Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Izvješće o radu Pravobraniteljice za ravnopravnost spolova je 7. godišnje izvješće koje u svom mandatu podnosim Hrvatskom saboru, a u kojem su detaljno opisane sve aktivnosti Ureda pravobraniteljice tijekom izvještajne godine u skladu sa ovlastima i djelokrugom rada određenim Zakonom o ravnopravnosti spolova. Prije svega nešto o pokazateljima o radu ureda, tijekom 2009. godine, radilo se ukupno na 919 predmeta, od toga 885 predmeta otvorenih u 2009. godini, a 34 predmeta je preneseno iz radnih godina. Od toga je 308 predmeta zaprimljeno po pritužbama građana i građanki, od kojih je 274 nova predmeta zaprimljena u 2009. i 34 iz ranijih razdoblja. 9 novih predmeta otvorenih na inicijativu pravobraniteljice i 600 novih predmeta otvorenih na inicijativu pravobraniteljice radi praćenja primjene Zakona o ravnopravnosti spolova. Zakon o ravnopravnosti spolova ima dosta odredbi čiju provedbu svake godine ispitujemo i u tom smislu tražimo informacije od svih onih čimbenika koji su zaduženi za provedbu zakona. Ovo izvješće je vrlo, vrlo opširno, ali prema novom Zakonu o ravnopravnosti spolova pravobraniteljica ima izrijekom dužnost obvezu raditi analize i istraživanja, što se mislim da i vidi iz ovog izvješća. Ono što smo radili ovisi naravno i o tome šta se događa u izvještajnoj godini, a prošle godine su to prije svega bili lokalni izbori, i analizu smo napravili u skladu s parametrima koje smo ono utvrdili još 2005. godine kod posljednjih izbora. Gledano po područjima, tu su zastupljene po pritužbama i predmetima sva područja djelovanja, znači i zapošljavanje i rad i oglašavanje i roditeljska skrb i obrazovanje i mediji i političke stranke, državna tijela, civilno društvo i statistika. Podsjećam da je statistika jedna odredba u zakonu se izričito odnosi na statistiku i to svake godine propitujemo. U postupku … [[Ne razumije se.]] imali smo 1,7% manje pritužbi u odnosu na 2008. godinu, međutim da ih je bilo i 5% više mislim da se može zaključiti da se radi o jednoj stagnaciji i mislim da smo u ovom izvješću prilično iscrpno odali svoje viđenje zbog čega je tako. U jednom dijelu izvješća pravili smo analizu rada državnog inspektorata, koji također prima pritužbe vezano za diskriminaciju i zaštitu dostojanstva, vezano za Zakon o radu, i vidi se u odnosu na 2008. godinu i kod njih drastičan pad zapravo prijava. Prema tome, zaključak ovog izvješća koji je elaboriran nadam se dovoljno jasno, je da osim institucija, osim zakona potrebno još poraditi na nekim stvarima da bi ljudi zaista tražili zaštitu koja im po zakonu i Ustavu i pripada, i budući da postoje institucije što prije svega uključuje sudove koji im tu zaštitu mogu dati. Zapravo je krajnji cilj da se pruži sudska zaštita ali mi još uvijek nemamo podatke o tome koliko je predmeta na sudovima hrvatskim vezano uz diskriminaciju, ali će uskoro će biti objavljeni jer prema novom Zakonu o suzbijanju diskriminacije pučki pravobranitelj će te podatke uskoro objaviti u svom posebnom izvješću. Tako da ja naravno ne mogu govoriti ni o broju predmeta sudskih, ali ono što se vidi iz nekih medijskih prikaza čini se da toga nema … [[Ne razumije se.]] Što se tiče pritužbi, one su stizale prvenstveno iz grada Zagreba 37,4% a sve ostalo je iz županije, a temelj diskriminacije u 88,7% bio spol, a podsjećam da mi radimo, nadležnost nam je za diskriminaciju po spolu, po bračnom, obiteljskom statusu i spolnoj orijentaciji. U odnosu na 2008. smanjen je broj pritužbi i diskriminacije na temelju spola, a povećan je broj pritužbi na temelju spolne orijentacije, bračnog ili obiteljskog statusa i po spolnoj orijentaciji kao što sam rekla u odnosu na prošlu godinu. Gledajući izdvojeno slučajeve koji se odnose na područje zapošljavanja i rada najviše je pritužbi vezano za uznemiravanje i spolno uznemiravanje. Ovdje podsjećam da prema zakonskoj odredbi i uznemiravanje je uznemiravanje na temelju spola, i još postoji spolno uznemiravanje koje je drugačije definirano. Dakle to je jedan relativno velik broj pritužbi, ali imamo i povrede prava na zaštitu majčinstva. Nakon što smo radili po pritužbama, uputili smo 31 pismeno upozorenje, 33 preporuke i 19 prijedloga, dakle ono što možemo učiniti prema zakonu. Moja je ocjena da je smanjeni broj tih upozorenja i preporuka rezultat napretka u radu i postupanje policije i centara za socijalnu skrb, jer smo i prethodnih godina imali znatno više, međutim, analiza pritužbi u ispitnom postupku je pokazala da su u velikom dijelu neutemeljeno kada je u pitanju rad policije ili centara za socijalnu skrb. Tako da je to rezultiralo i manjim brojem preporuka. Podsjećam da mi radimo ovo Izvješće prvenstveno na temelju onoga što saznamo iz pritužbi, tako da su nam ocjene vezano za to. Inače smo uputili 217 pisanih upozorenja, 33 preporuke i 19 prijedloga vezano za ostalo djelokrug rada. Smatram da je posebno važno ovaj dio Izvješća koji se odnosi na područje rada i tu se vraćam na onu ocjenu da institucije i zakoni očito ne pokazuju učinkovitost kod zaštite jer se jako malo ta zaštita traži. Mi smo stoga dali i primjedbe na Zakon o radu i to smo detaljno elaborirali, ali iz samo jednog motrišta a to je pitanje zaštite od diskriminacije. Zakon o radu kao svaki drugi zakon može se razmatrati iz neke druge perspektive ali naša jedina perspektiva je bila da li takav zakon i njegova primjena stvaraju jedno okruženje gdje se ljudi osjećaju sigurni, imaju sigurno zaposlenje i sigurni su da će u slučaju traženja zaštite zadržati posao. Iz tog aspekta smo ocjenjivali Zakon o radu i dali smo neke primjedbe jer smo mislili da bi neke drugačije odredbe više pogodovalo osobama čija su prava povrijeđena. Tu se prije svega odnosi na institut rada na određeno vrijeme, ja moram podsjetiti bez obzira što je Zakon vrlo jasan da je ugovor o radu na neodređeno vrijeme temeljni ugovor prema Zakonu o radu, prema Hrvatskom zavodu za zapošljavanje prošle godine dakle registrirana zaposlenost ukupno je bilo 1118 novozaposlenih od čega na neodređeno vrijeme je zaposleno samo 14,5 osoba. Sve ostalo je zaposleno na određeno vrijeme. Dakle, radi se o nečemu što ne samo da mijenja zakonsku koncepciju u praksi, nego očito je dobar razlog zašto ljudi ne traže zaštitu. Zašto to kažem? Zato što mi na dnevnoj bazi razgovaramo sa ljudima i tužiteljima i naravno ih tada upoznajemo sa svojim ovlastima, oni nas sa svojim problemom, i na žalost u prevelikom broju slučajeva ne odlučuju se na traženje zaštite u smislu da se provede ispitni postupak, dakle obraćanje poslodavcu i mi imamo i pismenih i potpisanih izjava govore da ne žele daljnji postupak čak kada ga pokrenemo traže prekid postupka jer se boje da će izgubiti posao i to vidim kao veliki problem. Ono što je jako dobro mislim da treba reći ako govorimo o poštivanju pojedinih odredbi Zakona o ravnopravnosti spolova u oglašavanju radnih mjesta a ta odredba ima cilj ukidanje diskriminacije kod zapošljavanja, pratimo iz godine u godinu sve veći napredak dali smo komparativne analize u rujnu 2009. godine, prema našim analizama 88% oglasa bilo je u skladu sa Zakonom. Naravno da su kao i ranijih godina pritužbe u području zapošljavanja i rada podnosile većinom žene, međutim, u ovoj fazi kada se traži, u fazi samog zapošljavanja zapravo se pritužuju muškarci i to je vezano za natječaj zapošljavanje odnosno proceduru zapošljavanja. Iako u tim pritužbama koje su dali muškarci nismo u konkretnim slučajevima ustanovili da se radi o diskriminaciji po spolu i to nije bilo moguće iz onoga što smo dobili kao dokumentaciju jer nije bilo ni na koji mogući način tvrditi da jedan muškarac nije dobio posao zato što je muškarac. Očito je i to je posebno zabrinjavajuće po meni, odsustvo muškaraca u odgojnim ustanovama podržava stereotipe o muškim i ženskim zapošljavanjima i narušava osnovno ustavno načelo o ravnopravnosti spolova. Mislim da nikako nije dobro ni za djecu da počevši od predškolskih ustanova i predaju i obrazuju samo žene. Što se tiče ravnopravne podjele roditeljske odgovornosti, bez obzira na pravo na roditeljski dopust koji pripada i muškarcima i roditeljske potpore, statistike su jasne da to korist u praksi samo žene. Produženi rodiljni dopust za ranije rođeno dijete koristilo je 1,1% očeva. Druga važna stvar vezana za tržište rada a opet vezano za sam Zakon o ravnopravnosti spolova, to su kolektivni ugovori. Postoji odredba u Zakonu koja kaže da socijalni partneri koji su prilikom kolektivnog pregovaranja i kolektivnim ugovorima svih razina dužni poštivati odredbe Zakona o ravnopravnosti spolova i mjera za uspostavljanje ravnopravnosti spolova. Mislili smo da je vrijeme da počnemo propitivati provedbu ove odredbe i to smo učinili skupljajući i analizirajući 120 kolektivnih ugovora. U Izvješću koje je isto opsežno u tom smislu, očito je da se o tome vodi relativno malo računa a da se puno može učiniti kada bi se više pozornosti posvetilo ovim odredbama. MI naravno nismo ispitivali kako je bio tijek kolektivnog pregovaranja pa tko je što stavio na stol, nego smo gledali rezultat, ali ono što smo dali kao naše preporuke mislim da bi svi socijalni partneri imati u vidu. To se naročito odnosi na dodatno razrađivanje zaštite dostojanstva radnika i radnica i recimo pronašli smo da vezano uz postupak zapošljavanja, dakle već kada još niste zaposleni, da u tom dijelu su vrlo malo odredbi koje se odnose na samu diskriminaciju. Podsjećam da smo naišli na ugovore koji su kada je u pitanju rad na određeno vrijeme, regulirali tako da on ne ističe, taj rok ne počinje teći ukoliko žena trudna. Ja mislim da je to jedan od dobrih način kako se te stvari mogu riješiti i kroz kolektivne ugovore. Posebno naglašavam da što se tiče odredbi o jednakosti plaće, da se takva odredba pojavila u svega 7 kolektivnih ugovora, i već sama ta činjenica ukazuje na potrebu promjene, a posebno da je potrebno definirati mehanizam praćenja plaća i kako se one određuju i u kojem razdoblju treba provesti analizu plaća. I nema nikakvog mehanizma jesu li plaće žena i muškaraca jednake koje bi to utvrdio. Naravno da se to odnosi i na druge stvari uključujući prekovremeni rad, rad kod kuće i ostalo. Postoji još jedna odredba zakona koja je nova po novom Zakonu o ravnopravnosti spolova, a to je implementacija antidiskriminacijskih zakonskih odredbi i mjera za uspostavljanje ravnopravnosti spolova kroz opće akte jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave. Ta odredba jest stavljena u zakon, mi smo pokušali propitati da li se ona primjenjuje. Naravno da smo našli bez obzira što je zakon već važio od 2008. da to nije tako, ali smo išli korak dalje jer mislimo da tu ima možda problema u shvaćanju kako to provesti tako da taj jedan veliki dio analize daje zapravo svima koji su to dužni unijeti i preporuke kako bi se to moglo na lokalnoj razini učiniti. Moram samo još reći što se odnosi na sva ostala područja da zapravo mislim da i na području rada treba konačno početi koristiti odredbe Zakona o ravnopravnosti spolova koji dopušta donošenje posebnih mjera. Mi imamo posebne mjere recimo u samom zakonu vezano za kvote i političku participaciju, ali sama ta odredba se gotovo nigdje ne promjenjuje. Ne znam kako ćemo provesti zakon bez donošenja tih posebnih mjera u različitim sferama života. Što se tiče nasilja, nažalost je umjesto da se nastavi trend koji smo zapazili prošle godine padanja pritužbi odnosno prijava policiji. Taj broj prijava se prošle godine povećao, ali budući da se mi bavimo prije svega provjere rada policije, centara za socijalnu skrb u skladu s dokumentima koje je donijela Vlada i Sabor, počevši od Protokola o postupanju u slučaju obiteljskog nasilja, velik dio pritužbi je neutemeljen i više se temelji na informiranju osoba što bi trebalo činiti koje su se pritužile o krajnjem ishodu tih postupaka i tih prijava, a manje na to da policija nije postupala u skladu sa propisima. I zato jeste ocjena rada policije i centara za socijalnu skrb pozitivna. Sve ukazuje počevši od povećanog broja prijava koji je velik do broja ubijenih žena kao žrtava obiteljskog nasilja da je bez obzira što država funkcionira kada se desi u onoj prethodnoj fazi prevencije zapravo nije dovoljno učinkovita bez obzira što su donesene mnoge mjere javne politike. Ono što se radi na razini države to je pitanje psihosocijalnog tretmana kao dobrog oblika preveniranja i zaista je svake godine sve veći broj stručnjaka i stručnjakinja koje se time bave. Međutim, nije dovoljno dobiti licencu treba i platiti rad tih stručnjaka i stručnjakinja i mislim da tu treba još sredstava izdvojiti da bi se to nastavilo. Ovdje ukazujem i na primjenu Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći jer sva naša saznanja i razgovora sa našim strankama, govore da nisu informirani o Zakonu o besplatnoj pravnoj pomoći. Prema tome, i to je već jedan od razloga zašto se zaštita ne traži također i mislim da tu treba nešto učiniti, jer velika većina stranaka prvi puta čuje za Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći kada se nama obrati za pomoć. Jedan dio odnosi se naravno i na obrazovanje. Tu pokazatelji naravno govore da se na fakultete upisuje više žena, nego muškaraca i da žene diplomiraju češće od muškaraca. Međutim, segregacija na području obrazovanja da se obrazuju žene u određenim područjima, a muškarci u drugim i dalje ostala i treba po meni razmisliti o eventualnim posebnim mjerama i u tom području. Vlada Republike Hrvatske je u jednom dokumentu ali ne samo u jednom ukazala na to da postoji disproporcija između potreba tržišta rada i načina na koji se ljudi obrazuju i za koja zanimanja i mislim da je tu moguće nešto učiniti i vezano za žene donošenjem nekih posebnih mjera. Proučili smo i etičke kodekse i statute sveučilišta u Republici Hrvatskoj i dali analizu podataka o obrazovanju Romske manjine. O medijima ne bih posebno govorila jer je to jedan opširan dio našeg izvješća kojeg opet pratimo zato što nam je to dano kao obveza po zakonu, pa i ovaj Sabor je imao prilike kroz izvješća o radu HRT-a vidjeti kakva je situacija recimo na javnoj televiziji. U svakom slučaju najkraće rečeno seksizam je još uvijek dio medijskih sadržaja, a spolni stereotipi i seksizam kao ranije više se koriste što je pozicija moći ili utjecaja na koje se žene nalaze viša. I zato ja upozoravam u javnim priopćenjima kojima reagiram na pojedinačne slučajeve ili upozorenja koja se izravno upućuju urednicima ili urednicama. Ti naravno stereotipi u najvećem dijelu diskriminiraju upravo žene. Tu ima i dio analize o ženama u sportu. Vezano za žene i zdravlje vrlo je zanimljivo da je ta tema prošle godine u medijima vezano za Zakon o medicinskoj oplodnji izbilo na vrlo visoko mjesto gledajući problematiku koja se bavi ravnopravnošću spolova. Za zdravlje žena mislim da je važno zaista da se provede i mjera nacionalne politike za promicanje ravnopravnosti spolova koja glasi: donijet će se standardizirani protokol o postupanju liječničkog osoblja u slučajevima nasilja nad ženama odnosno onog seksualnog, jer nije provedena ni u 2009. godini. Što se političke participacije tiče koja također zauzima veliki dio ovog izvješća, mi smo radili po principima kao i 2005. godine tako da danas već možemo dva izborna ciklusa komparirati i usporedbom dobivenih rezultata s rezultatima iz 2005. godine zaključili smo da je zastupljenost žena u predstavničkim tijelima se povećala na svim razinama. Udio žena na kandidacijskim listama povećao se s 19% na 24,4, udio žena među prvih 10 osoba na listama sa 6,4 na 22% te udio nositeljica lista sa 6,8 na 9,1 a udio izabranih žena povećao se s 10,7 na 15,5%. Naravno da je još uvijek to jako mali broj izabranih žena na lokalnim izborima, ali prosjek izabranih žena među svim kandidatima i kandidatkinjama za sva predstavnička tijela porastao je s 10,7 na 15,5%. Ali se smanjuje broj žena od županijskih skupština na dolje, preko gradskih do općinskih vijeća i tako da ih je daleko najviše u županijskim skupštinama 21,4%. Gledajući problematiku žena na pozicijama moći mi smo analizirali strukturu državnih tajnika i tajnica u tijelima državne uprave i pokazalo se da je od 60 državnih tajnika i tajnica 13 ženskog spola, 21,7%. Isto tako smo analizirali udio žena i muškaraca u upravljačkim tijelima poduzeća u većinskom državnom vlasništvu i situacija isto tako nije dobra. Muškarci većinu čine u 88,46% upravljačkih tijela. Sudska vlast je naravno drugačija. Ovdje nije posebno elaborirana, ali sve statistike govore da žene u pravosuđu daleko više pozicija zauzimaju nego ranije. U zaključku bih još samo načelno rekla da smatram jako važnim da se konačno počnemo baviti rodno osjetljivim proračunama jer su oni zapravo obvezni prema međunarodnim dokumentima koje je Republika Hrvatska potpisala. Proračun se pogrešno smatra spolno neutralnim jer proračunska sredstva doznačena za pojedine stavke proračuna imaju različiti učinak na muškarce i žene. Tako da mislim da ako bi se u sljedećem razdoblju o tome povelo računa možda bi nam i javne politike i eventualno posebne mjere koje bi trebalo donijeti drugačije izgledale.
Hvala pravobraniteljici za ravnopravnost spolova. Želi li predstavnik Vlade obrazložiti stajalište Vlade? Da. Gospodin Stjepan Adanić, državni tajnik u Ministarstvu obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana gospođo pravobraniteljice, dame i gospodo. Vlada Republike Hrvatske je pozorno proučila izvješće pravobraniteljice o ravnopravnosti spolova, primila na znanje te ukazuje na sljedeće. U poglavlju 2.-Analiza po područjima rada u odnosu na točku 1.6-Diskriminacija po spolu prilikom … [[Govornik se ne razumije.]] potreba zapošljavanja kod dopisa slučaja 162 strana 75, Vlada Republike Hrvatske napominje da se pri pripremi Uredbe o klasifikaciji radnih mjesta u jedinicama lokalne i područne odnosno regionalne samouprave vodilo računa o rodnoj neutralnosti izraza. To je vrlo bitno za istaknuti. U točki 2.1.-Nasilje u obitelji navedeno je da se kod donošenja Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji nije prihvaćen zahtjev pravobraniteljice da se članak 4. Zakona koncipira na način koji bi se u procesu prijavljivanja nasilja omogućio precizno prijavljivanje određenog oblika nasilja. S tim u vezi Vlada Republike Hrvatske ukazuje da je spomenuti članak 4. zakona podijeljen po stavcima što omogućava da se nasilje prijavljuje po određenom stavku, odnosno omogućava statističko praćenje. Isto tako, pod točkom 2.1 u odnosu na dio u kojem se navodi važnost provođenja psihosocijalnog tretmana počinitelja nasilja u obitelji, to je strana 86, potrebno je ukazati na činjenicu da je Ministarstvo pravosuđa do sada izdalo 31 odobrenje za obavljanje tretmana koje temeljem Pravilnika o izmjenama i dopunama Pravilnika o načinu i mjestu provođenja psihosocijalnog tretmana izdaje ministar pravosuđa te da se fizičke i pravne osobe koje imaju odobrenje i koje se bave tretmanom počinitelja nasilja u obitelji izvan zdravstvenih ustanova nalaze na području više gradova u Republici Hrvatskoj, primjerice u Zagrebu, Rijeci, Splitu, Osijeku, Zadru, Dubrovniku, Varaždinu, Slavonskom brodu, Novskoj i Malom Lošinju. U točci 8.-Istraživanje lokalnih izbora u 2009. godini u odnosu na promicanje načela ravnopravnosti spolova pod naslovom Analiza ukupne zastupljenosti žena na lokalnim izborima, Vlada Republike Hrvatske ukazuje na činjenicu da je potrebno umjesto riječi predsjednice predsjednika koristiti riječi općinski načelnik/načelnica, gradonačelnika/ gradonačelnica, župana/županica i gradonačelnika/ gradonačelnice Grada Zagreba ili riječi nositelj/nositeljica izvršnih ovlasti, pa slijedom promjena nastalih uvođenjem sustava neposrednih izbora i prestankom postojanja poglavarstva kod izvršnih tijela. Hvala vam lijepa na pozornosti.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Odbor za ravnopravnost spolova, uvažena zastupnica Gordana Sobol, predsjednica odbora. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Gospođo pravobraniteljice, državni tajniče, kolegice i kolege. Pa Odbor za ravnopravnost spolova je na svojoj 33. sjednici održanoj 28. travnja raspravljao o Izvješću o radu pravobraniteljice za ravnopravnost spolova za 2009. godinu u svojstvu matičnog radnog tijela. U uvodnom obrazloženju pravobraniteljica je ukratko iznijela pregled rada ureda. Radilo se ukupno na 919 predmeta, 885 predmeta je bilo otvorenih u 2009. godini i 34 iz ranijih godina. Smanjen je broj pritužbi diskriminacije na temelju spola, a povećan je broj pritužbi na temelju spolne orijentacije, bračnog ili obiteljskog statusa. Prisutan je također velik broj neutemeljenih pritužbi, te onih nejasnog sadržaja. Položaj žena na tržištu rada nije se bitno promijenio, visok udio žena među nezaposlenima, rad žena u potplaćenim sektorima, razlika u plaćama, veći broj žena zaposlenih na određeno ukazuju na konstantno postojanje neravnopravnog odnosa na tržištu rada, a značajno … [[Ne razumije se.]] vidljivo je jedino u poštivanju odredbe Zakona o ravnopravnosti spolova u oglašavanju radnih mjesta, čiji cilj također ukidanje diskriminacije kod zapošljavanja, uočeno je da izrazito mali broj očeva koriste prava omogućena Zakonom o rodiljnim i roditeljskim potporama. Što se tiče Državnog inspektorata, pravobraniteljica je uočila da se broj pritužbi zbog povrede dostojanstva na radnom mjestu u odnosu na 2008. bitno smanjio, što se objašnjava nesigurnošću radnog mjesta, strahom od gubitka radnog mjesta i ogromnim brojem ugovora na određeno vrijeme. U području obrazovanja istaknuta je potreba da se odgojno-obrazovni programi usklade s potrebama na tržištu rada, ali nedovoljne aktivnosti na smanjivanju razlika opredjeljivanjima za tzv. muške i ženske profesije. U odnosu na obiteljsko nasilje pojačan je zakonodavni okvir donošenjem novog Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji, poboljšana suradnja između policije i centara za socijalnu skrb, međutim prevencija nije dala željene rezultate, jer je broj prijavljenog nasilja veći nego u 2008. i to posebno kada je u pitanju porast broja ubijenih žena žrtava obiteljskog nasilja. Problem je nedovoljan broj stručnjaka i stručnjakinja koji bi provodili psihosocijalni tretman počinitelja od nasilja u obitelji, podsjetila je da je pri donošenju zakona predložila da se po stavcima odvoje vrste nasilja, što bi omogućilo precizno statističko praćenje, no zahtjev nije prihvaćen, i nema saznanje o pojedinostima i vrstama nasilja u obitelji, kao što je Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći se ne koristi dovoljno te je potrebno dodatno informiranje građana. Prati se također način prikazivanja muškaraca i žena i medijima, odnosno koliko mediji provode zakonsku obvezu razvijanja svijesti o ravnopravnosti spolova. Ravnopravnost spolova nije medijska tema, a spolni stereotip i seksizam su u medijima i dalje prisutni u značajnoj mjeri i pritom je problem i nepostojanje samo regulatornih akata kod medija. Statistika je područje u kojem se vidi stalan napredak što omogućava komparativnu analizu vezanu za određena područja promicanja ravnopravnosti spolova i pravobraniteljica je upozorila i kako nedostaje rodno osjetljivih proračuna. U raspravi koja je uslijedila upozoreno je kako se zbog izražene nesigurnosti i straha od gubitka radnog mjesta građani rijetko odlučuju podnijeti pritužbu radi diskriminacije na radnom mjestu, zbog čega je navedenih pritužbi malo. Zabrinjava činjenica se obiteljsko nasilje u prošloj godini povećalo za više od 12% u odnosu na 2008. godinu. Naglašeno je da je prevencija obiteljskog nasilja zanemarena, a to je upozorenje koje se iz godine u godinu ponavlja. Više članica odbora istaknula je medije kao vrlo problematično područje. Način na koji se prikazuju žene i muškarci pokazao se vrlo važnim čimbenikom u stvaranju slike o njihovom položaju, ulozi, kompetencijama u društvu, a na tom području mediji se ne drže odredbi Zakona o ravnopravnosti spolova. Istaknuto da je nakon prošlogodišnjih lokalnih izbora došlo do izvjesnog porasta broja žena u predsjedničkim tijelima, ali je prisutna velika razlika među županijama. Istaknuta je potreba zbog nadolazećih parlamentarnih izbora, da se na svim razinama organiziraju akcije u suradnji s nevladinim organizacijama, kako bi se utjecalo na veće uključivanje žena u politiku, a javnost dodatno senzibilizirala. Predstojnica Ureda za ravnopravnost spolova Vlade Republike Hrvatske izvijestila je odbor da je radna skupina unutar ureda izradila nacrt prijedloga protokola o postupanju sa žrtvama seksualnog zlostavljanja koji će biti upućen u proceduru. U raspravi ukazano je na probleme transseksualnih transrodnih osoba u Hrvatskoj, budući da im se u Hrvatskoj pruža isključivo psihijatrijska pomoć. Pravobraniteljica je istaknula da joj se te osobe do sada nisu obraćale za pomoć, ali da je ona otvorena za sve vrste inicijativa. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese zaključak: prihvaća se Izvješće o radu Pravobraniteljice za ravnopravnost spolova za 2009. godinu.
Zahvaljujem. Otvaram. Žele li ostali odbori? Da. Odbor za ljudska prava i nacionalna manjina, uvaženi zastupnik Deneš Šoja, član odbora. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, pravobranitelj, državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina Hrvatskog sabora razmotrio je na 35. sjednici održanoj 19. svibnja 2010. godine Izvješće o radu Pravobraniteljice za ravnopravnost spolova za 2009. godinu, koje je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Pravobraniteljica za ravnopravnost spolova. Odbor je navedeno izvješće razmatrao kao zainteresirano radno tijelo. Odbor je podržao razmatrano izvješće uz konstataciju da je cjelovit uvid u rad pravobraniteljice i njezinog ureda uredan. Također je zatraženo da se kod budućeg izvještavanja treba imati u vidu odredbu članka 178. Poslovnika Sabora, prema kojem se uz opsežnija izvješća kako je i ovo izvješće pravobraniteljice zastupnicima dostavlja i sažetak materijala što bi pridonijelo širem interesu za upoznavanje sa najznačajnijim zapažanjima i preporukama pravobraniteljice. U raspravi je pozornost najviše bila usmjerena na ključna zapažanja, prijedloge i preporuke pravobraniteljice, posebno one koje se odnose na obiteljsko nasilje i prevenciju istog, položaj žena na tržištu rada, te u području obrazovanja i zastupljenosti žena u predstavničkim tijelima i drugim tijelima javne vlasti. Naglašeno je da prevencija nasilja nije dala očekivane rezultate i pored mjera predviđenih kako Zakonom o zaštiti obiteljskog nasilja, tako i strategijom o zaštiti od obiteljskog nasilja na što upućuju podaci iz izvješća prema kojima je prijavljeni broj slučajeva nasilja veći nego u 2008. godini, čak i ono s najtragičnijim ishodom. Sve to upućuje na potrebu da se sustav zaštite preispita i poduzmu žurno učinkovite mjere kako bi se ovaj krajnje neprihvatljiv trend zaustavio. Upozoreno je i na još uvijek neravnopravan položaj žena na tržištu rada, na njihov visok udio među nezaposlenima i u potplaćenim sektorima, na razlike u plaćama i osobito na njihovu izrazito visoku zastupljenost među zaposlenicima po ugovoru na određeno vrijeme, što ih čini egzistencijalno nesigurnijima i što ih sprečava da se više angažiraju u zaštiti svojih prava. Istaknuto je stoga da se u tim pitanjima mora voditi računa i o najavljenoj reformi zakonodavstva. Kako je u pitanju zastupljenost žena u predstavničkim tijelima i drugim tijelima javne vlasti, ocijenjeno je da i pored izvjesnih pomaka stanje i dalje ni izdaleka ne zadovoljava. Pri tome je istaknuto da se ta ocjena gotovo jednako odnosi kako na tijela na razini države, tako i na ona na lokalnoj i regionalnoj razini. Naglašeno je da je Zakon o ravnopravnosti spolova u Saboru donesen po postupku za organske zakone, dakle kao jedan od zakona za koji je tražena najveća podrška ali da se u njegovoj primjeni takav slučaj ne zamjećuje. Obzirom da tim Zakonom nisu predviđene sankcije, nerijetko ga se participira kao deklarativno opredjeljenje, a ne kao normu koja se kao svaka druga zakonska obaveza treba izvršavati. Kako bi se takvo stajalište promijenilo u raspravi je istaknuto da bi tijela najviše razine, uključujući i Sabor, pri donošenju odluka o različitim vrstama izbora i imenovanja, trebala poseban naglasak dati na poštivanje navedenog Zakona čime bi se svojim primjerom utjecalo na promjenu ponašanja na svim drugim razinama. Nakon provedene rasprave, Odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak: Prvo, prihvaća se Izvješće o radu pravobraniteljice za ravnopravnost spolova za 2009. godinu. Drugo, mišljenja, primjedbe i prijedlozi izneseni u raspravi izneseni u Izvješću kao i prijedlozi i preporuke pravobraniteljice za ravnopravnost spolova dani u Izvješću dostavljaju se Vladi Republike Hrvatske radi poduzimanje mjera za učinkovitiji rad nadležnih državnih tijela, i tijela koja imaju javne ovlasti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime Kluba SDP-a uvažena zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem. Evo, u ime Kluba SDP-a najprije mogu reći ustvari da smo mi tek jutros čuli da Vlada prima k znanju Izvješće pravobraniteljice za ravnopravnost spolova kako je to rekao državni tajnik. Čuli smo do sada da su dva odbora, Odbor za ravnopravnost spolova i Odbor za ljudska prava prihvatili Izvješće za prošlu godinu. Inače se iz mišljenja Vlade koji je stiglo na Izvješće o radu pravobraniteljice za ravnopravnost spolova ne zaključuje, nigdje ne piše niti da se prihvaća, niti da se ne prihvaća niti da se prima k znanju, do sada u proteklim godinama je pisalo, prihvaća se ili Vlada prima k znanju pa onda daje neke svoje primjedbe. Drugo što u ime Kluba SDP-a želim reći, ili možda pitati, konstatirati, zanimljivo je ove godine da sva izvješća koja su stigla u Hrvatski sabor, svih pravobranitelja dobila su vrlo opširne odgovore, komentare od strane vlade Republike Hrvatske, osim pravobraniteljice za ravnopravnost spolova, njeno izvješće ovako na jednom papiru, a sva ostala mišljenja vjerujem da ste ih dobili, da ste ih pogledali imaju preko 10-tak, 15-tak stranica. Obzirom da je pravobraniteljica u svom Izvješću ukazala i ukazuje već konstantno nekoliko godina na probleme koji postoje u provođenju Zakona o ravnopravnosti spolova, ukazuje gdje su to žarišta gdje moramo još puno toga napraviti, nas u SDP-u čudi ustvari da na tako određene konstatacije koje nisu u vijek prekritične izražavaju traži se određene stvari da se naprave, nema nikakvih reakcija. I ovo što smo dobili je ustvari upozoravanje na određene jezične nedostatke u ovom Izvješću kada se radi, evo pravobraniteljica je napisala predsjednica nije napisala gradonačelnica. Dakle, nije nam jasno zbog čega se to desilo ili je možda jasno, da li je ovo Izvješće pravobraniteljice spolova najmanje važno? Teško je govoriti o važnosti, mislim da su svi pravobranitelji u Hrvatskoj jednako važni i da svi pravobranitelji zaslužuju jednaku pažnju Vlade, nadležnih ministarstava, pojedinih državnih tijela, agencija, kako ćemo ih zvati, a na koje se odnosi ovo Izvješće. Ovo Izvješće se odnosi na kompletnu državnu strukturu, na dobar dio onoga što su trebale sa državne razine odraditi pojedina ministarstva, službe ili kako ćemo to već nazvati. Zato točno je konstatacija, ovo je već 7. izvješće pravobraniteljice i točna je konstatacija kolegice i kolege, da se u Hrvatskoj Zakon o ravnopravnosti spolova shvaća vrlo deklarativno. Od prigode do prigode ćemo svi govoriti o Zakonu o ravnopravnosti spolova ili ćemo se pozivati na određene odredbe kada je u pitanju obiteljsko nasilje, kada je u pitanju učešće žena, broj žena u politici, kada je u pitanju diskriminacija na tržištu rada. Ali onda kada se treba donositi određene mjere, kada možda treba preispitati mjere koje smo do sada imali kroz nacionalnu politiku, kroz različite strategije itd., kada je netko trebao napraviti analizu kakvi su učinci nekih mjera, e onda tada zastanemo odnosno očito nema dovoljno volje, neću reći snage, nema dovoljno volje da se u tom području promijeni. Ja ću vas podsjetiti i mi ovdje u Hrvatskom saboru, u Parlamentu raspravljamo o nizu zakona koji se na jednak način tiču i žena i muškaraca, koji mogu možda ne možda većinom i nenamjerno, izazvati još nekakve dodatne diskriminacije. Ili kada mi moramo kao zakonodavno tijelo pokazati ono na djelu kako se na koji način može poštivati Zakon o ravnopravnosti spolova tada to mi sami ovdje ne činimo. Ja ću vas podsjetiti da smo x puta imali određena imenovanja, nedavno smo prije dan dva raspravljali o Nacionalnom vijeću za sport, nismo ga još usvojili, kada pojedini zastupnici i zastupnice ukazuju na to da smo dužni mi ovdje koji smo donijeli Zakon poštivati odredbe Zakona i tražiti od Vlade da donosi određene mjere kojima će se omogućiti poštivanje Zakona. Tada mi prvi to ne prihvaćamo, prešućujemo i na neki način mislimo da će to netko drugi odraditi umjesto nas. U Hrvatskoj nema dosljedne primjene niti Zakona o ravnopravnosti spolova, niti Nacionalne politike o ravnopravnosti spolova niti svih strategija koje smo donijeli i voljela bih da to negdje bude kao neko upozorenje jer ćemo mi za godinu dana najviše donositi novu Nacionalnu politiku za promicanje ravnopravnosti spolova, donosit ćemo neke nove strategije i i ja mislim da je vrijeme da prestanemo šutke i samo tako prelaziti preko činjenice da se sa nizom mjera možda i previše kasni ili da niz mjera koje su negdje zapisane uopće niti ne provodi. To je na neki način stav nas u klubu SDP-a jer je previše sada godina prošlo. Negdje od 2000. godine otvorili smo prostor ovakvim inicijativama, otvorili smo prostore da u ovih 10 godina donosimo različite zakone, temeljne zakone kao što je i Zakon o ravnopravnosti spolova da donosimo temeljne strategije i nacionalne politike, a u biti nekako presporo ostvarujemo ono što smo u njima napisali. Klub SDP-a prihvaća izvješće o radu pravobraniteljice za ravnopravnost spolova za prošlu godinu. I u ime kluba ja ću se samo osvrnuti na neka od opažanja koja je pravobraniteljica iznijela u ovom izvješću. Ponavljam po tko zna koji puta ponovno i iznova pogotovo kada se radi o onim ključnim područjima, a to su tržište rada, a to je nasilje nad ženama, a to je učešće žena u odlučivanju na svim razinama. Ta tri područja su područja na kojima su i danas žene u Hrvatskoj u neravnopravnom položaju. Nije nam jasno da se na određene konstatacije i pokazatelje koje je pravobraniteljica navela kada je u pitanju tržište rada, zapošljavanje i rad nije iz Vlade nitko očitovao. Željela bih vas upozoriti da se najveći broj nezaposlenih žena danas kao i proteklih godina nalazi u dobnoj skupini od 50 do 54 godine. Najteže zapošljiva skupina dobne skupine iznad 50 godine. U ukupnom broju nezaposlenih žena, taj broj iznosi 15,3% prema podacima sa kraja 2009. godine. Podatak da je u protekloj godini od 118 tisuća 286 osoba na neodređeno vrijeme zaposleno samo 17 tisuća 186 a na određeno vrijeme 101 tisuća 100 osoba ili preko 85%. Pa zar to nije alarmantan podatak na koji se barem netko iz Vlade trebao očitovati. Da li između ostalog i ove mjere koje će se donositi ili se donese već ovih dana, će na bilo koji način utjecati na smanjivanje ove brojke. I točno je ovakvim brojkama pokazuje se da se direktno krše odredbe Zakona o radu i to ne sada za prošlu godinu i pretprošlu već unazad nekoliko godina, jer je zapošljavanje na neodređeno vrijeme osnovni oblik zapošljavanja da tako kažem, a na određeno vrijeme samo u izuzetnim slučajevima. Sada vidimo da tih izuzetnih slučajeva za prošlu godinu imamo 85%, a nešto malo manje od 60% od toga broja jesu žene. I naravno da to onda izaziva nesigurnost na radnom mjestu, naravno da to izaziva i strah od gubitka radnog mjesta, naravno da to izaziva i strah od toga da li da idemo na zasnivanje obitelji ili ne, da li da idemo na povećavanje naše obitelji ili ne i naravno da onda kada su u takvoj poziciji u jednom općem okruženju krize i opće nesigurnosti u cijelom društvu da to onda itekako umanjuje i odlučivanje ako postoje određene diskriminacije tijekom radnog procesa, dakle onemogućuje ili bitno umanjuje odluku nekoga da se uopće ide žaliti, bilo pravobraniteljici bilo da krene recimo u nekakav sudski postupak. I ove godine kao i svih dosadašnjih godina i dalje stoji konstatacija da mi ustvari u Hrvatskoj nemamo sudske prakse. Nemamo pritužbi, nemamo na osnovu čega izvoditi određene zaključke, pokazatelje itd., a najlakše je onda valjda reći, gle pa diskriminacije sigurno niti nema, kada nema niti sudske prakse. Žene su i dalje potplaćene, žene su i dalje u sektorima koji jesu manje plaćeni, žene su i dalje zaposlene u većem broju zaposlene na određeno vrijeme i dalje imaju razlike u plaćama, to sada pokazuju sve statistike i kada se radi o državnoj razini, odnosno državnim poduzećima i kada se radi o privatnom sektoru i jedino što je rečeno puno, puno manje diskriminacija u onom prvom dijelu javljanja na posao odnosno u onim oglasima kada se radi o zapošljavanju. Mi u SDP-u smo očekivali da će se i na ove konstatacije očitovati pretpostavljam makar netko iz Ministarstva gospodarstva. Kada govorimo o nasilju, mi jesmo donijeli novi Zakon o zaštiti od nasilja u obitelji, svi smo mi utvrdili da je to određeni pomak, ne određeni nego jedan veliki korak naprijed rađenja na osnovu onoga što prakse koja je bila do tada. I državni tajniče je mi smo u onom članku zakona naveli što kaže ovako članak pa crtice o kojem se vrsti nasilja radi, jel je u pitanju ekonomsko, psihičko, fizičko nasilje itd. ali trebalo bi poraditi na koordinaciji sa Ministarstvom policije da onda kada policija izlazi na uviđaj i kada piše zapisnik sa uviđaja da onda i napiše da se radi o članku o tom i tom i da se radi o toj i toj vrsti nasilja. Koliko ja znam oni to ne rade i mi nećemo imati niti za godinu ili dvije nikakvih pokazatelja kada je u pitanju koje vrste nasilja su u Hrvatskoj najizraženije kada su u pitanju žene, a to nam je onda jedna od osnova kako i na koji način i gdje krenuti u prevenciju. U ovom dijelu kada je u pitanju nasilje, desilo se povećani broj nasilničkog ponašanja, desilo se da je prošle godine svakih 17 dana ubijena jedna žena. Ja mislim da te konstatacije zaslužuju puno veću pažnju i puno veće i šire komentare od strane Vlade kada je u pitanju izvješće pravobraniteljice. I konačno, reći ću nešto jer to je dosta aktualno u zadnje vrijeme u ime kluba vezano oko medija. Nedavno je bio jedan okrugli stol, to će možda biti u sljedećem izvješću. Ja mislim da ipak zanemarujemo to da mediji su dužni da s jedne strane reflektirati društvenu stvarnosti, ali pri tome ne zaboraviti onu drugu činjenicu, da oni svojim djelovanjem i stvaraju tu istu stvarnost i da ako proizvode stereotipe da je to vidljivo i da to izaziva između ostalog i daljnju proizvodnju stereotipa. U protekle dvije godine pravobraniteljice je otprilike negdje oko 12 tisuća članaka izanalizirala, reklama i ne znam čega sve ne sa javnih glasila, ali i sa ovih drugih i onda se utvrdilo da smo kao žene prisutne u preko 80% reklama. I ovako ću reći, valjda zato što smo kao što jedna od zadnjih reklama govori, valjda zato što smo najbolje za svaki položaj, molim vas, reklama zadnja za madrace ili možda zato što bi nas netko htio vidjeti na stolu, sjetite se reklame sa kobasicama ili možda zato što znamo najbolje očistiti mrlje.
Privedite kraju. Isteklo vam je vrijeme.
Mislim da je to nešto, evo rečenicu, dakle mislim da je i to nešto o čemu bismo u ovom Saboru i ne samo povodom izvješća koje će nam dostavljati hrvatska javna televizija trebali i dodatno porazgovarati. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Niko Rebić. Izvolite.
Zahvaljujem. Pa ako kolegica Sobol kad je govorila o potplaćenosti žena u određenim sektorima rekla je da su žene potplaćene i u državnom ili u lokalnoj samoupravi. Ja držim da to nije točno jer pročelnik ima jednaku plaću, bez obzira je li muško ili žensko i u državnoj i u lokalnoj samoupravi. Imaju koeficijente dakle tu ne može se govorit o potplaćenosti, može se govorit da ih nije dovoljan broj u odnosu na muške, ali nikako o potplaćenosti. Dakle, u državnom sektoru i lokalnoj samoupravi žene nisu potplaćene. Hvala.
Hvala. Idemo dalje sa raspravom. U ime kluba HSS-a uvažena zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođo pravobraniteljice, gospodine državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke je sa velikim interesom proučio ovo vrlo opsežno Izvješće pravobraniteljice za ravnopravnost spolova za 2009. godinu. Mogu reći da smatramo preporuke koje je pravobraniteljica iznijela, a proizlazi iz ovog izvješća krajnje ozbiljno. Kad govorimo o ravnopravnosti spolova onda nas stvarnost i statistika upućuje na zaključak da su žene ranjivija skupina tj. da su počesto u neravnopravnom položaju. A kako izgleda svakodnevica za žene u Hrvatskoj? U području rada žene su više nezaposlene, čak 56,7% i rade u potplaćenim sektorima, napreduju manje od svojih muških kolega, veći broj žena radi po ugovoru na određeno vrijeme, čine većinu uznemiravanih na radnom mjestu na temelju spola, uočljiva je horizontalna i vertikalna segregacija između muškaraca i žena te su još dodatno opterećene i radom u obitelji. Uočljiva je jaka podjela na tzv. muška i ženska zanimanja na razini srednjoškolskog i visokog obrazovanja. Iako se čini da živimo u pristojnoj sredini u stvarnosti tome baš i nije tako. Najveći postotak pritužbi, kako stoji u izvješću, kao i prethodne godine odnosi se na uznemiravanje i spolno uznemiravanje čak 56,5%. Slijede natječaji i procedure pri zapošljavanju razlike u plaćama, premještanje na slabije plaćeno ili kvalifikacijama neadekvatno radno mjesto, onemogućavanje napredovanja, nezakonito potpisivanje ugovora o radu i uskrata prava na usavršavanje. Pritužbe u području zapošljavanja i rada podnosile su većinom žene. Muškarci se žale na diskriminaciju po spolu uglavnom vezano uz natječaje za zapošljavanje odnosno proceduru. Stereotip da samo žena treba brinuti o djeci i kućanstvu utječe na njihovu diskriminaciju na tržištu rada te je prepoznat kao jedan od glavnih razloga njihove ograničene društvene i političke uključenosti. Ravnopravnije preuzimanje kućanskih obaveza i brige oko djece pridonijet će i boljem usklađivanju radnih i obiteljskih obaveza oba zaposlena roditelja i omogućiti ženama brži povratak na radno mjesto. Analiza implementacija antidiskriminacijskih zakonskih odredbi i mjera za uspostavljanje ravnopravnosti spolova kroz opće akte jedinica lokalne i područne odnosno regionalne samouprave koje je proveo Ured pravobraniteljice pokazuje da se zakonske odredbe ne provode, a da su te jedinice ujedno i poslodavci koji nisu uveli nikakve mjere za uspostavljanje ravnopravnosti spolova kod zapošljavanja. Nedavno smo raspravljali o Izvješću o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama i možemo reći da nažalost iste županije, gradovi i općine ignoriraju svoje obaveze i u provođenju Zakona o ravnopravnosti spolova, a u tom prednjači nažalost županija koja jedina ima županicu na čelu. Rezultati provođenja mjera Nacionalnog plana za poticanje zapošljavanja za razdoblje od 2009. do 2010. godine po županijama za 2009. godinu pokazuju da su u svim provedenim mjerama muškarci uvijek bili uključeni, a žene nisu te da je kroz pojedine mjere bilo uključeno manje žena od muškaraca s obrazloženjem da su se manje prijavljivale. U 2008. godini prema podacima Hrvatskog zavoda za zapošljavanje više od 81% novopotpisanih ugovora bili su ugovori na određeno vrijeme. Time se utječe na teži položaj žena, posebno trudnica i majki koje treba zaštiti od zlouporabe ugovora o radu na određeno vrijeme. Potrebno je uvesti dodatna osiguranja kako bi se osiguralo da rad na neodređeno vrijeme uistinu bude temeljni oblik zapošljavanja. Kada analiziramo provedbu Nacionalnog plana za poticanje zapošljavanja od 2009. do 2010. godine podaci pokazuju da je kroz pojedine mjere uključen manji broj žena nego muškaraca, ali je postotak prijavljenih žena približan postotku u kojem su postale korisnice tih mjera. Trend je bio takav u 2008. godini iz čega se može zaključiti da se žene u bitno manjem broju prijavljuju Hrvatskom zavodu za zapošljavanje i drugim nositeljima aktivnosti iz programa te zabrinjava da se žene u pojedinim županijama uopće ne prijavljuju. Zabrinjava također i podatak da je tijekom 2009. godine policija predložila ukupno 11 tisuća 752 zaštitne mjere što je za 19,5% više u odnosu na 2008. godinu kad je predloženo izricanje 9833 zaštitne mjere, a ulaže se i više žalbi na sudske odluke nego ranijih godina. Uistinu zastrašuje podatak MUP-a da se drastično povećao broj žena žrtava ubojstava koje su ubili članovi njihovih obitelji. U 2008. godini tako je ubijeno 11 žena, dok je u 2009. na taj način život izgubila čak 21 žena. Broj svih ubojstava u 2009. godini iznosio je 49, što je smanjenje u odnosu na 2008. godinu kad je iznosio 67, no podatak da je 21 žrtva ubojstva žena koje je ubio član obitelji, ili 43% svih ubojstava izaziva krajnju zabrinutost. To pokazuje da je žena najviše izložena opasnosti od ubojstava unutar vlastitog doma, u okružju onih koji bi je trebali poštivati, voljeti i štititi. To nas ponovo treba uputiti da se još snažnije zauzmemo za prevenciju obiteljskog nasilja. Nasilje u obitelji ozbiljan je problem koji generira daljnje probleme. To je ozbiljan društveni problem jer mu svjedoče i djeca koji to bitno može oštetiti u razvoju, a može doći i do međugeneracijskog prijenosa nasija. Naime istraživanja pokazuju da je nasilje u partnerskim odnosima u sljedećoj generaciji više povezano za prisustvom nasilja među roditeljima, nego sa izravnim zlostavljanjem djeteta od strane roditelja. U 2009. godini 28,3% pritužbi pravobraniteljici odnosio se na nasilje u obitelji, a najvećim dijelom su ih podnosile žene koje su bile zlostavljane od strane bračnih i izvanbračnih supružnika, ali i drugih članova obitelji, kao što su brat, otac, svekar ili sin. I ovdje, kao i kod sličnih nedjela, broj prijava manji od onih koje nikada nitko neće prijaviti, a kamoli procesuirati zbog zastrašenosti žrtve i nerijetko bešćutnosti okoline koja je počesto spremna zatvarati oči pred masnicama i ožiljcima na licu i tijelu žene. One u dušu ne mogu se vidjeti, ali ne znači da manje bole. Tijekom 2009. godine, policija je zaprimila 18 tisuća 951 zahtjev za intervencijom radi zaštite od nasilja u obitelji, što je za 12,2% više u odnosu na prethodnu godinu kada je zatraženo 16 tisuća 885 intervencija. Dio mjera predviđen nacionalnom strategijom zaštite od nasilja u obitelji za razdoblje od 2008. do 2010. godine, u 2009. godini je proveden, ali isto tako velik dio mjera je još uvijek u fazi provedbe. Kada analiziramo medijske objave, najveći broj članaka objavljen 2009. godine, koji su se odnosili na ravnopravnost spolova objavljen je u području politike. Prisutni su spolni stereotipi i stereotipne podjele. Komentira se odjeća, korištenje metafora u govoru, frizura, pa se održava generalni odnos prema ženama kao objektima prosudbe i kritike isključivo ili prvenstveno na razini njihovog izgleda. Spolni stereotip i seksizam, kao i ranije više se koriste što je pozicija moći ili utjecaja na kojoj se žena nalazi viša. Različito mediji tretiraju iste događaje ovisno o tome sudjeluju li u njima žene ili muškarci. O ženama iz javnog života, posebno političarkama češće se govori u trivijalnom i omalovažavajućem kontekstu od njihovih muških kolega, a žene niti ne dobivaju dovoljno ozbiljnog medijskog prostora, koji tematizira njihovu profesiju u odnosu na muškarce. U odnosu na izvješće pravobraniteljice za 2008. godinu nema pozitivnih pomaka u tretmanu sportašica u medijima. Sportašice tek iznimnim vrhunskim rezultatima uspijevaju izboriti prostor u medijima, a njihovo tijelo ipak je i dalje više u centru interesa kad se radi o ženama u sportu. Umjesto sportskih rezultata, više zanimljiv fizički izgled i spremnost da se fotografiraju sa oskudnom odjećom ili čak i bez nje pa se tako u članku o jednoj sportašici ističe da se na utakmice dolazi i samo zbog njezinih golišavih fotografija, skladnog izgleda i tjelesnih atributa. Bilo je pozitivnih primjera, no ovi negativni samo podržavaju seksizam i predrasude da žena može biti uspješna ako je lijepa, te to šalje lošu poruku, posebno mladim osobama koje kako se upozorava ionako već preveliku pozornost posvećuju izgledu, zbog čega su izložene i riziku od poremećaja ishrane. Medijima nisu zanimljive niti žene u ruralnim krajevima, ne zanima ih položaj braniteljica, kao niti žena u opasnim zanimanjima, no za utjehu i ono malo što je objavljeno o njima vrlo je afirmativno. Gotovo uopće nije prisutna tema o ženama u Domovinskom ratu. Analiza 381 intervjua, i 103 naslovnice objavljene u dvama najtiražnijim nacionalnim tjednicima pokazala su da je od ukupno 225 osoba čije su fotografije objavljene na naslovnicama, 80% muškog spola ali se zato na naslovnicama pripadajućih tv vodiča u oba tjednika u 100% slučajeva nalaze žene, glumice, pjevačice, voditeljice, manekenke. Od ukupno 381 intervjuirane osobe, 78% su muškarci. Žene su kako pokazuje ta analiza daleko manje vidljive u područjima u kojima djeluju. Ostali članci u tim tjednicima otkrivaju da se o ženama više piše ukoliko je njihovo djelovanje povezano, ili upućuje na prostituciju, seksualnost, izgled ili kontraverzno ponašanje. U 2009. godini održani su lokalni izbori za izbor članova i članica općinskih i gradskih vijeća, te županijskih skupština i gradske skupštine grada Zagreba, te župana i županica, gradonačelnika i gradonačelnica i općinskih načelnika i načelnica. Analiza kandidacijskih lista izbornih rezultata prema spolu kandidata i kandidatkinja pokazala je da je zastupljenost žena bila znatno niža od 40%, te predlagatelji lista prilikom sastavljanja nisu vodili računa o ravnopravnosti spolova, odnosno ravnomjernoj zastupljenosti žena i muškaraca na listama. Tako je podzastupljenost žena među izabranim članovima i članicama predstavničkih tijela, izabranim nositeljima i nositeljicama izvršne vlasti, posljedica te neravnopravne zastupljenosti žena na listama. Napredak u odnosu na 2005. godinu je vidljiv no razvidno je da prilikom sastavljanja lista predlagatelji nisu potrebnu pažnju posvetili ravnomjernoj zastupljenosti žena i muškaraca na listama. Slika o ravnopravnosti spolova koju smo dobili u ovom izvješću, ne odudara od trendova s kojima se suočavaju neke druge europske zemlje. Prema izvješću Europske banke za obnovu i razvoj, diskriminacija žena za vrijeme tranzicije je rasla jer su razlike u plaćama muškaraca i žena veće, u privatnom se sektoru žene s djecom teže zapošljavaju, dok su socijalne usluge manje. To je sve utjecalo na zdravlje žena i smanjilo njihovu dobrobit. U nekim tranzicijskim zemljama ženama je otežan i pristup financijama, jer lokalne banke teže ili uopće ne odobravaju kredite ženama poduzetnicima. S obzirom na navedeno klub HSS-a suglasan je s preporukama pravobraniteljice, te neophodno poduzeti učinkovite mjere vezane uz položaj žena, posebice na tržištu rada, kao i prevenciju obiteljskog nasilja, uključujući i psihosocijalni tretman počinitelja, te sustavno obrazovanje za ljudska prava i nenasilnu komunikaciju te jačanje pozicija koordinatora i koordinatorica u tijelima državne uprave i na razini lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave, kako bi se sustavnije i učinkovitije provodile zakonske odredbe o promicanju ravnopravnosti spolova i strategija o zaštiti od obiteljskog nasilja. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime Kluba HNS-a uvažena zastupnica Danica Hursa izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo pravobraniteljice, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Na samom početku svoje rasprave o Izvješću pravobraniteljice za ravnopravnost spolova želim reći da je ravnopravnost spolova načelo koje treba usvojiti kao temeljno načelo postupanja u svim aktivnostima. IZ Izvješća je vidljivo da takvo usvajanje ima svoj napredak ali je više nego nedovoljan, pa još uvijek moramo reći da u velikoj mjeri izostaje kako na praktičnoj tako i na formalnoj razini. Izvješće je detaljno, da nizom primjera iz kojih treba koristiti dobra rješenja kao obrazac, za buduća vremena, a negativna rješenja i posljedice kao područje intenzivnog preventivnog rada. Osvrnuti ću se samo na neka područja iz Izvješća. Prvo, i izuzetno važno područje je područje zapošljavanja i rada. Statistika pokazuje da je krajem prosinca bilo 291 tisuća 545 nezaposlenih osoba, od čega na žene otpada 56,6% što je za 10,2% više nego u prosincu 2008. Najveći postotak nezaposlenih žena nalazi se u dobnoj skupini od 50 do 54 godine, ili je to 15,3% što držimo zaista jednim alarmantnim podatkom i velikom teškoćom. U 2009. godini ukupno je zaposleno 118 tisuća 286 osoba, od toga na neodređeno vrijeme samo 17 tisuća 186 osoba, ili 14,5% a na određeno vrijeme 101 tisuća 100 osoba ili 85,5%. Udio žena u broju zaposlenih na neodređeno vrijeme je 55,4%, a na određeno vrijeme nešto manje od 60%. U Izvješću se konstatira da je i dalje veći udio žena među nezaposlenima i u potplaćenim sektorima. Rijeđe napreduju na poslu, veći broj žena radi na ugovoru na određeno vrijeme, žene su u većini uznemiravane na radnom mjestu temeljem spola, postoji jasna horizontalna i vertikalna segregacija između muškaraca i žena. Žene su još uvijek dvostruko opterećene svojim radom izvan kuće i u okviru obitelji. Već je spomenuto značajno poboljšanje na tržištu rada i vidljivo u poštivanje odredbe Zakona o radu u oglašavanju radnih mjesta čiji je cilj ukidanje diskriminacije kod zapošljavanja ali se na tržištu rada reflektira još uvijek jaka podjela na muška i ženska zanimanja na razini srednjoškolskog i visokoškolskog obrazovanja. Diskriminacija u području zapošljavanja i rada prisutna je u privatnom sektoru, u javnom sektoru uključujući i državna tijela. Nekoliko riječi o prijedlogu Zakona o radu. Podsjećam da se Prijedlog zakona o radu nalazio na našim klupama na 15. redovnoj sjednici ovog Visokog doma. Pravobraniteljica je uputila svoje prijedloge amandmana na ovaj zakon koji su bili usmjereni na postizanje stvarne zaštite od diskriminacije i smanjivanje diskriminacijskog učinka ugovora o radu na određeno vrijeme, osobito na žene, a još osobitije odnosili su se ti amandmani na trudnice. Ja ću iz tog dijela podcrtati zaključnu riječ pravobraniteljice jer mi u HNS-u HSU-U ovo zaista podržavamo. Dakle, pravobraniteljica koja kaže budući da njezine primjedbe na Zakon o radu nisu usvojene a da su moguće nove izmjene i dopune Zakona o radu pravobraniteljica preporučuje da se ove njezine primjedbe imaju u vidu kod donošenja tih Izmjena i dopuna, pogotovo stoga što po Zakonu o radu zaštita trudnica i žena koje doje dijete, nije dovoljno osigurana kada je u pitanju sigurnost njihovog povratka na odgovarajuće poslove nakon korištenja svojih prava. Kao i stoga što smatra potrebnim uvesti i dodatna osiguranja kod odredbi koje se odnose na Ugovor o radu na određeno vrijeme, da bi rad na neodređeno vrijeme zaista postao temeljni oblik zapošljavanja u našoj zemlji. Dalje se u Izvješću govori o analizi implementacije antidiskriminacijskih zakonskih odredbi i mjera za uspostavljanje ravnopravnosti spolova kroz opće akte jedinice lokalne samouprave. Postojeća situacija nije zadovoljavajuća, pa su se dale preporuke u smislu poboljšanja stanja na ovom području, također mi iz HNS-a HSU-a te preporuke podržavamo. Spominjem i područje obitelji, pa ću reći nekoliko riječi i rečenica o nasilju o obitelji. Već smo danas čuli ali toliko je grozomorno da vrijedi ponoviti. Hrvatska bilježi dramatičan rast nasilja nad ženama s najtežim posljedicama, smrću, zlostavljane žene. Tijekom 12 mjeseci protekle godine od ruku nasilnih članova obitelji najčešće muževa, smrtno je stradala čak 21 žena, to znači da je svakih 17 dana, kolegice i kolege ovaj podatak iznesen mene je osupnuo, dakle ja ću ga ponoviti. Dakle, svakih 17 dana život je gubila nečija supruga, majka, kći, i to zbog toga što društvo i sustav nisu na vrijeme zaustavili obiteljskog nasilnika pa se on uz njihov blagoslov pretvorio u ubojicu. Ako se usporedi s godinom prije riječ je gotovo o udvostručenom broju žrtava naime, 2008. članovi najuže obitelji usmrtili su 11 žena. Osim 21 žene prošle godine u obitelji ubijeno i 7 osoba muškog spola, što znači da se ukupan broj žrtava obiteljskih ubojstava popeo na 28. Samo u dva od ovih 28 ubojstava počinitelji su bili žene, jednom supruga, jednom kći a 26 puta počinitelji su bili muškarci, u 13 slučajeva muževi, u 3 slučaja otac, u 4 slučaja sin, te u 6 slučajeva drugi bliski muški srodnici. Koliko je alarmantno povećanje smrtnog zadavanja zbog obiteljskog nasilja kojeg sustav nije uspio spriječiti niti zaustaviti, pokazuje podatak da je u 2009. u Hrvatskoj bilo ukupno 49 ubojstava, što znači da žene koje su ubili nasilnici u njihovoj obitelji čine 43% svih žrtava prošlogodišnjih ubojstava. Stoga je učinkovito djelovanje na prevenciji obiteljskog nasilja hitno, nužno i mora zaista biti kontinuirani proces na što nas obvezuje i nacionalna strategija koja je u zadnjoj godini primjene i nije polučila očekivane rezultate. Na području obrazovanja spomenut ću samo neke elemente ili trendove. Najveća ravnoteža u broj studentica i studenata su na područjima poljoprivrede, šumarstva i ribarstva, veterine i osobnih usluga. Tendenciju konstantnog rasta udjela žena u ukupnom broju diplomiranih studentica možemo uočiti na području poljoprivrede, šumarstva i ribarstva. Najveća promjena u razdoblju od 4 godina vidljiva je na području usluga, socijalne skrbi za 9,6% više muškaraca bilježi, društvenih znanosti gdje je 7,6% više žena, poljoprivrede, šumarstva i ribarstva 6,5% više žena, usluga prijevoza 5% više muškaraca, te inženjerstva i inženjerskih obrta 4,9% više žena. Značajan rast na području usluga socijalne skrbi, poljoprivrede, šumarstva i ribarstva, te inženjerstva i inženjerskih obrta možemo označiti pozitivnim trendom s obzirom na deficitaran broj žena na tim područjima. Razlika koja se dogodila u četverogodišnjem razdoblju dodatno je produbila jaz na područjima društvenih znanost te usluga prijevoza. Spomenutu razliku možemo okarakterizirati kao negativan trend s obzirom na to da se postotak i onako deficitarnog spola i dalje smanjuje, čime se produbljuje jaz u zastupljenosti oba spola na područjima studija kako na visokim učilištima tako i na području zapošljavanja. Nekoliko riječ o medijima. Unatoč činjenici da su mediji odigrali važnu ulogu u osvješćivanju javnosti da je nasilje nad ženama moralno, etički i napokon zakonski nedopustivo, jasno je kako još mnogo toga nije učinjeno. Upravo mediji su mjesto u javnosti koje ima velike mogućnosti prevencije nasilja, a te mogućnosti tek treba potaknuti i iskoristiti. Još se nedovoljno prepoznaje kako predrasude o muškarcima i ženama kao i seksizmi koji se stalno pojavljuju u medijima najvećim dijelom diskriminiraju žene. S obzirom na snagu i utjecaj medija u promicanju društvenih vrijednosti i oblikovanju stajališta, način na koji medijski sadržaji pokazuju žene i muškarce može biti jedan od ključnih čimbenika u promociji i jačanju društvene svijesti o ravnopravnosti spolova, te prevenciji i uklanjanju diskriminacije na osnovi spola uključivo i nasilje nad ženama. Mediji su dužni poštivati nacionalne i međunarodne zakone i propise koji reguliraju njihovu obvezu promicanja vrijednosti ravnopravnosti spolova i uklanjanja stereotipa, seksizama i uvredljivih i ponižavajućih načina prikazivanja žena i muškaraca u medijima bez obzira na njihov društveni status. Važno je opet i nanovo ponoviti, da je promicanje svijesti o ravnopravnosti muškaraca i žena zakonska obveza medija temeljena na Ustavu i Zakonu o elektroničkim medijima. Nama kao podsjetnik kako radi naša javna državna televizija. Naime, Programsko vijeće Hrvatske radio-televizije podnijelo je izvješće u 2009. godini. U tom izvješću od strane svih saborskih odbora donijeta je ocjena o manjkavom radu naše nacionalne televizije u tom pogledu. Nekoliko riječi o zastupljenosti žena na lokalnim izborima. Evo pravobraniteljica nam je ukazala da je još uvijek mali broj izabranih žena na lokalnim izborima je bio na kandidacijskim listama a i kasnije u izabranom dijelu. Iako je ukupan prosjek izabranih žena među svim kandidatima i kandidatkinjama za sva predstavnička tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave porastao sa 10,7% na 15,5 ni nakon ovih lokalnih izbora u odnosu na muškarce i žene nisu jednako prisutne u javnom životu. Zaključno ću reći da ćemo mi iz kluba HNS-a, HSU-a podržati sve prijedloge koje je dala pravobraniteljica u smislu poboljšanja stanja na ovom području. I dopustite još samo na kraju jedno osobno razmišljanje. Dakle, to je vrlo jednostavno razmišljanje gdje ja kažem, koliko puta i da li se uopće pitamo kako bi svijet izgledao i što bi se desilo da su svi ljudi poput mene ili bilo koga od vas kolegice i kolege. Jesmo li i želimo li biti svjesni činjenice da je naša osobna različitost bogatstvo, bogatstvo u svakom smislu. Ta različitost dana nam je kao dar meni, vama. Kako se odnosimo prema tom daru? Ja mislim i držim, osvijestimo li to smanjit ćemo diskriminaciju jel od tih spoznaja i kreće diskriminacija. Na kraju, zastupnice i zastupnici kluba Hrvatske narodne stranke i Stranke umirovljenika podržati će ovo izvješće.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Karmala Caparin u ime kluba HDZ-a. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvažena pravobraniteljice za ravnopravnost spolova, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Klub Hrvatske demokratske zajednice raspravljao je o izvješću pravobraniteljice za ravnopravnost spolova i zaista je riječ o vrlo opširnom izvješću o vrlo opširnim analizama, o opširnim preporukama oslanjajući se i na Zakone u svezi sa ravnopravnošću spolova, kao i na nacionalnu politiku za ravnopravnost spolova, odnosno strategiju. Mnogobrojni predmeti su obrađeni i njihovi predmeti koji se obrađuju u izvješću odnose se sadržajno na kršenje načela ravnopravnosti spolova ili na diskriminaciju na temelju spola, bračnog ili obiteljskog statusa i spolne orijentacije te rodnog identiteta i izražavanja. Obrađeno je 919 predmeta, od kojih je 34 prenešeno iz ranijih godina. Zaprimljen je i određeni broj predmeta po pritužbama građanki i građana od kojih 195 u vezi sa ženama 68,9%, muškaraca 20,5%, grupe žena 6,7, grupa muškaraca 0,7, jednih i drugih 3,2%. Pravobraniteljici se javljaju osobe s područja cijele Hrvatske, a najviše iz Zagreba 37,4% što nam isto nešto govori. U pritužbama građana i građanki u 2009. godini u 56,2% oštećene su žene, a u 20,1% muškarci kada se postupalo po inicijativi oštećene strane. Područje diskriminacije na radu i zapošljavanju ukazuje na oblike diskriminacije uznemiravanja 37,7%, spolnog uznemiravanja gotovo 20%, povrede prava na zaštitu majčinstva 10% te ostalo 30,3% a dolaze iz javne uprave i obrane, obaveznog socijalnog osiguranja, obrazovanja, zdravstvene zaštite, socijalne skrbi, prerađivačke industrije, trgovina na veliko malo, hoteli, restorani i dalje kako se sjetite u nabrajanju. U 2009. godini evidentirano je zaista 291 tisuću 545 nezaposlenih osoba od kojih su 56,65% žene. Najveći broj žena nalazi se u dobnoj skupini od 50 do 54 godine ili 15,3% kada je u današnje vrijeme krize, u ovoj globalnoj recesiji teško naći posao i u svijetu, a kamoli kod nas u tranzicijskoj zemlji. Dalje se ponavlja da su žene u potlačenom sektoru, rjeđe napreduju u poslu, veći broj žena radi po ugovoru na određeno vrijeme, većinom su uznemirene na radnom mjestu temeljem spola, dvostruko su opterećene svojim radom izvan kuće i u okviru obitelji, premještaju se na slabije plaćeno radno mjesto ili u kvalifikaciji neadekvatno radno mjesto, onemogućavano joj je napredovanje u odnosu na muški spol itd. Iz izvještaja je vidljivo da je još uvijek slaba informiranost i senzibilizacija radnika i radnika za problematiku zaštite dostojanstva. Još uvijek postoje stereotipi muških i ženskih poslova u vrtićima i u školama, unatoč upozorenju u Nacionalnoj politici za promicanje ravnopravnosti spolova od 2006.d o 2010. godine. Različite su strukture i u obrazovanju. Na području medicine i zdravstva iz godine u godinu bilježi se porast udjela ženskog spola i gotovo znamo reći da je medicina feminizirana. Doktori znanosti u tehničkim strukama su muškarci 66 do 80%, u prirodnim znanostima su žene 58 do 73%. Osvrćući se na rodiljni dopust vidljivo je da rodiljni dopust od 43. dana života djeteta je koristilo svega 0,6% očeva odnosno 146 očeva u odnosu na 26 tisuća 997 majki koje su koristile taj dopust. Produženi rodiljni dopust za ranije rođeno dijete koristilo je svega 1,1% očeva odnosno 9 očeva u odnosu na 838 majki koje su ga koristile. Treba raditi na podizanju javne svijesti o važnosti podjele obiteljskih zadataka i obveza između muškarca i žene kako ne bi dolazilo do diskriminacije žena na tržištu rada te neuključivanje u političke i društvene aktivnosti što je kod nas jako izraženo, naročito u manjim ruralnim sredinama. U analizi općih akata jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave, unošenjem antidiskriminacijskih zakonskih odredbi i mjera za uspostavljanje ravnopravnosti spolova, vidljivo je da treba učiniti dodatne napore kako bi se uvidjela stvarna uloga lokalne zajednice u provođenju ravnopravnosti spolova u svim aktivnostima, uz daljnju edukaciju svih djelatnika o ravnopravnosti spolova. U izvješću pravobraniteljica se osvrće na nasilje u obitelji i na rad policije na temelju postupanja po pritužbama. Tako je u 2009. godini policija predložila izricanje sveukupno 11 tisuća 752 zaštitne mjere što je za 19,5% više u odnosu na 2008. godinu. Zaista i pohvaljuje u svom izvješću rad policije, nakon svega onoga što je učinjeno za borbu protiv nasilja u obitelji, od protokola po postupanju i svega ostaloga. Povećan je broj žena žrtava ubojstva koje su ubijene od strane članova njihovih obitelji. U 2008. godini bilo je 11 takvih slučajeva, a u 2009. čak 21 žena ubijena je od člana obitelji. 43% svih žrtava ubojstava su žene ubijene od strane člana obitelji. Još uvijek imamo veliki broj neprijavljenih nasilnika u obitelji jer se žena boji za svoju sigurnost, pogotovo bih naglasila u manjim ruralnim sredinama. Žrtvama obiteljskog nasilja se prema Zakonu o besplatnoj pravnoj pomoći ne osigurava besplatna pravna pomoć u kaznenim odnosno prekršajnim postupcima jer se za ta kaznena odnosno prekršajna kaznena djela počinitelji gone po službenoj dužnosti, a kazneni odnosno prekršajni progon preuzima Državno odvjetništvo odnosno policija i zbog nastupanja bez odvjetnika osjećaju se žene nezaštićene i zaista nesigurne. U razdoblju od 1. siječnja do 31. prosinca 2009. na razini MUP-a Republike Hrvatske zabilježeno je ukupno 49 kaznenih djela ubojstava i 153 pokušaja ubojstva. 28 kaznenih djela počinjeno je među članovima obitelji. U 13 slučajeva počinitelj je suprug žrtve, u 4 slučaja počinitelj je sin, a u 3 slučaja počinitelj je otac. U po jednom slučaju počinitelji su supruga i kći, dok je u 6 slučajeva počinitelj netko iz uže obitelji, bilo tetak, stric ili netko drugi. U Zakonu o zaštiti od nasilja u obitelji omogućeno je statističko praćenje određenog oblika nasilja što bi u sljedećim izvještajima zaista trebalo analizirati i dobili bi bolju sliku. Vlada je 15. rujna 2005. donijela protokol o postupanju u slučaju nasilja u obitelji i obveze nadležnih tijela koje sudjeluju u otkrivanju i suzbijanju nasilja te pružanju pomoći i zaštite osobama izloženom nasilju u obitelji. Dakle, zakonska regulativa, protokol, potpuno sve u redu. Uvijek je problem implementacije na terenu. Izvješća vezana uz nasilje u obitelji slažu se iz podataka prikupljenih od policije, od centara za socijalnu skrb i pravosudnih tijela, a gotovo nikada od odgojno-obrazovnih sustava i povjerenstava za ravnopravnost spolova koje imamo na razini svih županija. Očito da ta povjerenstva moraju više i bolje raditi. Koordinatori i koordinatorice u uredima državne uprave reagiraju nažalost tek nakon upita pravobraniteljice i nakon dugotrajnog inzistiranja, kao i u mnogim slučajevima, isti je slučaj, vidi se iz izvješća kod povjerenstva gdje se u nekoliko navrata traži izvješće koje se ne može dobiti, pogotovo žalosno na ovu aktivnost u županiji na čelu koje je žena. Vjerujemo da se na lokalnoj razini još uvijek ne radi dovoljno na osvješćivanju problema obiteljskog nasilja, kao problema zajednice, unatoč svim donesenim zakonima i nacionalne strategije zaštite od nasilja u obitelji od 2008. do 2010. godine. Analize zastupljenosti žena i muškaraca u području obrazovanja ukazuje da u srednjim školama postoji nesrazmjer u spolnoj strukturi, industrijskim i obrtničkim školama, u najvećem broju 65% učenici umjetničkim školama, u gimnaziji veliku većinu čine učenice, 70 do 75% fakulteta upisuju žene, više nego muškarci i one ga češće i završavaju, više ih kao što ste čuli i prethodno završava doktorat znanosti na području prirodnih znanosti opet više žene, doktori znanosti, muškarci brojni u tehničkim znanostima. U medijima na koje smo se ovdje danas puno osvrćali, na žalost još uvijek se pojavljuju oblici seksizma, izvješće HRT-a nam to isto pokazuje. Na HRT-u se daju reklame koje imaju poruke zaista društveno neprihvatljivog ponašanja prema ženama, žene se seksistički tretiraju u sklopu prijenosa s pojedinih sportskih događaja u programima HTV-a itd. Na žalost edukacijski centar Hrvatske radiotelevizije organizirao je radionicu na žalost kažem zato što na toj radionici nisu došli djelatnici Hrvatske radiotelevizije, a predavači su bili gospođa pravobraniteljica iz gospođa iz Vladinog Ureda za ravnopravnost spolova. I sad mi očekujemo da tako needucirani ljudi provode neravnopravnost i zakone na javnoj televiziji. Na javnoj televiziji uglavnom o temama o gospodarstvu govore muškarci, dok su žene stručnjakinje vrlo, vrlo rijetko u takvim emisijama, nećete ih naći. Kada se govori o braniteljicama, neka netko pokaže emisiju kad se govorilo o braniteljicama u Domovinskom ratu. Da li se ikada spomenula braniteljica iz Domovinskog rata da je obolila od posttraumatskog stresnog poremećaja, da li je obolila njezina obitelj? O tome na Hrvatskoj radioteleviziji nema ništa. Mediji su često pokazivali da uspješna političarka mora biti čelična, mora biti muškoga glasa, analizira se obično kako je ona obučena, da li nosi broš, kakvu torbu nosi ta političarka, a nisam vidjela niti jedanput da se kritizirao muškarac ili da se govorilo o tome kakvu kravatu ima muškarac, kakvo odijelo, da li mu je speglano, je li ima crtu ili nema, ili da li mu se hlače vuku po cesti, da li ima adekvatnu košulju. Na žalost u 2009. godini nema pomaka vezano za ravnopravan tretman ni sportašica u medijima, vrhunski rezultati nisu u biti interesa, nego i dalje žensko tijelo je u centru interesa, seksizam je i dalje prisutan, opisuje se izgled sportašice, da li nosi visoke pete, da li ima minicu, duge noge, a ne njezini vrhunski rezultati. Istraživanje lokalnih izbora u 2009. godini u ovome izvješću u odnosu na načela ravnopravnosti spolova i zastupljenosti žena izabranim među svim kandidatima, opet upućuje na jednu manjkavost žena na lokalnoj razini, iako imamo da je porastao broj sa 10,7 na 15,5 međutim na žalost smanjuje se broj žena od županijskih skupština, preko gradskih do općinskih vijeća, najviše ih ima u županijskim skupštinama 21,4% nešto manje u gradskim vijećima 20,7 a najmanje u općinskim vijećima 12,2%. Sve nam to govori koliko su žene malo uključene u politički pa čak i u društveni život, pogotovo žene u manjim sredinama i mislim da bi zaista više morali raditi na uključivanju žena u našim ruralnim sredinama Republike Hrvatske. Te žene su po nama zapostavljena na neki način, a malo se govori o tome da su žene u manjem slučaju vlasnice i poljoprivrednog zemljišta, vlasnice drugih nekretnina. Brojne su aktivnosti zaista pravobraniteljice u proteklom razdoblju, ona vidi se iz izvješća da je hodala po terenu, po cijeloj našoj zemlji, van zemlje na kongresima, da je nastojala ponovno aktivirati povjerenstva i to je zaista dobro, budući da sve ima druge zakonske ovlasti, možda i neke u manjem obliku, ali zato imaju druge institucije. Međutim evo klub Hrvatske demokratske zajednice će prihvatiti vaše izvješće koje ste iznesli. Kao klub dobili smo jedno pismo koje evo uz jednu malu dizgresiju o stanje u vašem uredu, … [[Ne razumije se.]] upućuje na neki mobbing, pa vas ja molim da nam o tome nešto kažete, i objasnite, naime riječ je o pismu o manjku kadra, o većem broju pravnika koji su na bolovanju već duže vrijeme i ne dolaze na posao. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Time smo završili raspravu po klubovima, prelazimo na pojedinačnu raspravu. I prva je uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović. A i koristim priliku da kažem da je u 11 sati i 16 minuta završilo vrijeme prijave u trajanju od 10 minuta za raspravu. Hvala lijepa. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana pravobraniteljice za ravnopravnost spolova, kolegice i kolege. Gdje smo mi danas na kraju prvog desetljeća 21. stoljeća sa ravnopravnošću, ne samo spolova, nego ravnopravnošću uopće. Hrvatska dovedena na rub provalije u dubokoj krizi ima ozbiljnih problema sa ravnopravnošću svake vrste. Iz ovog izvješća koje ima jedan zaključak, stoji da se očito mjere koje je trebalo provesti nisu većim dijelom provele, nisu provedene do kraja, izražava se nada da će one biti provedene do kraja ove godine. Ravnopravnost spolova kad vidimo ovo izvješće je zabrinjavajuća, odnosno razina te ravnopravnosti. Kakva je uloga vladajućih u tomu? Dakle pravobraniteljica radi što može, što je njezin posao, što smo joj dali ovlasti, je li one mogu biti i veće o tome također ozbiljno treba razmisliti, ali kakva je poruka vlasti u pogledu ravnopravnosti spolova? Kad jedan ministar, molim vas lijepo, i to ministar zdravstva okomi se na jednu zastupnicu s različitim aluzijama, kakva je to onda poruka građanima? Kakva je to poruka onda jednom malom obrtniku koji onda kaže žene treba mlatiti kao da ne citiram što je rekao, što je našla pravobraniteljica, i čemu se onda čudimo ovakvom Izvješću, ovakvim bizarnim i groznim stvarima koje se dešavaju, ženama običnim ženama, kada ministar takvu poruku šalje oporbenoj zastupnici. A zašto to radi, jer nije bila pokorna, jer se usudila njega kritizirati. Jer to je i odgovor. O čemu ćemo mi govoriti kada vlast tijelo žene tretira doista kao poligon za demonstraciju svoje moći. Kada donosi Zakon koji je izravno protivan Međunarodnoj konvenciji o suzbijanju svih oblika diskriminacije nad ženama. Taj zakon je u izravnoj suprotnosti sa Zakonom o medicinski potpomognutoj oplodnji toj međunarodnoj konvenciji, koja ima posebnu odredbu koja govori da su države članice potpisnice, a mi jesmo Hvala Bogu, u tome prednjačimo, pa se onda hvalimo da smo nešto potpisali ali da je ikakva naša obveza u provedbi, ne samo donošenja Zakona nego i načelnih provedbi dolazi nama kao obveza, to nam nije ni na kraj pameti. Dakle, to je ono licemjerje vlasti i društva, mi ćemo to potpisati ali koga briga. Dakle, u tom zakonu žene se podvrgavaju bolnim tretmanima, u izravnoj suprotnosti kažem ovoj spomenutoj konvenciji, koja zabranjuje takve oblike, dapače nameće svakoj zemlji članici potpisnici, da upravo u pogledu reprodukcijskih prava čovjeka, pogotovo i na vlastiti kada su u pitanju žene slijedi sva moderna tehnološka dostignuća koja su najmanje opterećujuća za ženu, ali naš ministar je izabrao najotegotniji način za ženu. Moderne Europske zemlje često ova pitanja jer su posebno senzibilna pa ih treba na takav način promatrati, uključuju veći broj žena i stručnjakinja i samih političarki, dok muškarci malo stoje sa strane dok su u pitanju ovakvi problemi. Ali on je mačo ministar. Osnovni problem svih nedaća, koje danas žene u Republici Hrvatskoj doživljavaju ovdje su ih neki stigmatizirali kao ranjive skupine. One su vrlo otporne s obzirom na batine i udarce svake vrste koje doživljavaju. Kako to da žena nema posla, a da ženskom poslu nema kraja. Što je naumila još vlast napraviti što će pogoditi najviše same žene, ukinuti odredbe Zakona o radu i ukinuti kolektivni ugovor, jer se ne može sa sindikatima dogovoriti, onda će lijepo kolektivne ugovore staviti van snage. Možete zamisliti što će se tada događati općenito sa našim radništvom koje će biti apsolutno ostavljeno na milost i nemilost poslodavcima, a u kakvoj će pozicija žena radnica u tome biti nije teško uopće ni zamisliti. Dakle, ekonomska eksploatacija Hrvatskog radnika a prije svega žene, je nešto što dovodi u pitanje ostvarenje bilo kojeg drugog prava, svih prava koja su zagarantirani našim zakonom, Europskim međunarodnim konvencijama ostaju puko slovo na papiru. Kakva je to država kada ne može osigurati uzdržavanje za dijete ostavlja dijete ostavljeno ženi da se sama brine, bez obzira ima li posla, kako joj je na poslu, što poslodavac od te žene radi i to je država tu se proglasila nemoćnom. I kada dijete ona ne može zaštititi, pa koga ona uopće može zaštititi i komu pruža pomoć i zaštitu. Očito je onima, koji šalju besramne reklame velikim kompanijama kojima vrijeđaju dostojanstvo žene, općenito i muškarca, dostojanstvo čovjeka. Ali one i dalje su uz našu autocestu, i dalje krase panoe naših gradova, ono o čemu je govorila govoreći u ime Kluba SDP-a, naša kolegica Gordana Sobol. To su grozomorne stvari, ali država je slaba prema njima, ali vidite gdje je ona jaka. Kakvo je rješenje svega toga i svih nedaća da ovaj dramatični porast nasilja koji se događa nad ženama, jer su svi članovi muški, obitelji navalili na žene, čak i braća. Do sada su to bili standardno njezini partneri, bilo bračni ili vanbračni, čak i kod mlađih žena, dakle kada su djevojke u pitanju i njihovih adolescentnih veza. Zbog čega je to tako? Žene koje su eksploatirane, ne samo žene radnice u trgovačkim lancima, nego jednako tako na fakultetu, vidimo tu jednu poraznu sliku. Što rade muški kolege znanstvenicama da ih ne bi pretekle i samo je zabluda i stereotip da su više izložene nasilju svake vrste manje obrazovane žene. Vidimo da žene postaju obrazovaniji dio našeg društva ali i dalje se ne mogu izboriti ne samo za svoju poziciju, nego sačuvati prije svega svoju čast i svoje dostojanstvo. A to je sve zbog lošije ekonomske pozicije. I što bi država mogla tu učiniti, sve su tu mjere dobre, i one koje su predložene od strane pravobraniteljice i nešto oko čega smo se svi složili, što smo ozakonili, što su se svi ovdje kritizirali zašto se Zakon u potpunosti ne poštuju. Ali dok žene ekonomski ne osnažimo, dok vlast nema zaista bez figa u džepu partnerski odnos u obitelji, što znači da muškarci moraju biti više privatno angažirani ali to se mora učiniti u zakonsku obvezu. Muškarci moraju učestvovati u odgoju djece, to danas nije tako. A poznato je to nam govore stručnjaci, ne samo iz puke ravnopravnosti i za dobrobit djece, nego da u takvim obiteljima u kojim muškarac učestvuje u kućanskim poslovima, u kojem muškarac učestvuje u odgoju djece od najranije dobi, da u takvoj obitelji nema ekscesnih situacija. I jednostavno država mora propisati obvezujuće norme u koje muškarac mora ići na porodiljni dopust, mora učestvovati u obiteljskom životu, u odgoju djeteta, jer je to dobro za obitelj, za život djeteta za život nacije u cjelini. I Još nešto Norveška jedna ima propise koje sada već pilot program da će iz registra, dakle iz sudskog registra izbaciti, izbrisati one tvrtke koje nemaju 50% vodećeg kadra žena u upravljačkim strukturama. A kod nas mi se zadovoljavamo da ovdje kukamo nad sudbinom žena jer jedan kaže, poslodavac žao mi je zapošljavam samo studente. Dakle, to je obveza država ona ima mehanizme da tomu stanje na kraj. Ali očito je da joj to ne odgovora.
Zahvaljujem. Imamo nekoliko ispravaka netočnih navoda, prvo je uvažena zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. U nizu netočnih navoda ispravila bih jedan kojim bi obuhvatila sve ovo. Kaže kolegica da je razina ravnopravnosti spolova zabrinjavajuća, naglašavajući to zabrinjavajućim. Dakle, ne govori argumentiramo. Ako usporedi sa svim drugim europskim zemljama, osim Skandinavskih zemalja, osim Norveške koja zaista se po ničemu ne može uspoređivati ekonomski i u tom dijelu sa Republikom Hrvatskom, Republike Hrvatska nigdje ne odstupa. Imamo zakonodavni okvir kao sve zapadnoeuropske zemlje, od Zakona o ravnopravnosti, od nacionalne strategije, od Antidiskriminacijskoga zakona, a ostalo je sve na nama kako ćemo to provoditi i maksimalnu podršku Vlade, od Ureda za ravnopravnost spolova od Pravobraniteljice za ravnopravnost spolova. A osim toga u ovom izvješću gospođa pravobraniteljica nigdje nije navela da je zabrinjavajuća situacija u svezi ravnopravnosti spolova. Dapače, govorila je o pozitivnim rezultatima svih ministarstava koje rade i o tome što bi trebalo dalje raditi, a obzirom na nacionalnu strategiju.
Zahvaljujem. Na redu je ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo zastupnica Antičević navodi neke činjenice koje nisu točne npr. naš ministar je izabrao najotegotniji model za žene. Nadalje, to je licemjerje vlasti i države, čemu se čudimo ovakvom izvješću. To je sve netočno gospođo Antičević, upravo iz razloga što je Vlada Republike Hrvatske svjesna činjenice postojanja i nasilja u obitelji i poremećaja u ponašanju kod djece i mladih pa je sukladno takvim situacijama sve težim oblicima nasilja među djecom i mladima posebno donijela cijelu lepezu zakona koji su proizašli na temelju preventivnih programa nacionalne strategije. Međutim ja vam također moram reći vi ističete da se žene trebaju osnažiti, ali reći ću i ovo za vrijeme dok ste i vi bili ministrica niste osnovali ured za ravnopravnost spolova za razliku od nas. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolegica Antičević-Marinović izrekli ste više netočnih navoda. Ja ću se osvrnuti na dva. Jedan od tih da je Hrvatska dovedena na rub provalije. Netočno. Hrvatska je dovedena na prag Europske unije. A drugi ste izrekli da vlast tijelo žene tretira kao poligon za demonstraciju svoje moći, a to ne da je netočno ne bih čak i neku težu riječ upotrebio. Ali mene na neki način uistinu razmišljam s kojom vi snagom govorite o stručnim pitanjima za koje niste kvalificirani. Pa čuli smo prije dva dana što je struka rekla o ovim pitanjima glede medicinske oplodnje. Ali isto tako govorite o licemjerju, pa molim vas lijepo probajmo se kada tako otvoreno govorimo prisjetiti se kada ste ukinuli rodiljne naknade koliko je to doprinijelo ženama. Ali onda od toga glasa čulo biti nije, a 10 tisuća manje je bilo trudnoća u tom periodu. Hvala lijepo.
I imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice Antičević, slažem se da su žene diskriminirane. Ne samo u Hrvatskoj nego u cijelom svijetu. Kada bi se mjerilo zlo ukupno učinjeno, onda statistike pokazuju da više od 90% zla koje je učinjeno u svijetu su učinili muškarci, a samo 10% žene. Samo u 4 dana jedanput u Americi je propalo 150 banaka, niti jedna žena nije bila na čelu te banke. 13 banaka je propalo u Hrvatskoj niti jedna žena nije bila na čelu te banke. Samo je poznati istraživao sam te slučajeve financijskih prijevara i malverzacija, samo je poznat jedan slučaj u Njemačkoj kada je glumica završila na dugotrajnoj robiji 1860. godine. Ali se ne bih složio da država gleda nemoćno na sve to, jer upravo diskriminaciju i zlostavljanje žena baš se i pokazuje čak i na slučaju predsjednice Vlade. Vrlo je nekulturno i primitivno zvati bilo koga osim imenom i prezimenom. A nisam čuo reakciju ni udruga žena, ni udruga klubova ni bilo koje institucije. Ne može Vlada reagirati na džambo plakate gdje je žena prikazana za reklamu auto guma i piše "Prilagodljiva na sve podloge". To je sramota cijele države, ali sramota onih najprije koji to rade i koji takve odluke izmišljaju i kreiraju, a onda i oni koji objavljuju. Ne može Vlada reagirati za džamo plakat "Najbolja u krevetu" vozite se autocestom pa pogledajte svaki kilometar tu jednu diskriminirajuću poruku, tu jednu žalosnu poruku moramo gledati svaki dan i turisti koji dolaze. Ne može Vlada reagirati kada direktori bahati po Hrvatskoj moraju kada dolaze sa ručka pijani oko 7, 8 navečer u firmu, žene ih direktorice sektora moraju čekati dok oni dođu. Ne može Vlada reagirati kada iz zovu navečer u 10 da moraj nešto pripremiti nešto ujutro u 6, a zato nisu plaćeni. Ali ono gdje se može reagirati može da pravosuđe bude učinkovitije, da ne smije se događati nijedan čovjek muškarac ne plaću alimentaciju svojoj djeci jer onima koji ne plaćaju alimentaciju je mjesto u zatvoru. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Molim vas da se držite svi vremena da ne moram upozoravati. Odgovor na repliku uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Pa drago mi je da je kolega Marić u biti apostrofirao nešto što skandalizira svakog normalnog čovjeka. Međutim, ne slažem se s tim da država i Vlada ne može reagirati. Može, ali neće. Ima načina da se obuzdaju takve osobe. Na kraju krajeva, mi smo donijeli upravo kada smo bili u mogućnosti nažalost naša kolegica Klarić o tome nama pojma nema, da smo donijeli Zakon o zaštiti nasilja u obitelji, Zakon o ravnopravnosti spolova, uveli institucije i čitav niz, jer je do tada čak u Kaznenom zakonu žena nije bila zaštićena od udaraca nego na jedan posredan način ako muž tuče, odnosno partner a najčešće je to on, tuče djecu odnosno tuče nju ispred djece. Pa je onda to su djeca bila zaštićena. Ona uopće nije bila zaštićena. Imali smo dakle monstruozne stvari, o čemu vaša kolegica Klarić pojma nema, jel.
Kolegice molim vas, držite se reda malo. Ne možete se na taj način obraćati zastupnicama i zastupnicima.
Vi niste čuli što je bilo prije.
Ne možete držite se reda. ... [[Govornici govore u isti glas ne razumije se.]]
Mogu ja koristiti pravo na samopomoć koju ste vi sami. ... /Govornici govore u isti glas, ne razumije se.
Ne možete. … [[Upadica se ne razumije.]] Mir. Gospođa zastupnica Karolina Leaković, izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Poštovana gospođo pravobraniteljice, kolegice i kolege. Željela bih se osvrnuti na dva dijela izvješća pravobraniteljice za ravnopravnost spolova koja smatram iznimno važnima. Nemam dovoljno vremena osvrnuti se na cijeli sadržaj izvješća koje je opsežno i dobro strukturirano. Evo ja sam izabrala dva područja koja smatram iznimno važnima. To su rad i zapošljavanje i mediji. Zašto smatram da su upravo rad i zapošljavanje i mediji iznimno važna područja, pokušat ću pokazati navodeći neke primjere i argumente koje ste upravo i vi apostrofirali i u svom izvješću. Naime, smatram da su radna prava žena danas svakako najugroženija i zapravo ne znam je li teže ženama koje nisu zaposlene, dakle onima koji nisu ekonomski neovisne i emancipirane, je li teže dakle mladim ženama koje će evo ove godine uskoro maturirati i ako ne budu nastavile školovanje, ako su primjerice polazile strukovne škole, naći se na tržištu rada i vjerojatno neće imati priliku naći posao jer znamo da je u Hrvatskoj iznimno visok postotak upravo mladih osoba koja su završile srednju školu ne može nažalost naći posao brzo nakon završetka školovanja. Dakle, sigurno je da je mladim ženama koje dolaze na tržište rada i koje nisu upoznate sa svojim pravima, nisu informirane o tome kako se kome obratiti za ostvarivanje svojih prava, iznimno iznimno teško. Jednako tako teško je ženama koje su izgubile posao u godinama kada su jako teško zapošljive, dakle ako imaju više od 45 godina, 50 godina, ako su radile npr. u tekstilnoj industriji ili čak i u trgovini, vrlo je teško zapravo prekvalificirati se, vrlo je teško izdvojiti sredstva za usavršavanje i biti u mogućnosti dakle naći posao na u ovom nemilosrdnom okruženju koje je vrlo kompetitivno i koje zapravo traži stalna usavršavanja i stalan rad na sebi. A nažalost u Hrvatskoj nema dovoljno programa upravo za ove kategorije i žena i muškaraca koji nisu više, kako se to ovim neoliberalnim rječnikom kaže, konkurentni na tržištu rada. Ništa manje nije međutim teško ili ništa manje nije lakše niti ženama koje rade, upravo na to upozorava u mnogim dijelovima izvješća i pravobraniteljica, i u tom kontekstu zapravo željela bih kazati kako bi bilo zanimljivo vidjeti kako su gospodarske mjere koje je predložila premijerka, odnosno koje su predložili premijerkini savjetnici i Vlada Republike Hrvatske vodile računa o ravnopravnosti spolova, jesu li mjere koje su predložene zapravo rodno neutralne ili one favoriziraju jedan spol odnosno pripadnike samo jednog spola. Mislim da bi ta analiza bila vrlo zanimljiva i zapravo bih voljela čuti od Vlada Republike Hrvatske, premijerke kako i na koji način je ona vodila računa o ravnopravnosti spolova kada je donosila mjere gospodarskog oporavka. Pravobraniteljica je na Zakon o radu, kao što su kolegice već govorile, uputila prijedloge amandmana. To smatram iznimno važnim i vrlo vrijednim prijedlozima. Nažalost, ti amandmani nisu prihvaćeni iako su, kao što je u izvješću pravobraniteljica navela, oni bili usmjereni na postizanje stvarne zaštite od diskriminacije i smanjivanja diskriminacijskog učinka, posebno kada je riječ o sklapanju ugovora o radu na određeno vrijeme i u tom kontekstu posebno kada je riječ o trudnicama. Rekla bih kako je kod ugovora o radu pravobraniteljica imala primjedbe koje su se odnosile na samo sklapanje ugovora o radu i njegovo trajanje, odnosno govorim o ugovoru o radu na određeno vrijeme te obnovu takvih ugovora i ona je zapravo upozorila na odredbe u prijedlogu zakona promašuju smisao Direktive 1999/70/EC kojom se uređuje institut ugovora o radu na određeno vrijeme jer se upravo tom direktivom utvrđuje ugovor o radu na neodređeno vrijeme kao temeljni i opći način radnog odnosa. I pri tom je pravobraniteljica posebno ukazala na to da u Hrvatskoj postoji izuzetan problem s upotrebom ugovora o radu na određeno vrijeme što su danas kolegice već spomenule pa evo samo u 2008. godini prema podacima Hrvatskog zavoda za zapošljavanje više od 81% novopotpisanih ugovora bili su ugovori na određeno vrijeme i znamo da su zapravo žene najviše one koje moraju, prisiljene su sklopiti ugovore na određeno vrijeme. A takvim zapravo uređenjem se izravno utječe na teži položaj žena, posebno trudnica i majki koje treba zaštiti od zlouporabe ugovora o radu na određeno vrijeme. Treba dakle imati na umu ekonomski i socijalni položaj radnika i radnica koji rade na određeno vrijeme i naravno cjelokupnu ekonomsku situaciju u kojoj se Hrvatska danas nalazi. Isto tako pravobraniteljica je upozorila na probleme s kojima se susreću trudnice odnosno žene radnice koje doje u odnosu na sklapanje ugovora o radu pod izmijenjenim uvjetima kojima se zapravo ne štite trudnice odnosno žene koje doje. A budući da ćemo se uskoro vjerojatno ponovno baviti Izmjenama Zakona o radu nadam se da će to biti prilika da se ove neke izmjene koje je pravobraniteljica predložila razmotre ponovno i da se propita postoji li mogućnost boljeg, kvalitetnijeg i u skladu sa stečevinom Europske unije dakle da se izmijeni Zakon o radu kako bi se uskladilo i naše zakonodavstvo sa direktivama Europske unije. Isto tako, pravobraniteljica je analizirala kolektivne ugovore o kojima je maloprije govorila i kolegica Antičević-Marinović i ona je došla do saznanja da ukupno 21 kolektivni ugovor sadrži načelne odredbe o ravnopravnosti spolova, zabrani diskriminacije i zaštiti dostojanstva i to su većinom odredbe o obveznoj zaštiti dostojanstva sukladno Zakonu o radu. Ali od tog broja vrlo mali dio njih ima takve odredbe zastupljene u samim temeljnim odredbama kolektivnog ugovora, no ti kolektivni ugovori koji imaju zastupljene takve odredbe u temeljnim odredbama ujedno su i primjeri koji razrađuju samu tematiku zaštite dostojanstva i razvijaju neke nove ideje i sustave u kolektivnom ugovaranju. Željela bih reći kako je najkompleksniji u području uređivanja zaštite dostojanstva i samog postupka zaštite kolektivni ugovor za zaposlenike u srednjoškolskim ustanovama koji uređuje vrlo kompleksan mehanizam zaštite. U ovom kontekstu željela bih reći da smatram kako ima prostora i za jednu posebnu sjednicu Gospodarsko-socijalnog vijeća koja bi se bavila položajem žena na tržištu rada i mogućim doprinosima ženske radne snage odnosno žena na tržištu rada, poboljšanju ekonomske situacije u Hrvatskoj. I zapravo ovim putem bih željela i pozvati socijalne partnere da propitaju mogućnost organiziranja takve jedne sjednice na kojoj bi se dakle govorilo o položaju žena na tržištu rada i prevladavanju … [[Govornica se ne razumije.]] u zapošljavanju žena i ostvarivanju temeljnog ljudskog prava, prava na rad. Također bih se željela kratko osvrnuti na medije o kojima smo danas već mnogo govorili i koji su uvijek na dnevnom redu kad se govori o ravnopravnosti spolova, jer su naravno izuzetno važni za stvaranje slike o jednakim mogućnostima žena i muškaraca u ravnopravnosti spolova, osobito zato što imaju velik utjecaj na mlade ljude. Dakle mi živimo u jednoj medijski posredovanoj stvarnosti i ne može nam biti svejedno kako se govori o ljudskom dostojanstvu, odnosno kako se govori o dostojanstvu žene. Mi govorimo jako često o javnim medijima, naravno to je u nadležnosti Hrvatskog sabora, međutim ne možemo ne osvrnuti se i na privatne medije, na komercijalne televizije u Hrvatskoj za koje također smatram da na grubi način krše odredbe zakona, i pozivam nadležnu agenciju i Vijeće za elektroničke medije da prate pomno i da reagiraju te na određeni način sankcioniraju takva ponašanja. Smatram da je izuzetno važna napomena gospođe pravobraniteljice o potrebi rodno osjetljivih proračuna, rodno senzibilnih proračuna, kako na državnoj razini, tako i na razini lokalne i područne samouprave, i sigurna sam da ćemo u tom kontekstu imati još mnogo prilika za razgovor, posebno kada se dakle bude donosio sljedeći proračun. Dopustite mi jednako tako kratko se osvrnuti i na očinski i majčinski dopust o kojemu smo također danas nešto čuli dakle, upoznata sam sa prijedlogom sindikata, da se kod izmjena budućih Zakona o rodiljnim i roditeljskim potporama vodi računa o uvođenju nove terminologije a to je dakle majčinski dopust i očinski dopust u cilju uspostave odnosa između, uspostave jednakih mogućnosti spolova na tržištu rada, a sukladno direktivama Europske Komisije. Dakle, sindikati predlažu terminološko razlikovanje majčinskog i očinskog dopusta, isto tako predlažu obvezno korištenje očinskog dopusta u trajanju od najmanje 2 tjedna, 10 radnih dana, a koje bi otac morao iskoristiti najkasnije do navršene treće godine djetetova života. Time bi se omogućilo mladoj obitelji određeno vremensko razdoblje za prilagodbu na novonastale okolnosti, uspostavu odnosa između roditelja i djece, te bi u slučaju rođenja djeteta i muškarci i žene u jednakoj mjeri snosili rizike na tržištu rada. Poslodavac bi znao da će i muškarac biti obvezan koristiti očinski dopust u slučaju rođenja djeteta pa se time poboljšava i položaj žena na tržištu rada. Zahvaljujem.
Hvala. Gospođa zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovana pravobraniteljice, državni tajniče, kolegice i kolege. Ovo je pred nama sada 7. izvješće Pravobraniteljice o ravnopravnosti spolova, i njegova najveća vrijednost je zapravo u tome što sadrži zaista pravo jedno bogatstvo sistematiziranih podataka po spolu, po svim mogućim područjima i doista predstavlja jednu izvrsnu podlogu za analizu sadašnjeg stanja, ali i onih postignuća u rodnoj ravnopravnosti. I upravo obzirom na tu širinu i brojnost područja, ja ću se ograničiti samo na dva područja, jedno je nisu evidentirane gotovo nikakve promjene u odnosu na niz prethodnih izvješća, i jedno područje gdje se situacija bitno mijenja, i to srećom nabolje i predstavlja značajan iskorak reći ću tako prema većoj rodnoj ravnopravnosti. U pravom slučaju riječ je o korištenju rodiljnog dopusta o čemu je maločas nešto rekla kolegica. To je dakle područje gdje se poredak stvari gotovo uopće ne mijenja ili se mijenja doista malim koracima. Naime, iako Zakon o rodiljnim i roditeljskim potporama koji je stupio na snagu s 1. siječnja 2009. godine, dakle upravo godine za koju se podnosi ovo izvješće, utvrđuje pravo na roditeljski dopust, i roditeljske potpore kao osobno pravo oba roditelja, dakle koncipiranje tako da promiče ravnopravnu podjelu roditeljske odgovornosti. Međutim u praksi ta prava i nadalje najčešće koriste samo majke. Potkrijepit ću to nekim podacima. Tako rodiljni dopust od 43 dana života djeteta koristi tek 0,6% očeva, produženi rodiljni dopust za ranije rođeno dijete koristi 1,1% očeva, dodatni rodiljni dopust dakle do prve godine starosti života djeteta koristi tek 2,6% očeva, a dodatni rodiljni dopust od prve do treće godine života djeteta koristi 4,2% očeva. Dakle unatoč toj zakonskoj mogućnosti da i očevi koriste rodiljni dopust, još uvijek oni to vrlo rijetko i čine. I očito je da podjela rodnih uloga je još uvijek vrlo čvrsta, pa se na žene i dalje gleda kao na one koje su odgovorne za obitelj i sferu privatnog života i samim time imanentan im je i onaj neplaćeni rad, dok su muškarci predodređeni za javnu sferu i naravno samim time za plaćeni rad. A žene bi, bit ću malo slikovita, izuzetno rado zamijenile ona tri ugla u kući, odnosno jedan bi prepustile muškarcima, pa da eto ravnopravno i jedno i drugo drže po dva ugla u kući. Ali reći ću da nisu samo stereotipi razlog zašto muškarci u tako malom postotku koriste rodiljni dopust. Definitivno je razlog tome i činjenica, a koja opet sama po sebi predstavlja jedan vid neravnopravnosti, da muškarci zarađuju više od žena i logično je i stvar je kućne ekonomije da onda muškarci nastavljaju raditi a da zapravo žene ostaju na rodiljnom dopustu. Posljedica takvih rodnih stereotipa je nejednaka podjela kućanskih i obiteljskih obveza, o tome smo isto već danas nešto čuli, što je jedan od glavnih razloga diskriminacije žena na tržištu rada i jedan od glavnih razloga njihove ograničene društvene i političke uključenosti i upravo o toj političkoj uključenosti žena ću reći nešto više, s tim da sam već uvodno naglasila da su tu evidentne određene pozitivne promjene, ali one su dakako još uvijek daleko od zacrtanih ciljeva. Pokušat ću to ilustrirati usporedbom rezultata postignutih na lokalnim izborima 2009. godine, u usporedbi sa rezultatima postignutim 2005. Naime ta usporedba pokazuje da se zastupljenost žena u predstavničkim tijelima povećala doista na svim razinama. U županijskim skupštinama sa 13,6 na 21,4%, u gradskim vijećima s 14,5 na 20,7%, a u općinskim vijećima s 8,6 na 12,2%. Najviše žena ukupno, dakle za sva predstavnička tijela zajedno izabrano je u gradu Zagrebu 37,3%, a najmanje u Zadarskoj županiji 9,7%. Pritom napominjem da je prosjek za Hrvatsku 15,5% Evo sada ću iskoristiti priliku da sa zadovoljstvom navedem da je u Međimurskoj županiji nakon prošlogodišnjih lokalnih izbora zastupljenost žena u Županijskoj skupštini gotovo 40%, a u općinskim i gradskim vijećima 18,5%. E sada za razliku od povećane zastupljenosti u predstavničkoj vlasti u izvršnoj vlasti na žalost nema napretka. Obzirom da je u međuvremenu promijenjen i način izbora za izvršnu vlast, kao što znamo 2005. smo imali posredno biranje u 2009. neposredne izbore, možemo reći da ta promjena u konačnici zapravo nije imala značajnijeg utjecaja na ukupnu zastupljenost žena u izvršnoj vlasti. Naime, u 2005. je na čelnoj funkciji izabrano 5% žena, a u 2009. 4,9% dakle gotovo isto. Međutim, ipak nešto se promijenilo, i to na žalost na gore. Kako raste razina izvršne vlasti, tako se udjel žena smanjuje. I tako smo 2005. imali 10% županica, sada imamo 5%, dakle imamo ovoga trenutka samo jednu županicu i to u Sisačko-moslavačkoj županiji. Gradonačelnica smo imali 2005. 9,9% a sada ih imamoi 4,8%, a kao što znamo gradonačelnik Grada Zagreba je i u jednom i u drugom mandatu bio muškarac. Međutim, povećan je broj neposredno izabranih načelnica s 3,4 na 4,9%. Dakle možemo reći da zastupljenost žena u izvršnoj vlasti se povećava samo na onoj najnižoj razini, dakle toj općinskoj odnosno gradskoj. Jasno je da je pod zastupljenost žena među izabranim članovima odnosno članicama predstavničkih tijela i izabranim nositeljima odnosno nositeljicama izvršne vlasti posljedica neravnomjerne zastupljenosti žena na kandidacijskim listama. Jasno je da predlagatelji kandidacijskih lista, to su političke strane prilikom sastavljanja tih listi nisu poštivali zahtjev iz Zakona o ravnopravnosti spolova, o ravnomjernoj zastupljenosti žena i muškaraca na listama i to se zapravo neće radikalnije promijeniti dok su kazne za nepoštivanje simbolične i dok nema eliminacije takvih listi gdje taj zahtjev nije zadovoljen. Bar se to neće promijeniti do trećeg izbornog ciklusa kako je to zakonom predviđeno, dakle do 2015. za parlamentarne izbore odnosno do 2017. godine za lokalne izbore. U Hrvatskoj je na žalost još jedan ogroman broj lokalnih sredina gdje uopće nema žena ni u predstavničkoj vlasti a kamoli u izvršnoj. To znači da u tim sredinama žene uopće ne odlučuju o trošenju javnog novca, čijem stvaranju i same pridonose, i zato je zabrinjavajuće što je upravo na lokalnim razinama najmanje žena u predstavničkoj i u izvršnoj vlasti. Jer upravo se po mom mišljenju u lokalnim sredinama najneposrednije mogu prepoznati i detektirati potrebe svih skupina građana. Naravno da najbolje potrebe žena prepoznaju upravo žene same i zato je potrebno više ženskih ruku na lokalnoj razini da bi žene mogle mijenjati svijet u onoj mjeri u kojoj su njegov sastavni dio. Hvala lijepa.
Hvala. Jedan ispravak gospođa zastupnica Božica Šolić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo, ja bih se osvrnula na raspravu kolegice jer je u svojoj raspravi rekla da u Hrvatskoj još uvijek u prisutnosti stereotip kada su u pitanju porodiljni dopusti, jer još uvijek u Hrvatskoj porodiljni dopust koriste više žene nego muškarci. To nije točno prvo ja bih nazvala da koriste dopust više majke a ne očevi, i ne smatram to i ne smatram da je to stereotipno jer smatram da otac nikada ne može zamijeniti majku, majka je više vezana uz dijete, i to dijete treba dojiti i nikako ne može zamijeniti otac majku. To bi trebalo ostati na odluci same obitelji, da obitelj tu ima svoj prostor odluke što je za obitelj bolje. A isto tako ispravljam navod, da u Gradu Zagrebu, da je već u dva mandata gradonačelnik tj. muškarac, ali točno je to da ste vi SDP-ovci upravo birali i kandidirali muškarca u Gradu Zagrebu, pa vam je on gradonačelnik kao i meni.
Dobro. Gospođa zastupnica Romana Jerković. Nema je. Gospođa zastupnica MIrela HOly. Nema je gubi pravo na riječ. Završni osvrt, državni tajnik u Ministarstvu obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. Stjepan Adanić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo, evo jedno samo kratko malo pojašnjenje u nekoliko sekundi da ne bi bilo nekih mogućih nesporazuma. Vlada Republike Hrvatske kao što sam rekao detaljno je proučila ovo Izvješće i nije protiv ovog Izvješća, isto tako nije ga primila samo na znanje već je konkretno dala svoje mišljenje koje sam vam u uvodnom dijelu detaljno obrazložio. Znači Vlada Republike Hrvatske nije protiv izvješća već je dala samo svoje mišljenje na Izvješće. Hvala lijepa.
Hvala. I završni osvrt predlagateljice pravobraniteljice za ravnopravnost spolova gospođe Gordane LUkač KOritnik. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani zastupnice i zastupnici. Prije svega zahvaljujem na svim izrečenim ocjenama o ovom Izvješću. Međutim, moram se kratko osvrnuti na ono što je rekla uvažena zastupnica Karmela Caparin vezano za pismo koje se spominje, čiji mi sadržaj nije poznat, ovdje u njenom izlaganju djelomično naznačen, moram reći da su podaci o Uredu u izvješću, da je o tome već raspravljao Odbor za ljudska prava ovoga Sabora stoga smatram da se radi o pritisku na Sabor, na sam dan obrane ovog Izvješća da bi se eventualno politički odlučivalo a ne u sudskom postupku. Takve istupe također smatram i pritiskom na sam sud, jer ja za razliku od njih, ne komentiram sudski postupak, niti na žalost mogu iznijeti činjenice kojima raspolažem jer poštujem pravni poredak Republike Hrvatske. O navodnom nefunkcioniranju ureda imam samo jedan protudokaz a to je ovo Izvješće. A u vezi reklama koje su ovdje spomenute samo bih informacije radi jer je istaknuto to i aktualno je da sam ja poduzela sve korake, a naročito je problem sa jednom tvrtkom. Radi se o članici grupacije čije je sjedište u inozemstvu u više europskih država. I pregledom njihove web stranice isti proizvod se u Švedskoj reklamira kao proizvod za lijep san, bez ikakvih seksizama, bez ikakvih rušenja etičkog kodeksa. Ali kada ga prodaju u Hrvatskoj onda postupaju na ovaj način. Hvala vam lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prelazimo na Izvješće o radu Pravobraniteljice za ravnopravnost spolova za 2009. godinu. Podnositeljica Pravobraniteljica za ravnopravnost spolova. Rasprava je zaključena sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela. Dajem na glasovanje zaključak koji glasi: "Prihvaća se Izvješće o radu Pravobraniteljice za ravnopravnost spolova za 2009. godinu". Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovo je izvješće je prihvaćeno većinom glasova. 95 glasova za, ništa suzdržano i 1 protiv. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina predložio je Hrvatskom saboru donošenje zaključka koji glasi: "Mišljenja, primjedbi, prijedlozi izneseni u raspravi u izvješću, kao i prijedlozi i preporuke Pravobraniteljice za ravnopravnost spolova dani je u izvješću, dostavljaju se Vlada Republike Hrvatske radi poduzimanja mjera za učinkovitiji rad nadležnih i državnih tijela i tijela koje imaju javne ovlasti". Molim uključimo se i glasujmo o ovom prijedlogu Odbora za ljudska prava. Rezultat? Ovaj prijedlog Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina je prihvaćen većinom glasova. 93 glasa za, 1 suzdržan i ništa protiv.
Poštovani predsjedniče, kolegice i kolege. Imamo izvješće o zahtjevu za davanje odobrenja za pokretanje kaznenog postupka protiv Marijane Petir, zastupnice u Hrvatskom saboru. Mandatno-imunitetno povjerenstvo Hrvatskog sabora razmotrilo je na 31. sjednici održanoj 19. svibnja 2010. godine dopis Općinskog suda u Kutini kojim obavještava Hrvatski sabor da je privatna tužiteljica Marina Lovrić-Merzel iz Siska po punomoćnika podnijela privatnu tužbu protiv zastupnice Marijane Petir zbog kaznenog djela klevete iz članka 200. stavak 2. Kaznenog zakona. Gospođo Marijana Petir zastupnica je 6. saziva Hrvatskog sabora te na osnovu članka 75. Ustava Republike Hrvatske i članka 23. Poslovnika Hrvatskog sabora ima imunitet do prestanka zastupničkog mandata, te se bez odluke Hrvatskog sabora protiv nje ne može voditi niti pokrenuti kazneni postupak. Mandatno-imunitetno povjerenstvo nakon provedene rasprave na temelju članka 104. Poslovnika Hrvatskog sabora jednoglasno sa 8 glasova za predlaže Hrvatskom saboru donošenje sljedeće odluke: "Za vrijeme trajanja zastupničkog mandata uskraćuje se odobrenje za pokretanje kaznenog postupka pred Općinskim sudom u Kutini. U predmetu K83/10 protiv zastupnice Marijane Petir po privatnoj tužbi tužiteljice Marine Lovrić-Merzel zbog kaznenog djela klevete iz članka 200. stavak 2. Kaznenog zakona". Obrazloženje je u nastavku.
Otvaram raspravu i zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje prijedlog Mandatno-imunitetskog povjerenstva. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj prijedlog povjerenstva je prihvaćen jednoglasno, sa 95 glasova. Molim dalje.
Sljedeće izvješće je o zahtjevu za davanje odobrenja za pokretanje kaznenog postupka protiv Slavka Linića, zastupnika u Hrvatskom saboru. Mandatno-imunitetno povjerenstvo Hrvatskoga sabora razmotrilo je na 31. sjednici održanoj 19. svibnja 2010. godine zahtjev punomoćnika privatnog tužitelja Tomislava Karamarka iz Zagreba za davanje odobrenja za vođenje kaznenog postupka protiv Slavka Linića zbog kaznenog djela uvrede iz članka 199. stavak 1. i 2. i kaznenog djela klevete iz članka 200. stavak 1. i 2. Kaznenog zakona. Gospodin Slavko Linić zastupnik je u Hrvatskom saboru te na temelju članka 75. Ustava Republike Hrvatske i članka 23. Poslovnika Hrvatskoga sabora ima imunitet do prestanka zastupničkog mandata te se bez odluke Hrvatskoga sabora protiv njega ne može pokrenuti niti voditi kazneni postupak. Mandatno-imunitetno povjerenstvo nakon provedene rasprave na temelju članka 104. Poslovnika Hrvatskoga sabora jednoglasno je, dakle sa 8 glasova za, predložilo Hrvatskom saboru donošenje sljedeće odluke. "Za vrijeme trajanja zastupničkog mandata uskraćuje se odobrenje za pokretanje kaznenog postupka pred Općinskim kaznenim sudom u Zagrebu protiv zastupnika Slavka Linića po privatnoj tužbi tužitelja Tomislava Karamarka zbog kaznenog djela uvrede iz članka 199. stavak 1. i 2. i kaznenog djela klevete iz članka 200. stavak 1. i 2. Kaznenog zakona."
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje prijedlog Mandatno-imunitetskog povjerenstva. Molim uključimo se i glasujmo. Ne damo mi naše. Rezultat. Ovo izvješće Mandatno-imunitetskog povjerenstva prihvaćeno je jednoglasno sa 97 glasova. Dame i gospodo zastupnici, nastavak ove 18. sjednice je 9. lipnja u srijedu u 9,30 sati sa točkom dnevnog reda Prijedlog za utvrđivanje Nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske čiji je predlagatelj Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Zahvaljujem i želim vam da se ugodno odmorite ovih nekoliko dana. Hvala. Molim vas Izvješće mandatno-imunitetnog povjerenstva, molim gospodina Damira Sesvečana da izvijesti.
Poštovani predsjedniče imamo dva izvješća. Prvo izvješće o prestanku mirovanja zastupničkog mandata zastupnika Ive Jelušića i prestanku obnašanja zastupničke dužnosti zastupnika zamjenika Brune Kurelića. Mandatno-imunitetno povjerenstvo Hrvatskoga sabora razmotrilo je na 32. sjednici održanoj 17. lipnja 2010. godine pisani zahtjev Ive Jelušića od 11. lipnja 2010. godine kojim je izvijestio predsjednika Hrvatskoga sabora da je dužnost zamjenika gradonačelnika Grada Zagreba prestao obnašati 11. lipnja 2010. godine te sukladno članku 13. stavku 1. Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor podnio zahtjev za nastavljanjem obavljanja zastupničke dužnosti. Povjerenstvo je utvrdilo da je mirovanje zastupničkog mandata gospodinu Ivi Jelušiću izabranom na listi Socijal-demokratske partije Hrvatske u 7. izbornoj jedinici započelo 11. siječnja 2008. godine zbog nespojivosti obnašanja dužnosti zamjenika gradonačelnika Grada Zagreba s dužnošću zastupnika u Hrvatskom saboru sukladno članku 9. Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor te da je istog dana njegov zamjenik Bruno Kurelić započeo s obnašanjem zastupničke dužnosti u Hrvatskom saboru. Kako je gospodin Ivo Jelušić sukladno članku 13. stavku 1. Zakona o izboru zastupnika u Hrvatski sabor podnio pisani zahtjev predsjedniku Hrvatskog Sabora u zakonskom roku Povjerenstvo je utvrdilo da su ispunjeni zakonom utvrđeni uvjeti pa mirovanje zastupničkog mandata Ive Jelušića prestaje 8 dana od dana podnošenja zahtjeva, te s istim danom prestaje zastupnička dužnost njegova zamjenika Brune Kurelića. Slijedom iznijetog mandatno-imunitetno povjerenstvo nakon provedene rasprave temeljem članka 13. zakona o izborima zastupnika i članka 104. Poslovnika Hrvatskoga sabora predlaže Hrvatskom saboru donošenje odluke o prestanku mirovanja zastupničkog mandata zastupnika i prestanku obnašanja zastupničke dužnosti zamjenika zastupnika. Dana 19. lipnja 2010. godine prestaje mirovanje zastupničkog mandata zastupnika Ive Jelušića, zamjenik zastupnika gospodin Bruno Kurelić dana 19. lipnja 2010. godine prestaje obnašati zastupničku dužnost.
Otvaram raspravu o prijedlogu. Zaključujem raspravu. Dajem prijedlog na glasovanje, molim dizanje ruku. Tko je za ovaj prijedlog? Hvala. Protiv? Suzdržan? Hvala. Ovaj prijedlog mandatno-imunitetnog povjerenstva prihvaćen je jednoglasno sa 106. glasova za. Povreda Poslovnika, gospodin Maras.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Povrijeđen je Poslovnik prilikom glasanja o Zakonu o golfu, Zakon je trebao biti izglasan sa 77 glasova za, dakle natpolovičnom većinom svih zastupnika. Povrijeđen je članak koji regulira to da se Organski zakoni, odnosno zakoni koji zadiru u vlasništvo moraju donijeti natpolovičnom većinom svih zastupnika.
Hvala. To nema veze ništa s ovim, mi smo to zaključili. To točku dnevnog reda osporavanje potrebnih broja glasova, mi smo donijeli, izvolite, imate sve na raspolaganju. Molim da se nastavi sa ovim Prijedlogom.
Sljedeće izvješće je o Zahtjevu za davanje odobrenja za pokretanje kaznenog postupka protiv Davora Huške zastupnika u Hrvatskom saboru. Mandatno-imunitetno povjerenstvo Hrvatskog sabora razmotrilo je na 32. sjednici održanoj 17. lipnja 2010. godine zahtjev punomoćnika privatnog tužitelja Zdravka Ronka iz Požege za davanje odobrenja za vođenje kaznenog postupka protiv zastupnika Davora Huške zbog kaznenog djela klevete iz članka 200. stavak 2. Kaznenog zakona. Gospodin Davor Huška zastupnik je 6. saziva Hrvatskog sabora, te na temelju članka 75. Ustava Republike Hrvatske i članka 23. Poslovnika Hrvatskog sabora ima imunitet do prestanka zastupničkog mandata, te se bez odluke Hrvatskog sabora protiv njega ne može pokrenuti niti voditi kazneni postupak. Mandatno-imunitetno povjerenstvo nakon provedene rasprave na temelju članka 104. Poslovnika Hrvatskog sabora jednoglasno predlaže Hrvatskom saboru donošenje sljedeće odluke: "Za vrijeme trajanja zastupničkog mandata, uskraćuje se odobrenje za pokretanje kaznenog postupka protiv zastupnika Davora Huške po privatnoj tužbi tužitelja Zdravka Ronka, zbog kaznenog djela klevete iz članka 200. stavka 2. Kaznenog zakona."
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem prijedlog povjerenstva na glasovanje. Tko je za prijedlog Mandatno-imunitetnog povjerenstva? Hvala. Protiv? Suzdržan? Hvala. Rezultat? Ovaj zaključak je prihvaćen većinom glasova 107 glasova, 1 protiv, ništa suzdržanih. Dobro jutro, dame i gospodo zastupnice i zastupnici, sve vas srdačno pozdravljam i posebno pozdravljam predsjednicu Vlade Republike Hrvatske gospođu Jadranku KOsor. Nazočne ministre i članove Vlade. I prelazimo na prvu točku dnevnog reda koja je najavljena kada smo prekinuli sjednicu prije 9, 10 dana to je - Prijedlog za utvrđivanje Nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske, Predlagatelj: Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav Predlagatelj je Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav predložio je ovaj akt na temelju točke 2. Odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske te sukladno odredbi članka 57. stavka 1. podstavka 3. i 4. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prijedlog akta primili ste u pretince. Vlada je dostavila mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja? Da. Predsjednik Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav, i potpredsjednik gospodin Vladimir Šeks. Izvolite.