kot zaključni račun realiziran tako natančno, kot ste sedaj prebrali, potem je to res. Ampak če boste pogledali zaključni račun za lansko leto, pa predlansko leto, pa za vsa leta od začetka, ko so se zaključni računi delali po izvedbi proračuna, boste videli, da to odstopa za 30 % v globalu od vseh zadev. Zato imate tudi negativna mnenja Računskega sodišča. Če amandma pri postavki, ki je velika desetine milijonov evrov in ima nek majhen znesek, ki pomeni sesutje sistema, potem je nekaj v tej državi narobe. Če bi se to eventualno zgodilo, imate pooblastilo, kar zadeva prerazporejanja stroškov oziroma postavk. Mimo Vlade, samo ministrstvo, podprogrami, medprogrami in tako naprej, vse to imate. In ne morete nas vi tu farbati, da se to ne da. To nas na tak način prehlajati ne morete. In še nekaj je. Pri vseh teh amandmajih, ki sem jih bral, da je amandma tehnično izvedljiv, vendar jemlje sredstva pri neki upravi ali nekem proračunskem uporabniku, vse to je bilo napisano pri večini teh amandmajev že lansko leto. Če boste pogledali za nazaj, pa preverite, ste to isto napisali lansko leto. Torej samo sprašujem, kdo koga tukaj farba in se dela norca v bistvu iz nas. Norca se delate iz nas. Če bi bil amandma, gospa Janc, vložen, kot ste ga vi prebrali, narobe, da bi črpal postavke evropskih sredstev, bi ga v Državnem zboru, ko smo ga vložili, zavrnili, ker je to njihova naloga. Ampak amandma je: tehnično pravilno pripravljen, pravilno vložen, črpa iz pravih postavk. In na tak način ga Vlada s tako obrazložitvijo ne more zavrniti. Se morate kaj bolj pametnega spomniti. Še toliko bolj ga ne more zavrniti, ker je to isto napisala lansko leto pri amandmajih, ki smo jih vložili. Pa še kakšno leto nazaj. To se pravi, da se v teh dveh letih ni naredilo v tej vladi popolnoma nič, kar zadeva tehnično izvedljivost. Tam, kjer pa tehnično ni izvedljivo, ste pa dali 200 milijonov evrov – drugi tir. Tam pa ni bil problem. Predlagam, da če že argumentirate, se potrudite mnogo bolj. Sploh pa me moti to, ker od proračuna pa do zaključnega računa so enormne razlike. Potem pa pride državni uradnik in razlaga, kot da je to z milimetrsko natančnostjo, z nonijem izmerjeno, kako je to natančno narejeno. Gospa, ni. Toliko fleksibilnosti pa imate, ker ste si uzakonili v Zakonu o izvrševanju proračuna. Drži? Več kot drži. Hvala lepa.
Gospa Anja Bah Žibert, beseda je vaša, izvolite.
Hvala lepa. Jaz res ne vem, če ima ta vlada in koalicija danes takšno stanje v državi, da si lahko privošči tako pravzaprav aroganten in nesodelujoč odnos v tem državnem zboru. Če bi bilo res vse tisto, kar smo prej poslušali, da bi želeli, če bi bilo več, potem dejansko Vlada ne bi mogla zapisati, da amandma zavrača, ker posega v proračunska sredstva nekega drugega uporabnika, ob dejstvu, da je bil ta isti amandma vložen že preteklo leto. To pomeni, da Vlada niti toliko ni tolerantna do drugih udeležencev Državnega zbora in, spoštovani, do državljank in državljanov, da bi pogledala lanskoletne amandmaje, ki jih je bojda zaradi slabega stanja zavračala. Danes, ko pa govorimo o gospodarski rasti, pa piše ene in iste stvari. Tukaj preprosto več ne gre za to, da želimo nekaj narediti, ampak samo zato, kdo je predlagatelj. Poglejte, tukaj med temi amandmaji je tudi amandma za ureditev odseka Dvor v občini Žužemberk oziroma v tej okolici. Mene resno zanima, kadar predvidevate neka sredstva v infrastrukturo, ali kdo sploh pogleda demografsko sliko tistega okolja. Ali kdo razmišlja o tem, da se posamezna okolja praznijo zato, ker ni tiste najmanjše osnove storjene? Jaz mislim, da ne. Ker drugače 500 tisoč evrov ne bi moglo predstavljati takšnega problema. In ja, res je, zmanjšati bi bilo potrebno na nekih drugih postavkah. In vam bom povedala katerih. V danem primeru bi šlo za ravnanje s stvarnim premoženjem. Če bi vprašali mene pa nekoga z zdravim razumom, bi celo smatral, da je treba tukaj sredstva dobesedno pobrati. Vsa sredstva. Pa vam bom povedala, zakaj. Zat, ker ko smo obravnavali to temo na matičnem odboru, smo izvedeli, da pristojno ministrstvo nima niti osnovne slike po občinah, koliko tega premoženja imamo oziroma ga uporabljamo, koliko premoženja oziroma stvarnega premoženja in vsega ostalega dajemo v najem in kje smo najemniki. Tega podatka ni. Verjemite mi, če bi bil,bi bilo zelo enostavno pokazati, kje dobiti teh 500 tisoč evrov. Že zdaj vam naštejem nekaj občin, kjer naše stavbe, državne stavbe samevajo obnovljene, uporabne, ampak hkrati pa čez cesto najemamo drage prostore. Denar je včasih na roki, samo nekomu očitno v tej državi ta trenutek ni v interesu, da se kakšna stvar skristalizira. 500 tisoč evrov za to, da bi lahko tisti prebivalci, ki še vztrajajo, preživeli in živeli nekako normalno, ker gre za nevaren odsek, ne bi bil noben problem, ampak gre zgolj za vzvišenost. Ampak, saj veste, že v pravljicah vzvišenost drago stane, kaj šele v realnosti.
Gospa Eva Irgl, beseda je vaša, izvolite.
Najlepša hvala za besedo, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Kot kaže, se bo s tem proračunom ponovno zgodilo, da koalicija ne bo podprla niti enega amandmaja opozicije, ne glede na to, kako dobronamerni so ti amandmaji in kako pomembni so za lokalne skupnosti. Naj tukaj spomnim, da ko so bile neke druge vlade, bodisi vlada Janeza Janše, bodisi vlada Boruta Pahorja ali pa vlada Antona Ropa, vedno, ampak vedno je bil sprejet vsaj kakšen amandma opozicije. No, tokrat bomo ponovno priča temu, da kot valjar greste mimo vseh predlogov, ki jih predlaga opozicija. Jaz bi se ustavila pri amandmaju pod točko 5. Eden od projektov je tudi ureditev pločnika in cestne infrastrukture skozi naselje Manče v občini Vipava, in sicer v višini 200 tisoč evrov. Jaz sem to predlagala, potem pa je Slovenska demokratska stranka to vložila. Opozarjam, da je nujno treba urediti to pešpot, ker gre za državno cesto, ki povezuje vipavsko s Krasom in obenem gre tudi za vprašanje varnosti. Tisti, ki se boste tam peljali, boste lahko videli, zakaj je ureditev te ceste še kako pomembna. Seveda pa sem si želela, da bi uredili še nekatere druge zadeve znotraj vipavske pa tudi ajdovske občine, ampak zaenkrat, če bo vsaj ta amandma sprejet, bom zelo zadovoljna. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Ljubo Žnidar, beseda je vaša, izvolite.
Hvala lepa za besedo. V našem strokovnem svetu smo naredili zelo natančen pregled investicij in vzdrževanja na področju regionalnih in magistralnih cest v Republiki Sloveniji. Izbrali smo glede na potrebe, glede na nujnost v različnih krajih, v različnih regijah tiste osnovne prioritete, ki so ali že zelo dolgo časa na čakalni listi za samo izvedbo ali imajo določene postopke pripravljene do te mere, da je možno začeti z izvedbo, ali pa gre tudi za kakšen nov projekt, glede na trenutno stanje, glede na trenutno potrebo v določenem okolju. Za vse amandmaje, ki smo jih vložili, se izkazujejo vrednosti približno 18 milijonov. Ne gre za relativno velika sredstva, vendar s temi sredstvi bi lahko zelo veliko postorili in izboljšali stanje na regionalni ali magistralni cesti. Če grem konkretno, proračun s predlogi v primeru, da gre za povečanje, tudi navaja predloge za uravnoteženje. Zmanjšanje sredstev smo predlagali predvsem na račun javne uprave. Po našem mnenju je javna uprava preveč razbohotena, prebogato finančno nagrajena. Če kar pogledamo, kako število zaposlenih raste v javni upravi in s tem rastejo tudi sredstva v proračunu, ker gre za absolutno večjo porabo in menimo, da so to tiste večje postavke tako pri organizaciji javne uprave, pri prostorskih pogojih za delo državnih organov, skratka, treba je zadeve zmanjševati, ne pa dejansko administracijo in javno upravo bohotiti. Zdaj pa če grem konkretno k projektom. Eden zelo pomembnih projektov je odsek ceste Polzela–Velenje. Vemo, da se ta odsek prostorsko umešča v prostor. V tem predelu bo potekala izgradnja hitre ceste, tretje razvojne osi od avtoceste A1 do Velenja. V primeru izgradnje, ki bo slej kot prej v nekaj letih prišla tudi na vrsto, gre za vzporeden odsek, povezava Velenja z avtocesto A1, in bo ta cesta izjemno povečano obremenjena. Z dokaj majhnimi stroški, mi predvidevamo, smo predlagali v predlogu milijon in pol v letu 2017, bi lahko najnujnejše odseke rekonstruirali, razširili, naredili bolj prevozne in izboljšali stanje. Potem je v predlogu še kar nekaj regionalnih cest, odsek Dole–Ponikva– Dolga Gor –Loče, projekt je že kar precej časa v planu Direkcije, leta 2009 je že bila izdelana idejna zasnova, ocenjena vrednost. Cesta je na čakalni listi, stanje je katastrofalno, vzporedno so v tem času potekala tudi obnovitvena dela na železniški infrastrukturi Dolga Gora–Poljčane, zato in je ta cesta bila nadpovprečno obremenjena in tudi stanje se je dejansko kar občutno poslabšalo. Potem je izgradnja povezovalnega mostu preko struge Drave med občino Starše in Duplek, v Mestni občini Ptuj. Že ob izdaji gradbenega dovoljenja ob tem zadrževalniku ob izgradnji hidroelektrarne je bil zapisan pogoj, da se namesto treh brodov, kajti na tej lokacij so prej vozili trije brodovi pred izgradnjo hidroelektrarne, je bil zapisan pogoj, da se zgradi most. Tega mostu še danes ni. Kraji se razvijajo in potrebna je povezavava med občinami na obeh straneh tega zadrževalnika hidroelektrarne, zato je je potreba po tem mostu danes izjemna. Tako da predlagamo da se nadaljuje z izdelavo študije, upravičenost izgradnje in da se nameni 150 tisoč evrov. Govorimo o zelo malih sredstvih. Potem gre za rekonstrukcijo, razširitev vozišča regionalne ceste Tržišče–Hotemež na odseku Šentjanž–Glino v višini 500 tisoč evrov. Potem ureditev križišč v Savinjski dolini Šempeter–Polzela v višini 50 tisoč evrov. To se pravi za pripravo dokumentacije, ureditev križišč tudi v Žalcu in izgradnja nadhoda za pešce v Žalcu. Potem so še sanacija plazu Solčava v višini 500 tisoč evrov, nadaljevanje aktivnosti za obvoznico Luče v višini 200 tisoč evrov, modernizacija regionalne ceste Sevnica–Planina v višini 400 tisoč evrov. Potem so tudi še manjši odseki, kjer gre za manjše zneske, vendar so ti odseki tudi pomembni. Predlagamo še v vrednosti milijon 200 tisoč sanacije ceste Laško–Podšmihel–Strmca–Šmihel–Kuretno–Trnov Hrib–Huda Jama. Ceste je slabe 7 kilometre in ta cesta je v izjemno slabem stanju. Gre predvsem za ureditev zgornjega ustroja, tako da tudi tu je ta potrebnost kar nujna. Menimo, da je pristop k predlogom naših amandmajev izključno strokovnega vidika in nekako ne morem razumeti, da pozicija večkrat brez kakršnekoli komentiranih razlogov, pa tudi v tem primeru slišimo, da je zadeva strokovno dobro pripravljena, upravičena, ampak da žal teh amandmajev ne bodo podprli. Jaz verjamem, da bo sama potreba pokazala in tudi dober strokoven pristop nekaj doda, doprinese k izboljšanju cestno-prometnega stanja v Republike Slovenije, in verjamem, da bodo vsi ti projekti, na katere bomo še večkrat opozorili, prišli na vrsto. Hvala.
Hvala, gospod Žnidar. Želi še kdo razpravljati o predloženih amandmajih. Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2550, Ministrstvo za okolje in prostor, ter na razpravo ob vloženih amandmajih pri tem obračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Upravljanje z vodami ter amandma poslanske skupine SDS. Gospod Danijel Krivec, beseda je vaša, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! V tem amandmaju in v obeh naslednjih, ki se dotikata upravljanja z vodami, gre za amandmaje, ki povečujejo podstavke na tem področju, predvsem na področju upravljanja z vodami. Gre za problem, ki se dotika praktično vseh v tej državi. Na to opozarjamo že dlje časa. Na žalost pa je vlada v teh dveh proračunskih dokumentih dejansko šla v nasprotju s sprejetimi dokumenti, ki jih je v preteklosti sprejela. V akcijskem načrtu, ki je bil sprejet leta 2014, so bili pripravljeni in tudi potrjeni tako kratkoročni kot dolgoročni ukrepi za zagotavljanje poplavne varnosti in odpravo posledic po poplavah. Glavni cilj je bil zagotoviti večjo pretočnost slovenskih vodotokov ter znižati poplavno ogroženost in s tem potencialno škodo v prihodnje. Ta akcijski načrt je bil na vladi potrjen in je predvidel povečanje sredstev za izpolnitev teh ciljev. Če pogledamo oba proračuna, se vse te postavke praktično, ne samo da se ne povečujejo, ampak se v resnici zmanjšujejo. S tem v bistvu vlada in ministrstvo krši zaveze, ki so jih sprejele v Načrtu interventnih aktivnosti zaradi poplav. Ne nazadnje pa negira vse obljube, ki jih ministrstvo daje na sejah tako matični odborov kot tudi sejah tega državnega zbora, kjer je bilo vedno zagotovljeno, da bo pri naslednjih proračunih, ko bomo obravnavali proračune, ki prihajajo, se pravi za leti 2017 in 2018, prišlo do povečanja teh postavk, kar bo pomenilo, da bo tako vzdrževanje vodotokov kot odprava posledic prejšnjih poplav in drugih nevšečnosti zmanjšana oziroma odpravljena. To se ne dogaja, zato tudi mi predlagamo amandmaje na tem področju. Se pa s tem na nek način dokazuje, da je to utemeljeno tudi zato, ker so ravno v današnjem in včerajšnjih dneh vsi deležniki na področju odpravljanja posledic naravnih nesreč, kot tudi tisti, ki se ukvarjajo z vzdrževanjem vodotokov, poslali odprto pismo Vladi oziroma predsedniku dr. Miru Cerarju, kjer opozarjajo na to drastično povečevanje poplavnih škod, ki nas bo zadelo, če se dosedanje škode ne odpravijo in če se ne zagotovi neko normalno vzdrževanje vodotokov in njihova normalna pretočnost. To pismo je bilo poslano predsedniku Vlade nekaj dni nazaj in se na nek način tudi ujema z opozorili, ki jih mi ves čas naslavljamo na ministrstvo in na Vlado. Zato pričakujem tudi v povezavi s tem, da boste razmislili in se končno tudi, ko boste pritiskali na podporo določenim amandmajem, nekako odločili v smeri, ki jo vsaj skozi svoje besedovanje ves čas zagovarjate, torej v smeri, da se je treba s tem problemom soočiti, povečati sredstva za odpravo teh posledic, po drugi strani pa zagotoviti določena sredstva, ki bodo preprečila nadaljnjo poplavno ogrožanje ljudi in premoženja. In ne nazadnje da boste tudi spoštovali svoje sprejete dokumente, ki so bili sprejeti na Vladi.
Hvala, gospod Krivec. Želi še kdo besedo k amandmaju? Gospod Ljubo Žnidar, izvolite.
Hvala za besedo. Na področju poplavne varnosti smo predlagali tudi povečanje za 2 milijona in pol za ureditev brežine reke Savinje na odseku Ločica ob Savinji do Letuša. Za ta odsek je bil sprejet državni prostorski načrt že v letu 2009. Skratka, izpolnjeni so pogoji, izdelana je tudi že tehnična dokumentacija, manjkajo samo sredstva, da se sanacija na tem odseku ob reki Savinji, sanacija samih brežin reke Savinje začne. Nujnost je potrebna tudi zaradi tega, ker tu dejansko urbanizacija z obeh strani, tako z občine Polzela kot z občine Braslovč tako rekoč sega do same reke Savinje. V primeru, da se te brežine ne bodo sanirale, bo tu povzročena gospodarska škoda v večjem obsegu. Zato je nujnost umestitve tega projekta v takojšnjo izvedbo več kot nujna. Vemo, da je država lastnik teh vodotokov in je tudi dolžna skrbeti za te vodotoke. Če pogledamo malo nazaj, je bilo tudi nekaj primerov, ko so občine zagrozile, če se bo država obnašala kot slab gospodar, v tem primeru slab gospodar za urejanje vodotokov, da bo dejansko občina tožila državo. Nekaj primerov takih, jaz bi rekel, mogoče tudi groženj je v preteklosti že bilo, ampak mislim, da v prihodnosti bo pa moral vsak svojo nalogo opraviti, v tem primeru bo moral lastnik zmanjšati potencialno nevarnost, ki je v tem primeru tako rekoč odprta. Prva večja naraslost reke Savinje bo v tem predelu katastrofalno poplavila in naredila katastrofalno škodo. Ampak to ne bo šlo za naravno nesrečo. To bo šlo za nesrečo, ki se danes jasno ve, natančno ve in bo posledica nevzdrževanja in neodgovornosti lastnika v tem primeru. Zame je naravna nesreča potres ali pa [[…]]V tem primeru pa ne bo šlo za potres, ampak bo šlo za povsem normalen dvig gladine reke Savinje, ki lahko v tem primeru naredi izjemno veliko škodo. Ta verjetnost je predvidljiva in vsi jo vemo in poznamo. Zaradi tega je ta odsek tako nujen in apeliram na Ministrstvo za okolje, da dejansko to stvar vzame z vso resnostjo.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ne. Potem zaključujem razpravo. V razpravo dajem podprogram Stanovanjska dejavnost ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Gospod Luka Mesec, izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem. V Združeni levici predlagamo, da se za stanovanjsko dejavnost nameni 3 milijone dodatnih sredstev. Zakaj? Sredstva za stanovanjsko dejavnost se povsem neupravičeno že več let krčijo, s stanovanji pa je v tej državi vse večji problem. Praktično celotna moja generacija, predvsem tisti, ki jim družine, starši niso mogli zagotoviti ustreznega stanovanja, so odvisni od oderuških kreditov bank, ki jih najemajo za 20, 25, 30 let, skratka, kreditno se obvežejo, postanejo kreditni sužnji za praktično celotno svoje aktivno življenjsko obdobje. Zato predlagamo, da se dodatna sredstva na tem podprogramu zagotovijo. 3 milijone ni velik znesek, bi bil pa začetek, vsaj nek signal, da država namerava na tem področju ukrepati in da ne bomo mladih generacij obvezali na celoživljenjsko kreditno suženjstvo. Zato predlagamo, da se ta sredstva prerazporedijo. Kje bi ta sredstva vzeli? Vzeli bi jih na postavki, iz katere se trenutno financirajo operacije Slovenske vojske v tujini. Ta postavka bo glede na porabo lani do leta 2019 narasla kar za 53 %. Iz te postavke pa se financirajo zadeve, kot je recimo nastanitev naših vojakov v Latviji, kar je kontraproduktivno tako s stališča porabe javnega denarja kot s stališča zagotavljanja miru. Nismo edini v Združeni levici, ki se podpišemo pod tako stališče. Celo zdajšnji, bodoči predsednik Združenih držav Amerike opozarja na kontraproduktivnost provociranja Rusije in ne nazadnje imamo tukaj v koaliciji stranko SD, katere predsednik je za časnik Večer dejal naslednje. "Ne razumem, zakaj Evropa, ki ima toliko svojih težav in jih s težavo rešuje, poglablja konflikt z Rusijo. Ne razumem, zakaj v času, ko je treba iskati dialog in nove gospodarske možnosti, dodatno voditi akcije, ki jih lahko Rusija razume kot sovražne." Kolega Veber je na odboru izjavil, da te operacije ne bi bilo, če bi bil on minister, skratka, da je DZ o tem nekako odločil, ko ga je razrešil. Mi poudarjamo, da Državni zbor ne bo odločal o Latviji s preprostega razloga, ker je koalicija zavrnila našo novelo Zakona o obrambi. Takrat je bila priložnost, da to operacijo preprečimo, danes imamo možnost, da namesto da denar vlagamo v operacijo, ki je lahko neposredna grožnja naši prihodnosti, denar vložimo raje v stanovanjsko politiko in s tem zagotovimo mladim dostojno prihodnost. Kot sem omenil na začetku, imamo celotne generacije mladih, ki imajo hud problem s stanovanji. Stanovanj v državi kronično primanjkuje, v urbanih središčih so predraga, banke zanje zaračunavajo oderuške obresti in namesto da namenjamo denar za take stvari, kot je ta operacija, ga namenimo raje za ureditev stanovanjske politike in bo za vse bolje. Zato pozivam poslanske skupine, da naš amandma podprete.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ne. Potem zaključujem razpravo. V razpravo dajem še podprogram Odprava posledic naravnih nesreč ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želi kdo razpravljati? Magister Andrej Šircelj, izvolite.
Hvala lepa. Amandma se nanaša na urejanje oziroma upravljanje vod na Cerkniškem območju, kjer je presihajoče Cerkniško jezero in v vsakem deževju se dejansko zgodi to, da imajo prebivalci bojazen in nemir, da se bodo poplave iz leta 2014 ponovile. Zaradi tega je seveda nujno urediti ne samo Cerkniško jezero, ampak tudi vse pritoke, ki se stekajo v Cerkniško jezero. Zaradi tega predlagamo, da se zagotovi 500 tisoč evrov za te namene. To bi bilo zelo veliko za to območje. Predvsem zaradi tega, ker ljudje morajo nekako zaščititi tudi svojo imovino, svoje premoženje. Glede na to, da se je v preteklosti že večkrat zgodilo, da je bilo premoženje, hiše, hlevi, ogroženo, je nujno, da se dejansko to zagotovi. Žal je mnenje Vlade negativno. Vlada v svojem mnenju pravi, da so zagotovljena sredstva za vse načrtovane programe za leto 2017. Kot vem, manjkajo. Nekaj denarja, teh 500 tisoč evrov za ureditev voda v okolici Cerkniškega jezera. Zaradi tega še enkrat menim, da je to nujno potrebno. Po drugi strani pa razumem, da je Vlada sprejela popolno odgovornost, če bi do poplav na Cerkniškem jezeru dejansko prišlo. Kar z drugimi besedami pomeni – če pride, mislim, da se potem ljudje neposredno obrnejo na Ministrstvo za finance in tam bodo dobili denar za to škodo.
Hvala lepa. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2551, Agencija Republike Slovenije za okolje, ter na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem porabniku. V razpravo dajem podprogram Upravljanje z vodami ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega porabnika 2611, Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, ter na razpravo o vloženih amandmajih pri tem proračunskem porabniku. V razpravo dajem podprogram Spodbude za zaposlovanje ter amandma poslank dr. Mirjam Bon Klanjšček in mag. Alenke Bratušek. Želi kdo razpravljati? Ne. Hvala lepa. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem podprogram Programi socialnega varstva ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Postopkovno, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Gospod podpredsednik, rad bi vam povedal, da je Odbor za šolstvo Državnega zbora, ko je obravnaval problem zaprtja Osnovne šole v Osilnici, sprejel sklep, s katerim je bilo Vladi naloženo, da poišče še druge projekte financiranja iz javnih sredstev, ki bodo zaustavili izseljevanja s teh obmejnih področij. Rok za odgovor na ta sklep je bil trideset dni, to se pravi do 29. oktobra letos. Vlada v tem obdobju ni storila nič. Ker Vlada ni storila nič, smo mi vložili amandma za prejšnjo obravnavo in tudi amandma za današnjo obravnavo na tej seji Državnega zbora, in sicer z namenom, da se dokonča že zgrajeni dom v Osilnici za starejše občane. Ker očitno vlada nima popolnoma nobenega interesa, da kakorkoli v rokih, ki so bili dogovorjeni in izglasovani soglasno, pripravi neke rešitve za problematična obmejna področja, opozicijskim stranka ne preostane nič drugega, kot da predlagajo tisto, kar je samo treba dokončati. Kot ste videli, je Vlada do tega amandmaja izrazito negativno nastrojena, z obrazložitvijo se da ugotoviti, da tega sploh ne podpira. Istočasno pa Vlada ne predlaga popolnoma ničesar drugega. Gospod podpredsednik državnega zbora, jaz bi prosil, da na Vlado naslovite nek apel, da vsaj takrat, ko Državni zbor kakšno rešitev soglasno sprejme, kaj predlaga. Glede na to, da se sedaj ukvarjamo s proračunom, vi od 27. septembra, ko je bil proračun vložen v Državni zbor, 29. je bil sprejet sklep odpora, zdaj je 15., 16. November, bi lahko nekaj izumila in predlagala, da se reši ta problem v tisti ogroženi maloobmejni občini s Hrvaško. Nek program, ki bi vsaj ponudil nekaj delovnih mest. Žal je tudi realizacija tako enostavnih sklepov, kot je bil sklep Odbora za šolstvo, očitno za to vladno ekipo hud problem. Še posebej za ekipo na Ministrstvu za delo.
Hvala lepa. Predstavniki ministrstva so to slišali. Je pa to v bistvu zloraba postopkovnega. Hvala lepa. Zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2613, Inšpektorat Republike Slovenije za delo, ter na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Urejanje in nadzor na področju dela ter amandma Poslanske skupine Združene levice. Želi kdo razpravljati. Gospod Luka Mesec, izvolite.
Hvala za besedo še enkrat. V Sloveniji imamo trenutno 77 inšpektorjev za delo, ki naj bi nadzorovali več kot 200 tisoč poslovnih subjektov. Že te dve številki kažeta na veliko diskrepanco med tistimi, ki naj bi nadzorovali kršitve delovnopravne zakonodaje, in številom poslovnih subjektov. 77 ljudi enostavno ne more in ne zmore nadzorovati 200 tisoč registriranih podjetij v tej državi, zato se nam v luči tega, da se v zadnjih letih število kršitev delovnopravne zakonodajne iz leta v leto povečuje, zdi edino smiselno, da se število delovnopravnih inšpektorjev poveča. Mi bi zato na Inšpektorat za delo premestili 500 tisoč evrov, da se lahko s temi sredstvi najame oziroma zaposli nove inšpektorje. Za mnenje smo že zaprosili Vlado, ki nam praktično na našo pobudo ni odgovorila oziroma ko je zavrnila naš amandma k proračunu za leto 2018, se do problematike kadrovske sestave inšpekcije dela ni opredelila. Zapisala je samo, če bi do povečanja števila preventivnih akcij prišlo v letu 2018, lahko ministrstvo in Vlada s prerazporeditvami tekom leta koordinira morebitne manke in presežke. To je prazen izgovor. Delovni inšpektorji niso neki agencijski delavci, ki jih lahko najemamo po potrebi, ampak so ljudje, ki potrebujejo usposabljanje, specifičen nabor znanj in morajo biti za to tam tudi zaposleni. Zato predlagamo, da se tako zdaj za leto 2017, kot bomo jutri to predlagali za leto 2018, zagotovi dodatnega pol milijona za delovne inšpektorje. Denar pa bi premestili s postavke Izvajanje in urejanje javnofinančne politike, ki se letos povečuje za 3,5 milijone evrov. Glede na povečanje postavke, ko hkrati tu ne vidimo nekega povečanja obveznosti v tem segmentu, mislim, da ne bi bilo škode, če bi pol milijona premestili na Inšpekcijo za delo, saj kot se poudaril, so tam dodatna sredstva in dodatni inšpektorji nujno potrebni, če želimo v tej državi zagotoviti spoštovanje delovnopravnih predpisov in načel dostojnega dela in socialne države.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ne. Hvala lepa. Zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2711, Ministrstvo za zdravje, ter na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Investicijska vlaganja na sekundarni in terciarni ravni ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 3330, Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport, ter na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Izvajanje osnovnošolskih programov ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želi kdo razpravljati? Lepo prosim, ne proceduralno, da ne boste rekli, da Vlada ni nič naredila, ker to ni proceduralno. Izvolite, proceduralno, gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa. Predsedujoči, nisem vedela, da celo vidite v moje možgane, kaj imam namen povedati. Poglejte, tukaj ni predstavnice Ministrstva za šolstvo in šport. Zato res prosim, če lahko zagotovite koga, da bi pojasnil to obrazložitev, ki ni točna. Dejstvo je, da ni točna in je zavajajoča za širšo javnost in tudi za nas in na tak način ne moremo delati. Napisati eno, stoji pa nekaj drugega, je nemogoče. Zato na vas, predsedujoči, sedaj naslavljam vprašanje in prosim, če ga lahko potem daste pristojnim, kdo bo plačal za to, da pri tem nastajajo stroški občinam, ki so še kako veliki zaradi zamudnin in zamudnih obresti in vsega ostalega, kar sledi iz pogodb, ki so bile sklenjene na podlagi proračuna 2017, ki je bil prvotno sprejet. Ker tukaj ni nikogar, vas prosim, če to ta odgovor pridobite. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Marija Janc, izvolite, državna sekretarka.
Hvala lepa. Ta odgovor vam bomo priskrbeli in ga boste dobili tekom jutrišnjega dne.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 3340, Ministrstvo za kulturo, ter na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Varstvo kulturne dediščine, arhivska in knjižnična dejavnost ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Gospod Luka Mesec, izvolite.
Hvala za besedo še enkrat. S tem amandmajem želimo zagotoviti več sredstev za varstvo kulturne dediščine, arhivsko in pa knjižnično dejavnost. Ta sredstva so bila namreč v proračunu za leto 2016 deležna velikega reza, težkega skoraj 15 milijonov evrov. Res, da večinoma zaradi izpada evropskih sredstev, ampak vendarle, sedaj ko ni več evropskih sredstev, bo treba za ohranjanje kulturne dediščine in pa za razvoj knjižnične in arhivske dejavnosti ta sredstva nekje zagotoviti. Mi predlagamo tukaj precej skromen ukrep, da se za začetek zagotovi 1,2 milijona dodatnih sredstev v te namene, kar dodatno utemeljujemo s tem, da so se celokupno gledano sredstva za kulturo od začetka krize do danes zmanjšala za kar 60 milijonov evrov, s čimer se je bistveno poslabšal tako socialno-ekonomski položaj zaposlenih v tem segmentu, bistveno slabše stanje vidimo pri dejavnosti ohranjanja kulturne dediščine, hkrati pa bo treba, če se želimo kot neka inteligentna družba razvijati, ohranjati knjižnično dejavnost in jo razvijati. Pozivam poslanske skupine, da podprete naš amandma s katerim bi – se opravičujem, prej sem napačno številko navedel – zagotovili dodaten milijon in pol v ta namen. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 4215, Okrožno sodišče v Celju, ter na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov podporne dejavnosti ter amandma poslank dr. Mirjam Bon Klanjšček in mag. Alenke Bratušek. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 4216, Okrožno sodišče v Kopru, ter na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov podporne dejavnosti ter amandma poslank dr. Mirjam Bon Klanjšček in mag. Alenke Bratušek. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 4217, Okrožno sodišče v Kranju, ter na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov – podporne dejavnosti ter amandma poslank dr. Mirjam Bon Klanjšček in mag. Alenke Bratušek, želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 4219, Okrožno sodišče v Mariboru, ter na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov – podporne dejavnosti ter amandma poslank dr. Mirjam Bon Klanjšček in mag. Alenke Bratušek. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 4220, Okrožno sodišče v Murski Soboti, ter na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov – podporne dejavnosti ter amandma poslank dr. Mirjam Bon Klanjšček in mag. Alenke Bratušek. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 4221, Okrožno sodišče v Novi Gorici ter na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov – podporne dejavnosti ter amandma poslank dr. Mirjam Bon Klanjšček in mag. Alenke Bratušek, želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 4222, Okrožno sodišče v Novem mestu, ter na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov – podporne dejavnosti ter amandma poslank dr. Mirjam Bon Klanjšček in mag. Alenke Bratušek, želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 4223, Okrožno sodišče v Krškem, ter na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov – podporne dejavnosti ter amandma poslank dr. Mirjam Bon Klanjšček in mag. Alenke Bratušek, želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 4224, Okrožno sodišče na Ptuju, ter na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov – podporne dejavnosti ter amandma poslank dr. Mirjam Bon Klanjšček in mag. Alenke Bratušek, želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 4225, Okrožno sodišče v Slovenj Gradcu, ter na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov – podporne dejavnosti ter amandma poslank dr. Mirjam Bon Klanjšček in mag. Alenke Bratušek. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 4230, Okrožno sodišče v Ljubljani, ter na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov – podporne dejavnosti ter amandma poslank dr. Mirjam Bon Klanjšček in mag. Alenke Bratušek, želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. Glasovanje o amandmajih in o posebnem delu predloga sprememb proračuna bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 16. točki dnevnega reda. Prehajamo na obravnavo načrta razvojnih programov. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. Glasovanje o načrtu razvojnih programov bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 16. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 3. točko dnevnega reda. Gospod Jože Tanko, postopkovno, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Z dopisom, ki nam ga je Vlada posredovala približno ob 15. uri popoldan, nanaša pa se na dogovarjanje oziroma nedogovor s sindikati javnega sektorja, so nastale pri obravnavanju proračunov za leti 2017 in pa 2018 neke posebne nove okoliščine, nepredvidljive okoliščine in v skladu s tretjim odstavkom, z zadnjim odstavkom 73. člena predlagam, da se seja prekine, da se pridobi mnenje Vlade, obrazloženo pisno, in pa obrazloženo mnenje Zakonodajno-pravne službe, povezane z načinom dela in s postopki, ki so potrebni za izpeljavo obravnave proračunskih dokumentov. Prej sem že predlagal, a je prejšnji predsedujoči to zavračal, zdaj pa predlagam, da formalno te stvari pridobimo. Okoliščine so se bistveno spremenile. V igri je približno 300 milijonov evrov, v igri je približno polovica predvidenega dodatka na primanjkljaj, se pravi namesto 600 bo 900 milijonov evrov. Če ne bo 900 milijonov evrov oziroma 4,5 % BDP približno, bo toliko manj investicij. Ne bo več avtocestnega programa, ne bo več programa v socialne domove, v obnove šol in športnih objektov in tako naprej. Glede na to, spoštovani predsedujoči, predlagam, da dobimo mnenja, ki so za nadaljevanje obravnave te točke ali pa teh dveh točk dnevnega reda relevantna. Se pravi pisno mnenje Vlade in pa pisno mnenje Zakonodajno-pravne službe.
Gospod Jože Tanko, jutri bomo pred glasovanjem lahko tudi to mnenje dobili in to opravili. Nadaljujemo s 4. točko dnevnega reda, to je Dopolnjen predlog proračuna republike Slovenije za leto 2018. Gospod Jože Tanko, proceduralno, izvolite.
Zdaj sicer ne vem, kako pač razmišljate tisti, ki ste v koaliciji, ampak okoliščine so se z dopisom Vlade, ne z nekim mnenjem opozicijskega poslanca ali neke opozicijske poslanske skupine bistveno spremenile. Če hočemo opraviti neko normalno razpravo pri proračunu za leto 2018, potem moramo imeti poslanci relevantne podatke in akte, da o njih razpravljamo in odločamo. Ko smo prišli do polovice obravnave, ste to zavrnili. Za leto 2018 pa ni nobenih tehtnih razlogov, da se situacija pojasni, da se razmere razčistijo, da vemo za posledice. Ne moremo mi na osnovni fiktivnih dokumentov, ki jih je Vlada predložila v Državni zbor, opravljati proračunsko razpravo. Kje ste pa to še videli? Predlagam, da se seja prekine in da pridobite mnenje Vlade in mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora tako, kot je predvideno v zadnjem stavku tretjega odstavka 73. člena Poslovnika. Mi ne moremo kar nekaj obravnavati, jutri bo pa čisto druga zgodba. Potem prestavite obravnavo seje, točke dnevnega reda na čas, ko bo znan dogovor s sindikati javnega sektorja. Pa tudi s kakšnimi drugimi sindikati, mimogrede. Ne početi nekaj, kar bo lahko jutri popolnoma drugače in bo vse postavljeno na glavo in se nam bo nekdo smejal, o čem smo govorili. Saj smo resna institucija. Če hočemo, da se proračuni obravnavajo resno, in to si najbrž zaslužijo, potem je treba tudi postopek resno speljati. To ni, kot sem prej rekel, proračun košarkarskega kluba Olimpija, ko si pač nekdo privošči, da nekaj je, pa nekaj ni, pa nekaj na mizi, nekaj pod mizo. To ne gre. Poslanci moramo o teh stvareh biti obveščeni, če hočemo o njih že razpravljati, kaj šele odločati. Predlagam, da sejo prekinete in pridobite pač to, kar sem predlagal.
Gospod Jože Tanko, jaz seveda bom to sejo nadeljeval, ker osnovne parametre imamo, če pa bo Odbor sklenil kaj pretresljivo drugačnega, bomo pa jutri pred glasovanjem to morali upoštevati. Hvala lepa. Magistrica Alenka Bratušek, izvolite.
Ja, spoštovani podpredsednik, dobro sem sedaj poslušala in vi ste rekli, da osnovne parametre za ta proračun imamo. Tako da jaz prosim, ministrica je z nami, da nam te osnovne parametre za področje plač v javnem sektorju razloži. Ker pred pol ure jih še nismo imeli ali pa pred petnajstimi minutami. Jaz bom zelo vesela, če lahko, preden gremo na splošni del državnega proračuna za leto 2018, nam ministrica ali pa katerikoli drug predstavnik Vlade razloži osnovne parametre plač v javnem sektorju v tem trenutku. Jaz se zavedam, da čez eno uro bodo lahko drugačni, da mogoče so bili pred eno uro drugačni, in to vam skušamo dopovedati – da se ti vaši parametri iz minute v minuto spreminjajo. Mogoče je prav, da smo s tistimi najbolj tekočimi tudi tukaj v Državnem zboru seznanjeni. Verjamem, da se strinjate z mano, gospod podpredsednik, tako da prosim, da bi nam na nek način zagotovili, tudi nam, to vedenje, v kakšni fazi so to minuto plačna pogajanja. Čez dve uri, kot da imamo vojno stanje, čez dve uri bomo imeli Odbor za notranje zadeve sredi noči. Res se sprašujem, ali imamo v Sloveniji že izredne razmere. Izgleda tako. Tisti, ki danes spremljajo to sejo, bodo res imeli občutek, da imamo v Sloveniji izredno stanje, izredne razmere in da je zato treba vse narediti danes in to noč. Ampak okej, če ste se že odločili in če ste že naredili izredne razmere, ker naredili ste jih samo vi, samo ta koalicija oziroma ta vlada najprej, bomo videli, koliko bo uspela koalicija rešiti, nam povejte, res vas prosim, zato da bom lahko v nadaljevanju sodelovala v razpravi o proračunu za leto 2018, kje smo zdaj s plačami v javnem sektorju. Moj proceduralni predlog je, da najdete nekoga, ki sedi tukaj, vladnega predstavnika, da razsvetli tudi nas v zvezi s tem, kaj se dogaja.
Hvala lepa. Jaz bom dal priložnost, da bodo predstavniki ministrstva ob razpravi pri splošnem delu povedali, kar imajo za povedati. Zato pa bi rad začel točko dnevnega reda, pa nekako niste za. Gospod Jože Tanko, izvolite proceduralno.
Gospod podpredsednik, da meni ne verjamete ali pa da me ignorirate, okej, ampak Alenka Bratušek je bila predsednica Vlade in desetletje ali več skrbnica proračuna. Torej nekatere stvari najbrž ve. Najbrž ve, kaj rabiš, če hočeš nekaj sprejeti, katere podlage rabiš. Ministrica bo lahko obrazložila proračun, ne more pa nam obrazložiti 5. točke, ki se ji reče zakon ta hip. Je pa to vse povezano. Ne razumem nekoga, ki hoče delati po ustavi in zakonih in ki hoče voditi sejo po poslovniku, pa mu to ne uspe, da kar vztraja pri nekem posiljevanju, da gre ta parlamentarni mehanizem, parlamentarni valjar naprej. Kako morate na tak način zagovarjati te stvari, po drugi strani pa se ukvarjate z nekimi drobtinicami. Tukaj pa gre za kardinalne stvari, tukaj ne gre za 0,17 % povišanja pokojnin. Za eno kavico. Glejte, mi se ne pogovarjamo o eni kavici. Pogovarjamo se o 300 milijonih evrov. 300 milijonov evrov je polovica predvidenega primanjkljaja tega proračuna. Polovica primanjkljaja! Treba bo nekaj narediti, kar zadeva strukturo proračuna, če hočete obljubo 3 % oziroma malo manj kot 3 % do Bruslja držati. Karkoli se bo spremenilo v tem delu, bo treba nekaj narediti. In zdaj bomo mi govorili po dolgem in počez o poglavjih teh in drugih, parametrih teh in drugih, pa noben ne drži. Zato predlagam, gospod predsednik, zahtevam glasovanje, da pridobimo mnenje Vlade in da pridobimo mnenje Zakonodajno-pravne službe. To ste dolžni dati na glasovanje, ker Državni zbor o tem odloča. Če boste zavrnili, je pač drugo vprašanje, ampak na glasovanje pa morate dati, ker je tudi tako predlog oblikovan in postopek je tak. In tega sprenevedanje je s to koalicijo počasi dovolj. Ne delati škandalov še večjih, kot so. Hvala lepa.
Dr. Brglez, proceduralno.
Hvala, gospod podpredsednik. Glede na to, na kateri točki smo v samem postopku, začela se je 4. točka. Iz naslova 4. točke izhaja, da gre za proračun za leto 2018, medtem ko tista točka, ki je problematična in o kateri pravzaprav govorite, je predlog zakona o ukrepih na področju plač in drugih stroškov dela za leto 2017 in drugih ukrepih v javnem sektorju. Do tja niti prišli še nismo. Dejstvo je, da sem na to opozoril že takrat, ko smo sprejemali celoten proračun. Tudi to je dejstvo. Da postopkovni pogoji za to obstajajo, vsebinski, pa so tisti, na katere mora odgovoriti Vlada. Zaradi tega predlagam, da nadaljujemo s 4. točko, da Vlada sploh pride do besede, da lahko na podlagi vsebinske razlage vidimo, ali so izpolnjeni tudi vsebinski kriteriji. Vsebinski kriteriji, izpolnitev vsebinskih kriterijev pa ni stvar samega postopka, medtem ko vodenje seje pa zahteva spoštovanje samega postopka. Pogoji za to, da to razpravo zdaj opravimo, so, pogoji za to, da bi opravili razpravo o 5. Točki, pa še niso izpolnjeni. In dokler ti pogoji za 5. točko niso izpolnjeni, najverjetneje ne bomo mogli odločati o celotnem proračunu. To vsi dobro veste, ampak v tem trenutku je razpravo možno nadaljevati, s tem da potem pride končno do besede tudi Vlada. Zato predlagam nadaljevanje seje.
Hvala lepa. Gospod Jože Tanko, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Glejte, gospod predsedujoči, ko se oblikuje nek procesni predlog, je treba o njem odločiti. Vi ne morete tega zdaj popravljati s petimi drugimi procesnimi predlogi. Tak je vrstni red, kot pri amandmajih, tk, tk, tk. In se glasuje. Predlagal sem, da o tem – tako kot je napisano v poslovniku, da se za nadaljevanje obravnave te točke dnevnega reda pridobi mnenje Vlade in Zakonodajno-pravne službe, odloči Državni zbor. In o tem je treba glasovati. To ne morete vi reči, da ne boste dali na glasovanje. Sestavni del postopka je glasovanje. In ne se hecati več s tem škandaloznim, že do zdaj škandaloznim postopkom obravnave. Mimogrede, to sem predlagal že pri prejšnji točki, pa ste "škartirali" oziroma niste odločili, zdaj pa vztrajam pri tem da se glasuje. Kako boste odločili, me niti kaj veliko ne zanima, ampak odločiti je treba, ne pa ignorirati in tako z levo roko pomesti z nekim procesnim predlogom, o katerem je treba glasovati. Koalicija je za to, da bo odločala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Državnemu zboru dajem na glasovanje predlog, da nadaljujemo z začeto 4. točko dnevnega reda. Kdo je za? Gospod Tanko, proceduralno.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Upam, da ste razumeli moj procesni predlog. Predlagal sem, da se pred nadaljevanjem razprave pri tej točki dnevnega rega pridobi mnenje Vlade in mnenje Zakonodajno-pravne službe v povezavi s sklepom, ki ga je Vlada predložila poslancem Državnega zbora. O tem se glasuje. To je bil predlog. Drugega procesnega predloga predvsem ni bilo. In o tem se odloči. Če bo kakšen drug procesni predlog potem naprej, boste o drugem odločal. Ne pa najprej o enem, ki ga sploh ni bilo, potem ta izpade. Gremo po vrsti, tako kot je bilo predlagano. Ne se tukaj hecati še s temi stvarmi.
Dobro. Ne vidim sicer vsebinske razlike. Izvolite, gospod Jani Möderndorf, proceduralno.
Podpredsednik, moj predlog je naslednji. Prvič, niso izpolnjeni pogoji, o katerih govori kolega Tanko, da bi bilo nujno treba zdaj karkoli glasovati. Dejstvo je, da gospod Tanko bo provociral do konca razprave s temi svojimi predlogi in bo poskušal na vsak način vas pripeljati v skušnjavo, katero ste skoraj zdaj naredili. To pa je, da bi glasovali celo o neki prekinitvi. Lepo vas prosim, in bom ponavljal do konca kar naprej, vsakič pri proračunski razpravi, ko jo končamo in preden gremo na glasovanj, je več kot jasno, da mora Vlada povedati, ali je proračun usklajen. Če ni in so zato potrebni uskladitveni amandmaji, se ve, kakšni so postopki. Ne pa, da vmes ugotavljamo in sprašujemo Zakonodajno-pravno službo, ali lahko razpravljamo v parlamentu o proračunu ali ne. Še posebej ne v trenutku, ko o nekaterih točkah sploh še nismo opravili razprave. Seveda ima opozicija vso možnost početi to, kar počne gospod Tanko. Daleč od tega, da mu očitam, da ne sme. Seveda lahko. Samo to so triki in manevri in lepo vas prosim, podpredsednik, če peljemo razpravo naprej.
Magistrica Alenka Bratušek, izvolite, proceduralno.
Jaz se sprašujem, kdo zdaj vodi sejo. To je moje prvo proceduralno vprašanje. Če jo, podpredsednik, vodite vi, potem jo vodite pa se odločajte skladno s poslovnikom. Ampak tisto, kar je prej povedal predsednik Državnega zbora tamle s klopi, je pa nekaj res smešnega. Zakon o ukrepih na področju plač je res peta točka, gospod predsednik. Ampak, a veste kakšen vpliv ima na proračun? Veste? Torej bi se zelo težko pogovarjali, brez da veste, kaj ste se na področju pač dogovorili. Vsaj mi ne vemo. Razsvetlite nas, lepo lepo prosim! In kot drugo. Predlagam tistim, ker to sem zdaj slišala že nekajkrat, ki govorite o uskladitvenem amandmaju, da nam in celi vesoljni Sloveniji razložite, kaj je uskladitveni amandma. To pomeni, če bo katerikoli amandma sprejet v posebnem delu proračuna, boste morali pripraviti uskladitveni amandma in uskladiti še splošni del proračuna. Ne da boste zdaj vi mesarili po proračunu zaradi plač malo na počez. To, kar zdaj delate s proračunom, je pa res sramota. Sramota! Delajte, saj ste vi moderni, v prihodnost usmerjeni na oblasti, in to je nova politika. To je nova politika, da se pogovarjamo o proračunu in ne vemo, kje boste dobili 300 milijonov. O javnih uslužbencih se pogovarjate kot o krompirju, malo tukaj malo tam. 1 % tukaj, 50 milijonov tam jim boste vzeli. A res? A smo sploh še državni zbor? Dajmo delati tako, kot je treba, dajmo delati, kot je treba. Podpredsednik, prosim, da samo eden v tej dvorani vodi sejo državnega zbora. Če ne, jo lahko tudi vsak izmed nas. Pa si malo razdelimo.
Doktor Milan Brglez, izvolite, proceduralno.
Postopkovno, gospod podpredsednik, prosim, da opozorite poslanko magistrico Alenko Bratušek, da nima kaj razpravljati s poslancem v klopi. Absolutno nima kaj razpravljati z postopkovnim predlogom. Postopkovni predlog je namenjen samo tistemu, ki predseduje, in nobenemu drugemu. Ni namenjen ne razpravi, ne kvalifikacijam, ne žalitvam. To je osnova demokracije, ki jo poznamo v modernem svetu. Povedal sem svoj postopkovni predlog.
Hvala lepa. Gospod Jože Tanko, izvolite. Počasi bi lahko to zaključili.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kot rečeno, predlagam, da gremo po vrsti z glasovanji, kot so bili procesni predlogi predloženi in predlagani. Bi vas pa prosil, da kolega Janija Möderndorferja podučite, kdaj se vlagajo in se razpravlja o uskladitvenih amandmajih. To ni v tej fazi. To bo takrat, ko bomo kaj še sprejeli, potem bo šele prišel uskladitveni amandma. Povejte mu, naj ne razlaga stvari, ki jih ne pozna. Postopek obravnave proračuna ima svojo zakonitost, vrstni red in tako naprej. In tudi, gospod podpredsednik, ki sejo vodite, tudi dajanje na glasovanje ima vrstni red. Vi imate tam predlog, kako se razpravlja in glasuje o amandmajih. Enako se po vrsti dospelosti glasuje tudi o proceduralnih predlogih. Zato predlagam, da daste predlog, ki sem ga dal, na glasovanje. Razlogi so pa vsi, ki smo jih povedali, vsi stojijo. Tudi eden ni bil zanikan, edino mišice vas držijo skupaj. Predlagam, da glasujemo.
Jaz bom dal na glasovanje, ampak na glasovanje bom dal predlog tako, kot sem ga prvotno formuliral. Vi ste hoteli prekiniti točko dnevnega reda, s tem da zahtevate neka mnenja. Da jih ne naštevam. In jaz sem dal ta predlog na glasovanje. Sprašujem [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Gospod Jože Tanko, mislim, da je bilo kar dovolj. Sprašujem, kdo je za to, da točko prekinemo, da današnjo razpravo prekinemo do pridobitve mnenja Vlade. Nismo sklepčni. Dobro, še enkrat. Sklepa ne bom ponavljal. Kdo je za to, da prekinemo točko dnevnega reda, prosim, da glasujemo. 10 minut odmora.
Kolegice in kolegi, dovolite, da nadaljujemo sejo na točki glasovanja. Na glasovanje dajem, da prekinemo točko dnevnega reda oziroma sejo, dokler Vlada ne poda svojega mnenja o problemu, ki ga je gospod Tanko načel. Glasujemo. [[oglašanje iz dvorane]] Prekinjam. Dobro, hvala lepa. Ponovno dajem na glasovanje prekinitev današnje seje. Prosim, da glasujete. Sejo nadaljujemo jutri ob 9. uri.