Head kolleegid, tere hommikust! On teisipäev, alustame täiskogu VII istungjärgu esimese töönädala teisipäevast istungit. Nüüd on Riigikogu liikmetel võimalik üle anda eelnõusid või arupärimisi. Härra Helmel on enne eelnõusid ja arupärimisi protseduuriline või on soov üle anda eelnõusid või arupärimisi? Teil on mõlemad näpud püsti. Palun mikrofon!
Aitäh, härra eesistuja! Mul on küsimus seoses meie eilsete protseduuriliste küsimustega, mis puudutasid peaministri kutsumist parlamendi ette. Kas juhatusel on vahepeal tekkinud mingi selgus peaministri töögraafikust ja võimalustest meie ette ilmuda? Aitäh!
Olin ise ühenduses peaministriga eilse arutelu pinnalt ja minu teada ka Riigikogu esimees oli peaministriga ühenduses. Ja me saime kinnituse, et neljapäeval peaminister Vabariigi Valitsuses on planeerinud pikema arutelu energiahindade teemal. Seetõttu ta Riigikogu ees neljapäeval olla ei saa. Aga ta on homme infotunnis ja infotunnis saab neid teemasid käsitleda, aga neljapäevaks on planeeritud pikem arutelu valitsus. Härra Reinsalu.
Aitäh, austatud istungi juhataja! See olukord, mis Eestis valitseb, on täiesti ebanormaalne, puudutavalt energiakriisi. Ja praegune käsitlus ei vasta Eesti avalikkuse, Eesti inimeste ja Eesti ettevõtjate huvidele, kuidas valitsus seda on käsitlenud. Parlamendi opositsioon soovib pidada erakorralise arutelu koos peaministriga, millised need lahendused on. Küsimus on selles, et me soovime seda pidada mitte Stenbocki majas, vaid Eesti parlamendis. Ja sellega seoses on see, mis ei ole ... küsimus ei ole mitte mingis kiusus või jonniajamises, vaid me soovime pidada mitte infotundi, sest informatsiooni see valitsus tegelike lahenduste kohta paraku ei ole esitanud, vaid me soovime pidada sellise parlamentaarse debati, kus opositsioonil on võimalik teha oma ettepanekuid ja parlamendis on võimalik sisuliselt kuulata peaministri käsitlust ja ettekannet kujunenud kriisis. Küsimus on selles, et parlamendi juhatus, kes parlamendi tööd korraldab, peaks tekitama selle formaadi, tõsiselt suhtuma sellesse ettepanekusse. Mida te olete teinud? Millal see formaat aset leiaks ja palun ärge vastake, et selleks on infotund. See formaat ei ole piisav praeguses kriisis. Aitäh!
Aitäh! Härra Reinsalu, te peaksite väga hästi kodu- ja töökorda teadma ja need formaadid, millised võimalused on meil siin debatti pidada Vabariigi Valitsusega või diskussiooni pidada Vabariigi Valitsusega, ja millised on meie omavahelised võimalused, need on kodukorras toodud. Need võimalused on loetletud kirjaliku küsimusena valitsuse liikmele, sealhulgas peaministrile, arupärimisena, kus peaminister või muu valitsuse liige on siin teie ees vastamisel, kus debati võimalus on kõige suurem, infotund. Ja ärgem unustagem, et tõepoolest nii-öelda poliitilised avaldused, mis on kodu- ja töökorras toodud, need lähtuvad eelkõige valitsuse liikmete võimalusest tulla parlamendi ette, mitte teistpidi. Seda on korduvalt arutatud. Jah, kui valitsuse liikmel on soov tulla ja vajadus tulla, siis ta selle tee valib, aga minu hinnangul muud vormid on oluliselt paremad ka selleks, et seda debatti sisuliselt pidada. Tarmo Kruusimäe, palun!
Tänan, hea aseesimees! Eile teid võib-olla ei viibinud saalis, kui me rääkisime, et 17. detsembril Euroopa Liidu asjade komisjon otsustas, et nad ei anna kooskõlastust ja et vajab parlamentaarsemat, laiemat arutelu. Tegime ettepaneku, et tänasel neljapäeval me võiksime, juhul kui peaminister ei leia tahet tulla parlamendiga rääkima, me võiksime siin pidada ja arutada kujunenud olukorras, kus meil on üle 3000 lehekülje kõikvõimalikku rohelist materjali selle rohekäkk-55 kohta, et kas me ei saaks siis pidada siin parlamendis seda arutelu.
Aitäh! See, kuidas päevakord tekib suurde saali, on ka täpselt reguleeritud kodu- ja töökorras. Lihtsalt niimoodi, et esmaspäeval tuleb mõte arutada neljapäeval midagi, sellist võimalust meil ei ole. Urmas Reinsalu, palun!
Aitäh! Ma ei ole nõus praeguses kriisis sellise käsitlusega, et parlament lähtuks, ütleme, et vorm on parlamendi tegevuse sisu eesmärk. Nagu piletitega nukuteatriks te taandate praegu parlamendi, et mis on ette nähtud vormilised niisugused protseduurid või liturgilised võimalused. Käsitlege ikkagi asja eesmärgipäraselt ja sisuliselt juhatuse poolt. Miks te ei kutsu siis – sellisel juhul, kui te leiate, et on täiesti mõeldamatu ja kohatu avalikkuse debatis seda läbi viia, arutelu energiahindade kriisi üle – miks juhatus ei kutsu kokku või kas te olete seda arutanud, et parlamendi vanematekogu paluda siia? Paluda proua peaminister, parlamendi fraktsioonide juhid, juhatuse liikmed ja viia läbi arutelu selle üle, millised on erinevad lahendused energiakriisis. Ainukene asi, mida peaminister eelmisel nädalal oli võimeline ütlema, et tema ei tea ka lahendusi. Eile tegi peaminister avalduse kriisi lahendamiseks, et andis Taavi Aasale ülesande. Noh, sellise käsitlusega, ma arvan, et see on täiesti ebaveenev ja ebapiisav mõttekäik praegu. Härra juhatuse liige, väga konkreetne ettepanek: on võimalik leida ka teistsuguseid formaate, kuidas parlamendi aruteluga parlamenti kaasates püüda lahendada seda kriisi.
Aitäh! Me kindlasti arutame neid võimalusi ka täna Riigikogu juhatuses. Mart Helme, palun!
Aitäh! Mulle jäi kõrva teie väide, et esmaspäeval tuleb Riigikogus kellelegi mõte, et kutsuda peaminister välja, ja siis peabki nii olema. Vabandust, ma juhin teie tähelepanu sellele, et Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna volikogu juba oktoobrikuus juhtis tähelepanu sellele, et kütteperioodil ja talveperioodil elektrienergia hinnad ilmselgelt tõusevad ja selleks on vaja juba valmistuma hakata. Nüüd meil on nad käes ja me tahame, et peaminister tuleb ja ütleb meile, mis on valitsuse plaan. Ja teil ei ole nagu mitte mingit toetust sellele parlamendiliikmena, et kutsuda peaminister siia, et ta saaks tõepoolest ühiskonda rahustada, ühiskonnale positiivseid signaale saata ja oma igipõlist kommunikatsiooni, halba kommunikatsiooni parandada. Palun, teie tema erakonna liikmena ja Riigikogu aseesimehena, esimese aseesimehena ikkagi toetage Riigikogu vähemalt 30 saadiku soovi kuulda siin peaministrit. Ja uskuge mind, selle 30 saadiku selja taga on suur osa Eesti avalikkusest, kes samuti sooviks kuulda, mida ütleb peaminister. Pugeda infotunni formaadi taha ... No te teate väga hästi vana parlamendihundina, et infotund on väga piiratud formaat ja siin me ei saa sellele küsimusele küll nii põhjalikult keskenduda, et ühiskonnale anda selged nägemused, plaanid, konkreetsed lubadused, mida siis ikkagi valitsus ette võtab.
Aitäh! Minu vastuses härra Kruusimägile oli see, et ma saan aru, kui ma sain õigesti aru, et jutt oli "Eesmärk 55" arutelust, mitte peaministri arutelu küsimusest. Nüüd, härra Helme, teile vastuseks: ega loomulikult see informatsioon Riigikogu esimehe poolt ju peaministrile eile anti. Ja kui ma vaatan lihtsalt seda kõige kiiremat võimalust, tõesti, olles olnud ka mõningad aastad parlamendis, siis kolmapäevane infotund on kõige akuutsem, kõige kiirem võimalus. Ja muuseas, infotunnis, kui te esitate näiteks peaministrile küsimuse, on teil kaks küsimust. Kui tavaliselt on olnud poliitilised avaldused siin, kui on minister või peaministrid olnud, siis on olnud üks täpsustav küsimus igal Riigikogu liikmel. Nii et eks neid võimalusi tuleb kasutada nendes raamides, mis meile on seadus ette andnud. Ja kui me tahame neid muuta, siis ka selleks on kodu- ja töökorra eelnõu ju ette valmistatud. Ootan kõigi panust sellesse, et tõesti siis sellist võimalust näiteks kas või suurendada, et kuidas valitsuse liikmeid parlament saab parlamendi ette kutsuda. Aga hea meelega arutaks muidugi täna esimese punktina teie enda fraktsiooni eelnõu 484 OE, aga selleni me veel vist ei jõua. Härra Seeder.
Aitäh, austatud juhataja! Ma saatsin eile Isamaa fraktsiooni nimel juhatusele kirja ettepanekuga, et peaminister tuleks parlamendi ette ja teemaks ei oleks mitte rohepööre kõige laiemas mõttes, vaid ikkagi konkreetselt praegu akuutselt kujunenud elektrituru olukord, mis puudutab väga paljusid inimesi nüüd ja praegu. Ja te ütlesite, et me peaksime lähtuma sellest formaadist, mis meil on. No me saame seda formaati siin ju täiesti ise kujundada. Minu küsimus on: kas teie ei pea vajalikuks sellist arutelu Riigikogu saalis, mis on täiesti kooskõlas meie kodu- ja töökorra seadusega, kui me nii otsustame ja palume peaministrit siia tulla? Kas te leiate, et selline arutelu ei ole vajalik ja kas juhatus kavatseb arutada seda ettepanekut ja millal võiks oodata juhatuse vastust, kui juhatus suvatseb seda arutada?
Aitäh! Helir, juhatuse koosolek, nagu sa ise väga hästi juhatuse liikmena mäletad, on teisipäeviti. Nii et täna juhatuse koosolek toimub. Urmas Reinsalu, palun!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Praeguses kriisis on väga halb märk, väga halb sümptom ühiskonnale, et valitsus on pugenud peitu nagu mutt maa alla. Seda enam on kummastav, et parlamendi juhatus ei võta endale vastutust, elementaarset loogikat, et kaitsta parlamendi eesõigusi selle kriisi lahendamisel, et tuua need probleemid parlamendisaali, vaid vastupidi, on moodustanud mingi Mannerheimi liini selle maa alla pugenud valitsuse kaitseks. Minu küsimus on selles, kas juhatus on arutanud seda kriisi ja millised on juhatuse käsitlused, kuidas on võimalik kiiresti ja venitusteta parlamendisaalis arutada võimalikke lahendusi, sest ilmselge on see, Eesti avalikkusele on selge, kõigile mõtlevatele inimestele on selge see, et need viisid ja meetmed kriisi lahendamiseks, mida on pakkunud välja valitsus, ei ole piisavad ja on kohatud ja need ei ole mõistlikud. Küsimus on selles, et parlament ei saa siin kõrval lihtsalt passida, sellise parlamendi tasalülitamise mõttekäiguga ma ei ole kategooriliselt nõus. Härra juhatuse liige, te ütlesite, et te arutate minu ettepanekut vanematekogu kohta. Milline on siis käsitlus juhatusel – sellepärast et see kriis ei ole tulnud meile täna kaela –, milline on käsitlus, kuidas me parlamendis püüame dialoogis valitsusega seda kriisi lahendada? Sest valitsus eraldi võetuna on jooksnud lati alt läbi.
Härra Reinsalu, teil on alati värvikad kalambuurid ja värvikad sõnavõtud ja kindlasti see stenogrammi huvides ja ajaloo huvides jätab kena jälje parlamendi ajalukku. Selle koha pealt ma arvan, et ega me väga palju edasi hetkel ei saa. Isamaa fraktsiooni ettepanek tõepoolest juhatusele on laekunud, juhatus täna koguneb. Eile Riigikogu esimees suhtles peaministriga. Mina sain täna hommikul samamoodi peaministrilt signaali, et neljapäevaks on Vabariigi Valitsus planeerinud pikema arutelu teie poolt tõstatatud teemaga seonduvalt ja see ei ole mingisugune uus teema. Kõik teavad, et kriis on, energiakriis on ja seda arutatakse, ja kui on täiendavat informatsiooni kas juhatuselt või Vabariigi Valitsuselt, siis loomulikult on võimalik seda ka Riigikogu liikmetega jagada. Härra Kruusimäe, palun!
Tänan, hea aseesimees! Eile tunnistas ka Riigikogu esimees, et opositsioon on heas toonuses ja seda head positiivset energiat niisama raisku lasta ja neljapäeva lihtsalt luude ära vedeleda oleks ebaotstarbekas. Jah, ma möönan seda, et võib-olla peaminister tahabki teha rekordit, et kaks kuud ei käi siin parlamendi ees. Aga mu küsimus on, et kui see rohekäki asi nagu ei edene, et kas me ei võiks neljapäeval arutada seda parlamendiliikme head tava või siis halba tava. Ikka vähemalt mingi arutelu toimuks.
Aitäh! Ma olen täiesti veendunud, et Riigikogu liikmed ei vedele. Kui teil on selline komme neljapäeviti, siis ma ei saa iga Riigikogu liiget loomulikult kuidagi teistmoodi käsitleda, aga mina olen aru saanud, et Riigikogu liikmed planeerivad oma töögraafikut vastavalt sellele, millised on nende vajadused ja millised on suure saali tööülesanded. Neljapäeval meil praegu päevakorras midagi ei ole suures saalis, järelikult on meil võimalik planeerida muid tegevusi. Kert Kingo, palun!
Ma tänan! See olukord on juba rohkem kui piinlik, kuidas teist päeva järjest me üritame veenda, et peaminister tuleks parlamenti ja räägiks ühiskonda teravalt puudutavate teemade üle. Ma mäletan väga hästi, et kui Reformierakond ja Kaja Kallas olid ...
Ma korraks vabandan. Proua Kingo, ma korraks vabandan. Head kolleegid, võtame saali vaiksemaks. Mul on tõesti isegi läbi mikrofoni ja kõlarite raske kuulda, mida Kert Kingo räägib. Palun!
Mul on väga hästi meeles, kui Kaja Kallas oli opositsioonis, siis tema oli kõige valjuhäälsem sõnavõtja siin, kui keegi minister tema nipsu peale minuti pealt Riigikogusse kohale ei tulnud. Ja nüüd me teist päeva järjest üritame veenda, et proua peaminister suvatseks äkki parlamendiliikmetele rääkima tulla siia. Mulle tundub, et Kaja Kallas kas ei soovi oma tööd teha või ta lihtsalt ei saa hakkama, ja võib-olla oleks tal mõistlikum tagasi astuda, sest ilmselgelt ta ei soovi parlamendi ees rääkida ühiskonna teemadel. Aitäh!
Aitäh! Nagu ma teile vastasin, Vabariigi Valitsus on planeerinud neljapäevaks ka parlamendi istungi ajaks, mis on neljapäeval kell 10. Tavapäraselt algab Vabariigi Valitsuse istung neljapäeval kell 10 ja ongi planeeritud just nimelt energiakriisi arutelu. Selles mõttes ma arvan, et Vabariigi Valitsus eelkõige peab need lahendused välja pakkuma ja kui need lahendused välja pakutakse, loomulikult neid jagatakse ka parlamendile. Head kolleegid, aga ma siiralt sooviks minna tänase päevakorra juurde, sellepärast et tänases päevakorras on meil kaks väga olulist punkti. Aga ma näen, et meil on protseduurilised küsimused jätkuvalt sellised, mis istungi läbiviimist ei puuduta, vaid puudutavad üldpoliitilisi arutelusid ja nende kohta kõige õigem koht oleks olnud eile vabas mikrofonis igal Riigikogu liikmel oma mõtteid avaldada. Selleks on täiesti formaat olemas. Kui me siin lihtsalt pingpongi edasi peame, ega see väga palju edasi ei vii. Nagu ma ütlesin, juhatuse koosolek toimub täna samamoodi, juhatus arutab kindlasti ka vanematekogu kokkukutsumist. Need võimalused kõik me kasutame ära, nii et ärge selle pärast muretsege. Urmas Reinsalu, palun!
Aitäh, härra istungi juhataja! Ma ei ole nõus teie niisugune tüdinud hoiakuga. Me arutame kõige tähtsamat küsimust – seda, et kriisi tuleb lahendada rahvaesinduses. Rahvaesindus ei saa olla kõrval kriisi lahendamisest. Kui te ütlete, et te tahate edasi minna, teid see töö ei huvita, andke istungi juhatamine Riigikogu esimehele üle ja me saame edasi minna selle küsimusega. Küsimus puudutab ju väga põhimõttelist käsitlust: kuidas me kvalifitseerime seda kriisi, mida valitsuse poolt paraku on ju vähendatud, pisendatud. Ja te ütlesite õieti, et ega see kriis ei ole nipsust täna tulnud siia lauale. Jah, selle üle on hoiatatud ja protesti väljendatud, absurdse Euroopa kõrgeima hinnatõusu üle, selle õudusfilmiliku stsenaariumi üle, millega seisavad silmitsi meie inimesed, seisavad silmitsi ettevõtjad juba eelmisel aastal. Kuid valitsuse käsitlus sellest on olnud täielikult, nagu ma ütlesin, lati alt läbi jooksev. Ja nüüd te ütlete, et valitsusel on käsitlus selle kriisi lahendamiseks olemas, kus see kriis on juba plahvatusena paisunud, ja valitsus kavatseb seda neljapäeval arutada. Andke andeks, aga see on minu jaoks totaalselt ebapiisav. Me ei vaja niisugust nurga taga arutamist, me vajame tegelikku debatti parlamendis. Valitsuse ülesanne, valitsusjuhi ülesanne peab olema siia parlamenti tulla selle kriisi keskmes, selle tormi keskmes, et anda aru, mis on valitsuse käsitlus. See arutelu, kui valitsus soovib seda arutada, et oodata veel 48 tundi või 72 tundi selle kriisi süvenemist ja ühiskondlike probleemide kasvu – siis ma arvan, et me võime koguneda ka erakorraliselt. Minu hinnangul on nii, mul ei ole mingit probleemi selles, ma arvan, et parlamendiliikmetel ei ole probleemi, et teha see arutelu ka kolmapäevasel päeval, et kuulata, milline on peaministri käsitlus. Miks meil on praegu tekkinud olukord, kus keset kriisi – ja see on erinevate kriiside puhul, ma juhin tähelepanu, sümptomaatiline praegu, eelmisel aastal olnud – valitsusjuhi isikus öeldakse, et valitsus ei pea võimalikuks tulla siia, et anda käsitlus kriisi lahendustest ja kuulata ära kõigi parlamendijõudude seisukohad. Miks me kardame seda arutelu selles kriisis, kui Eesti ühiskond ootab vastuseid ja ootab ka õieti püstitatud küsimusi ja hinnangut kriisile? Miks me kardame parlamendis seda arutelu? Mis on selle põhjus, härra istungi juhataja?
Härra Reinsalu, väike keeleline täpsustus: kasutage sõna "õieti" asemel sõna "õigesti". Aga, härra Reinsalu, te olete siin nüüd protseduuriliste küsimuste käigus neli korda kaks minutit öelnud ühte ja sama juttu. Mina vastan teile ka samamoodi. Kui me vestlesime teiega kusagil teisel pool, teie oleksite istungi juhataja, siis te kindlasti lähtuksite ka eelkõige kodu- ja töökorrast, sellest, kuidas Riigikogu istungit saab läbi viia, mitte sellest, mis on emotsionaalsed arvamused. Minul on emotsionaalne arvamus, seda ma siit puldist ei ütle. Omavahel me võime igasuguseid asju arutada. Peaminister peab juhatama Vabariigi Valitsuse istungit neljapäeval, mis seda teemat muu hulgas arutab. Kolmapäeval on ta infotunnis, kus te saate kindlasti neid küsimusi temalt ka küsida. Härra Kalle Grünthal, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja ja aseesimees! Mulle isiklikult tundub, et te praegu rikute meie kodu- ja töökorra seadust. Asi on nimelt selles, et teie volitused ja õigused on ära sätestatud meie seaduse kolmandas peatükis. Ja praegu on olukord, kus parlamendiliikmed soovivad kutsuda siia peaministrit ja teie blokeerite seda. Mina ei ole suutnud leida, ütleme, sellest seaduse normatiivist nüüd, ütleme, seda õigust, et teie lihtsalt parlamendisaadikute soovile näha peaministrit siin saalis on teil õigus keelduda sellest, keelduda parlamendi soovist. Küll on võimalik, ütleme, Riigikogu juhatusel lahendada teatud küsimusi, mis on määratletud seadusega või siis mõne muu reguleerimata protseduurilise küsimusega, aga see on ainult juhatuse pädevuses. Äkki te nimetate selle normi, mis annab teile õiguse praegu nii-öelda, pehmelt öeldes, parlamendiliikmete soov, palve ja tekkinud olukorras saadikud pikalt saata?
Härra Grünthal, tänan teid selle küsimuse eest! Ma julgen, kui me läheme nüüd päris normi tõlgendama, siis ma julgen väita, et see, mis praegu saalis toimub, ei ole mitte kuidagi protseduurilised küsimused. Me oleme seda korduvalt arutanud, protseduurilised küsimused ei ole sellises sõnastuses kodu- ja töökorras kordagi mainitud. On küsimusi istungi läbiviimise korra kohta. Need küsimused, mis siin on olnud, ei ole istungi läbiviimise korra kohta ükski olnud. Nüüd see, mis puudutab istungi juhataja – jaa, ma saan aru, et te tahate kuulata, väga õige –, istungi juhataja juhatab istungit, kui on protseduurilised küsimused, mis on istungi läbiviimise korra kohta, siis ta nendele vastab. Nüüd see, mis puudutab Riigikogu liikme õigust peaministrit või valitsuse liikmeid välja kutsuda, siis selle kohta kodukord ei räägi üldse midagi, vaid kodukord räägib peaministri või ministri poliitilisest avaldusest. Riigikogu liikmel on õigus esitada kirjalik küsimus, esitada arupärimine, esitada suulisi küsimusi infotunnis. Need on Riigikogu kodukorras reguleeritud formaadid. Härra Reitelmann, palun!
Aitäh, härra eesistuja! Meil siin saalis räägitakse kriisist, aga tegelikult on väga paljudes kodudes ja paljudes ettevõtetes käes katastroof. Ja kui te loete ühismeediat, siis te näete, et tavalised inimesed on raevus sellest, et Riigikogu mitte midagi ette ei võta. Tehke ometi midagi, on rahva selline vox populi. Me oleme oma maine kaalukausil praegu väga hapras situatsioonis ja seetõttu on mul ettepanek, et kui te võtate juhatuse täna kokku, siis te kutsute ja otsustate kokku kutsuda vanematekogu ja kaaluda tõsiselt peaministrile umbusalduse avaldamist, sest ta ei ole võimeline seda valitsust juhtima. See on meie kõigi huvides, see on ennekõike Riigikogu maine huvides ja see on ka Reformierakonna otsestes huvides ja see on ennekõike Eesti rahva ellujäämise küsimus. Palun tehke seda.
Tänan! Tutvustan veel korra kodukorda. Kodukorras on reguleeritud ka umbusalduse avalduse menetlemine, selle saab Riigikogu menetlusse anda 21 Riigikogu liiget. Henn Põlluaas, palun!
Aitäh, austatud eesistuja! Me oleme vaieldamatult täna ühes suurimas kriisis, mida, Eesti on peale taasiseseisvumist läbi elanud, sellepärast et need energia hinnad ja inflatsioon ja kõik selle tagajärjed on sõna otseses mõttes katastroofilised, kui see nii edasi jätkub. Ja valitsus eesotsas peaminister Kaja Kallasega, nagu me näeme erinevatest avaldustest, ei kavatsegi tegelikult mitte midagi ette võtta. Nii et selles suhtes, unustades igasugused kodu- ja töökorra seadused ja protseduurid, sellises kriisis tuleb tegutseda kiirelt, koheselt. Ja kui Riigikogu nõuab, et peaminister tuleks selgitama neid samme, kuidas ja mida valitsus kavatseb ette võtta, siis tuleb tegutseda momentaanselt ja peaminister peab Riigikogu soovile vastu tulema. Aga nagu me näeme, me juba teist päeva nõuame peaministri tulekut siia saali ja nagu me teame, on see juba mitmes kord selle valitsuse ajal, kui peaminister poeb peitu. Ma olen ka varem nendele asjadele tõmmanud paralleeli sellega, kui algas sõda, kui Saksamaa tungis Venemaale, siis Stalin kadus kolmeks päevaks avalikkuse eest. Me näeme seda igas kriisis, kuidas Eesti peaminister Kaja Kallas kaob täpselt samamoodi avalikkuse eest, kui kriis on haripunktis. Nii et mina leian, et see neljapäevane valitsuse istung ei ole põhjuseks Riigikokku mittetulekuks. Ja kui on, siis palun väga, peaminister võib tulla seda avaldust esitama ka täna. Meil on veel aega kella kaheni. Ja ta võib tulla seda tegema ka homme. See, et neljapäeval on valitsuse istung, ei ole mitte mingisugune vabandus. Nii et ma edastan veel kord Riigikogu liikmete poolt enam mitte palvet, vaid nõuet, avalikku nõuet, et peaminister tuleks Riigikogu ette aru andma. Ja ma väga tänulik olen ka teile, kui te veel kord seda sõnumit isiklikult edastaksite peaministrile. Aitäh!
Aitäh! Ma luban teile, et ma ütlen selle soovi peaministrile edasi, samas olen ka veendunud, et peaministri büroos inimesed jälgivad Riigikogu istungit ja kuulasid ka teie sõnavõttu praegu tähelepanelikult. Aivar Kokk, palun!
Hea juhataja! Minu teada on energiakriis olnud juba mitu kuud. Rääkida täna, et neljapäeval hakatakse arutama, kuidas lahendada energiakriisi, on natuke imelik. Meil on tekkinud kahtlus, kas peaminister üldse julgeb Riigikogu ette tulla, sest terve detsembrikuu ei käinud ta ühelgi kolmapäeval meil siin aru andmas ega küsimustele vastamas. Ja kui mõned päevad tagasi TV3 küsis Kaja Kallase käest kommentaari suurte arvete kohta, siis Kaja Kallas vastas, et kui on nii suured arved, siis tal ei ole selget vastust, mis sellega teha saab, ja et kindlasti saab mõelda erinevaid lahendusi, kuid tal ei ole praegu lahendust pakkuda. Ma saan aru, et seda lahendust ei ole olnud kolm-neli kuud pakkuda. Kui me kõrvalt näeme, Norra tegi nädalavahetusel uue ettepaneku, ta juba tegi novembris-detsembrikuus, et inimeste arved ei oleks lakke kukkunud, nüüd tegi nädalavahetusel uue. Ja nüüd me räägime, et neljapäeval midagi hakatakse arutama, kuna Keskerakond trambib jalgu juba viimane kuu aega. Äkki ikkagi oleks võimalik sul kui oma erakonna liikmel peaministriga rääkida, et võib-olla ta teeks täna öösel selle koosoleku ja arutataks, mis võimalused on täna Eesti elanikke päästa. Küsimus ei ole ainult elektri hinnas, sama küsimus on ju ka gaasis ja soojamajanduses. Kui veebruarikuus need arved tulevad, siis on, ma arvan, inimestel ka need säästud, nagu siin ajakirjanduses on lugeda, et mõned sotsiaaltöötajad ütlevad, et kas sul kirsturaha ei olegi, et maksta elektriarveid. Kas ikkagi ...
Kas teil on küsimus ka?
... ei oleks võimalik tuua need inimesed siia, peaministril.
Head kolleegid! Ma siiralt ... Kui teil on küsimusi, palun küsige. Ma saan aru, et igaühel on soov poliitilisi statement"e öelda, poliitilisi avaldusi öelda, neid on võimalik teha ka. Selleks eile oli infotund – vabandust, vaba mikrofon, ma väga vabandan. Ja härra Kokk kindlasti pikaajalise parlamendiliikmena, rahanduskomisjoni ja majanduskomisjoni kogemusega, kindlasti teab seda, millised sammud on senimaani tehtud, kogumahus ligi 240 miljonit. See on nii energia hinna tõusu kompenseerimine kuni 80% ulatuses hinnatõusust, samamoodi võrgutasude küsimus nii elektris kui gaasis. Samamoodi meetmete pakett, mis puudutab börsipaketiga lepinguid ja nii edasi ja nii edasi, kogumahus 240 miljonit eurot. Ma ei taha minna sisusse, see ei ole minu ülesanne siin praegu, aga ärge pange palun ei juhataja ega ka kellegi teise suhu sõnu, et alles nüüd Vabariigi Valitsus arutab. Mina ütlesin, et Vabariigi Valitsus arutab sellel neljapäeval. Ma ei öeldud, et alles nüüd arutab. Nii et selles mõttes, head kolleegid, minu soovitus on täna minna edasi selle istungiga ja selle päevakorraga, mis meile on ette antud, ja kõiki muid küsimusi on meil võimalik arutada teistes formaatides, mis on meil ka kodukorraga ette nähtud. Siim Pohlak, palun!
Aitäh, hea juhataja! Nagu mitu korda olen ma kuulnud, siis neljapäeval tuleb taas arutelu, veel üks arutelu. Tegusid on vaja! Oktoobris oli juba selge, et kriis tuleb, et energiahinnad tõusevad, peaministrit hoiatati, ta ei võtnud seda kuulda, ka EKRE poolt. Ma ei oska öelda, mis olid peaministri kaalutlused, kas vastandumiseks või lihtsalt arrogantsusest, aga see teema oli õhus juba ammu. Ja vaadates peaministri käitumist, siis on selge, et valitsus on unustanud, kelle teenistuses ta on. Valitsus on rahva teenistuses, mitte vastupidi. Ma loodan väga, et teie, härra Pevkur või keegi teie kolleegidest saadab peaministrile eilse Hannes Võrno sotsiaalmeedia postituse, millest on kujunenud tänaseks 24 tunniga üks Eesti ajaloos kõige rohkem levi saanud Facebooki postitus, kus ta ütleb väga selgelt välja selle, mida suur osa Eesti rahvast mõtleb. Ma loodan, et peaminister loeb selle teksti läbi, tuleb neljapäeval parlamendi ette, lõpetab Eesti Vabariigi Riigikogu alavääristamise, sest kriis ja olukord on tõsine.
Peeter Ernits, palun!
Hea juhataja! Piinlik on kuulata kogu seda põhjenduste kaskaadi, infotund ja kõik muu ja peaministril on vaja arutada Stenbockis. Aga täna on teisipäev ja kui ma vaatan seda menüüd, mida me sel nädalal arutame, kümme punkti – rahvatervis, autovedu, meresõit – ja kümnest punktist viis on opositsiooni punktid. Valitsus, teades millises ... Vabandust! Ma ootan, kuni kolleegid lõpetavad.
Siis me ootame koos. Head kolleegid, me ootame praegu, kuni saal vaiksemaks jääb, sest ma tahan kuulata, mis härra Ernitsal öelda on
Teil on kelluke ka ju. Oleks hea kuulata kellukest hommikul. Aga kui tohib jätkata ...? Ma ei hakka praegu rääkima, et veenge oma lugupeetud peaministrilt, et ta tuleks meie ette. Ei räägi seda. Võtame taga, vaatame seda menüüd. Valitsus teab, ka Kaja Kallas ja teie, millises olukorras me täna oleme. Küsimuse on ühelt poolt elektri- ja küttehindades, teiselt poolt rohepöörde Eesti positsioonides, millest kolleeg Kruusimägi on siin mitu korda rääkinud ja ka mina, mida peaks kiiresti arutama, kuna meie diplomaadid istuvad Brüsselis, aga ei saa suud lahti teha, kuna parlament ei ole suutnud seda 3000 lehekülge läbi närida ja mõtestada. Järelikult, kui valitsus on tulnud sellise menüüga, kümnepunktilisega, kus on rahvatervis, autoveod ja meresõit, aga elektri, energia ja rohepöörde olulised asjad, neist ei ole sinna ühtegi punkti pandud. Ja kui me nüüd teist päeva juba paluksime, et armuline peaminister saabuks siia meiega koos arutama või teine asi, et arutada Eesti positsioone suure rohehüppe puhul, siis te räägite infotunnist ja sellest, et Stenbockis on tal vaja arutada oma seltskonnaga seda. Minu küsimus on praegu see: miks Vabariigi Valitsus ja valitsuskoalitsioon on esitanud meile sel nädalal sellise hapra ja elukauge menüü? Ja kas järgmisel nädalal tullakse samuti välja sellise elukauge, lühikese ja hapra menüüga?
Aitäh, härra Ernits! Riigikogu täiskogu päevakorra koostab Riigikogu juhatus vastavalt Riigikogu komisjonidest tulnud sisendile. Kalle Grünthal, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Ma küsisin teie käest protseduurilisi küsimusi teie volituste kohta seoses sellega, et te keeldute praegu menetlusse võtmast sellist küsimust, et kutsuda peaminister siia saali selgitusi andma. Ja nagu ma aru sain, siis viide teie poolt oli selline, et antud küsimust ei ole sätestatud siis meie töö- ja kodukorra seaduses. Võib-olla küll, aga samas selle seaduse § 13 punkt 18 annab tegelikult Riigikogu juhatusele võimaluse lahendada protseduurilised küsimused, mis ei ole sätestatud meie seaduses. Ehk siis siin on minu jaoks küsimus, et kas teie praegu leiate, et Eesti riigis ei ole probleemseid küsimusi, ei ole energiakriisi, ei ole tervisekriisi, ei ole julgeolekukriisi, kui te ei kutsu kokku põhimõtteliselt Riigikogu juhatust, et lahendada ära see küsimus, et tuua peaminister siia saali selgitusi andma. Ma olen siiski veendunud, et suurem osa Eesti elanikkonnast on teistsugusel arvamusel. Siin ootaks, lugupeetud Hanno Pevkur, teiepoolset sekkumist sellesse küsimusse ja kutsuda kokku Riigikogu juhatus selle küsimuse lahendamiseks, kuna peaministri kutsumist siia saali sellisel kujul, nagu parlament soovib, ei ole tõepoolest vist protseduurilise küsimusena võimalik lahendada. Minu küsimus on selline: kas minu mõttekäik oli teile kõigepealt arusaadav ja kas te leiate, et peaminister ei ole, ei oma õigust ja tahtmist valida valitsuse ja Riigikogu vahel?
Riigikogu juhatus koguneb kolme tunni pärast. Rene Kokk, palun!
Aitäh, austatud eesistuja! See on ilmselt kõigile selge, et peaminister väldib Riigikogusse tulemist nagu tuld. Mul on teile ettepanek, et äkki te võtate 10 minutit eesistuja vaheaega ja räägite peaministriga vahepeal, et äkki ta on valmis tulema reedel siia. Kui neljapäeval on arutelu, nagu me kuulsime, siis ma olen täiesti veendunud, et opositsioonisaadikud on valmis ka reedel osalema ja kuulama, mida peaminister on rääkida, kuidas sellest praegusest energiakriisist kohe sammudega hakata välja tulema. Äkki te võtaksite vaheaja ja räägite peaministriga. Aitäh!
Tänan selle ettepaneku eest! Riigikogu esimees ja Riigikogu esimene aseesimees on peaministriga sel teemal vestelnud. Nagu ma ütlesin ka juhatuse kohta, siis juhatus arutab seda kolme tunni pärast. Jüri Jaanson.
Aitäh! Mul kaks teemat siin nüüd tekkinud. Et kõigepealt, kui õieti kuulsin, siit Riigikogu saalist esitati siin praegu Riigikogu liikmete nimel nõudmisi, mingeid nõudmisi, ma ei tea, kas siis valitsusele või juhatusele. Aga ma juhiksin tähelepanu siin sellele, et Riigikogus on siiski 101 saadikut ja kui nõudmiste esindajad esitavad mingeid nõudmisi, siis tehku seda enda nimel või siis fraktsioonide juhtkond siis fraktsioonide nimel, aga mitte terve, kõigi Riigikogu liikmete nimel. Näiteks minul ei ole mitte kellelegi siin või juhatusele ega valitsusele hetkel nõudmisi. Nüüd teine teema. Ma palun istungi juhatajal meelde tuletada ...
Ma korraks vabandan. Jüri, ma korraks vabandan. [[Helistab kella.]]
Teine teema: ma paluks istungi juhatajal veel kord meenutada Riigikogu saalile ja Riigikogu liikmetele, et täna kella 12-ni on võimalik esitada küsimusi homseks infotunniks, tähendab praeguse seisuga veel tund ja 22 minutit, ja homme on infotunnis vähemalt minu teada siin peaminister kenasti kohal ja vastab kõigile nendele küsimustele, kaasa arvatud selle energiakriisi teemal.
Aitäh! No te tegite selle väga kenasti praegu ise ära. Andres Metsoja, palun!
Aitäh, lugupeetud aseesimees! Mina tahan tunnustada kevadistungjärgu algust nõnda, et keskkonnakomisjoni esimees Yoko Alender tuli kohe lauda ja ütles, et muude küsimuste all tuleks üsna koheselt arutada energiatemaatikat. Samas tuleb tõdeda, et Riigikogu töö ongi tervik. Ega me ei saa ainult vaadata seda, mida me teeme komisjonis või mida me teeme suures saalis, vaid meie väljakutsed just ka keskkonnakomisjoni poolt rohepöörde kontekstis on väga suured. Me arutasime ka eile ees seisvat töökava. Minister tegi sellest ülevaate ja ka seal on hulk tegevusi seoses rohepöördega ka ringmajandusega, kus meie elanikke ootavad ees olulised hinnatõusud, olgu kas või ladestustasu kontekstis, mis puudutab segaolmejäätmeid. Me kuuleme meediast, et haigekassa nõukogu arutab terviseteenuse hinnakirja muutmist, sest haiglad ei tule oma teenustega enam toime selle hinnakirja alusel, mis on kinnitatud. Me näeme, mis toimub elanikega. Meeldib või mitte, aga energiakriis on akuutne teema ja ma tulen teile selles mõttes natuke appi, et me ei peaks tänast istungit ja homset veetma nende protseduuriliste küsimustega, et äkki proua peaminister saab öelda, järgmise nädala kava on kohe-kohe kinnitamisel, kas järgmisel nädalal on see aeg, kus me saaks seda teemat siin arutada. Sellel on väga palju erinevaid vaatenurki, mõttekohti, analüüsi ja minu meelest on vältimatu seda suures saalis arutada. Aitäh!
Aitäh, härra Metsoja, ma väga tänan teid selle mõttekäigu eest. Tegelikult te ütlesite ühe väga olulise asja tuuma. Tõepoolest, need komisjonid, kes teemaga rohkem kokku puutuvad, peaksidki seda sisuliselt arutama. Samamoodi on komisjonidel võimalus tulla siia saali olulise tähtsusega riikliku küsimuse formaadis ja tuua seesama debatt, olgu see siis ladestamistasud või mingisugune muu meie tulevikku mõjutav teema, mis väärib suure saali tähelepanu, siia saali arutamiseks. Täpselt seda, jah, olekski mõistlik teha ka komisjonides ja komisjonidel on võimalus muu hulgas ka OTRK käigus pakkuda välja, kes on need inimesed, kes siia saali suurele saalile rääkima tulevad. Nii et tõesti, see on üks formaat, kuidas teemadesse minna süvitsi sisse ja sisuliselt arutada, mitte lihtsalt öelda, et peaks arutama, vaid vaid minna ja komisjonides seda sisuliselt arutada. Heiki Hepner, palun!
Suur tänu, hea istungi juhataja! Me oleme nüüd teada saanud, selles mõttes, et ega meil tõesti peaministrit ju lähiajal, kui jätta kõrvale homne infotund, kus saab lühiküsimusi-lühivastuseid, siia ei õnnestu saada. Mõnes mõttes on see muidugi kurb, kui kriisi ajal toimub selline tavareageerimine: Riigikogu liikmed, esitage siis see arupärimine ja siis vastavalt protseduurile seda mõne nädala pärast menetletakse. Kriisireguleerimine eeldab muidugi teist tempot. Sellepärast ma pigem pöördungi teie poole või Riigikogu juhatuse poole, kes täna ka koguneb ja kes tegelikult peaks parlamenti esindama selles teemas ning tõsisemalt ja jõulisemalt ka valitsusele survet avaldama. Ja ma toon nüüd selle momendi, mille puhul mul on tõesti suur palve, et te ka seda käsitleksite. Ajakirjandusest võime lugeda, et täna oleme jõudnud situatsiooni, kus öeldakse, valitsus ütleb, valitsusliikmed ütlevad, et kõigil maksmisega hädas olevatel peredel, kes energiahüvitist ei saa, tuleb pöörduda kohaliku omavalitsuse poole. Omavalitsustel ju raha on, vähemalt aasta alguses – niimoodi öeldakse. Ehk täna on valitsus asunud veeretama juba täielikult kogu seda muret ja vastutust omavalitsustele. Selline ühiskonna lõhkumine ilma sisulise aruteluta on väga-väga halb. See mitte ei liida raskustest ülesaamiseks, vaid see lükkab meid laiali. Sellepärast ongi mul palve juhatusele, et te võtaksite ikkagi seda küsimust väga tõsiselt ja tooksite selle teema ka siia suurde saali nii, et omavalitsused tunnetaksid sisulist tuge, et me ei lõhuks meie riiki laiali.
Ruuben Kaalep, palun!
Hea juhataja! Te kindlasti nüüdseks juba aimate, mis on see mure, mis on enamike küsijate südamel. Tõepoolest, me oleme silmitsi päris sügava riikliku kriisiga ja selleks, et seda lahendada, on tingimata vaja, et peaminister tuleks Riigikogu ette seda arutama konkreetselt, selgelt ja Riigikogu kaasates. Seda ei saa teha olemasolevas formaadis nagu infotund või arupärimised, vaid selle jaoks on vaja, et peaminister kas esineks poliitilise avaldusega Riigikogu ees või muul viisil suhtleks otse valitud rahvaesindusega. Ja eile oli ...
Ma korraks vabandan! Härrased Reinsalu, Seeder ja Ligi! See kolmik on seal pidevalt hirmus valjuhäälne, no mitte ei saa kuulata normaalselt, mida Riigikogu liikmed küsivad, lihtsalt teie sumin on nii palju suurem. Ma saan aru, et teid ei huvita, aga ma pean vastama härra Kaalepile, nii et ma tõesti sooviksin kuulata, mida härra Kaalep antud juhul [ütleb], kuna temale on antud mikrofon ja teile kolmele seal ei ole antud mikrofoni. Ilma mikrofonita on võimalik väljaspool seda saali omavahel arutada kõiki poliitilisi ja mittepoliitilisi teemasid. Härra Kaalep, palun!
Eile oli Riigikogu paljude liikmete sooviks, et peaminister tuleks nende teemade aruteluga siia neljapäeval. Kui te ütlete, et neljapäeval ta tulla ei saa, siis kindlasti te mõistate, et see on oluline teema ja peaminister peaks siia tulema siis mõnel muul päeval. Mis päev see võiks olla? Kas te nõustute sellega, et seda ei saa käsitleda lihtsalt infotunni formaadis?
Aitäh! Riigikogu juhatajana ma pean lähtuma kodu- ja töökorrast, ja kodu- ja töökorras on meil formaadid ette antud, kuidas meil siin saalis arutelud käivad. Kui me tahame seda põhimõtet muuta, et meil oleks võimalik ka lihtsamini kutsuda ministreid ja peaministrit siia ette, siis selleks on võimalused meil endil ja selleks tuleb kodukorda muuta. Ma arvan, et sisuliselt vaadates viimase paari aasta arenguid võib-olla peakski ka selle punkti lahti võtma. Aga me ei ole ka kodukorras fraktsioonide vahel kahjuks kokkuleppele jõudnud, kuidas me edasi liigume. Nii et kui meil see valmisolek oleks ka see teema lahti võtta, siis kindlasti meil oleks võimalik palju lihtsamini kutsuda ministreid või peaministrit siia meie ette akuutsetel teemadel aru andma. Härra Reinsalu, palun!
Aitäh, härra istungi juhataja! Ma olen üllatunud sellest peidetud ähvardustest: sisuliselt, kui opositsioon ei taltu, siis võetakse kodukorraseadus ette ja hakatakse seaduslikult küsimusi piirama. Ma saan seda nii tõlgendada, teie repliiki.
Valesti tõlgendate ...
Eelmise aasta sügisel oli meil tegelikult olukord, kus sisuliselt parlament saadeti põhiseadusevastaselt laiali, nagu tuvastas Riigikohus põhiseaduslikkuse järelevalve korras pretsedendina, mida tegelikult ei ole tuvastatud Eesti vaba parlamendi ajaloos 40 aasta jooksul. Küsimus puudutab väga tõsist ja põhimõttelist probleemi, see on kriis riigis, ja seda käsitlust, et kui on kriis riigis, siis rahvaesindus ei saa sellest arutelust olla kõrval, vaid rahvaesindus peab väljendama avalikkuses, ühiskonnas ettevõtjate ja inimeste seas väljendunud muresid, pakkuma välja oma lahendusi ning pidama parlamendiga kahekõnet. Ja kui Riigikogu juhatus eitab seda käsitlust, [peitudes] formalistlike põhjenduste taha, ning eeldab, et valitsusel on priorogatiivid ja nõnda edasi parlamendi ette tulla, siis ma ütlen, et see on põhimõtteliselt erinev arusaam parlamentarismist. Parlament kutsub valitsuse enda juurde ja valitsus, kes peab lugu parlamendist ja rahvaesindusest ja rahvast, kes on selle parlamendi valinud, tuleb. See ongi tegelikult suhtumise küsimus. Kui valitsusjuht ütleb, et ta ei saa tulla, tema tahab hoopis arutada neid asju, siis see näitab suhtumist parlamenti ja see näitab ka suhtumist oma rahvasse. Minu selge ettepanek on see: me ei lähe ... Minu ettepanek on mitte minna siit parlamendi aruteluga enne edasi, kui me oleme saanud valitsuselt vastuse. See valitsus ei ole suuteline seda kriisi ohjama, nagu me näeme. Järelikult see probleem tuleb tuua rahvaesindusse ja rahvaesinduse arutelu juurde. Ma palun, et te võtaksite ühendust vabariigi peaministriga ja ütleksite, et see vastus ei ole piisav parlamendile. Parlament tahab koos peaministriga pidada kahekõnet sellel nädalal. Kriisis ka ühiskonna jaoks loeb otsustavuse kiirus kriisi lahendamisel ja ennekõike kriisi diagnoosimisel. See, kuidas valitsus diagnoosis kriisi, esitades ja võttes vastu eelarve parlamendis, mis ei vastanud tegelikule inflatsiooni tasemele ja mis ei vastanud sisuliselt sellele energiahindade kriisi olukorrale, näitab, et valitsus diagnoosib olukorda kardinaalselt valesti. Ja see on oht nii meie majandusele, inimeste hakkamasaamisele kui ka laiemas plaanis julgeolekule. Mul on ettepanek, et me nüüd katkestaksime selle arutelu. Me ei saa selles olukorras enne edasi minna, on minu hinnang. Aitäh teile!
Härra Reinsalu, protseduurilised küsimused on küsimused, mitte poliitilised sõnavõtud. Seda esiteks. Teiseks, teil on siin saalis kogemust isegi pikemalt kui minul. Teile on ligi 19 aastat siin saalis oldud. 19 aastat olete te elanud üsna sarnase kodu- ja töökorraga, nagu ta meil ees on. Kui me soovime seda muuta, siis ei ole see kellegi teise kätes kui Riigikogu suure saali kätes. Nii et seetõttu kutsun teid üles olema aktiivne ja pakkuma välja kodukorra muudatusi selleks, et tõesti neid eeldusi, mida Riigikogu juhataja siin kodukorrast tsiteerib, vajaduse korral muuta. Mina olen selleks debatiks avatud olnud kogu aeg ja olen ka praegu avatud, nii et ootan huviga. Tarmo Kruusimäe.
Tänan, hea aseesimees! Mul on küsimuse vormis üks äärmiselt viisakas ettepanek. Me saime teada, et peaministril ei ole lahendusi ja ta on andnud selle suure probleemi lahendada meie superhero Taavi Aasale. Ja siit ka siis minu küsimus. Kas meil ei oleks võimalik kutsuda neljapäevaks Taavi Aasa, sest tema ju hakkab seda kriisi lahendama? Ilmselgelt on tal mingid teadmised ja meie soov oleks, et me saaksime Taavi Aasalt saadud informatsiooni oma valijatega jagada.
Aitäh! Nii peaministrile kui ministrile kehtivad täpselt ühesugused reeglid, mis puudutavad poliitilise avalduse tegemist. Mihhail Lotman, palun!
Aitäh, austatud eesistuja! Üsna kummaline on praegune olukord, kui valitsus ja valitsusjuht ei käitu adekvaatselt selle kriisi tingimustes. Meil ei ole, ma olen teiega nõus, ei ole mingit võimalust siia peaministrit välja kutsuda, kui ta ise ei taha. Aga kas sellisel juhul kriisi ajal ei ole mõttekas siis Riigikogul hakata endal tegelema nende asjadega, millega valitsus ei saa hakkama? Kujutage ette, et meil on piiri peal relvastatud konflikt ja siis küsitakse, mida peaminister kavatseb teha. Ja ta ütleb, et nädala pärast tuleb siia kaitseminister, ma andsin talle ülesande, et teeks oma plaanid valmis, ja siis te saate sellest teada. Ma arvan, et sellises erilises olukorras ei ole ainult meie õigus, aga ka kohustus hakata ise tegelema nende asjadega, millega valitsus ei saa hakkama. See on küsimus: kas te ei arva, et selline võimalus on olemas?
Aitäh! Riigikogul on alati võimalus tegeleda kõikide küsimustega. Selleks, kas seda teha siis läbi Riigikogu seadusloome, otsuseloome või arutelu, selle vormi saab Riigikogu ise valida. Tarmo Kruusimäe, palun!
Tänan, hea aseesimees! Ma tunnustan teid sellise hea mässumeelsuse eest, et ühtepidi te aeg-ajalt rikute reegleid, teistpidi jälle te ütlete, et reeglid on kõikse olulisemad, mis takistavad meil tegelikult selle kriisi lahendamisega tegeleda. Ministrile ja peaministrile kehtivad ühesugused ja sarnased reeglid. Kuid mu küsimus on, et kui meil on, nagu valitsusjuht on öelnud, kriis, siis kas kriisiaeg võibki kriisi reguleerimist segada, mingeid reegleid, mis jäävad jalgu. Ütleme näiteks, et on 2 + 2 reegel, aga siin puldis ei ole see ju võimalik, sest kahte meetrit ei jää seda vahet, sellepärast ei saagi inimene kohal tulla. Kas kriisi lahendamine on olulisem kui reeglitest kinnipidamine? See minu protseduuriline küsimus.
Aitäh! Ka kriiside lahendamine on reguleeritud, see on minu vastus. Ja oli juba lootust minna eelnõude-arupärimiste juurde, aga härra Reinsalul on veel protseduuriline küsimus.
Aitäh, austatud istungi juhataja! On otsustavaid hetki, kus tegelikult parlament peab kokku hoidma, ületama selle päevapoliitilise vastasseisu ja tegema koostööd tegelike lahenduste pakkumisel, milleks meid siia on kutsutud. Ja ma arvan, et me kõik oleme saanud väga paljudelt inimestelt õigustatud murelikke ootusrikkaid, aga samas ka väga nõudlikke seisukohti, kuidas seda kriisi lahendada, ja kindlasti ka väga suurt kriitikat selle kohta, et need meetmed, mis on välja pakutud, eeldatavasti kas on juba osutunud või osutuvad ebapiisavateks või kohmakaks või lühiajalise iseloomuga meetmeteks. Ja nüüd on küsimus selles, ma arvan, et vale oleks, härra istungi juhataja, osutada sellele, otsekui see parlamendiliikmete mure olukorra pärast ja soov valitsusjuhti valitsuse nimel riigi sise- ja välispoliitikat ellu viiva institutsiooni juhina, et see oleks otsekui kiuslik või kuidagi vastandav kultuur. Ja ma tahaksin seda mõttekäiku küll siin maha võtta. Vastupidi, see on üleskutse kaasavale poliitilisele käsitlusele, et meil selles stressikeskkonnas, kus ühiskond on, ja kriisi keskkonnas, tekiks juurde rohkem täiendavat usaldust ja võimalik, et ka legitiimsust erinevatele meetmetele, mida me hädasti vajaksime. Aga olukord on selline, et need ettepanekud põrkavad nagu kuulikindla klaasi tagant ja meil ei ole võimalik praegu seda dialoogi tekitada valitsusjuhiga. Te viitasite sellele, et on parlamendi juhatuse koosolek lõuna ajal ja seal arutatakse, püütakse leida erinevaid lahendusi nendele kõlanud ettepanekutele. Kas te suudaksite praegu formuleerida selles olukorras, kuidas teie hinnangul see käsitlus parlamendi rollist lähemate päevade jooksul võiks olla ja mida teie välja pakuksite juhatuse koosolekul, kõlanud ettepanekuid ja üleskutseid silmas pidades, nõnda et see vastaks ka rea parlamendiliikmete ootustele? Aitäh!
Aitäh! See ei olnud protseduuriline küsimus. Viktoria Ladõnskaja-Kubits, palun!
Aitäh! Lugupeetud Hanno Pevkur, ma tahtsin protseduuriliselt täpsustada, kas meil on endiselt parlamentaarne riik. Seoses sellega lihtsalt, et kui meil on peaminister, kes sisuliselt ... Meie töösuhe on selline, et parlament on tööandja peaministrile ja kui parlament, vähemalt kolmandik parlamendis tahab, et peaminister tuleks siia ja vastaks meie küsimustele, siis tegelikult peaminister peaks pakkuma võimalusi, mis päeval või mis kellaajal ta võib tulla. Parlament on selles osas väga paindlik tõepoolest. Me ootame seda vastust, kas neljapäeval, kas reedel, järgmise nädala sees. Ja te suurepäraselt mõistate, et kui me täna ei saa seda vastust, siis me homme võime küsida. Kriis kestab ja kestavad ka meie küsimused. Nii et minu küsimus on: kas me oleme parlamentaarne riik?
Aitäh küsimuse eest! Vastus on jah. Heiki Hepner, palun!
Suur tänu, hea istungi juhataja! Mul tegelikult on juhatusele nüüd küsimus ja ma loodan, et see on tegelikult täiesti sisuline, protseduuriline küsimus. Kui Riigikogu liige pöördub juhatuse poole, kas tal on kehtiva kodu- ja töökorra seaduse järgi õigus seda teha istungil ja kui tal see õigus on olemas juhatuse poole pöördumiseks, kas ta siis võib ka konkreetseid ettepanekuid teha Riigikogu töö korraldamiseks?
Istungi juhatamise ajal on Riigikogu kodu- ja töökorras reguleeritud see, et saab küsimusi küsida istungi läbiviimise korra kohta. Või kui on tõesti seda istungi läbiviimise korda rikutud, siis on võimalik esitada protest Riigikogu juhatusele, mis siis tuleb lahendada. Need on need regulatsioonid, mis meil on kodukorras antud. Tarmo Kruusimäe, palun!
Tänan, hea aseesimees! Mul on protseduuriline küsimus, mida siis vastata valijatele. Tuletaksin meelde, et 13. detsembril esines Riigikogu ees majandusminister Taavi Aas seoses energiakriisiga. Kui me vaatame nüüd neljapäeva, siis neljapäev on meil 13. jaanuar, kõigest üks kuu on möödas ja siiamaani me ei ole üheltki valitsuse liikmelt saanud selget ja adekvaatset vastust, et mil moel seda lahendatakse. Me saime teada, et peaminister on selle lükanud ilusti Taavi Aasa peale. Kas te teate, on mingeid mõjuvaid põhjusi, miks Taavi Aas ei saaks praegusel hetkel päästa valitsuskoalitsiooni mainet? Selle kuu aja jooksul on ju ilmselgelt mõni teadmine juurde tulnud.
Aitäh! Minu teada on vahepealsel ajal ka Vabariigi Valitsus teinud täiendavaid otsuseid ka näiteks võrgutasude osas, nii et need otsused on kõik kenasti leitavad. Ja nagu ma ütlesin vahepeal, nende otsuste kogumaht on ligi 240 miljonit maksumaksjale tervikuna. Heiki Hepner, palun!
Suur tänu! Ma tegelikult jätkaksin ikkagi selle koha pealt, kus mu eelmine küsimus pooleli jäi. Põhimõtteliselt võiks ju teie vastuse võtta kokku justkui nii, et Riigikogu liige saaks juhatusega suhelda ainult kirjalikult, istungil suuliselt ei ole võimalik, sest niipea kui me saali tuleme, oleme justkui istungil. Minu meelest meil ka praegu siiski veel istung ei ole alanud, me oleme istungi rakendamise juures. Põhimõtteliselt selle järgi oleks ju loogiline ja ikkagi võimalik ka Riigikogu liikmel juhatusele konkreetseid suulisi ettepanekuid-küsimusi esitada või vastasel juhul olekski ainuke variant kirjalikult juhatusega suhelda.
Härra Hepner, kõik Riigikogu liikmed loomulikult võivad igal juhatuse liikmel nööbist kinni võtta suvalisel ajal ja pakkuda välja ettepanekuid-mõtteid. Ei ole mingit probleemi. Nii et selles mõttes ma ei näe mingit takistust, te saate saate pakkuda teile sobival ajal neid mõtteid. Aga istungi ajal on meil jah ka istungi rakendamine selles mõttes ikkagi osa istungist. Istung algab seaduse järgi täna kell 10, nagu ta algas. Ja istungi rakendamiseks on tegelikult see, et kell 10 on kutsung ja pärast kutsungit on esimene päevakorrapunkt või mitte päevakorrapunkt, vaid esimene istungi rakendamise osa, eelnõude ja arupärimiste üleandmine. Sinnamaani me ei ole jõudnud, kuna Riigikogu liikmetel on olnud protseduurilised küsimused, aga istungi ikkagi käib alates kella 10-st. Andres Metsoja, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Ma olen teiega selles mõttes igati nõus, et protseduur on tähtis, aga ilmselt rahva esindajana olete sama meelt, et ühiskonnas toimuv on parlamentaarsest seisukohast veelgi tähtsam. See olukord, kus me täna oleme, just nimelt energiakriisis, see vajab lahendamist ja teie nagu tööst, ma saan väga hästi aru, juhtida seda protsessi, aga kas te olete minuga sama meelt, et tegelikult Eesti inimene on väärt seda, et antud küsimust kiiremas korras siinsamas saalis parlament peaministri eestvedamisel arutaks?
Aitäh! Ma olen seda meelt, et tuleb leida lahendused, kuidas inimesed saaksid kõik üheskoos, nii parlamendiliikmed kui ka kõik, kes ei ole parlamendis, valitsuse liikmed saaksid ühiselt sellest kriisist jagu. Sellepärast et ega see on kõigile raske. See on tõsi. Tarmo Kruusimäe, palun!
Hea esimees või aseesimees! Ma nüüd vaadates seda meie päevakava näen, et meil on võimalus ühele ministrile esitada küsimusi. See on homme neljas päevakorrapunkt, see on Tanel Kiik. Aga tema ilmselgelt ei ole pädev vastama selle rahvatervishoiu seaduse raames meile energiakriisiga seoses. Mu küsimus on: kas see on niinimetatud hea tava, kui vähemalt kord kuuski käib mõni valitsusjuht ja avab mõnes olulises teemas debati ja rahvasaadikud saavad esitada talle küsimusi? Ma saan aru, et teie fraktsioonis käivad ministrid rohkem ja teie ülevaade selle kriisi lahendamise võimalikkusest on tunduvalt pädevam, kui on seda opositsioonil. Kas seda informatsiooni oleks meile jagada, sest inimesed tõesti on mures ning nad näevad, et valitsus eirab debatti Riigikoguga? Kuidas ja mil moel sellest lahendust teha? Kas me saaksime homses päevakorrapunktis Tanel Kiike näiteks katsuda asendada Taavi Aasaga? Aitäh!
Aitäh! Härra Kruusimäe, mul on tõesti siiras soovitus teile. Veel 56 minutit ja 20 sekundit on aega esitada kirjalik soov infotunnis küsimuse küsimuseks. Ja see on kõige kiirem võimalus kohe homme kell 12.00 küsida peaministri käest. See kantakse üle ja Eesti rahvas saab kuulata teie küsimust peaministrile ja peaministri vastust teile. Ivi Eenmaa, palun!
Ma tänan, härra juhataja! Kuulates kõiki neid küsimusi, mis siit minu vaatevinklist vasakult mõne inimese poolt muudkui aga tuleb, siis mul on teile küsimus. Mina saan aru, et Isamaa on otsustanud selle tänase istungi lihtsalt kinni panna. Kas teie arvates samamoodi? Sellepärast et võibki jääda lõputult esitama küsimusi, millele te peate vastava kogu aeg ühtemoodi.
Austatud Ivi Eenmaa! Riigikogu kodu- ja töökord täna ei võimalda Riigikogu juhatajal protseduuriliste küsimuste arutelu lõpetada näiteks hääletusega. Iga Riigikogu liikme südametunnistuse asi on kinni pidada ka kodukorrast. Kas need küsimused, mis esitatakse, on seotud istungi läbiviimise korraga või need lähevad poliitiliseks debatiks või poliitiliseks sõnavõtuks, mida kodukord iseenesest meile ette ei näe, aga Riigikogu juhataja kindlasti, ükski meist kolmest, ei ole selline hiromant, et näeks Riigikogu liikmete pähe, arvamaks, kas sealt on tulemas istungi läbiviimise korra küsimus või poliitiline avaldus, see peab olema iga Riigikogu liikme südametunnistuse ja väärikuse küsimus. Härra Reinsalu, seitsmendat korda, palun.
Aitäh, austatud istungi juhataja! Väga õiged sõnad istungi juhatajalt: Riigikogu liikme südametunnistuse küsimus on kinni pidada kodukorraseadusest. Ja tõepoolest, pretsedendina Eesti parlamentarismi ajaloos Riigikohus põhiseaduslikkuse järelevalve menetluses tuvastas tahtliku põhiseaduse rikkumise, mis leidis aset siin eelmise aasta sügistalvel ja mille eesmärk oli parlament vormiliselt kinni panna, kasutades kujundina proua Eenmaa sõnu, tahtlikult põhiseadust rikkudes, parlament vormiliselt kinni panna. Ja nüüd me oleme olukorra ees, mis on kutsunud parlamendiliikmete rahulolematuse esile, kus katse kõrval, ja paraku eduka katse kõrval parlament vormiliselt põhiseaduse vastaselt kinni panna, oleme olukorras, kus soovitakse parlament ka sisuliselt kinni panna. Ehk parlamendist tahetakse ära lõigata sisuline arutelu, mis puudutab Eesti kõige olulisemat, kesksemat ja akuutsemat kriisi ja selle lahendamise teid. Sellega ei saa ükski parlamendiliige, kes on andnud Eesti põhiseadusele vande oma parlamendiliikme ülesandeid ja oma valijate huve ja Eesti huve kaitsta, nõus olla. Ma olen selles mõttes täiesti nõutu, et valitsus vaikib ning on, nagu ma ütlesin, kasutades teie sõnu kujundina, "pugenud maa alla nagu mutt". Ja parlamendi juhatus, selle asemel et kaitsta parlamendi eesõigusi, on asunud moodustama hoopis kaitsetõket valitsusele. Kahtlemata on see minu hinnangul parlamenti alavääristav käsitlus ...
Küsimus on ka või?
Minu küsimus on tõesti see: kas parlamendil ainukene võimalus, et viia läbi poliitiline debatt ja kuulata siin valitsust, on umbusaldusavaldus valitsusele? Ma pean tunnistama, et see madal usalduse määr, mis sellele valitsusele on siin saalis olnud, on oluliselt kahjustunud nende viimaste päevade ja tundide arutelusid kuulates või valitsuse tegevusetust selles kriisis jälgides. See valitsus ei vääri selle saali usaldust. Ja vormiliselt valitsus oma lugupidamatusavaldusega parlamendi suhtes siia mitte tulles paraku seda kinnitab. Aitäh!
Härra Reinsalu, teie ühele küsimusele vastates ma ütlesin, et teie kogemus 19 aasta jooksul siit saalist ja ka Vabariigi Valitsuse poole pealt vaadates peaks andma teile piisava ülevaate sellest, millised on Riigikogu võimalused valitsuse liiget siin puldis näha. Tarmo Kruusimäe, palun!
Tänan, hea aseesimees! See vastus, mis te mulle andsite, oli vähekene eksitav. Jah, ma tean, et parlamendisaadikul on võimalus esitada infotunnis küsimus. Aga võib-olla asjakohasem oleks rääkida kirjalikust küsimusest, sest siis saab ka sisulisi vastuseid. Me teame ju ise, et kui siia infotundi keegi ette tuleb, saame neid vastuseid ja mängida seda ... bingot, et aga vaadake, mis te ise tegite. Mina sooviksin sellist suuremat arutelu, kus saabki esitada täpselt selliseid sisukaid küsimusi nagu kirjalikult ka suuliselt. Ja et ka vastaja oleks sama sisukas, kui on kirjalike vastuste kirjutamisel. Praegusel hetkel võib inimestele jääda mulje, et meie ainukene suhtlus, valitsusega opositsioonil, on infotund. See on aga iseenesest eksitav.
Aitäh! Minu vastus ei olnud eksitav. Te küsisite kõige kiiremat võimalust ja seda ma teile ütlesin. Nii, head kolleegid! Nüüd on võimalus üle anda eelnõusid ja arupärimisi. Mart Helmel on soov teha, palun!
Lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud kolleegid! Me oleme siin nüüd tund ja kümme minutit püüdnud selgust saada erinevates küsimustes, põhiliselt küll küsimuses, kas meil on põhiseaduslik kriis ja kas parlament on see organ, mis defineerib selle riigi olemuse, ehk kas meil on parlamentaarne vabariik või meil on autoritaarne vabariik, kus valitsus otsustab, mida, kuidas, millal, kes. Ja pigem jääb mulje, et meil on sedapidi vabariik. Aga eelnõu, mida ma kavatsen meie fraktsiooni nimel üle anda, puudutab energiašokki. Ja me teeme ettepaneku, et valitsus peataks, valitsusele teeme ettepaneku peatada vähemalt aastaks elektriturubörs ning kehtestada riiklikult reguleeritud hind ja peatada samuti vähemalt aastaks Eesti osalemine CO2 kauplemise süsteemis ehk ETS-mehhanismis. Me oleme kuulnud siin väga palju igasuguseid toredaid ettepanekuid, kõik need on kosmeetilised ja võtavad kaua aega. Me põhimõtteliselt toetame Isamaa kolleegide ettepanekut elektrituru reformist, aga kõigile on selge, et nipsu lastes see ei tule. Aga juba veebruari algul on inimestel vaja uuesti oma mammutarved ära maksta ja seetõttu on vaja reageerida kiiresti. Ja sellest tulenevalt ongi meie eelnõu koostatud. Eelnõu seletuskiri annab väga hea ja väga troostitu pildi ka kujunenud olukorrast. Ja me loodame, olles kuulnud praktiliselt kõigilt, võib-olla Reformierakond välja arvatud, Riigikogus esindatud fraktsioonidelt toetust sellele, et vaja on astuda kiireid samme elektri ja teiste energiakandjate hindade langetamiseks, et seda eelnõu menetletakse maksimaalse kiirusega ja seda eelnõu toetatakse, et Eesti inimeste olukorda koheselt parandada. Aitäh!
Härra Reinsalu, kas on taas kord protseduuriline küsimus tekkinud viimase üleantud eelnõu suhtes?
Aitäh, protseduuriline küsimus jah. Ja see puudutas tegelikult Mart Helme osundust, et kas elektriturure formi on võimalik nipsust langetada. Ma kinnitan kõigile parlamendiliikmetele, Eesti rahvale, et elektrituru reformi on võimalik langetada perspektiivis kalendrikuu jooksul. See eeldab valitsuse kui omaniku otsuseid, see eeldab ka seadusemuudatust, mida eeldaks ka EKRE ettepanek. Aga see ei eelda mingisugust poleemikat, diskussiooni Euroopa Liidu tasemel, kuna elektrituru reform on tegelikult rakendatav kehtiva Euroopa Liidu õiguse raames. Aitäh!
Härra Reinsalu, see ei ole protseduuriline küsimus. Ma väga palun teid, et te ei kuritarvitaks Riigikogu kodukorda. No kogu aeg! See on poliitiline sõnavõtt selle eelnõu suhtes, mis üle anti praegu. Kui tuleb see eelnõu esimene lugemine, siis te saate siia pulti tulla. No tegelikult ka noh! Nii, Riigikogu juhatuse nimel olen ühe otsuse eelnõu vastu võtnud ja Riigikogu juhatus otsustab selle edasise menetlemise loomulikult vastavalt kodu- ja töökorra seadusele. Nüüd kohaloleku kontroll, palun! Aga enne kohaloleku kontrolli ma teen saalikutsungi, kuna meil olid nii pikalt protseduurilised küsimused. Ma ütlesin, et ma teen enne kutsungi. Meie head abilised lihtsalt olid väga kiired. [[Hüüded saalist.]] Pole olnud hääletust, mida tühistada, härra Reinsalu. Pole olnud hääletust, mida tühistada. Kohaloleku kontroll ei ole hääletus. Head kolleegid, viime nüüd läbi kohaloleku kontrolli. Palun kohaloleku kontroll!
Kohale registreerus 80 Riigikogu liiget.
Meie tänane esimene päevakorrapunkt on Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna fraktsiooni esitatud Riigikogu otsuse "Ettepaneku tegemine Vabariigi Valitsusele "Negatiivse koroonatesti aktsepteerimiseks nakkusohutuse tõendina"" eelnõu 484 esimene lugemine. Esimese lugemise ettekande teeb Riigikogu liige Kert Kingo. Palun!
Lugupeetud istungi juhataja! Head kolleegid! Eesti Konservatiivne Rahvaerakond andis selle otsuse eelnõu Riigikogu juhatusele üle 11. novembril ja sellest ajast kuni tänase päevani on väga palju muutunud. Nüüdseks oleme jõudnud juba neljandasse koroonalainesse. Kahel viimasel korral murdsime nakatumiste ja koroona leviku rekordeid. Olime maailma esimesed nakatumiste osas. Tahaks loota, et selle lainega läheb meil paremini, kuid samamoodi käitudes, samadest valitsuse kehtestatud piirangute põhimõtetest lähtudes ei saa selles kindel olla. Vaktsiinidele pandi suured lootused, lootused nende tõhususele, aga nüüdseks on selgunud, et need ei õigusta neid lootusi. Tänaseks päevaks on selge, et koroonasse nakatuvad nii vaktsineeritud kui vaktsineerimata inimesed, sõltumata saadud dooside arvust. Ka juba varem, juba koroona läbipõdenud inimesed nakatuvad uuesti, teistkordselt. Käepärane näide on ju kohe kolleeg Lauri Läänemets, kelle teistkordsest nakatumisest meedias kirjutati. Seega, tänased meetmed ei pidurda nakatumist ega haigestumist. Vaktsineerimispass, mida valitsus nimetab valelikult nakkusohutuse tõendiks, loob võltsohutuse. See ei anna garantiid, et seda omavad vaktsineeritud inimesed ei ole nakatunud ja haiguse levitajad. See ei kindlusta nakatumise eest, viiruse edasikandmise eest, teiste nakatamise eest ja haigestumise eest. Ei kindlusta ka seda, et haigus möödub kergelt või ilma sümptomiteta. Just nimelt ei kindlusta. Vaktsineerimispass pole mitte millegi tõestaja. Kui, siis ainult selle, et inimene on saanud süstid, mis ei kaitse piisavalt või üldse, ükskõik kui mitu süsti on inimene saanud. On loodud olukord, kus räägitakse ja käitutakse nii, et terve inimene võib viirusega, mida tal pole, justkui nakatada neid, kes selle vastu on süstitud. Samuti on absurdne seletus, et vaktsineerimisega seoses olevate piirangutega kaitstakse vaktsineerimata inimesi. See on silmakirjalikkuse ehe näide. See on inimeste ässitamine üksteise vastu, sihilik viha ja vaenu õhutamine. Valitsus on kehtestanud piirangud, mille tulemusena tervetelt, kuid vaktsineerimata inimestelt on võetud ära põhiõigused. Nad ei saa osaleda täisväärtuslikult ühiskonnaelus ja on avalikust elust väljas. Teater, kino, kontserdid, restoranid, treeningsaalid, spaad ja nii edasi – kõik see on neile keelatud. Isegi saunas ei tohi terved inimesed enam käia. Kus on siin loogika? Tervetele inimestele on keelatud tervislikud eluviisid, sportimine treeningsaalides, ujulas, saunas, spaas käimine. Ja nii käivadki võltskaitsega vaktsineerimispassi omanikest võimalikud nakatunud viirust levitamas, teisi nakatamas ja uusi suuri koldeid tekitamas, ise seda teadmata, valitsuse loal ja toetusel. Viiruse üle puudub igasugune kontroll. Kontroll puudub ka positiivse tulemusega testide tegeliku arvu üle, sest suur osa vaktsineerimispassi omanikest ju ei testi ennast. Nakkusohtlikkuse seisukohalt pole mingit põhjust teha vahet, kas inimene on vaktsineeritud või mitte. Oluline on, et inimene isegi tahtmatult ja enesele teadmata viirust ei levitaks. Seda on võimalik tagada ainult testimisega. Erinevalt vaktsineerimispassist annab just negatiivne testitulemus kindlustunde, et inimene ei ole koroonaviirusesse nakatunud ega ohusta kaasinimesi. Testimise läbiviimine avalikes kohtades, üritustel, söögikohtades, meelelahutus- ja kultuurisündmustel annab kõigile kohalviibijatele kindlustunde, et koroona levik ja nende nakatumise võimalus on nendes kohtades viidud miinimumini. Nakatumist on võimalik vähendada, kui testitakse laialdasemalt ning osatakse piirata nakatunute ja kõikide lähikontaktsete isikute, sealhulgas ka vaktsineeritute kokkupuuteid teistega. Eeltoodu taustal on valitsuse senine eitav seisukoht testimise suhtes arusaamatu. Aktsepteeritakse küll koroonatestimist ja negatiivset testitulemust nakkusohutuse tõendina koolides ja kohati lähikontaktsuse puhul, kuid samas ei aktsepteerita negatiivset testitulemust avalikes kohtades, paljudes töökohtades ja ühiskonnas laiemalt. Valitsuse valikuline ja põhjendamatu lähenemine nakkusohutuse tõendamisse süvendab ühiskonna umbusku kehtivate meetmete suhtes ning pärsib ühiskonna toimimist ja sidusust, mõjub laastavalt ühiskonna vaimsele tervisele ja majandusele. Head kolleegid! Praegu on küsimus selles, kas me tahame viiruse levikut võimalikult palju kontrolli alla saada, kaitsta inimesi võimalikult efektiivselt nakatumiste ja haigestumiste eest, selleks et vältida jälle maailma esimeste sekka tõusmist. Teie hääletamisest nähtub, kas te soovite ka tegelikult kaitsta inimesi nakatumise ja haigestumise eest või kasutate koroonaviirust ära selleks, et osa inimesi lükata ühiskonnast välja, tõrjuda kõrvale, kinnistada meie riigis praegune kastisüsteem. Teie näitate selle eelnõu hääletamisel oma suhtumist, seda, kas hoolite päriselt, ja seda, kas me oleme õigusriik või on sellest saanud lihtsalt tühi sõnakõlks. Kuna ka Jaanus Karilaid, lugesin tänasest meediast, on öelnud, et tema on vastava ettepaneku valitsusele teinud, siis julgen lausa eeldada, et Keskerakond toetab meie otsuse eelnõu. Vastasel juhul on meedias antud intervjuu lihtsalt tühjad sõnad. Ja kõigele eeltoodule tuginedes teeme Vabariigi Valitsusele ettepaneku aktsepteerida avalikes kohtades ja üritustel nakkusohutuse tõendina negatiivset koroonatesti tulemust. Aitäh!
Hea ettekandja, suur tänu teile! Teile on ka vähemalt üks küsimus. Ruuben Kaalep, palun!
Aitäh, lugupeetud Riigikogu esimees! Hea ettekandja! See, et valitsuse praeguse koroonapoliitikaga ei aktsepteerita negatiivseid teste nakkusohutuse tõendina, viib ainult ühele selgele järeldusele. See on see, et valitsuse koroonapoliitika eesmärgiks ei ole viiruse leviku tõkestamine. Kas teie oskate öelda, mis on selle poliitika eesmärgiks? Aitäh!
Tänan küsimuse eest! Vaadates valitsuse otsuseid ja kuulates infotunnis esitatud küsimustele vastuseid, siis valitsuse otsustes ei kajastu mitte mingit moodi tahe koroonaviirust ohjata. Pigem, kui nad räägivad olukorras, kus on teada, et vaktsiinid ei ole tõhusad, ei ole mõjusad, nad ikka veel räägivad, et vaktsineerida, siis ongi selge, et eesmärk on lihtsalt vaktsineerida vaktsineerimise pärast. Iseasi on see, kellele sellega siis kasumit teenitakse. Aga ma ei ole siiamaani küll märganud neid piiranguid jälgides, mis on täiesti loogikavabad, et need näeksid või nendega tahetaks piirata viiruse levikut ja kaitsta inimesi tegelikult. Aitäh!
Raimond Kaljulaid, palun!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Austatud ettekandja! Ma lihtsalt täpsustan, et millist kiirtesti te silmas peate oma eelnõu puhul. Ma olen aru saanud, et neid on ka erinevaid: see PCR-test, mida saab samuti kiirtestina teha, ja siis on see antigeenitest. Millist testi konkreetselt te peate vajalikuks? Ja teiseks, kui tohib küsida kaks küsimust korraga, kes selle testimise kulud kannab? Kas see inimene ise, kes soovib üritusel osaleda või spordiklubisse tulla, või peaks olema see tehtud kuidagi nii, nagu ma ei tea, näiteks Berliinis, et on avalikud testimispunktid, kus saab kohalik inimene testida ennast tasuta?
Tänan küsimuse eest! Ma mäletan, et suvel oli paljudesse kohtadesse sissepääsuks võimalik kiirtest teha. See tähendab seda, et see oligi pulgaga test. Ma ei pea siin silmas konkreetselt sülitamistesti, tõesti, seda meil olnudki siis vist veel müügil. See andis võimaluse külastada siin hotelle, spaasid ja muid keskusi. Just neid peangi silmas, ma ei pea siin silmas tõesti neid, mille tarbeks on vajalik minna Confidosse või teistesse keskustesse, mis võtavad kindlasti väga pikalt aega. See on põhjalikum test, mida on võib-olla tõenäoliselt reisimisel mõttekas kasutada. Aga see, kas testid on tasuta, on valitsuse otsus. Valitsus peab võimaldama inimestele, ka vaktsineerimata inimestele ligipääsu erinevatele avalikele üritustele ja ühiskonnas osaleda. See on valitsus otsustamise koht, kuidas nad seda olukorda lahendaks.
Helle-Moonika Helme, palun!
Aitäh, hea eesistuja! Lugupeetud ettekandja! Kui koolides õpilaste laustestimine on ennast väga hästi õigustanud – see kogemus on meil nüüdseks olemas ja see on ka olnud ju tegelikult sellesama valitsuse otsus – ja see on andnud väga hea tulemuse, siis mis võib olla põhjus, miks valitsus kõigile Eesti inimestele seda tõhusat võimalust ikkagi keelab ja surub peale koroon passi? Kas on mingeid selliseid ... No, ütleme, süvaanalüüsi te ilmselt ei ole teinud, ilmselt ei ole ka valitsus teinud, sest muidu nad oleksid oma otsuseid muutnud. Kuidas see on mõjutanud meie majandust ja ettevõtlust lõppkokkuvõttes? Aitäh!
Tänan! Vaat see on ka ju see küsimus, mis on hästi oluline aspekt kogu senise valitsuse meetmete poliitikas. Need kooronatõendid, vaktsineeritud inimeste tõendid ei ole ... Ma ei tea, kas olidki üldse valitsusel mingeid õigustatud ootused, et majandus samamoodi toimib edasi, kõik need restoranid, kinod ja teatrid on meeletult rahvast täis, aktiivne külastatavus käib. Seda ei ole. Käived on langenud oluliselt, ettevõtted sulgevad ennast, on pankrotti läinud. Ma hiljuti lugesin just, et ka Piletilevis on 48% piletite müük vähenenud, kultuur on põhimõtteliselt juba hävinemise äärel. Seega, see põhjendus ei toimi. Teine asi on loomulikult see, et niimoodi vahet teha nendele koroonapassi omanikel, et justkui see annaks selle raudrüü, ka see ei ole töötanud, sest väga paljud koroonakolded on just nimelt alguse saanud kas teatrisaalist või siis mingilt passidega ürituselt, olgu ta siis ... Noh, ma olen kindel, et Pöffilt võis tõenäoliselt tulla kõik. Ja mida ma kindlasti tahaksin ära märkida? Juba see seab valitsuse otsuste objektiivsuse kahtluse alla, et seda koroonat käsitletakse valikuliselt. On üritusi, mille puhul on roheline tuli, massiüritusi võib teha. Aastavahetuseks valitsus otsustas, et meil ei olegi justkui koroonat, poolteist päeva võivad täiesti vabalt inimesed liikuda ja pralletada. Valitsus otsustas koroona peatada. Edasi jälle koroona on. See teeb väga skeptiliseks nende otsuste objektiivsuses. Ja vaadates kogu seda ebaloogilist piirangut, ka täna me saime ju kõik Riigikogu liikmed meili, kus selgitati neid reegleid, et vaktsineerimata inimesed peavad lähikontaktsuse puhul koju jääma, aga vaktsineeritud inimesed ja läbipõdenud inimesed, kelle puhul me nüüd teame, et nad nakatuvad täpselt samamoodi, nemad ei pea üldse koju jääma – vot ee ei ole loogika. Siin ei ole huvi, valitsuse huvi piirata viiruse levikut ei paista ühestki otsusest välja. Aitäh! Ma loodan, et ma suutsin vastata kõigele.
Kalle Grünthal, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Austatud ettekandja! Kuna te rääkisite COVID-i tõendist ka, siis mul on selline küsimus, et teatavasti Vabariigi Valitsus on oma määrusega kehtestanud olukorra, et ettevõtjad peavad kontrollima COVID-tõendi olemasolu ehk käitlema isikuandmeid, mis on vastuolus isikuandmete kaitse seadusega. Selle olukorra absurdsus on see, et selle vaidlustamiseks peab minema kohtusse. Aga kui näiteks kohalikud omavalitsused võtavad vastu otsuse või määruse, millega kehtestavad oma haldusterritooriumil COVID-tõendi mittekontrollimise, kuna see on vastuolus Andmekaitse Inspektsiooni seadusega, siis milline on see õiguslik lahend siin? Kas Vabariigi Valitsuse korraldus automaatselt tühistab selle või peab selle jaoks ikkagi Vabariigi Valitsus minema kohtusse seda vaidlustama, nii nagu on vastuolu praegu andmekaitseseaduse ja Vabariigi Valitsuse määruse osas, COVID-i punkti osas?
Tänan küsimuse eest! See otseselt ei puuduta antud eelnõu, kus me räägime negatiivsete testide tunnistamisest nakkusohutuse tõendina. Ma seetõttu nagu räägiksin pigem valitsuse otsuste väiklusest. Ma julgengi nimetada seda väikluseks, sest ma ei ole aru saanud, miks on näiteks piiratud ära saunas käimine inimestel, kes pole vaktsineeritud, samal ajal, nagu ütlen ikka, vaktsineeritud inimesed ei testi ennast ja nemad on väga potentsiaalsed viiruse levitajad, viiruse kandjad ja ka teiste haigestajad ja samal ajal terve, vaktsineerimata inimene ei saa isegi sauna minna. Meil on Eestis päris palju kodusid, kus ei ole sanitaartingimusi piisavalt, ei ole kodus pesemise võimalustki. Ja kujutate ette, et sellises olukorras siis ei lubata ka sauna minna. Ei lubata spordisaalis, kus on tõesti treeningsaalis, jõusaalis võib-olla kaks kuni kolm inimest, ei lubata treenida. Küll aga lubatakse massiliselt kõrtsudes käia, ööklubides pralletada, üritustel käia siin, teha neid suuri jõulupidusid erafirmadele. Kõik firmad muidugi ei tohi, teatud firmad. See on loogika puudumine ja mina näen siin ikkagi seda, et inimeste teadlikult klassidesse jagamine, vaktsineerima sundimine ja koroonatõend iseenesest, see, kuidas see on kehtestatud valitsuse korraldusega, see isegi ei ole juriidiliselt korrektne, see on täiesti seaduse vastane. Niimoodi ei tohiks tegutseda, aga see on eraldi teema.
Priit Sibul, palun!
Aitäh, austatud Riigikogu esimees! Hea ettekandja! Ma olen paljude argumentidega nõus, mida te siin toonud olete. Mind häiris teie sissejuhatuses või vastustes, et te viitasite, hakkasite loetlema mingeid sündmusi või üritusi, kus te arvate, et need võisid põhjustada või sealt tekkisid kolded. Ma palun lihtsalt, et kui meilt konkreetseid ja kindlaid fakte ei ole, siis me kindlasti mingeid konkreetseid sündmusi ei nimetaks. Meil pole mõtet siin inkrimineerida ja selliseid asju. Aga mul on küsimus selline. Me oleme teiega sotsiaalkomisjonis kuulnud üsna pikalt ja märganud seda tegevusetust valitsuse kontekstis. Ma mõtlesin, et võib-olla te olete minust paremini aru saanud, miks seda testimist valitsus ei ole siiamaani toetanud. Kui ma loen ka uue teadusnõukoja esimehe arusaamist, et omikrontüvi vaktsineerib ka neid, kes siiamaani vaktsineerida ei taha – nad põevad läbi ja saavad ikkagi immuunsuse. Mis see eesmärk on? Miks valitsus ei toeta seda testimist, et inimesed saaksid normaalset toimetada?
Tänan küsimuse eest! Ma esmalt korrigeeriks selle sissejuhatava osa ära. Nagu ma sissejuhatuses ja eelnõu tutvustades märkisin, vaktsineeritud inimesi ei testita, mistõttu puudubki ülevaade, palju tegelikult nende seas on nakatunuid. Seetõttu ei saa ka olla mingid andmed mingi suurürituse, mis on ainult vaktsiinipassidega külastamiseks, ei ole andmeid nende kohta, palju seal oli nakatunuid, sest need ei testi ennast, eriti kui nad on ilma sümptomiteta. Aga tegeliku küsimuse juurde tulles, jah, sotsiaalkomisjonis on meil igasugust seal juttu räägitud. Teadlased on ka soovitanud testimisi ja mina olen aru saanud, et valitsuse ainuke prioriteet on võimalikult palju vaktsineerida. Ma ei olegi aru saanud, miks nad nende testimiste vasti on. Ma olen lihtsalt aru saanud kogu nende sellest käitumisest, et neil puudub huvi viirust tegelikult piirata ja inimesi kaitsta. See on nende tegevuse põhjal jäänud mulje.
Raimond Kaljulaid, palun!
Hea ettekandja! Täpsustav küsimus on selline: kas teie pakkumine on siis see, et see test tuleb selle koroonapassi asemele ehk see pass täitsa kaob ära, või on see täiendavalt, et inimesel peab olema koroonapass, lisaks ta peab tegema veel testi, või ma ei tea, see inimene saab valida, et kas ta näitab koroonapassi või teeb testi? Või kuidas see täpsemini välja hakkab nägema, kui inimene tahab minna, ma ei tea, spaasse või restorani või peole, nagu te mainisite siin, eks ikka inimesed tahavad pidudel käia? Kuidas see siis täpselt välja näeb?
Tänan küsimuse eest. Need, kellel ei ole koroonapassi, kes ei ole mis iganes põhjustel vaktsineeritud, nendele oleks siis see negatiivne test nakkusohutust tõendavaks tõendiks. Samas peaksid ka vaktsineeritud inimesed ennast testima. Aga seda, me ei saa reegleid selles mõttes kindlalt paika panna, eks see ole ettevõtete enda otsustada. Aga peamine fookus on ikkagi selles, et isikud, kes on hetkel ühiskonnast kõrvale lükatud, kes on kolmanda järgu inimesteks tehtud, et nendele võimaldada, kui nad on terved ja nende test on negatiivne, võimaldada osaleda ühiskonna tegevuses.
Head ametikaaslased, ma vabandan teie ees! Antud päevakorrapunkti raames on igaühel üks küsimus, nii et me peame sellest lähtuma. Pean silmas seda, et on üks küsimus kummalegi ettekandjale. Paul Puustusmaa, palun!
Suur aitäh, hea juhataja! Hea Kert! Mul on küll pisut skeptiline usk valitsuse heasse tahtesse midagi sellist positiivset vastu võtta, aga ikkagi ma küsin puhtpraktiliselt, et juhul kui – juhul kui. Kuidas ikkagi nüüd ettevõtja peaks käituma? Kas ta peaks omama terve suure koguse neid teste, et garanteerida seda, et klient tuleks ja testiks? Sellega kaasnevad ka teatud kulud. Või siis ... Ja siis need kulud hakkavad ilmselt kuidagiviisi kandma. Kuidas sa näed seda, et kes siis need kulud hüvitab või kuidas see hüvitamine peaks olema? Või on siis versiooniks see, et inimene kannab ise teste kaasas ja teeb need ära kohapeal, enne kui ta sisse läheb mingile üritusele, või kuidas?
Tänan küsimuse eest! Ma siin ei julgeks võtta valitsuse eest otsuseid vastu, meil on paraku ikkagi valitsus, kes võtab otsuseid vastu. Aga ma arvan, et nende ohtrate miljonite seast, mis on hetkel praegust ainult vaktsineerimisele kulutatud ja need kampaaniad – ma täna kuulasin hommikul tööle sõites raadiost, kuidas käis paralleelselt kaks reklaami. Üks oli see, et Synlab kutsus testima ennast kindlasti, et see on kõige parem ja tõhusam viiruse vastu, ja samal ajal kutsuti kolmandat tõhustusdoosi tegema inimesi. Sealt arvelt kindlasti neid vahendeid leiaks, see on tahtmise küsimus. Ja kõige selle tulemusena, mis meil siin toimub, on meil ka näiteks elektri hinna tõusuga ja kütuse hinna tõusuga ju vahendeid laekunud riigieelarvesse piisavalt, rohkem. See on lihtsalt hea tahte küsimus. Eriti kui mõelda, et selle valitsuse suur loosung oli see, et paremini hoitud Eesti ja meie teeme paremini. Tahaks lõpuks ka tegudes näha, et see paremini hoitud Eesti ei väljendu vaid elektri hinna tõusust, et siis nemad on nagu hoitud, vaid et see jõuaks iga inimeseni ja nad tunneksid, et nad on hoitud.
Jürgen Ligi, palun!
Aitäh! No mina olen küll valitsuse seisukohast aru saanud niimoodi, et see toetub teadlaste soovitusele, ja ma saan väga hästi aru teadlaste loogikast, et kui palju vaktsiin piirab nakatumist, kui palju nakatamist ja kui suured on seal tõenäosused. Neid graafikuid on väga palju esitatud, Krista Fischer eriti on tänuväärset tööd teinud sellel pinnal. Küll aga teie sõnavõtt kubises tegelikult sellistest pooltõdedest, mis seda kõike ignoreerivad. Aga mul on natuke isiklik küsimus, aga vast mitte lubamatu. Siin saalis enamik fraktsioone on täisvaktsineeritud. Teie fraktsioonis on kuulda uudist, et teil on olnud haiguspuhang. Kas te võite oma kolleegidele kas või öelda, kui palju teie hulgas on vaktsineerimata inimesi? Ja kas te ei näe siin mingit seost sellise üldisema riikliku poliitikaga?
Tänan küsimuse eest. Nüüd me jõuamegi sinna punkti, mis on kõige selle koroonaviiruse ja pandeemia ajal oluline asi, mis meil nüüd on ära unustatud, eriti, nagu näha, siis Reformierakonna eestvedamisel. Meil on olemas inimese terviseandmed ja need on andmed, mida ei levitata ja ei peagi levitama igaühele. Statistika on Statistikaameti rida. Aga täpselt sama, nagu on vaktsiinipassid ja et see on terviseandmed, need olid siiani ikkagi delikaatsed isikuandmed, samamoodi ei pea mina siin hakkama rääkima ja ma ei teagi seda, kes on vaktsineeritud, mitu süsti on keegi saanud või mitte. Siin ei ole ühiskondlikku huvi. Inimesel on ka õigus oma tervisega seonduvaid andmeid hoida enda teada.
Siim Pohlak, palun!
Aitäh, lugupeetud esimees! Hea ettekandja! Jürgenile meenutaks kõigepealt, et valitsus andis just äsja teadlastele või saatis teadlased minema, teadusnõukoja laiali. Nii et midagi siis järelikult ei sobinud või klappinud. Needsamad teadlased on viidanud, et testimine on igati efektiivne meetod. Kas see oli põhjus, miks teadusnõukoda laiali saadeti või mitte, mina ei tea. Aga ma küsin ettekandjalt: kas on mingit arusaama, miks siis valitsus ikkagi on tegelikult jäärapäiselt vaenulik kultuuri-, meelelahutus- ja toitlustussektori suhtes? See testimine kindlasti aitaks neid valdkondi, ma usun, te olete minuga nõus. Aga miks ei soovita? Mis see põhjus on, miks seda testimist ikkagi ei taheta lubada, miks ollakse vaenulikud kultuuri-, meelelahutus- ja toitlustussektori vastu?
Tänan selle küsimuse eest! Ma võin siin tugineda ainult siin infotunnis peaministri antud vastustele. Peaminister väidab, et me kaitseme niimoodi ühiskonda, kaitseme kaitsetuid ja ainult vaktsineerima peab. Rohkem vastuseid meile antud ei ole, argumendid puuduvad ja puuduvad ka argumendid selles osas, miks nad on testimise vastu. Ma märgiksin ära, et täna ma lugesin hommikul ka meediast, vaatasin intervjuusid, ka Maimets rääkis, et testid, minu mäletamist mööda ilusti tema ütles, et need töötavad ja need oleksid vajalikud. Jürgen Ligil on väga aegunud andmed. See oli juba eelmine aasta, nüüd on asjad muutunud. Ka teadlased väidavad, et testid on vajalikud. Need andmed, et teste pole vaja ... [[Juhataja helistab kella]] On teadlaste soovitus. Aga tänan!
Rene Kokk, palun!
Aitäh, austatud eesistuja! Jaa, teadusnõu saadeti laiali ja see on ka omamoodi pretsedent. Kas see, kui teadlaste seisukoht ei meeldi, on alus teadusnõukogu laialisaatmiseks? See on omaette huumor. Aga ma tahtsin küsida, hea Kert, kas sa oskad aru saada sellest valitsuse loogikast, et seesama kiirtest koolides on sobiv meede, et selgitada välja potentsiaalsed positiivsed, aga muudes kohtades on täiesti lubamatu ja vale asi. Kas sa suudad aruandlusest sellest loogikast?
Tänan! Nagu ma olen siin korduvalt öelnud ja olen ka infotundides välja toonud ja võimalikult palju igal pool öelnud, praeguse valitsuse otsustes seoses koroonaüritusega puudub igasugune loogika. Puudub ka või ei ole näha tahet ja soovi tegelikkuses viirust kontrolli alla saada, viiruse leviku suhtes ülevaadet saada, sest leviku ulatuse üle saab ülevaadet ainult testides, mitte süstides, mille tulemusena ei saavuta immuunsust, vaid võib uuesti haigeks jääda, võid ka korduvalt haigeks jääda. Ma ütlen endiselt: loogikat ei ole, on näha, et need on subjektiivsed otsused. Ja kindlasti ei ole see paremini hoitud Eesti tavainimese mõistes, nagu igaüks seda näeb, vaid võimalik, et on mingi väga väike ühiskonnagrupp, kes tunneb, et nad on hirmsasti hästi hoitud. Ainult see paistab nende tegudest välja.
Leo Kunnas, palun!
Austatud istungi juhataja! Hea ettekandja! Olen ise topeltvaktsineeritud ja läbi põdenud koroona pärast vaktsineerimist ja sama juhtus minu perega. Käisin Itaalias jõuluvaheajal. Meie kõigi käest nõuti 24 tunni jooksul kehtivat antigeeni testi, ilma selleta riiki siseneda ei saa. Loomulikult, kui me tagasi tulime, siis meie käest midagi sellist ei nõutud. Kas ei oleks mõistlik praeguses olukorras, kus omikrontüvi levib, kui me vaatame andmeid Worldometerist, siis siin on kahe kuni kolme miljoni vahel nagu maailmas, ikkagi nõuda inimestelt, kes sisenevad riiki, 24 tunni kiirtesti?
Tänan! Väga heasse suunda teema juhtimine. See on järjekordne müsteerium ja täielik loogikavabadus. See, kui me olime ka maailma esimesed ja terve koroonaleviku aeg on see valitsus nimetanud seda, et me oleme avatud ja on lasknud täiesti valimatult vedada meile riiki viirusi sisse. Ei ole lennujaamas mitte mingit kontrolli. See, kui Terviseamet väidab, et riiki sisenemise tõend ju täidetakse. No see on vabatahtlik. Samal ajal on teada, et nüüd, kui omikron toodigi kaugetest riikidest meile siia sisse, et need lennukid ja reisireisiliinid ei ole ainult Tallinna lennujaama kaudu. Helsingisse saabuvad väga-väga paljud reisid ja Helsingist tullakse juba veeteedpidi Eestisse. Mitte keegi ei ole kontrollinud Eestit. Täpselt teine koht on Riia lennujaam, kuhu siis väga paljud lennureisid saabuvad kaugetest Aafrika riikidest ja sealt tullakse maad mööda Eestisse. Mitte keegi ei kontrolli. Olen seda küsimust küsinud peaministri käest, oleme küsinud sotsiaalkomisjonis ja ainuke ütlus on, seletus on, et me hoiame riigi lahtisena. Minu arvates see on järjekorra koht, kus on näha, et puudub igasugune soov ja tahe meie riiki kaitsta uute tüvede eest, kaitsta meie inimesi ja püüda hoida seda viirust vähegi kontrolli all.
Mart Helme, palun!
Aitäh, härra eesistuja! Lugupeetud ettekandja! Eestil on teatavasti ostnud miljonitesse doosides vaktsiine. Praegu me küll näeme, et need vaktsiinid on osutunud väga ebatõhusaks ja on uued tüved, no eile raporteeriti, et kuskil Küprosel on juba jälle uus tüvi, mida nimetatakse deltakroniks. Väga tore! Omikroni ja delta ristsugutis, millele ilmselt ka vanadel vaktsiinidel jälle hammas peale ei hakka. Kas ei ole põhjus, miks seda negatiivset testi nii kangesti kõrvale tõrjutakse, just nimelt see, et need vaktsiinid on iga hinna eest vaja inimestele sisse suruda? Aitäh!
Tänan küsimuse eest! Vaadates valitsuse otsuseid ja valitsuse tegevusi, täpselt selline mulje jääbki. Ja vaadates, kui ükskõikselt suhtuti külmlao – kuidas ma seda nimetan nüüd viisakalt? – juhtumile, kus kokku umbes neli-viie miljoni euro eest lihtsalt kirjutati korstnasse raha ja vaktsiinid hävisid, keegi ei tundnud huvigi, mis seal toimub, on näha, et suhtumine nendesse miljonitesse, mis on vaktsiinidesse pandud, on väga ükskõikne, väga vastutustundetu. Ja tõenäoliselt on neid nii palju kokku ostetud sellepärast, et neid oleks ... Ongi keskendutud sellele, et vaktsineerida vaktsineerimise pärast, ilma et oodataks sellest mingit tulemust. Ühesõnaga, ei paista välja, endiselt ütlen seda, soovi saada viiruse levikut kontrolli alla, kaitsta inimesi selle viiruse eest ja ühtlasi, mis on küll omikroniga väiksem oht, hoida ära haiglate ülekoormust.
Tarmo Kruusimäe, palun!
Tänan, hea esimees! Hea ettekandja! No kui siin juba südamepuistamiseks läks, siis mind on ka üle mitme-mitme korra siis kiirtestitud või testitud ja olen ka siis saanud kaks vaktsiini ja ühe selle tõhustusdoosi. Aga mu küsimus on nüüd selline. Kui lapsi koolides testitakse, siis kas sotsiaalkomisjonis on ka tulnud mingi teadmine näiteks Sotsiaalministeeriumilt, et see kiirtest on täiskasvanutele kuidagi kordades ohtlikum kui lastele? Ning küsimuse võib-olla teine pool oleks see, et kui see kiirtest ei ole mingil määral pädev, aga kui mulle tuleb see sõnum, et ma olen võimalik lähikontaktne, siis ikkagi mind testitakse. Kas nendel testidel on mingi erisus või on seal oluliseks määravaks see, kas sind on määratud kellelegi niinimetatud lähikontaktseks, siis tuleb testida, aga kui sa ei ole määratud lähikontaktseks, siis see kiirtest on ebaoluline?
Tänan küsimuse eest. Mulle tundub, et see valitsus seda testi siis hindab ja selle tulemust valikuliselt, mingis situatsioonis nad leiavad, et see on ainuõige variant ja see kuvab tõelist, tõest tulemust, mis puutub koolidesse, siis seda väga usutakse, ja mingis situatsioonis nad leiavad, et see ei ole oluline. Kuigi ma ütleksin ka isikliku pereliikme, lähedase kogemuse põhjal, siis kiirteste, ega see, ütleme, mis haiglates on antud, see põhjalikum test, ta võib valepositiivset anda, neid juhtumeid on veel olnud. Ei ole ma kuulnud, et ta annaks valenegatiivset, aga olen kuulnud, et see kiirtest võib valepositiivset anda, mis siis hiljem kas siis Qvalitasse või SYNLAB-i minnes osutub hoopis negatiivseks. Tähendab seda, et pigem on need testid nagu veel usaldusväärsemad, nad ei valeta sind terveks ja teeb inimese veel tähelepanelikumaks. Aga valitsuse puhul jah, ma tõesti ei saa aru. Meile ei ole sotsiaalkomisjonis öeldud, et need testid oleksid ohtlikud täiskasvanutele. Ma arvan, et neid ei oleks isegi müügil, kui nad oleks ohtlikud. Ja ei ole ka öeldud, et neid ei tohiks täiskasvanute puhul kasutada või need ei töötaks täiskasvanute puhul õigesti, võrreldes lastega. See on lihtsalt valitsuse poliitika, vaktsineerida vaktsineerimise pärast ja mitte hoida oma rahvast ja mitte kaitsta neid viiruse eest.
Urmas Reitelmann, palun!
Aitäh, härra eesistuja! Lugupeetud ettekandja! Tänased arvud Soomest näitavad, et nakatunuid registreeriti üle 9700. Kõige suurem nakatumispiirkond on Helsingi piirkond ja Uusimaa. Ning nüüd siin eile-üleeile selle piirkonna arstid tegid ettepaneku, kutsusid üles lõpetama kõikvõimalikud piirangud, sest omikrontüvi levib sellisel kiirusel, et piirangud pärsivad majandust, kuid ei aita mitte mingil moel kaasa viiruse levikule. Ja väitsid, et selle uue tüvega me peaksime elama nii nagu tavalise ülemiste hingamisteede epideemia puhul. Need, kes jäävad haigeks, jäävad koju mõneks ajaks ja lähevad pärast tööle tagasi. Meie valitsuse käitumise puhul on ebaselge, kas tegemist on põhimõttekindluse või arengupeetusega. [[Juhataja helistab kella.]] Kas te ennustate muu maailma mõistusele tulles ja avatuks muutumisel meie sihukese põikpäise süstimiskampaania ...
Hea küsija, teie aeg!
Tänan hea küsimuse eest! Vaadates meie valitsuse käitumist, kes ei lase häirida ennast loogikal, vajadusel ega ka juhindu teistest riikidest, kes on läbi mõelnud ja edukalt hakkama saanud viiruse ohjamisega, ma kaldun arvama, et ikka täpselt sama vagu pidi minnakse: vaktsineerida, vaktsineerida, vaktsineerida. Siiamaani veel ühtegi muud asjalikku argumente pole kuulnud. Ja selle juurde nad jäävad. Seda enam, et koroonapassid on tänaseks päevaks selle uue tüve valguses, mis tõesti, mille kohta ka teadlased on kirjutanud, lugesin eile, vist Maimets oli see, kes andis informatsiooni, et on kerge, valdavalt kerge haigus, mis sarnaneb külmetushaigusele. Siis see vaktsiinipass on täiesti mõtetu, tühine dokument. Aga meie peaminister ütles, et pass tuli selleks, et jääda, ja minister Kiik sellega kaasa kiitnud. Ma kaldun arvama, et sõltumata mõistlikkusest, loogikast ja otstarbekusest meie valitsus ei ole võimeline normaalseid järeldusi tegema. Aitäh!
Alar Laneman, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud ettekandja! Me kõik teame, et hinnangud kujunevad tulemuste alusel. Kui me praegu näeme kummalist ebaefektiivset valitsust koroonakriisi tõrjumas, me näeme sama ebaefektiivset tegevust elektrikriisi põhjuste mõistmisel ja elektrikriisi lahendamisel, siis mida need kaks näidet ütlevad teile kui nn kapo komisjoni liikmele ja erinevaid briifinguid ja informatsiooni kuulnule? Mida need näited ütlevad meile valitsuse üldisest võimest mõista näiteks tõsisemaid tekkida võivaid kriise, eriti julgeoleku valdkonnas? Aitäh!
Tänan küsimuse eest! Nüüd me oleme taas jõudnud sinnamaani, et ma tulen tagasi selle juurde, mis meil siin kaks päeva on Riigikogus enne istungi algust toimunud, kuidas peab kangutades nõudma ja veenma, et oleks võimalik peaministrilt üldse siia Riigikogusse saada, et ta üldse räägiks meiega, üldse oskaks ja saaks midagi rääkida. Ja vaadates, kuhu me oleme jõudnud, kuidas üks kriis on teise taga, aga meie ennast üliempaatiliseks pidav peaminister saadab inimesed elektriarvete kompensatsiooniks paberilipikuga järjekordadesse seisma, niimoodi iga kuu, saunadesse pesema ei lase, treeningutele ei lase ja julgeolekukoha pealt, nagu ma mäletan, üsna hiljuti ta ütles, et ei ole mingit probleemi, siis me ei saa rääkida mingist hakkamasaamisest. Mulle tundub, et ei saada üldse aru, mis toimub. Või teine variant: lihtsalt ei soovitagi seda tööd teha. Sest muid variante me ei näe, see on ju praktika ja see on fakt. Aitäh!
Henn Põlluaas, palun!
Aitäh! Eks sellest diskussioonist ja ka varasemast on täiesti selge, et nendel piirangutel puudub igasugune loogiline sisu. Kas või see, et kiirtestid kehtivad nakkusohutuse tõendina koolides õpetajatele, õpilastele, aga mujal mitte. See, et meil on suur osa ühiskonnast lihtsalt tõrjutud kõrvale elust, isegi uisutama uisuväljakule ei tohi minna ilma vaktsiinipassita, see on ju täiesti absurdne selle taustal, et me teame, et omikron niidab täiesti valimatult nii vaktsineerituid kui mittevaktsineeritud. Ja tõepoolest, ainukene asi, mis näitab inimese nakkusohutust, on just nimelt see kiirtest. Aga ma küsiksin hoopis natukene teise nurga alt. Selline inimeste ja ühiskonna lõhestamine [[Juhataja helistab kella.]] on ju tegelikult täiesti selge diskrimineerimine ja põhiõiguste rikkumine. Äkki selle nurga alt valgustate meid natuke.
Hea vastaja, ma korra vabandan! Head ametikaaslased, see on nii kirjas meie kodu- ja töökorra seaduses. Kui soovime, saame ringi teha. Kui pole ringi tehtud, 60 sekundit. Palun peame kinni sellest. Palun, Kert Kingo!
Tänan! Jälle väga hea küsimus, väga hea nurga alt. Me siin räägime tõesti inimeste põhiõigustest ja räägime vaktsineerimisvabadusest. Praegune valitsus sõnaliselt kasutab väljendit "meil ei ole sundvaktsineerimist". Tegudes on tegemist sundvaktsineerimisega, sest olukord, kus isiku töökoht on ohus või kuskile sissesaamine, eelkõige ma pean silmas töökohta, ilma vaktsineerimata, siis see on sund. Peaminister osavalt üritab küll ütelda, et me ei sunni, aga me survestame. Sisuliselt on see täpselt sama ja see on põhiõiguste rikkumine. Meil on kehtestatud põhimõtteliselt kohustuslik vaktsineerimine, mis on sama, mis on sund. Me nägime seda, kuidas oli Kaitseväes, Kaitseliidus selline asi toimunud, kuidas on toimunud Päästeametis, kus märtsikuus terve hulk päästjaid peab töölt lahkuma, kes ei ole soovinud ennast vaktsineerida, Politsei- ja Piirivalveametis on see ja on ka haiglates olnud. Valitsus on sellise seisukohaga, otsusega nõrgestanud oluliselt meie riigi sisejulgeolekut. Meil ei ole enam päästjaid. Ma mäletan eelmisel, Reformierakonna valitsemisperioodil oli ju sama, kui päästeüksuseid suleti päris palju. Nüüd töötajate puudusel läheb väga palju päästeüksusi jälle kinni, ei ole politseinikke. Ja ma ei räägi, mis nad ettevõtjatega teevad, pannes neile täiesti seadusevastaseid kohustusi ja läbimõtlemata korralduse najal peale, siis see on nii kobarõiguste rikkumine, kasutades selle valitsuse puhul neid juba standardiks kujunenud väljendit "kobarkäkk", "kobarkäkkseadused", ja see on kobarsaamatus ja kobaroskamatus ja kobarrikkumine.
Jaak Valge, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Lugupeetud ettekandja! Ma lähen siis, ütleme niimoodi, et täpsemate lahenduste juurde. Minu teada on ühes Euroopa riigis, nimelt Küprosel, korraldatud niimoodi, et linnades on asutatud tihedasti testimispunkte ja kõik saavad ennast sealt väikese tasu eest testida, misjärel nad saavad selle positiivse tulemuse puhul teadmise, et nad on haigestunud. Negatiivse tulemuse puhul aga saavad käepaela, mis on järgmise kolme päeva jooksul kõrvuti vaktsineerimise läbipõdemise dokumendiga ka nakkusohutuse tõendiks. Ja küsimus on see, kas sinu arvates võiks ka Eestis midagi taolist olla. Ja juhataja võiks mulle kiitust avaldada, et sain 10 sekundit varem lõpetatud oma küsimuse.
Jaa, kiitusega mina küll kitsi ei ole. Härra Valge, aitäh! Tõesti, 10 sekundit praegu teie hoidsite kokku. Suur tänu! Kert Kingo, palun!
Tänan informatiivse küsimuse eest! Ma ei tea, kas ma nüüd terve erakonna seisukohta esindajan, aga ma arvan, et see käepael ei ole hea mõte. See on üks märgistamise tunnus. Ja testi tegemise puhul piisab ilusti sellest tulemusest, kui ma näiteks lähen kuskile asutusse, ma seal kohapeal teen testi ära, siis on tulemus kohapeal olemas ja ma ei näe vajadust hakata käe peale käepaela panema. See on sarnaselt koroonapassile, kus justkui ongi, et need on selle klassi inimesed, on teise klassi inimesed. Kindlasti on väga palju mõistlikke lahendusi olemas. Ma küll ei mäleta, mis riigis see oli, kus on, Hollandis vist oli, et on võimalik alati apteeki minna ja ennast testida. Seal oli vist küll riik maksis, aga saab seada, ei pea ju Liina Kersna moodi kolmekordse hinnaga ostma neid teste sisse, nii nagu haridusministeerium tegi. Need testid on oluliselt odavamad ja hulgi ostes saab palju soodsama hinnaga kätte. Kindlasti lahendusi on olemas, ma ei ikkagi hakkaks valitsuse eest nende tööd ära tegema. Meil on väga-väga tõsiselt võetav rahandusminister, et las nad siis arutavad seda. Aitäh!
Merry Aart, palun!
Jah, aitäh! Lugupeetud ettekandja! Tuletan meelde, et kui ma kevadel suure nakatumise ajal küsisin peaministrilt, miks me ei tee riiki sisenemisel neidsamu teste, et inimesed saaksid karantiini minna kohe, kui nad on nakatunud, siis ta ütles, et kõige rohkem nakatub kodus ja töökollektiivides, et meil ei ole vajadust seda teha. Ma küll aru ei saa, kus see kodus seal on, kas keldris või padja all või kus seda viirust hoitakse. Sisuliselt on meil olukord, et Lõunakeskusesse kohvi jooma sa minna ei saa, aga Lõuna-Aafrikasse uue tüve järgi võib minna nagu lipsti. Kas siin võib, minule tundub, et siin hakkab joonistuma välja skeem, et anda võimalus teenida endaga seotud inimestele, näiteks reisifirmadele. Kas siin jõuame ka järeldusele, et tuleb ikkagi vaadata, kes selle pealt, nende otsuste pealt teenib?
Tänan! Väga hea küsimus. Ma kujutan ette, kui põhjalikult hakata analüüsima, kes on kõige, ütleme, kõige parema käibe saavutanud nüüd selle piirangute kehtestamise ajal, kelle äri on nii-öelda õitsenud ja kelle oma on siis vaibunud, siis me kindlasti saaksime võib-olla üllatavaid tulemusi ja võib-olla isegi mitte nii väga üllatavaid. Siis oleks näha, millest ajendatuna sellised otsused on võetud ja sellised ebaloogilised meetmed on vastu võetud, just nimelt nagu see, et väljast riikidest võib valimatult igalt poolt neid tüvesid sisse tuua ja siis me käime ja peaminister käib siin, vibutab näppu ja manitseb inimesi, et vaktsineerige ennast. Ma arvan küll, et, aga kusjuures seda analüüsi võiks tõesti tegema hakata.
Hea ettekandja, rohkem küsimusi ei ole. Tänan! Läheme kaasettekande juurde, selle teeb sotsiaalkomisjoni liige Õnne Pillak. Palun!
Lugupeetud istungi juhataja! Head Riigikogu liikmed! Annan ülevaate komisjonis toimunud arutelu kohta. Sotsiaalkomisjon arutas antud otsuse eelnõu 484 6. detsembril 2021. aastal. Lisaks komisjoni liikmetele ja eelnõu algataja esindajale olid arutelu juurde kutsutud veel Riigikantselei esindaja Liina Lumiste, Tartu Ülikooli psühholoogia instituudi afektiivse psühholoogia vanemteadur Andero Uusberg, Sotsiaalministeeriumi terviseala asekantsleri nõunik Katrin Idla ja Terviseameti peadirektori asetäitja Mari-Anne Härma. Nii nagu just siin, andis Kert Kingo ka komisjonis sellest eelnõu ettepanekust ülevaate ja seejärel toimus arutelu, millest ma annan pisut detailsema vaate. Riigikantselei esindaja Liina Lumiste selgitas, et vaktsineerimispassipõhine süsteem, mida soovitas ka teadusnõukoda, oli valitud, sest testimine tagab selle, et inimesed ei levitaks nakkust. Ent see ei taga seda, et nad ise ei nakatuks, näiteks väljaspool suurüritusi, sündmusi, tegevusi, kus ei testita. Selleks, et vältida nakatumist, tuleks testida kõiki ja pidevalt, isegi kui nakkuse tase testimisel on väga madal, säilib siiski oht järgmiseks raskeks viiruselaineks. Ta selgitas veel, et nakkuse levik võib tekkida olukordades, kus on koos väga palju inimesi, kellel ei ole immuunsus saavutatud läbi vaktsineerimise või läbipõdemise. Kui tekib olukord, et test on näidanud valenegatiivset, siis nakkusoht võib olla väga suur. Samas, vaktsineeritud inimesed levitavad viirust neli korda vähem ja haigestuvad raskelt kaheksa korda väiksema tõenäosusega. Seetõttu on võimalik hoida ühiskond avatuna neile, kes on ennast vaktsineerinud. Teisalt on COVID-i tõendi süsteem vaktsineerimata inimeste kaitsmiseks, nii nagu Kert Kingo ka selle argumendi siin juba välja tõi. Riigikantselei esindaja selgitas, et vaktsineerimata inimestel on suurem tõenäosus raskelt haigestuda ning sattuda haiglasse. Siis, kui me seda otsuse eelnõu komisjonis arutasime, oli haiglaravil olevatest inimestest vaktsineerimata 71%. Ma vaatasin ka tänaseid tulemusi, täna haiglas olevatest inimestest 79,8% on vaktsineerimata. Liina Lumiste nentis, et laustestimine aitaks hoida viiruse levikut võimalikult madalana, ent see on väga kulukas. Tõendipõhine süsteem on proportsionaalne meede, sest see aitab kaasa nii nakatumise vähendamisele kui ka haiglaravi vältimisele. Teisisõnu aitab see hoida haiglaid ülekoormuse eest ja ravi piiramise eest. Meede on olemuselt mõõdukas, sest suurem osa inimesi saavad osaleda ühiskonnaelus. Samuti on meede vajalik, et ära hoida esmaabi ja plaanilise ravi piiramist. Sotsiaalkomisjoni liige Kert Kingo tõi välja, nii nagu ka enda ettekandes, et väidetavalt vaktsineeritud inimesed levitavad viirust rohkem, sellepärast et neid ei testita. Ta siin ka pikalt selgitas oma argumente, ma seda üle ei hakka kordama. Aga Liina Lumiste vastas talle komisjonis, et praegune süsteem vähendab inimeste nakatumise tõenäosust. Seejärel andis Tartu Ülikooli psühholoogia instituudi afektiivse psühholoogia vanemteadur Andero Uusberg ülevaate tervisetõendist ja vaktsineerimisest. Ta selgitas, et viiruse kõrge leviku perioodil on riskantsete siseruumide külastamine ohtlik nii vaktsineerimata inimestele kui ka nende kontaktsetele. Vaktsineerimata inimene saab nakkuse kergemini külge ning suure tõenäosusega ootab teda ka raskem haigestumine. Seega on vaktsineerimata inimese viibimine olukordades, kus viirus võib levida, talle ohtlik. Komisjoni esinaine juhtis ka komisjonis tähelepanu, et Vabariigi Valitsus arvestab piirangute kehtestamisel teadusnõukoja arvamusega, ning see hetk, ja minu teada siiani, on teadusnõukoda arvamusel, et kiirteste ei peaks aktsepteerima nakkusohutuse tõendamiseks. Lisaks uuris komisjoni esinaine, kas ja millistel kaalutlustel oleks teadusnõukoda valmis kiirteste nakkusohutuse tõendamiseks uuesti aktsepteerima, ning Andero Uusberg vastas, täpsustades, et teadusnõukoda ei tee otsuseid, valitsus teeb otsuseid, aga jah, teadusnõukoja soovitus oli, et kiirteste ei kasutataks nakkusohutuse tõendina. Sel hetkel detsembris ei olnud teadusnõukoda uuesti antud teemat, mis puudutab kiirtestide kasutamist nakkusohutuse tõendina, veel uuesti arutanud. Lisaks oli Kert Kingol veel küsimus statistika kohta, mille ta samuti siin välja tõi, et statistika võib olla puudulik, sellepärast et vaktsineeritud inimesi ei testita, mistõttu puudub ka nende kohta ülevaade. Andero Uusberg vastas, et teadusnõukojas on arutatud statistika täpsuse üle. Ta nõustus, et mõningased statistilised erisused võivad tekkida, kui vaktsineeritud inimene ei saa ise haigestumisest aru ning teda seetõttu ei testita. Ent sellised olukorrad on pigem harvad. Terviseameti peadirektori asetäitja Mari-Anne Härma täiendas, et üritustel nakatumine ja avalikus ruumis nakatumine oli see hetk viimase kuu aja jooksul märgatavalt langenud. Samuti on langenud teadmata nakatumiste osakaal. Ta tõi näite, et teise laine langustrendis nakatusid inimesed peamiselt kodudes, ning seejärel teadmata nakatumine, mis oli toona 30–35% kõikidest nakatumistest. Detsembris olid kõige nakkusohtlikumad kohad jätkuvalt kodu ja perekond, kus 50% nakatumistest toimus. Ent teadmata nakatumiste osakaal oli oluliselt langenud, mis näitas seda, et maski kandmine ja tõendite küsimine on tõhusad meetmed viiruse leviku ohjamiseks. Veel oli arutelu suusamägedele ainult vaktsineerimispassi alusel lubamise üle, et kas see on õige või vale, arvestades, et viiruse levik värskes õhus on madalam. Seal selgitas Mari-Anne Härma, et suusamäele vaktsineerimispassi nõude kehtestamine oli tingitud peamiselt sellest, et näiteks tõstukitega kasutamisel, aga ka piletilettides ja erinevates punktides inimesi on rohkem koos ja tihedamalt koos ja see tekitab potentsiaalselt suuremaid võimalusi nakatuda. Sotsiaalministeeriumi terviseala asekantsleri nõunik Katrin Idla kommenteeris veel testimist. Ta selgitas, et testimine on hetkeolukorra mõõtmiseks, kui inimene on sellel ajal nakatumise algfaasis, siis viiruse hulk organismis tuvastamiseks on liiga väike. Lisaks ei kaitse testimine inimest nakatumise eest. Ta rõhutas, et testimine ja vaktsineerimine on väga erinevad meetmed, millest viimane on elanike universaalne kaitse, et ära hoida rasket haigestumust. Kert Kingo küsis seepeale, miks siis peetakse kiirtestide positiivseid tulemusi usaldusväärseteks, negatiivseid tulemusi mitte. Sellele vastas Katrin Idla, et kiirtestid näitavad vaid hetkeolukorda ning ei näita seda, kas tulemus oleks positiivne või negatiivne järgmisel või ülejärgmisel päeval, kui inimene üritusel osaleb. Lisaks on kiirtestide usaldusväärsus kindlasti väiksem kui PCR-testil. Mispeale väitis Kert Kingo, et ometi tehakse kiirtestide tulemuste põhjal statistikat. Ja sellele Katrin Idla vastas, et statistikat tehakse PCR-testide tulemuste põhjal, mitte kiirtestide tulemusi kasutades. Samas ta märkis, et on tõesti juhtumeid, kus tõesti tulemus on muutunud, ning need vajavad eraldi eksperdihinnangut. Olles kõik küsimused, vastused ja arvamused ära kuulanud, tegi sotsiaalkomisjon järgmised otsused. Esmalt tegi sotsiaalkomisjoni liige Priit Sibul ettepaneku komisjonil toetada otsuse eelnõu 484. Selle ettepaneku poolt hääletas neli komisjoni liiget ja vastu oli viis komisjoni liiget ehk ettepanek toetust ei leidnud. Seejärel otsustas komisjon teha ettepaneku võtta eelnõu 11. jaanuaril 2022 täiskogu päevakorda ja viia läbi lõpphääletus. Seda ettepanekut toetasid kõik komisjoni liikmed ning kõik komisjoni liikmed toetasid ka seda, et määrata otsuse eelnõu komisjonipoolseks ettekandjaks mind, Õnne Pillakut. Aitäh!
Ja kolleegid soovivad küsida. Helir-Valdor Seeder alustab. Palun!
Aitäh! Austatud ettekandja! Te siin andsite ülevaate sotsiaalkomisjoni arutelust ja mitmel korral kõlas läbi, et valitsuse esindajad kinnitasid, et nad ei toeta negatiivse testi rakendamist nakkusohutuse tõendina, ja et ka tark teadusnõukogu on sellisel seisukohal. Ometigi just kas teadusnõukogu – või oli see immunoprofülaktika nõukogu – tegi juba märtsis ettepaneku, et koolides rakendada testimist kui nakkusohutuse tõendina. See oli just nimelt ekspertide ettepanek valitsusele, mille realiseerimiseni jõudis valitsus alles novembris. Et kuidas siis neid kahte erinevat seisukohta omavahel nüüd kokku viia, mis siis on ikkagi teadlaste või ekspertide seisukoht? Ja teiseks, ma tean, et Tanel Kiik on veendunud testimise rakendamise vastane, aga Karilaid tegi eile ettepaneku testimisi, negatiivset testi aktsepteerida. Mis siis on valitsuskoalitsiooni seisukoht? Kaks osapoolt, kaks erinevat seisukohta.
Aitäh selle küsimuse eest! Ma kõigepealt alustan sellest koolide kiirtestimisest, mis meil ka komisjonis selgitati, mis vahe siis on, miks koolides testiti. Ja põhjendus oli siis see, et koolide puhul on tegemist vabatahtliku skriinimisega ning tegu pole kohustusliku piirava meetmega, eesmärgiks on suunata need inimesed, kes annavad positiivse tulemuse, edasi PCR-testidele. Ja Liina Lumiste siis rõhutas, et isegi kui laps või lapsevanem keeldub testimisest, ei keelata lapsel ligipääsu haridusele. Seetõttu ei saa koolis testimist võrrelda praeguse tõendi, vaktsineerimispassi, tõendi, vaktsineerimispassipõhise süsteemiga. Ja mis puudutab erinevate inimeste arvamust, siis jah, Riigikogu liige oma arvamustes ongi vaba. Minu teada ei ole valitsus kiirtestide lubamist nakkusohutuse tõendina uuesti arutanud ja oodatakse ära ka uue teadusnõukoja seisukohta.
Helle-Moonika Helme, palun!
Aitäh, hea eesistuja! Lugupeetud ettekandja! See istung, mida te praegu siin kirjeldate, tegelikult toimus ju eelmisel aastal. Siis polnud omikron meile veel saabunud ja see on tegelikult, olgem ausad, loonud täiesti uue olukorra. Ka teadlased on öelnud ja seda nüüdseks juba korduvalt ka igapäevaselt, et vaktsineerimine omikroni puhul enam ei päde ja keegi päris täpselt ei tea, kuidas sellega hakkama saada. Samas me teame kõik, et omikron nakkab kiirelt ja põdemine on kerge. Ainukene meetod omikronil tõesti nagu kiiresti sabast kinni saada on kiirtestimine. Ehk siis tookordne diskussioon, mida teie siin väljendate, tegelikult ju enam ei päde, samuti need otsused, mida tookord komisjonis vastu võeti. Ehk te tänase päeva ja täiesti uue olukorraga seoses kaaluksite võimalust seda otsuse eelnõu koalitsiooniga siiski toetada. See oleks tegelikult suur mõttekoht.
Aitäh selle mõtte eest! Omikron tegelikult detsembris oli juba Eestis olemas, sellepärast et ka sotsiaalkomisjonis me eraldi arutasime uute tüvede tulekut Eestisse. Lihtsalt täpsustuseks. Aga see, kui te arvate, et need otsused praegu ei päde – teil on õigus oma arvamusele. Mina arvan, et sotsiaalkomisjon on teinud oma otsuse ja sellest lähtuvalt igaüks saab oma seisukoha kujundada.
Paul Puustusmaa, palun!
Suur aitäh, eesistuja! Hea ettekandja! Te ütlesite, et komisjonis osaliselt toetati testi aktsepteerimist tõendina ja osaliselt mitte. Te ütlesite, et neli toetasid ja viis liikmetest ei toetanud. Ja kuna meil on praegu ka avalikkus sellest kindlasti väga huvitatud, siis ma paluksin konkreetselt öelda, kes isikutest komisjonis ei toetanud ja kes toetasid testi kasutamist tõendina.
Aitäh! Üks moment, ma kohe võtan selle protokollist välja, et ma ei eksiks. Läheb sekund aega. Erakondade kaupa võin tõenäoliselt siin öelda, aga ma arvan, et see vastus teid ei rahulda. Nii... No mis ... Ühesõnaga, kui ma nüüd vaatan korra siia saali ka, mul ei õnnestu nii kiiresti leida. Priit Sibul toetas enda ettepanekut muidugi. Kert Kingo oli selle ettepaneku poolt. Jah, kuidagi on see järjekord jube sassi läinud, ma vabandan. Aga ühesõnaga, see jaotus oli, et opositsioon oli poolt, koalitsioonisaadikud olid vastu. Ma võin need nimed teile saata, sest ... Mul tõesti praegu oli see olemas, aga kiiresti ei leia. Arvan, et vaheaega ei ole vaja selleks. Aitäh!
Urmas Reitelmann, palun!
Aitäh, härra eesistuja! Proua ettekandja! Te ise nüüd tunnistasite, et opositsioon oli poolt ja koalitsioon oli vastu. Me ilmselt nii ka hääletame täna. Aga olukord on ju kardinaalselt muutunud. Te arutasite tegelikult möödunud probleemi. Täna, omikrontüve juures on asjad teistmoodi ja sisuliselt kiirtestimine on ainus võimalus näidata, kas inimene on hetkel nakatunud või mitte, ja see pass ei näita ju suurt mitte midagi. Rootsi kroonprintsess, kes on kolmekordselt vaktsineeritud, tavaliste dooside ja tõhustusdoosiga, jäi lühikese aja jooksul teist korda koroonasse. Ja kui tal see pass on ette näidata, siis mida see oleks andnud tema isale ja emale, kes samamoodi jäid koroonasse? Nii et me oleme täiesti uues situatsioonis. Ja on minu küsimus on see, kas me ei peaks nagu sellistes küsimustes mitte passima kaks kuud või kolm kuud. [[Juhataja helistab kella.]] Kui kriisiolukorras asjad muutuvad väga kiiresti, siis tuleks ka nendele kiiremini reguleerida ja sotsiaalkomisjonil sagedamini koos käia ja olukorda vahepeal ka analüüsida.
Aeg!
Aitäh selle arvamuse eest! Komisjoni istungil tõepoolest me selle nurga alt ei arutanud seda küsimust. Jah, olukord on muutunud ja ma usun, et ka uus teadusnõukoda arutab seda uut olukorda. Ja ma mõtlen, et ka meie, kui oma otsuseid teeme või otsuseid toetame, siis me võiks ikkagi ka teadlaste arvamuse ära kuulata ja nendele tugineda oma otsustes.
Jürgen Ligi, palun!
Aitäh! Hea ettekandja! Ma ennist viitasin teadusnõukojale ja sellele, et valitsus arvestab nende soovitusi. Nende soovitused sisaldavad selliseid tõenäosusi ja riske, et nende põhjal siis nad teevad soovituse. Mille peale mitu opositsioonisaadikut hakkas vastama, aga te saatsite teadusnõukoja laiali. Ja siis keegi rääkis, et vaat see ütles seda ja see ütles teist. Aga ma küsingi siis sedapidi, et öelge, kas meil on mingeid andmeid, et see ja järgmine teadusnõukoda või tema liikmed oleksid siin eriarvamusel ja arvaksid, et test asendab vaktsiine ja et praegu oleks paras aeg vaktsineerimise fookus ära võtta. Kas on mingeid andmeid sotsiaalkomisjonil, et see seisukoht kuidagi sõltuks laialisaatmisest või mitte laiali saatmisest?
Aitäh selle küsimuse eest! Sotsiaalkomisjonile selliseid andmeid ei ole jõudnud, et see arvamus oleks muutunud, et kiirtest asendaks vaktsineerimispassi.
Tarmo Kruusimäe, palun!
Tänan, hea aseesimees! Hea ettekandja! Mu esimene küsimus, et kui pädevad me oleme üldse arutama siin pädeva sotsiaalkomisjoni otsust, mis puudutab ju tegelikult eelnevat perioodi. Praegu meil on see omnivaar, mingi viirus, on ju, mis on ju hoopis teine ja uus olukord praegusel hetkel. Ning te viitasite ka mitu korda siin kodustest tingimustest. Kas ma sain õigesti aru, et kodustes tingimustes kiirtestimine on ohtlik, teades seda näiteks, et enamus inimesi sureb kodus? Kodu ongi üldse üks sihuke ohtlik koht.
Aitäh! Ma alustan lõpust. Ma ikka tahaks mõelda, et kodu on, ja usun, et inimesele kodu on sihuke turvakoht, kus ta tunneb ennast hästi. Ja me ju tegelikult ei räägi siin täna sellest, et kiirtestid oleks elule kuidagi ohtlikud, või me räägime sellest, kas asendada vaktsineerimispass kiirtestiga kui nakkusohutustõend, ja see on see diskussiooni koht. Ja see teine pool, et kas me peaks uues olukorras kuidagi teistmoodi otsustama või arutama. Alati on võimalus uus ettepanek teha. Täna meil on see otsus, mida me siis hakkame mõne aja pärast hääletama, aga alati on võimalus uuesti teha ettepanekuid ja siis uuesti arutada.
Mart Helme, palun!
Aitäh, härra eesistuja! Lugupeetud ettekandja! Üha selgemaks saab see, et eesmärk ei ole mitte inimeste tervise kontrollimine ja inimeste terveks olemine, vaid eesmärk on paindumatult vaktsiinipassi pealesurumine ja sellega ühiskonna kontrollimine ja sellega inimeste tegevusvabaduse piiramine. Teisiti ei ole võimalik selgitada seda kangekaelsust, millega valitsus ja valitsuse kelgunööriks muutunud teadusnõukoda püüab ühiskonnale peale suruda seda, et testid ei oleks ohutuse tõendajad, vaid ohutuse tõendajaks oleks mitu kuud tagasi välja antud vaktsiinipass, mis ei hoia ära ei nakatumist, nakatamist ega kellegi terveks olemist. Nii et kinnitage palun üle see praegu – täiesti ausalt, kuna meil on avalik ülekanne sellest istungist –, et Reformierakond tegelikult tahab ühiskonnas kehtestada totaalset kontrolli ja selle nimel välistab testide kasutamise.
Aitäh selle arvamuse eest! Teie arvamus on vale. Ja mis puudutab nüüd vaktsineerituid, siis ma lihtsalt toon enda näite. Mina olen ka kolm korda vaktsineeritud, aga iga kord, kui mul on kas nohu või kurk kriibib, siis ma teen kodus kiirtesti, et olla kindel, et kui ma tulen siia või lähen enda vanemate või vanavanemate juurde, siis ma ei sea nende tervist ohtu. Ehk seega, mis eelnev ettekandja siin väitis, et vaktsineeritud inimesed ei testi, siis see ei ole samuti tõsi, aga teie väide ka oli vale.
Kalle Grünthal, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Austatud ettekandja! Te ütlesite siinsamas puldis praegu välja seda, et kiirtestid ei ole usaldusväärsed. Ma arvan, ma sain õieti aru. Öelge mulle palun sellist asja, miks me testime koolides, kui tegemist ei ole usaldusväärsete andmetega. Siin tegelikult tuleb välja hoopis testide maaletoojate majanduslik huvi saada kasumit. Öelge, miks me teeme koolides teste, kui nad ei ole usaldusväärsed. Aitäh!
Aitäh! Te panete mulle sõnu suhu, mida ma ei ole öelnud. Ja miks me testime koolides, seda mõni hetk tagasi ma ka selgitasin.
Kert Kingo, palun!
Tänan! Kõigepealt ma korrigeeriksin ära teie väited siin. Mina märkisin väga selgelt, et paljud vaktsineeritud inimesed ei testi, ma ei öelnud, et mitte keegi ei testi. Teiseks peaksin vajalikuks märkida, et see ettepanek on arutlusel tänases olukorras ehk siis saadikud lähtuvad hääletamisel tänaseks kujunenud või peaksid lähtuma tänaseks kujunenud olukorras. See, mis olukord oli sellel ajal, kui seda sotsiaalkomisjonis arutati, see on juba minevikku jäänud. Täna on uus olukord. Ja kolmandaks ma ütleksin, et eelnõu ei näe ette testi aktsepteerimist vaktsiinipassi asemel, vaid see näeb ette, et võtta kasutusele ka negatiivse testi arvestamine. Ja kuna te siin varasemalt ei osanud nimetada neid saadikuid, kes kuidas hääletasid selle eelnõu puhul sotsiaalkomisjonis, siis ma tooksin selle siin välja. Ettepaneku poolt hääletas neli komisjoni liiget: Priit Sibul, Kert Kingo, Helmen Kütt ja Siim Pohlak ning vastu hääletasid need viis komisjoni liiget: Hele Everaus, Toomas Järveoja, Siret Kotka, Õnne Pillak ja Marika Tuus-Laul. Aitäh!
Aitäh selle abi eest, et tuletasite meelde. Ma tõesti ei leidnud dokumentidest üles, kes olid need sellel hääletusel, kuidas hääletati. Aga ma võtan siit protokollist ka väljavõtte, et mis puudutab statistikat ja testimist. Siin on kirjas, et Kert Kingo kommenteeris, et vaktsineerimata inimeste puhul on olemas ülevaade, kui palju neist on nakatunud, sest neid testitakse, ent vaktsineeritud inimeste puhul selline ülevaade puudub, sest neid ei testita. Aitäh!
Heiki Hepner, palun!
Suur tänu, hea istungi juhataja! Austatud ettekandja! Me teame, et täna tegelikult on üheks oluliseks probleemiks see, et meie kehtestatud piirangud kas ei ole loogilised või on kuidagi teineteisele vasturääkivad. Ja sellest tulenevalt on ka minu küsimus tegelikult teile. Kuidas teie nüüd tõlgendate? Et ühest küljest me anname ju endale aru, et kiirteste on vaja teha, noh näiteks kas või see koolides, mis te ise ka välja tõite ja minu meelest on see mõistlik, samas te ütlete, et nende aktsepteerimine ei ole ainult mõistlik nakkusohutuse tõendina. Et kas see tänane, kui nüüd ka suur saal hääletab vastu, või ka teie enda seisukoht sellele otsusele, et kas see suurendab siis seda arusaadavust või vähendab arusaadavust, mida me oleme siin tänases kriisis loonud?
Aitäh! Ma arvan, et see süsteem, mis meil täna on, et nakkusohutuse tõend on vaktsineerimispass, see on vägagi selge. Ja tänane otsus, siis oleneb, milline see on, ma ei oska ennustada seda, milline see otsus on, kui jääb nii, nagu praegu on, siis on ühetaoline ja selge süsteem.
Henn Põlluaas, palun!
Aitäh! Hea ettekandja, kas te ise saate ka aru, millisesse ämbrisse te just alles natuke aega tagasi astusite, kui te ütlesite, et jah, teie olete ka vaktsineeritud, aga vanemate juurde minnes ikkagi teete testi, et olla kindel, et te neid ei nakata? Aga sellest me räägimegi, et see vaktsiinipass ei tähenda mitte midagi. Ainukene asi, mis seda nakatumisohutust tõendab, on test ja seda me tahamegi ellu viia, et inimesed saaksid testida ja tõendada seda, et nad ei ole enda kaaskodanikele ohtlikud. Ma ei saa aru. Ise tegutsete selle järgi, aga samas sõdite selle ettepaneku vastu. See on täiesti absurdne.
Aitäh selle küsimuse eest! Esiteks, ma arvan, et enda lähedastest ja oma kolleegidest hoolimine ei ole mitte kuidagi ämber. See, et ma olen vaktsineeritud, see on üks minu kaitse, millega ma kaitsen ka teisi, kes on minu ümber, sellepärast et mul on kordades väiksem võimalus nakatuda üldse viirusesse. See, et ma võtan endale teise garantii, et ma ka testin, et olla täiesti kindel, kui mul on haigussümptomid, siis see on topeltgarantii ja see on inimestest hoolimine.
Andres Metsoja, palun!
Aitäh! Mina olen ka veendunud, et tegelikult kiirtesti kasutamine on igati mõistlik vahend, eriti kui me elame sellises pandeemiaolukorras. Aga minu küsimus tuleb pigem ikkagi sellest üldisest riiklikust olukorrast. Nimelt, ma läksin 26. detsembril Rootsi, veetsin perega perepuhkuse suusamäel ja tulin uue aasta alguses tagasi. Ühiskonnakorraldusest peaks püüdma aru saada. Sinna minnes ilmselgelt piiril Rootsi riik kontrollis meie vaktsiinipasse. Kohapeal ei olnud ühtegi piirangut, ei olnud ühtegi maski, toitlustuskohas ei küsitud vaktsiinipassi. Ja kui me tulime Rootsist tagasi, siis Eesti riigis oli võimalik laeva pealt niimoodi maha sõita, et mitte keegi ei küsinud mitte midagi. Lihtsalt natuke jääb nagu arusaamatuks, mida või kelle eest või kuidas me siis nagu kaitseme. Äkki palun selgitate.
Aitäh! See otseselt nüüd ei ole selle eelnõu teema, aga me sedasama piiridel kontrollimist sotsiaalkomisjonis oleme korduvalt arutanud. Ja üldse ma ei pisenda seda probleemi, millest te viitasite just, sest seesama piiridel kontrollimine on olnud probleem ja sellele me oleme korduvalt ka tähelepanu juhtinud ja see tuleb korda saada. Kui te ütlete, et jätkuvalt on probleem, siis kindlasti selle sõnumi me anname edasi, et saaks probleem lahendatud.
Selle küsimuse juures on igal Riigikogu liikmel üks küsimus ettekandjale. Rohkem küsimusi ei ole. Tänan! Enne kui me läheme läbirääkimiste juurde, on saabunud Keskerakonna fraktsiooni ettepanek pikendada tänast istungit päevakorra ammendumiseni, kuid mitte kauem kui kella kaheni. Ja selle me peame läbi hääletama. Head kolleegid! Keskerakonna fraktsioon on teinud ettepaneku pikendada tänast istungit päevakorra ammendumiseni, aga mitte kauem kui kella 14.00-ni. Panen teie ette selle hääletusele.
Edasi töötamist toetas 34 Riigikogu liiget. Saame edasi töötada. Nii, alustame ... [[Haamrilöök.]] Et oleks kinnitatud ka. Läheme läbirääkimiste juurde. Anti Poolamets, palun!
Head kolleegid! Esmalt tuleb tõdeda, et praeguse COVID-idiga seotud selektiivsete piirangute jätkumine ei ole põhjendatud. Kui piirangud ei ole põhjendatud, siis on nad ebaproportsionaalsed. Seega tuleb nad kiiremas korras ära muuta, sest põhiõiguste piiramine peab toimuma kaalutletult, mitte nagu autoritaarses riigis, et tunde järgi näitame rusikat, näitame jõudu. Praegu piiratakse väga suure hulga inimeste õigusi ühiskonnaelus normaalselt osaleda ja sellele tuleb anda kohe tagasikäik. Seda ei oleks tohtinud juhtudagi, et negatiivsed testid lükati kõrvale. Seda ei oleks tohtinud juhtuda. Muutuvatele oludele reageerimiseks tuleb leida uusi strateegiaid ja esmaseks meetodiks ongi elementaarsete põhiõiguste tagasiandmine kõigile. Ja see on just nimelt täna meie kätes. Meil on hea meel eile välja öeldud Jaanus Karilaiu seisukoha üle, et jaanuari lõpus tuleks arvestama hakata kiirtestide tulemusi. Aga teeme selle kohe ära, mida me ootame? Iga kuu põhiõigusteta suurel osal elanikkonnast – see on radikaalne viga. See on suur viga, seda ei tohi teha. Põhiseaduses ei ole põhiõigused kogemata kirja pandud, vaid kogu põhiseaduslik aparatuur on nende kaitseks välja mõeldud. Ka valitsus on nende kaitseks välja mõeldud. Politsei peab kaitsma põhiõigusi. Ja kui piiramise alust ei ole, tuleb need kohe inimestele tagasi anda. Negatiivse testi tõrjumise peamine funktsioon on praeguse valitsuse läbi kukkunud ja põhiseadusvastane sundvaktsineerimine. Ma tuletan meelde, et põhiseaduse paragrahvi 18: kedagi ei tohi tema vaba tahte vastaselt allutada meditsiini- ega teaduskatsetele. Kaja Kallase valitsuse strateegia on algusest peale olnud vaktsineerimise pealesurumine. Just sellepärast võeti ära negatiivse testi võimalus. Sest ikka leidus inimesi, kes pääsesid kohvikusse tegeliku nakkusohutuse tõendiga. Seda ei saanud kuidagimoodi lubada. Dissidendid pidi eemale peletama vabast õhust, suusakeskustest, liuväljadelt. Küll on ohtlikud inimesed! Ravivad, tervendavad ennast, tõendavad, et nad on terved – nad on ohtlikud! See on juba düstoopia, kui terve inimene on eriti ohtlikuks kuulutatud. Kusjuures on ju selge, siinsamas kõrval on see test, millega näidata, et kõik on korras. Ma võin suusatada, ma võin vabas õhus liugu lasta. Näidiskiusamisega hirmutatakse teisi, et nad alla annaksid. Värskelt tuli 38 politseiametniku vallandamine, nagu meil oleks üle politseiametnikke, kaitseväe kolonele. Uskumatu! Uskumatu! Moodne autoritarism tõmmati nagu jänes kaabust välja näidata, et näidata ma ei tea mida. Mida sellega näidata taheti? Võimu loomulikult. Näidiskiusamisega hirmutatakse teisi, et nad alla annaksid. Ja sellepärast surutakse jõuga peale vaktsiine, mis ei ole valmistatud praeguse tüve jaoks, ammugi mitte omikroni jaoks. Rullitakse üle põhiseadusest, ja väga jäärapäiselt rullitakse üle. Ken-Marti Vaher juhtis samuti tähelepanu tõsiasjale, et sund toimub koroonapassi kaudu. Süstimata elanikud ...
Vabandust! Lisaaega kolm minutit, palun!
Süstimata elanikud on avalikust elust väljas, terveks olemist ei saa enam testiga tõendada. Ta juhtis ühtlasi tähelepanu, et sundimine on kombeks autoritaarsetes riikides. Piirangutel ei tohiks olla mingeid varjatud kaudseid eesmärke nagu praeguse faktilise sundvaktsineerimise puhul. Maris Lauri ütles ilusti, et sundvaktsineerimine ei lähe kokku euroopaliku ilmavaatega, aga seesama sundvaktsineerimine, mis talle ei meeldinud, toimub kõigi silme all ja valitsuse juhtimisel. Tegelikult on isikud, kes end regulaarselt testivad, viiruse leviku seisukohalt märksa ohutumad kui vaktsineeritud inimesed, eriti COVID-19 puhul, sest viirus levib asümptomaatiliste isikute kaudu. Tänaste reeglite järgi võivad vaktsineeritud isikud elada tavapärase elukorralduse järgi, nagu viirust poleks olemas, aidates nii paratamatult levikule kaasa. Samal ajal visatakse kõrvale negatiivse testi tegijad. Kui restoranis viibib 20 isikut, kellest 15 on vaktsineeritud ja 5 testitud, siis on reaalselt võimalik veenduda 5 külastaja nakkusohutuses. Ülejäänud 15-st puhul me tegelikult ei tea, kas nad on nakatunud või mitte. Jaak Valge tõi näite, kuidas olukord on lahendatud Küprosel. Seal on testimispunktid linna peal, 5 euro eest saab teha testi, mille eest saab käepaela, mis kehtib kolm päeva. Muide, Saksamaal maksab kiirtest, mida saab igast ehituskauplusest, ühe euro ringis. Igal juhul on hea märkida, et lisaks teaduslikele argumentidele negatiivsete testide toetuseks ning praeguse koroonapoliitika nõrkuse väljenduseks oli ka Tallinna Halduskohtu äsjane otsus, millega anti 26 antikehadega inimesele esialgse õiguskaitse korras võimalus tegevustes osaleda negatiivse testi alusel. Mida ütles kohtuotsus? Et sümptomaatilise COVID-19 tõttu hospitaliseeritutest on varasemalt haiguse läbi põdenuid null, aga eelnevalt vaktsineeritute hulgas vastavalt 1007. On erinevus – 1007-kordne erinevus! Kuressaare Haigla peaarst Edward Laane ütles, tsiteerin: "Koroonapass enam ei kaitse. Ma olen väga seda meelt, et piirangud tuleb esimesel võimalusel lõpetada. Need inimesed, kes on otsustanud end mitte vaktsineerida, võiks rahule jätta, sest vaktsineerimine on vabatahtlik otsus." Eilsel istungil vabas mikrofonis võttis sõna Helle Everaus, kes tunnistas samuti, et viirus levib vaatamata vaktsineeritusele. Lauri Läänemets teatas, et taas kord on koroonas. Omikroni tulek teeb samuti kõigile selgeks, et vaktsineeritusel ja vaktsineerimatusel leviku osas vahet ei ole. Vaktsiinid ei ole selle tüve jaoks välja töötatud. Juba praegu peavad nii Soome kui Rootsi reisivad eestlased arvestama sellega, et koroonapassist enam ei piisa ja riikidesse sisenemiseks on vajalik negatiivne test. Omikroni variandi tõttu riiki sisenemisel negatiivse testi esitamise kohustuse on kehtestanud Portugal, Iirimaa, Küpros, Läti, Itaalia, Kreeka, Austria, Taani ja teised. Täna on meil valik, kas toetada kohe vabadusi või rohkem sundi. Aitäh!
Head kolleegid, enne kui ma Heliri kõnetooli luban, siis selle päevakorrapunkti juures saavad sõna fraktsioonide esindajad. Nii et hea Henn, ma eeldan, et eelkõneleja esitas ka Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna terviku, fraktsiooni seisukohta. Ma vaatan, et sul on lihtsalt, sul on, jah, üks on, jah, et fraktsiooni nimel saab rääkida. Härra Seeder, palun!
Ma palun kaheksa minutit.
Palun, kaheksa minutit.
Aitäh! Head kolleegid! Isamaa Erakond on korduvalt teinud valitsusele ettepaneku nii eestseisuse tasemel, volikogu tasemel kui ka eravestlustes valitsuse liikmetele, et Eesti ühiskonnas on mõistlik ja vastutustundlik aktsepteerida negatiivset testi kui nakkusohutuse tõendit. Sest praegune olukord, kus me aktsepteerime küll koroonapasse, niinimetatud koroonapasse, inimesi, kes on vaktsineeritud ja kes võivad ka olla nakkuse edasikandjad või lausa haiged, nende üle meil kontroll ja ülevaade puudub. Nendele on jäetud privileeg ühiskonnas seda haigust vabalt levitada ja samal ajal inimesed, kes on valmis oma nakkusohutust tõendama läbi vahetu ürituse eel toimuva testimise ja nad on ohutud ühiskonnale, siis nendelt on võetud vabadus, elementaarne liikumisvõimalus ja võimalus osaleda aktiivselt ühiskonnaelus. See on mõistusevastane, see on vastutustundetu. Ja see on lõhestanud Eesti ühiskonda kohutavalt. See on üks peamisi probleeme täna, mis on Eesti ühiskonda lõhestanud. Need lõhed lähevad suguvõsade, ühed lähevad perekondade seest, inimesed on tülis, inimesed ei saa peredega koos liikuda, ühiselt üritustest osa võtta, isegi matustel käimine on teatud juhtudel praktikas jäänud selle taha. Ja täiesti arusaamatu on mulle see, kuidas komisjoni esindaja vastas küsimusele, kui ma küsisin, aga koolides nendesamade teadusnõukoja ja immunoprofülaktika ekspertkomisjoni ekspertide ettepanekul oleme me viinud testimise sisse ja me aktsepteerime seda negatiivset testi kui nakkusohutuse tõendit ja võimaldame nendel õpilastel osaleda aktiivselt koolitegevuses, mis on igati mõistlik, aga samal ajal laiemalt ühiskonnas me seda ei luba, siis põhjendus oli see, et ühel juhul on see vabatahtlik, teisel juhul mitte. See on ju vale! Me täna räägime negatiivse testi aktsepteerimisest nakkusohutuse tõendina kui vabatahtliku võimalusena selle niinimetatud vaktsineerimispassi kõrval, vabatahtlik võimalus. Kes soovib aktiivselt osaleda ja on valmis testima, see saab osaleda. See ei ole kohustus. Keegi ei räägi kohustustest. Mis argument see oli, jäi mulle täiesti arusaamatuks. Nii et ma tahan siinkohal jätkuvalt kinnitada, et Isamaa Erakond toetab seda eelnõu. Ja ettepanekud, et valitsus tegeleks sellega aktiivselt, see on üks võti praegu mõranenud ühiskonna kokkusidumiseks, lisaks paljudele muudele probleemidele, mis meil ühiskonnas on. Aga me peame kasutama seda võimalust ja andma inimestele võrdsed võimalused ligipääsuks aktiivsele elule ja ühiskondlikule tegevusele, rääkimata töösuhetest, mis on veel omaette teema ja kus me lõpliku tõe tõenäoliselt saame teada, tõsi, peame tunnistama, õigusriigile omaselt läbi kohtumenetluse ja läbi kohtuprotsesside. Aga ma tahan siinkohal avaldada laiemat mure valitsuse tegevuse kohta. Küsimus ei ole ju ainult praegu arutuse all olevatest negatiivsetest testidest, kas me neid aktsepteerime või mitte. Kogu valitsuse koroonapoliitika on täielikult läbikukkunud. Usaldus ühiskonnas valitsuse tegevuse vastu, mis puudutab koronaviiruse ohjamist, on täielikult kokku kukkunud ja see puudutab just nimelt ebaloogilisi ja arusaamatuid ja vastuolulisi otsuseid, mis valitsus on teinud. See testimine ja koroonapassi aktsepteerimine sellisel kujul ja see vastuolu, mis ühiskonda on lõhestanud, sellest ma rääkisin. See on üks. Mõtlevale inimesele jääb see arusaamatuks ja ei tekita usaldust valitsuse otsuste vastu. Aga võtame needsamad piirangud, millest siin on väga palju räägitud. Ei saa mina aru. Väliüritusel hajaasustusega olukorras lubatakse osaleda 1500 inimesel, aga ühes ruumis, ühes ruumis Saku Suurhallis üle Eesti võivad inimesed kokku tulla ja sinna lubatakse 3000 inimest kokku. Kas see on teaduspõhine lähenemine? Kas see nakkusoht on seal väiksem? Miks langetatakse selliseid otsuseid, kui inimene küsib, kas see on nii? Miks parlament teeb otsuse, et läheme kaugistungile? Kusjuures seadusevastaselt, nagu on nüüd läbi kohtute selgunud. Et läheme kaugistungitele, siin saalis oleme me teineteisele nakkusohtlikud. Ja siis lähevad needsamad parlamendiliikmed välislähetustesse, lennukitesse, kus nad istuvad kolm kuni neli kuni viis tundi 200 inimest koos kompaktselt ja seal nakkus ei levi. Ja me peame seda selgitama kodanikele, et need on täiesti loogilised ja mõistusepärased otsused. Või me ütleme, et vaktsineerige, vaktsineerige. Ja samal ajal, vabatahtliku vaktsineerimise poolt olen ka mina, vabatahtliku, ma rõhutan, vabatahtliku vaktsineerimise poolt selles kujunenud olukorras, et see peab jääma inimese vabaks valikuks. Kui ta soovib, usaldab ja tal ei ole vastunäidustusi sellele, siis palun – teeb selgeks, vaktsineerib. Kes ei soovi, temale jätame selle negatiivse testi võimaluse. Aga kui valitsus tõeliselt soovib seda vaktsineerimist soodustada, siis ta selgitab, loob selleks vajalikud tingimused. Vaktsineerimisfondi rakendamine. Vabandust, vaktsineerimiskahjustuste fondi rakendamine, millest me oleme väga palju rääkinud. Me oleme selle ettepaneku teinud. See on ka üks tagatis inimesele, et valitsus võtab laiema vastutuse, hoolitseb ka võimalike tagajärgede eest ja tuleb inimestele appi, kui need kahjustused on. Ja me teame, et mõningatel juhtudel need kahjustused tegelikult on. Siiamaani ei ole meil eelnõu! Peaminister on mitu korda käinud parlamendi ees. No ei ole eelnõu, vaktsineerimiskahjustustest rääkides. Aga mitmed naaberriigid on seda rakendanud ja see on ennast õigustanud. Nii et vaatad, kuhu tahes ... Ma ei hakka rääkima siin sellest, mis puudutab läbikukkunud testimise hanget haridusministeeriumist, millega tegeleb Riigikontroll ja ma saan aru, mille üle teostatakse praegu Terviseameti poolt järelevalvet ja ma loodan, et siiski mingisugune poliitiline vastutus ka valitsusliikmetel lõpuks selgub. Ma ei hakka rääkima siin hävinud vaktsiinidest külmlaos, kus selgub, et poliitilist vastutust ei kanna keegi. Vaatame, kuskil keegi ametnik astub tagasi, aga poliitilist vastutust ei kanna keegi. Nii et kogu see valitsuse tegevus ja need sõnumid, võtame ka vaktsiinide kestvuse kohta. Kõigepealt öeldi, et vaktsineerimise puhul 12 kuud garantii, te ei haigestu. Siis, et ei, te võite küll nakkuse edasikandjad olla, aga te ei haigestu. Siis lõpuks, te võite küll haigestuda, aga te ei põe nii raskelt. Lõpuks, te võite raskelt põdeda ja haiglasse sattuda, aga suremisjuhtumeid on vähem. Järjest on devalveerunud see sõnum. Anname aru ja tunnistame, et me panime valesid ootusi ka nendele vaktsiinidele. Seda enam on põhjendatud, et me ühiskonnas aktsepteerime ühe meetmena just nimelt negatiivset testi kui nakkusohutuse tõendit. Ja usaldus ühiskonnas selle kaudu, uskuge mind, suureneb nii valitsuse kui nende ekspertnõukodade vastu, kes annavad soovitusi ja kes langetavad otsuseid. Nii et kutsun üles toetama seda eelnõu ja rakendama negatiivset testi nakkusohutuse tõendina. Aitäh!
Suur tänu! Ma palun nüüd Riigikogu kõnetooli Reformierakonna fraktsiooni esindaja Tiiu Aro. Palun!
Austatud istungi juhataja! Lugupeetud kolleegid! Väga kuum teema, asjatundjaid palju. Väga hirmutav oli seisukoht, et vaktsineeritud olla on nagu midagi häbiväärset, kui juttu oli käepaelast. Et see hirmutab mind. Kiirtestide osas niipalju. Teaduspõhine seisukoht on see: kiirtest annab hetkeinfo, negatiivne vastus ei pruugi veel tähendada, et viirust organismis ei ole, et nakkusohtu ei ole, sellepärast et positiivne vastus tuleb alles nelja-viie päeva pärast, siis on inimesel enamasti ka juba sümptomid. Viirusekogus peab olema piisav. Nüüd vaktsiinid ja vaktsiinide väljatöötamine on olnud tegelikult maailma edulugu juba mitu sajandit. Ja ma ei tea, kui palju meid siin istuks, kui vaktsiine maailmas ei oleks loodud. Ja vaktsineerimise eesmärk on palju laiem kui nakkusohtu ära hoida. Vaktsineerimise eesmärk on ennekõike raskete haigusjuhtude ja surmaga lõppevate haigestumiste eest. Kordan üle, mida ütles ka komisjoni esindaja Õnne Pillak. Täna haiglas 188 raske COVID-iga patsienti, neist 79,8% vaktsineerimata. Vaktsineerimisega kaitsed ennast, ennekõike ennast, aga ka teisi pisut. Kiirtest annab hetkeinfo, rõhutan veel kord. Aga valenegatiivne vastus võib teha palju kurja. Kiirtestimise statistika. Loomulikult seda ei ole, sest kiirtestid on olemas müügis, käsimüügis, apteekides, igaüks võib teha neid kodus kas või kaks või kolm tükki. Ja kui me räägime terviseandmetest ja seame kahtluse alla toitlustus- ja muudes avalikes kohtades testide, passi olemasolu, siis kuidas neid kiirtestide vastuseid hakatakse kontrollima ja kus siis on õigus andmeid töödelda, see on ju ka küsimus. Koolides testimine, veel kord rõhutan üle, on tõepoolest skriining, sõeluuring eesti keeli ja sealsed positiivse vastuse saanud lapsed saadetakse täiendavale testimisele. Ja sealt tuleb ka statistika. Nende kiirtestide kohta, mida tehakse organiseeritult, on olemas statistika. Ja aeg-ajalt mulle tundub, et selle otsuse eelnõu puhul räägiti nagu vaheldumisi ja läbisegi kiirtestidest, mõeldes võib-olla mõnikord nii kiirtesti kiirtesti, seda lihtsamat tüüpi, kui PCR-testi, ja see ei ole ka päris korrektne. Palju on juttu põhiõigustest. Inimesel on õigus tervise kaitsele, see on põhiõigus, ja vaktsineeritud olla on ka põhiõigus. Ja veel kord: eesmärk vähendada raskeid haigusi. Rõhutaksin ka veel kord seda, et igal inimesel peab olema oma teadlikkus, ja kogu aeg rõhutada, et keegi meie eest vastutab, keegi meie eest meie elu korraldab, ja süüdistada ja isegi aeg-ajalt valeväiteid esitada ei ole absoluutselt siit kõnetoolist nagu korrektne. Ma ütleksin veel seda, et mina toetan seda seisukohta, et kohusetundlik inimene esiteks on nõuetekohaselt vaktsineeritud, teiseks, haiguskahtluse korral testib ennast, ja kolmandaks, kannab maski. Selles komplektis saame me olla terved ja kaitsta ka teisi. Aitäh!
Aitäh! Kert Kingo, palun! Vabandust! Mikrofon teile. Jah, teil on mikrofon. Mis mure teil on?
Viidati minule, kui räägiti ettekandja sõnastusest, ja siis ma tundsin, et see käib minu kohta ja ma tahaksin selle ära korrigeerida.
Te soovite vastusõnavõttu?
Jah.
Palun! See võimalus teil on.
Ma korrigeeriksin ära toodud Tiiu Aro toodud väite, justkui oleks olnud juttu vaktsineeritud inimestest ja nende häbivääristamisest. Käepaelad puudutasid teemat, negatiivsete kiirtestide tegemine vaktsineerimata inimestele. Ja ma ei kasutanud ka kindlasti mitte väljendit "häbivääristamine", vaid ütlesin, et ei pea seda kõige mõistlikumaks. Samamoodi korrigeerin ära teistkordse valeväite, justkui see eelnõu näeks ette vaktsineerimispassi asendamist negatiivse koroonatestiga ja kiirtesti aktsepteerimist. Vastupidi, see eelnõu näeb ette, et lisaks olemasolevatele aktsepteeritaks negatiivset testi nakkusohutusena.
Aitäh teile! Ja nüüd ma palun Riigikogu kõnetooli Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni esindaja Jevgeni Ossinovski. Palun!
Aitäh, austatud Riigikogu esimees! Lugupeetud kolleegid! Mõned märkused selle tänase arutelu ja eelnõu kohta. Iseenesest siis, kui eelmisel aastal see võimalus ... [[Juhataja helistab kella.]] Seal taga on ühe trio keskustelu.
Head ametikaaslased! Mul on teile palve. Palun austame ettekandjat ja neid, kes soovivad kuulata. Ma palun teid. Aitäh teile! Hea ettekandja, ma vabandan. Palun!
Siis, kui kehtestati see koroonapassisüsteem selle piiranguga, et alternatiivi testimise näol tal ei tekkinud, mina seda ei toetanud. Ma arvasin, et selline alternatiiv oleks pidanud jääma – küll, arvestades valenegatiivsete suurt hulka kiirtestide puhul, pigem PCR-testi võimalusena. Aga selline võimalus oleks minu meelest pidanud jääma. Seda seisukohta on toetanud ka Andero Uusberg käitumisteaduslikult, et tõepoolest koroonapasside üks mõte on olnud ergutada vaktsineerimist, aga ta ei tohiks inimestel tekitada selliseid tundeid, nagu ta on tekitanud Helir-Valdor Seederis. Ja sellest lähtudes üks kõrvaltee, mis on küll ebamugavam ja ka kulukam inimestele, aga siiski võimalus, tõepoolest oleks pidanud jääma. Sellest tulenevalt võiks ju seda eelnõu ka toetada. Aga see arutelu, mis selle eelnõu põhistamiseks on siin peetud ettekandjate ja algatajate poolt, teeb selle maru keeruliseks. Nimelt, Eesti jätkuvasti kõige suurem probleem lisaks nendele suurtele puudujääkidele valitsuse töös ja ka osade piirangute ebaloogilisuses, millest me oleme palju siin rääkinud nii täna kui ka muidu, sellele ma rohkem aega praegu ei kuluta, on ikka see, et vaktsineerimise tempo on kehva. Me ei ole suutnud piisavat hulka inimestest piisavalt kiiresti vaktsiiniga kaitsta. Meil on jätkuvasti värske analüüsi kohaselt 30% inimestest, kes on üldse ilma immuunkaitseta, nad ei ole ei läbi põdenud ega vaktsineeritud. 10% ühiskonnast, on selliseid, kes on läbi põdenud ja ilma vaktsiinita olnud. Ja kui me vaatame eakate sihtrühma, kes meil haiglakoormust põhilised põhjustab, siis jätkuvasti 20% 60+ vanuserühmast on meil immuunkaitseta. Ja arvestades praegu väga kiiresti levivat nakkust, on see väga tõsine mure. Kui me vaatame oma tõhustusdoosiga hõlmatust – väga vaevaliselt läheb. Ja see, et me selle arutelu käigus ei räägi mitte sõnagi põhimõtteliselt sellest, kuidas tegelikult peaks olema korralik nädalapõhine tegevuskava, kuidas me tegelikult jõuaksime parema eakate kaitsmiseni, tervikuna tõhustusdoosi kiirendamiseni, ka koolilaste kiirema vaktsineerimisega hõlmatuseni, tegelikult reedab selle ettepaneku tegijate, minu hinnangul ettepanekute tegijate, tegeliku poliitilise tahte, milleks on poliitiliselt kasutada ära nende umbes 30% Eesti inimeste reaalsed hirmud, mis on vaktsineerimisega seotud, ja püüda nende pealt poliitiliselt saada nende inimeste silmis positiivset tähelepanu. Ma võtaks lisaaega ka, palun.
Jaa. Teil on veel tegelikult pool minutit, kuna teine pool minutit läks siin asjade klaarimiseks minu poolt. Paneme kohe lisaaja ära ja arvestage, et teil on veel pool minutit. Palun!
Aitäh! See on tegelikult, ma arvan, selle tänase arutelu kõige suurem puudus, et meil on pärast detsembrikuist otsuste paketti, kui me saime nakkuskordaja alla ühe, olukord stabiliseerus, haiglate kollaps sai ära hoitud, me oleme jätkuvasti liikumas sinna, et R on 1,3-1,4 olnud. Tegelikult on olukord järjekordselt muutumas tõsiseks. Lihtsalt üks ilus näide näitlikustamiseks. Vabaduse väljakul on meil kaks telki. Vasakul pool on testimise telk, paremal pool on vaktsineerimise telk ja viimase nädala jooksul on järjest olnud võimalik vaadata, kuidas testimise telgi ukse taga on järjekord pikem kui vaktsineerimise telgi ukse taga. Ja ongi kaks varianti: me kas vaktsineerime ennast, et ära hoida hospitaliseerimist, või me seisame seal testimise järjekorras kõik järjepanu ja need, kes on vaktsineerimata, peavad minema doktor Talvingu ja teiste väljapaistvate Eesti meditsiinitöötajate käe alla elu eest võitlema. See, et me sellest täna ei ole rääkinud, on minu hinnangul tõsine mure ja probleem. Aga nüüd mõned märkused, selle arutelu pinnalt. Oli viidatud, et piirangud on ebaloogilised. Jah, loomulikult on ebaloogilisi piiranguid, õige mitmeid. Tõepoolest, minagi arvan, et näiteks eneseisolatsiooni reegel, et ainult vaktsineerimata inimesed peavad lähikontaktsetena jääma eneseisolatsiooni, ei ole õige ega õigustatud. Arvestades praegu seda, kui paljud vaktsineeritud inimesed annavad vaktsineeritud inimestel haigust edasi, eriti uue tüve valguses, see leevendus ei ole kindlasti nakkustõrje kontekstis mitte kuidagi õige ega õigustatud. Aga taas kord: see, et valitsuse poolt on kehtestatud ka ebaloogilisi piiranguid, ei tähenda põhimõtteliselt seda, et vaktsineerimine oleks halb või ebatõhus või ebavajalik. Ei tähenda seda. Valitsus või riik võib teha ka valesid otsuseid, ja ongi neid teinud, aga see ei muuda seda põhiprintsiipi. Nüüd, sellest arutelust jäi kuidagi peaaegu et mulje, et vaktsineerimisest pole üldse kasu. Siiski, professor Fischeri värsked andmed näitavad, et vaktsineerimata inimeste, immuunkaitseta inimeste nakatumine oli kaks korda suurem inimese kohta kui vaktsineeritud inimestel. Kaks korda suurem! See on andmetepõhine fakt ja seda tuleb silmas pidada, nii et ei saa öelda, et on päris sama. Loomulikult ka vaktsineeritud inimesed nakatuvad ja nakatavad, see on õige. Ja see on põhiline vastus küsimusele, kus üks kolleeg tõi esile, et kuidas on niimoodi, et kakskümmend inimest on restoranis, viisteist on vaktsineeritud ja viis on vaktsineerimata, aga testitud, ja vot siis nende viie puhul me teame, et nad on nakkusohutud, aga teiste puhul ei tea. Ei tea ka nende viie puhul, sest kiirtestide valenegatiivsete hulk on väga suur, absoluutset kindlust ei anna kumbki nendest vahenditest. Me tegelikult opereerime tervikuna nakkustõrje kontekstis ju arusaadavalt üleüldiste riskidega, populatsiooni riskidega, me ei tegele iga konkreetse inimese nakkusohuga. Nii et see argument iseenesest pädeb vähe. Ja härra Seeder, koolide puhul see argument, mille te tõite, tõesti ei ole väga õnnestunud. Teine argument on olulisem, et siiamaani, kuni detsembrikuuni lapsi ei vaktsineeritud, ehk siis seal ei olnud alternatiivi. See alternatiiv on nüüd tekkinud ja ma arvan, et selles kontekstis tasub kindlasti ka hinnata seda, millisel viisil koolide nakkusohutust edaspidi tagada. See on põhimõtteliselt erinev nii juriidiliselt kui ka nakkustõrje vaatest lähenemine koolides ja mujal, sest koolides teistsugust ja paremat alternatiivi pole pakkuda olnud. Kokkuvõttes ma arvan, et iseenesest testi aktsepteerimist nakkusohutuse tõendina võiks arutada, käsitleda. Ma eelistaks, et see oleks PCR-, mitte antigeenitest, millel on väga palju valenegatiivseid. Aga kahtlemata ei saa silmist lasta kõige olulisemat, milleks on tegelikult vaktsineerimise edendamine. Ma tänan!
Protseduuriline. Aitäh! Protseduuriline küsimus. Urmas Reinsalu, palun!
Aitäh, austatud Riigikogu esimees! Ma arvan, et see on väga oluline arutelu, väga põhimõtteline arutelu. Ja ma tuletaksin meelde Soome president Sauli Niinistö sõnu. Tema ütles, et viirusega tuleb võidelda sellisel moel, et me ühiskonda ei lõhestaks. See, ma arvan, on ka põhjus, miks ma isiklikult seda eelnõu toetan. Ja ma loodan, et see eelnõu leiab parlamendisaalis toetuse ning on ka kohustavaks poliitiliselt siduvaks signaaliks valitsusele. Kuid minu küsimus on selles, et selles eelnõus ei panda ette seaduseelnõu algatamist. Milline on Riigikogu juhatuse seisukoht – kas me loeme selle eelnõu vastuvõetuks nii, nagu põhiseadus seda sätestab, lihthäälteenamusega, mis tähendab, et rohkem parlamendiliikmeid hääletab selle poolt, ja siis, osundades Riigikogu juhatuse tõlgendusele, on see siduvalt ja poliitiliselt kohustuslik valitsusele, kui me saame siin rohkem parlamendiliikmeid selles saalis hääletusele poolt kui vastu?
Aitäh! Vastus. Riigikogu juhatus tõesti isegi arutas konkreetselt seda eelnõu ja leidis, et see on vastu võetud juhul, kui on koosseisu häälteenamus, mitte lihthäälteenamus, ja koosseisu häälteenamus minu matemaatika järgi on minimaalselt 51 Riigikogu saadikut. Helir-Valdor Seeder, protseduuriline küsimus.
Me oleme seda vaidlust siin pidanud ju päris pikalt ja see on aastatetagune lugu. Ja nagu ma aru saan, meil otseselt kodu- ja töökorra seaduses paragrahvi, millele toetuda selle tõlgendusega, ei ole, vaid on pigem varasem praktika, vaid on pigem varasem praktika, et nii on tõlgendatud ka varem ja sellest lähtuvalt me niimoodi tegutseme. Ometigi põhiseadus sätestab väga täpselt, et eeldab seaduseelnõu, kui me räägime koosseisu häälteenamusest. Kas ei või juhtuda nii, et kui nüüd keegi Riigikogu liikmetest vaidlustab selle, siis me oleme samas olukorras nagu nende kaugistungitega, et selgub tagantjärele, et me oleme langetanud seadusevastaselt selle otsuse siin Riigikogus? Kas oleks mõistlikum ikkagi jääda selle põhiseaduse sõnaselge tõlgenduse juurde, et piisab lihthäälteenamusest, ja me muudame seda senist praktikat, kuna ei ole ühtegi paragrahvi, mille alusel kodu- ja töökorra seaduses, ma veel kord kordan, tugineda teie tõlgendusele? Või te oskate välja tuua konkreetse paragrahvi, millele tuginedes te seda väidate? [[Hääl saalist.]]
Aitäh! Saalist kostub ka mõistlik ettepanek teie sõnavõtu peale või protseduurilise küsimuse peale. Mu vastus on järgmine. Et jah, teil on õigus, nagu siin nädal algas meil ühe [[Helistab kella.]] kohtulahendi aruteluga ja ma arvan, et see oli vajalik arutelu esmaspäeval Riigikogu istungi eel, et seda, seda võimalus on alati, Riigikogu liikmel ju võimalik vaidlustada Riigikohtus. Eesti on õigusriik, meil on võimude lahusus. See, kuidas kohus otsustab, seda me keegi ette ei tea ja kohtuotsused on täitmiseks. Nüüd ma tulen selle protseduurilise küsimuse sisu juurde. Te ise ütlesite ka, et me oleme seda põhjendanud või seda on põhjendatud varasema praktika kohaselt. Jah, see vastab tõele. Lisaks minu info kohaselt on 6. detsembri sotsiaalkomisjoni protokollis eraldi siis juhitud tähelepanu, et selle otsuse eelnõu puhul on tegemist erimenetlusega, kus eelnõu lõpphääletus toimub esimesel lugemisel ning see vajab vastuvõtmiseks 51 häält. Jutt on siis, et selline arutelu oli juhtivkomisjonis, milleks on antud juhul sotsiaalkomisjon. Minu teada oli see otsus konsensuslik. Nüüd nagu ma vastasin esimesele protseduurilisele küsimusele härra Urmas Reinsalu poolt, me arutasime seda ka tõesti juhatuses, oli teada, et see on taas see küsimus, mida me oleme siin mõni nädal tagasi jõulukuul arutanud, ja kõik juhatuse liikmed leidsid, et antud juhul tuleb lähtuda, et eelnõu 484 OE vajab läbiminekuks 51 häält minimaalselt. Nii et see on see, kuidas ma saan vastata, austatud Helir-Valdor Seeder, teie küsimusele. Aitäh! Tarmo Kruusimäe, protseduuriline.
Tänan, hea esimees!Praegusel hetkel on ju põhiseaduse järelevalve omistatud juba ka sotsiaalkomisjonile. Ma mõistan teid, kui juhatus tugines sotsiaalkomisjoni otsusele, mis ei ole aga võib-olla üldse ühtiv põhiseaduskomisjoniga. Võib-olla kiires töötempos lihtsalt ülejala tuli selline otsus ja mis siis ikkagi saab, kui keegi vaidlustab selle kohtus? Ja küsimus sellest, miks juhatus arvas, et sotsiaalkomisjon on pädev otsustama põhiseaduse järelevalve üle?
Aitäh! No see vastus, mille ma andsin härra Seederile, ei olnud ju, et me tuginesime ainult ühele asjale. Kõigepealt ma ütlesin, et see on olnud varasem praktika Riigikogus. Teiseks, ma tõin välja tõesti, mida ka sotsiaalkomisjon eraldi selles eelnõus oma komisjonis arutelul pidas. See on informatsiooniks, ma arvan, see on oluline. Ja lisaks oli juhatuse arutelu. Ega rohkem polnudki neid arutelusid. Mis nüüd juhtub? Juhtub see, et kui see saab 51 häält, siis see on valitsusele kohustus, kui ei saa, siis tänase seisuga, tänase teadmisega ei ole. Kui keegi selle vaidlustab, ja see õigus meil on, me Eestis elame õigusriigis, siis kohus menetleb ja teeb oma otsuse. Nii et ma oskan sellele vastata praegu praegu selliselt. Helir-Valdor Seeder, protseduuriline küsimus, palun!
Aitäh! Lisaks varasemale praktikale te tõite välja argumendina, et sotsiaalkomisjon konsensuslikult otsustas toetada selle saali saatmist märkusega, et see nõuab koosseisu häälteenamust. Teile kui istungi juhatajale ma informeerin, et meie fraktsioon konsensuslikult toetab seda tõlgendust, et selle otsuse vastuvõtmiseks piisab lihthäälteenamusest. Et te oleksite informeeritud, et on teistsuguseid arvamusi ja seisukohti.
Ma tänan, härra Seeder, selle kommentaari või positsiooni või seisukoha eest. Ma saan sellest aru ja see vaidlus oli, nagu ma ütlesin, ka mõned nädalad tagasi. Henn Põlluaas, palun protseduuriline küsimus!
Aitäh! Tegelikult ma sooviksin repliiki teha, aga ma mõtlesin, et see muidu lükkub väga-väga kaugele edasi.
Vabandust-vabandust, aga mille osas te soovite repliiki öelda?
Jevgeni Ossinovski sõnavõtule vasturepliiki, kuna täiesti selgelt tundsin ära, et ...
Tõsi on ... Vabandust, Henn Põlluaas! Tõsi on küll see, et ma ei ole läbirääkimisi sulgenud. See vastab tõele. Nii et repliiki te tõesti läbirääkimiste voorus saate teha, vasturepliiki, kui teid mainiti. Oodake. Minu küsimus on, kas härra Ossinovski mainis teid. Siin on vahepeal olnud protseduurilised küsimused.
Mainis täiesti äratuntavalt eelnõu tegijaid ja mina olen selle eelnõu autor.
Palun-palun! Härra Põlluaasale mikrofon.
Ma tänan! Härra Ossinovski väitis, justkui eelnõu tegijatel – no mina olen selle eelnõu koostaja – oleks olnud soov mängida 30% meie inimeste hirmude ja paanika peal. Ma tahan selle väite väga kategooriliselt ümber lükata. Vastupidi, me tahame hirme ja paanikat ühiskonnas vähendada sellega, et inimestel oleks võimalus reaalselt tõendada enda nakkusohutust. Just nimelt see on selle eelnõu esitamise eesmärk. Ossinovski heitis ette, miks me ei käsitlenud siin aruteludes muid teemasid, näiteks seda, miks on vaktsineerimine väga saamatult ja kehvalt läbi viidud ja nii edasi ja nii edasi, aga see ei ole ju konkreetse eelnõu eesmärk. Eesmärk on just nimelt see, et me saaksime nakkusohutust tõendada ja ühiskonda vabaks teha ning lõpetada selle inimeste diskrimineerimine ja kahte lehte eraldamise [selle järgi], kas nad on vaktsineeritud või mitte. Seda enam, et me ju teame, et koroona niidab nii vaktsineeritud kui ka mittevaktsineerituid ja selline vahetegemine on täiesti selgelt põhiseaduse vastane.
Ma tahtsin täpsustada, et eelnõu 484 OE algataja on Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna fraktsioon ja teie olete ju selle fraktsiooni liige, selle fraktsiooni esimees ja nüüd tuleb välja, et ka selle üks põhiautoreid, nagu te ütlesite. Nii et siin on kõik selge. Urmas Reinsalu, palun!
Austatud Riigikogu esimees! Põhiseaduse sätte ja vaimu täitmine on äärmiselt oluline. 19 päeva tagasi avalikustas Riigikohus otsuse, kus ta tuvastas tegelikult siinsamas saalis aset leidnud tahtliku põhiseaduse rikkumise. Ja see on esmane kord, kus kohtus on tuvastatud põhiseaduse järelevalve menetluses see, et parlamendi juhatuse enamuse liikmete ettepanekul on parlamendi enamus tahtlikult rikkunud Eesti põhiseadust. Seda mitte kunagi ei ole aset leidnud sõjaeelses Eestis. Seda mitte kunagi ei ole aset leidnud nende aastakümnete jooksul, mil vabanenud Eesti parlament on ennast teostanud. Ja seetõttu on äärmiselt oluline, et me sellest eelmise aasta kurvast õppetunnist juhinduksime ja püüaksime hoiduda põhiseaduse mõtte väänamisest, mis selgelt ütleb, et kui on ettepanek seaduseelnõuks, eeldab see parlamendi koosseisu enamust ning ei kõnele sugugi ettepanekutest või poliitilistest üleskutsetest muudes üksikküsimustes. Seetõttu ma selgelt väljendan seisukohta, et põhiseaduse järgi, Eesti põhiseaduse järgi, mille kaitsmiseks kõik rahvaesindajad on andnud vande, kui see ettepanek saab praegu järgnevate minutite jooksul aset leidval hääletusel enamushääled, mitte koosseisu enamushääled, on see vastu võetud ning vähemasti poliitiliselt siduv valitsusele täitmiseks. Ja kui valitsus seda ei tee, lasub tal vastutus ka parlamendi ees vajadusel oma amet maha panna parlamendi korralduse täitmata jätmise eest. Aitäh!
Aitäh! Jah, ma arvan, et see Riigikohtu lahend, millele te viitate, oli minu arvates minu jaoks väga oluline õppetund. Ma ei saa eitada, et neid vaidlusi, juriidilisi vaidlusi, kuidas tõlgendada, kuidas seda tõlgendada, nagu ära Helir-Valdor Seeder küsis, et mis on see paragrahv, lõige, punkt – me teame, et kodu- ja töökorras ei ole kodukorras täpselt seda paragrahvi, lõiget ja punkti. Neid vaidlusi on olnud. Me oleme püüdnud neid vaidlusi pidada siin saalis, oleme neid vaidlusi pidanud juhatuses. On tõesti olnud ja Riigikogu on oma töös üsna sageli tuginenud, kui ei tule see välja otseselt seadusest, ka oma praktikale. Praktika on olnud see, et ettepanek Vabariigi Valitsusele on 51 häält. Ja ma oskan seda selliselt ainult täna põhjendada. Ja ma mõistan, et on ka teisi seisukohti. Ma saan sellest täiesti aru. Protseduuriline küsimus, Paul Puustusmaa, palun!
Suur aitäh, hea eesistuja! Ma muidugi igal juhul ei saa muud öelda, kui kindlasti toetada Urmas Reinsalu seisukohta ja kutsuda üles Riigikogu juhatust ikkagi järgima eelkõige meie kehtivat põhiseadust. Tegelikult, tuginedes sellele ainult, et noh, et seda on võimalik kohtus vaidlustada ja meie oleme praegu niimoodi võtnud praktika kohaselt, see ei ole võib-olla päris hea lähenemine. Muidugi, milles ma ei ole hea kolleeg Urmasega nõus, on see, et põhiseaduse rikkumine on leidnud esimest korda aset. Jah, kohtus on see tõestatud küll esimest korda, aga esimest korda leidis ta aset siis, kui nüüd Reformierakonna ja Keskerakonna valitsus võimule tuli ja siis ta leidis aset sellisel moel, et nagu te mäletate, suur saal võttis otsuse selle kohta, et meil sinimustvalged lipud on Valges saalis. See oli suure saali otsus. Kui valitsus tuli võimule, siis viidi sealt suurest saalist ära sinimustvalged lipud ja asendati Euroopa Liidu lippudega, seda ilma suure saali otsuseta. Nii et see oli esimene põhiseaduse rikkumine juba iseenesest. See siis täpsustuseks.
Aitäh! Kuna oli teada, et sellest tuleb või võib tulla, eks ju, küsimusi siin suures saalis, täiskogus, nagu täna on tulnud, siis eraldi seda punkti me arutasime Riigikogu juhatuses. Antud küsimuses, mida teie tõstatasite, mida härra Reinsalu tõstatas, mida härra Seeder tõstatas, olid kõik kolm juhatuse liiget ühte meelt. Nagu me teame, et need kõik kolm juhatuse liiget on erinevatest erakondadest – kes on koalitsioonis, kes on opositsioonis. Siin ei olnud erimeelsust. Nende lippude osas, millest te räägite, et te teate ju ka, et sellised korralduslikud küsimused on juhatuse otsustada. Kui ta ei leia konsensust, otsustab saal. Kui leiab konsensuse, otsustab juhatus. Antud juhul leidis konsensusega, kõik kolm Riigikogu liiget, kes on ka juhatuse liikmed. Mart Helme, palun, protseduuriline küsimus.
Aitäh, härra eesistuja! Ma võtaksin selle vaidluse kokku praegu sellise tõdemusega. Täna on peavoolumeedia täis Keskerakonna fraktsiooni juhi Jaanus Karilaidi seisukohaga, et Keskerakond toetab negatiivse koroonatesti kasutusele võtmist ohutuse tõestamiseks kõrvuti koroonapassiga. Kuna siin on päevakorras see, et kas on 51 hääle eelnõu või mitte 51 hääle eelnõu, siis ma paluksin Keskerakonna fraktsioonil toetada oma esimehe seisukohta ja sellisel juhul ei ole ju üldse kahtlustki, et me ületame 51 hääle künnise.
Aitäh! Protseduuriline küsimus, Urmas Reinsalu.
Ma mõistan härra Mart Helme pragmatismi nendes küsimustes, aga ma ei saa ühineda istungi juhataja teatava voluntarismiga põhiseaduse järgimises, mis tähendab seda, et olgu igaühel oma põhiseadus ja põhiseaduse tõlgendamine, minul oma, Helir-Valdor Seederil oma, härra Puustusmaal oma, härra istungi juhatajal ja Riigikogu esimehel oma ning kõik istugu ja elagu oma põhiseaduse tõlgendusega. Riiki nii ei juhita. Meil on rida julgeoleku-, sotsiaal- ja muid majanduslikke kriise, millega Eesti on silmitsi. Kas me tahame nüüd tahtlikult tekitada ka põhiseaduslike institutsioonide toimimise kriisi põhiseaduse tahtliku mittetäitmise teel? Ma hoiatan, kui ohtlik võib olla selle ukse isegi riivamisi avamine. Riigikohus andis meile loetud nädalad tagasi hoiatuse oma otsusega, mis tuvastas siin saalis aset leidnud tahtliku põhiseaduse rikkumise. Seda pretsedenti aastakümnete jooksul meie riigiõiguslikus praktikas ei ole olnud. Ja nüüd me asume niisugusele voluntaristlikule põhiseaduse tõlgendamisele, kus igaühel võib olla oma põhiseadus, eriti keset kriisi, kus meie platvormiks ja meie vundamendiks peab olema kriiside lahendamine tõhusal, söakal, aga just nimelt põhiseaduspärasel moel. See oleks äärmiselt ohtlik pretsedent. Ma hoiatan selle teest. Me vajame selgust selles, mis leidis aset eelmise aasta detsembris, aga veelgi enam, me vajame jäika juhindumist põhiseaduse mõttest ja sättest. Aitäh!
Aitäh! Protseduuriline küsimus. Palun vaikust! [[Helistab kella.]] Protseduuriline küsimus, Peeter Ernits, palun!
Hea juhataja! Lähtudes siin kolleeg Reinsalu küsimusest, küsin mina nüüd lugupeetud Riigikogu juhatajalt, et kuidas siis riiki, Eesti riiki juhitakse, kas voluntaristlikult või ... Kui ma õigesti mäletan, kunagine justiitsminister Reinsalu ütles, et põhiseadust peab oskama lugeda. Kuidas juhitakse Eesti riiki?
Aitäh! See küll ei ole nüüd väga protseduuriline küsimus antud istungi toimimise osas. [[Naerab.]] Aga liigume, aga liigume edasi. Protseduuriline küsimus, Paul Puustusmaa, palun!
Jaa! Aitäh, austatud juhataja! Mul on jah protseduuriline, seekord küll. Ja see tuleb teie enda vastusest.
Ma korraks, vabandust, ma segan vahele. Eelmine kord oli ka. Miks te ütlete, te rõhutate, et seekord küll? Ma ütlen stenogrammi huvides, et eelmine kord ka oli.
Jaa, otseselt teie vastusest minu eelmisele küsimusele. Siin te tõite sellise näite nüüd, et kuna Riigikogu juhatus – see puudutab ka meie edasisi toiminguid samamoodi –, kuna Riigikogu juhatus oli konsensusele jõudnud, nüüd me räägime sellest lippude küsimusest, siis sellega nagu sai asi otsustatud. Aga siit ongi see küsimus. Paluksin nüüd konkreetset seisukohta. Kui suur saal võtab vastu otsuse, siis tähendab Riigikogu juhatus võib selle otsuse ümber muuta. Kas ma sain õieti aru?
Aitäh! Ma kommenteerisin teile neid vaidlusküsimusi, mis jõuavad saali ja mis juhul nad saali ei jõua. Aitäh teile! Nii. Ma tahtsin, ahah, härra Kruusimäe läks maha. Heiki Hepner, protseduuriline küsimus, palun!
Suur tänu, hea Riigikogu esimees! Tegelikult minu küsimus on sellesama tõlgendamise kohta. Me oleme ju siin päevakorra juures kasutanud ka seda varianti, et kui juhatus justkui ei jõua üksmeelele, siis see suur saal võtab selles osas seisukoha. Kas praegune kodu- ja töökord võimaldaks seda, et me kõigepealt hääletaksime seda, kas see on 51 hääle eelnõu ja siis hääletaksime ka eelnõu ennast? Kas selline variant on võimalik?
Aitäh! Minu teada ei ole. Antud juhul on ka see probleem, et Riigikogu juhatus jõudis konsensusele, et me ei saa ka siit tuua midagi hääletusele. Kuigi tuleb leidlik olla. Ma mäletan, et esmaspäeval härra Põlluaas päästis mind välja. Ei tahtnud ma kuidagi seda vaheaega võtta, aga enne päevakorra kinnitamist härra Põlluaas andis selle võimaluse ja ma tõesti kasutasin seda võimalust helistada, aga ei vastanud keegi. Jevgeni Ossinovski, protseduuriline küsimus.
Aitäh! Lihtsalt, kui ma juba tulin ... [[Naer saalis.]]
Aitäh teile! Aitäh teile, et te tulite!
Kui juhatus oli selles küsimuses konsensusel, siis mis see argumentatsioon oli? Ma saan aru, et kaalutlusotsus juhatusel tekkis. Te viitasite sellele tavale, mis see 51 tava nende otsuse eelnõude puhul on. Aga kuna vahepeal seda teemat on tõesti siin ju heade kolleegide eestvedamisel väga põhjalikult käsitletud suures saalis, siis kas on teisi kaalutlusi tekkinud lisaks sellele tavale juhatuse liikmetel, kui nad konsensuslikku otsust isekeskis kaalusid?
Aitäh! Jah, see oli kaalutletud otsus ja need põhjendused ma tõin välja, mis oli see põhjus, miks arvati juhatuses, et see on 51 hääle eelnõu, niinimetatud 51 hääle eelnõu. Peeter Ernits, palun! Protseduuriline küsimus!
Hea juhataja! Sa ütlesid, et tänu pinginaabri sellisele sammule said sa helistada peaministrile, aga nagu sa praegu ütlesid, et ei vastanud keegi. Ja ma mäletan, et Henn Põlluaas, kui tema istus, oli samal positsioonil, helistas ka Kaja Kallasele ja ei vastanud keegi. Kas see protseduuriliselt ongi niimoodi, et kui Riigikogu esimees helistab peaministrile, siis ei vasta keegi?
Sel hetkel ei vastanud. Ju oli koosolek ja oli toimetamisi. Pärast sai ühendust ilusti. Ja täna ju Riigikogu esimene aseesimees andis, ma saan aru, väga palju infot selle võimaliku poliitilise ettekande osas. Nii, nüüd rohkem ... Aa, ikka on veel. Seda ütles ka Riigikohtu lahended, et tuleb rahulikult neid asju arutada ja võtta kõik need küsimused läbi, nii et ma kutsun üles, et me ei kiirustaks kuhugi praegu. Protseduuriline küsimus, Urmas Reinsalu, palun!
Austatud istungi juhataja! Detsembrikuise põhiseaduse rikkumise puhul oli argumendiks või seisukohaks see, mida ka juhatus põhjendas seda või juhatuse enamus põhjendas seda Riigikogu nimel Riigikohtule, et näete, et parlament enamushäältega seda otsustas. Ja otsekui see vormiline parlamendi sulgemine tegelikust istungist leidis aset parlamendi enamuse tahtel ja see oleks kuidagi muutnud seda põhiseaduspäraseks. Loomulikult kollektiivne käitumine põhiseaduse rikkumisel, see ei ole mitte vastutusest vabastav, vaid vastutust raskendav asjaolu. Ja ka see hinnang sellele, et juhatus konsensuslikult leiab, et põhiseaduse mõtte vastane parlamendi töö tõlgendamise norm on kollektiivselt ja ühehäälselt neil selline seisukoht, see loomulikult ei ole kuidagiviisi põhiseaduse mõtte rikkumist või põhiseaduse mõttega vastuolus olevat käitumist kergendav asjaolu. Nii et ma jään selle juurde. Paluksin see protokollida, härra juhataja, arvestada, et minu tõlgendus põhiseadusest on, et parlament võtab, kui parlamendiliikmete enamus selle poolt hääletab, vähemasti poliitiliselt siduva ettepaneku valitsusele täna vastu. See on põhiseaduse mõtte järgne ja sellisest põhimõttest lähtudes peame tegutsema ja valitsus peab tegutsema. Aitäh!
Aitäh! Kindlasti teie öeldu on meil ilusti stenogrammis kirjas. Helir-Valdor Seeder, palun, protseduuriline küsimus!
Aitäh! Kui juhatus arutas ja leidis, et jääme senise praktika juurde, et antud eelnõu vajab 51 häält ehk koosseisu häälteenamust, tulenevalt põhiseadusest, kus on kirjas "ettepaneku tegemine Vabariigi Valitsusele seaduse väljatöötamiseks", siis kas oli arutusel juhatusel, et kui see on põhiseaduses niimoodi sõnastatud, siis muud laadi ettepanekuid kui seaduse väljatöötamine põhiseadus ette ei näegi ja kogu meie arutelu praegu on põhiseadusväline tegevus? Et sellist arutelu ei saakski sel juhul olla. Kui te juba olete läinud väga täpsele 51 tõlgendusele põhiseadusest, siis ma veel kord kordan üle, kas ja mis alus meil siis on üldse ettepanekut teha sellest paragrahvist lähtuvalt põhiseadusest, mis räägib ainult konkreetselt ettepaneku tegemine seaduse väljatöötamiseks. Praegu me arutame ettepanekut, kus seaduse väljatöötamist valitsuselt ei eeldata.
Aitäh! Ei, selle nurga alt me ei arutanud seda. Priit Sibul, protseduuriline küsimus.
Aitäh! Mul ei ole küsimus, mul on repliik. Kuna Urmas Reinsalu viimases protseduurilises küsimuses viitas põhiseadusvastasele olukorrale ja mainis seal detsembrit, siis tegelikult detsembris tegi Riigikohus otsuse, et novembris Riigikogu poolt tehtud otsus oli põhiseadusvastane.
Aitäh! Ka see sai ära õiendatud. Nii, kõnevoorud. Siin saavad veel esineda, ma tuletan teile meelde, komisjonide esindajad. [[Hääl saalist.]] Kui te olete volitatud, jah. Kalle Grünthal, teie protseduuriline küsimus.
Jah, ma mõtlesin, et ma sekkun ka sellesse ...
Otse loomulikult. Palun, härra Grünthal!
Jah, sellesse küsimusse. Pole tükk aega rääkinudki enam. Ma olen ikkagi seisukohal, et juhatuse kolm liiget ei saa otsustada, milline on häälteenamus. Kuna seda reguleeritud ei ole mitte kuskil, siis teie ei saa ka oma suvaotsusega seda teha. Ja siin saab määravaks olla ainult parlamendi häälteenamus. Igasuguseid piiranguid saab kehtestada vaid siis, kui on olemas vastav regulatsioon kuskil. Praegusel hetkel seda ei ole. Praktika ei lähe siin arvesse. Siin saab määravaks olla ainult parlamendi koosseisu hääletamistulemus, mitte mingi 51.
Aitäh! Sulgen läbirääkimised. See otsus on nüüd langenud. Ja nüüd, sellele eelnõule muudatusettepanekuid ka pole esitatud. Järelikult tuleb alustada lõpphääletuse ettevalmistamisega. Kalle Grünthal, protseduuriline küsimus.
Aitäh, lugupeetud Jüri Ratas! Me eile minu meelest just rääkisime seda teemat, et Riigikogu juhatus ei saa vastu võtta selliseid otsuseid, mis on põhiseaduse vastaseid. Küsimus: kas te võtate personaalse vastutuse? Juhul kui võtate ja see asi läheb Riigikohtusse, siis millise vastutuse te võtate? Ärge rääkige poliitilisest vastutusest.
Aitäh! See ei ole protseduuriline küsimus. Alustame hääletuse ettevalmistamist. Head ametikaaslased, panen lõpphääletusele eelnõu 484. Palun võtta seisukoht ja hääletada!
Tulemusega poolt 30, vastu ja erapooletuid ei ole ... [[Keegi kommenteerib saalist midagi. Naer saalis.]] ei leidnud eelnõu toetust. Sellega on esimese päevakorrapunkti menetlemine lõpetatud.
Liigume edasi teise punkti juurde, milleks on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni ja Riigikogu liikme Raimond Kaljulaidi algatatud liiklusseaduse muutmise seaduse eelnõu 433 esimene lugemine. Ma palun Riigikogu kõnetooli ettekandeks Riigikogu liikme Raimond Kaljulaidi. Palun!
Aitäh, austatud Riigikogu esimees! Kallid ametikaaslased! Võib-olla esimene küsimus, mis teist paljudel on, ja ma tunnistan ja möönan, et see küsimus on põhjendatud, on see, et kui väljas on –12 kraadi ja lumi, siis miks me ometi tegeleme elektritõukerataste küsimusega. Siis tuletan ma teile meelde eesti vanarahva tarkust, mis räägib sellest, et ikka rege rauta suvel ja vankrit talvel. Ja niisamuti tuleb meil tunnistada seda seaduspära, mis ei tulene mitte seadusest, vaid loodusseadustest, et aastaajad vahetuvad ja ka praegusele külmale talvele järgneb ühel hetkel kevad, lumi sulab ja tänavatele lisaks kuldnokkadele ja kevadkuulutajatele tulevad jälle elektritõukerattad, jalgrattad, elektrijalgrattad ja kõik need muud sõiduvahendid, mille populaarsus on viimastel aastatel oluliselt kasvanud. Nüüd käesoleva eelnõuga piiratakse jalakäijate liiklusohutuse huvides osadel teedel kergliikurite liikumiskiirust ja antakse kohalikele omavalitsustele õigus rakendada vajadusel – vajadusel, ma rõhutan – täiendavaid piiranguid. Ja antud eelnõu puhul muide ei ole vaidlust, selle vastuvõtmiseks on vajalik Riigikogu poolthäälte enamus. Täpsustan ka seda olulist asjaolu. Lühikese ajaga, mõne aastaga tegelikult on meie tänavapilt oluliselt muutunud. On tulnud juurde palju elektrilisi tõukerattaid kõnniteedele, opereerivad mitmed ettevõtted, kes tegelevad nende lühiajalise rendiga. Ja sellega on kaasnenud ka siis probleem, et meie tänavavõrgustiku planeerimisel, ehitamisel linnades ei ole sellega arvestatud, osatud seda ette näha, ei ole piisavalt rajatud eraldiseisvaid ja turvalisi sõiduteid ja radu jalgratturitele ja kergliikuritele. Ja seetõttu on kergliikurid suunatud ja seadus näeb ette nende õigust jalg- ja kõnniteedel liikuda. Ja kui seda küsimust siin auväärt Riigikogus arutati, siis leiti ka, et selle õiguse andmine on põhjendatud, et elektritõukerattaga näiteks tohib sõita kõnniteel, sellepärast et konkreetselt selle sõiduvahendiga oleks meie tänaste teede-tänavate juures näiteks autoliikluse vahel sellega liiklemine liiga ohtlik ja võiks siis viia selleni, et meil oleks traagilisi avariisid nende sõiduvahenditega. Probleem seisneb selles, et kõnniteedel liiklevad jalakäijad ja teiste seas ka lapsevanemad väikeste lastega, liikumisraskustega inimesed, eakad inimesed ja seal siis nende vahel sõidavad siis kuni 25-kilomeetrise tunnikiirusega elektrilised tõukerattad ja ka jalgrattad. Ja see põhjustab sageli liiklusohtlikke olukordi. See probleem ei ole väljamõeldud probleem. Eelmise aasta augustis tellisin ma selles küsimuses avaliku arvamuse küsitluse, millest selgub, et näiteks siinsamas Tallinnas, kus Riigikogu asub, üle poole tallinlastest tunnistavad, et nad on tundnud ennast ohustatuna kõnniteedel elektriliste tõukerataste poolt. Ja eelnõu algatajad leiavad, et liikumiskiiruste ühtlustamine, selle kergliikurite kiiruse allatoomine sarnasemaks jalakäija kiirusega aitaks paremini liiklejatel üksteist märgata, teineteisega arvestada ja ka võimaliku õnnetuse puhul vähendada tekkida võivat kahju. Nüüd mis on oluline selgitada, ka tänases seaduses on nõue kergliikuri juhile, et ta peab jalakäijate läheduses, jalakäijast möödudes valima ohutu sõidukiiruse. Et aga me kõik mõistame, et see taju selle kohta, mis on ohutu, võib-olla erinevatel inimestel ju väga erinev. Kindlasti võib-olla noorem inimene, kes tuhiseb selle elektritõukerattaga mööda mõnest eakast inimesest, talle võib tunduda, et see sõidukiirus, mille ta valis, on täiesti ohutu, võimaldab ohutut möödumist. Selle eaka inimese jaoks võib see, vastupidi, tunduda vägagi, et teda ohustatakse. Või kujutame ennast ette näiteks väikelapse vanemate rolli. Laps on seal meetripikkune, meetri kõrgusel, sõidab mööda suhteliselt sellisel ehmataval kiirusel elektritõukeratas kõnniteedel. Kindlasti võib see tunduda lapsevanematele ohtlik. See on väga subjektiivne, see tänane regulatsioon, mis seaduses on. Kahjuks näitab ka statistika seda, et väga palju õnnetusi siiski toimub kergliikuritega. Viidatakse sellele, et suur osa neist on kukkumised, kus siis inimesed ise sõidavad millelegi otsa või kukuvad, väiksem osa on kokkupõrked, aga siiski ka neid on. Ja mis on võib-olla veel oluline, on see selline nagu tajutav ohutunne, et inimestel peab olema tänaval turvaline ja kõnnitee eelkõige on ikkagi mõeldud jalakäijate jaoks. Eelnõuga kehtestatakse kergliikuritele jalgteel ja kõnniteel liikumisel kiirusepiirang kümme kilomeetrit tunnis. Jalgratta- ja jalgteel sõites jääb kehtima praegune 25-kilomeetrine kiirusepiirang, aga kohalik omavalitsus saab õiguse seda vajadusel allapoole tuua, näiteks arvestades piirkondi. Kuskil piirkonnas võib-olla liigub palju rohkem inimesi. Tallinna puhul näiteks supelrandade läheduses olevad jalg- ja jalgrattateed, jalgratta- ja jalgteed, kus suvisel perioodil on väga palju, väga palju inimesi, väga palju jalutajaid. See on siis kohaliku omavalitsuse enda otsus. Eelnõu uusi vähetuntud võõrkeelseid termineid ei ei sisalda ja on üldiselt suhteliselt selline lihtne, lihtne seaduseelnõu, aga selle mõju võiks olla positiivne. On ka esitatud vastuväiteid selle eelnõu varasema menetluse käigus. Võib-olla väga põgusalt kommenteerin mõnda neist. Kui viidata sellele, et see kergliiklejaid puudutav regulatsioon on üsna äsja kehtestatud Riigikogu poolt ja võib-olla oleks vaja vaadata pikemat praktikat, siis tegelikult ka majanduskomisjon on käsitlenud sedasama kergliikurite ja liiklusohutuse küsimust ja ma arvan, et me juba piisavalt täna tegelikult näeme, et õnnetusi juhtub tõesti väga palju. Inimesed satuvad ka küllalt tõsiste traumadega, tõsiste traumadega arstide hoole alla. Nii et ma arvan, et meil on seda teadmist piisavalt. Siis on toodud selline argument, miks ikka kõigil kõnniteedel piirata seda kiirust, et miks ei või näiteks tühjal teel või seal, kus on vähe jalakäijaid, siiski sõita 25 kilomeetrit tunnis. Mina isiklikult olen seisukohal, et siis võiks ju küsida, miks me tühjal maanteel ei võiks sõita 250 kilomeetrit tunnis, teisi autosid ju ei ole, miks ma ei või siis seal sõita, eks ole. Et tegelikult enamik kõnniteid Eesti linnades, oleme ausad, on küllalt kitsad, sinna kõnnitee ja majade vahelisele alale surutud. Igal hetkel võib astuda välja tee äärde jäävast majast mõni laps, mõni inimene, kauplusest külastaja, kohvikust külastaja. Nii et see, kui sõitjale hetk tundub, et tal on n-ö tee vaba ja võib kiiresti sõita, see võib kiiresti muutuda, nurga tagant keegi tuleb välja. Nii et ma arvan, et kõnniteel peaks olema, peaks olema ikkagi tagatud inimeste turvalisus kogu aeg. Ja võib-olla viimane argument, mida on kasutatud, mis on mõnevõrra emotsionaalne, aga väärib ka tähelepanu. Öeldi, et tegemist iseenesest on ju positiivne asjaga see mikromobiilsuse näol või sellised kerged väikesed sõiduvahendeid, et see on alternatiiviks autole, mootorsõidukitele, mis kulutavad palju rohkem kütust, ja et seeläbi siis nende liikumisvabaduse piiramine või nende kasutamise piiramine kuidagiviisi töötab vastu kliimaeesmärkidele. No ma arvan, et kõik mõistavad: sotsiaaldemokraadid toetavad väga rohepöörde kliimaeesmärkide saavutamist, see on meile väga oluline. Mina ütleksin, et pigem on vastupidi. Oleks väga kahetsusväärne, kui seeläbi, sellise tehnoloogilise innovatsiooni läbi, läbi selle, et inimesed tajuvad, et kõnniteel ei ole enam ohutu, nad, vastupidi, muudavad oma liikumisharjumusi ja näiteks sõidavad rohkem seetõttu autoga, selle asemel, et minna, ma ei tea, lapsega lähedal asuvasse lasteaeda või huviringi või kooli mööda kõnniteed kõndides, selle asemel eelistatakse sõita autoga kuhugi, kus on siis, ma ei tea, parki või randa, neid kõnniteid enam ei kasutata. Selles mõttes urbanistikaspetsialistid, selle valdkonna asjatundjad rõhutavad, et ikkagi läheneda tuleb eelkõige, alati alustada jalakäijast, tema ohutusest, tema mugavusest ja siis tulevad kõik teised sõidukid. Ja antud juhul siis jah on pigem esikohale seotud ühe mootorsõidukiga sõitjate mugavus ja ohutus ja seda jalakäijate arvelt. Lühidalt see on, need on need argumendid, mida eelnõu algatajad tooksid välja selle eelnõu toetuseks. Ja veel kord: praegu on kõige õigem aeg seda arutada, meil on võimalik veel seadustada muudatusi või siis neid mitte seadustada selleks hooajaks, algavaks hooajaks, kui tuleb kevad ja kui tulevad taas tänavatele elektritõukerattad ja teised kergliikujaid. Ma tänan teid, head ametikaaslased, teie tähelepanu eest ja olen valmis vastama teie küsimustele.
Aitäh! Teile on üks küsimus. Toomas Järveoja, palun!
Aitäh, hea juhataja! Hea ettekandja! Mul on selline küsimus, et kuidas me seda järelevalvet teostame selle üle. Ma saan aru, et kui oleks igal pool kümme, et pannaksegi nendele rendiratastele piirang peale, et sõidabki kümme kilomeetrit tunnis. Aga see, et osas kohtades saab 25-ga sõita ja osas kümnega – kuidas me tagame järelevalve selle üle, et inimesed ikkagi oleks seaduskuulekad?
Aitäh! Ma alustan viimasest otsast. Tõepoolest, rendiratastega on see mõnevõrra lihtsam. Nende kiirust – sellega on tegeletud ka Tallinnas, et teatud piirkondades nende kiirust piirata. Seda saab teha ka automaatselt, nii et kasutaja ei saagi kiiremini sõita. Aga rendirataste kõrval on ka inimeste isiklikud tõukerattad ja nende puhul sageli ei ole kiirus piiratud isegi mitte 25 kilomeetri peale, vaid sõidetakse veel palju kiiremini. Järelevalve küsimus on oluline ja ma arvan, et järelevalvet see eelnõu pigem hõlbustab, sest praeguse seaduse sätte täitmist järelvalvata on peaaegu võimatu. Mida siis näiteks see politseiametnik seal kõnniteel? See on väga subjektiivne, et kas oli selline kiirus, mis võimaldas ohutult mööduda või mitte. Kui möödus ja keegi pihta ei saanud, ju siis oli ohutu? No kuidas sa seda kontrollid? Siis meil vähemalt on konkreetne kiirusepiirang ja ma loodan, et on olemas instrumente, millega saab mõõta liikuvate objektide kiirust, või vähemalt on võimalik heade füüsikute abil selliseid instrumente välja töötada.
Heiki Kranich, palun!
Mul on täpsustav küsimus definitsiooni osas. Ma saan aru, et peamiselt on eelnõu eesmärgiks needsamad elektritõukerattad ja minimopeedid, aga kas selle eelnõu definitsiooni kohaselt laieneb see kergliikuri mõiste ka jalgratastele juhul, kui nad kõnniteel sõidavad?
Aitäh selle küsimuse eest! Ei, ei laiene. Jalgratas ei ole kergliikur. Ja siin on üks oluline erisus, millele ma juhiksin tähelepanu, et me räägime kergliikurite liiklusest kõnniteedel. Kergliikur praeguse seaduse kohaselt võib igal ajal kõnniteel sõita temaga. Jalgratta puhul on kõnniteedel liiklemine tegelikult piiratud. Kas praktikas seda seadust täidetakse või mitte, see on iseasi, aga jalgrattaga tegelikult tohib teatud tingimustel sõita kõnniteel. Kergliikuriga tohib igal ajal. Ja eks nende juhitavus on tegelikult erinev, võib-olla suurim erinevus on see, et üks on ikkagi mootorsõiduk ja teine ei ole.
Andres Metsoja, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Hea ettekandja! Te olete muret tundnud üldiselt turvalisuse pärast kõnniteedel mitmel moel. Üks on see lume koristamine, libedusetõrje, ja nüüd oleme jõudnud kergliikuriteni. Tõsi küll, te tõite oma ettekande alguses välja, et see on rohkem suveprobleem. Aga no siin Tallinna tänavatel ma nukra näoga vaatan, kuidas pakirobotid lumehanges hullavad ja üritavad pakke kohale viia. Tundub, et see maailm liigub ikkagi järjest sinnapoole, et kõnniteed peavad heas korras olema kogu aeg, et üldse õigusruumi sisustada. Kuidas selle poolega on läinud? Ja kas see lumerookimise asi on ka paralleelselt kuidagi nagu edenenud? Sest tegelikult need on omavahel väga tihedalt seotud.
Aitäh selle küsimuse eest! Tõepoolest võib öelda, et need küsimused moodustavad ühe terviku, mis puudutab, linnades eriti, liikumist, mugavust ja ohutust inimestele. Mis puudutab konkreetselt, siis te viitate praegu ilmselt eelnõule, mille on teinud Isamaa ja ka sotsiaaldemokraadid, mis puudutab seda, et anda kohalikele omavalitsustele ülesanne vastutada kõnniteede hoolduse eest. Hea majanduskomisjoni juhi Kristen Michali targal juhtimisel me oleme leppinud kokku, et need kaks eelnõu, mis menetluses on, liidetakse üheks ja liigutakse nendega edasi. Ja ma olen kindel, et härra Michal, kes peale mind tuleb, võib-olla saab ka täpsustada neid tähtaegu, et kaugele me jõuame jaanuaris, veebruaris selle küsimusega. Mina tahaksin väga loota, et võimalikult kiiresti liigume edasi.
Urve Tiidus, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Lugupeetud ettekandja! Eks me kõik teame, et liikluskultuuris Eestis on arenguruumi küll ja veel. Selles mõttes igati tervitatav eelnõu. Mulle meenub, et samateemaline, nende tõukerataste ja kergliikurite kiiruse piiramisega seoses on siin korra juba menetletud, aga siis asi jäi pooleli. Ja sellepärast on mu küsimus hästi praktiline, ka siis tõusetus see: kuidas seda kiirusepiirangut siiski kontrollida ja seda administreerida? Mismoodi see välja näeks?
See on selles mõttes, kuidas see tehniliselt ja praktiliselt välja näeb, eks, kui seadusandja on sellist tahet väljendanud, siis küllap selleks pädevad ametkonnad peavad need tehnilised lahendused, kui neid täna olemas ei ole, leidma. Aga ma arvan, et tegelikult kiiruse mõõtmiseks, mina olen aru saanud, on näiteks politsei käsutuses juba olemas teatud selliseid fööni meenutavad instrumendid.
Aitäh, hea ettekandja! Rohkem küsimusi pole. Palun Riigikogu kõnetooli ettekandeks majanduskomisjoni esimehe Kristen Michali. Palun!
Aitäh, austatud esimees! Austatud kolleegid! Hea eelnõu autor! Komisjon arutas seda eelnõu – ma pikemat tutvustust ajapuudusel hetkel sellest teha ei saa, aga ma olen kindel, et seda me jõuame veel teha – mitmel korral. Nagu siin saalis on ka kõlanud, komisjonis jäi kõlama, et on mure just sellega, kuidas inimesed tajuvad kergliikureid. Ehkki statistika valitsuse mittetoetava seisukoha puhul näitab ka seda, et suur osa õnnetustest ehk 77% on olnud ühe sõiduki õnnetused, siis sellest hoolimata see tajumine on liikluses oluline, kuidas inimesed tajuvad, et liiklusruum on ja kuidas liiklus toimib. Ja ma võin ka menetlusotsused ära öelda. Erinevatel koosolekutel lükati seda erinevatel põhjustel muudkui edasi, aga lõpuks siiski saadeti saali tänaseks, 11. jaanuariks. Komisjoni ettepanek on esimene lugemine lõpetada (see oli konsensuslik otsus). No vot. Aga on ka küsimusi, ma näen.
Aitäh! Andres Metsoja, palun!
Aitäh, lugupeetud esimees! Hea ettekandja, komisjoni esimees! Jätkaksin sellesama teemaga: lumi, libedus. Akuutne teema, akuutne ka peale seda, kui kohalikud omavalitsused on asunud seda probleemi lahendama iseseisvalt. Ma tean, et Võru ja ka Rakvere omavalitsus ise on astunud samme, et saaks teed puhtaks, just kõnniteed puhtaks. Kas see eelnõu, mis on menetluses, need on omavahel seotud, võimalik on neid kaudselt siduda, kas see eelnõu menetlus on toonud ka omavalitsustelt mingisugust tagasisidet? On see tervitatav eelnõu või pigem omavalitsused ütlevad, et saavad ise hakkama ja riigi raha seekord pole vaja? Aitäh!
Te püüate nüüd nööbi külge jälle pintsakut õmmelda, et, ma saan aru, istung homsesse lükata või vähemalt see punkt. Lühidalt vastates kindlasti puudutab tõukerattaid ka linnatänavate olukord. Kui te viitate pealinnale, siis siin on olukord muidugi vilets, mida me kõik näeme. Ja mujal omavalitsused näevad vaeva sellega, et võtta seda kohustust üle. Eelnõu, mis puudutab lumelükkamise kohustust, me kindlasti arutame jaanuaris-veebruaris-märtsis ja nagu eelmine ettekandja ütles, ehk jõuame suveks selleni, kuidas järgmistel talvedel elu käib. Aitäh!
Tarmo Kruusimäe, palun!
Tänan! Mul on selline võib-olla filosoofilisemat laadi [küsimus]. Kui sotsiaaldemokraadid on tundnud muret ka ülekaalulisuse pärast, siis sellises olukorras, et inimestel ülekaalu vähem oleks, on nuputatud välja, et paneme tõukerattale mootori juurde, mis tegelikult ei päästa seda eesmärki. Ja kui nüüd rohemärgistus, siis ega elekter ka ju mitte kuskilt iseenesest ei tule, vaid ikkagi oleks jalaga tõugatav tõukeratas iseenesest see. Kas ka komisjonis tekkis selles suhtes küsimus? Võib-olla me tegeleme ebaolulise, küll innovaatilise lahenduse edasiarendamisega ja selle seadustamisega, aga me võiksime minna ikkagi juurte juurde tagasi: tõukeratas on see, mida jalaga saab tõugata.
Aitäh! Sellist arutelu meil ei olnud. Küll on jalgsi liikumine ja selle ohutu võimaldamine, eriti nõrgematele ja vähem kaitstud liiklejatele kiiremini liikuvate elektritõukeratastega, nagu neid nimetatakse, oluline ja need on omavahel seoses ja seda me kindlasti arutame edasi.
Aitäh, hea ettekandja, rohkem küsimusi ei ole. Homset istungit saame alustada selle päevakorrapunkti jätkamisega ja küsimusega, kas soovitakse avada läbirääkimisi. Istung on lõppenud.