Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 25. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospa Irena Grošelj Košnik, gospod Roberto Battelli, dr. László Göncz od 16. ure dalje, mag. mag. Matej Tonin, gospod Bojan Podkrajšek, gospa Marjana Kotnik Poropat od 12. do 14. ure, Matjaž Hanžek, Violeta Tomić od 16. do 18.30 ure, dr. Franc Trček do 15.30 ure, gospa Eva Irgl, dr. Bojan Dobovšek od 15. ure dalje, gospa Urška Ban od 16. ure dalje, gospod Danilo Anton Ranc, gospod Igor Zorčič od 15. ure dalje in mag. Branislav Rajič. Na sejo sem vabil predsednika Vlada, ministrice in ministre ter generalno sekretarko Vlade k 1. točki dnevnega reda, ministrico za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anjo Kopač Mrak k 28. točki dnevnega reda, Urad predsednika Republike Slovenije k 29.a točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 25. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 2. decembra 2016, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke iz dnevnega reda oziroma predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 73, proti pa ni bil nihče. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 25. seje zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 38 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena ter 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko sta se za danes opravičila gospod Karl Erjavec, minister za zunanje zadeve, in mag. Goran Klemenčič, minister za pravosodje. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na postavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašaja bo odgovarjal predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar. Gospod dr. Bojan Dobovšek, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala. Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo. Predsedniku Vlade bom zastavil vprašanje glede nadzora nad Banko Slovenije. Če pogledamo smernice evropskih institucij, kako upravljati državo, vidimo, da v treh smernicah lahko to dobro izvedemo. Prvič, vlada mora kreirati politiko. To vidimo, da ji gre na področju zdravstva zelo slabo. Drugič, mora uvajati transparentne mehanizme nadzora. Na primer, to ne deluje pri nadzoru SDH, DUTB in še nekaterih institucij. In pa tretjič, da odgovarja parlamentu. Vidimo pa, da se dostikrat prenaša odgovornost ravno na parlament, namesto da bi bilo obratno. Če pogledamo nadzorstveno funkcijo, ki je ključ odgovora vodenja v državi, vidimo, da se Banka Slovenije pojavlja kot finančna in zakonodajna oaza, podobno kot Vatikan, ki je ne more nihče nadzorovati. Računsko sodišče bi moralo urediti nadzor, vendar mu tega ne omogoča država, kot bi bilo potrebno. Gre za to, da Računsko sodišče gleda na smotrnost uporabe in delovanja, da gleda na pravilnosti, še posebej pa, kako se izvršuje nadzorstvena funkcija. Če pogledamo, zakaj je prišlo do finančne krize. Ravno zato, ker nadzorstveni mehanizmi niso delovali. Zato je nastala bančna luknja, mi pa ne moremo ugotoviti, kdo je odgovoren za to bančno luknjo. Zato predsednika Vlade sprašujem: Kako boste zagotovili učinkoviti nadzor nad bančnim sistemom? In pa podredno: Ali se predvideva sprememba ustave ali kakšnega drugega adekvatnega zakona, da bo lahko Računsko sodišče učinkovito in nedvoumno ter neodvisno pregledalo poslovanje Banke Slovenije? Hvala.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. Gospod poslanec je vprašanje uporabil še za to, da pove, kako dela Vlada slabo, kar pa seveda ne drži. Drži pa, da se je gospod poslanec Dobovšek umaknil s koalicije, ko je ugotovil, da po kakšnem letu dela ni storil nič, nobenega predloga pripravil, da bi se zadeve izboljšale in se je raje presedel med opozicijske klopi, kjer lahko samo kritizira. Bom pa povedal zelo direktno. Ta vlada ni naredila bančne luknje, se pa trudi močno, da bo preprečila, da bi do takšne bančne luknje, kot se je zgodila v prejšnjem obdobju, ne prišlo nikoli več. Ravno zato vzpostavljamo učinkovitejši nadzor nad bankami in drugimi inštitucijami v državi v različnih pogledih. Tudi Banka Slovenije potrebuje učinkovitejši nadzor. Zanesljivo. Vedeti moramo, da ustava določa, da je ta banka pri svojem delovanju samostojna in odgovarja neposredno Državnemu zboru. Njeno delovanje ureja Zakon o Banki Slovenije, ki pa mora biti tudi usklajen z evropskimi predpisi, ki veljajo za evropske banke znotraj območja. Zato seveda mora delovati Banka Slovenije v skladu s pogodbo o Evropski uniji ter s statutom evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke. Banki Slovenije mora biti v skladu s temi predpisi zagotovljena funkcionalna, institucionalna, finančna in kadrovska neodvisnost. Vendar kljub temu je treba vzpostaviti nek učinkovitejši nadzor, da ne pridemo več do tega, kar se je dogajalo v preteklih letih. Zaenkrat obstaja zaradi tega posebnega položaja banke vzpostavljen zunanji revizor, obseg revidiranja pokrije tukaj vsa področja poslovanja, banka pa daje tudi svoje računovodske izkaze revidirati neodvisnemu mednarodnemu revizorju, ki ga priporoči Svet Evropske centralne banke in ga potrdi Svet Evropske unije. Računsko sodišče Republike Slovenije deluje na podlagi Zakona o računskem sodišču in njegove odločitve so v revizijah za uporabnike zavezujoče. To pomeni, če bi to sodišče izvedlo revizijo o poslovanju Banke Slovenije, bi s tem vplivalo na izvajanje funkcij Banke Slovenije, na tisto neodvisnost, kot je zdaj določena. Takšna izvedba revizije po trenutni zakonodaji, zakonodaji, ki smo jo podedovali, ki takšna, kot je, velja, bi bila v nasprotju z ustavo, s 152. členom Ustave, v nasprotju z izvedbenimi zakonskimi določbami in evropskimi predpisi tega področja. Zato na podlagi veljavnega Zakona o računskem sodišču revizija, ki bi bila dovolj učinkovita, ni možna. Lahko bi prišlo zgolj do revizije o pravilnosti izvajanja predpisov Banke Slovenije, ne pa tudi do tega, kar pravilno poslanec Dobovšek opozarja, do nadzora poslovnih bank, ker je ta vezan na evropski sistem centralnih bank. Če želimo imeti nek smiseln nadzor nad Banko Slovenije in s tem tudi nad njenim nadzorom nad poslovnimi bankami, moramo spremeniti zakon. In ta sprememba je bila že storjena. V začetku letošnjega leta smo ga na Vladi pripravili – gre za dopolnitev Zakona o Banki Slovenije, ki bi zagotovil izvajanje revizije Računskega sodišča nad Banko Slovenije in v skladu zavarovali, ki so pomembne za ohranitev neodvisnosti te centralne banke in ki jih predvideva Evropska centralna banka, da bo naredil ta nadzor kljub vsemu učinkovit. Predlog zakona smo spomladi poslali v mnenje Evropski centralni banki, ki takrat nanj ni imela vsebinskih pripomb. Ker pa so v postopku nadaljnje obravnave nekateri deležniki, tudi samo Računsko sodišče, predlagali neke nove rešitve, tudi dopolnitve, je bil nov zakonski predlog, ki smo ga pripravili takoj za tem, ponovno poslan v mnenje Evropski centralni banki. In to mnenje pričakujemo 20. decembra letos. Če ponovim. Vlada se še kako zavzema za nadzor, zato smo ravno sestavili to vlado, da bo poostrila take zadeve, da se ne bodo več dogajale napake iz preteklosti. Pripravili smo že na začetku leta zakon, ki bo ta nadzor Računskega sodišča nad Banko Slovenije vzpostavil, vendar zaradi tega, da ne bi prišli v neustavno, nezakonito stanje, smo to dali v mnenje evropskim institucijam, ki so za to pristojne, da nam povedo, ali lahko to rešitev polno uveljavimo in potem tudi implementiramo. Vsi se zavedamo, da je zaradi posebnega ustavnega položaja Banka Slovenije tako pomembna, da ji je treba zagotoviti njeno neodvisno delovanje. Politika v to ne sme neposredno posegati. Vendar pa tudi ta institucija tako kot vsaka druga potrebuje učinkovit nadzor, pa vendar takšen, ki bo tudi v skladu z evropskim predpisom.
Dr. Bojan Dobovšek, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala. Vsekakor enak problem, kot ste ga predstavili vi, ima tudi Evropska centralna banka. Evropsko računsko sodišče je prav tako hotelo pregledati delovanje in pa nadzorstvene mehanizme Evropske centralne banke, vendar je dobilo odgovor, ki je pravno zelo različno lahko tolmačen. Gre zopet za kreativno razlaganje prava in kreiranje obrambnih mehanizmov, da se takšen nadzor ne bi uvedel. Tako kot pri nas v Sloveniji. Če je volja, potem se to tudi da. Gre za to, da je Evropsko računsko sodišče dobilo odgovor, da se lahko preveri operativna učinkovitost poslovanja. Kaj pa je to operativna učinkovitost, pa ne ve nihče. V Sloveniji se pod to vlado zopet čaka na neke evropske direktive, namesto da bi sami začeli ukrepati in začeli izvajati nadzor. Kar se tiče te nadzorstvene funkcije, bi Vlada lahko storila več. Opozicija je že večkrat predlagala rešitve, ki pa jih koalicija ni hotela sprejeti. Glede tistega osebnega pristopa pa vam poudarjam knjigo Peta veja oblasti, ki kaže ravno na probleme, ki ste jih nakazali, vendar jih nočete rešiti, bo pa v tednu boja proti korupciji ta knjiga ogledala luč sveta, zato vam prvi izvod [[nerazumljivo]]
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora!
Hvala lepa. Bom na kratko dopolnil odgovor. Knjigo si bom seveda pogledal, tako kot mnoge druge knjige, ki sem si jih že pogledal, vendar sem vedno mnenja, da če lahko nekdo nekaj v tem hramu demokracije konkretno naredi, je to prav tako pomembno, včasih še bolj, kot če samo kritizira, ima pa možnost, ki je ne izkoristi. Ampak naj povem, Slovenija ne čaka nobenih direktiv EU. Niste dobro poslušali, gospod poslanec. Slovenija je na začetku leta sprejela, pripravila zakonske spremembe, dala pa jih je v mnenje, kajti mi si ne želimo, kot ste rekli, kjer je volja, se tudi da potem nekaj narediti, mi si ne želimo stvari spreminjati samo tako, da naredimo, kar hočemo. Sprememba tako pomembne ureditve, kot je nadzor nad najvišjimi bančnimi institucijami, mora biti zagotovljen pravno. Pravna država terja, da storimo to v skladu z mednarodnim pravom, ki velja za Slovenijo, našo ustavo in da temu prilagodimo zakone. Tako da brez skrbi, Vlada bo vzpostavila, zagotovila možnost tega nadzora. Če bo Računsko sodišče njegov izvajalec, verjamem, da ga bo dobro opravilo. Predvsem si pa želim, da bi Banka Slovenije in vse ostale banke tudi same znotraj sebe našle tisto pravo zavest, odgovornost, ki jo bo v naši družbi potrebno še veliko, da bodo vse institucije skladno delovale v dobrobit državljanov. Brez skrbi, Vlada dela, vzpostavili bomo nadzor in gremo naprej. Hvala.
Dr. Bojan Dobovšek, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
V skladu s poslovnikom pričakujem, da na naslednji seji točko bolj široko obravnavamo. Glede na to, da bodo mali delničarji vložili tožbo proti Banki Slovenije, glede na to, da koalicijska pogodba predvideva, da bodo rešili bančno luknjo, in glede na to, da nadzor nad Banko Slovenije ni vzpostavljen, pričakujem potrditev tovrstne razprave. Hvala.
Dr. Bojan Dobovšek, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 13. decembra 2016, v okviru glasovanj. Mag. Branko Grims, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Spoštovani, vsem prav lep pozdrav! Državni arhivi predstavljajo neprecenljivo narodno bogastvo, saj so najpomembnejši zgodovinski vir o delovanju države in njenih institucij pa tudi državnih funkcionarjev v nekem obdobju. Brez dostopnosti tega vira je vsaka analiza zgodovine posamezne države nepopolna, v določenem delu tudi povsem nemogoča. Analiza zgodovine neke države, ki ne temelji na tem viru, lahko hitro postane predmet manipulacij, ki potem z zgodovino nimajo več prav nobene zveze. V Sloveniji je to vprašanje še toliko pomembnejše, saj so bili arhivi v prelomnem obdobju osamosvojitve in tik pred prvimi demokratičnimi volitvami predmet, ko se je z njimi ravnalo načrtno tako, da se jih je uničevalo in da se je na ta način bežalo pred resnico, skrito v teh arhivih. Toda ti arhivi obstajajo v kopiji v Srbiji, v Beogradu. V Sloveniji je zato ustavodajalec, torej prva demokratično izvoljena skupščina, ko je sprejemala temeljne dokumente, to opredelil celo na ustavnopravni ravni. Arhivi so v Sloveniji predmet ustavnopravne ureditve. V Ustavnem zakonu za izvedbo listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije je ustavodajalec takrat nedvoumno zapisal, da Republiki Sloveniji pripadajo vsi državni arhivi SFRJ, ki se nanašajo na Republiko Slovenijo. Če bi hoteli to ustavno odločbo uresničiti, bi v vladi morali od Republike Srbije zahtevati izročitev vseh arhivov nekdanje SFRJ, ki se nanašajo na Republiko Slovenijo, preden se je odprlo poglavje Izobraževanje in kultura, katerega sestavni del je tudi vprašanje arhivov nekdanje SFRJ. Samo takrat je takšna zahteva učinkovita. To jasno kažejo ne samo izkušnje drugih držav, ampak žal tudi posebej slovenske izkušnje z blamažo s sojenjem v zvezi s strateškim interesom Slovenije o dostopu na odprto morje oziroma z arbitražo. Namesto tega ste na simbolni dan 29. novembra v samo 48 urah za 2. december ob 7.30 zjutraj, ko običajno ni sej, sklicali izredno sejo, na kateri ste dali soglasje za odprtje in celo že zaprtje tega poglavja in s tem dejansko prepustili se na milost in nemilost Srbiji. Ker pa je bilo to storjeno zavestno ob opozorilu, gre za očitno protiustavno ravnanje. In zato vas sprašujem: S čim Vlada Republike Slovenije utemeljuje [[izklop mikrofona]]
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovani poslanec, mag. Grims. Zagotovo delimo v Vladi vašo skrb za vse tiste arhive, ki nam po nasledstvenem sporazumu pripadajo iz nekdanje SFRJ. Vendar moram pojasniti, da poglavje številka 26 z naslovom Izobraževanje in kultura v okviru pogajalskega procesa Srbije za članstvo v Evropi to ni nikakor v ničemer povezano s tematiko nasledstva arhivov nekdanje SFRJ. Vprašanje nasledstva arhivov naslavlja nek drug sporazum, to je Sporazum o vprašanjih nasledstva in arhivi nekdanje Jugoslavije niso sestavni del vsebine oziroma pravnega reda Evropske unije. Če bi to, kar vi predlagate, Slovenija poskušala narediti, bi šlo za nesprejemljivo zlorabo te procedure in zato soglasje Republike Slovenije k odprtju in začasnemu zaprtju tega poglavja nikakor ne pomeni, da se odrekamo arhivom, ki nam pripadajo v skladu s sporazumom o vprašanjih nasledstva. Prav nasprotno, in to želim zelo jasno poudariti. Naša vlada vprašanje nasledstva arhivov nekdanje SFR Jugoslavije prepoznava kot izjemno pomembno ter ga naslavlja ob vseh relevantnih srečanjih. Tako smo oktobra 2016, torej pred kratkim smo v Beogradu na skupnem zasedanju obeh vlad to posebej izpostavili in dosegli en odličen dogovor, da so nam predali že seznam 43 mednarodnih pogodb iz diplomatskega arhiva Srbije, ki so že pripravljeni za predajo in jih bomo po načrtu dobili verjetno nazaj že do konca letošnjega leta, pri čemer je to samo en del procesa, ki se intenzivno nadaljuje. Torej naša vlada je že uspela pridobiti del tega, nadaljujemo pa to zelo intenzivno. Vprašanje nasledstva arhivov se skladno s postopki in pravili Evropske unije res ne more obravnavati v okviru tega poglavja. Zato pogajalski procesi držav kandidat za članstvo v EU, torej tudi Srbije, potekajo na način, da morajo članice, države torej, podati soglasje k predlogom, ki jih posreduje Evropska komisija. Predlog osnutka skupnega stališča Evropske unije za to poglavje smo države članice s strani Evropske komisije prejele 18. novembra 2016. Dokumenta sta rezultat daljšega procesa, ki ga poznate tudi poslanci. V osnutku skupnega stališča Evropske unije je zapisano s strani Evropske komisije, da je pravni red Evropske unije v poglavju 26, Izobraževanje in kultura, omejen. Merila za začasno zaprtje tega poglavja izjemoma niso potrebna, zato je Evropska komisija državam članicam, torej tudi Sloveniji, predlagala odprtje in hkrati že začasno zaprtje omenjenega poglavja. Pri tem poglavju mora namreč država kandidatka, torej Srbija, predvsem zagotoviti ustrezne institucionalne in kadrovske zmogljivosti za sodelovanje v programih EU in sprejeti ustrezne politike na tem področju. Tako da odprtje in hkrati začasno zaprtje tega poglavja ni nikakor nenavadno. Podobno se je zgodilo že v primeru Hrvaške, Islandije in Črne gore. Ker procedura pridobiva na teh soglasjih, v Sloveniji zahteva tudi obravnavo pred pristojnimi odbori Državnega zbora, kar je izjema, se je ta kratek časovni rok v Sloveniji spremenil v nekakšno specifiko. Ampak kljub temu ostajajo vsi pogoji, da v tem kratkem roku to zadevo zapremo. Naj vam torej povem zelo jasno: tu ne bo za Slovenijo nastala nobena škoda, tu ne gre za nobeno neustavno ravnanje slovenske vlade v nobenem primeru, gre pa za to, da pač korektno sodelujemo v teh pridružitvenih procesih novih kandidatk članic, ki si želijo vstopiti v to ožjo in širšo evropsko družino. Tako da ponavljam – to poglavje, ki ga omenjate, in to, kar ste omenili, nikakor ni povezano s tematiko nasledstva arhivov nekdanje SFR Jugoslavije. Slovenija bo v tem procesu, ki ga seveda intenzivno nadaljujemo, naredila vse, da pridobi vse tiste arhivske dokumente, gradiva, ki nam pripadajo. In to vam zagotavljam, da je še kako v bi rekel moji viziji in se bomo za to maksimalno potrudili. Hvala lepa.
Mag. Branko Grims, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Spoštovani, dostikrat rečem, da bi potrebovali v tem parlamentu pojočo travico, ki bi povedala resnico, ali pa vsaj resen premislek o tem, v katerem paralelnem svetu deluje ta vlada in ta koalicija. Kajti to, kar navajate, spoštovani gospod Cerar, z realnostjo modernega sveta in Evropske unije nima prav nobene zveze. Vsa pogajanja, kadar se je vključevala kakšna nova potencialna članica v Evropsko unijo, so v resnici potekala tako, da so se bilateralna vprašanja razčistila pred ali najkasneje v času odpiranja posameznega poglavja. Takrat je država, ki se želi vključiti, bolj odprta, bolj občutljiva in takrat je pripravljena popuščati pri različnih problemih. Vse drugo je prepuščanje se na milost in nemilost neki nadaljnji trgovini. Že na seji je eden od članov koalicije duhovito rekel: "No, sedaj bodo pa zahtevali vsa Titova vozila iz muzeja, da nam bomo dali kakšen del arhivov." To je bila vaša koalicija, ki je to izjavila. In je to kar pravilno postavil. Če se stvari ne uredijo pravočasno, je to potem vse stvar trgovine. Tukaj ne gre za 43 nekih pogodb, ampak gre za ogromne arhive posameznih institucij – od predsedstva nekdanje Socialistične Republike, preko tajne politične policije slovenskega dela pa preko tajne politične policije slovenskega dela, pa preko navadne policije in tako naprej. Skratka, vse tisto, kar se je pošiljajo v Beograd. In to vi veste. Takšno ravnanje pomeni, da ste se zavestno odpovedali edinemu učinkovitemu sredstvu, da bi dejansko bili ti arhivi izročeni in s tem uresničena ustavna določba, ki je kristalno jasna. To je del ustavnega reda in vi ste ustavni pravnik, in to veste, da pri vsem vašem delu vas to zavezuje in da bi morali storiti vse, da bi to uresničili. Vi pa ste izpustili zavestno iz rok s hitenjem edino učinkovito sredstvo. To je zdaj realno stanje. In to je stanje, ki ima elemente veleizdaje in ki ima [[izklop mikrofona]]
Čas [[…]] Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Pravzaprav odgovarjam samo zaradi javnosti, kajti na takšne, resnično nepremišljene pripombe, kot je ta o veleizdaji, pa tudi o neustavnosti, sem enostavno brez besed. To pa so takšne nekorektne, neresnične in mislim da za poslanca nedostojne insinuacije, da jih moram samo z eno besedo zavreči in povedati naslednje. Proces Srbije na poti pridruževanja Evropski uniji bo še zelo dolg, gospod Grims. Ko govorite o pravočasnosti, morate pomisliti tudi na takšne zadeve, če že insinuirate neke stvari, ki so zelo nekorektne, ampak vi ne gledate, kakšna je to izvaja v smislu ugleda Republike Slovenije navzven. Večkrat ste že dajali izjave, ki so nas v svetu blamirale po nepotrebnem, ker so bile neutemeljene. In to je nekaj, na kar ne morem kot predsednik Vlade pristati, da se Slovenijo blati na javnem prostoru tudi pred tujino. Na to ne bom pristal. In še to vam povem, da očitno vidim tu neko slabo vest, kajti v vseh prejšnjih vladah, in nekatere so bile tudi pod vašo domeno, ni prišlo do nobenega napredka. Zdaj ko pa smo dobili neke stvari iz Arhiva, pa dvigate vik in krik, da se to ne bi opazilo, in se osredotočate na neko temo na nekorekten način. Jaz sem zelo jasno povedal, da ne delamo nič neustavnega, nič, kar bi škodilo Sloveniji. Delamo pa tisto, kar bi že zdavnaj lahko bilo vsaj do neke mere narejeno, pa ni bilo. Ampak s tem delom bomo nadaljevali in verjamem, da tudi vi z nami, ker verjamem, da si tudi Državni zbor želi tega, kar sicer vi kot željo pravilno naslavljate, tu imamo isti cilj. Ampak pot, kot jo predlagate oziroma načini in te nepotrebne obtožbe in neresnice, so resnično že, bi rekel, zelo zelo pretirane. Hvala lepa.
Mag. Branko Grims, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Predlagam, da se nujno opravi razprava na seji Državnega zbora o tej izjemni nujnosti hitenja, dajanja soglasja k odprtju in celo že tudi zaprtju poglavja Izobraževanje in kultura za Srbijo, katerega sestavni del so dejansko tudi vprašanja arhivov, državnih arhivov nekdanje SFRJ, ki po ustavnem zakonu pripadajo Republiki Sloveniji. Sami ste povedali, gospod Cerar, da bo to proces, ki bo trajal še nekaj let. In nekaj let že traja. Zakaj je bilo torej to treba storiti v 48 urah in zakaj se ni hotelo to umakniti z dnevnega reda, dokler se vsa ta vprašanja ne razčistijo, je najbrž odgovor popolnoma jasen. Gre za beg pred resnico. Samo nadaljevanje enega in istega bega pred resnico, ki je pomenilo nekoč sistematično in načrtno uničevanje prav teh istih arhivov, tistega dela oziroma kopij, ki so se nahajale na ozemlju Republike Slovenije. Zdaj se ne želi omogočiti neovirani dostop za zgodovinarje, za vse, kar zadeva slovensko zgodovino, tako kot to zahteva ustavni red. To povzroča neprecenljivo zgodovinsko škodo in je v očitnem neskladju s slovensko ustavo. Zaradi tega je nujno, da o tem spregovori Državni zbor. Odpovedali ste se edinemu učinkovitemu sredstvu, ki ga potrjuje vsa zgodovina Evropske unije, vsa zgodovina približevanj, pridruževanj, pridruževalnih procesov posameznih držav, ko so se priključevale k Evropski uniji, ko bi lahko neko odprto vprašanje sorazmerno hitro in zlahka uredili na način, ki ga ne samo bi pričakovali od odgovorne vlade, ki spoštuje svojo lastno zgodovino in interese Republike Slovenije, ampak ko od nje celo zahteva Ustavni zakon za izvedbo Temeljne ustavne listine o neodvisnosti in samostojnosti Republike Slovenije. Edino učinkovito pravno sredstvo ste samo v 48 urah hitenja vrgli skozi okno. To je nedopustno. Storjeno je bilo zavestno. In zaradi tega, gospe in gospodje, bi o tem moral spregovoriti Državni zbor. Zadeva je zdaj na točki, ko se bo po vsej verjetnosti prej ali slej razpletla v nekaj tako slabega, kot se je žal za Slovenijo razpletla mednarodna arbitraža, kjer se sedaj mimogrede ukvarjajo s tem, kdo je komu dal podatke, ne pa, kako sta lahko dva predstavnika Republike Slovenije, tudi predstavnica slovenske vlade, po odprti liniji telefona govorila velike neumnosti o tem, kdo in na čigavi strani so sodniki. Tako, gospe in gospodje, se to konča. In bolje, da se to konča z razpravo v Državnem zboru, kot z ustavno obtožbo predsednika Vlade, ki je ustavni pravnik.
Mag. Branko Grims, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 13. decembra 2016, v okviru glasovanj. Luka Mesec, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala za besedo in lep pozdrav! Leta 2013 je slovenska država skupaj z bankami v državni lasti prodala domžalsko podjetje Helios avstrijskemu Ringu za 145 milijonov evrov. Prejšnji teden so mediji poročali, da je zdaj ta isti Ring prodal podjetje naprej za 572 milijonov evrov. Se pravi, razlika, ki je nastala v treh letih, je v prodajni ceni skoraj 400 milijonov evrov. To me ne preseneča, saj je bil poslovni model špekulativnega prevzema precej jasen že ob samem začetku. Podjetje Ring ni v Helios vložilo niti evra. Nasprotno, kar je naredilo, je, da je optimiziralo dobiček, s tem da je delo izgubilo 200 zaposlenih, da so ukinili vrsto financiranj lokalne skupnosti, na čelu z ukinitvijo financiranja gasilske brigade in tako naprej. Dobički so zrastli, prodajna cena tudi, ampak poglejte, kaj imamo pod črto. Pod črto je 200 ljudi na cesti, projekti in lokalna skupnost na čelu z gasilsko brigado so ostali brez financiranja, država, bi lahko rekel, je bila tukaj oškodovana za več deset, če ne več 100 milijonov evrov. Zato je moje prvo vprašanje, gospod premier: Kako boste ukrepali? Ali boste zahtevali revizijo privatizacije Heliosa, kot vam to omogoča 69. člen Zakona o slovenskem državnem holdingu? Zanima me konkreten odgovor: da ali ne. In če ne – zakaj ne? Dalje. Helios še zdaleč ni edini primer take prakse. Vaša vlada je recimo prodala NKBM, drugo največjo slovensko banko, v katero smo davkoplačevalci vložili preko ene milijarde evrov. Država jo je prodala za pičlih 250 milijonov evrov, kljub temu da je bila knjigovodska vrednost na dan prodaje 600 milijonov evrov. Se pravi, več sto milijonov evrov je bilo dobesedno podarjenih privatnemu lastniku, v tem primeru spet špekulativnemu skladu, ki bo najbrž ponovil zgodbo iz Heliosa. Podjetje je ožel kot limono, kot so poročali mediji, optimiziral dobiček in ga drago preprodal. Zopet na strošek lokalne skupnosti, na strošek države, na strošek nas državljanov in državljank. Zato me zanima, gospod premier, kot drugo vprašanje: Ali nameravate s takimi praksami nadaljevati? Kaj boste storili, da jih preprečite? Konkretno: Kako boste preprečili, da naša podjetja prihajajo v roke špekulativnih skladov? Hvala.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovani poslanec Luka Mesec! Najprej moram ponoviti znano dejstvo, pa vendar očitno še premalo znano, da je prav naša vlada v letu 2015 končno uredila to področje, za katerega ugotavljate, da je bilo precej divje v preteklih letih, saj je bil tudi Helios denimo prodan v času prejšnje vlade po nekem postopku, ki ni bil zelo jasen. Vemo tudi, da je tista vlada oblikovala spisek 15 podjetij za prodajo brez neke strategije, brez nekega premišljenega načrta, pač v neki težki situaciji za Slovenijo, zagotovo. Pa vendar, mi smo s Strategijo upravljanja državnih naložb uredili to področje, določili firme strateškega pomena za državo, določili tiste, ki so pomembne, tiste, ki so portfeljske in pooblastili polno z jasnimi nalogami Slovenski državni holding, SDH, da po načelih dobrega, torej korporativnega upravljanja nadzira, vodi usmerja tudi ta del, ki sodi v privatizacijo, ko gre za državne naložbe. Zdaj imamo končno urejeno upravljanje državnega premoženja z jasnimi merili, kako se to ureja v dobrobit tega premoženja in posledično tudi države in državljanov, kakšne so zahtevane donosnosti, merila, po katerih naj se presoja poslovanje. In od tu dalje lahko samo omejeno komentiram takšno prodajo, kot je bila prodaja Heliosa, tista o NKBM in druge niti niso bile zajete v vašem uvodnem vprašanju. Pa vendar, gre za neke zadeve, ki so v ključni domeni Slovenskega državnega holdinga, ki izvaja procese privatizacije. V zvezi s tem naj samo povem, ker lahko samo izrazim svoje mnenje in oceno, kajti o tem, ponovno poudarjam, Vlada, niti sam nisem pristojen odločati. To so procesi, ki morajo potekati po strokovnih merilih znotraj SDH, pa vendar, v letu 2013 je bilo podjetje Helios po nižji ceni prodano, kot je bilo pred dnevi japonskim investitorjem, vendar pa moramo razumeti, da se je vmes, v tem vmesnem času, kar nekaj let je to, dobra tri leta, se je zgodilo marsikaj. Zato s korporativnega vidika podjetje, ki je bilo takrat prodano, zdaj pa je bilo prodano naprej Japoncem, absolutno ni več isto podjetje. Tu je prišlo do številnih sprememb. Mi vemo, da je po prihodu novih lastnikov v podjetju prišlo do racionalizacije poslovanja, do umika z določenih nedobičkonosnih trgov, okrepilo se je področje raziskav razvoja in inovacij, sledila je uvedba številnih novih proizvodov in občutno se je povečala donosnost in znižala zadolženost. Žal, tu se pa pridružujem vam, pa je prišlo tudi z reorganizacijo do znižanja števila zaposlenih, tudi do odpuščanja delavcev, in kot omenjate, tudi gasilska brigada je v nekem trenutku dobila manj ali pa ne več tistega, kar je bilo pričakovano. Žal mi je, da je do tega prišlo, ampak to je v domeni korporativnega upravljanja podjetij. Kot vidimo, je lahko perspektiva tega podjetja, če se bo ta konsolidirana družba zdaj pod japonskim strateškim lastnikom razvijala naprej po nekem dobrem poslovnem modelu, skupaj s pridruženim avstrijskim podjetjem, je lahko to ponovno zgodba, ki bo peljala v pravo smer. Ampak za kaj si prizadevamo? Za to, da se ne bi politika – jaz, vi, kdorkoli tu, direktno vmešaval v gospodarstvo. To, kar se je delalo prejšnja leta, ko so stranke kadrovale dobesedno. Danes to dela Slovenski državni holding. Mi lahko izražamo svoja mnenja, lahko o tem vodimo javno razpravo, smo lahko kritični, v najbolj kritičnih momentih bo Vlada kot skupščina odreagirala, ampak če so bile tukaj storjene kakšne nepravilnosti, potem mora na te nepravilnosti najprej opozoriti sam SDH, jih zaznati in obravnavati. Šele če bi šle zadeve preko mere in bi segle v pristojnost Vlade kot skupščine, potem bi zanesljivo, to vam zagotavljam, Vlada odreagirala. Ko govorimo o tem, da moramo depolitizirati gospodarstvo, vidim, da se mnogi smejijo, posmehujejo temu in tako naprej. Zato pa bom pri tem vztrajal! Ker se je to res dogajalo in moramo te prakse preseči. To ne pomeni, da so zadeve zdaj brezmadežne, da ne prihaja do napak in slabih praks. Ampak ena izmed hudih napak je bila ta, da se je politika lahko direktno tja vmešavala. To smo s to strategijo bistveno spremenili tudi po nekih že po prejšnjih procesih, in to bomo delali tudi v prihodnje. Hvala lepa.
Luka Mesec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala še enkrat, za besedo. Ja, gospod premier, prosil bi vas, če mi lahko odgovorite konkretno: Ali boste napravili revizijo o privatizaciji Heliosa, kot omogoča 69. člen Zakona o državnem holdingu?. Da ali ne? To me zanima, ali boste ali ne boste. Če ne boste, me zanima: Zakaj ne? Toliko škode, kot jo v Sloveniji povzroča privatizacija, jo je po mojem povzročila samo še bančna luknja in pa denacionalizacija. Že samo če pogledamo ta dva primera. V Heliosu mislim da so številke, ki sem jih povedal, precej zgovorne. Razlika v prodajni ceni je 400 milijonov evrov, v NKBM razlika med vloženim denarjem in izkupičkom 750 milijonov evrov, v Mercatorju 2 tisoč 300 manj zaposlenih, kot jih je bilo leta 2014. Poglejte, vse to gre ne samo na stroške državnega proračuna, to gre na stroške dobaviteljev, na stroške lokalnih skupnosti, na stroške prebivalstva. Zato me zanima, kako bo vaša Vlada ukrepala. Resda to niso vse privatizacije vaše vlade, ampak tudi prejšnjih. Ampak vendarle, nihče ni odgovarjal za nobeno škodo, ki je bila povzročena. Zato me zanima: Kako boste ukrepali? Ali boste napravili revizijo? Vam bom povedal še en primer iz tujine. V Nemčiji imajo od leta 2008 naprej sprejet zakon, po katerem se preprečujejo kakršne koli prodaje špekulativnim skladom, tajkunski prevzemi in tako naprej. V Sloveniji takšnega zakona ni oziroma, še huje, ko smo enkrat na Odboru za finance in monetarno politiko odprli takšno razpravo, je bil odgovor vašega ministrstva, da se takšna razlikovanja ne smejo delati, ker bi bilo to v nasprotju z evropskim pravom. Skratka, odgovor vaše Vlade je bil, da to, kar je recimo v Nemčiji ali pa v Franciji ustaljena praksa, da se preprečuje, da podjetja ne prihajajo v roke špekulantom, davčnim oazam, slamnatim podjetjem, da tega pri nas ne smemo narediti, ker to preprečujejo evropska pravila. Oprostite, evropske države imajo to urejeno.
Predsednik Vlade Republike Slovenije, dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Postavili ste toliko vprašanj, da mi tudi četrt ure ne bi zadostovalo, da vam odgovorim na vsa. Ampak če samo ponovno povem, za Mercatorje in druge zadeve ne morem reči drugega kot to, da se je to zgodilo v nekem drugem obdobju. Za stvari, ki jih lahko naša vlada, skupaj z državnim zborom ureja, in smo jih začeli urejati, pa lahko rečem, da spreminjamo takšne prakse. In zagotovo, če se bo izkazalo, da je treba v neko podjetje poslati policijo oziroma preiskovalne organe, inšpektorje, bomo to naredili. In to smo tudi že velikokrat naredili. Če se bo izkazalo, da je treba v tem ali katerem koli drugem postopku izvesti kakšno revizijo, bomo to naredili. Ampak najprej morajo pristojni organi videti, ali te vaše trditve držijo. Jaz pričakujem, da se to že dogaja, da se to preverja. Ko bom dobil podatke o tem, bomo videli, kje smo. Najlažje je pa kar na splošno reči, da se je prodalo za več, kot se je kupilo, po treh letih razvoja neke firme brez konkretnih analiz in potem nekoga obdolžiti. To je pa spet lahko nevarno, to pa ni način, kako deluje pravna država. Absolutno pa je treba, to se pa strinjam, biti na to pozoren, zadeve spremljati, preiskati, ugotoviti, kaj se je zgodilo, in takoj po tem ukrepati. Ampak takoj po tem. Zato bomo zadevo imeli zelo jasno na obzorju, naj pa najprej pristojni organi opravijo svojo dolžnost.
Luka Mesec, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala. Ko govorimo o takšnih ekstremnih razlikah, kot so bile na primerih teh podjetij, ki sem jih uporabil za ilustracijo, mislim, da lahko govorimo o utemeljenem sumu oškodovanja državnega premoženja. Ta utemeljen sum oškodovanja državnega premoženja je predmet 69. člena Zakona o SDH, ki ga omenjam, ki omogoča revizijo privatizacij. Naj vas spomnim še na 68. člen tega istega zakona, ta pravi, da so nadzorniki v SDH odškodninsko odgovorni. In to je moj poziv, gospod premier, za vašo vlado, da poskrbite, prvič, da se pregledajo takšne prakse za nazaj in se ugotovi, ali je bilo državno premoženje oškodovano. Ne govorim o iskanju čarovnic ali kar koli takšnega, ampak preverite, napravite revizijo, da boste imeli jasen pregled, ali je bilo državno premoženje oškodovano ali ne,in drugič, da se to prepreči v naprej. Preprečimo lahko v naprej zelo enostavno. Povedal sem vam dve praksi dveh velikih evropskih držav – Francija in Nemčija, ki sta zakonsko onemogočili, da podjetja prehajajo v oblast špekulantom. Pri nas ne samo da prehajajo v last špekulantom, celo državni holding, ki naj bi skrbel za iskanje odgovornih lastnikov, kot pravi Vlada, prodaja špekulantom, ki bodo ta podjetja izžemali, zaposlene odpuščali in naprej preprodajali. To se trenutno dogaja z drugo največjo slovensko banko. Zato zahtevam, da o tem opravimo razpravo, kako bomo uredili in poiskali odgovornost za nazaj, kako bomo preprečili špekulativne prevzeme in plenjenje v naprej. Hvala.
Luka Mesec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 13. decembra 2016, v okviru glasovanj. Gospod Jan Škoberne, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Najlepša hvala, spoštovani gospod predsednik. Spoštovani predsednik Vlade, cenjeni ministrski zbor, kolegice in kolegi! Dovolite mi, da uvodoma povem, da ne nameravam prodajati nobene knjige, da nimam zgodovinske paranoje in da me ne zanima, zakaj zasebniki prodajajo svojo zasebno lastnino. Me pa zanima nekaj, kar je bistveno za razvoj Slovenije in kar ta vlada lahko stori in mislim, da mora storiti. Ena izmed ključnih zavez našim državljankam in državljanom je, da zagotavljamo vsem enake možnosti in da zagotavljamo ustrezno infrastrukturo za enakomeren regionalni razvoj Slovenije, da lahko tako gospodarski subjekti kot tudi ljudje izkoristijo vse potenciale, ki so v tej državi na razpolago. Ena izmed teh ključnih zgodb je tudi tretja razvojna os v svojem celotnem obsegu, od Bele krajine do severnega dela Koroške. Večkrat smo razpravljali o tem, da so rezultati dela te pa tudi predhodne vlade dobri, da imamo gospodarsko rast, da znamo drugače, kot je bilo v preteklosti, upravljati tudi s potenciali te države. Zato me zanima: Kakšna je časovnica dokončnega umeščanja in umestitve vseh krakov tretje razvojne osi v prostor? Kdaj lahko pričakujemo začetek gradnje posameznih krakov oziroma kdaj lahko pričakujemo, da bodo uspešno izvedene in začete tudi vse aktivnosti, ki jih je tudi minister Gašperšič že napovedal za umeščanje in predvsem za začetek izgradnje tretje razvojne osi? Ne nazadnje te osi ne potrebujemo samo zato, ker jo potrebujejo največji izvozniki Republike Slovenije, potrebujemo jo tudi zato, ker danes ne pokrivamo ustrezno vseh potencialov, ki so med obstoječimi kraki. Potencial te države ni samo na liniji Koper–Ljubljana–Maribor, obstaja tudi marsikje drugje. Danes predvsem gospodarskega pa tudi človeškega potenciala, ki ga imamo v ljudeh, v znanju, v naravi, ne izkoriščamo, ker v celoti logistično Slovenija še ni optimalno povezana. Hvala lepa.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovani poslanec Jan Škoberne. Soglašam z vami. Gre za nujo, ki potrebuje zelo aktivno vlado in druge subjekte, da bomo te naše dotrajane ceste, dotrajano infrastrukturo posodobili na vseh delih Slovenije, kjer je to potrebno. Zaradi dolgoletne podhranjenosti infrastrukturnega proračuna in neaktivnosti je praktično več kot polovica slovenskih cest, če govorim samo o tem danes, dotrajanih. Že na začetku mandata sem si in smo si skupaj z vlado zadali zelo jasen cilj, da moramo nujno modernizirati prometno in energetsko infrastrukturo. Zato smo tudi pristojnemu ministrstvu v ta namen povečali za prihajajoča leta proračunska sredstva. V letu 2016 in 2017 ima Ministrstvo za infrastrukturo in Dars skupaj z njim v načrtu izvedbo kar 334 različnih posegov v smislu obnavljanja in posodabljanja cestne infrastrukture. Če bomo nadaljevali s takim trendom, bo lahko Slovenija že v šestih letih vzpostavila kakovostno in evropsko primerljivo raven državnih cest. In to je moja vizija, tako kot pravite, da bi imela Slovenija kakovostne cestne in druge infrastrukturne povezave in da bi ostala zelena. Torej kakovostno povezana zelena Slovenija. To mislim, da je vizija, ki jo moramo zasledovati. Sedaj konkretno smo pred odločitvami. Vemo, da nobena ni lahka. Vsaka odločitev o novi cesti, o novi povezavi je lahko, četudi mnogim v korist, za koga seveda obremenitev, neka prizadetost in podobno. Ampak treba je ob kompromisih na koncu potegniti tudi neke odločitve, in jih bomo. Na tem področju sedaj prehajamo v ključno fazo. V tem trenutku sta na trasi severnega in južnega dela tretje razvojne osi v zaključni fazi izdelave državni prostorski načrt za državno cesto med priključkom na avtocesto A1, to je Šentilj–Koper pri Šentrupertu in priključkom Velenje ter načrt za državno cesto od priključka Maline do mednarodnega mejnega prehoda Metlika in priključka Črnomelj jug. Ministrstvo bo gradivo za severni del v obravnavo in sprejetje na Vlado posredovalo že v decembru letos, torej domnevno prihodnji teden ali en teden za njim, za južni del pa v začetku leta 2017. Gradiva so v zadnji fazi priprave in sedaj gremo dejansko v naslednji korak. Načrti za odseke od avtoceste A1 do Velenja jug–Podlog, za državno cesto med priključkom Slovenj Gradec jug in Dravogradom z obvoznicami, državno cesto med mednarodnim mejnim prehodom Holmec in priključkom Otiški vrh ter za državno cesto od priključka Črnomelj jug do mednarodnega mejnega prehoda Vinica so ta hip sicer v mirovanju, vendar v skladu z Resolucijo o nacionalnem programu razvoja prometa v Republiki Sloveniji se intenzivno proučujejo ukrepi, ki bodo tudi tukaj morali biti čim prej izvedeni in bodo del rekonstrukcije obstoječe infrastrukture. V skladu z resolucijo je tudi gradnja severnega dela tretje razvojne osi med Šentrupertom in Slovenj Gradcem, predvidena za obdobje 2018–2022, odsek od avtoceste A2, to je Ljubljana–Obrežje, pri Novem mestu do priključka Osredek, vključno s Šentjoško cesto do Revoza pa za obdobje 2018–2020. Potem je tukaj še odsek od Revoza do Malin, po letu 2018 se načrtuje, da bodo tukaj dela realizirana. Dars bo v letu 2017 na odsekih, kjer so državni prostorski načrti že sprejeti, intenzivno začel s postopki izdelave projektne dokumentacije in pridobivanja zemljišč. Tako da to je tudi nekoliko bolj konkretno, za še bolj tehnična pojasnila pa se boste lahko obrnili na Ministrstvo za infrastrukturo, Ministrstva za okolje, če tukaj sodeluje. Ampak poudarjam, delamo intenzivno na posodabljanju slovenske infrastrukture, cestne, tudi železniške, delamo na obnovi in na novih projektih. Sedaj bo tudi čas, ko smo pridobili marsikje že vso dokumentacijo, ustvarili pogoje, da se zadeva prevesi v izvedbeno fazo. Tu nekod ne moremo več odlašati, četudi so pomisleki, odločitve je potrebno sprejeti in storiti nekaj za dobro ljudi, podjetij in drugih. Hvala lepa.
Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslanska vprašanja, postavljena na 22. in 24. seji Državnega zbora. Minister za zunanje zadeve gospod Karel Erjavec bi moral odgovoriti na vprašanje mag. Branislava Rajića v zvezi z reorganizacijo mreže diplomatsko-konzularnih predstavništev tudi v države afriškega kontinenta ter Matjaža Hanžka v zvezi z obljubami predsednika republike glede verouka, vendar je danes odsoten zaradi udeležbe na Svetu Evropske unije za zunanje zadeve v Bruslju. Obenem pa tudi obeh poslancev danes opravičeno ni prisotnih, zato bo na ti dve vprašanji minister pisno odgovoril. V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo še na poslansko vprašanje postavljeno na 24. seji Državnega zbora. Ministrica za notranje zadeve, mag. Vesna Györkös Žnidar bo odgovorila na vprašanje dr. Vinka Gorenaka v zvezi s pripravami Republike Slovenije na morebitni nov migrantski val.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovani poslanec Gorenak! Na prejšnji seji ste mi postavili vprašanje, ki se je nanašalo na varovanje južne meje z vidika ilegalnih migracij. Pri tem ste tudi izrecno izpostavljali še en vidik, in sicer, da bi se država morala pripraviti oziroma podvzeti vse potrebne ukrepe za zavarovanje meje, tako kot Avstrijci. Omenjali ste tudi Zakon o tujcih, ki bi naj po vašem obležal v predalu predsednika Vlade. Uvodoma moje stališče ves čas je, da je država dolžna podvzeti vse ukrepe, ki so nujni za učinkovito obvladovanje migracijskega toka in za zagotavljanje varnosti. Okoliščine v tem trenutku so rahlo drugačne od tistih, s katerimi smo se soočali v preteklosti. Nekateri premiki so se zgodili, dogovor EU-Turčija v tem trenutku še ostaja v veljavi, tudi Grčija je naredila premik naprej, prejela je tudi veliko pomoč, žariščne točke so vzpostavljene delno tudi v Italiji, grško-makedonska meja ostaja zaprta. Evropska unija je tudi zagnala pilotni projekt oblikovanja partnerstev z več tujimi državami, kar je pomembno tudi z vidika vračanja. Predvsem pa je bilo v tem času sprejetih več zelo jasnih usmeritev tako s strani Sveta ministrov kot tudi s strani Evropskega sveta, ki so jasno sporočile, da organiziran tranzit migrantov čez ozemlja ni dovoljen, kar pomeni, da 5. člen schengenskega zakonika ne pride več v poštev in da morajo države članice na zunanji meji Evropske unije izpolnjevati zahteve schengenskega pravnega reda, ne glede na to, ali so članice schengenskega območja. Konkretno z vidika zahodnobalkanske poti je to hrvaško-srbska meja. Seveda situacija je še vedno izjemno zahtevna, zlasti zato ker so države na severu vzpostavile nadzor na notranjih mejah. Faktorjev nestabilnosti je več. Za nas je najbolj nestabilen element v celotni zgodbi situacija v Srbiji, kjer je že okrog 10 tisoč migrantov, za katere ni verjetno, da bodo dobili azil v zahodni Evropi. Seveda pa je zaskrbljujoče tudi to, da Grčija načrtuje prevoz migrantov iz otokov na celino, kar potem lahko pomeni, da bo še večji porast ilegalnih migracij. Republika Slovenija se zelo intenzivno pripravlja in tudi spremlja razmere v regiji. O nacionalnih ukrepih sem že večkrat poročala Državnemu zboru pisno, ustno. Mislim, da ni treba, da vse povzemamo, ker sem prepričana, da poslanec zelo dobro pozna vse naše ukrepe. Se bom pa ustavila samo pri tistem vidiku, ki ga je tudi sam omenjal, to je Zakon o tujcih. Ministrstvo za notranje zadeve je pripravilo tudi zakonodajne rešitve in ukrepe, ki bi v spremenjenih migracijskih razmerah, ki bi ogrožale javni red in notranjo varnost, omogočili učinkovito delovanje policije. Ta zakon je bil umaknjen z dnevnega reda Vlade oziroma, kot vi pravite, da je obtičal v predalu. Ampak popolnoma jasno je, da tranzita ne bo. Na podlagi tega je tudi moč sklepati, da bo prišlo do masovnega zaprošenja za mednarodno zaščito v Republiki Sloveniji. In moje stališče je nespremenjeno. Dolžnost države je, da sprejme vse ukrepe za zagotovitev varnosti in stabilnosti tudi v primeru množičnih migracij. Slovenija ima namreč zelo omejene kapacitete, smo majhna država, najmanjša država na zahodnobalkanski poti in v primeru masovnega povečanja migracijskega toka lahko pride tudi do ogrožanja delovanja določenih osnovnih funkcij države, zlasti na področju azila, ker lahko to pripelje do zloma azilnega sistema, in lahko tudi Slovenija izkusi scenarije, kot so jih doživeli v Avstriji, Nemčiji, Madžarskem, ko ti ljudje pravzaprav niso imeli kam in so se potikali po postajah, parkih. Tega si ne želimo. Lahko bi bila ogrožena tudi osnovna oskrba, zdravstvo, izobraževanje, integracija in ne nazadnje tudi varnost. Treba je reči, da le z učinkovitim upravljanjem množičnega nedovoljenega priseljevanja se lahko ogrozi tudi morebitno poslabšanje javnega reda in notranje varnosti, in to je na nek način tudi odraz suverenosti države, zato so naša stališča glede Zakona o tujcih nespremenjena. Stališče ministrstva je, da niso v nasprotju ne z ustavo, ne z mednarodnimi akti, ker če bi kdorkoli na ministrstvu menil, da krši te zelo pomembne akte, potem tega tudi ne bi predlagali.
Dr. Vinko Gorenak, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Predsednik, malo bom šel izven tega konteksta, tega odgovora na to vprašanje s prejšnje seje. Glejte, vi ste predsednik Državnega zbora, druga oseba v tej državi. Kaj pa se je prej zgodilo? Predsednik Vlade te države je v odgovoru na poslansko vprašanje Luka Mesca rekel: "Če bo potrebno, bomo poslali policijo." Oprostite, od kdaj predsednik Vlade ali Vlada pošilja policijo. Mene je pa strah potem v tej državi, če lahko Vlada ali predsednik Vlade pošilja policijo za vsak vogal. Predsednik Vlade ne ve, kaj govori. Zato bom postavil poslansko vprašanje, od kdaj predsednik Vlade pošilja policijo, kaj pa drugega. Kar se tiče pa tegale odgovora ministrice, pa sem malo zdaj v zagati. Kot opozicijski poslanec bi moral ministrico kritizirati, pa ne vem kaj vse razlagati, kaj ni naredila, pa bi morala narediti. Zdaj imam pa težavo. Težavo imam pa zato, ker je ministrica nekaj naredila, kar jaz mislim, da je prav, pa ji da predsednik Vlade lisice na roke. To je problem. Ministrica je pripravila Zakon o tujcih, ki predvideva vse tisto, kar je ministrica govorila, med drugim zaprtje meje na neki točki, ko država Slovenija ne more več sprejemati migrantov. In predsednik Vlade tega zakona ne pošlje v parlament. Jaz ne pričakujem od ministrice, da mi v nadaljevanju še karkoli odgovori, ker mi je pravzaprav vse odgovorila. Vse, kar je potrebno. Problem je predsednik Vlade, ne ministrica. Zato se bomo verjetno morali v tej državi odločiti, kako bomo naprej na tem področju naredili in kaj bomo storili, da učinkovito zavarujemo meje te države. Ne vem, ministrica, jaz ne pričakujem ali pa izvolite. Hvala.
Glede na to, da to ni bila zahteva za dopolnitev odgovora, sodim, da to ni bila zahteva za dopolnitev odgovora, ampak je bil komentar. Ampak je sestavni del parlamentarizma, da govorimo in imamo različna mnenja. Tako da – ministrica, ali želite še kaj dodati? Ne. Ali bi vseeno vi hoteli postopkovno izkoristiti? Dr. Vinko Gorenak, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru. Ampak prosim, tokrat se držite te postopkovne zahteve.
Ja, saj se ni česa držati pri tem. Predlagam, da opravimo sejo na to temo zavarovanja meje, na kateri pa naj poleg ministrice, ki je pristojna, pride tudi predsednik Vlade in pove, kaj in kako namerava upravljati to državo. Hvala lepa.
Dr. Vinko Gorenak, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 13. decembra 2016, v okviru glasovanj. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev v prvem krogu. Dr. Anže Logar, imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za kulturo gospodu Antonu Peršaku.
Hvala predsednik. Moje vprašanje je na prvi pogled zelo enostavno, in sicer sprašujem ministra, kakšen je njegov odnos do varovanja kulturne arheološke dediščine. Jaz sem podobno vprašanje zastavil že vaši predhodnici, takrat ste bili državni sekretar, in sicer na primeru bežigrajskega stadiona, Plečnikove dediščine, ki grdo propada. takrat sem dobil nekaj pogumnih besed tedanje ministrice, da ima tudi nekaj kreativnih idej o spremembi in da se nadejamo nekih obratov v pozitivni smeri. Stadion še vedno propada, še bolj kot predhodno. Še več, župan Janković je predlagal podaljšanje pogodbe celo za dve leti, kar pomeni, da je ta dosje celo za dve leti zaprt in da bo BŠP še naprej povzročeval propad te dediščine. Ampak zdaj se ponuja že nova arheološka ali pa kulturna bomba, in sicer garažna hiša pod tržnico. Tudi sami ste se izrekali v zvezi s tem projektom, pa je moje vprašanje v tem pogledu takšno: Kakšen je vaš odnos do tega projekta, še posebej ker se dotika ene monumentalne stavbe? Poleg tega imamo tisto pasarelo Plečnikovih arkad in arheološke izkopanine in situ. Moje vprašanje je: Kolikokrat ste se dobili z ljubljanskim županom na to temo, na čigavo pobudo? Kakšni so vaši načrti v zvezi s tem? Še posebej zato, ker bo ta projekt terjal zelo velike javnofinančne stroške. Če smo se nekaj naučili iz projektov župana Jankovića, je to, da po navadi pustijo luknjo, ki je ne pokrijejo samo ljubljanski davkoplačevalci, ampak davkoplačevalci na državni ravni.Glede na to, da je ta vlada sklenila poseben sporazum z Mestno občino Ljubljana v vrednosti 300 milijonov evrov, verjamem, glede na to, da gre za projekt, ki tehta preko 30 milijonov evrov iz javnih sredstev, je to tudi del dogovorov vas z ljubljanskim županom. Zato bi prosil, da podrobneje obrazložite: Kaj nas davkoplačevalce v zvezi s tem čaka in kakšen stav bo Ministrstvo za kulturo v tem pogledu držalo napram varovanju arheološke in kulturne dediščine? Hvala.
Minister za kulturo gospod Anton Peršak, imate besedo za odgovor.
Spoštovani gospod poslanec, najprej mogoče na splošno o tem vprašanju, ker to vprašanje ima nek kontekst, iz katerega je mogoče sklepati, da bi bilo na nek način treba preprečevati ali pa onemogočati, da bi se kakršenkoli, kot je bilo napovedano v vprašanju, komercialne vsebine lahko dogajale ali na lokacijah ali v neki neposredni bližini lokacij kulturne dediščine. Izkušnje nas učijo in tudi pozitivne prakse, da dostikrat ob upoštevanju integritete kulturne dediščine so komercialni programi lahko tudi v prid kulturni dediščini in možnostim, da ta kulturna dediščina, ne samo da ostane nedotaknjena oziroma nepoškodovana, ampak da postane tudi neke vrste ekonomski dejavnik in prinaša pozitivne ekonomske učinke tudi s pomočjo kakšnih komercialnih programov znotraj ali v bližini objektov ali pa kakšnih drugih ostalin, ki so kulturna dediščina. Kar zadeva umeščanje objektov ob ali pa na lokacijah kulturne dediščine, je mogoče in nujno predvsem spoštovati zakon, Zakon o varstvu kulturne dediščine in posledično potem zakonodajo o urejanju prostora in ureditvi objektov, ki zelo natančno predvidevajo, kako je treba presojati vplive na dediščino v primerih, ko se pripravlja prostorski akt in se predvidevajo kakšne gradnje ali kasneje ob načrtovanju teh gradenj in pred posegi v varovana območja dediščine in spomenikov. Seveda je treba pri tem pridobiti kulturnovarstvene pogoje in na njihovi osnovi kulturnovarstveno soglasje. Smisel presoje vplivov vsakega posega vzdrževalnih del pa zahtevne novogradnje ali umeščanja rabe prostorskih ureditev je v tem, da se presodi najprej to, kako bo nameravani poseg vplival na varovane enote objekta ali območja dediščine, saj je vpliv oziroma stopnja vpliva odvisna od značilnosti posega in značilnosti enote varovane kulturne dediščine oziroma njenega varstvenega režima. Pri presoji je treba pretehtati razloge za poseg in razloge za ohranitev dediščine v obstoječi obliki, ne glede na to, ali je predlagani poseg komercialne narave ali ne. Ministrstvo nasprotuje vsakršnim posegom, naj bodo komercialnim ali tudi nekomercialnim, če bi ti posegi okrnili ali uničili varovane sestavine kulturne dediščine. Zakaj sem to prebral, kar je bilo pripravljeno? Ker od tega sta potem odvisna tudi konkretna odgovora glede tržnice in tudi Plečnikovega stadiona. Tisti, ki morajo v obeh primerih odločiti, so najprej lastniki, kajti po Zakonu o varstvu kulturne dediščine je prvi nosilec odgovornosti za integriteto, za ohranjanje in tudi za varovanje kulturne dediščine lastnik. O tem, kaj mora pri tem izpolniti in spoštovati, pa odloča stroka. Narobe bi najbrž bilo, če bi minister, kateri koli, po neki politični presoji, bognedaj, celo glede na to, kdo je lastnik, recimo po kakšni politični barvi presojal, kaj sme in česa ne sme. Naj povem, da obstajajo zelo pozitivni primeri, ko so določeni obsegi recimo v primerih arheološke dediščine celo omogočil, da je ob novogradnji prišlo tudi do možnosti prezentacije te arheološke dediščine. Takšnih primerov je v Evropi veliko in upam, da se lahko kaj takšnega zgodi tudi [[izklop mikrofona]]
Dr. Anže Logar, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala. Meni je žal, da je minister svoj odgovor uporabil za branje birokratskih spisov, potem pa glavno zadevo prepustil v off, ko ni bilo več mikrofona. Skratka, dobivate se z županom, in kot sem jaz razumel iz vaše usmeritve, ste naklonjeni tovrstni gradnji. Očitno vas je župan prepričal. Ampak vi ste tudi v službi naroda in davkoplačevalcev. Poglejte, gre za projekt, ki bo stal 31 milijonov javnega davkoplačevalskega denarja. Notri bo glede na stališče, glede na to kulturno-varstveno soglasje, ki ga pripravljate v vaši kulturni sferi, med 200 in 500 parkirišč. Zdaj preračunajte to na posamezno parkirno mesto, to je med 62 tisoč evri na eno parkirno mesto in 103 tisoč evri na eno parkirno mesto. Torej dražje kot stanovanje v Mestni občini Ljubljana. Vi sicer pravite, da gre za dober projekt. In ne drži, da gre za komercialni program. Komercialnega partnerja v tem projektu ni, ker ni interesa, ker je tako stroškovno potratno, da se nihče od racionalnih ljudi ne bi tega projekta lotil. Vi ste v pismu 14. 10. 2016 oziroma 11. 11. 2016 dejali, da še ni bilo odločeno, ali se bo gradila garažna hiša pod tržnico. To je vpis v mednarodni organizaciji European Walled Towns. In tam notri piše, da je odločitev o obsegu prezentacije in možnosti, ali bo garažna hiša grajena, da bodo sledili rezultatom teh raziskav glede dopustnosti gradnje in predstavitve in situ. Kdo bo torej tisti, ki bo odločal? Vi ste se očitno že odločili. Glede na to, da se je župan že tudi odločil, me zanima še enkrat: Kako boste zaščitili za normalni davkoplačevalski denar arheološko dediščino? Hvala.
Minister za kulturo, gospod Anton Peršak, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Jaz rad odgovarjam neposredno. Ne dobivam se z županom, če mislite to na ta način, da me župan pokliče ali pa jaz njega, češ, dajva se dobiti, da se bova pogovarjala o tem. Ob srečanju, ki se mu ni mogoče izogniti, če ljudje delajo v javni sferi, me je to vprašal in sem mu odgovoril. Jaz nisem tisti, ki naj bo ali naklonjen ali nenaklonjen posegu. O tem, ali je poseg možen, dopusten ali ne, in pod kakšnimi pogoji je dopusten, sem jasno povedal, da lahko odloči samo stroka na osnovi zakona. In to je moje stališče. Ekonomičnost gradnje ali pa neekonomičnost ni stvar naše presoje, niti stvar presoje kulturnovarstvene stroke, ampak je stvar presoje investitorjev. V pismu, kot sem rekel, pa natančno to, kar odgovarjam tudi vam. Jaz še vem, ker postopki strokovne presoje, če govorimo o tržnici in o stadionu, še niso zaključeni, zato jaz ne vem, ali bo izid tak ali drugačen.
Violeta Tomić, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za zdravje gospe Milojki Kolar Celarc.
Hvala, za besedo. Odbor za zdravstvo je na svoji 22. seji odbora 7. 10. 2016 na predlog Združene levice in ob podpori Zdravniške zbornice in zainteresirane javnosti sprejel jasne sklepe, s katerim je Ministrstvu za zdravje naložil spremembe in pripravo podzakonskih aktov, s katerimi bo tudi v Sloveniji končno omogočena uporaba, pridelava in predelava konoplje za medicinske namene. Odbor je z drugim sklepom seje Ministrstvu za zdravje naložil, da v 60 dneh konopljo premesti iz prve skupine prepovedanih drog in pripravi ustrezne pravne podlage, ki bodo omogočile zdravljenje z medicinsko konopljo kot zdravilom. S tem ste dobili jasna navodila in jasen rok, s katerim naj bi te zaveze izpolnili. Naj vas opozorim, da je odbor enoglasno sprejel te zaveze, z 11 glasovi za in z nobenim proti. Ministrstvo za zdravje je 16. 11. v javno razpravo podalo Predlog uredbe o spremembah in dopolnitvah Uredbe o razvrstitvah prepovedanih drog. Javno obravnava se bo zaključila 16. 12. 2016, kar nam jasno daje vedeti, da 60 dnevni rok niti približno ne bo spoštovan. To nas niti ne bi toliko motilo, če bi vaši predlogi vsaj približno zasledovali sklepe, ki vam jih je naložil Državni zbor. V vašem predlogu uredbe namreč konoplja ostaja še vedno v prvi skupini prepovedanih drog in dodajo se le zvezdice, s katerimi določate, da je možna uporaba konoplje v skladu z Zakonom o zdravilih, v drugo skupino pa premeščate samo standardizirane cvetne ali plodne vršičke rastline konoplje, iz katere ni bila iztisnjena smola. Skratka, predlagane spremembe uredbe so v nasprotju s sklepom Državnega zbora. Konoplja mora biti v celoti prestavljena iz prve skupine prepovedanih drog. Ampak tukaj se ignoranca ministrstva ne konča, saj zapišete tudi, da ne mislite upoštevati niti tretjega sklepa, ki ga je na isti seji sprejel Odbor za zdravstvo, ki nalaga ministrstvu, da pripravi ustrezne pravne podlage, ki bodo v Sloveniji omogočile pridelavo in predelavo konoplje v medicinske namene. Zato me zanima: Ali bo Ministrstvo za zdravje upoštevalo drugi sklep 22. nujne seje Odbora za zdravstvo in konopljo premestilo iz prve skupine prepovedanih drog? In zanima me: Ali bo Ministrstvo za zdravje spoštovalo tretji sklep 22. seje Odbora za zdravstvo in omogočilo pridelavo in predelavo konoplje v medicinske namene in do kdaj bo to storilo? Hvala.
Ministrica za zdravje gospa Milojka Kolar Celarc, imate besedo za odgovor.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Hvala tudi za vprašanje, gospa poslanka. Ministrstvo za zdravje je in bo tudi vedno spoštovalo in upoštevalo sklepe Odbora za zdravstvo tega parlamenta, prav tako pa mora spoštovati obstoječo veljavno, pozitivno zakonodajo in mednarodne konvencije. Res je, tako kot ste ugotovili, da je v javni razpravi, in se ta petek končuje, uredba Vlade, pri kateri se dovoljuje oziroma izpolnjujemo sklep 22. nujne seje Odbora za zdravstvo, da bo možno v Sloveniji na zdravniški recept predpisati tudi vršičke konoplje, kar nas uvršča v zelo redke države EU, kot so Nizozemska, Češka in Italija, ki to omogočajo. Samo te tri države omogočajo, da na recept lahko pacient dobi tudi vršičke konoplje. Glede same premestitve konoplje iz prve skupine prepovedanih drog v drugo skupino, pa želim povedatiin pojasniti, da zgolj sama premestitev konoplje v drugo skupino ne bi omogočila gojenje konoplje v medicinske namene, saj 9. člen Zakona o proizvodnji in prometu s prepovedanimi drogami izrecno določa, da se konoplja lahko goji samo za prehrambene in industrijske namene. Da pa bi v Sloveniji lahko gojili konopljo tudi v medicinske namene, je treba spremeniti omenjeni zakon oziroma še več, v zakonu je treba natančno definirati celovit nadzor nad pridelavo in predelavo ter prodajo konoplje ter zagotoviti nadzor pristojnih državnih organov, ki bodo del tega sistema. Ministrstvo za zdravje se nikakor ne obnaša, kakor v enem delu razumem vprašanje poslanke, da ne spoštuje sklepov odbora, temveč ima zelo tehtne vsebinske in zakonodajne razloge in okvire. Ker je zadeva zelo kompleksna, zahtevna in ima dolgoročne posledice, je treba pri tej zakonodaji v bistvu pripraviti predloge, kjer bodo poleg pobud za urejanje, pridelavo in predelavo konoplje upoštevane tudi mednarodne zaveze oziroma mednarodna konvencija, ki jo je podpisala tudi Slovenija in ki jo nadzirajo Združeni narodi. Po tej konvenciji je še vedno prepovedano gojiti, predelovati in prodajati konopljo in se konopljo obravnava kot prepovedana droga. Zaradi tega pa smo popravili oziroma vzpostavili delovno skupino, ki bo pripravila celovit predlog zakona po vzoru, kot so to storile Nizozemska, Avstrija ali Češka, v skladu tudi z mednarodnimi zavezami, zato da jasno definiramo, prvič, cilje, ki jih želimo s spremembo te zakonodaje doseči in, drugič, da zagotovimo konstruktivno sodelovanje vseh zainteresiranih deležnikov in javnosti pri oblikovanju celovitih in odgovornih rešitev. Naj omenim, da smo že Zdravniški zbornici kot strokovni inštituciji naročili, in je sprejela sklep, da stroka pripravi zelo jasne smernice za predpisovanje konoplje oziroma zdravil na podlagi konoplje na recept. Žal teh smernic še vedno nimamo in zaradi tega predvidevamo v prihodnjem tednu s predstavniki Zdravniške zbornice tudi sestanek.
Violeta Tomić, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala. Glejte, cela država že zelo dolgo čaka, že cel mandat, da bo Ministrstvo za zdravje predlagalo kakršenkoli zakon. Tukaj ste imeli popolnoma jasna navodila, zato vas prosimo, da naročite uradnikom, da to speljejo. Mednarodne konvencije zahtevajo samo regulacijo. Način regulacije je pa popolnoma v vaših rokah. Seveda je treba spremeniti Zakon o proizvodnji in prometu s prepovedanimi drogami. Ampak mene zanima: Ali bo Vlada predlagala spremembe tega zakona ali ste se preprosto odločili, da sklepa Državnega zbora ne boste spoštovali? Jasno je tudi, da spremembe ZPPPD sploh niso potrebne, kajti drugi odstavek 7. člena ZPPPD namreč določa, citiram: "Prepovedane droge iz skupine 2 in 3 se lahko proizvajajo, dajejo v promet in imajo v posesti za medicinske, veterinarske, učne in znanstvenoraziskovalne namene." Torej vse, kar morate storiti, in to vam je Odbor za zdravstvo že naložil, je, da prestavite rastlino iz prve skupine v drugo ali pa, hvala bogu, v tretjo skupino in začnete podeljevati dovoljenja na podlagi tretjega odstavka 7. člena ZPPPD, ki pravi: "Dovoljenje za opravljanje dejavnosti iz prvega in drugega odstavka tega člena izda minister na podlagi ocene letnih potreb." Skratka, imate vse tukaj pred seboj, in bi prosila, da vendarle svoje uradnike opozorite. Zanima me tudi: Zakaj niste sklicali komisije za droge in kako boste odreagirali na primere korupcije? Vemo namreč, da imate v javnem sektorju ljudi, ki se ukvarjajo z drogami, v zasebnem podjetju pa prodajajo teste za zaznavo teh drog. In ni čudno, da se nikamor ne premakne, kajti korupcija je tukaj ogromna, bolniki pa čakajo. In to je neodgovorno.
Ministrica za zdravje, gospa Milojka Kolar Celarc, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Kot sem že uvodoma povedala, bo ministrstvo spoštovalo predloge oziroma sklepe Odbora za zdravstvo. Zaradi tega je Uredba o uporabi konoplje za medicinske namene tudi na recept, po zelenem receptu, kar pomeni, da bi jo ljudje imeli brezplačno oziroma bi bila plačana iz obveznega zdravstvenega zavarovanja. In ta javna razprava se zaključi mislim da v ta petek. Glede zakona pa bi žal bilo preenostavno spremeniti samo določene člene in določbe tega zakona, ker bi v tem primeru Slovenija kršila mednarodne zaveze. Ni tako preprosto in enostavno. Zelo zlahka bi jemali, če bi spremenili samo te člene, ki ste jih omenili, ker bi bili v nasprotju z mednarodnimi zavezami. Kot sem pa rekla, se pa pripravlja, odvisno pa je tudi od zunanjih deležnikov, celovit nabor oziroma pregled, kako se bo pridelovala, predelovala in prodajala ta konoplja. Kot veste, je potreben, recimo po vzoru Avstrije, zelo podroben nadzor. V to morajo biti vpletene državne inštitucije, agencija, recimo tako kot je v Avstriji, imamo od semena do sadike sled pod strogim nadzorom, kdo jo goji. To pač ni tako preprosto, da bo vsak doma, če hočete, na svojem balkonu gojil to konopljo. Hvala.
Violeta Tomić, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na slednji seji opravi razprava o odgovoru.
Za božjo voljo ministrica, nihče ni govoril, da si bo vsak doma na svojem balkonu gojil. Mislim, zdaj se pa, oprostite, delate norca. Govorili smo o jasnih zakonskih določbah. Vi morate postaviti pogoje in dodeliti koncesije. Imeli ste jasna navodila in jasni rok, ki jih ne spoštujete. Zato je potrebna razprava tukaj v tem državnem zboru, ali bo ministrstvo sploh spoštovalo odločitve Državnega zbora ali smo mi tukaj popolnoma brez zveze in zasedamo in delamo. Veste, mi smo se dobivali s stroko in s civilno družbo dve leti, preden smo te predloge pripravili. In zdaj nam govorite in prodajate bučke. Mednarodne konvencije, ponavljam še enkrat, zahtevajo samo regulacijo. Način regulacije je izključno v vaših rokah. Ampak dokler boste imeli na drugem, tretjem nivoju skorumpirane uradnike, ki ne bodo hoteli, do takrat se stvar ne bo spremenila. In še enkrat vas sprašujem oziroma zdaj zahtevam razpravo o tem, zakaj se ni sestala niti delovna skupina za droge, zakaj niste vključili stroke, zakaj ignorirate sklepe. Mislim, da je ravno zaradi tega, ker se tudi zaradi take slabe zakonodaje kršijo človekove pravice, kršijo se pravice bolnikov. Bolniki čakajo. Polne čakalnice so bolnikov, ki si želijo zdravila iz konoplje. Polno je zdravnikov, ki si želijo predpisovati zdravila iz konoplje. Zdravniška zbornica želi izobraževati zdravnike. In vi samo s tem, da spoštujete odločbe, ki jih je sprejel Državni zbor, se pravi, da prestavite rastlino iz prve skupine, pa ne pozabite, v prvi skupni je tudi industrijska konoplja, ki ima 0,2 THC, kar je popoln nonsens, ker lahko celo njivo pokadite, pa ne bo nič hudega, skratka in drugi sklep, da vi zagotovite pod kakšnimi pravili se bo pridelovalo in predelovalo rastlino. In ne govorimo o "teglcih", govorimo o pomoči bolnikom, ki bo organizirana s strani države, da se ne bodo bolniki morali zatekati na črni trg. In prosim, da se o tem opravi razprava. Hvala.
Violeta Tomić, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 13. decembra 2016, v okviru glasovanj. Gospa Andreja Potočnik imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo, gospodu Zdravku Počivalšku.
Predsednik, hvala za besedo. Spoštovani ministri, ministrski zbor! V zadnjem času se precej govori o investicijah in tujih investicijah nasploh, vesela pa sem seveda, da so to predvsem pozitivne novice. Zanimanje tujih investitorjev za vlaganje v Sloveniji se krepi, leta 2015 je bilo tujih neposrednih investicij v Sloveniji za 11,5 milijarde evrov, v prvih devetih mesecih leta 2016 pa se je ta številka povečala kar za 25 % kot v enakem obdobju lanskega leta. Osebno seveda zelo pozdravljam prizadevanja v to smer, da imamo teh investicij vedno več, imam pa nekaj dodatnih vprašanj za ministra: Kako bi se lahko Slovenija v prihodnje še bolj pozicionirala kot država oziroma kot lokacija, ki je zanimiva predvsem za investitorje? Koliko ljudi deluje v oddelku za tuje investicije v Spiritu? S koliko zaposlenimi razpolagajo v podobnih oddelkih v drugih državah Evropske unije? Katere so po vašem mnenju primerjalne prednosti Slovenije, ko gre za odločitev investitorja, da bo ustvaril nova delovna mesta prav tu v Sloveniji? Ali se ministrstva med seboj povezujejo in sodelujejo ob pripravi novih pravnih podlag, pomembnih za privabljanje novih investicij? Za odgovore se vam zahvaljujem že vnaprej.
Minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek, imate besedo za odgovor.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, poslanke in poslanci! Spoštovana poslanka, hvala za vprašanje. Naj uvodoma poudarim, da so vsi potencialni investitorji enako pomembni, domači in tuji. Zato pripravljamo tudi Zakon za spodbujanje investicij na tem področju, ki bo naredil en korak naprej v tem, da smo in bomo bolj zanimivi. Nedvomno je spodbujanje tujih neposrednih investicij eno izmed prioritetnih področij našega ministrstva. Mi smo država priložnosti, če pogledamo globalni indeks priložnosti za privabljanje tujih neposrednih investicij, vidimo, da se med 136 državami Slovenija uvršča na 38. mesto. S ciljem spodbujanja tujih investicij je ta vlada maja lani sprejela program spodbujanja internacionalizacije 2015–2020. S tem smo pridobili usmeritve za nadaljnji razvoj, spodbujanja tujih neposrednih investicij. Določili smo dinamičen, učinkovit pristop za privabljanje tujih neposrednih investicij, ki je individualiziran po meri investitorjev. Predvidena je tudi nadgradnja podpornega okolja, zato da bi tujim investitorjem omogočili res najboljši servis. Namesto splošne promocije se Slovenija usmerja v ciljno promocijo, ki je bolj učinkovita, torej spodbujanje tujih neposrednih investicij v specifičnih skupinah, sektorjih, podsektorjih slovenskega gospodarstva. Slovenijo želimo potencialnim vlagateljem predstaviti predvsem kot center za raziskave in razvoj, center za zeleno gospodarstvo ter logistični center. Koliko ljudi je zaposlenih? Na Spiritu je skupaj zaposlenih 50 ljudi, vendar so v oddelku, ki neposredno dela na tujih neposrednih investicijah, samo 4, čeprav to in primerljivo, ker gre za veliko skupnih zadev, ki jih celotna agencija izvaja. Na konkurenčnem področju nimamo podatkov za oddelke, ampak za celotne agencije: na Češkem jih je zaposlenih 236, v Avstriji 30, na Švedskem 60, Danska 30, v Nemčiji 350. Primerjalne prednosti v Sloveniji. Imamo nekaj dobrih tujih praks, tudi v zadnjem obdobju smo po naši oceni uspešni, kajti podpisali smo ali pa v zaključni fazi smo pri treh uspešnih zgodbah. Na prvem mestu opažamo pri vseh potencialnih interesentih, da je to kvalitetna delovna sila, ki je tehnološko usmerjena, je inovativnega duha, z visoko delovno etiko, visoko izobražena ter izkušena, z odličnimi poznavanji informacijskih tehnologij, tujih jezikov, ni med najcenejšimi, vendar pa je med najučinkovitejšimi glede na stroške. Druga primerjalna prednost Slovenije je kvalitetna infrastruktura, Slovenija ima sodoben transportni sistem, tri mednarodna letališča, potniška in tovorna, Luko Koper, razpoložljiva opremljena zemljišča v industrijskih conah in ob prometnih povezavah. Tretjič, ima kvalitetne povezave z regionalnimi trgi, Slovenija ima odličen geostrateški položaj v središču Evrope, kjer tradicionalno razpolaga z dobrimi poslovnimi kontakti ter poznavanjem lokalnih jezikov, običajev, kulture ter mentalitete. In četrtič, kvaliteta življenja, Slovenija ima visok življenjski standard, številne mednarodne šole, spada med prvih deset držav po osebni varnosti in ima urejeno zdravstveno zavarovanje. Poleg navedenega pa lahko kot prednosti štejemo tudi visoko stopnjo zaščite investitorjev, pregledno poslovno zakonodajo, učinkovitost ter prilagodljivost proizvodnih podjetij, nizek davek na dohodek pravnih oseb, visok poudarek na okolju, velik poudarek na razvoju novih industrij z višjo dodano vrednostjo in novimi inovativnimi rešitvami. Ministrstva se povezujejo in sodelujejo med seboj. Naša naloga je, da ustvarimo, zagotovimo vse pogoje za to, da o vlaganjih v slovensko gospodarstvo začenjajo razmišljati tudi potencialni vlagatelji, ki zdaj tega še ne počno, to pomeni, da moramo ustvariti spodbudno poslovno okolje in kot že rečeno, upoštevati je treba, da vsak investitor predstavlja za nas potencialno dragoceno priložnost. Hvala.
Dr. Vinko Gorenak, imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču, ki je odsoten, zato vas sprašujem, ali želite pisni ali ustni odgovor.
Ja, ustni odgovor bom prosil. Parlameter, kot veste, meri naše besede. Če bi meril tudi ministrov, potem bi pri gospodu Klemenčiču zagotovo bila beseda "z ognjem in mečem" pa "čebulo bom olupil", to je njegov besednjak. In verjetno zdaj tudi z ognjem in mečem hodi tja po svetu. Prav. Moje poslansko vprašanje se nanaša na tisto, kar je sam sebi obljubil. Namreč, on je takrat na predstavitvi podal ene 15 stvari, za katere je rekel, da jih bo z ognjem in mečem uveljavil. Nasprotno, notranji ministrici, ki ni nič kaj takšnega obljubljala, zato njej ne morem teh vprašanj postavljati. Ena od stvari, ki jo je on omenil, je tudi ta, da se ne strinja s tem, da bi bili zakoni velikokrat novelirani. Pomeni, da naj nek zakon velja, dokler pač velja, potem je treba sprejeti nov zakon in ne tista A, B, C in ŽNJ, kot je on rekel. Se pravi, bi od njega potem človek pričakoval, da se bo tega tudi držal, kar je obljubil takrat na zaslišanju, ampak en pregled, ki sem ga sam naredil, kaj je minister prinesel v ta parlament, vam pa pokaže – veste kaj? – nekaj nad 10 novel v smislu ŽNJ in en zakon. In en zakon. Jaz ga sprašujem in ga želim vprašati: Kaj je s tistim, kar je sam sebi obljubil? Ali je morebiti sam sebi lagal na zaslišanju, in poslancem? V tem kontekstu bom prosil za ustni odgovor. Hvala lepa.
Gospa Iva Dimic, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovana ministrica! Zaradi globalizacije in vedno večje mobilnosti prebivalcev se tudi naše inštitucije vse bolj pogosto srečujejo z obravnavo oseb s tujim državljanstvom. Moje današnje vprašanje se nanaša predvsem na postopke in usposobljenost ter pristojnosti centrov za socialno delo za ravnanje v postopkih, ki sledijo postopkom odvzema otroka s tujim državljanstvom in namestitve v krizni center za mlade. Sprašujem vas, spoštovana ministrica: Ali so centri za socialno delo ustrezno seznanjeni, po katerih aktih se določi pristojnost in uporabo prava – Konvencija, Odredba Bruslja IIA ali Zakon o mednarodnem zasebnem pravu in postopku? Če je v postopku, na primer, otrok z ukrajinskim državljanstvom in začasnim prebivališčem v Republiki Sloveniji, kako naj CSD ravna, če se zakoniti rok za odločitev o zadevi izteka, od osrednjih organov v državi pa ni navodila kako postopati? Za otroka namreč seveda ni koristno, da se njegova namestitev v kriznem centru za mladino predolgo podaljšuje. Zanima me: Kako in kakšna so navodila, kako naj centri za socialno delo v takih primerih ravnajo in kaj je njihova podlaga za odločanje? Hvala lepa za odgovor.
Ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake zadeve dr. Anja Kopač Mrak, imate besedo za odgovor.
Hvala, spoštovani predsednik, za besedo. Draga poslanka Iva Dimic, hvala za vprašanje. V skladu z 8. členom Ustave Republike Slovenije se ratificirane in objavljene mednarodne pogodbe uporabljajo neposredno. Nadalje so uredbe Evropske unije pravno zavezujoči akti in se morajo v celoti uporabljati v vseh državah Evropske unije. Glede seznanjenosti centrov za socialno delo, po katerih aktih se določita pristojnost in pravo, ki se uporabljata – konvencija, uredba Bruslja ali zakon o mednarodnem zasebnem pravnem postopku – v postopkih, v katerih so obravnavani otroci tujih državljanov z začasnim prebivališčem v Republiki Sloveniji, pojasnjujemo, da se to tako, kot velja za zakone, ki jih sprejema Državni zbor Republike Slovenije, šteje, da javni uslužbenci poznajo ratificirane in objavljene mednarodne pogodbe in uredbe Evropske unije, ki jih morajo uporabljati pri svojem delu. Centri za socialno delo so javni, samostojni, socialnovarstveni zavodi. Nadalje pojasnjujemo, da konvencija o otrokovih pravicah z dne 20. novembra 1989 v prvem odstavku 2. člena določa, da države pogodbenice spoštujejo in vsakemu otroku, ki sodi pod njihovo pravno pristojnost, jamčijo s to konvencijo priznane pravice brez kakršnegakoli razlikovanja, ne glede na raso, barvo kože, spol, jezik, veroizpoved, politično ali drugo prepričanje, narodno, etično ali družbeno poreklo, premoženje, invalidnost, rojstvo ali kakršenkoli drug položaj otroka, njegovih staršev ali zakonitega skrbnika. Zakon o mednarodnem zasebnem pravu in postopku v 15. členu določa, da se tujemu državljanu ali osebi brez državljanstva, ki je v Republiki Sloveniji, začasni varstveni ukrepi odredijo po pravu Republike Slovenije in trajajo dokler pristojna država o tem ne odloči in ne ukrene, kar je potrebno. Konvencijo o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju, uveljavljanju in sodelovanju glede starševske odgovornosti in ukrepov za varstvo otrok, katere cilji so določiti državo, katere organi so pristojni, da spremljajo ukrepe za varstvo otroka in njegovega premoženja, določiti katero pravo naj ti organi uporabljajo pri izvajanju svoje pristojnosti, določiti pravo, ki se uporablja in ureja starševsko odgovornost, zagotoviti, da si bodo ti varstveni ukrepi priznavali in izvajali v vseh državah pogodbenicah, med organi držav pogodbenici vzpostaviti sodelovanje, potrebno za uresničitev ciljev te konvencije. V 5. členu določa, da so sodni ali upravni organi države pogodbenice, v kateri je otrokovo običajno bivališče, pristojni, da sprejemajo ukrepe za varstvo otroka in njegovega premoženja. Konvencija v 11. členu določa, da so v vseh nujnih primerih organi države pogodbenice, na ozemlju katere je otrok ali premoženje, ki mu pripada, pristojni za sprejetje vseh potrebnih varstvenih ukrepov. Ukrepi, sprejeti na podlagi prejšnjega stavka, glede otroka, ki ima običajno prebivališče v državi pogodbenici, se prenehajo izvajati takoj, ko organi, pristojni na podlagi 5. do 10. Člena, sprejmejo potrebne ukrepe zaradi razmer. Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve do zdaj temu področju ni posvečalo pozornosti, saj so bili primeri, ko jih navajate v vprašanju, relativno redki. Zavedamo se, da je to pereč problem posebno v luči migracij, ki smo jim bili v Sloveniji nedavno priča. Zaradi navedenega bo treba razmisliti o vključitvi te problematike v izobraževanje oziroma usposabljanja, ki so namenjena centrom za socialno delo, da se bodo le-ti lažje odzivali na izzive, ki so in jim jih predstavljajo. Torej ministrstvo bo moralo pripraviti izobraževanje, vendar vseeno gre za to, da skupnost centrov za socialno delo vodi aktive, izobraževalne, in usposabljanje, regijski sosveti so oblikovani, pri čemer take strokovne odločitve po navadi znotraj predebatirajo, je pa prav temelj reorganizacije tudi to, o tem imamo zelo veliko odprtih vprašanj, na kakšen način centre za socialno opolnomočiti, da bodo vse te zakonske določbe pravilno izvajali. Vendar bi radi to ločili od Ministrstva za delo, ker smo vseeno drugostopenjski organ in razmišljamo oziroma je v predlogu zakona, ki bo kmalu v javni razpravi. Predvideva se tudi centralna enota, ki bo skrbela predvsem za usklajenost delovanja centrov za socialno delo in pa samo izobraževanje strokovnih delavcev. Torej veliko bo temu namenjeno, je pa pač to novo področje, ki bo pač tudi predmet tega usklajevanja. Želim pa vseeno poudariti, da ni Ministrstvo za delo, da so tu strokovni delavci in v bistvu centri za socialno delo samostojni in da pač prevzemanje [[izklop mikrofona]]
Gospa Iva Dimic, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, spoštovana ministrica, za vaše pojasnilo. Kot sem razbrala, se bodo zadeve na to tematiko oziroma na to problematiko tudi tujih državljanov, ki imajo začasno bivališče, tudi mladoletnih oseb seveda, še dopolnilo tudi v sami zakonodaji. Vendar bi lahko rekla, da mogoče gre za posamične primere, mogoče jih lahko naštejemo resnično na prste ene roke v Slovenije. Dejansko ne dvomim, da javni uslužbenci ne bi poznali vse konvencije in zakone, po katerih oni odločajo. Vendarle je pa mogoče tukaj pri tekih primerih vprašanje ali pa mogoče kakšna večja potreba seveda, da bi vendarle od kakšnih tudi drugih organov v državi, mogoče tudi notranja se vključila ali pa pravosodje, da bi vendarle se poskušalo pomagati mladoletnim, ker vendarle, če mladoletni ostanejo v teh kriznih centrih za mladoletne, naj bi ostali nekje mogoče tri tedne ali kaj več, ampak da se to zadeve podaljšuje in da se ne rešuje, pa verjetno tudi ni dobro. Zato pozdravljam vašo namero, da se zadeve na tej strani uredijo. Bi pa seveda želela, da bi se čim prej. Hvala lepa.
Ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala za to pobudo. Vsekakor mora vsak otrok, ki pride, dobiti zaščito, ki mu pripada. Vsekakor tudi če je en sam, je treba pač temu pozornost nameniti. Tako da bo treba pogledati konkreten primer, ker verjetno je tudi podlaga za vaše vprašanje konkreten primer, pogledati, kaj se je točno zgodilo in narediti vse, kar je v naši moči, da se stvari razrešijo.
Gospod Ivan Hršak, imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za infrastrukturo, dr. Petru Gašperšiču.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani gospod minister Peter Gašperšič! V našo poslansko skupino smo prejeli kar nekaj pritožb stanovalcev večstanovanjskih hiš zaradi nove metode odmerjanja stroškov za ogrevanje in porabo tople vode, ki jih je prinesel septembra spremenjen pravilnik načina delitve in obračuna stroškov za toploto. Kljub trditvam ministrstva, da bo ta pravilnik boljši, je še vedno nepravičen in predvsem neprijazen do žepa lastnikov stanovanj, ki so se prisiljeni daljinsko ogrevati, četudi to zanje pomeni slabšo in predvsem dražjo možnost. Po svetu je namreč daljinsko ogrevanje najcenejše, samo pri nas ne. Naj spomnim, da morajo biti od leta 2011 v večstanovanjskih stavbah grelni delilniki toplote. Lastniki stanovanj so morali delilnike kupiti, cena enega je takrat znašala med 40 in 50 evrov za delilnik. Ker mora biti delilnik nameščen na prav vsakem radiatorju, tudi tistem najmanjšem, je lastnike to stalo povprečno 200 evrov. Izkazalo se je, da ima tak sistem obračuna kup nepravilnosti. Nekateri stanovalci so začeli varčevati pri ogrevanju, tako da so manj ali celo nič ogrevali stanovanje, kar je vodilo v nastajanje plesni, povečanju vlage v stanovanjih in podobno. Ministrstvo je kljub ugotovitvam, da so bili prihranki energije po sprejetju prvega pravilnika tudi do 30% manjši, pravilnik nekako spremenilo. Žal pa se za uporabnike ni nič spremenilo oziroma nič izboljšalo. Še več, ministrstvo si je izmislilo še novo neumnost, to je nov način obračuna porabe toplo vode. Poraba v kubičnih litrih, ki jo pokaže števec, se preračuna v kilovatne ure, doda še nekaj kilovatnih ur za povrh in tako porabnik na primer namesto treh kubičnih litrov vode plača 3,5, seveda preračunano v kilovatne ure. Septembra spremenjeni pravilnik, ki prinese določilo, da se v primeru, ko je preveč odstopanj od povprečne porabe toplote, obračun delitve stroškov izvede v celoti po površini stanovanj za celotno stavbo. V nasprotnem primeru pa po deležih glede na površino po delilnikih. In prav tukaj je eden od glavnih vzrokov za jezo, kajti država je najprej zahtevala namestitev delilnikov, zdaj pa jih ne bo več upoštevala. Hkrati je bil uveden minimalni porabniški delež v višini 40 % povprečne porabe na kvadratni meter, kar je še ena nelogičnost. Kaznuje se namreč tiste, ki varčujejo, namesto da bi pravilnik spodbujal k varčevanju s toplotno energijo, se očitno vračajo časi, ko se bo hkrati ogrevalo in zračilo stanovanja, kot je bilo to v preteklosti. Zato vas sprašujem, gospod minister: Ali je res tako težko najti nek pameten, pravičen način za obračun toplote in tople vode v večstanovanjskih hišah? Kako se to izvaja v tujini? Zanima me tudi: Zakaj stanovalcem večstanovanjskih hišah ni dovoljeno, da bi se ogrevali na primer z infra rdečimi paneli, ki so izredno učinkoviti, najcenejše ogrevanje in odpravljajo oziroma preprečujejo pojav plesni? Dejstvo je [[izklop mikrofona]]
Čas. Minister za infrastrukturo, dr. Peter Gašperšič, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovani predsednik, spoštovani poslanke in poslanci! Hvala tudi za postavljeno vprašanje, gospod poslanec Peršak. Uvodoma bi rekel, da se na ministrstvu ne izmišljujemo nekih neumnosti, ampak skušamo sistem urediti tako, da bo glede na ugotovljene izkušnje v praksi kar najbolj sledil tem ciljem, ki pa so, da varčujemo z energijo, seveda pa ne na račun drugih sostanovalcev v nekih večstanovanjskih stavbah. Uvodoma tudi lahko ugotovim, da tisti, ki vam je dejal informacije oziroma vas prosil za postavitev tega vprašanja, da vas je napačno informiral v kar nekaj točkah, ki ste jih postavili v vprašanju. Pa bom šel po vrsti. Najprej glede tople vode. Pravilnik pri določitvi teh deležev stroškov toplote oziroma goriva za pripravo tople vode posameznih delov večstanovanjskih stavb, količine porabljene tople vode, izkazane z vodomeri za toplo vodo, ne preračunava v kilovatne ure, kot ste to navedli v vprašanju, ampak se te količine, se pravi, izmerjena količina na vodomeru, uporabi pri določitvi porabniških deležev, in sicer kot izkazano porabo, na podlagi katere se potem določi porabniški delež posameznega stanovanja. Se pravi, tisti prispevek pri plačilu delitve stroška za toplo vodo je sorazmeren s porabljeno količino tople vode. Potem tudi trditev, ki ste jo navedli v vprašanju, da je septembra objavljeni pravilnik prinesel določilo, da se v primeru, ko je preveč odstopanj od povprečne porabe toplote, obračun delitve stroškov izvede v celoti po površini stanovanj za celotno stavbo. To ne drži, kajti ravno ta sprememba pravilnika, ki smo jo uvedli v septembru, odpravlja ta princip, ki je v prejšnji verziji pravilnika povzročil kar nekaj zmede in težav. Po novem se namreč delitev stroškov vedno obračunava individualno z upoštevanjem očitkov v delilnikih, seveda pa pri tem omejujemo tisti najmanjši še možni odstotek odčitka in največji še možni odčitek. Zdaj je najmanjši odčitek 40 % povprečne porabe, najvišji pa 300 %. Z določitvijo teh deležev na nek način onemogočamo, da bi se nekateri stanovalci zaradi pretiranega varčevanja oziroma dogaja se tudi odklapljanja iz sistemov, da bi se ti stanovalci greli na stroške sosedov. Stanovanja, ki jih lastniki namreč premalo ogrevajo, recimo, če so tudi stanovanja prazna, se ogrevajo pasivno s toploto, ki prehaja preko zidov, tal, stropov, od sosednjih ogrevanih stanovanj. Zato so lastniki po novem s temi spremembami motivirani, da svoje stanovanje vsaj minimalno ogrevajo, se pravi ohranjajo neko minimalno potrebno temperaturo in tako posledično ne povzročajo stroškov lastnikom sosednjih stanovanj. Kako je v tujini? V drugih državah Evropske unije imajo različna pravila glede delitve stroškov toplote v večstanovanjskih stavbah. Seveda je to pogojeno z njihovimi tehničnimi lastniškimi razmerami v stavbah, klimatskimi pogoji in tako naprej, tudi tradiciji. Lahko navedem primer Češke, kjer se končni delež stroškov toplote za ogrevanje praviloma še bolj omejuje kot pri nas. Tam se ti odčitki zamejijo že pri 80 % povprečja, se pravi navzdol, navzgor pa gredo do 200 % povprečja. Pri nas torej gremo do 40 % povprečja, veljajo odčitki in do 300 % navzgor. Glede ogrevanja z električnimi sistemi omenjate infrardeče panele, pa moram povedati, da je takšno neposredno osnovno ogrevanje na elektriko bilo prepovedano že s Pravilnikom o racionalni rabi energije pri gretju in prezračevanju iz leta 1984, tako da se skladno s tem taki sistemi električnega gretja lahko uporabljajo le kot pomožni viri ogrevanja. Vsekakor pa je treba v večstanovanjski stavbi ogrevanje uporabljati skladno s predvidenim projektom ogrevanja take stavbe. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Hršak, želite besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za odgovor, spoštovani minister. Dobro, rekli ste malo drugače, kot sem jaz zastavil vprašanje. Recimo, da je vse to, kar ste navedli dejansko res. Vem, da ogrevanje z infrardečimi paneli ni dovoljeno za kompletno ogrevanje, ampak za dogrevanje, bi rekel, določenih prostorov pa ja, poleg osnovnega. In jaz mislim, da tu, če bi deloma ogrevali s tistim sistemom, ki v hiši je, bi lahko s temi določene prostore ogrevali, dodatno ogrevali in s tem preprečevali nastajanje plesni ali pa vlage v prostorih. Jaz bi dal pobudo, da se o tem seveda v bodoče premisli, ker dejansko stanovalci v teh večstanovanjskih hišah nimajo nobene druge možnosti, da se ogrevajo, kakor pač na daljinsko ogrevanje, za katerega pa vidimo, da je v naši državi med dražjimi oziroma drugih cenejših sistemov ne smejo uporabljati. Pobuda je torej, da bi se mogoče v tej smeri v bodoče premislilo, ker konec koncev cilj je, da bi ljudje v večstanovanjskih hišah resnično plačevali tisto, kar pravzaprav porabijo. Da pa bi ta poraba seveda bila v smeri, da se seveda država trudi, da bi na tem ogrevanju seveda varčevali. Hvala.
Hvala lepa. Spoštovani minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Hvala.
Hvala lepa. Dodal bi samo še to, da pravilnik pravzaprav predvideva tudi možnost, da se lastniki stanovanj dogovorijo tudi o kakšnem drugem načinu obračuna toplote. Skratka, v primeru, da bi si v celoti neka večstanovanjska stavba želela, ne vem, ogrevati na nek drug, bolj ekonomičen način, se lahko stanovalci o tem dogovorijo. Če je seveda je to možno doseči tudi v skladu s tistim podjetjem, ki jim dobavlja oskrbo toplote, namreč mi vemo, da marsikje po mestih imajo tudi obvezna priklapljanja na takšne daljinske sisteme ogrevanja, kajti če ta priključitev ne bi bila na ta način pogodbeno zavezana, bi bili ti sistemi lahko še bolj nerentabilni in na ta način, bom rekel, tudi ogrožen njihov obstoj in ekonomično delovanje. Zato je seveda pri tovrstnih odločitvah vredno treba upoštevati te širše pogoje. Kot rečeno, pravilnik omogoča, dopušča tudi, da se v določeni večstanovanjski stavbi uporabniki, stanovalci lahko dogovorijo tudi za kakšen drugačen način obračuna toplote. Dodal pa bi še to, kar ste omenil, problematiko plesni, vlage v stanovanjih. Seveda se z znižanjem temperature ta pojav poveča, vendar je treba pri tem poskrbeti tudi za druge ukrepe, kot je ustrezno prezračevanje stavb, zlasti tam, kjer so bila zaradi varčevanja z energijo zamenjana tudi okna, ki potem bolje tesnijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Danijel Krivec bo postavil poslansko vprašanje ministrici za okolje in prostor, gospe Ireni Majcen. Izvolite, gospod Krivec.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim, ministrski ekipi, kolegicam in kolegom! Spoštovano gospo ministrico Ireno Majcen sprašujem glede sprejemanja gradbene zakonodaje. Zanima me konkretna časovnica pri sprejemanju te zakonodaje. To pa podkrepljujem z naslednjimi dejstvi. Če vzamemo stran Ministrstva za gospodarstvo, na njihovi spletni strani glede prostorske zakonodaje piše, trenutno stanje: »problematika pridobivanja okoljskih in gradbenih dovoljenj je po mnenju investitorjev eden največjih problemov poslovnega okolja.« Če pogledamo, kako smo v nadaljevanju sprejemali interventni zakon oziroma ga bomo, tudi sam nimam težav, da to podprem. Zakon o zagotavljanju pogojev za izvedbo strateške investicije na razvojnem območju občine Hoče–Slivnica, nujni postopek, lahko ugotovimo, da v tej državi prostorska zakonodaja in še kakšna druga ne funkcionira. In če se spomnimo razprav na matičnem delovnem odboru in tudi razprave na hearingu, ko je spoštovana ministrica predstavljala svojo vizijo dela na tem resorju, je bila njena nekako prva prioriteta na prostorskem delu zakonodaje oziroma sploh pri sprejemanju zakonodaje ravno poudarek na teh zakonih, ki govorijo o urejanju prostora, ki govorijo o gradbeni zakonodaji in seveda v tej povezavi tudi o Zakonu o pooblaščenih arhitektih in inženirjih. In ko beremo časopise za nazaj, vidimo, da je že spomladi bilo govora o tem, da bo zakonodaja pripravljena nekje do konca maja, da bo v proceduri v tem letu. Vendar se to na žalost ne dogaja. In ko pogledamo spletno stran Ministrstva za okolje in prostor, na strani zakonodaje v proceduri piše: »prenova prostorske in gradbene zakonodaje v jeseni v novo javno razpravo«, kar je seveda potekalo, in, citiram, »še vedno je predvideno, da bodo novi zakoni uveljavljeni v letu 2017«. Zaradi vseh teh preteklih izkušenj, ko je ministrstvo kar pompozno najavljalo, da bo ta zakonodaja sprejeta že v letošnjem letu, sprašujem ministrico konkretno: Kdaj bodo ti zakoni dejansko v proceduri v Državnem zboru? Kajti na svoji spletni strani tudi pišete: »Zaradi kompleksne tematike pričakujemo obsežno razpravo tudi v Državnem zboru, je pa še vedno predvideno, da bodo zakoni uveljavljeni v prihodnjem letu.« Leto se izteka, 2017 se bliža, zato prosim za zelo konkretno časovnico, kako bomo to kompleksno problematiko v Državnem zboru obravnavali.
Ministrica, gospa Irena Majcen, izvolite, imate besedo za odgovor.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Spoštovani poslanke in poslanci! Poslancu gospodu Krivcu hvala za vprašanje. V vprašanju ste že sami navedli, da je ta zakonodaja bila v javni obravnavi konec lanskega in v začetku letošnjega leta. Tista javna obravnava je trajala tri mesece in je omogočila vsem zainteresiranim, da so podali pripombe. Teh pripomb je bilo zelo veliko, kar pomeni, da so jih morale strokovne službe obdelati. Nazadnje – in to ni prvič, sigurno ne tudi zadnjič – se je ugotovilo, da so marsikatere pripombe šle v diametralnem nasprotnem mnenju. Veliko je pa bilo tudi pripomb, ki so omogočile v sami pripravi rešitev neke boljše in razumljivejše rešitve, zato je bil ta skupek treh zakonov v javni obravnavi tudi v jeseni letošnjega leta. V tem času velikih pripomb ni bilo, nekaj pa jih je vseeno bilo. Tako da se je zdaj v mesecu decembru začel postopek medresorskega usklajevanja. Zakonodaja je nova. To govorim predvsem zaradi tega, ker gre za nove zakone in je pri tej proceduri seveda treba tudi tistim, ki odobrijo tako zakonodajo, dati dovolj časa. Ker ni nov samo zakon, ampak so nove tudi rešitve. Pravzaprav smo te nove rešitve iskali in jih želeli zapisati na način, da bi se tako, kot je v tej zakonodaji potrebno, torej v fazi prostorskega načrtovanja, stvari pripravile in izvedle na način, ki je lažji in manj časovno obremenjuje občine. Dejstvo je, da je že dve tretjini občin sprejelo svoje OPN, ena tretjina občin še tega ni storila. Kar neki delež občin je, ki bodo to storile v naslednjem letu, nekaj občin pa je, ki še niti sklepa o začetku tega postopka niso sklenile. To pomeni, da občinski prostorski načrti, kot najzahtevnejši del prostorskega načrtovanja, ostajajo. Se bodo pa manjše spremembe občinskih prostorskih načrtov lažje izvedle in tudi čas, predviden za te spremembe oziroma za odgovore nosilcev urejanja prostora, bo krajši. Prav tako so precejšnje spremembe predvidene pri izdaji gradbenih dovoljenje. Nedavno ali pa pred kratkim časom se je veliko govorilo o tem, kako z lahkoto se pridobijo gradbena dovoljenja v sosednjih državah, v Sloveniji pa ne. Zdaj s tem načinom se bo dalo gradbeno dovoljenje, če ga bo prostorski akt dopuščal, lažje pridobiti. Če pa prostorski akt ne bo predvidel na parceli gradnje, seveda gradbenega dovoljenja prosilec ne bo mogel pridobiti. Vendarle bo čas odločanja sorazmerno krajši. Gre tudi za delno rešitev, ki je bila že zajeta v Zakonu o varstvu okolja, kjer govorimo o okoljevarstvenih dovoljenjih in gradbenih dovoljenjih. Takrat smo se že srečali tudi na to temo. V tej zakonodaji bodo ti procesi še bolj dodelani. Res pa je, da novi zakon o varstvu okolja predvidi še tisto končno, tretjo rešitev, ko bodo objekti, v katerih bo okoljevarstveno dovoljenje seveda odločujoče, ali bo sploh proizvodnja ali tam ne bo proizvodnje, predmet pravzaprav Zakona o varstvu okolja. Vse to nam v medresorskem usklajevanju vzame nekaj časa. Predvidevamo, da bi v januarju na Vladi sprejeli to zakonodajo, in potem jo prenesemo v obravnavo v Državni zbor. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Danijel krivec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Ja, hvala spoštovani ministrici za te odgovore. Na začetku je sicer bolj o vsebini govorila, na koncu je sicer rekla, da v januarju naj bi bili zakoni v medresorskem usklajevanju usklajeni, tako sem razumel, in naj bi prišli že nekako v proceduro, kar jaz močno dvomim. Kajti, ko berem spletno stran Ministrstva za okolje in prostor, pravi po tej spomladanski razpravi, še preden bo ponovno poslana septembra, so oni navajali: »Ministrstvo je na osnutke Zakona o urejanju prostora, Gradbenega zakona ter Zakona o pooblaščenih arhitektih in inženirjih prijela za več kot tisoč strani pripomb in predlogov«. Nato pa, citiram: »Vsi trije zakoni se spreminjajo in dodelujejo, ni pa ni to glavni razlog za novo javno razpravo, ki naj bi bila,« oziroma je zdaj že bila, »v septembru. Ker bodo šli predlogi v medresorsko usklajevanje, se nam je zdelo pošteno, da tisti, ki so sodelovali v javni razpravi vidijo, kaj je bilo narejenega.« Zdaj, če to beremo, pomeni, da je bilo že nekaj narejeno, pomeni, da neko medresorsko usklajevanje je bilo že po tej prvi razgrnitvi. Tako da v bistvu se preveč časa namenja nekemu usklajevanju in dogovarjanju, na drugi strani pa, bom spet šel na Zakon o interventnem oziroma nujni postopek občine Hoče Slivnica, kjer sama Vlada napiše: »Predolgi postopki pridobivanja nepremičnin in potrebnih dovoljenj bi od investiranja v Republiko Slovenijo odvrnilo še več investitorjev, zmanjšalo investicije in še dodatno negativno vplivalo na javne finance in gibanje brezposelnosti« in tako naprej. Se pravi, vi sami v gradivih pišete, da določena zakonodaja povzroča izpad prihodkov, zmanjšanje brezposelnosti oziroma ne omogoča investiranja, na drugi strani pa se iz javne razgrnitve, v javno razgrnitev ponavlja neko usklajevanje, ne pridete pa z rešitvami. Tako da vaši odgovori me sicer ne zadovoljujejo, bom pa s pozornostjo spremljal v januarju, kaj bomo v parlament dobili na mizo.
Gospa ministrica, imate besedo za dodaten odgovor. Izvolite.
Hvala. V medresorskem usklajevanju pripravljeni trije zakoni od pomladi do jeseni, ko se je pripravila ta zadnja različica, niso bili tako, kot ste sam povedal, v prvi razgrnitvi je bilo veliko pripomb in pripravljale so se rešitve samo v smislu izpolnjevanja teh pripomb oziroma iskanju boljših rešitev. V medresorsko usklajevanje smo pristopili v mesecu decembru. Sami zakoni imajo, mislim, da preko 500 členov, kar pomeni, da je tudi za pravne strokovnjake potrebno nekaj časa, da jih skozi te postopke pripravimo oziroma pripeljemo. Jaz se strinjam, da se to delo na našem ministrstvu spremlja. Nimam okrog tega nič za dodati, si pa nikakor ne delam utvar, da bomo s pripravo teh rešitev koga zadovoljili. V marsikaterem delu me namreč tudi ta zakonodaja spominja na izkušnje pri dimnikarskem zakonu, ko nikakor nismo znali pripraviti rešitve, ki bi bile sprejemljive. Tako tudi tu v teh treh zakonih iščemo neko srednjo pot, ki bi zadovoljila predvsem državljane in pa tudi investitorje. Kot sem povedala, v pomladi bo ta zakonodaja pripravljena tudi za Državni zbor in takrat boste poslanci in poslanke povedali, kaj okrog te zakonodaje mislite. Si pa brez težav upam trditi, da so spremembe velike, in je tudi ta razprava, ki je bila v strokovni javnosti, bila potrebna. Zaradi teh velikih sprememb je pa predvideno, da bi zakonodaja, torej vsi trije zakoni začeli veljati ali konec leta 2017 ali pa v začetku leta 2018, gre dejansko tudi za pripravljeno dokumentacijo za pridobitev gradbenih dovoljenj po obstoječi zakonodaji in seveda mora biti čas od sprejema te nove zakonodaje pa do sprocesiranja teh aktov po prejšnji zakonodaji dovolj dolg. Pol leta je več, kot dovolj dolgo tako, da po naših predvidevanjih bi zakon začel veljati v začetku leta 2018 oziroma vsi trije zakoni. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Danijel Krivec, želite besedo? Ne. Nadaljujemo. Gospod Ljubo Žnidar bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Hvala lepa za besedo! Spoštovani minister, gospod Peter Gašperšič! Zdaj tokratno moje vprašanje je bolj finančne narave, ni toliko povezano s samo stroko. Seveda so pa finance bistveni segment pri tako pomembnem ministrstvu, kot je Ministrstvo za infrastrukturo. Če pogledam samo proračun za naslednji dve leti, za leto 2017 in 2018, je ta pogled, bi rekel, nekoliko boljši kot v preteklih dveh letih, skratka, se finančno stanje nekoliko izboljšuje, vendar pa vidim realno bojazen. Kajti proračun za leto 2017 in 2018 proračuna še nista finančno povsem zaprta zaradi tako imenovane, jaz bi rekel, uskladitve z zdravstvenim resorjem in seveda še tudi zaradi nedokončane ali pa nedorečene uskladitve z ostalim javnim sektorjem. Skratka, proračunske škarje s samim primanjkljajem se razpirajo. In jaz bi rekel, praksa kje vzeti, – seveda na infrastrukturnem področju, kajti, če se po zdravstveno izrazim, tam naj manj boli, direktno nikogar ne prizadene in je dejansko najlažje vzeti na infrastrukturi. Če grem konkretno, vemo, da tudi pri Darsu, ki ima velike finančne obveznosti, celotni dolg Darsa znaša 2,3 milijarde in z zapadlostjo obveznosti v prihodnjem letu nekaj manj kot 250 milijonov, to pomeni za Dars kot družbo veliko finančno breme. Čeprav vemo, da nekako Dars uspešno rešuje in prelongira vse svoje kredite, čakajo tudi nova investicijska vlaganja. Zaradi tega sprašujem: Kako se Dars na to pripravlja? Ali je v pripravi že poroštveni zakon, da pokrije ta manko, ki ga bo Dars vsekakor v naslednjem letu imel, glede na te zapadle finančne obveznosti v letu 2017?
Besedo ima minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Hvala tudi za postavljeno vprašanje poslancu Ljubu Žnidarju. Naj uvodoma rečem, da so tudi finance del stroke, s katero se moramo ukvarjati na Ministrstvu za infrastrukturo. Nenazadnje se že dve leti v zvezi z drugim tirom ukvarjamo predvsem s financami. Ministrstvo za infrastrukturo seveda pozorno spremlja tudi dogajanje v zvezi z odplačevanjem obveznosti družbi Dars za že najeta posojila. Vemo, da bi vsakršna nesposobnost tovrstnega odplačevanja lahko bila zelo škodljiva potem za finančne kazalnike Republike Slovenije. Realni finančni sposobnosti družbe Dars zato prilagajamo tudi letne aktivnosti družbe Dars, ki jih ministrstvo potrjuje v okviru vsakoletnih načrtov izvajanja koncesije in letne izvedbene pogodbe za izvajanje naročila na podlagi 4. člena Zakona o Družbi za avtoceste v Republiki Sloveniji. Drži tudi to, kar ste omenili, da mora Dars v letu 2017 odplačati 203 milijone evrov glavnic in ocenjeno še približno 45 milijonov evrov finančnih obveznosti iz naslova obresti, tako da je to skupaj slabih 250 milijonov. Dars načrtuje te obveznosti v celoti plačati iz rednega poslovanja, pri čemer del glavnice v višini 103 milijone evrov načrtuje plačati iz lastnih sredstev, preostala sredstva pa iz postopka refinanciranja najetih posojil, ki ga omogoča nedavno sprejeti poroštveni zakon za izvajanje refinanciranja teh starih dolgov. Skratka zakon, ki to omogoča je že bil sprejet. Poleg tega je Vlada Republike Slovenije pred kratkim, pravzaprav minuli teden, sprejela paket predpisov s področja oblikovanja cenovne politike cestninjenja tovornih vozil. V zvezi s tem je izdala Uredbo o cestninskih cestah in cestnini, potem Uredbo o določitvi faktorjev prilagoditve višine cestnine za tovorna vozila, nadalje je sprejela tudi Sklep o določitvi višine cestnine za tovorna vozila ter podala soglasje k splošnemu aktu o cestninjenju in ceniku cestnine za uporabo cestninskih cest. Gre torej za paket medsebojno povezanih pravnih aktov, katerih izdaja je potrebna zaradi sprememb na področju te omenjene cenovne politike cestnine tovornih vozil. Dejstvo je namreč, da se višina cestnin za tovorna vozila ni spremenila že vse od leta 2013, zato je bilo treba to cenovno politiko prilagoditi spremembam v strukturi voznega parka tovornih vozil. Namreč čedalje več je bilo bolj ekoloških vozil, zato se je dogajalo, da kljub povečanemu tovornemu prometu na avtocestah prihodki iz naslova cestnin za tovorna vozila temu niso sledila. Zdaj s predlaganimi ukrepi pa se povečuje torej stabilnost in višina prihodkov oziroma se potem tudi s tem zagotavlja finančno vzdržen poslovni model. Pri spremembi te cenovne politike pa smo upoštevali tako obstoječo strukturo tovornih vozil in tudi ekološki vidik, tako da vozila, ki bolj onesnažujejo okolje, tudi plačajo višjo cestnino. Dars ocenjuje, da bo tako v letu 2017 z dvigom te osnovne cene na prevožen kilometer in z zmanjšanjem obstoječih prilagoditvenih faktorjev za evro emisijske razrede, ob upoštevanju odliva vozil v čistejše evro emisijske razrede, realiziral nekje do 44 milijonov evrov dodatnih prihodkov iz naslova cestninjenja tovornih vozil. V letu 2018 pa bo k zagotavljanju ustreznih prihodkov pomembno prispevala tudi uvedba tako imenovanega elektronskega cestninjenja tovornih vozil v prostem prometnem toku.
Gospod Ljubo Žnidar, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Spoštovani minister, hvala za te odgovore. To se pravi, da poroštveno zagotovilo države Dars ima pod streho. Zdaj bi vprašal, glede na dvig cen za cestninjenje za kamione prinese cirka 44 milijonov v naslednjem letu. Ali bo elektronsko cestninjenje v letu 2017 že začelo z opravljanjem svoje funkcije? Ne vem, kdaj je rok zaključka izvedbe elektronskega cestninjenja za kamione. Če sem prav seznanjen, naj bi bilo to v pozni jeseni drugega leta. Tudi s tega naslova naj bi bili neki dodatni prihodki. Pa me zanima: Ali so ti prihodki že v teh 44 milijonih ali bo to še dodaten del prihodkov s tega naslova?
Gospod minister, imate besedo. Izvolite.
Hvala lepa. Ta ocena teh dodatnih do 44 milijonov evrov torej temelji na obstoječem, sedanjem sistemu pobiranju cestnin in je izračunana izključno na podlagi tega povišanja cen, ki bo uveljavljeno s 1. 1. 2017. Elektronsko cestninjenje tovornih vozil v prostem prometnem toku – Dars seveda ta projekt zdaj izvaja in je predvideno, da se torej v letu 2017 postavi vsa potrebna infrastruktura na avtocestnem omrežju. Po informacijah, ki jih imam z družbe Dars, naj bi se ta sistem začel potem uporabljati s 1. 1. 2018 in iz naslova uvedbe tega cestninjenja na celotnem omrežju pa mislim, če se pravilno spomnim, da so ocene, da bo to prineslo še dodatni, iz naslova zaprtja torej cestninskega sistema, še dodatnih 8 do 10 % višjih prilivov iz naslova samega cestninjenja. Moram pa reči še to, da se predvideva, da bomo ob hkratni uvedbi elektronskega cestninjenja morali uvesti tudi metodologijo za cestninjenje tovornih vozil, ki jo moramo sprejeti na podlagi evropske tako imenovane direktive o evrovinjeti. Ta metodologija je na družbi Dars tudi že pripravljena in je v postopku usklajevanja z evropsko komisijo, tako da se tudi na podlagi sprejetja te metodologije lahko pričakujejo še določene prilagoditve na sami cenovni politiki za ceno, torej cestnin po prevoženem kilometru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Saša Tabaković bo postavil poslansko vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovana ministrica, kolegice, kolegi! V tem letu in pol, kar sem nastopil mandat v Državnem zboru, sem tako na Odboru za izobraževanje kot tudi na Odboru za kulturo, seveda ob različnih temah večkrat dokaj kritično razpravljal o zmožnostih celosten uporabe slovenskega jezika in posledično tudi iz nje izhajajoče funkcionalne pismenosti dijakov. Ko govorimo o pismenosti, seveda govorim na splošno o sposobnosti nekega kvalitetnega opredeljevanja do različnih vsebin, tudi življenjskih, kar seveda pomeni, da šolski prostor ne jemljem samo kot nek prostor nalaganja nekega fotografskega znanja, ampak predvsem kot nek prostor, kjer se razvija neka misel in posledično tudi osebnost posameznika. Tako da ta moja kritika je bila utemeljena predvsem na predzadnjih rezultatih PISA iz leta 2013. Kot je bilo razvidno iz historiata tako Ministrstva za izobraževanje tudi Ministrstva za kulturo, so bili pripravljeni neki določeni ukrepi, ki naj bi pismenost dejansko izboljšali. Glede na rezultate iz leta 2016, seveda na prvi pogled deluje, da so bili ti ukrepi primerni. Namreč dijaki so opazno izboljšali svoj rezultat, kar pomeni, da so izboljšali svoj rezultat tako na področju naravoslovja in matematike kot seveda tudi na področju bralne pismenosti. Kar je v tem trenutku po mojem mnenju še posebej pomembno, je tudi dejstvo, da se je zmanjšala stopnja povezanosti med šolskim uspehom otroka in pa blagostanjem njegove družine. V praksi je to seveda pomenilo, da slabši, kot je bil socialni položaj otroka, slabša je bila tudi njegova razgledanost, kar je z nekega razsvetljenskega šolskega modela, ki ga v Sloveniji negujemo, seveda problematično. To poudarjam zato, ker je pa ta razlika med našimi dijaki še vedno večja kot v večini drugih držav, se pa vseeno, kot rečeno, ta razlika zmanjšuje hitreje kot drugje. Gledano vertikalno, podatki kažejo, da je naš šolski sistem v temelju dober in kvaliteten, seveda če temu ne bi bilo tako, potem učenci tudi ne bi dosegali določenih nadpovprečnih dosežkov. Sprašujem v tem smislu tudi ministrstvo: Na kakšnih ukrepih se bo še naprej strmelo h kakovosti izobraževanja in doseganju višjih izobraževalnih ciljev, morda tudi v luči socialne slike posameznega dijaka? Hvala lepa.
Spoštovana ministrica dr. Maja Makovec Brenčič, imate besedo. Izvolite.
Najlepša hvala, spoštovani predsedujoči. Spoštovani gospod poslanec, celoten zbir! Tako je, z letošnjimi rezultati, raziskava je potekala leta 2015, tako kar se tiče PISA kot seveda tudi TIMSS, smo lahko zelo zadovoljni. Preprosto zato, kar smo celo v treh pismenostih, tako bralni, matematični kot naravoslovni nad povprečjem OECD. Še posebej poudarjam bralno pismenost, ta je bila namreč zelo visoka leta 2006, a kot kažejo sedanji rezultati, smo to nadpovprečnost iz leta 2006 znova popravili in smo celo nekoliko višje. V vmesnem obdobju pa je bilo v resnici zaznano precejšnje padanje, zato so bili tudi ukrepi, ki so bili sprejeti za izboljšanje še posebej bralne pismenosti, dobro sprejeti in tudi danes izkazujejo rezultate. Ob tem gre največja zahvala predvsem celotnemu šolskemu polju, učiteljicam, učiteljem, ravnateljem, ravnateljicam, najbolj pa seveda učenkam, učencem, ki so zmogli ne le sprejemati te ukrepe, ampak tudi na pravi način pokazati svoje znanje. Kako zdaj naprej? Predvsem z vidika bralne pismenosti, ki se jo naslavlja ne le samo skozi znanje, razumevanje slovenskega jezika, ampak tudi širše, tudi tako imenovanih funkcionalnih spretnosti, ko se znajdemo v življenju, je pomembno, da dorečemo dopolnilne ukrepe znotraj nacionalne strategije bralne pismenosti, ki je pred zaključkom. To je pravzaprav obnovitveni del, ki se sestavlja v zadnjem obdobju še posebej intenzivno zato, ker bi želeli, da je ta strategije ne le sprejeta na ministrski ravni, ampak na vladni ravni. Zakaj? Zato, da lahko zaobjame ne le samo šolski prostor, ampak seveda tudi širše. Naprej. Nadaljujemo z evropskimi projekti, tako imenovanih inovativnih učnih okoljih, kjer se gradi in vzpostavlja kompetenčni sistem vsakega posameznika, tako učitelja na eni strani kot na drugi strani učenca, učenke, na način, da se lahko lažje, hitreje in bolj opismeno na vseh ravneh sooča z izzivi v življenju. Temu projektu je v novi tej sedanji finančni perspektivi namenjeno veliko sredstev in tudi največ področij se vključuje prav zato, da lahko na vseh ravneh pismenosti najprej ohranjamo potem pa dosegamo še boljše rezultate. In pa seveda ciljni raziskovalni projekti, s katerimi bomo tudi nadaljevali, predvsem za razvijanje bralnih in pisnih zmožnosti. Pa ne le to, tudi naravoslovju ne bomo samo gledali pravzaprav sedanje ogledalo in bili z njim zadovoljni, ampak je treba tudi poseči po razmislekih novih učnih metod, spremenjenih pristopov, še bolj lahko rečemo inovativnem, kreativnem načinu spodbujanja razmišljanja posameznikov, posameznic v šolskem prostoru, zato da bi lahko tudi bolj učinkovito izvajali tako učne načrte, jih tudi ustrezno posodabljali in s tem dosegali ne le samo primerljivost, ampak preprosto tudi stalen dvig kompetenc, znanja in seveda tudi znotraj tega tudi veščin. Zakaj pa je to še toliko bolj pomembno? Kajti tako TIMSS kot PISA, ki sta v resnici pokazala zelo dobre rezultate, TIMSS še posebej na maturitetni fiziki in matematiki, naravoslovju sicer, je pa pokazal seveda tudi, da otroci, učenci ne uživajo vedno v tem, kar se učijo, zato je treba nasloviti tudi te ukrepe. Prav na tem področju bomo pripravili ne le raziskovalni del in tudi še dopolnili obstoječo analitiko, ampak se usmerjali predvsem v ta konceptualni razmislek o pristopih, učnih metodah, pripravah, načinih razumevanja, tudi zdaj sodobnejše, tehnološko usmerjene družbe, a hkrati ob ustvarjanju ravnotežja – temu rečemo tistega osnovnega tradicionalnega pristopa z modernimi pristopi – ter na ta način seveda začeli in skušali spodbujati še na drugi način, da se otroci, učenci, učenke, ne le v šoli dobro počutijo, da verjamejo v to, kar se učijo, ampak da ob tem tudi vse bolj uživajo. Res je, naš sistem je dober, je kakovosten. Še vedno sodimo v zbir tistih 25 do 30 držav, ki nas stalno vabijo medse, najbolj kakovostnih, tako po analitikih OECD kot drugih mednarodnih institucijah, zato da si delimo dobre prakse. Vedno pa je prostor za izboljšanje, za stremljenje naprej, zato so to naša analitična ogledala, ki morajo biti podlaga za še trdnejšo kakovost in predvsem prepričanje v to, da znamo in zmoremo zaupati v lasten šolski sistem.
Hvala lepa, gospa ministrica. Gremo naprej, in sicer bo gospa Anja Bah Žibert postavila poslansko vprašanje ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Spoštovana ministrica! Nova Ljubljanska banka je v državni lasti. To ni nič novega. Dejstvo je, da je zato država tudi odgovorna, da banka posluje kot dober gospodar. V preteklosti smo že večkrat govorili o tem, da je banko treba prodati. Naša zaveza nekako sega tja do 2017, da bi se te zadeve tudi storile oziroma izvršile. Vendar pa je zelo pomembno, v kakšnem stanju, kakšni kondiciji bomo pustili to banko. O obravnavi svetovalnih pogodb v NLB je bilo v preteklosti že kar nekaj govora. Spomnim naj na pogodbo gospoda Kosa, ki je v nekaj mesecih ali pa pičlem obdobju zaslužil 765 tisoč evrov. Skratka, gre za ogromno denarja. Vprašljivi so seveda potem končno tudi učinki. Naj ob tem tudi poudarim, kar je zelo pomembno, da so davkoplačevalci v to banko, vsak posameznik je vložil okoli 3 tisoč evrov, da smo jo dokapitalizirali. Zato vas, ministrica, sprašujem: Ali ste seznanjeni tudi z drugimi svetovalnimi pogodbami, ki jih je samo v letu 2015 kar nekaj, nekatere od njih kažejo tudi kar na sumljivo povezovanje, če bom mogoče izrekla malo bolj trdo besedo, ampak kar lahko rečemo, da že kažejo na sum korupcije? Dejstvo je, da odgovor, da seveda Ministrstvo za finance ni odgovorno za to, ne drži, kajti vsak od nas je odgovoren, če so zadeve, kako se porablja davkoplačevalski denar samo nekoliko čudne ali nenavadne, da se o tem vpraša in tudi dobi pojasnila. Jaz nimam v tem trenutku dovolj časa, pa vendar bom izpostavila samo en primer. Gre za podjetje Randerspace, to je ustanovilo podjetje Pristop; vi dobro veste, da se je pred časom v tem podjetju zaposlil tudi Matija Sevšek. No, to podjetje je dobilo v letu 2015 kot svetovalno podjetje okoli 200 tisoč evrov. Prav tako je podjetje, ki ga je ustanovila bivša uslužbenka Pristopa, ravno tako dobilo okoli 200 tisoč evrov. Se pravi, 400 tisoč evrov za podjetja , s katerimi je prej sodeloval bodisi, so na novo ustanovljena, so šli po svoje, vendar pa so bili sodelavci, gospod Matija Sevšek. Jaz tukaj prosim [[izklop mikrofona]]
Spoštovana ministrica, mag. Mateja Vraničar Erman, imate besedo. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. V zvezi z zastavljenim vprašanjem naj kljub vsemu začnem s pojasnilom, da smo si v Sloveniji na podlagi zakona, ki ga je sprejel Državni zbor, zastavili sistem upravljanja s premoženjem oziroma s kapitalskimi naložbami v lasti države tako, da smo ustavili oziroma preoblikovali prejšnjo družbo v Slovenski državni holding in mu podelili mandat, da upravlja s kapitalskimi naložbami države. Pri tem smo mu zapisali, da mora biti pri upravljanju teh nalog samostojen in pa neodvisen in kot ključni cilj smo v predlogu zakona navedli, da je treba upravljanje z državnim premoženjem po eni strani profesionalizirati in po drugi strani ločiti od dnevno političnih vprašanj. V skladu s tem moramo presojati tudi pristojnost oziroma odgovornost Ministrstva za finance za sprejemanje posameznih poslovnih odločitev. Nova Ljubljanska banka je organizirana kot gospodarska družba, kot delniška družba, ima ustanovljene organe upravljanja in pa organe nadzora in preko teh morajo teči tudi nadzorne aktivnosti v zvezi s posameznimi svetovalnimi pogodbami, ki so bile omenjene. Ministrstvo za finance neposredne pristojnosti za presojo ali za nadzor posameznih svetovalnih pogodb ali kakršnih koli drugih pogodb, ki jih sklepa Nova Ljubljanska banka, nima. Glede drugega dela vprašanja, ki se pa nanaša na to, ali bomo poskrbeli za to, da bo banka, kot radi rečemo, v dobri kondiciji, ko bo treba dokončati prodajni postopek pa lahko ugotovim, da so ključne usmeritve, ki jih mora pri svojem poslovanju banka zasledovati v tem trenutku določene v zavezah, ki jih je država morala sprejeti za to, da je v decembru 2013 lahko banki podelila državno pomoč. Banka te zaveze izpolnjuje, nekatere je izpolnila celo predčasno in v vsakem pogledu krepi kvaliteto svojega poslovanja, zaradi tega in v tem okviru Ministrstvo za finance tudi opravlja svoje splošne nadzorne funkcije in skrbi za to, da so po eni strani zaveze izpolnjene, po drugi strani pa tudi zato, da se skozi izpolnitev teh zavez banka dejansko lahko v končni fazi proda z največjim možnim izplenom. Hvala lepa.
Gospa Anja Bah Žibert, imate besedo, da zahtevate odgovor, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Še enkrat, poglejte, jaz enostavno ne sprejemam odgovorov v smislu, imamo nadzorne organe. Očitno ti nadzorni organi ne delujejo. Če sem jaz prišla do podatkov in stvari ter čisto preprosto povezala, potem bi morali že kdaj ti nadzorni organi odreagirati, ker gre za podatke iz leta 2015. Prej je predsednik Vlade razlagal, kako bodo vedno delovali kot dober gospodar, in če bo kakršenkoli sum, bodo ukrepali. Celo govoril je, da bo kar poslal policijo, čeprav to ni v njegovi pristojnosti. Jaz vas sprašujem, kaj se bo naredilo. Mimo teh številk ne morete pogledati v tla in reči, češ, mi nismo pristojni, in to je konec besede. Poglejte, Ernst&Young v letu 2015 okoli 650 tisoč evrov pogodbe, potem Center za poslovne odličnosti Ekonomske fakultete, tukaj si kar po nekaj dnevih izplačujejo, v letu 2015 vse skupaj 65 tisoč evrov. Potem, ne vem, učenje jezikov, na letno pogodba 128 tisoč evrov. Različne pravne družbe zaslužijo okrog 300 tisoč evrov. Glejte, to so številke, in dajte pojasniti davkoplačevalcem, ali dejansko to pomeni, da s tem Nova Ljubljanska banka in država pridobiva. Naj še nekaj dodam. V zadnjih dveh letih je iz Nove Ljubljanske banke bilo odpuščenih 550 delavcev. To so bili delavci nižjega ranga, kakšnih velikih odpustov nismo slišali. Po drugi strani, če bi bil res problem to, da je kadrovsko preširoka in prebogata, pa so zaposlili novih 170 delavcev na zelo visoke položaje z dobrimi plačami. Ministrica, jaz prosim, da dopolnite svoj odgovor in poveste, kako boste reagirali.
Spoštovana ministrica, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Še enkrat, odreagirali bomo v skladu s pristojnostmi, ki jih po zakonu imam. Ministrstvo po zakonu nima pravice posegati ali poizvedovati o posamičnih konkretnih pravnih poslih, ki so bili sklenjeni v banki. Pristojnost za to imajo ustrezni nadzorni organi. Ti bodo verjetno na ustrezen način tudi obveščeni o teh podatkih, ki ste jih navajali. Hvala lepa.
Gospa Anja Bah Žibert, imate postopkovno, izvolite.
Ja, žalostno je, da moramo postavljati poslanska vprašanja za to, da bodo nadzorni delavci, ki služijo bajne sejnine, odreagirali. No, če bodo na podlagi mojega vprašanja, bom toliko bolj vesela. Ampak jaz upam, da bodo v proračun potem vrnili svoje sejnine. Poglejte, še enkrat. 550 delavcev je bilo nekako vrženih na cesto, kakorkoli že. Na drugi strani pa Nova Ljubljanska banka samo za športne igre na leto porabi skoraj 80 tisoč evrov. 80 tisoč evrov, spoštovani. Govorimo o banki, ki je v lasti države. Zato mislim, da enostavno ni sprejemljivo, da moramo čakati na to, da bodo neki organi, za katere očitno vemo, da nimajo tega namena, govorim o podatkih iz leta 2015, zdaj pa je konec leta 2016 in do zdaj ni nihče odreagiral. In še nekaj. Ni res tudi to, kar vam zakon dopušča oziroma omogoča, pa vam zagotovo ne dopušča, da dopuščamo banki, da je očitno neodvisna od tveganja korupcije. Kot sem povedala, imamo zaposlenega iz bivšega Pristopa in samo v letu 2015 za 500 tisoč evrov pogodb. In mi povejte, kakšne potrebe so to, da moramo skleniti za Pristop oziroma za podjetje Pristopa in pa bivše uslužbence pogodbe za 500 tisoč evrov. Banka, če je uspešna, verjetno takšnih oblik v promociji res ne potrebuje. Predsedujoči, jaz prosim, da se o tem opravi javna razprava. Dejstvo je, da vse kaže na to, da gre za nova izčrpavanja v različnih oblikah. Jaz tudi ne vem, kaj ima Center poslovne odličnosti, kar nenehno pogodbe, kar isto višino, kaj se dogaja, potem pa hodijo zaposleni iz Nove Ljubljanske banke tja predavat, pa še verjetno tam potem zaslužijo. Glejte, stvari je toliko, da jaz, pa sem laik na tem področju, jih vidim. In da jih nadzorni organi, ne da vidijo, ampak da niso še ukrepali, je pa nesporno žalostno predvsem zato, ker se igrajo z denarjem davkoplačevalcev. Kot sem rekla, 3 tisoč evrov vsak davkoplačevalec. 2,4 milijarde evrov smo vložili v to banko. Hvala lepa.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 13. decembra, v okviru glasovanj. Dr. Matej T. Vatovec bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Hvala, podpredsednik! Spoštovani minister! Najprej dve konstataciji. Septembra 2014 je SDH na podlagi sklepa takratne vlade Alenke Bratušek prodalo Aerodrom Ljubljana, takrat nemškemu državnemu podjetju Fraport. Uradni razlog za to je bil upad prometa, ki se je zgodil v času krize. Druga stvar je, da je marca letos taisti SDH prodal tudi Adrio Airways in tokrat z razlogom, da neznano nemško podjetje 4K Invest rešilo Adrio pred stečajem. To sta na nek način dva podatka. Zdaj smo praktično že tretje leto iz krize in vendar je v zadnjih 10 mesecih promet na letališču upadel za 4,5 %, promet Adrie Airways pa skoraj za 13 %. Razmere so očitno tako zaostrene, da vaše ministrstvo pripravlja strategijo z ukrepi v primeru, da bi prišlo do stečaja družbe Adria Airways, kot ste sporočili v odgovoru za časopis Delo 19. novembra. Najbrž ni na tem mestu treba pretirano poudarjati, kaj se lahko zgodi v primeru stečaja takšne družbe. Zdaj kratkoročno bi verjetno odpadli vsi leti, kaj bi se zgodilo na dolgi rok, pa je tudi vprašanje oziroma je težko špekulirati. Zagotovo pa bi se lahko soočili s tem, da bi odpadle določene povezave s strateško pomembnimi mesti. Primer je recimo madžarski nacionalni prevoznik Malev, ki je šel v stečaj že leta 2012 in še danes ima težave ravno s tem, da praktično nima povezav s ključnimi destinacijami. Ljubljana, kot vidimo zdaj tudi pred časom verjetno ni daleč od tega, če plastično ponazorim za športne navdušence, smučarka Ilka Štuhec se ni vrnila na letališče v Ljubljano, ampak v Zagreb. Za vas imam dve zelo konkretni in neposredni vprašanji. Prvo je: Kdaj bo ta strategija ukrepov pripravljena in kakšne so konkretne vsebine, torej kakšni so ukrepi, ki so predvideni v primeru stečaja Adrie Airways? In drugo. SDH je pri privatizaciji dolžan zagotoviti ohranitev delovnih mest. Zato me zanima: Ali so v pogodbi tudi zaveze o ohranitvi delovnih mest in tistih povezav, ki so za Slovenijo v tem trenutku strateškega pomena?
Gospod minister, dr. Peter Gašperšič, izvolite, beseda je vaša.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Hvala tudi za postavljeno vprašanje. Vaše konstatacije so bile točne. Tudi na Ministrstvu za infrastrukturo pozorno spremljamo podatke o številu potnikov, in sicer tako na samem letališču Jožeta Pučnika Ljubljana kot tudi pri letalskem prevozniku Adria Airways. Treba je reči, če bi prišlo do stečaja podjetja Adria Airways, bi bilo treba zagotoviti mobilnost prebivalstva na letalskem področju, kar je vsekakor v javnem interesu, in sicer ne zgolj zaradi zagotavljanja prevozov turističnih potnikov, temveč tudi zaradi zagotavljanja dnevnih poslovnih letov in povezav. Morebiten stečaj podjetja pomeni takojšen odvzem operativne licence letalskega prevoznika in s tem tudi ustavitev vsega njegovega letalskega prometa. V takšnem primeru bi sledile naslednje aktivnosti. Glede na to da letalski prevoznik Adria Airways večino letov opravi znotraj Evropske unije in da za redne letalske povezave znotraj Evropske unije ni omejitev, evropska uredba o skupnih pravilih za opravljanje zračnih prevozov v skupnosti omogoča pravne prevoze vsem letalskim prevoznikom znotraj unije brez omejitev. Te lete bi lahko tako v razmeroma kratkem času nadomestili drugi letalski prevozniki znotraj EU. Razmeroma kratek čas ne pomeni, da bi kateri od letalskih prevoznikov Evropske unije lahko že naslednji dan nadomestil vse lete podjetja. Skladno s tržno logiko, ki ste jo tudi že omenili, namreč prevozniki želijo opravljati prevoze zgolj na tistih linijah, ki so tržne zanimive, medtem ko bi ostali leti verjetno v določenem obdobju ostali nepokriti. Možno je tudi, da bi del najbolj zanimivih linij, predvsem tistih, ki predstavljajo povezavo z vozlišči na drugih letališčih, bil nadomeščen s prevozniki zavezništva Star Alliance, predvsem tistimi, ki trenutno polnijo svoja vozlišča z leti Adrie Airways. Je pa težko oceniti obseg in čas, v katerem bi prevozniki Star Alliance lahko prevzeli promet Adrie Airways na ljubljanskem letališču. To je namreč odvisno tudi od njihovih razpoložljivih zmogljivosti v konkretnem obdobju. Glede letov, ki niso tržno zanimivi, so pa pomembni zaradi potreb slovenskega gospodarstva, pa bi lahko Republika Slovenija začela s pričetkom uvajanja postopka obvezne javne službe na določenih gospodarsko opravičljivih povezavah, skladno s pravili prej omenjene evropske uredbe. K opravljanju prevozov na posameznih letih je treba potem povabiti vse evropske letalske prevoznike, zato je treba pripraviti razpis in ga objaviti v Uradnem listu Evropske unije, predvsem pa je treba znotraj proračuna zagotoviti tudi finančna sredstva. Glede opravljanja rednega letalskega prevoza zunaj EU pa je treba poudariti, da se le-ti prevozi lahko opravljajo zgolj na podlagi bilateralnih sporazumov o zračnem prometu. To pomeni, da letalski promet na določeni progi lahko opravljajo zgolj prevozniki iz držav pogodbenic določenega sporazuma. To na primer pomeni, da bi lete v Moskvo lahko nadomestil zgolj letalski prevoznik iz Ruske federacije. Ministrstvo si v bistvu ves čas prizadeva za sklepanje tovrstnih bilateralnih sporazumov s tretjimi državami. Tako smo kar nekaj sporazumov podpisali tudi že v letošnjem letu. Naj povem še to, da v skladu z Nacionalnim programom razvoja prometa si ministrstvo prizadeva tudi za zagotavljanje konkurenčnih pogojev za delovanje letalskih prevoznikov v Republiki Sloveniji. Skladno s tem smo tudi že v letošnjem letu sprejeli določene prilagoditve, tako glede tarif, ki se zaračunavajo prevoznikom, zlasti glede navigacijskih služb, kjer smo v proračunu zagotovili, da se del teh stroškov, ki se pojavljajo sicer na letališčih Portorož in Maribor, zagotavlja sedaj iz proračuna in ne [[izklop mikrofona]]
Dr. Matej T. Vatovec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala. Kolega Trček me je opozoril, da bi lahko gospa Štuhec prišla tudi v Maribor. Ampak dobro, govorimo o Adria Airways in letališču v Ljubljani. Nek seznam ukrepov ste navedli, ampak sedaj v bistvu so precej prepuščeni temu, kako se bo trg vedel in kako bodo letalski ponudniki vstopili, če bi želeli vstopiti. To ni pravzaprav strategija Vlade oziroma to, kar bi lahko država naredila za to, da se zagotovijo povezave. Tudi obvezna javna služba – tukaj se mi pojavi sedaj takoj eno vprašanje. Glede na to, da smo pravkar sprejeli oziroma potrdili v Državnem zboru strategijo razvoja prometa, v kateri ni predvidenih sredstev za tovrstne aktivnosti, predvsem za zračni promet, je vprašanje sedaj, kako bi v primeru, da pride dejansko do stečaja Adrie, lahko v tem trenutku pravzaprav karkoli naredili kot prepustili to zadevo trgu. Zato sem ravno omenjal primer Madžarske. Tam od leta 2012 trg ni bil pretirano aktiven oziroma, kako se naj izrazim, ni želel obnoviti teh povezav in je zaradi tega tudi stanje s povezavami na Madžarskem sedaj slabo. In možnost je, da se bo to zgodilo tudi pri nas. Še enkrat ponavljam pa drugo vprašanje, na katerega mi niste odgovorili, v zvezi z SDH. Ali so v pogodbi, konkretno glede prodaje Adria Airways, kakršnekoli zaveze glede ohranitve delovnih mest in pa tudi povezav, kar je na nek način povezano?
Spoštovani minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Glede na izkušnje, ki jih lahko vsi vidimo na primeru madžarskega prevoznika, gotovo bi v primeru stečaja podjetja Adria Airways bile določene posledice. Vsekakor vseh povezav, ki se sedaj opravljajo, gotovo ne bi mogli v nekem razmeroma kratkem času nadomestiti. Lahko pa povem, da je Agencija za civilno letalstvo dolžna ves čas spremljati stanje in poslovanje podjetja Airways. Po zagotovilih in informacijah, ki jih imamo s strani agencije, ki jih torej dobivajo in preverjajo pri letalskem prevozniku, za enkrat njihovo poslovanje ni ogroženo po informacijah, ki jih dobivamo. Glede tega vašega drugega vprašanja, ki pa se nanaša na samo vsebino pogodbe, pa vam moram žal odgovoriti, da ministrstvo takrat ni sodelovalo niti ni bilo seznanjeno z vsebino pogodbe. Tako bi bilo verjetno treba to nasloviti bodisi na samo podjetje ali pa na družbo SDH, ker verjetno to informacijo morda lahko vam posredujejo, če ni neke poslovne skrivnosti povezane s tem. Hvala lepa.
Dr. Matej T. Vatovec, imate besedo za postopkovno zahtevo. Izvolite.
Hvala. Kljub vsemu pa obstaja ta dvom, glede na to, da ministrstvo pripravlja to strategijo oziroma nek seznam ukrepov v primeru stečaja, torej nek dvom kljub temu je, da bi se kaj karkoli zalomilo. In dejstvo je, da naša transportna podjetja v zadnjem času padajo kot domine. Zgodi se nam kaj hitro lahko, da bomo obstali pravzaprav država, ki je odrezana od glavnih prometnih tokov. Kot sem že prej rekel, septembra 2014 je bil privatiziran Aerodrom, novembra 2015 Adria Airways Tehnika, marca letos pa še Adria Airways. Ko so se vsa ta podjetja privatizirala, so vlade in kupci obljubljali investicije in razvoj, zgodilo pa se je ravno obratno. Čisto konkretno. Aerodrom Ljubljana je imel že zagotovljenih do 17 milijonov evropskih sredstev za drugi terminal. S privatizacijo so se ta sredstva izgubila. Kljub velikim obljubam zlasti v tovornem prometu Fraport ni investiral niti centa v letališče. In to je situacija, ki se nam ponavlja, pojavlja vsakič znova pri vsakem podjetju, ki se proda. To jasno kaže na to, da praktično uničujemo infrastrukturo v tej državi. Seveda še slabše je pri Adrii Airways, in to kljub temu da je bila letos spet dokapitalizirana 3,5 milijona evrov na vsaj 50 milijonov podlage iz leta 2011. Imamo na eni strani drastični upad prometa, nemški lastniki so prodali še zadnje letalo in v resnici sploh ne vemo, kdo je dejanski lastnik in kakšno pogodbo je SDH podpisal. Zadnji dve vladi sta pravzaprav spravili na kolena zračni promet v tej državi. Mislim, da je sedaj dovolj razlogov za to, da se opravi splošna razprava na to temo v Državnem zboru, ker to, kar se dogaja z zračnim prometom, se pravzaprav dogaja tudi ladijskemu in tovornemu prometu. SDH je prodal Aerodrom Ljubljana nemški državni firmi Fraport. Uprava Slovenskih železnic sedaj prodaja Slovenske železnice – Tovorni promet avstrijskim državnim železnicam in Vlada se tako ali drugače pogaja z Madžari, da bi delnice Luke Koper prenesli na 2TDK in seveda potem 2TDK prodali Madžarski. V 60. letih prejšnjega stoletja so naši ljudje zgradili temelje zračnega, železniškega in drugega prometa. In sedanji politični razred pravzaprav ostanke teh strateških podjetij prodaja tujim državam in mi se v prometnem smislu vračamo v čas Dravske banovine. Mislim, da je to, še enkrat poudarjam, zadosten razlog za to, da opravimo splošno razpravo o tej tematiki.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 13. decembra, v okviru glasovanj. Gospod Ivan Prelog bo postavil poslansko vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani minister gospod Počivalšek! Japonsko podjetje Yaskawa bo po najnovejših informacijah vzpostavila center Yaskawa za Evropo v Sloveniji, ki bo zadostila okoli 80 % evropskih potreb po robotih. Slovenski vladi je uspelo izpolniti pogoje japonskega podjetja kljub hudi konkurenci ter tako zagotovilo investicijo za vzpostavitev centra, ki naj bi zaposlovalo 200 slovenskih inženirjev. Vlada je v proceduro v Državni zbor poslala Predlog zakona o zagotavljanju pogojev za izvedbo strateške investicije na razvojnem območju v območju Občine Hoče - Slivnica. Kaj ta strateška investicija pomeni za regionalni razvoj Maribora z okolico, ki se sooča z visoko stopnjo brezposelnosti? Hvala za odgovor.
Spoštovani minister izvolite, beseda je vaša.
Spoštovani predsedujoči, poslanke in poslanci, spoštovani gospod poslanec hvala za vprašanje. Predlog zakona o zagotavljanju pogojev za izvedbo strateške investicije na razvojnem območju v občini Hoče - Slivnica je za Republiko Slovenijo in za regionalni razvoj mesta Maribor in okolice izjemnega pomena. Podravska regija, nekoč močna industrijska regija, je že vrsto let po kazalnikih, s katerimi se meri razvitost regij, ki jih spremlja Umar v svoji poročilih o razvoju, uvrščena na samo dno lestvic. Tako spada med slabo oziroma najslabše razvite regije v Sloveniji. Ob tem je treba upoštevati, da zanemarjanje človeškega kapitala v obliki brezposelnosti povzroča dolgoročne ekonomske in socialne posledice. Po oceni Evropske fundacije za izboljšanje življenjskih in delovnih razmer so slovenski stroški prejemkov za mlade brezposelne zaradi izpada dohodkov in davkov enakovredni 1,31 % bruto družbenega proizvoda. To za Slovenijo pomeni skoraj 524 milijonov evrov škode, brez upoštevanja starejših brezposelnih. Zaradi navedenega je nujno treba ukrepati. Najboljše zdravilo za reševanje teh hudih socialnih zagat je ustvarjanje novih delovnih mest. Ravno zaradi tega je Vlada Republike Slovenije v parlament vložila Zakon o zagotavljanju pogojev za izvedbo strateške investicije na razvojnem območju občini Hoče - Slivnica. S predlogom zakona želimo omogočiti novo greenfield investicijo z več delovnimi mesti. Razvojno območje v občini Hoče - Slivnica, ki se bo s predlogom zakona vzpostavilo, je območje proizvodne cone v občini Hoče – Slivnica, na katerem se izvaja strateška investicija. Navedena investicija zasleduje razvojne, socialne, prostorske, logistične, prometne in druge cilje. Zagotovitev pogojev za izvedbo strateške investicije na razvojnem območju je v javnem interesu. Govorimo o strateški investiciji, ki bo morala po zakonu na problemskem območju z visoko brezposelnostjo ustvariti najmanj tisoč delovnih mest. Konkretno v tem primeru se pogovarjamo z investitorjem o 2 tisoč 500 do 3 tisoč delovnih mestih, vendar v zakonu govorimo o številki, njena velikost v višini najmanj 100 milijonov evrov, v konkretnem primeru skoraj 500 milijonov, pa bo prinesla številne pozitivne učinke tudi na druge panoge in gospodarske subjekte. Z investicijo bo torej v mariborski prostor prinesena nova gospodarska aktivnost, ki bo omogočila delo tudi na drugih področjih, kot so logistika, nabava. Zaradi pospeševanja gospodarske rasti bodo pozitivni učinki vidni tudi na socialnem področju, pokojninski blagajni in državnem proračunu. Posledično pa bodo teh pozitivnih učinkov deležni vsi državljani Republike Slovenije. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Gospa Jelka Godec bo postavila poslansko vprašanje ministrici za zdravje, gospe Milojki Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana ministrica, za vas imam vprašanje glede vašega navodila, ki ste ga dali nekje v mesecu oktobru 2015, in sicer bolnišnicam ste poslali dopis, v katerem jim sporočate oziroma jim nalagate, da celotno količino zdravil iz plazme nabavijo preko Zavoda Republike Slovenije za transfuzijsko medicino. Ta zdravila iz slovenske plazme nabavijo neposredno v okviru podeljene javne službe, torej brez javnega razpisa. Temu ravnanju oziroma temu vašemu navodilu se je uprlo vodstvo UKC Maribor in takrat izvedlo tudi javni razpis, javno naročilo za nabavo zdravil iz plazme. Kasneje, v februarju 2016, pa ste poslali UKC Maribor, vodstvu, da zahtevate od njih, da nabavijo zdravila iz plazme neposredno od Zavoda Republike Slovenije za transfuzijsko medicino, češ da to ravnanje UKC Maribor ni v skladu s predpisi, ki urejajo področje preskrbe z zdravili iz slovenske plazme. Zato jih pozivate, da s svojo aktivnostjo na področju zagotavljanja zdravil iz plazme uskladijo z vašimi navodili. Pri pregledu zakonov, na katere se sklicujete, to je Zakon o zdravilih, Zakon o javnih naročilih, Zakon o preskrbi s krvjo, nikjer ni razvidno, da ima Zavoda Republike Slovenije za transfuzijsko medicino ekskluzivno na tem področju. Ima prednost, ne pa ekskluzivne. UKC Maribor je pridobil tudi več oziroma dve pravni mnenji, v katerih prav tako zavzema stališče, da v Zakon o zdravilih, Zakonu o preskrbi s krvjo in po Zakonu o javnih naročilih Zavod za transfuzijsko medicino nima ekskluzive za prodajo zdravil iz slovenske plazme. Torej, iz Zakona o preskrbi s krvjo ni mogoče razbrati, da daje zakon zavodu posebno ali celo izključno pravico pri dajanju zdravil iz krvi v promet, enako razlago pa je podalo tudi Računsko sodišče Republike Slovenije v porevizijskem poročilu Zavoda Republike Slovenije za transfuzijsko medicino z dnem 10. 1. 2008, ko je navedlo, da je prodaja zdravil iz krvi tržna dejavnost Zavoda Republike Slovenije za transfuzijsko medicino. Spoštovana ministrica, na vas naslavljam vprašanje: ¸ Na podlagi katerega zakonskega določila ste bolnišnicam dali navodilo, da zdravila iz slovenske plazme dobavi Zavoda Republike Slovenije za transfuzijsko medicino neposredno v okviru podeljene javne službe? Hvala.
Besedo ima ministrica za zdravje, gospa Milojka Kolar Celarc. Izvolite.
Lepo pozdravljeni, spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana poslanka in ostali poslanke in poslanci! Najprej bi želela pojasniti, da je Ministrstvo za zdravje izdalo omenjeni dopis oziroma navodilo, ki ga vi omenjate, glede nabave zdravil iz slovenske plazme ob izvedbi skupnega javnega naročanja za dobavo zdravil v letu 2015, ki ste ga na podlagi sklepa Vlade Republike Slovenije 43000/800 2015/5 z dnem 5. marca 2015 izvedla Ministrstvo za javno upravo in Ministrstvo za zdravje. Z dopisom smo želeli javne zdravstvene zavode obvestiti, da skupno javno naročilo za dobavo zdravil ne bo zajelo zdravil iz slovenske plazme, saj v skladu s predpisi javne zdravstvene zavode zdravil iz slovenske plazme preskrbuje Zavod Republike Slovenije za transfuzijsko medicino v okviru podeljene javne službe. Pravna podlaga za tovrstno ravnanje Ministrstva za zdravje je določena v Zakonu o zdravilih, ki v 71. točki 6. člena določa prednostno preskrbo z zdravili iz slovenske plazme. Omenjeno načelo določa prednost in ne ekskluzive preskrbe z industrijsko izdelanimi zdravili iz slovenske plazme, to je iz sveže zamrznjene plazme za predelavo, zbrane v Republiki Sloveniji. V skladu s prednostnim načelom se namreč izvaja preskrba z zdravili iz Evropske unije iz tuje plazme, če se z zdravili iz slovenske plazme ne pokrije vseh potreb po teh zdravilih v Republiki Sloveniji. Ob tem je treba dodati, da je za potrebe preskrbe s krvjo in krvnimi pripravki na ozemlju Republike Slovenije Vlada Republike Slovenije ustanovila Zavod Republike Slovenije za transfuzijsko medicino. Ministrstvo za zdravje je junija 2016 izdalo tudi navodilo o preskrbi z zdravili iz slovenske plazme, kjer je javnim zdravstvenim zavodom z namenom zagotovitve enakopravnega dostopa do zdravil iz slovenske plazme predpisalo način ravnanja za lažje izvajanje prednostnega načela preskrbe z zdravili iz slovenske plazme. V skladu s temi navodili se prednostno načelo v praksi izvaja na način, da bolnišnice prejmejo od Zavoda Republike Slovenije za transfuzijsko medicino zdravila iz plazme, ki je zbrana v Republiki Sloveniji v količinah, ki jo le-ta lahko zagotovi na letni ravni. Z razpoložljivimi količinami zdravil z albuminom in iz plazme, zbrane v Republiki Sloveniji, se dosega cca le 60 % pokritih potreb po teh zdravilih v Sloveniji na letnem nivoju. Razliko do pokritosti vseh potreb po zdravilih s temi preparati, ki je ni mogoče zagotoviti iz plazme, zbrane v Republiki Sloveniji, pa bolnišnice nabavijo pravočasno po pravilih javnega naročanja. Na koncu bi želela dodati tudi to, da Slovenija v zadevi C 296/15 Medisanus pred sodiščem Evropske unije zastopa stališče, da je zaradi posebnosti področja preskrbe z zdravili in krvi kot dobrine, ki izhaja iz človeškega telesa, upravičen odstop od siceršnjih pravil javnega naročanja. Po mnenju Republike Slovenije je prednostno preskrbo z zdravili iz plazme, zbrane v Republiki Sloveniji, ki jo določa 71. točka 6. člena Zakona o zdravilih, treba razumeti v luči sedmega odstavka 168. člena Pogodbe o delovanju Evropske unije, ki določa, da države članice same opravljajo in razporejajo dodeljene vire, kar po svoji naravi zdravila iz plazme, zbrane v Republiki Sloveniji, tudi so. Po mnenju bi tržno obravnavanje surovine, ki je v celoti pridobljena brezplačno, ki posega v človeško telo, imelo negativne posledice in bi vplivalo na motivacijo krvodajalcev.
Gospa Jelka Godec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Spoštovana ministrica! Če določbe 71. točke 6. člena Zakona o zdravilih določajo, da ima pri prodaji zdravil iz krvi Zavod za transfuzijsko medicino privilegiran položaj oziroma da morajo naročniki kupovati zdravila iz krvi od tega zavoda, so te določbe v nasprotju z zakonodajo Evropske unije. Veljajo pravila Evropske unije o prostem prometu zdravil in ne obveznosti iz 71. točke 6. člena. Za nakup zdravil iz krvi veljajo enake pravice in obveznosti kot za ostala zdravila. Me pa zanima, gospa ministrica, vi ste nenehno govorili o prednosti in ne o ekskluzivi. Vprašala sem: Po katerih določilih, iz katerega člena ima Zavod za transfuzijsko medicino ekskluzivo za prodajo – ne pa prednost? Ker če ima prednost, potem se lahko po Zakonu o javnih naročilih izvede javno naročilo s pogajanji, torej odprto in s pogajanji. Tukaj pa niste dovolili javnega naročila, zahtevali ste torej neposreden nakup. Veste pa, verjetno pa ste seznanjeni s tem, da je Zavod za transfuzijsko medicino v preteklosti prodajal oziroma dobavljal zdravila iz krvi tudi po 80-odstotni marži. Zanima me tudi: Kako komentirate to, da je baje vodja službe za ekonomiko in financiranje iz Zavoda za transfuzijsko medicino tudi član Strokovnega sveta za preskrbo s krvjo na Ministrstvu za zdravje? Ali ima to tudi vpliv na vaš sklep oziroma vaše navodilo, da ima Zavod za transfuzijsko medicino popolno ekskluzivo? Prav tako vas prosim sedaj tudi še za komentar tega, da je UKC Maribor pred časom podpisal pogodbo o dobavi zdravil iz krvi z zavodom za nedoločen čas brez cene. Ali to drži? Kako boste reagirali, če ta pogodba podpisana? Bilo je kar nekaj odpora tudi v samem UKC Maribor s strani pravnikov, ki še vedno trdijo po pravnih mnenjih, da ne more imeti Zavod za transfuzijsko medicino ekskluzive, predvsem pa ne pogodbo za nedoločen čas brez cene.
Gospa ministrica, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za dodatno vprašanje. Mislim, da sem že v prvem delu dovolj jasno pojasnila, zakaj je v Sloveniji rešitev taka, kot je, za zdravila iz krvne plazme, ki je kot izdelek pridobljena iz človeške krvi, ki jo darujejo slovenski krvodajalci brezplačno. To je tudi naše stališče. In odgovor Evropskemu sodišču, ker je pač ta ponudnik, ki je zainteresiran, da prodaja pri nas te izdelke, začel tudi postopke pri Evropskem sodišču. Niso to, bom rekla, tako edinstvene rešitve. Take rešitve poznamo, recimo, tudi pri nekaterih drugih državah in za nekatere druge produkte, kjer nek javni interes oziroma neka boljša preskrba, ki je v nacionalni pristojnosti, ne gre čisto po določilih tega 168. člena Pogodbe o delovanju Evropske unije. Glede tega, ker je bil očitek tudi povezan s cenami, naj povem, mi smo zbrali podatke za letošnje leto, za devet mesecev, in so povprečne nabavne cene preko Zavoda za transfuzijsko medicino cenejše, kot jih je ponudil ta tuji ponudnik. Glede same pogodbe pa ne morem komentirati, ker pač nimam informacij, kakšna pogodba, za koliko časa z UKC Maribor je bila sklenjena.
Gospa Jelka Godec, imate besedo, da zahtevate postopkovni.
Glede na zadeve, ki se bodo odvijale v mesecu januarju, bomo v bistvu to vprašanje tudi izpostavili na eni izmed sej. Bi vas pa, ministrica, samo na tem mestu pozvala, da potem pa takrat odgovorite: Ali je res navskrižje interesov enega izmed zaposlenih na Zavodu za transfuzijsko medicino? Hkrati pa vas tudi seznanjam s tem, če niste vedeli, da je v primeru Francije Evropsko sodišče presojalo o tem in razsodilo, da v bistvu so francoske meje odprte za nabavo zdravil iz krvi. Tako izgovori na direktive pri vas očitno – enkrat da, enkrat ne; enkrat je treba upoštevati, drugič ne. Bomo pa o tem razpravljali očitno tudi na januarski seji.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, v okviru glasovanj. Prehajamo na gospoda Jožefa Horvata, in sicer postavil bo poslansko vprašanje ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman. Gospod Horvat, izvolite, beseda je vaša.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Drage kolegice in kolegi! Spoštovana gospa ministrica za finance, na vas se obračam z vprašanjem, ki je povezano z izvajanjem Zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank. Ta zakon je bil uveljavljen 28. decembra 2012, se pravi, velja skorajda štiri leta, in v 33. členu ta zakona ureja odgovornost članov organov vodenja in nadzora bank ter organov nadziranja bank. V prvem odstavku tega člena, torej 33. člena, je za člane Upravnega odbora Družbe za upravljanje terjatev bank določena obveznost takojšnje naznanitve sumov kaznivih ravnanj članov organov vodenja, nadzora ter nadziranja bank pristojnim organom. V drugem odstavku 33. člena omenjenega zakona pa je kot sankcija za opustitev te dolžnosti določena razrešitev oziroma prekinitev delovnega razmerja iz krivdnih razlogov. Spoštovana gospa ministrica, mene zanima podatek: Koliko sumov kaznivih ravnanj v skladu s prvim odstavkom 33. člena Zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank so člani Upravnega odbora Družbe za upravljanje terjatev bank pristojnim organom naznanili do danes, torej od začetke uveljavitve zakona do danes? Se pravi, gre za časovni interval približno 4 let. Za vaše odgovore najlepša hvala vnaprej.
Spoštovana gospa ministrica, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani poslanec, naj bom kratka, ampak precej konkretna. Do sedaj je DUTB Nacionalnemu preiskovalnemu uradu naznanila 57 nepravilnosti, hkrati pa je DUTB pripravila skupaj 6 ovadb, ki so bile posredovane Generalni policijski upravi v nadaljnjo preiskavo. Znotraj DUTB je oblikovan sistem naznanitev, tako da ne moremo vseh teh aktivnosti pripisati točno članom upravnega odbora, zagotovo pa vodstvo DUTB skrbi za to, da tisti, ki so po notranjih pravilih zadolženi, da tovrstne naznanitve opravljajo, to svojo dolžnost tudi izpolnijo.
Gospod Jožef Horvat imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Hvala lepa, spoštovana gospa ministrica, za zelo konkretne odgovore. Imam rad, da so odgovori izraženi v številkah. Seveda pa si tudi slovenska javnost glede na velikost tako imenovane bančne luknje oziroma višino bančne luknje lahko predstavlja in predstavi neko svojo sliko, ali je teh 57 naznanitev nepravilnosti dovolj, ali je 6 ovadb dovolj ali ne. Bi pa imel še eno vprašanje, gospa ministrica, vezano na drugi odstavek 33. člena, to pa je vprašanje: Koliko je bilo pa razrešitev oziroma prekinitev delovnega razmerja članov poslovodstva oziroma Upravnega odbora Družbe za upravljanje terjatev bank iz krivdnih razlogov zaradi opustitev dolžnosti, ki so torej definirane v drugem odstavku 33. člena omenjenega zakona? Hvala lepa tudi za te odgovore.
Ministrica, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Ministrstvo za finance v okviru svojih nadzornih pristojnosti ni zaznalo primera, da bi prišlo do opustitve obveznosti, ki so določene s 33. členom zakona, torej nismo predlagali razrešitve nobenega člana upravnega odbora zaradi opustitve te dolžnosti. Hvala.
Gospod Jožef Horvat, imate besedo, da zahtevate postopkovno. Izvolite.
Hvala lepa. Gre za izjemno pomembno vprašanje in mislim, da bi bilo dobro, da bi Državni zbor na naslednji seji opravil razpravo o izvajanju Zakona o ukrepih za krepitev stabilnosti bank, posebej, da bi se na tej seji fokusirali na izvajanje 33. člena omenjenega zakona. Zato, gospod podpredsednik, predlagam Državnemu zboru, da sprejme sklep, da se na naslednji seji Državnega zbora ta razprava tudi opravi. Hvala lepa.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri v okviru glasovanj. Nadaljujemo z gospo Nado Brinovšek, ki bo postavila poslansko vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite, gospa Brinovšek.
Hvala za besedo, lep pozdrav vsem v dvorani. V lanskem letu je v jesenskem času Ministrstvo za okolje prvič pripravilo oziroma predstavilo javnosti načrt za zmanjševanje poplavne ogroženosti. Te predstavitve so bile takrat po celi Sloveniji in po vaših besedah, spoštovana ministrica, naj bi bil do konec lanskega leta ta načrt že pripravljen. Ampak tega načrta še vedno ni. V Zgornji Savinjski dolini se je v začetku lanskega leta oblikovala tudi civilna iniciativa, ki skupaj z župani neprestano opozarja ministrstvo na nevarnosti in na škodo, ki jo predstavlja reka Savinja ob poplavah. Po ocenah škode ob poplavah je bilo v Zgornji Savinjski dolini v obdobju 2007–2014 kar za 25,2 milijona škode. V decembru 2015 je bil na to temo tudi posvet na Ljubnem ob Savinji, kjer je bil prisotnim županom in iniciativi predstavljen ta načrt in tudi obljubljeno je bilo, da bodo lahko sodelovali pri pripravi tega načrta. Ker do tega sodelovanja seveda ni prišlo, so letos jeseni župani zgornjesavinjskih občin na ministrstvu naslovili tudi urgenten dopis glede umeščanja naše doline v prioritete države glede poplavne varnosti. Žal pa so bili župani seznanjeni, da v državnem načrtu zmanjševanja poplavne ogroženosti zgornjega toka reke Savinje sploh ni. V zvezi s tem me zanima: Zakaj v tem načrtu zgornjega toka reke Savinje ni? V nadaljevanju me še zanima: Kdaj bo res zaključen ta NZPO? Ali bo na terenu predstavljen? Ali bodo lahko lokalne skupnosti in civilne iniciative podale na ta načrt tudi kakšne svoje pripombe? Ali so v proračunu zagotovljena za ta NZPO tudi finančna sredstva? Pa se zahvaljujem za odgovore.
Spoštovana ministrica gospa Irena Majcen, izvolite, beseda je vaša.
Hvala, predsedujoči. Hvala tudi poslanki Nadi Brinovšek za vprašanje. Rada bi povedala, da je načrt zmanjševanja poplavne ogroženosti pripravljen za celo Slovenijo in tudi te prve predstavitve v lanskem letu so zajele celotno Slovenijo. Res je, da je na teh predstavitvah bilo ne samo v Zgornji Savinjski dolini, ampak tudi na drugih območjih kar precej pripomb, kar se je potem strokovno obdelalo. Res je, da ta obdelava teh pripomb ni presojanje čez palec, ampak je potrebno zajeti enotne metode, enotno metodo, ki je pravzaprav pregled številnih ukrepov, kjer bi bilo potrebno oceniti te načrte oziroma te predloge. Res pa je, da bi to bilo opravljeno in sedaj trenutno je ta načrt v strateški presoji vplivov na okolje in pripravlja se okoljsko poročilo. To pomeni, da smo ga v letošnjem letu aktivno usklajevali in izkomunicirali s ključnimi varstvenimi resorji, naravo, kmetijstvom, kulturo in v zaključni fazi priprave. Tako bo do konca leta oziroma v začetku naslednjega leta, ko bo ta faza priprave zaključena, ponovno podan v javno obravnavo in bo razgrnjen. Takrat bomo ponovno organizirali javne predstavitve, ne bo pa še takrat zaključen postopek strateške presoje vplivov na okolje in tudi ne bo še pripravljeno okoljsko poročilo. Ko bo torej ta javna razgrnitev objavljena in bo postopek zaključen, pa pričakujemo še ta dva dokumenta, tako da bi v prvi polovici leta 2017 bil ta načrt sprejet tudi na Vladi. Res pa je, da so bili kot študija ti načrti predstavljeni na 27. Mišičevih dnevih v Mariboru, to je bilo 7. 12. Res je, da je ob teh načrtih še Savinja specifična, da se je kar nekaj investicij izvajalo na tem porečju Savinje iz kohezijskega projekta Operativni program 2007–2013 in da je trenutno še vedno v izvajanju hidrološka-hidravlična študija, zelo pomemben dokument tudi kasneje za operacionalizacijo izvajanja ukrepov. Res je, da to študijo pripravlja gradbena fakulteta. Tudi v tem času, ko jo je pripravlja Katedra za vode, je pravzaprav vpisana v seznam Unescovih fakultet, kar pomeni, da bi ta njihov izdelek bil na visoki strokovni ravni. Želim si, da bi ga sprejela ne samo stroka, ampak tudi ljudje, ki živijo ob Savinji. Namreč, problematika Savinje je pravzaprav skozi celoten tok. Res je tudi, da Direkcija Republike Slovenije za vode mora pripraviti tudi ukrepe, ki se bodo financirali iz kohezije, Operativni program 2014–2020, nabor teh projektov še ni zaključen, čaka se ta študija in pa NZPO. Lahko vam preberem, kaj so mi strokovne službe pripravile. Želim si, da bi se to tudi financiralo, bo pa NZPO pripravljen v smislu izvajanja ukrepov, finančne konstrukcije ne bo, sem pa že nekajkrat povedala, da v kolikor bi bil vodni sklad v celoti namenjen za izvajanje protipoplavnih ukrepov, bi verjetno se v 10 do 15 letih vse te ukrepe dalo izvesti. Gre pa za gradnjo zadrževalnika nad Štepihom, ureditev jezov v Trbižu, potem so zadrževalniki v Kolovratu, Radmirju in pa protipoplavna ureditev Okoninskega grabna pa zadrževalnik v Gračnici [[…]]To pomeni, da nekaj projektov je vključenih, v začetku leta 2017 pa sledi tudi javna obravnava. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marijan Pojbič, in sicer s poslanskim vprašanjem se obrača na ministrico za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anjo Kopač Mrak. Izvolite, gospod Pojbič.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Na septembrski redni seji Državnega zbora vam je, gospa ministrica, kolegica poslanka iz SMC postavila poslansko vprašanje v zvezi z odprtjem enote SVC v Litiji. V odgovoru gospe poslanki ste navedli, da je podjetje SVC, d. o. o., pred stečajem, kar po pridobljenih podatkih ne drži, ampak ravno nasprotno; družbo je Občina Litija v celoti dokapitalizirala, hkrati pa je z dolgoročno podpisanimi pogodbami z izvajalci predšolske vzgoje, glasbene šole in doma starejših občanov Tisje zagotovila prihodke za normalno poslovanje družbe. Ne razumem, da sedaj, ko je Občina Litija skupaj z družbo SVC, d. o. o., storila vse za zagotovitev ustreznih prostorov in ob zavezi Vlade Republike Slovenije, ki je že leta 2007 s sklepom ustanovila enoto VDC v okviru INCE Mengeš, ter ob javno izkazanih potrebah v občini Litija in občini Šmartno pri Litiji, ki so komunikacijsko odrinjena območja cirka 50 in več kilometrov, ministrstvo ne uredi potrebnih aktivnosti, da bi tej skupini naših državljanov omogočili ustrezno širitev v okviru enote javnega zavoda VDC Zagorje. Prav svet javnega zavoda VDC Zagorje je že letos poleti soglasno sprejel sklep o odprtju enote v Litiji z izdelanim elaboratom in na podlagi zaveze obeh občin, Litija in Šmartno pri Litiji, za subvencioniranja dela najemnine in tudi prevoznih stroškov varovancev VDC. Zato, gospa ministrica, sprašujem: Ali bo ministrstvo ob teh novih dejstvih le omogočilo odpravo sivih lis v tem delu države? Hvala za odgovor.
Spoštovana ministrica gospa Anja Kopač Mrak, imate besedo. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Gospod Marijan Pojbič, hvala za vprašanje. Kot ste omenili, enota VDC Litija se prvič omenja že v letu 2007, in sicer takrat se je prvič omenjala v okviru Varstveno delovnega centra INCE Mengeš. Tudi v statutu INCE Mengša je napisano, da naj bi bila enota v Litiji njihova. Z odprtjem nove enote VDC Zagorje v Litiji pa se na ministrstvu ukvarjamo že od samega začetka delovanja SVC Litija, ki deluje pod imenom Medgeneracijski center Šmelc v Litiji in kjer je tudi enota za starejše, Dom Tisje. Sama sem se, žal, zaradi vseh, bom rekla, zanimivih dogodivščin v zvezi s tem podjetjem veliko ukvarjala s tem vprašanjem, ker je bilo tudi vprašanje prenosa Doma Tisje treba zagotoviti predvsem to, da se ne bi zgodilo, da bi na koncu morali starostnike iz stavbe seliti, ker je bilo dejansko ves čas vprašanje preživetja. Torej sem seveda seznanjena, da je bila sedaj izvedena dokapitalizacija, vendar je ta zgodba zelo dolgo trajala. In seveda Ministrstvo za delo mora predvsem, ne glede na to, da so interesi lokalne skupnosti, tudi občine, ki je šla v ta projekt finančno, v prvi vrsti ta, da mi moramo skrbeti za uporabnike in uporabnice. Ministrstvo je v letu 2015 in 2016 širilo mrežo izvajalcev varstveno delovnih centrov, tako da je dodatno zagotovilo kapaciteto za 327 uporabnikov, pri čemer je z vidika racionalne porabe proračunskih sredstev najprej zapolnilo razpoložljive prostorske kapacitete že obstoječih javnih zavodov v varstveno delovnih centrih, hkrati je bilo ob tem zagotovljenih tudi sto novih zaposlitev. Storitev vodenja, varstvo in zaposlitve pod posebnimi pogoji se torej izvaja v 34 varstveno delovnih centrih, od tega je 23 javnih zavodov in 11 koncesionarjev. V storitev je vključenih 3 tisoč 426 odraslih oseb z motnjo v telesnem in duševnem razvoju, od tega 2 tisoč 891 v javnem zavodu in 535 pri koncesionarjih. V obdobjih zadnjih šestih mesecev smo se posvečali aktivnostim za ustanovitev nove enote v Litiji, tako da smo konkretno določili prioritete, ki so potrebne za začetek delovanja enote. Direktorica VDC Zagorje dr. Špela Režun je izrazila pobudo za ustanovitev enote VDC Zagorje v Litiji zaradi potreb, ki so jih ugotovili na tistem območju. Na ministrstvu smo z direktorico opravili dva sestanka. Na podlagi prikazane analize potreb po vključitvi novih uporabnikov VDC na področju občine Litije in okolice, ki jo je pripravila direktorica dr. Špela Režun, smo se dogovorili, da bomo možnost vzpostavitve nove enote preverili med letom 2017, tako da bi enota začela delovati s 1. 1. 2018. Komisija za ugotavljanje tehničnih in bivalnih pogojev je 6. 12. 2016 opravila ogled prostorov in ugotovila, da so prostori v SVC Litija za delovanje enote VDC ustrezni, in sicer za vključitev največ 30 uporabnikov. Direktorica je takoj po sestanku ministrstvu posredovala okvirni terminski plan, tako da bi bilo mogoča vzpostavitev nove enote s 1. 1. 2018, ob tem pa bo treba zagotoviti dodatna finančna sredstva in približno 330 tisoč evrov letno. Pri vzpostavitvi enote VDC v Litiji so pomoč obljubili tudi Občina Litija in Društvo Sožitje. Na podlagi vsega tega, ko je bila dokapitalizacija izvedena, ti prvi nujni predpogoji za normalno delovanje, smo potem ko se opravi seveda analiza, da v Varstveno delovnem centru Zagorje ni dodatnih kapacitet, ki bi omogočale, kar bi bilo seveda najbolj racionalno, ker je treba gledati s tem, da so ljudje blizu, ampak tudi pač finančne zmožnosti in pač to, smo se dogovorili, da bomo v naslednjem letu pač pristopili k tem širitvam. Še prej bo pa VDC Zagorje, mislim, da ima še proste kapacitete in bodo te prve realizirane v okviru VDC Zagorje, potem bomo pa pristopili k širitvi za novo enoto, tako kot je bila želja s strani občine in drugih sodelujočih.
Gospod Miha Kordiš bo postavil poslansko vprašanje ministrici za zdravje gospe Milojki Kolar Celarc. Gospod Kordiš, beseda je vaša.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovana gospa ministrica, mislim, da zelo dobro veste, kako v Združeni levici podpiramo vaša prizadevanja za javni zdravstveni sistem, zato prosim, če to vprašanje moje vzamete silno dobronamerno. Skrbi pa me Zakon o lekarnah, ker so tam notri, po našem mnenju, nekatere rešitve v nasprotju z javnim interesom. Ker ta zakon še ni bil sprejet, vas želim pozvati, če bi te deviacije lahko skupaj odpravili. Za kaj gre? Prvi problem je naslednji. Po veljavnem zakonu je lahko koncesionar organiziran samo kot s. p. Ta novi zakon pa dopušča, da koncesionar ustanovi d. o. o. in da lahko polovični delež v tem d. o. o. proda tretjim osebam. To je slabo že samo po sebi. Zakaj? Seveda nihče ne bo vložil denarja v lekarno, če ne bo pričakoval primernega donosa za ta svoj denar nazaj. Ta donos pa lahko lekarna poveča samo na ta način, da dvigne prodajo. Seveda, če tako rešitev sprejmemo, potem v naš celotni lekarniški sistem vgradimo profitni motiv, ki naravnost sili v čezmerno porabo zdravil. Ampak žal, to ni največji problem, ki ga ta zakon ima. Glavni problem je, da 26. člen v tem predlogu prepoveduje, da bi imela lekarna v lasti veleprodajno podjetje, ne pa – in to je pomembno –, ne prepoveduje pa, da bi veleprodajno podjetje postalo solastnik lekarn. To ni neka abstraktna nevarnost, to je zelo realno stanje na terenu, ker 60 % evropskega trga obvladujejo tri multinacionalke, ki si še povečujejo svoj tržni delež s tem, da ustvarjajo verige lekarn. Pri nas je situacija še slabša, ker dva velika igralca obvladujeta 80 % trga in ta predlog jima omogoča, da postaneta solastnika v 87 koncesijskih lekarnah. Zato me zanima: Zakaj 26. člen prepoveduje, da bi imela lekarna v lasti veleprodajno podjetje, ne prepoveduje pa, da bi bilo veleprodajno podjetje solastnik koncesijske lekarne? To je prvo vprašanje. Drugo vprašanje se pa nanaša na grosiste, ki so v lasti javnih lekarn. Tako stanje imamo v Ljubljani, pa ga imamo v Mariboru in, kot rečeno, zakon to povezavo prepoveduje. Zanima pa me: Kaj se bo potem zgodilo s temi grosisti? Ali jih bo treba privatizirati ali se bodo lahko prenesla v last občine? Seveda kot socialistu mi je verjetno odveč poudarjati, da privatizacija ali pa celo likvidacija teh firm za nas ne pride v poštev, ker bi od njih največjo korist potegnila izključno dva privatna grosista, ki že sedaj obvladujeta 80 % trga. Tukaj je treba najti neko rešitev, ki ni privatizacija.
Spoštovana ministrica za zdravje, gospa Marija Milojka Kolar Celarc, imate besedo. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, gospod poslanec Kordiš, hvala za vprašanje. Poslanke in poslanci! Pri pripravi Zakona o lekarniški dejavnosti smo sledili enakopravnosti med vsemi izvajalci te dejavnosti, na kar nas je že večkrat opozorila Evropska komisija. Eden izmed njenih očitkov je bilo prav neenakopravno opravljanje istega dela med javnimi lekarniškimi zavodi in med zasebniki s koncesijo, ki so lahko opravljali to dejavnosti samo bodisi kot zasebni zdravstveni delavci ali kot samostojni podjetniki. Posledica opravljanja dejavnosti v tej statusni obliki pa je bila neenakopravna obdavčitev oziroma da je samostojni podjetnik, ki opravlja lekarniško dejavnost vis-ŕ-vis zavoda, ki opravlja to dejavnost, bil v neenakopravnem položaju glede same obdavčitve. To je bil razlog, zakaj v predlogu zakona dopuščamo, da tudi koncesionar deluje v drugih pravnih statusnih oblikah, pri čemer pa tudi tretje osebe smejo pridobiti delež samo do 50 % lastništva, kar pomeni, da mora biti farmacevt; se pravi tisti, ki je strokovno najbolj usposobljen in ima za to tudi licenco, še naprej ohranja večinski delež. Torej, ta del odgovora je izenačitev poslovanja javnih zavodov, ki se ukvarjajo z lekarniško dejavnostjo in zasebnikov, ki lahko to dejavnost opravljajo v drugi statusni obliki, ne samo kot samostojni podjetnik. Pomembno je, da je ta zakon pripravljen tako, da ne spodbuja čezmerne uporabe ali nabave zdravil in zaradi tega se zahteva, da je večinski lastnik farmacevt, ki mora voditi lekarno in delovati v skladu z zakonom, ki izrecno prepoveduje spodbujanje k nakupu ali porabi zdravil, če pa se ne drži tega zakonskega predpisa ali kodeksa lekarniške deontologije, pa lahko izgubi licenco za opravljanje te dejavnosti in posledično tudi koncesije. Glede 26. člena, kjer so opredeljene omejitve za vse izvajalce lekarniške dejavnosti, se pravi tako za javne zavode kot tudi za koncesionarje, in sicer so to omejitve namenjene zagotavljanju strokovne integritete in neodvisnemu opravljanju, pomenijo in veljajo za obe smeri. Torej, veljajo prepoved vertikalnih povezav v smeri veledrogerija–proizvajalec–lekarna in obratno; lekarna–veledrogerija–proizvajalec. Navedeno določilo je bilo vneseno iz številnih razlogov. Prvi je ta, da se s tem zagotavlja strokovna neodvisnost farmacevtov, katerih temeljno vodilo je skrb za zdravje posameznika ter varovanje javnega zdravja in ne primarno ustvarjanje dobička. S preprečitvijo povezav je ekonomski vpliv na strokovne odločitve farmacevtov minimaliziran in izvajalci lekarniške dejavnosti delujejo v skladu s strokovnimi in etičnimi normami. Tretji pomemben razlog je, da je to neurejeno področje povezav, vodi v deregulacijo, saj na koncu je prav lastništvo tisto, ki določa ekonomsko povezovanje. Naj omenim, da države, ki imajo urejeno lekarniško dejavnost in ustrezno nabavo in preskrbljenost z zdravili, kot so, recimo, Avstrija, Nemčija, Italija, Francija, prav vse imajo uvedeno to prepoved vertikalnega povezovanja. Toliko za uvod.
Hvala, ministrica. Gospod Miha Kordiš, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Gospa ministrica, izpostavili ste dva cilja v tem zakonu; in prvi je prepoved vertikalnih povezav, drugi je pa preprečevanje čezmerne porabe zdravil. Z obema tema dvema ciljema se strinjam. Moja trditev in moja skrb pa je, da jih ta zakon ne preprečuje. Prvič, omenjali ste 26. člen, ki naj bi preprečil obojestransko povezavo in ravno tukaj trdim, da to ni res. To ni nekaj, kar bi pisalo v 26. členu. Ta določa samo, pardon, ta prepoveduje samo en način te vertikalne povezave, drugega pa ne. Pač nek grosist, neka veleprodajna firma bo lahko vstopila v lastništvo lekarn, v 87 koncesijskih lekarn denimo, kot jih imamo pri nas. Tudi če bo imela manj kot polovičen lastniški delež, bo s tem pridobila vpliv in direkten interes, motiv, da povečuje prodajo, ker na tak način zvišuje svoj dobiček, kar me pripelje do drugega cilja v tem deklariranem zakonu, to je čezmerna poraba zdravil. Pač na tak način direktno v lekarniško dejavnost vgradimo strukturni mehanizem, ki sili v povečevanje profita in s tem v čezmerno porabo zdravil. Še enkrat, nimam težav s prepovedovanjem vertikalnih povezav in nimam težav s tem, da se omeji čezmerna poraba zdravil; nasprotno, to zelo podpiram. Problem pa je, ker vaš zakon tega ne izpolnjuje in če se ne motim, ga imamo jutri na mizi tega državnega zbora. V Združeni levici smo vložili amandmaje, da popravimo točno te kikse, ki sem jih ravnokar izpostavil. Tukaj pač želim odgovor vladne strani pa vaše strani, da se nam pri tem izpolnjevanju teh vaših ciljev, ki so tudi naši cilji, pridružite. Hvala.
Gospa ministrica, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala. Še enkrat bom ponovila in poudarjam, da 26. člen predloga zakona prepoveduje povezave , vertikalne povezave v obe smeri: veledrogerija–proizvajalec –lekarna in obratno, lekarna–veledrogerija–proizvajalec, ker je to tudi, tako kot sami ugotavljate, eden od ciljev in namen tega zakona, da tudi v bodoče ne bi imeli težav in problemov z ustreznim asortimentom preskrbe z zdravili za našo populacijo. Naj povem, da je že danes v Sloveniji registriranih 70 veledrogeristov, da seveda obstaja konkurenca in da je za tiste, ki imajo danes to vertikalno povezavo, predvideno prehodno obdobje oziroma čas enega leta, da se ustrezno prilagodijo oziroma da ustrezno spremenijo svojo lastniško strukturo. Naj ob tej priložnosti tudi povem, da to ni v nasprotju z evropskim pravnim redom, da imamo za to številne sodbe Evropskega sodišča, ki jih je Evropska komisija sprožila tako proti Italiji, Nemčiji, pa tudi Španiji in Avstriji, kjer je bil očitek, da se ovira prosta gospodarska iniciativa in prost pretok kapitala. Sodišče je v vseh primerih razsodilo tako, da se je strinjalo, da državi sicer ovirata v določenem delu prostor gospodarsko iniciativo, vendar je razsodilo v korist držav in presodilo, da Evropska komisija nima prav. Zakaj? Zato, ker lekarništvo ni navadna trgovina z blagom, zato lahko zakonodajalec v posamezni državi članici lahko uvaja tudi omejitve, če seveda presodi, da bo s tega vidika zagotovljena večja kvaliteta lekarništva in preskrba z zdravili.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš, imate besedo za postopkovno zahtevo. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoči. Gospa ministrica, pred seboj imam 26. člen, ta 26. člen ima pet odstavkov. Prepoved vertikalnih povezav je urejena v drugem odstavku in govori samo o izvajalcih lekarniške dejavnosti, ki ne smejo imeti v lasti tega in onega pa tretjega, nič pa ne govori v prid obratne smeri; torej da na primer grosisti ne morejo imeti v lasti manjšega deleža lekarn in jih na tak način potiskati k profitnemu motivu, povečevanju prodaje zdravil in na tak način k čezmerni porabi zdravil. V Združeni levici podpiramo vsa prizadevanja za javno zdravstvo, ampak mislim, da imamo v tem primeru opravka s primerom, ko je bilo pozitivnim namenom podtaknjeno kukavičje jajce in vi, gospa ministrica, ste očitno preveč zaupali svoji delovni skupini. Med drugim, za zanimivost naj povem, da je član delovne skupine tudi lekarnar koncesionar iz Rač, predsednik Lekarniške zbornice. Nočem biti smotan, ampak to je približno nekako tako, kot da bi povabili predsednika Zdravniške zbornice dr. Možina, da vam pomaga omejiti koncesije zdravnikov. Seveda se to ne bo zgodilo. Glede na vaš odgovor mi ne preostane drugega, kot da se tu opredelim za splošno razpravo o teh kukavičjih jajcih. Prvič. V tem predlogu ureditve lekarn ni prepovedi, da bi imel grosist v lasti oziroma v solasti lekarno. Hkrati se uvaja možnost, da koncesionar odpre d. o. o. in polovični delež proda neki tretji osebi. Seveda, če to dvoje seštejemo, dobimo vertikalno povezavo med grosisti in privatnimi lekarnami. Konkreten primer, Kemofarmacija na tak način lahko postane tihi partner v 87 privatnih lekarnah pri nas. Drugič. Ta predlog v 26. členu prepoveduje, da bi imeli javni zavodi kapitalske deleže v grosističnih in farmacevtskih podjetjih, kar je O. K., pozitivno, podpiramo, ampak tu ostane v oči bijoča izjema za koncesionarje. Ne nazadnje, tretjič. Ta predlog natančno in pozitivno določa, da se lahko presežki javnih lekarn uporabijo samo za razvoj lekarniške dejavnosti in samo za razvoj zdravstvene dejavnosti in to je prava stvar. Ampak, tukaj ste spet naredili izjemo za koncesionarje in v Združeni levici predlagamo točno zato, da se predpiše obvezna koncesijska dajatev, tako da tudi koncesionar nekaj prispeva za razvoj zdravstva v svoji občini in vrača nazaj skupnosti. Mislim, da so ti razlogi zelo utemeljena podlaga splošne razprave in čisto za konec bi tukaj še opozoril, da nekdanji minister Tomaž Gantar po moji oceni sicer minira javno zdravstvo, ampak marca 2013 je predlagal zakon, ki je bil v tem segmentu, o katerem zdajle debatiramo, boljši od vašega. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal 13. decembra, v okviru glasovanj. Mag. Andrej Šircelj bo postavil vprašanje ministrici za zdravje Milojki Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovana ministrica, dovolite mi, da vam v času, ko je zdravstvo v slabem stanju in še prehaja še v slabše obdobje, vi se sicer trudite, da bi to spremenili, da bi naredili reformo, da bi naredili neke spremembe, vendar žal ne. Ampak v takšnem času, ko so vrste vse daljše, ko je vse težje priti do zdravnika, ko so čakalnice polne, se marsikdo opre oziroma se oglasi pri zdravilcu. V Sloveniji imamo tudi Zakon o zdravilstvu, pravzaprav bo drugo leto praznoval ta zakon deset let. Ne nazadnje je to dejavnost, ki je pri nas registrirana, je legalna, tukaj se predvsem ukvarja s tradicionalnim kitajskim zdravilstvom, ajurvedo, indijskim zdravilstvom, homeopatijo in tako naprej. Skratka, vse več ljudi se osredotoča oziroma želi imeti tudi tovrstne storitve. V Sloveniji imamo tudi organizirano zbornico zdravilcev, ki izvaja določene storitve za zdravilce in predvsem daje določene listine ter tudi izobraževanje. Zaradi tega me zanima: Kako vidite vlogo zdravilcev oziroma zdravilstva v Sloveniji? Zanima me: Kako dejansko deluje ta zakon? Se pravi: Koliko imamo zdravilcev v Sloveniji, tudi po posameznih vrstah, koliko je izdanih licenc, koliko je odvzemov licenc? Na primer tudi to je določeno, če kdo ne dela dobro, potem se mu lahko to vzame licenco. Ne nazadnje: Ali imate oceno, koliko pa je neregistriranih zdravilcev? Se pravi takšnih, ki dejansko nimajo niti neke osnovne izobrazbe oziroma nimajo nekih narejenih opravljenih izpitov. Skratka: Kako je s tem v Sloveniji?
Hvala lepa. Gospa ministrica Milojka Kolar Celarc, izvolite.
Hvala, podpredsednik. Spoštovani poslanec gospod Andrej Šircelj, res je, kot pravite, v letu 2007 je bil z željo urediti področje zdravilske dejavnosti v Sloveniji sprejet Zakon o zdravilstvu, v katerem je kot ključna in optimalna ureditev za področje zdravilstva bila v Sloveniji predlagana ustanovitev tako imenovane zdravilske zbornice z zahtevanim obveznim članstvom. Ministrstvo za zdravje je z namenom, da izpelje in zadosti zakonska določila, pripravilo vsa pripravljalna dejanja, da bi prišlo do ustanovitve tako imenovane zdravilske zbornice oziroma da bi prišlo do ustanovne skupščine, na kateri bi bila ta ustanovljena. Na žalost je tik pred sklicem ustanovne skupščine prišlo do vsebinskih razhajanj med samimi zdravilci, zato v bistvu do sklica te skupščine nikoli ni prišlo. Iz navedenega razloga seveda tudi nikoli ni bila ustanovljena zdravilska zbornica in zakon je bil leta 2011 spremenjen na način, da do ustanovitve te zbornice ministrstvo opravlja naloge, ki bi jih zbornica opravljala kot javno pooblastilo. Ministrstvo je, zato da bi lahko izvajalo ta zakon oziroma opravljalo naloge zdravilske zbornice, imenovalo posebno komisijo za področje zdravilstva, v katero so bili imenovani tako predstavniki zdravilskih združenj kot predstavniki ministrstva. Vendar se je ta komisija srečala s številnimi težavami pri pregledovanju vlog, pri pregledovanju različnih potrdil ter certifikatov o usposobljenosti posameznega kandidata, saj pri zdravilstvu ne gre za neka formalna izobraževanja, temveč so certifikati oziroma potrdila pridobivajo na številnih neformalnih izobraževanjih. Prav tako je prišlo pri delu same komisije do številnih konfliktov interesov, saj so posamezni člani komisije bili tudi predstavniki različnih področij zdravilstva, bili so tudi sami vključeni v izobraževanja, katerih posledica so bila potem izdajanje potrdil. S tem so seveda ščitili interese svojih varovancev ter posledično bili pristranski pri obravnavi certifikatov drugih inštitucij. Prav zaradi vseh teh razlogov do pravega izvajanja zakona ni prišlo. Do sedaj je bilo podeljenih le 5 licenc, in sicer štirim zdravnikom medicine za področje tradicionalne kitajske medicine, manualne terapije in osteopatije in ena licenca za področje ajurvede. Zato smo ugotovili, da zakon, takšen kot je, v resnici ni ustrezen, ni tudi primerljiv s praksami drugih evropskih držav, kar je razvidno tudi iz poročila evropskega projekta CAMbrella, ki vključuje podatke za 39 držav članic EU. In sicer gre v teh državah na način, da se alternativa dopolnjuje s klasično, uradno medicino, da gresta z roko v roki, medtem ko v Sloveniji zdravniki ne smejo opravljati zdravilstva. Veste, da je bilo tudi dolga leta nasprotovanje v Zdravniški zbornici homeopatiji. Nadalje je tudi iz tega poročila razvidno, da v večini držav članic to komplementarno medicino in alternativno medicino običajno izvajajo osebe, ki imajo primarno pridobljeno zdravstveno izobrazbo, se pravi, so bodisi zdravstveni delavci ali celo zdravniki. Nekatere metode, kot so akuponktura, homeopatija, osteopatija, tradicionalna kitajska medicina, pa lahko izvajajo zgolj zdravniki.
Hvala lepa. Mag. Andrej Šircelj, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa za odgovor, spoštovana ministrica. Moram reči, da sedaj, ko sem dobil ta odgovor, me pa zadeva v bistvu še bolj skrbi, kot me je prej, preden sem postavil to vprašanje. Namreč zaradi tega, ker kot sem rekel, zdravilstvo ima v vseh državah svojo vlogo. Tudi sami ste omenjali neko analizo za 39 držav in tako naprej. Zakon je bil obravnavan pred približno desetimi leti in ni zaživel. Moje vprašanje je edino to: Kaj boste naredili sedaj? Poglejte, vi imate nek zakon, ki je v bistvu neoperativen, od katerega nihče nič nima, navsezadnje vse več je, če želite, šarlatanov ali pa zaradi tega je tudi veliko šarlatanov in – kaj boste sedaj naredili? Zbornica se ni ustanovila, Ministrstvo za finance ni uspelo voditi tistega dela, ki bi ga moral namesto zbornice – Ministrstvo za zdravje, se opravičujem, tistega dela, ki bi ga moral namesto zbornice. To je slabo. Potem bi lahko tudi predlagali, da se ta zakon enostavno ukine. Seveda v družbi, na trgu in tako naprej pa delujejo številni ljudje, ki imajo izobrazbo, nimajo izobrazbe, ki imajo znanja, nimajo znanja, so vešči tega dela, niso vešči tega dela in seveda vse to gre na račun pacientov. Pod drugi strani pa javno zdravstvo ne daje storitev, ki bi jih morali seveda dobiti za to zdravje. Zdaj smo tukaj enostavno v začaranem krogu in zdaj me res, ministrica, zanima: Kaj boste naredili, kdaj boste kaj naredili? Kdaj bo to začelo delovati? Ali pa pustite vse skupaj. Tako zdaj ne vem [[…]]To me bolj skrbi [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala za dopolnitev vprašanja. Bom dopolnila odgovor še v tem delu, da po sedaj veljavnem zakonu je omogočeno opravljanje večino metod zdravilcem, ki nimajo zdravstvene izobrazbe, ampak zgolj izpit iz zdravstvenih vsebin. Ta izpit iz zdravstvenih vsebin pa zajema območje prve pomoči, anatomije, fiziologije, vzgoje za zdravstvo, higiene ter interne medicine s patologijo. Ta izpit iz teh zdravstvenih vsebin je od uveljavitve te novele zakona z 2011 opravilo 50 zdravilcev. Na vse povedano sem že lani imenovala delovno skupino, ki je sestavljena interdisciplinarno, v katerem so predstavniki Slovenskega zdravniškega društva, Zdravniške zbornice Slovenije, homeopatskega društva in še nekaterih drugih, ki bodo in pripravljajo nov zakon, ki naj bi bil po skladu z normativnim programom Vlade pripravljen in sprejet do konca leta 2017.
Hvala lepa. Gospa Anita Koleša bo postavila vprašanje ministru za javno upravo, gospodu Borisu Koprivnikarju. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani minister gospod Boris Koprivnikar, pred nekaj dnevi ste ministri držav Evropske unije, pristojni za komunikacijo, uradno podprli predsednika Evropske komisije gospoda Junckerja pri predstavitveni shemi pod nazivom Wifi for Europe, ki bi lokalnim oblastem pomagala omogočati prosto povezavo wifi za ljudi v evropskih mestih in vaseh. Obveščeni smo, da bo prvi razpis za projekte objavljen še pred poletjem 2017 in da gre za finančno podporo v višini 120 milijonov evrov za obdobje 2017–2019. Vse lokalne oblasti Evropske unije se bodo lahko potegovale za pridobitev podpore pri vzpostavitvi visokokakovostnega internetnega dostopa v parkih, na trgih, v javnih zgradbah ali knjižnicah. Ta spodbuda bo financirana iz instrumenta za povezovanje Evrope, imenovanem CEF, in lokalne oblasti, ki bodo želele vzpostaviti brezžična omrežja na območjih, kjer je podobna javna ali zasebna ponudba oziroma kjer je še ni, kjer še ne obstaja, bodo lahko zaprosile za financiranje po enostavnem in nebirokratskem postopku. Gospod minister, menimo, da gre za izjemno pomemben projekt, zato bi vsekakor o njem želeli izvedeti kaj več. Predvsem pa: Kako se nanj pripravljamo v Sloveniji? Kakšne so možnosti za povečanje dostopa državljanov do sodobnih brezžičnih omrežij? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister Boris Koprivnikar, izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo, hvala, poslanka, za vprašanje. Res je, kot pravilno ugotavljate, na Svetu za telekomunikacije je bila dana podpora temu projektu, ki je tudi pobuda, kolikor je meni znano osebno, predsednika Evropske komisije. Gre pa za pospešitev uporabe hitrih omrežij, tokrat usmerjene predvsem v lokalne skupnosti. Prvič je bilo to objavljeno 1. septembra letošnjega leta kot del širšega povezljivostnega svežnja, ki uvaja tudi nekatere druge tehnologije. Namen tega projekta je pa, da pokrije z brezžičnimi dostopi tista stičišča, kjer se v neki lokalni skupnosti dogaja življenje. Po naših informacijah je za ta projekt, financiran iz CEF, kot ste omenili, namenjenih približno 120 milijonov evrov. Torej gre za kar pomembna sredstva in iz tega naj bi pokrili nekje od 6 do 8 tisoč takih skupnostnih točk, na katerih bi lahko to povezljivost dejansko tudi zagotovili. Osnovna zamisel je v tem, da iz teh sredstev zagotovi Komisija nabavo opreme, inštalacije, medtem ko pa lokalne skupnosti zagotovijo pa stroške tekočega delovanja oziroma tekočega vzdrževanja. Uredba sama še ni sprejeta. Razpis tudi kot tak še ni točno definiran, kakšen bo, ga pa pričakujemo res v kratkem, sploh pa sedaj po tej potrditvi. Se pa še vedno pripravljajo natančni kriteriji za ta razpis. Tukaj je tudi naša stran zelo aktivna, zato ker želimo, da bi pri teh kriterijih upoštevali tudi distribucijo, kje, na kakšen način bodo ta omrežja lahko postavljena, ker osnovni princip je, da se bodo dodeljevala sredstva po sistemu: prvi pride, prvi postrežen. Zato želimo zaščititi interes, da tudi Slovenija je: prvič, zelo hitro s prijavami pripravljena, drugič pa tudi, da se zagotovi neko regionalno razporejenost teh projektov. Naj povem, da smo zato že prav rezervirali posebno domeno, Wifi for Europe, ki je prav namenjena informiranju na tem področju – informacije smo že delili. Komuniciramo predvsem s skupnostmi občin, ki so najbolj zainteresirane za vzpostavitev tega in bomo to komunikacijo še stopnjevali, nadaljevali. Smo pa tudi v hiši znotraj Direktorata za informacijsko družbo dogovorjeni, da bomo potencialnim prijaviteljem tudi nudili podporo v smislu priprave na projekt, točno kako, na kakšen način pripraviti projekte, da bodo imeli večjo možnost za uspeh. Je pa to eden od projektov iz tega povezljivostnega svežnja, iz katerega računam, da bomo z dobro pripravo lahko dobili kar pomembna sredstva za postavitev teh lokalnih omrežij, ki bodo zelo dobrodošla za državljane, ker so visoko zmogljiva in brezplačna. In to je tisto, kar izboljšuje tisto področje, na katerem smo po tako imenovanem DESI indeksu najslabši. Slovenija ima dobro razvite storitve, relativni dobro ima razvita tudi osnovna omrežja, slabi smo pa pri obsegu uporabe; se pravi, več ljudi bi moralo te storitve uporabljati in taki projekti prav na to tudi ciljajo. Naj pa ob tem povem, da je za nas pomemben tudi projekt tako imenovani 5G for Europe. To je projekt, s katerim želi Evropska komisija pospešiti uvajanje teh brezžičnih omrežij nove generacije, tako imenovanih 5G, za katerega namenja tudi velika sredstva, omogočajo pa tudi izredno visoke hitrosti povezljivosti brezžično, tudi do 1 gigabita. Naj povem, da smo prav ob Svetu za telekomunikacije imeli tudi bilateralo z gospodom Oettingerjem, ki tudi vodi kot komisar to področje, in sem bil presenečen, kako dobro spremljajo razvoj Slovenije na tem področju in smo tudi v tem primeru direktno izrazili interes tako za aktivno vključitev v Wifi for Europe projekt kot pa tudi željo, da bi Slovenija med prvimi državami dejansko bila vključena med pilote za uvedbo tega izredno hitrega brezžičnega omrežja. Naj ob tem povem, da je ta pilot za Slovenijo pomemben tudi zato, kar je tukaj tudi igra, kako bi rekel, časa. Kdor je tisti, ki bo prvi lahko zagotovil to najhitrejše omrežje, ta bo tudi pritegnil investitorje, različne oblike testiranja. Moram reči, da sem vesel, da smo dobili potrjen termin, da se že v januarju dejansko sestanemo z ekipo gospoda Oettingerja in našo ekipo in popolnoma operativno razdelamo možnosti za nadaljevanje na tem projektu, tako da sem kar optimističen. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik bo postavil vprašanje ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Spoštovana ministrica! V nadaljevanju bom zastavil vprašanje v zvezi z delovanjem Družbe za upravljanje terjatev bank, tako imenovane slabe banke. Danes pa bom zastavil samo eno vprašanje, prepričan sem pa, da glede na dogodke v DUTB, bi bilo nujno potrebno narediti vsaj izredno Odbora za finance in monetarno politiko. Danes je zastavljeno vprašanje v zvezi s tako imenovanim odstopom predsednika Upravnega odbora Družbe za upravljanje terjatev bank, in sicer v medijih smo lahko zasledili ob koncu meseca oktobra, da je predsednik Upravnega odbora dr. Simoneti odstopil. Na nekaterih odborih s strani financ in monetarne politike in pa izjav, ki so jih dali predstavniki Ministrstva za finance, smo pa lahko prišli do spoznanja, da je Marko Simoneti še vedno predsednik Upravnega odbora Družbe za upravljanje terjatev bank. Zelo zanimivo je, da smo imeli kar nekaj sej matičnega delovnega telesa, Odbora za finance in pa monetarno politiko, katere se pa praviloma takrat, ko je bilo na programu točka o Družbi za upravljanje terjatev bank, predsednik upravnega odbora ni udeleževal. Nazadnje so bili priča tudi, da je bila sama zadnja seja, točka letno poročilo 2015, prekinjena zaradi dejstva, da se predsednik Upravnega odbora DUTB seje ni udeležil, soglasno; tako s strani opozicije kot s strani koalicije je bilo to potrjeno. Vi kot finančna ministrica, sem prepričan, da ste odgovorni za delo Družbe za upravljanje terjatev, sploh pa predsednika Upravnega odbora, kajti ne nazadnje je tudi Vlada tista, ki imenuje in razrešuje to osebo. Spoštovana ministrica zanima me: Kakšen je delovnopravni status predsednika Upravnega odbora Družbe za upravljanje terjatev bank dr. Marka Simonetija danes? Ali lahko pokomentirate njegovo neudeležbo na sejah matičnega delovnega telesa?
Hvala lepa. Mag. Mateja Vraničar Erman, ministrica, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje. Neizvršeni člani Upravnega odbora DUTB niso v delovnem razmerju z DTUB, temveč svoje delo opravljajo na podlagi pogodbe o poslovodenju. Na podlagi pogodbe, ki je sklenjena z gospodom Simonetijem, je vključena oziroma v pogodbo, ki je sklenjena z gospodom Simonetijem, je vključena tudi klavzula o trimesečnem odpovednem roku. Ministrstvo je izjavo o odpovedi prejelo 28. oktobra in hkrati tudi izjavo gospoda Simonetija, da bo spoštoval trimesečni odpovedni rok, ki je, kot rečeno, določen v pogodbi o poslovodenju. To z drugimi besedami pomeni, da gospodu Simonetiju poteče pogodbeni rok 28. januarja 2017 in da v odpovednem roku izvršuje vse obveznosti, ki izhajajo iz njegovega položaja kot člana upravnega odbora oziroma neizvršenega direktorja in predsednika Upravnega odbora DUTB. V vmesnem času oziroma v tem času tečejo intenzivne aktivnosti za imenovanje novih neizvršnih članov Upravnega odbora DUTB. Zakaj smo se odločili, da postopamo na ta način? Do odstopa oziroma do odstopne izjave dr. Simonetija je prišlo v obdobju, ko smo zaključevali nekatere ključne projekte DUTB letošnjega leta: od zagotavljanja oziroma priprave strategije upravljanja s premoženjem oziroma s terjatvami, s katerimi upravlja DUTB do konca življenjske dobe DUTB, torej do leta 2022, pripravljala se je naložbena politika DUTB, pripravljala se je prenova smernic delovanja DUTB in pripravljali so se vsi potrebni akti za zagotovitev sredstev za poplačilo dolgov, ki zapadejo v poplačilo do konca letošnjega leta, s tem da sem se omejila zgolj na ključne. Vse te aktivnosti smo izpeljali ali pa dokončali v sodelovanju z dr. Simonetijem in v tem je bil ključen vsebinski razlog, da smo se tudi sami odločili, da uveljavimo oziroma da zahtevamo nadaljevanje dela v samem odpovednem roku. Kot sem že večkrat poudarila, je zame ključnega pomena to, da DUTB deluje stabilno in izpolnjuje naloge, za katere je bil ustanovljen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod mag. Marko Pogačnik želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Ta odgovor je po eni strani zanimiv, spoštovana ministrica, zdaj ste pač javno povedali, da Marko Simoneti še vedno izvaja polno funkcijo tako predsednika Upravnega odbora Družbe za upravljanje terjatev bank kot samega člana Upravnega odbora kot neizvršni direktor. Če sem vas prav razumel, bo njegova odstopna izjava začela veljati z 28. januarjem 2017. To pomeni, da s polnimi pooblastili deluje še naprej. Niste mi odgovorili na vprašanje v zvezi z njegovo neudeležbo na sejah matičnega delovnega telesa, Odbora za finance in monetarno politiko. Vi ste tisti, ki imate roko nad DUTB in nad predsednikom upravnega odbora in zdaj se je že ponovno naredilo, da je bila seja celo prekinjena in da Državni zbor ni obravnaval letnega poročila za leto 2015 za tako pomembno inštitucijo, kot je DUTB. Pričakujem, da boste kot ministrica zagotovili njegovo udeležbo 11. januarja 2017, ko je sklicana ponovno seja Odbora za finance in monetarno politiko, ki bo to poročilo obravnavala. Zanima me: Zakaj Vlada doslej še ni obravnavala – ali jo je – odstopne izjave predsednika upravnega odbora? Kdaj boste imenovali neizvršne direktorje? Po mojem vedenju bosta manjkala po 28., če ne boste imenovali vsaj enega, dva. Eno mesto je še izpraznjeno. Zakaj se tukaj zadeva čaka? Zakaj Vlada do sedaj še ni obravnavala njegove odstopne izjave?
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Kot sem omenila že v prvem delu svojega odgovora, odstopna izjava je veljavna z dne, ko je bila podana – to je 28. oktober – in vključuje odpovedni rok. Odpovedni rok je določen za obdobje treh mesecev in ta odpovedni rok omogoča stabilno poslovanje družbe v prehodu med razrešitvijo in imenovanjem novega vodstva oziroma novih neizvršnih direktorjev. Kot sem omenila že prej, postopek za imenovanje novih neizvršnih direktorjev poteka in bo zaključen pred 28. januarjem, tako da ne bo prišlo do, recimo, motenj v delovanju zaradi neimenovanja oziroma zaradi pomanjkanja števila neizvršnih direktorjev. Kar se tiče udeležbe na sejah Odbora za finance in monetarno politiko oziroma Komisije za nadzor javnih financ, res je, da minister za finance oziroma ministrstvo odgovarja za področje dela oziroma imamo določene pristojnosti na področju delovanja DUTB, vendar med te pristojnosti ne sodi tudi obravnava dnevnih obveznosti posameznih članov vodstva DUTB. Tako udeležbe oziroma neudeležbe posameznih članov vodstva DUTB na odboru oziroma na komisiji ne morem komentirati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Franc Breznik bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Moram priznati, da poslansko vprašanje, ki ga postavljam ustno, se navezuje večinoma na gostince v Sloveniji, ki se, marsikateri, izredno težko preživljajo. Spoštovani gospod minister, kot veste, Slovenijo promoviramo kot izrazito turistično državo. Ko govorimo o segmentu turizma, ugotavljamo, lahko rečemo, pozitivne vidike rasti slovenskega turizma na vseh nivojih. Seveda pa birokratske ovire, lahko rečemo, birokratska miselnost, ki sega pod to vlado na različna področja, sega tudi na področje gospodarstva, predvsem pa tudi v vaše resorno področje, gostinstva. Po mojem poslanskem vprašanju me številni gostinci, tudi v svojih lokalih, sprašujejo, ali je vse v redu, v tem ko jih inšpektorji dnevno dobesedno maltretirajo, hodijo gledat njihove terase in ugotavljajo, kaj je zaprta terasa in kaj ni odprta kadilska terasa. Gredo tako daleč, da merijo razdaljo, če je z ene strani zaprta vsaj z nekaj deskami, merijo razdalje med deskami in ugotavljajo, da je to zaprt prostor. Hodijo z metri in merijo te razdalje in predpisujejo enormne kazni tem gostincem, za katere lahko rečemo, imajo minimalne prihodke. Moram priznati, da zadeve niso v številu ena, dve ali štiri, ampak zadeve so v stotinah. Stotine je teh obiskov in trenutno inšpekcija predvsem ugotavlja samo in gleda te terase. Po drugi strani živimo, vsaj v Slovenskih goricah, kjer sam živim blizu meje – na drugi strani popolnoma odprtost, gostinci se sami odločajo, ali bodo imeli lokale za kadilce, nekadilce, glede teras sploh v bistvu te regulative ne poznajo. Po drugi strani se je cela vrsta teras na izrazito odprtih prostorih, kjer je veter, kjer je vse ostalo in te terase, v kolikor niso vsaj na eni strani zaprte; glejte, v bistvu tam ne bo nobenega gosta. Spoštovani gospod minister, kot človek, ki po mojem mnenju še vedno razume gospodarstvo, bi vas prosil za odgovor: Kakšno je sploh vaše razmišljanje, kakšne so vaše rešitve? Ali vi vidite tudi te probleme, ki jih ti mali gostinci v Sloveniji imajo veliko, predvsem sedaj v okviru teh teras? Ali kot minister in član Vlade sugerirate tudi svojim sodelavcem na različnih področjih, da naj nekako spremenijo to miselnost in naj omogočijo gostincem, da lahko delajo na tem področju? Kot vemo, večinoma, lahko rečemo, zakonske ovire, ki smo jih imeli, niso zmanjšale števila kadilcev, v bistvu pa onemogočajo normalno delo gostincev. Še več, zmanjševalo prihod nekaterih gostov prav na mejnih območjih v Sloveniji. Zato vas prosim za odgovor. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospod minister Zdravko Počivalšek, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, poslanke, poslanci, spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje! Področje tobačnih in povezanih izdelkov ne spada v pristojnost Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo, ampak v pristojnost Ministrstva za zdravje. Seveda pa, ker se vaše vprašanje nanaša ali pa veže na pogoje kajenja na zunanjih gostinskih terasah, odgovarjam v delu pristojnosti, ki jih ima naše ministrstvo in jaz kot resorni minister na tem področju. Moram povedati, da smo aktivno sodelovali pri definiciji tega vprašanja zaprtega prostora, ampak kljub vsemu. Sedaj veljavni Zakon o omejevanju porabe tobačnih izdelkov iz leta 2007 v prvem odstavku 16. člena določa, da se za zaprt javni prostor ali delovni prostor šteje prostor, ki ima streho in popolnoma zaprto več kot polovico površine pripadajočih sten. V praksi se je definicija izkazala za pomanjkljivo, tako kot ste povedali, tako za gostince kot tudi za inšpekcijske službe. Tako eni kot drugi so se v minulih letih soočali s težavami, predvsem to velja za gostince, ki so morali tudi s precejšnjimi investicijami urediti primerne prostore oziroma zunanje terase, tako da so bili primerni tudi za kadilce. V izogib težavam in različnim interpretacijam je Ministrstvo za zdravje že leta 2007 izdalo posebna priporočila, ki so določala, kaj je zaprt javni prostor, kljub temu pa so bili gostinci ob pomanjkanju jasne definicije v dvomih glede ustreznostih svojih vrtov in teras, na katerih so kadilci lahko kadili. Ministrstvo za zdravje je pripravilo Predlog zakona o omejevanju porabe tobačnih in povezanih izdelkov, ki med drugim na novo določa tudi definicijo zaprtega prostora, stene in strehe, ki vplivajo na delovanje gostinskih obratov na zunanjih terasah. Moram povedati, da smo aktivno sodelovali in da smo v to definicijo zaprtega prostora vključili tudi Obrtno-podjetniško zbornico Slovenijo in zadnja definicija, ki je bila sprejeta, je bila usklajena z Obrtno-podjetniško zbornico Slovenije, sekcijo za gostinstvo. Z vidika zagotavljanja interesov gospodarstva, v tem primeru gostinske in trgovinske dejavnosti, je tudi Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo dejavno sodelovalo pri pripravi te nove zakonodaje in v intenzivnem usklajevanju Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo z zbornico, kot sem rekel, so bile soglasno sprejete rešitve, ki bodo zagotavljale nemoteno delovanje zunanjih gostinskih vrtov in teras. Organi Obrtno-podjetniške zbornice pa bodo dodatno v sodelovanju s pristojnimi inšpekcijskimi službami pripravili tudi usposabljanja in informiranje gostincev o novih zakonskih pogojih glede kajenja na zunanjih vrtovih in terasah, s čimer se bomo v prihodnje izognili morebitnim nasprotujočim razlagam in razumevanju pogojev s strani inšpekcijskih služb in izvajalcev dejavnosti. Če strnem; zunanji vrtovi in terase, ki so že zdaj skladni z zakonom in priporočili Ministrstva za zdravje, bodo tudi po sprejemu novega zakona šteli za odprt prostor. Zato nova definicija v praksi ne bo zaostrovala pogojev za zaprt javni prostor, vsi zunanji vrtovi in terase, ki so zdaj skladni z zakonodajo, bodo ostali skladni še naprej. Drži pa to, kar ste povedali, da v primeru naših severnih sosedov ta zadeva ostaja njihova neka primerjalna konkurenčna prednost in kljub vsemu, da nismo zadovoljni z vsem, kar smo dosegli pri tem zakonu, lahko rečem, da smo v sodelovanju, še enkrat, z Obrtno-podjetniško zbornico, gostinsko sekcijo, vsaj to definicijo na nek način pustili takšno, kot je.Hvala.
Hvala lepa. Gospod Breznik, zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala. Spoštovani minister, lahko vam samo preberem izjavo, ki jo je dal gospod Meh, predsednik Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije izpred, mislim da, meseca dni – verjamem, da ste se v tem času dobili, lahko pa povem, da težava po eni strani gostince obremenjuje, po drugi pa še onemogoča. Govori o tem, da gre za narobe svet. Niti tega jim ne omogoči, da bi lahko zaslužili spodoben prihodek. Sprašujem se, zakaj so gostinci tako osovraženi s strani države; najprej davki in administrativne ovire, zdaj še licenčnine na tobačne izdelke ter predlog novega tobačnega zakona, po katerem bodo gostinci morali zapreti večino svojih teras. Torej, spoštovani gospod minister, če ste slišali, že zdaj hodijo inšpektorji na številne terase z nenormalnimi pogoji, po svoje si razlagajo in v bistvu maltretirajo gostince na celi črti. Po drugi strani vidimo, da po eni strani Zakon o omejevanju uporabe tobačnih izdelkov ni prinesel zmanjšanje kajenja, celo tudi velike trošarine so odgnale samo avstrijske goste, ki so hodili v Slovenijo kupovat cigarete in tudi multiplikativno kupovat še ostale izdelke. Zdaj boste vse to uničili. Obupal sem nad ministrico za zdravje, ona bi zdaj hotela, rada bi prevalila še več trošarin, še več bomo dali v zdravstveno blagajno, po drugi strani pa bi morala narediti kakšno reformo, in to reformo seveda čakam. Poglejte, po drugi strani pa se kadilci odločajo za substitute, kupujejo cigarete, ki so dobesedno s črnega trga, ki so še bolj nezdrave, povzročajo lahko še več bolezni. Gre v popolnoma napačno smer. Zaradi tega, spoštovani gospod minister, vas, ki vas štejem za človeka, ki je razumen, ki prihaja iz prakse, da vplivate ne samo na svojem resorju – vem, da ste omejenih pri teh vprašanjih –, ampak na svoje kolege, da so ti izgubili korak z realnostjo in da delajo nemogoče. Če peljejo to naprej – ne bodo zmanjšali števila kadilcev, bodo pa odgnali turiste, predvsem tuje, ki imajo tujo kupno moč, ki imajo več denarja, in tudi domače goste iz teh lokalov. Zato vas še enkrat prosim, da mi lahko odgovorite: Kakšni so konkretni predlogi z vaše strani z Ministrstva za gospodarstvo? Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospod minister Zdravko Počivalšek, izvolite.
Hvala, gospod poslanec, za dodatna vprašanja. Še enkrat moram povedati to, kar ste citirali predsednika gospoda Meha, je pred sprejetjem zakona. Mi smo po njihovi intervenciji opravili kar nekaj skupnih razgovorov z Ministrstvom za zdravje. Predlog, ki je bil v tem zdaj sprejetem zakonu posredovan, smo dogovorili v obliki, ki je bila sprejemljiva, ki jo je potrdila tudi Obrtna zbornica. Če zdaj čisto preprosto povem, že ena roža bi po takratnem predlogu pomenila zaprt prostor, tako da ostajamo pri tem, da če je manj kot polovica sten zaprtih, potem je ta prostor odprt. Seveda to ni tako, kot je pri sosedih na severni strani, ampak kljub vsemu je na nek način dosežek. Dodaten dosežek pri tem zakonu pa je to, da smo dogovorili, da bodo tolmačenje odprto-zaprtega prostora naredili skupaj s predstavniki strokovnih služb Obrtne zbornice, da bo imela inšpekcija vzorec, po katerem bo lahko te zadeve ocenjevala in ne bo prihajalo do tega, kar ste povedali. Upravičeno pač opozarjate na to, da bomo imeli različne interpretacije enega in istega zakona. Moram pa reči, da je bilo naše ministrstvo aktivno tudi pri ostalem delu zakona, ker ste govorili o oskrbi s črnega trga, da smo dosegli dovolj dolgo prehodno obdobje za enotno embalažo, ker menimo, če bi bili tudi na tem področju bolj papeški od papeža in to zadevo takoj naredili, bi prišli do enormnega povečanja takega načina napajanja našega trga. Drugič, tukaj moram reči, da podpiram to, da se naredi register prodajalcev tobačnih izdelkov, ker so se na tem področju dogajale zlorabe s prodajo mladoletnim osebam, da smo to zadevo naredili vsaj po predlogu zakona na racionalen način, v smislu stroškov tudi maksimalno racionalno. Treba se je zavedati, da mi iz trošarin tobačnih izdelkov dobimo skoraj pol milijarde evrov in da moramo po mojem mnenju iz tega vira financirati zadeve, ki so bile pač namera, da bi se financirale iz nekih dodatnih virov. Na tem področju smo zadovoljni. Ne bom zdaj rekel, da imamo slabše pogoje, ampak verjamem, da smo skupaj z gospodarstvom kljub vsemu prišli do ene oblike, ki je kolikor toliko sprejemljiva, kar se tiče te definicije odprtega prostora. Seveda je pa vse v tem, ali bomo uspeli to definicijo kot enotna navodila spraviti tudi med inšpekcije. Jaz verjamem, da bomo.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Franc Breznik, postopkovno.
Hvala, gospod podpredsednik. Tudi iz zadnjih informaciji, ki jih imam, celo od nekaterih inšpektorjev, da jim celo nadrejeni govorijo, da morajo iti v lokale, da gledajo, kaj je zaprt, odprt prostor. Kot ste rekli, gre za anomalije, gre za to, da nekdo postavi korito za rože, da je ta terasa lepša, bolj privlačna za turiste; in da to nekdo opredeli in da se nekateri inšpektorji, ne bom zdaj metal vse v isti koš, gredo čisto črkobralstvo. In še to črkobralstvo v škodo gostinca, vedno črkobralstvo v škodo gosta in tako naprej. Da ne govorim, spoštovani minister, kot veste, nekateri lokali imajo recimo tudi električne strehe, ki se odpirajo in zapirajo. Večina inšpektorjev to šteje, kot da je to za vedno zaprt prostor. Sugeriram na vas, da na svojim kolegom v vladi poveste, da je Slovenija različna, da Slovenija ni samo Primorska, ni samo Štajerska, Dolenjska, Gorenjska. Nekateri lokali so v zaprtih območjih, recimo v centru mest, kjer so te terase že nekako zaščitene pred vetrom in pred nekaterimi zunanjimi vplivi. Nekateri lokali pri nas na Štajerskem so zelo na odprtem, recimo na bregovih, kjer je še bolj odprto in je še večji prepih. Recimo zdaj pozimi, zunaj na terasi, kjer recimo tam piha mrzel veter z leve in desne, kjer tudi nese recimo dežne kaplje direktno na teraso; itak se ljudje umaknejo iz takega lokala. In po eni strani gostinci na nekaterih področjih izgubljajo svoje prihodke. Želel bi, gospod minister, da opravimo na podlagi Poslovnika Državnega zbora razpravo na to temo, kjer bi si lahko povedali, katere so vse ovire. Sam lahko predstavim skupino ljudi, ovire, ki bi se morale zmanjševati. Če smo že zmanjšali prisotnost v zaprtih prostorih, tudi večina gostincev se je tu strinjala in nimajo problema, pustimo vsaj te terase; naj tisti, ki kadijo, pač kadijo. In Slovenija naj bo turistom prijazna država, naj omogoča to drugačnost. Jaz sem nekadilec in mislim, da ste tudi vi. To je nekaj, kar lahko prinese in kar je normalno. Problem je, ker smo majhna država, mejimo na nekaj držav, ki pa nimajo tako strogih črk zakona, vsaj pri terasah. Tu pa moram priznati, da sem na strani kadilcev, predvsem pa gostincev. In na koncu sem tudi na strani zdrave kmečke logike. Mislim, da je to tisto, kar bi morali upoštevati vsi tisti, ki odločamo o javnem življenju ljudi. Zato prosim, spoštovani podpredsednik, da bi na to temo opravili razpravo na podlagi Poslovnika Državnega zbora. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospod Franc Breznik, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal 13. decembra v okviru glasovanj. Gospod Marko Ferluga bo postavil vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič.
Hvala za besedo. Dober večer obema ministricama in ministroma! Kljub temu da naše šolstvo velja za zelo dobro in da velja izobraževanje kot neka naložba v prihodnost ter mi, starši otrok, obravnavamo vse to kot nek svoj privatni projekt, neko investicijo. Imam pa vprašanja, ki mene kot očeta motijo v našem šolskem sistemu in se bojim oziroma ne bi rad, da bi prišli v amerikanizacijo šolstva. Prvo moje vprašanje se glasi: Kakšno je vaše mnenje glede opuščanja domačih nalog? Mislim, da to velja zdaj kot neko pravilo, ki se širi po vseh osnovnih šolah. Mislim, da je to slabo glede delovnih navad za učence in odgovornosti do svojega dela. Drugo vprašanje, pa vem, da je to interni akt posameznih osnovnih šol, je: Ste seznanjeni s potrebo po predhodni napovedi spraševanja in možnosti odklonitve le-tega s strani učenca? To se mi zdi tudi nekako vprašljivo. Naslednje vprašanje, ki je tudi simptomatično v tem smislu, da se starši preveč vtikamo v delo šole, v delo učitelja, da hodimo celo z odvetniki na govorilne ure in se menimo o ocenah. Po oceni dr. Mirjane Ule s Fakultete za družbene vede, ki je naredila neko oceno, to je bila ocena glede trendov tako imenovane inflacije visokih ocen. Rad bi slišal vaše mnenje glede tega. Še ena od vprašljivih točk je tale, da učenci sami namenoma izostajajo od pouka – in tukaj smo tudi starši krivi, roko na srce –, da bi se izognili poslabšanju ocen. Zanima me: Kako je dopuščeno, da včasih ostane izostanek tudi neopravičen, se pravi da se posamezniki ne opravičijo? Ali je možnost neke izostritve tega? In še zadnje vprašanje glede izrabe statusa športnika. Tukaj jaz mislim, da smo šli v neke ekstreme. Veliko ljudi zdaj to izrablja, predvsem staršev. Mislim pa, da bi tukaj ministrstvo moralo postaviti zelo jasno mejo. Ko so na državnem nivoju in ko imajo uspeh na tem nivoju, imajo pravico do tega. Rad bi slišal vaše mnenje okoli tega. Mislim, da bo pretirana permisivnost in prevelika demokratičnost škodila vsem – nam, učencem, šoli. Prosim, povrnite ugled učiteljem nazaj. Hvala.
Hvala lepa. Ministrica dr. Maja Makovec Brenčič, izvolite.
Najlepša hvala, spoštovani podpredsednik. Spoštovani poslanke, poslanci in dragi kolegice ter kolegi! Zagotovo je to eno od vedno aktualnih dražbenih vprašanj. Gre za sodelovanje ne le izobraževalnega, šolskega polja, kot temu rečemo, vseh akterjev znotraj njega, ampak seveda tudi širše družbe; še posebej pa tudi staršev in vseh, ki se dnevno vpenjamo v vsakdan izvajanja izobraževalnih procesov. Če pričnem kar s prvim poudarkom, torej nalogami. Dejstvo je, da so domače naloge del vzgojnega in izobraževalnega dela ter sledenja vsem tem ciljem. Treba je poudariti, da so tudi hkrati del preverjanja znanja, ne pa tudi dejansko ocenjevanja znanja, ki temelji na drugih elementih. Vendarle pa večina šol v resnici obveznost domačih nalog še vedno vključuje v interne pravilnike in po našem vedenju ne opušča izvajanja domačih nalog. Zagotovo pa gre tudi za domeno učiteljevega procesa, torej kako začrta proces, na kakšen način, koliko vzgojnih in izobraževalnih aktivnosti se izvede v določenem obdobju šolskih ur in na kakšen način dosega učne cilje. Tukaj pa je prav, da zaupamo učiteljem in da zaupamo šolskemu sistemu z namenom sledenja prav učnim ciljem, ki potem na koncu dokazujejo tudi obseg in predvsem raven znanja. In to je tisto, čemur sledi tudi celotno šolsko polje. Glede napovedi spraševanja oziroma vprašanja, kako je s tem. Dejstvo je, da ti pravilniki ravno tako obstajajo. Veste, da obstaja ta pravilnik glede ocenjevanja znanja kot zaključne faze didaktičnega procesa, ki mu šole sledijo; in da so tudi strokovni delavci zavezani javnosti ocenjevanja, s seznanitvijo staršem ter posameznika, učenca; in tudi samimi predpisi, kako ocenjevanje poteka. Zavodi, ki tudi usmerjajo proces s svojimi odločitvami, tudi o tem razpravljajo in hkrati tudi usklajujejo pogled na izvajanje le-tega. Dejstvo je, da imamo ustni in pisni način preverjanja znanja, to je lahko v različnih oblikah, na primer tudi projektnem delu, ne samo klasičnem tradicionalnem delu in oblikah. O datumu pisanja pisnega izdelka morajo biti učenci seznanjeni v roku vsaj petih delovnih dni, čemur šole res sledijo. Če kjerkoli pride do kakršnihkoli zamikov, ki so lahko tudi iz objektivnega razloga, pa morajo biti le-ti v naprej tudi usklajeni, tako da so učenci v resnici pravočasno usmerjeni, pravočasno obveščeni, da se lahko tudi pravočasno prijavijo. Dejstvo je, da sama zakonodaja ne predvideva neke predhodne napovedi ustnega spraševanja; res pa je, da je pojavnost tega v domeni same šole oziroma načina izvajanja učnega procesa ter da je običajno tudi usklajen znotraj učiteljskega zbora. Pomembna in ključna tema, naš trikotnik bi lahko rekli – učitelji, vodstvo, starši. To je nekaj, kar je že v izhodišču vašega vprašanja verjetno najbolj ključno za našo družbo; in predvsem zaupanje v šolski sistem. Moram povedati, da kljub vsem raziskavam, ki smo jih sedaj prejeli in jih imamo kot naše ogledalo delovanja in doseganja kakovosti šolskega sistema, vendarle verjamem, da ta trikotnik dobro deluje. Seveda pa znova in znova kljub spremembam družbenih razmer, tudi okolju, v katerem se šola nahaja, tudi različnim idejam vseh deležnikov, ki vstopamo v šole, so ti odnosi stalno pod preverbo. Predvsem učitelj je tisti, ki s svojim strokovnim duhom in poslanstvom zagotovo najbolj odzivno in najbolj strokovno lahko tudi usmerja ta odnos. In prav je, da mu pri tem zaupamo; da mu pa pri tem tudi pomagamo bodisi kot starši bodisi širše kot družba, pa tudi in predvsem mi s šolskim sistemom. In zato zaključim z vašim izzivom, kako pridobiti ali ponovno vzpostaviti res tisto ključno avtoriteto učitelja. Prav v ta namen imamo vrsto projektov, tako imenovane profesionalizacije, ki pomagajo učitelju ne le okrepitvi kompetenc, ampak tudi temu, da lahko tovrstne odnose še bolj strokovno in predvsem družbi dobro, najprej pa otroku, usmerja naprej. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Marko Ferluga, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Jaz moram dati možnost ministrici, da mi pove še glede statusa športnika. Mislim, da je to ena izredno zanimiva debata in tema. Naj ob tem navežem še na to, da se to ne samo izrablja, ampak imamo tudi drug problem. Tukaj se spet vračam na naše profesorje in šolnike, kjer so učitelji športne vzgoje, včasih pride do takšnega ekstrema, ko se določene vadbe ne morejo več delati tako, kot so se v starih časih, ker takoj pride do nekih tako imenovanih zlorab in vsega skupaj. In tu spet starši vstopajo v svojo igro. Še enkrat apeliram na vas, ministrica, da je treba dati nazaj veljavo učiteljem in profesorjem ter da moramo starši vedeti, kje je naša meja. To si tudi sam pripisujem in delam tudi doma precej na tem, moram priznati. Je pa dejstvo to, da smo ljudje, kot ste sami rekli, s to spremembo sistema, razmišljanja in pojmovanja demokracije šli predaleč. Mislim, da zelo predaleč tudi v šolstvu. Delamo si slabo uslugo mi sami kot starši. Na žalost se šolniki težko upirajo temu. Treba je dati velik poudarek temu, da učitelj dobi nazaj svojo veljavo. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Maja Makovec Brenčič, izvolite.
Najlepša hvala. Mislim, da moramo vsi narediti vse in si prizadevati za to, da ima učitelj res svojo avtonomno strokovnost in da zna ter zmore imeti tudi vso podporo okolja, da lahko usmerja dober, kakovosten razvoj naših otrok, predvsem pa da odlično prenaša znanje. Jaz zaupam v naše učitelje, učiteljice, ravnatelje, ravnateljice, direktorje, direktorice. Kot nam sedaj kažejo raziskave, so znanja prava; res pa je, da je vedno priložnost za izboljšanje. In tukaj štejejo odnosi – v splošnem v družbi in drug do drugega; kot starši, kot voditelji, vodje šol ter tudi kot učitelji in učiteljice. Glede športa bi pojasnila to, da je učenec, ki je registriran pri nacionalni športni zvezi in ki tekmuje v uradnih tekmovalnih sistemih nacionalnih panožnih zvez, tudi tisti, ki lahko pridobi potem poseben status. Seveda so pa ti pogoji potem opredeljeni kot način izvajanja tega statusa znotraj same šole, kajti šole se po izvajanju programov tudi razlikujejo – po zahtevnosti programov, tudi po lokaciji programov, tudi učnih vsebinah, ki so lahko različne. Govorim o različnih programih, še posebej potem na srednješolski ravni ali višje. Zato je tudi prav, da šola znotraj vsebin opredeli, na kakšen način potem zahteva od tega perspektivnega športnika, da izvaja svojo učno obveznost. Moramo reči, da do sedaj, še posebej v tistih oddelkih, ki so specializirani, in tistih šolah, ki imajo velik posluh za spodbujanje športnih aktivnosti, še posebej pa razvoja perspektivnih športnikov, to poteka usklajeno. Če pa so kakršnikoli primeri in razmere, kjer opažate, da temu ni tako; potem pa je prav, da nas na to tudi opozorite, še posebej, če gre za mlade, ki imajo svojo prihodnost in v katerih vidimo naše velike športne upe.
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovani minister, Regionalna razvojna agencija Gorenjske je na osnovi poziva pripravila osnutek dogovora za razvoj gorenjske regije 2016–2019, ki je bil po potrditvi s strani Razvojnega sveta gorenjske regije 15. decembra lansko leto posredovan na vaše ministrstvo. Najpomembnejši so regijski projekti, med katerim je dobil največ točk projekt Trajnostna mobilnost in mreža kolesarskih poti, saj ga je podprla glavnina gorenjskih občin. Vaše ministrstvo je v februarju 2016 začelo s procesom usklajevanj z resorji, prav tako ob prisotnosti Službe Vlade za razvoj in evropsko kohezijsko politiko. Več mesecev ni bilo nobene povratne informacije, kaj se dogaja; občine so bile s strani Regionalne razvojne agencije s priloženo informacijo šele v maju obveščene, da ni nič znanega. Na seji Sveta regije 14. junija letos pa je bil predstavljen nov pogoj ministrstva, da bodo v projektu mreže kolesarskih poti lahko sodelovale le občine, ki so bile na razpisu izbrane za pripravo prometnih strategij. Ministrstvo za infrastrukturo je namreč 16. oktobra 2015 v Uradnem listu Republike Slovenije objavilo javni razpis za sofinanciranje izdelave celostne prometne strategije občin. Ta razpis pa je bil zastavljen tako, da se vse občine sploh niso mogle prijaviti na razpis; izločene so bile na primer vse občine, ki nimajo mestnih naselij. V primeru, da bi se pridružile drugim občinam, ki pogoje izpolnjujejo, pa bi slednjim poslabševale pogoje prijave, tako da niti ni bilo možno, ker druge občine niso hotele zraven občin, ki nimajo mestnih naselij. Gorenjska zaradi navedenega pogoja torej sploh ne more razviti mreže gorenjskih kolesarskih poti, ampak le posamezne drobce mreže po izbranih občinah. Slednje ne predstavlja več nekega smiselnega projekta, regija bi se pri rangiranju projektov prav gotovo odločala drugače, če ne bi ti in podobni pogoji bili znani šele kasneje, naknadno. Najbolj pri tem čudi dejstvo, da je bil ta trasa Jesenice–Lesce–Bled avtomatično odobrena in vključena v mrežo kolesarskih poti na podlagi tega razpisa, ki ste ga na MGRT objavili lansko leto in so ga potem objavili BSC. Gospod minister, moje glavno vprašanje je: Ali pri takšnih odločitvah sploh še obstajajo jasni kriteriji, ki bi veljali za vse deležnike enako? Torej zopet delamo razlike med podeželjem in mestnimi občinami, oziroma še bolje rečeno, zopet delamo razlike med občinami, ki nimajo nekih mestnih središč, in občinami, ki jih imajo. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister Zdravko Počivalšek, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, poslanke in poslanci! Spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje. Moram povedati, če bi dobil takšno vprašanje, kot ste ga zdaj povedali, bi vam lahko več odgovoril, ampak kljub vsemu bom poskušal odgovoriti maksimalno. Področje projekta Trajnostna mobilnost in mreža kolesarskih poti spada v pristojnost Ministrstva za infrastrukturo, zato bom v nadaljevanju podal odgovor le z vidika turizma, ki je v pristojnosti Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo. V zvezi z razpisom, o katerem ste govorili, pa moram povedati naslednje; da smo mi odgovorni za dogovor za razvoj regij, da smo regije pozvali za pripravo po treh regijskih projektov. Iz omenjene regije je eden od teh projektov vaš. Težava v novi perspektivi je v tem, da Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo ne razpolaga s sredstvi na način, kot je to bilo prej; in moramo vse te projekte dogovoriti z ostalimi ministrstvi. V vašem primeru je pač ta zadeva kljub vsemu dogovorjena, vsaj v nekem večjem delu, z Ministrstvom za infrastrukturo. Mi pripravljamo vladno gradivo za celo Slovenijo za dogovor za razvoj regij, kjer poskušamo in bomo poskušali priti s čim več temi projekti notri. Ampak tukaj gre za specifičen projekt, o katerem moram povedati še to. V zvezi s kolesarskimi potmi je Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo leta 2015 z Univerzo v Ljubljani v okviru Ciljnega raziskovalnega programa 2015 podpisalo pogodbo o sofinanciranju in izvajanju raziskovalnega projekta z naslovom Izdelava modela povezanosti celotne Slovenije s kolesarskimi potmi. V okviru Univerze v Ljubljani je izvajalec raziskovalnega projekta Fakulteta za gradbeništvo in geodezijo. Kolesarstvo se je kot turistična ponudba vedno tržila in trži zelo parcialno, saj turist, ki obišče Slovenijo, ne more dobiti celovitega pregleda nad vzpostavljenimi kolesarskimi potmi in povezavami v Sloveniji. Ob tem da ni možno dobiti tega, kar že obstaja; kaj šele o tem, da bi nadgradili te projekte s tem, kar ste povedali. Ker Slovenija zaenkrat še nima vzpostavljenega celovitega kolesarskega omrežja, niti vzpostavljene enotne podatkovne baze kolesarskih poti in povezav, je namen naloge ob upoštevanju potreb in želja lokalnih skupnosti vzpostavitev zasnove celovitega in povezanega kolesarskega omrežja, ki bo ustrezalo merilom prostorskega umeščanja ter tudi najnovejšim izsledkom prometnega načrtovanja. Cilji tega projekta so zagotoviti podlage za povezavo vseh tras kolesarskih poti po Sloveniji z namenom ustvariti zdravo zeleno okolje za turiste in domače prebivalstvo. Vrednost tega projekta je 50 tisoč evrov, od tega bo Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo financiralo polovico, preostanek pa Javna agencija za raziskovalno dejavnost Republike Slovenije. Projekt naj bi bil zaključen do konca leta 2017. Verjamem pa, da bomo v naslednjem relativno kratkem obdobju naš del naloge, dogovor za razvoj regije, skupaj z Ministrstvom za infrastrukturo in z regijo, o kateri ste govorili, pripeljali do te mere, da bo ta projekt v največji meri možno uvrstiti v ta dogovor za razvoj regije. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala za ta del odgovora, minister. Vi ste sami omenili, da ste lansko leto pozvali, ker pač nimate denarja; bil sem tudi na sestanku pred parlamentarnimi počitnicami z gospo Evo Štravs Podlogar. Mislim, da takrat še ni bila državna sekretarka pri vas. Rekla je, da ste pač naredili nek izbor projektov, po tri projekte na regijo. Seveda mi nismo prišli zraven, eden od teh projektov za gorenjsko regijo je ravno ta kolesarska mreža, o kateri se pogovarjava. Ker sem načel to temo, me zanima: Kako daleč so ti projekti oziroma kako daleč ste v dogovoru s posameznimi ministrstvi za finančna sredstva? Ker če sem takrat pravilno razumel, boste na podlagi teh zbranih projektov potem skušali pridobiti finančna sredstva s strani ministrstev, ki pokrivajo te različne projekte. Žal pa ugotavljam, prejšnji mesec sem na redni seji vprašal ministra za infrastrukturo glede umeščanja kolesarskih poti v prostor. Verjetno tukaj ni poslanca, ki se ne bi strinjal, da moramo tiste najšibkejše udeležence v prometu spraviti dol s cest. In kolesarji zagotovo so eni od šibkejših udeležencev v prometu v primerjavi z ostalimi dejavniki in faktorji. In žal v kraju, kjer živim, se pravi v Poljanski dolini, se že dolgo časa trudimo, da bi naredili kolesarsko pot od Žirov do Škofje Loke; vendar pa je problem na razpisu. Škofja Loka je občina, ki ima večje mesto, Žiri so občina, ki imajo večje mesto; vmes pa je občina, iz katere prihajam, to je občina Gorenja vas – Poljane, ki pa nima večjega mestnega naselja. Zaradi tega se je problem prijaviti na razpis, ker se niti ne more. In če bi se skupaj prijavili, to potem pomeni, da enostavno toliko točk izgubiš, da ne prideš zraven. In zanima me, kljub temu da je to verjetno tudi vprašanje za ministra za infrastrukturo: Ali boste vsaj v tej smeri kaj naredili?
Hvala lepa. Gospod minister Zdravko Počivalšek, izvolite.
Spoštovani gospod poslanec, moram povedati najprej, da se globoko strinjam s tem, da je tukaj treba nekaj narediti, da zaostajamo; kolesarske steze rabimo zaradi več razlogov. Pa če navedem dva glavna razloga; prvi je varnost, ki ste jo omenili, na drugi strani pa tudi potreba po tem, da z njimi dopolnimo turistično ponudbo Slovenije. V Sloveniji rabimo tudi slovenski kolesarski križ, ne samo avtocestnega in železniškega. In dokler ne bo možno iz kateregakoli ali pa iz glavnih smeri meje s Slovenijo priti v naše glavno mesto po kolesarski stezi, ki bo ločena od ceste, tako dolgo bomo mi na tem področju nerazviti. Definitivno držijo vsi pomisleki, ki ste jih omenili. Jaz lahko rečem, da si bomo prizadevali, da bo v okviru tega dogovora za razvoj regij maksimalno narejeno tudi na področju kolesarskih stez za tiste regije, ki so to zadevo dale. Seveda pa morate razumeti, da je situacija danes drugačna, prej smo direktno razpolagali na našem ministrstvu s približno 600 milijoni; zdaj pa lahko rečem, da smo v tem trenutku z dogovorom za razvoj regij na nekaj, bom dal oceno, čez 100 milijonov. Govorim za celo Slovenijo, pa niti približno za kolesarske steze; mi vemo, da ne bomo prišli na ta obseg, ki smo ga imeli; verjamem pa, da imamo kar nekaj možnosti, da naredimo nekaj korakov naprej. Jaz tukaj lahko samo še enkrat rečem, da bomo naredili vse, tudi mi kot Ministrstvo za gospodarstvo, da bomo povsod tam, kjer je tudi na terenu iniciativa za kolesarske steze, te projekte podprli. Eno je, če jih podpiramo moralno in verbalno; drugo pa je, če najdemo tudi praktične, materialne možnosti, da se ta zadeva realizira. V vašem primeru bomo nedvomno v tej smeri delali. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Franc Trček bo postavil vprašanje ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču. Ker je minister odsoten, prosim, da se opredelite tudi do načina odgovora. Hvala lepa. Izvolite, dr. Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Ministru v odsotnosti bom postavil vprašanje glede, upal bi si trditi, nekih praks, ki se izkazujejo kot anomalija v zakonodajnem postopku, ki smo jim priča v zadnjem času. Bom ilustriral na dveh primerih. Prva ilustracija je izjava poslanca Stranke modernega centra z zadnje seje Odbora za gospodarstvo, citiram: "Minister je uspešno preskočil vse administrativne ovire, tudi pravne in okoljske." Druga ilustracija je ubesedovanje gospoda podpredsednika Vlade, ministra za javno upravo, ki me je na prejšnji seji Državnega zbora podučil, da je bil v Združenih državah Amerike na nepolitičnem obisku. In potem je očitno kot nepolitik pisal elektronsko pismo ministru za infrastrukturo, naj nemudoma začne spreminjati zakonodajo, da bo s tem olajšal prihod Ubra v Slovenijo. Lahko bi tu govoril, če bi imel več časa, tudi o lobiranju tobačnega lobija, ki nam bo pisal protitobačni zakon, o farmacevtskem lobiju via Ameriška gospodarska zbornica in še čem. Žal tudi o neki, blago rečeno, nenavadni praksi ob tej predvideni investiciji na Štajerskem, ki jo seveda vsi poslanci v luči tega zagotavljanja novih delovnih mest pozdravljamo; ne moremo pa pozdravljati načina, na katerega se to poskuša uresničiti. Mi imamo obstoječo zakonodajo, imamo tudi zakon, ki ga je sprejela vlada Alenke Bratušek o razvojni pomoči regiji, v katerega bi se lahko to vključilo. Imamo tudi zakonodajo o razlastitvah. Problematično je to, da nekako vedno bolj postaja jasno, da nam bo nekdo, ki bo hotel nekaj uresničiti, v bistvu pisal zakonodajo. Ali pa zelo izdatno pritiskal na nas, da bomo sprejeli točno tako zakonodajo, kot njemu paše. In to je neka zelo resna anomalija v zakonodajnem postopku. In ker lahko rečem, da sem že obupal nad nekaterimi drugimi pravniki v tej vladi – mimogrede, ta koalicija ima od treh predsednikov strank, v dveh strankah sta predsednika pravnika –, naslavljam to vprašanje na gospoda Klemenčiča, ki je v to vlado prišel kot pravnik, upam si trditi, od vseh pravnic in pravnikov v tej vladi z največ moralne avtoritete. Prosim, da mi v ustni obliki naslednjič odgovori na vprašanje: Ali se mu tovrstne prakse ne zdijo prehuda anomalija zakonodajnega postopka? Hvala za besedo.
Hvala lepa. Odgovor boste dobili na naslednji seji. Gospod Uroš Prikl bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, minister, ministrica! Tokrat gre moje ustno poslansko vprašanje malo širše, kot pa je Maribor in okolica. Sprašujem vas o podjetju Petrol. 15. 12. 2016 je razpisan nalog za začetek stečajnega postopka nad družbo Petrol. Petrol je največja slovenska energetska družba. V lasti ima približno dve tretjini vseh bencinskih servisov v državi, skladišče naftnih derivatov pri Kopru, znaten delež v trgovcu z električno energijo Gen-I in okoli 40 % Geoplina, našega največjega domačega trgovca s plini. V prvih devetih mesecih, torej v prvih treh kvartalih letošnjega leta se je v primerjavi z enakim obdobjem lanskega leta se je dobiček povečal za približno 20 %, na več kot 57 milijonov evrov. Zato je novica, potencialna možnost oziroma grožnja o morebitnem stečaju marsikoga, tako tudi mene, neprijetno presenetila in ne le zaskrbela, ampak tudi malo prestrašila. Pozitivno, dobičkonosno in stabilno delovanje Petrola ima namreč preko pobiranja trošarin pomemben vpliv na stanje oziroma delovanje državnega proračuna; preko konstantne in neprekinjene oskrbe z naftnimi derivati in še čem drugim pa izjemen vpliv na delovanje slovenskega gospodarstva. Nezanemarljivo pa je, spoštovani kolegice in kolegi, da Petrol skupaj s franšiznimi bencinskimi servisi zaposluje preko 4 tisoč ljudi, naših državljanov in državljank. Spoštovani minister, sprašujem vas: Kakšna je vaša ocena potencialne možnosti, nevarnosti, grožnje uvedbe stečajnega postopka nad tako pomembno družbo, kot je Petrol? Ali imate morda kakšno informacijo, ali Petrolu in posledično tudi nam grozi resna nevarnost, da proračun ostane brez pobiranja trošarin, torej znatnega deleža finančnih sredstev, posledično gospodarstvo brez goriva in zaposleni brez služb? Kako v okviru danih možnosti, pooblastil, ki jih vi oziroma vlada imate, opravljate nadzor ne le nad Petrolom, ampak vse državne srebrnine – vseh podjetij, ki v državo prispevajo znaten delež sredstev in so za naše gospodarstvo vse prej kot trivialna?
Hvala lepa. Gospod minister Zdravko Počivalšek, izvolite.
Spoštovani predsedujoči; poslanke in poslanci! Z enim stavkom lahko odgovorim na glavno vprašanje, da se mi zdi zelo mala verjetnost, da bi to tega, kar ste me vprašali, prišlo. Ampak kljub vsemu. Vprašanje o morebitnem začetku stečajnega postopka nad Petrolom, d. d., in morebitnimi posledicami, ki bi ga lahko imel na področju energetike in gospodarstva v Sloveniji, je hipotetično vprašanje, na katerega bom težko odgovoril objektivno in argumentirano. Opozarjam, da družbo Petrol, d. d., kot skrbnik kapitalskih naložb Republike Slovenije upravlja Slovenski državni holding, ki je tudi zadolžen za tekoče spremljanje rezultatov poslovanja in podajanje ocen o morebitni stečajni ogroženosti. Na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo razpolagamo z javno razpoložljivo bonitetno oceno družbe Petrol po metodologiji, ki znaša C2, kar pomeni, da podjetje posluje povprečno. V prihodnje ima napovedano stabilno poslovanje, podjetje ima lahko likvidnostne težave, vendar pa dosega nadpovprečno donosnost. Iz javno dostopnih rezultatov poslovanja za družbo Petrol, d. d., v letu 2015 je razvidno, da je družba realizirala 3,1 milijarde evrov letnih prihodkov, ustvarila 30 milijonov evrov čistega dobička. Nadalje ugotavljamo, da gre za zmerno do pretežno zadolženo gospodarsko družbo, ki ima razmerje med kosmatim denarnim tokom EBITDA in dolgom v višini 4,7 milijona in delež kapitala v virih sredstev v višini 34,3 %. Družbo Petrol na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo v preteklosti nismo obravnavali kot podjetje v težavah ali v programu prestrukturiranja; iz teh podatkov sklepamo, da družba ni stečajno ogrožena. Stečajni postopek se sicer lahko uvede glede na zakonske določbe s strani različnih upnikov; menimo pa, da imajo vodstvo podjetja in lastniki več možnosti reševanja morebitne slabe finančne situacije, za katero menim, da ni. Prepričan sem, da ima Republika Slovenija v okviru sistema upravljanja kapitalskih naložb Republike Slovenije, ki je na podlagi zakonskega pooblastila v Zakonu o Slovenskem državnem holdingu podeljen SDH, na razpolago dovolj mehanizmov, da prepreči okoliščine, ki bi lahko pripeljale do morebitnega stečaja družbe Petrol. Kot skrajna možnost preprečitve morebitnega nezaželenega scenarija, ki ga omenjate, je tudi Zakon o pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb v težavah; vendar lahko razpredam v tej smeri hipotetično, zato ne bi želel. Menim, da to lahko kvečjemu škodi veliki in uspešni slovenski naftni družbi. Če bi prišlo v tej smeri do težav, bi lahko tudi s tem orodjem pomagali. Menim, da so upravljavci Petrola s strani države v družbi SDH dovolj obveščeni o stanju tega podjetja in da v tem trenutku ne vidim niti približno stečajne ogroženosti te velike naftne družbe. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Gospod Marko Ferluga bo postavil vprašanje ministru za zunanje zadeve gospodu Karlu Erjavcu, ki je odsoten; zato prosim, da se opredelite do načina odgovora. Izvolite, gospod Ferluga.
Hvala. Dober večer obema ministricama in ministroma ter ostalim tukaj prisotnim junakom! Bom počakal na pisni odgovor. Moje vprašanje gre okoli enostranske razglasitve Hrvaške izključne ekonomske cone. Jasno je, da gre tukaj za enostranske pravice izkoriščanja ribjega fonda in potencialnih naftnih virov, če ne še česa drugega. V zvezi s tem me zanima: Ali je naša vlada uradno že prejela to razglasitev? Kakšen je njen odziv oziroma kakšne ukrepe – vem, da je to tajna diplomacija, ampak ne glede na to – ste pripravili? Gre predvsem zaradi poročanja medijev, ki naj bi skladno z navodili hrvaškega ministrstva za zunanje zadeve poskušali prepričati članice Evropske unije o nujnosti omenjenega akta. Osebno menim, da je treba jasno predstaviti našo pozicijo do tega ter jo tudi ubraniti; hkrati pa si poiskati tudi svoje zaveznice med članicami Evropske unije. Prosim tudi za podajo mnenja na ocene, da se naša vlada ni v pravi meri odzvala na omenjeno razglasitev Hrvaške. Glede na navedbe dr. Pavlihe, našega strokovnjaka na tem področju, ki je v svojem mnenju napisal, da bi se morala Slovenija takoj odzvati s primerno diplomatsko reakcijo, ker v nasprotnem primeru naj bi z molkom sporočali odobravanje te situacije. Zanima me naš odnos oziroma odnos vlade in Republike Slovenije do tega. Hvala.
Hvala lepa. Odgovor boste dobili v pisni obliki. Gospod Franc Breznik bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu. Izvolite.
Najlepša hvala. Spoštovani gospod minister, kot veste, sem vam že nekaj mesecev nazaj postavil ustno poslansko vprašanje na temo delovanja Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije. Takrat za primer slovenskih kmetij, predvsem v Slovenski goricah, kjer je površina kmetij majhna, kjer imajo kmetje v najemu zemljo od Sklada. Govoril sem o eni izmed kmetij, takrat sem vam dal tudi izračune, 800 evrov je kmet plačeval leta 2008, danes plačuje tisoč 300 evrov najemnine za isto zemljišče. Po drugi strani imamo primer v Slovenskih goricah, kjer imamo celo vrsto neobdelanih površin, ki so v lasti Sklada, kjer se je vse zaraslo, sedaj imamo primer v bližini Blaguškega jezera, kjer je neka zemlja od Sklada. V bistvu Ministrstvo za okolje, ki je nekoč spadalo pod vaš resor, ne zamenjuje te zemlje, nekomu so jo odvzeli. Tista zemlja, ki so jo nekoč odvzeli, je zdaj neobdelana, stoji. Po tretji strani se boste po novi zakonodaji gotovo vtikali na mejna območja ali pa celo na celo Slovenijo, kjer bo Sklad imel predkupno pravico pri nakupu. Politika Sklada je politika, ki živi neko svoje življenje, imaginarno, stran od realnosti. Prihajam iz mejnega območja Slovenskih goric, po drugi strani gledamo avstrijske vinske ceste, gledamo spodbude države, gledamo pomoč kmetom, pomoč vinogradnikom. Pri nas te pomoči kot takšne ni, da bi razvili konkurenčnost, da bi razvili večje površine, kar po domače povedano pomeni, da bi se struktura teh kmetij povečala. Po drugi strani bi lahko država Sklad ukinila, lahko bi ga prenesla na občine, lahko bi vi kot minister sugerirali Ministrstvu za finance, da uredi shemo kreditov za male kmetije, da lahko kupijo zemljo in da se te kmetijske površine povečajo ter postanejo družinske kmetije konkurenčnost Slovenije. To se mi zdi kot poslancu prvo pomembno vprašanje. Zato se moje vprašanje glasi: Ali nameravate kaj storiti v smeri reorganizacije Sklada kmetijskih zemljišč? Ali menite, da je takšna organizacija Sklada kmetijskih zemljišč dobra za razvoj slovenskega kmetijstva? Ali menite, da bo slovensko kmetijstvo s tem postalo samozadostno in da bo postalo vsaj v nekaterih delih države konkurenčno? Ali bomo zaradi te konkurenčnosti lahko razvijali slovensko zelenjadarstvo, predvsem tudi slovensko žito? Dogaja se največja katastrofa, predvsem v Slovenskih goricah, dnevno vidim opustitev govedoreje, stalno več drobnice. Kjer je govedoreja, kot vemo, imamo večjo dodano vrednost. Tukaj vas sedaj sprašujem: Ali nameravate kakorkoli reorganizirati ali ukiniti Sklad kmetijskih zemljišč? Najlepša hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister mag. Dejan Židan, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani poslanke in poslanci! Spoštovani poslanec gospod Breznik, hvala za aktualno vprašanje. Odgovoril bom nekatere stvari, ko pa mi bo zmanjkalo časa, vas prosim, da mi z dodatnim vprašanjem omogočite, da odgovorim še več. Pravilno ste ugotovili, da se je s 1. 7. struktura sklada delno že spremenila, ker je bilo gozdarstvo že preneseno. Temu se je tudi organizacija samega sklada znotraj sebe prilagodila. Če vas zanima, vam lahko tudi opišem, kaj to pomeni. Marsikdo je tudi vprašal: Ali bo sedaj, ko je Sklad spremenil svojo funkcijo, da ni več gozdarskega dela, še zadosti prihodkov? Rad bi povedal, da Sklad še vedno upravlja s 73 tisoč 608 hektarji zemljišč; od tega je slabih 60 tisoč hektarjev kmetijskih. Letna najemnina, ki jo Sklad pobere, je približno sedem in pol milijonov evrov s strani kmetijskih organizacij in posameznih kmetij. Omenili ste v neki razpravi kratko spremembo Zakona o kmetijskih zemljiščih, pa bi vam tukaj rad povedal naslednje. V nobenem primeru ta sprememba ne bo šla niti na vlado, če ne bo popolnega soglasja nevladnih organizacij, saj je ta sprememba nastala zaradi pobude kmetijskih organizacij, nevladnih organizacij, ki živijo ob slovenski meji. Vendar če bodo nevladne kmetijske organizacije mislile, da je ta sprememba za njih nesprejemljiva oziroma da ne želijo slediti cilju, tudi ministrstvo ne bo vztrajalo s to spremembo. Tisto, kar pa je pomembno, bi pa rad povedal, da se v tem trenutku pripravljajo strokovne podlage – gradivo nam bo izročeno verjetno konec januarja –, ki bodo pomenile generalno spremembo kmetijske zemljiške politike, ker je sedanja zastarela. Posebna strokovna skupina, ki jo sestavljajo profesorji iz kmetijskih in pravnih strok, pripravlja pregled najboljših praks znotraj Evropske unije, ker tam se vidi, kaj je dovoljeno znotraj skupnega evropskega pravnega reda; in to bo osnova za korekcijo tudi slovenske kmetijske politike, in sicer preko Zakona o kmetijskih zemljiščih ter tudi Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč. Vendar že v tem trenutku vidimo, da so se izkristalizirale štiri usmeritve. Prva usmeritev je – dodatno pospeševati oblikovanje in razvoj družinskih kmetij, zlasti mladih kmetov; druga – zaokroževanje posesti kmetijskih gospodarstev; tretja – na ranljivih območjih tudi kupovati kmetijska zemljišča in ga dajati slovenskim kmetijskim gospodarstvom na razpolago; četrta – preprečevanje špekulativnih nakupov. Mogoče pa še dve informaciji, ki sta novejši. Ravno danes so bili pri meni predstavniki Združenja turističnih kmetij. To je recimo nekaj podobnega, kot je zveza na avstrijski strani. V tem trenutku je družinskih kmetij z znakom turistična kmetija v Sloveniji že okoli 800. Obvestili so me, da realizacija še vedno raste. Že lani je bila realizacija višja, kot je bila splošna turistična v Sloveniji. Mislim, da je bila rast desetodstotna. Podobni podatki pa se pričakujejo tudi letos. Prav tako mogoče tudi novejša informacija. Prejšnji teden sem bil skupaj s predstavniki vseh slovenskih asociacij vinogradnikov, in sicer manjših, ki so organizirani preko Združenja družinskih vinogradnikov ter VINIS-a; in tudi večjih, ki so združeni preko vinskih kleti. Tukaj so naslednje informacije, povpraševanje narašča, marsikateri proizvajalec je v tem trenutku pred dilemo, da niti ne more dobiti zadostne količine grozdja, zato odkupne cene grozdja naraščajo in izvoz narašča. Z njimi smo pa tudi uskladili strategijo za naslednjih pet let. Mogoče bo tudi kdaj možno, da se o tem pogovarjamo na Odboru za kmetijstvo, ker je tudi to zgodba o uspehu. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Franc Breznik, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala. Gospod minister, seveda vam bom postavil nadaljnje vprašanje, da mi boste lahko odgovorili. Tudi sam se strinjam, da kmetijska zemljišča ne morejo biti predmet manipulacij. Nekoč je predhodnica vaše stranke govorila v nekem slogu Zemljo tistemu, ki jo obdeluje; zato moramo temu slediti. Tisočletje je na Slovenskem veljalo pravilo družinskih kmetij. Tradicija, tradicionalnost je bila grobo prekinjena po 2. svetovni vojni; vračati se je treba v naše korenine kmetijstva. Večina slovenskih kmetij zaradi svoje strukture, površine, ki je mala, ne omogoči preživetje dveh ali treh družin; ali pa starih staršev, neke mlajše in srednje družine na neki kmetiji, kar omogoča recimo kmetija v sosednji Avstriji. In to je tisto, o čem govorim. Vi kot minister morate zagotoviti politike, ki bodo pomagale dvigniti osnovni problem slovenskega kmetijstva, to so pa večinoma male kmetije, ki težko preživijo. Večina kmetij se ne more specializirati in se iti dodatne dejavnost na kmetiji. To je izgubljena politika. Ni namen države, spoštovani minister, tukaj je vaša velika napaka, sploh trgovati in prodajati kmetijska zemljišča, ker ljubljanski birokrati še nikoli niso nič dobrega naredili za slovenskega kmeta. Pomen pa je, da v tem trenutku, ker imamo več kot Nova Ljubljanska banka, več kot 4 milijarde denarja, ki ga ne znajo niti uporabiti preko kvalitetnih kreditov, da omogočite kmetom na področjih, predvsem tudi ob meji, da si lahko kupijo to kmetijo. Če bodo kupili, to pomeni, da bo večja motivacija za delo in da bodo lahko postali konkurenčni ter ne bo problema z odkupom, da bi to zemljo odkupovali tujci. To je zelo enostavno. In tudi drugi del odgovora, ki ste ga že poskušali nanizati, špekulacije, kdor pač te zemlje ne obdeluje, mora biti visoko obdavčen; tisti, ki pa jo obdeluje, pa teh davkov nima. Poznamo davke, ki vplivajo na to. To je zelo enostaven poseg. Prakse v primerljivih državah, v bistvu so rešitve na dlani. Zato želim, da mi odgovorite: Kakšno vi vidite prihodnost kot odločevalec te kmetijske politike? Najlepša hvala.
Hvala lepa. Mag. Dejan Židan, izvolite.
Mogoče, gospod poslanec, samo malo matematike. V tem trenutku je kmetijskih površin, ki kmete zanimajo – to so pa poljedelske površine, ne zanimajo jih ostale površine –, približno 24 tisoč hektarjev; slaba polovica je že v obdelavi pri kmetih, dobra polovica pa v obdelavi pri drugih pravnih oblikah. Če bi vso preostalo zemljo, ki je v obdelavi pri drugih pravnih oblikah, razdelili med slovenske kmete, bi se povprečna velikost slovenske kmetije iz 6,8 spremenila mogoče na 7,1 hektar; torej ne bi bilo bistvene razlike. Prihodnost Sklada, ki jo vidim, je pa naslednja. Prvič. Kupovanje zemljišč tam, kjer so naravno omejena, primer tega so vodovarstvena območja in mogoče nekatera druga habitatna območja, kjer sam kmet težko kmetije in tudi želi, da bi dejansko to možnost prodaje imel na razpolago. To nalogo lahko država prevzame in jo potem da naprej pod znanimi pogoji. Pri vodovarstvenih območjih, recimo imamo tisoč 600 hektarjev vodovarstvenega območja prvega reda, bi dali naprej v obdelavo kot ekološki režim. Imamo še nekaj drugih, zlasti habitatnih režimov, kjer je mogoče lastnina celo bolj breme kot pa pridobitna dejavnost. Drugič. Radi bi vzpostavili podoben sistem, kot ga sedaj izpostavljajo, pa še ne deluje v nekaterih drugih državah. In to je, da v primeru, ko kmetija pride v težave, je možnost, da pride do likvidnih sredstev tudi ta, da začasno proda svoja zemljišča državnemu fondu, ki da tej kmetiji zemljišča takoj nazaj na razpolago; in potem po nekem dogovoru, ki je lahko petletni ali desetletni, lahko tudi drugače, dogovori možnost počasnega odkupa nazaj, ker se pričakuje, da potem kmetija poslovno tudi na nek način lahko deluje naprej. Tretjič. Mi potrebujemo možnost, da država v nekaterih primerih nastopi proti špekulativnim ukrepom oziroma dejanjem na področju prodaje ali nakupa kmetijskih zemljišč, pa tudi vidim vlogo Sklada kot upravljavca. Mogoče pa še ena informacija. Če danes pogledamo razmere sedaj ali pa mogoče pred desetimi leti, je količina zaraščenih kmetijskih zemljišč res pomembno nižja, bi pa radi še zmanjšali. Te dni bo vlada sprejela prvič v zgodovini samostojne Slovenije poseben ukrep; in to je ukrep, ki bo dajal kmetu na razpolago dodaten vir, nepovraten, da kmetijska zemljišča usposobi; kontra zaveza pa bo, da bo ta zemljišča tudi daljše obdobje uporabljal. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš bo postavil vprašanje ministrici za obrambo gospe Andreji Katič ter ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Delovna inšpekcija je v nadzoru na pobudo Sindikata poklicnih gasilcev Slovenije ugotovila, da se direktorjem nekaterih gasilskih zavodov nezakonito izplačujejo dodatki za stalno pripravljenost in prispevke obveznega dodatnega pokojninskega zavarovanja, čeprav so to pravice, ki pripadajo le poklicnim gasilcem. Nekateri direktorji so si prejemanje dodatkov odredili kar sami, v drugih primerih pa so jim pri tem pomagali predsedniki svetov zavodov. Šest od 14 direktorjev gasilskih zavodov je z namenom nezakonite pridobitve teh pravic zaposlenih na delovnem mestu direktorja poveljnika, ki ga normativni akti sploh ne predvidevajo. Posebej je bil tukaj izpostavljen primer direktorja celjskega zavoda Janka Požežnika, ki je imel v pogodbi nezakonite dodatke za stalno pripravljenost, redno delovno uspešnost, delovno uspešnost iz naslova povečanega obsega dela ter prodaje blaga in storitev na trgu in tako naprej. Ravno tako mu je pogodba zagotavljala pravico do življenjskega in nezgodnega zavarovanja ter pravico do zdravstvenega pregleda enkrat letno v inštituciji po lastnem izboru. Naprej, po pogodbi je imel pravico do prejemanja nadomestila plače tri mesece po izteku mandata. Delovna inšpekcija je od pristojnih zahtevala, da iz pogodbe izločijo vse nezakonite privilegije ter da vrnejo vse nezakonito in neupravičeno prejete dodatke. Letos je Mestni svet občine Celje po izteku mandata Požežnika znova imenoval za direktorja, predsednik sveta zavoda je pa z njim podpisal pogodbo o zaposlitvi za delovno mesto direktorja poveljnika, ki v normativnih aktih v resnici sploh ne obstaja. Požežnik pogojev za delovno mesto poveljnika v resnici niti ne izpolnjuje, ker nima poklicne izobrazbe, poleg tega je pa mesto poveljnika že sistemizirano in zasedeno. O dodatku za stalnost in prispevku za poklicno pokojninsko zavarovanje delovna inšpekcijo še ni odločila. Kar pa je tukaj očitno in kar želim izpostaviti, je, da so si kršitelji ob sodelovanju svetov zavodov nezakonito prisvajali javna sredstva. Njihovo delovanje ne škoduje samo javnemu denarju, ampak tudi škoduje motiviranosti poklicnih gasilcev, ki naj bi jih ti ljudje vodili; pa tudi prostovoljnih gasilcev, ki svoje delo opravljajo brez plačila. In tukaj kaže, da ni šlo za posamično kršitev, ampak za sistemsko deviacijo, ki, gospa ministrica, ves čas na ministrstvu predatira; niste vi tega skuhali. Me pa vseeno zanima: Kako boste to popravili? Kako boste ukrepali proti kršiteljem, proti direktorjem ter proti članom svetov zavodov? Kako boste preprečili, da se to ne bi dogajalo tudi v prihodnje? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica Andreja Katič, izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Spoštovani poslanec, hvala za vprašanje! Mogoče samo malce za razjasnitev glede pristojnosti. Ministrstvo za obrambo oziroma Uprava Republike Slovenije za zaščito in reševanje je resorno ministrstvo, pristojno za sistemsko urejanje področja gasilstva, prav tako tudi za sodelovanje pri sklepanju kolektivnih pogodb za področje poklicnega gasilstva in sodelovanje pri uvrščanju poklicnih gasilcev v plačni sistem. Za organiziranje, delovanje in poslovanje javnih gospodarskih zavodov pa so odgovorne ustanoviteljice oziroma soustanoviteljice, se pravi občine. Na ministrstvu smo se s tem, kar ste povedali, seznanili z ugotovitvami iz osnutkov zapisnikov Inšpektorata Republike Slovenije za javni sektor, pa tudi z ukrepi, ki jih je ta inšpektorat odredil. In na podlagi zaprosila tega inšpektorata je Ministrstvo za obrambo oziroma naš Inšpektorat za varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami v času od 15. do 17. 11. 2016 uporabil tudi izredne inšpekcijske nadzore v treh poklicnih gasilskih enotah. Po naših podatkih imamo napake v treh poklicnih gasilskih enotah, in sicer v poklicni enoti Koper, Celje in Krško. Ob teh nadzorih je bilo ugotovljeno, da omenjeni direktorji poveljniki, takšen naziv so imeli, ne izpolnjujejo predpisanih pogojev za opravljanje teh nalog poveljnikov poklicnih operativnih gasilskih enot, ker namreč nimajo pridobljenega poklica gasilca. Zato je inšpektorat direktorjem poveljnikom odredil ukrep prepovedi opravljanja operativnih nalog v gasilstvu do izpolnitve pogojev; lahko pa opravljajo naloge kot direktorji. Inšpektorat Republike Slovenije bo do sredine januarja 2017 opravil izredne revizije tudi v vseh ostalih enajstih poklicnih gasilskih enotah. Če bodo tudi tukaj ugotovljene nepravilnosti, bo inšpektorat skladno s svojimi pristojnostmi tudi ukrepal. Ne glede na to smo se mi prejšnji teden tudi sestali, kaj lahko še naredimo kot Ministrstvo za obrambo; sama sem podpisala tudi pismo, v katerem seznanjam vse župane in vse svete teh zavodov, naj bodo še posebej pozorni na ugotovitve inšpekcij, tako naše kot tudi javne uprave, in da naj v okviru svojih pristojnosti popravijo tudi vse, kar je bilo ugotovljeno. Kot sistemski ukrep; nov zakon o gasilstvu je v zaključni fazi. Jaz mislim, da v prihodnjem letu, ne glede na to, da ni v okviru normativnega programa, bomo uspeli uskladiti z vsemi subjekti, ki delujejo na področju gasilstva, da bomo dali zakon tudi v proceduro. Posebna pozornost bo posvečena tudi vsem členom, ki se nanašajo na poklicno gasilstvo; v sklopu tega tudi to, kakšni so pogoji za zasedbo posameznih delovnih mest. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister Boris Koprivnikar, izvolite še vi.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani poslanec, če samo na kratko dopolnim to, kar je kolegica ministrica povedala. Direktorjem dodatek za stalno pripravljenost ne pripada, samo v izjemnih primerih, ko dela tudi v svojem osnovnem poklicu. Tukaj ste pa že sami ugotovili, da obstaja problem, ali sploh izpolnjujejo pogoje za delo v osnovnem poklicu; torej to ne. Inšpektorat za javni sektor je, kot je bilo rečeno, izvršil inšpekcijske nadzore – Celje, Krško, Koper. Pregledal je sistemizacijo, evidenco zasedenosti, pravilnosti izplačil dodatkov in tako naprej ter ugotovil vrsto nepravilnosti. Pripravil je tudi osnutek inšpekcijskih odločb, vendar ukrepi še niso dokončni, ker se predvsem v Celju in Krškem še soočajo s pritožbo nadzirancev. Sicer pa pričakujemo, da se bo ta postopek tudi zaključil, inšpektor bo tudi izrekel tiste ukrepe, ki so v takem primeru nujni, to je vračilo neupravičeno prejetih plač. Kar pa se tiče sistemskih ukrepov za prihodnje, o tem je tudi že kolegica ministrica govorila. Mi se po svoji strani trudimo tudi, da preko inšpekcijskega sveta delamo čim bolj usklajeno z različnimi inšpekcijami, objavljamo podatke o plačah v depersonalizirani obliki, ampak tudi z dodatki in vsem, kar zraven pripada. Na tak način poskušamo tudi preventivno dosegati to, da do takih nepravilnosti, če se izkažejo za dokončne, dejansko ne bi več prihajalo; ne pa da jih moramo potem sankcionirati. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Matej Tašner Vatovec bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak ter ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar. Dr. Matej Tašner Vatovec, izvolite.
Hvala, podpredsednik. Spoštovana ministrica, druge ni; 16. novembra je potekal dogodek TransMisija III, ki je letno strokovno srečanje, katerega namen je povezovanje akterk in akterjev na področju transspolnosti. Ena izmed osrednjih tem tokratnega srečanja je bila pravna ureditev v Sloveniji in kršenje človekovih pravic transspolnih oseb; s poudarkom na pravnem priznanju spola. Pravno priznanje spola je postopek spremembe imena ter podatkov o spolu v uradnih dokumentih in registrih z namenom priznanja spolne identitete posameznice ali posameznika. Parlamentarna skupščina Sveta Evrope je julija 2015 sprejela tako imenovano Resolucijo 2048 [[2015]] , ki govori o diskriminaciji transspolnih oseb v Evropi in v kateri poziva države članice Evropske unije, da uredijo to področje. Trenutna ureditev pravnega priznanja spola v Sloveniji ni v skladu z omenjenimi pozivi Parlamentarne skupščine Sveta Evrope in krši vsaj pet človekovih pravic; in sicer pravico do nedotakljivosti človekove telesne in duševne celovitosti, pravico do osebnega dostojanstva, pravico do varnosti, zdravja in zasebnosti. Zaradi neustrezno urejenega pravnega priznanja spola so takim osebam onemogočeni ali pa vsaj močno oteženi vsakodnevni opravki, kot so na primer dvig priporočene pošiljke, odprtje bančnega računa ali preprosta uporaba poimenske vozovnice za javni prevoz. Tako se zelo te osebe pogosto soočijo s situacijami, kjer se njihova spolna identiteta in spolni izraz ne ujemata s spolom na osebnih in drugih dokumentih. Zaradi tega so posledično lahko deležne očitkov, da uporabljajo ponarejene dokumente, in so prisiljene v razkritje svoje spolne identitete, čeprav si tega morda v dani situaciji tega ne bi želele. To krši njihovo človekovo pravico do zasebnosti in seveda vodi tudi do diskriminacije ter nasilja. Spričevala, diplome, drugi dokumenti o opravljenih izobraževanjih in preteklih zaposlitvah, ki ne odražajo spola, ki jim je lasten in, kot se reče, v njem živijo, so pogosto razlog za nevključevanje v izobraževanje in brezposelnost. Med drugim iz opozoril civilne družbe izhaja, da ob poskusih naslavljanja pravnega priznanja spola v Sloveniji s strani ministrstev prejemajo nejasne odgovore in pristojnost za ureditev pravnega priznanja spola ministrstvi prelagata ena na drugo. Zato se obračam na obe ministrici s preprostimi, jasnimi vprašanji: Katero ministrstvo je dejansko pristojno za ureditev področja pravnega priznanja spola v Sloveniji? Kako in do kdaj bo vlada uskladila postopek pravnega priznanja spola s prej omenjeno resolucijo Sveta Evrope in predvsem standardi človekovih pravic?
Hvala lepa. Ministrica dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Hvala, poslanec, za vprašanje. Jaz bom povedala, kar je v pristojnosti Ministrstva za delo. Treba je povedati, da je pravna ureditev statusa in problematika kršenja človekovih pravic transspolnih oseb področje, za katerega so dejansko odgovorni različni resorji – ministrstvo za notranje zadeve, pravosodje, naše ministrstvo in tudi ministrstvo za zdravje; vsak v okviru svojih pristojnosti. Kar se tiče samega postopka pravnega priznanja spola, to, kar je bilo jedro vprašanja, je po tem, kar imam zapisano – žal mi je, da ni ministrice –, urejeno v 37. členu Pravilnika o izvrševanju zakona o matičnem registru, ki je v pristojnosti Ministrstva za notranje zadeve, ki za izdajo odločbe o spremembi spola zahteva potrdilo pristojne zdravstvene ustanove ali zdravnika. Med zaključki strokovnega srečanja TransMisije III je bilo poudarjeno, da naj bo pravno priznanje spola osnovano na samo identifikacijo oseb in brez pogoja pridobitve medicinske diagnoze ali diagnoze motnje duševnega zdravja; hkrati naj se izvede popolna ločitev uradnega postopka ureditve pravnega priznanja spola od medicinske obravnave. Čeprav je postopek pravnega priznanja spola v pristojnosti Ministrstva za notranje zadeve, na našem ministrstvu službe menijo, da bi bilo treba pogoj zdravniškega potrdila natančno proučiti in nadaljnje rešitve ustrezno uskladiti z Resolucijo Sveta Evrope 2048 o diskriminaciji transspolnih oseb v Evropi. Ministrstvo se zaveda, da se diskriminacija transspolnih oseb dogaja na različnih področjih njihovega zasebnega in javnega življenja: zaposlovanja, izobraževanja, zdravstva, javni prostor, dostop do blaga in storitev. Zlasti pa so transspolne osebe žrtve kaznivih dejanj in sovraštva ter tarče sovražnega govora. Raziskave tudi kažejo, da je odnos do transspolnih oseb precej bolj negativen kot do istospolno usmerjenih oseb. V skladu s poročilom Agencije Evropske unije za temeljne pravice Protection against discrimination on grounds of sexual orientation, gender identity and sex characteristics in the EU, 2015, se Slovenija uvršča med države članice, kjer prepoved diskriminacije na podlagi transspolnosti spada v tako imenovane splošne prepovedi diskriminacije brez izredne omembe spola in spolne usmerjenosti. Ministrstvo je navedene argumente upoštevalo tudi pri pripravi Zakona o varstvu pred diskriminacijo, ki je veljaven s 24. 5. 2016, ki v 1. členu izrecno navaja spolno identiteto in spolni izraz kot osebni okoliščini, zaradi katerih je prepovedana vsakršna oblika diskriminacije na različnih področjih družbenega življenja, pri uresničevanju človekovih pravic in temeljnih svoboščin, pri uveljavljanju pravic in obveznosti ter v drugih pravnih razmerjih na političnem, gospodarskem, socialnem, kulturnem, civilnem ali drugem področju. To vprašanje ne zadeva veliko število oseb; je pa pomembno, ker osnovno vodilo človekovih pravic je, da so te univerzalne in morajo biti seveda vsem zagotovljene. Bom pustila še čas za odgovor, če bo še ministrica za notranje zadeve odgovorila glede samega priznavanja, ki je v pristojnosti Ministrstva za notranje zadeve. Hvala.
Hvala lepa. Dobil sem obvestilo, generalna sekretarka mag. Lilijana Kozlovič je javila, da je iz zdravstvenih razlogov ministrica za notranje zadeve v tem trenutku odsotna in se opravičuje. Gospod Luka Mesec bo postavil vprašanje ministru za kulturo gospodu Antonu Peršaku. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Moje vprašanje se navezuje na javni razpis za sofinanciranje programskih vsebin medijev, ki ga je Ministrstvo za kulturo objavilo novembra. Ta razpis obstaja praktično nespremenjen že približno desetletje, čeprav se je medijska krajina medtem močno spremenila. Moje glavno vprašanje, ki ga naslavljam na vas, gospod minister, je: Ali Ministrstvo za kulturo načrtuje, namerava kakorkoli posodobiti ta razpis, da bo bolj ustrezal sodobnemu stanju? Prvič, ministrstvo namreč isti razpis objavlja za projekte komercialnih medijskih hiš na eni strani ter za neodvisne medije na drugi strani; pa tukaj ne govorim samo o spletnih portalih in novih medijih, ampak tudi drugih neodvisnih medijih. Razlika med njimi je ta, da komercialni mediji ponujajo plačljive vsebine, medtem ko neodvisni mediji ponujajo brezplačne vsebine, ki so dostopne vsem in zato dejansko predstavljajo javno dobro. Diskriminatorno je, da so oboji potisnjeni v enaka merila razpisa. Razlika med njimi je namreč že ta, da medtem ko komercialni mediji zlahka prikazujejo precej visoke stroške, ker denar pridobivajo z oglaševanjem, prodajo in tako naprej in ker imajo zaposlene; to bistveno težje počnejo neodvisni mediji. Zato mislimo, da bi bilo pravično, da sta ti dve vrsti medijev razločeni v razpisu. Rezultati javnih razpisov preteklih let kažejo, da, prvič, se de facto glasila posameznih političnih strank, kot je recimo Demokracija, financirajo na isti način kot mediji, ki naj bi bili v javnem interesu. Drugič, da na razdelitev sredstev vplivajo politične afiliacije medijev. Tretjič, da velik del sredstev dobijo lokalni mediji, ki po svojem vplivu in kakovosti pogosto ne doprinesejo bistveno k ciljem, ki so opredeljeni v tem javnem razpisu. Zato je moje tretje vprašanje: Ali ne bi bilo smiselno razmisliti o treh ločenih razpisih – za komercialne medije, za lokalne medije in za neodvisne medije; pri čemer bi razlikovali tudi med tem, katere vsebine so brezplačno na voljo državljanom in katere niso? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister Anton Peršak, izvolite.
Najprej je treba povedati, da se ta razpis izvaja na osnovi Zakona o medijih, ki se, žal, zlasti v te vrste vsebinah ni spremenil že tudi kar dobro desetletje. Seveda se razpisi načeloma izvajajo na podlagi določb, ki opredeljujejo javni interes; veste pa, tako kot vsi, da je financiranje iz proračuna prišlo v zakon pod devizo tako imenovane politične pluralizacije medijev. Ministrstvo se zaveda preživetosti nekaterih zakonskih določb, zlasti še definicije javnega interesa, zato razmišlja o novih rešitvah, ki so v tem trenutku tudi predmet javne razprave in usklajevanja med deležniki. Ti naši razmisleki so že zajeti v predlogu Strategije na področju medijev, ki bo predstavljala strateško podlago za celovito prenovo medijske zakonodaje in s tem seveda tudi za prenovo sistema državnih pomoči na področju medijev. Kot rečeno, ministrstvo je objavilo razpis na podlagi 4. in 4.a člena Zakona o medijih, vendar moram poudariti, da je razpis oblikovan tako, da ta podpora ni namenjena medijem kot medijem, ne glede na to, kakšne vrste je, ampak da je v skladu z razdelitvijo na dve področji namenjeno podpori določenih programskih vsebin medijev; in to tistih vsebin, ki niso takšne vrste, da bi generirale dobiček ali komercializacijo. Ampak gre za zagotavljanje javnega interesa, kot so na primer vsaj v dveh primerih medijev, kot veste, lokalne novice. Na področju [[nerazumljivo]]je razpis namenjen sofinanciranju vseh preostalih medijskih projektov, gre praviloma za podporo vsebinam, ki postajajo vedno bolj deficitarne. Kar zadeva vaša še posebna vprašanja, že prej sem rekel, da pravzaprav ne financiramo medijev kot medijev, da bi imeli neko merilo ali politično opredelitev ali kakršnokoli drugo; ampak financiramo vsebine oziroma projekte, ki zagotavljajo pluralnost; vendar ne v smislu politične, ampak v smislu žanrskih vsebin, demokratičnosti, dostopnosti informacij, ki, kot pravim, postajajo deficitarne; naj bo to pri tiskanih medijih, radijskih, televizijskih programih ali v elektronski publikaciji. Kar zadeva prihodnost, mi, kot rečeno, v strategiji predvidevamo še okrepljeno pot v te vrste usmeritev, se pravi, da naj bi bilo financiranje izrazito usmerjeno v podporo informiranju o lokalnem dogajanju, v podporo oziroma spodbudo posebnih novinarskih projektov, k čemur sodi raziskovalno novinarstvo, ter za spodbujanje medijev za obravnavo deficitarnih vsebin, kot je kulturna kritika, splošnoizobraževalne vsebine, poljudnoznanstvene vsebine in podobno. Toliko mogoče.
Hvala lepa. Gospod Luka Mesec, izvolite, imate zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala. To je bil nekako opis tega, kaj ta razpis financira in po kakšnih vatlih se ravna. Moja kritika, ki sem jo izrazil v vprašanju, je ta, da so na eni strani komercialna podjetja, se pravi medijske hiše, financirana v istem razpisu kot recimo neodvisni mediji, ki se ukvarjajo z raziskovalnim novinarstvom, kulturo in tako naprej. Problem je, da eni ponujajo plačljive vsebine, drugi so brezplačni, da imajo eni zaposlene ljudi in se preživljajo s prodajo, drugi ne. V tem smislu že tukaj govorimo o diskriminaciji. In zato me čisto konkretno zanima: Ali razmišljate o tem, da bi ta razpis kakorkoli prenovili? Ali bi se vam zdela sprejemljiva ideja, da se razpis recimo razkosa na tri dele? Z enim delom financiramo plačljive medije, komercialne medije; z drugim delom lokalne medije; s tretjim delom neodvisne novinarske portale, raziskovalne portale, kulturne portale in tako naprej. Da naredimo to ločnico, ker dejansko gre tukaj za precej različne medije, ki jih težko obravnavamo z enakimi merili. To bi vas prosil, če mi lahko čim bolj konkretno odgovorite.
Hvala lepa. Minister gospod Anton Peršak, izvolite.
To, kar ste v drugem delu svojega dodatnega vprašanja izpostavili, je, kot rečeno, usmeritev, ki je v strategiji zapisana. To razlikovanje, vprašanje neodvisnosti, pa najbrž ni mogoče ločevati na ta način neodvisnost in komercialnost. Drugo je, na primer mediji, ki se trenutno predvsem v digitalni obliki dajejo na trg kot brezplačni mediji, z brezplačnim dostopom, in komercialni, to ločevanje je možno – moram reči, da zdaj odgovarjam bolj ad hoc –, je razmisleka vredno. Je pa neko drugo vprašanje povezano s tem, to je vprašanje, koliko mediji, ki se pojavljajo v digitalnem okolju, posredujejo tudi vsebine, ki so lahko nastale nekje drugje. Kajti če nek medij, tudi če je v digitalnem okolju, ponuja res izvirne vsebine brezplačno, je najbrž ali pa v mnogih primerih lahko vprašanje nekega drugega interesa in neke druge podpore, da te vsebine nastajajo. Ta opredelitev lahko nastane tudi vprašanje.
Hvala lepa. Gospod Luka Mesec, je v redu? Hvala lepa. Izčrpali smo spisek 41 vprašanj poslank in poslancev. Zahvaljujem se ministricam in ministrom za odgovore. S tem prekinjam 1. točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, 13. decembra, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 25. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri 15 minut po zaključeni 40. izredni seji, ki se bo začela ob 9. uri zjutraj. Želim vam prijeten večer!