Zahvaljujem gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo saborski zastupnici. Vlada upućuje u proceduru Sabora Prijedlog Zakona o tržištu plina. Koristim ovu priliku zahvaliti i članovima Odbora za zakonodavstvo i gospodarstvo koji su proveli raspravu, kao i na konstruktivnim prijedlozima koji su tom prigodom iznijeli. Osnovni razlog donošenja ovog zakona proizlazi iz potrebe potpunog usklađenja sa direktivom 73. iz 2009. godine koja uređuje zajednička pravila unutarnjeg tržišta prirodnog plina. Ovo je četvrti zakon od ukupno četiri kojim se energetsko zakonodavstvo EU iz tzv. trećeg paketa energetskih zakona usklađuje, odnosno prenosi u nacionalno zakonodavstvo. Prije ovog zakona u listopadu su doneseni Zakon o energiji, Zakon o regulaciji energetskih djelatnosti dok je pretprošli tjedan na Saboru donesen i Zakon o tržištu električne energije. Ovim zakonom stvaraju se preduvjeti da Hrvatska bude dio zajedničkog plinskog tržišta EU, a glavna područja usklađivanja ovog zakona sa pravnom stečevinom propisuju se u obavljanju javne usluge opskrbe kućanstava, zaštite svih krajnjih kupaca plina, regionalnoj solidarnosti i suradnji, razdvajanju operatera transportnog sustava, certificiranju operatera transportnog sustava od strane Hrvatske energetske regulatorne agencije, definiranju djelatnosti operatera terminala za ukopljeni prirodni plin, određivanju zatvorenih distribucijskih sustava, izuzeću za novu infrastrukturu i poboljšanje postojeće prakse. Novela zakona je i da se jasno definira posebni interes RH vezane uz sigurnost opskrbe plinom pa tako plin, odnosno prirodni plin iz domaće proizvodnje mora biti isporučen u transport odnosno distribucijski sustav Hrvatske. Isto tako domaći plin mora biti prvenstveno ponuđen opskrbljivačima u RH. Donošenjem Zakona o tržištu plina energetska djelatnosti u području plina i dalje će se obavljati kao javne usluge i kao tržišne djelatnosti, a dozvole za obavljanje energetskih djelatnosti izdavat će se zasebno za tržišne djelatnosti i zasebno za djelatnosti koje se obavljaju kao javna usluga. Opskrba plinom se određuje kao opskrba plinom krajnjih kupaca na tržištu plina kroz 3 djelatnosti i to: opskrba kao tržišna djelatnost, opskrba plinom u javnoj usluzi koja je namijenjena kupcima iz kategorije kućanstva i kao zajamčena opskrba plinom za sve one koji privremeno stjecajem okolnosti ostaju bez vlastitog opskrbljivača. Pri tome, svi kupci ali i proizvođači plina i prirodnog plina mogu na jednak način pristupiti mrežama odnosno transportnom i distribucijskom sustavu. Djelatnosti koje se obavljaju na distribucijskim i transportnim sustavom, a u budućnosti LNG terminalom moraju se dakle obavljati na razvidan ne diskriminirajući način, prema svim sudionicima na tržištu plina. Cijene obavljanja djelatnosti transporta i distribucije je regulirana, temelji se na opravdanim troškovima rada, održavanja kao i razvoja sustava. Nadzor nad obavljanjem, nad obavljanom djelatnosti, nad infrastrukturom, odnosno na djelatnostima transporta, distribucije brine se HERA. Što se tiče modela razdvajanja reguliranih djelatnosti transporta i distribucije od tržišnih djelatnosti proizvodnje i opskrbe energijom zakonom su obuhvaćena sva 3 modela ustrojavanja operatora transportnog sustava plina iz navedene direktive, odnosno razrađeni su modeli TSO ITO. Iako je Plinakro ustrojen kao društvo u 100% vlasništvu RH koje djelatnost obavlja nad vlastitim sredstvima i odvojen je od ostalih tržišnih djelatnosti u plinskom sektoru nužno je i za njega da prođe certifikaciju koja se provodi od strane Hrvatske regulatorne agencije, a uz suglasnost Europske regulatorne agencije i Europske komisije. Nadalje, energetska djelatnost koja je doživjele značajnije promjene ovim zakonom, ovim prijedlogom je i distribucija plina i to na način da je dio koncesijama u distribuciju usklađen sa novim Zakonom o koncesijama,a ujedno su pravila o priključenju na distribucijsku mrežu, odnosno na distribucijski sustav jasnije određena. Ukoliko kupac nije priključen na distribucijski sustav određuje se da isti treba platiti naknadu distributeru jer se nalazi na njegovom distribucijskom području. Ovim prijedlogom također predlažu se nove obveze jedinicama područne odnosno regionalne samouprave u pogledu praćenja opskrbe plinom na njihovom području te izvještavanja Vlade, odnosno nadležnog ministarstva o provedenim djelatnostima. Kako bi se osigurala dovoljna sredstva za ispunjavanje predmetnih obveza uvodi se naknada za proizvodna postrojenja tamo gdje postoji proizvodnja prirodnog plina, odnosno koncesijska naknada koju distributer koji je dobio koncesiju za distribuciju plina plaća lokalnoj zajednici. Zakonom se dodatno razrađuju odredbe vezane uz zaštićene kupce iz Zakona o energiji, uvođenjem instituta zajamčene opskrbe. Svim kupcima koji su u kategoriji zajamčene opskrbe priključenima na transport ili distribucijski sustav jamči se opskrba dovoljnom količinom prirodnog plina u slučajevima kada njihov opskrbljivač iz bilo kojeg razloga prestane sa radom. Opskrbljivač uveze zajamčene opskrbe kojeg je odredila Vlada Republike Hrvatske dužan je isporučiti plin po reguliranoj cijeni tim navedenim kupcima. To je ujedno i najskuplja cijena na tržištu. Zakonom se osigurava posebna zaštita kupaca iz kategorije kućanstvo u okviru javne usluge ukoliko slobodno ne izaberu svog opskrbljivača. Ugroženi kupci također imaju pravo na opskrbu plinom u okviru javne usluge ukoliko su od nadležnog tijela za socijalnu skrb ishodili odluku o statusu obrušenog kupca. Nadalje krajnjim kupcima omogućuje se lakši pristup opskrbljivaču koji je registriran u EU. Vlada RH ovim prijedlogom može odrediti energetski subjekt koji će biti opskrbljivač u javnoj usluzi za područje jedinice područne odnosno regionalne samouprave kao i u slučajevima u kojima opskrbljivač prestaje s radom ali samo kao iznimnu mjeru i ukoliko je tržište u nekom segmentu zakazalo. Ovim prijedlogom se nadalje propisuje mogućnost izuzeća novih infrastrukturnih objekata plinskog sustava od primjene prava na pristup treće strane i obveza vlasničkog razdvajanja operatora transportnog sustava u određenim slučajevima. Ako je novi infrastrukturni objekt smješten na teritoriju više država članica EU u postupku donošenja odluke o izuzeću sudjeluju nadležna nacionalna regulatorna tijela i ACER odnosno agencija za suradnju energetskih regulatora. Također ovim prijedlogom uvodi se pojam zatvorenog distribucijskog sustava koji obuhvaća distribucijski sustav na određenom zemljopisnom području kojim se plin distribuira do krajnjih kupaca koji nisu kućanstvo. Vlasnik zatvorenog distribucijskog sustava može primijeniti iznos naknade za uporabu zatvorenog distribucijskog sustava koji je samostalno odredio. Na kraju zakonom se dodatno i propisuje da tehnička pravila donosi operator transportnog sustava plina, operator terminala ukapljenog prirodnog plina a za distribucijski sustav agencija koja donosi i opće uvjete opskrbe plinom te metodologije naknade i cijene za pojedine energetske djelatnosti koje se obavljaju kao javna usluga. Za plaćanje planiranja te odstupanja u ponudi i potrošnji plina zadužen je hrvatski operator tržišta energije dok se dnevna poravnanja kao i do sada odvijaju u okviru bilančnih grupa temeljem odgovornosti bilančnih grupa. Još jednom zahvaljujem na provedenoj raspravi na radnim tijelima i zahvaljujem na pažnji te zahvaljujem i na raspravi koja će uslijediti. Hvala.
Hvala i vama poštovana zamjenice ministra gospodarstva, gospođa Tamara Obradović Mazal. Da li izvjestitelji odbora radnih tijela Hrvatskog sabora žele vidjeti izvješća? Ne. Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Raspravu počinjemo sa klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je klub Nezavisne liste i poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospine predsjedniče, predstavnici ministarstva, uvažena gospodo zastupnici. Da kao što smo se naučili da biramo telefonskog operatera kao što u samoposluzi biramo između dukatova, vindijina mlijeka ili riječkih istarskih mljekara tako će građani moći ili doći u mogućnost da biraju i plinskog opskrbljivača. Tako ja doživljavam ovaj zakon. Danas to izgleda dosta futuristično ali sutra će biti sasvim normalno. Po čemu se zapravo ovdje u ovom zakonu radi? Znači u području javne usluge opskrbe zaštite krajnjih kupaca uvela bi se nova kategorija javne usluge tzv. zajamčena opskrba plinom koja bi se svakom kupcu priključenom na distribucijski plin jamčila opskrba dovoljnom količinom plina u slučajevima kada njihov opskrbljivač iz bilo kojeg razloga prestane s radom. Djelatnost opskrbe plinom odnosno opskrbe s plinom u okviru zajamčene opskrbe obavljao bi zajamčeni opskrbljivač. Odnosno posebne je pozornost u ovom zakonu posvećeno zahtjevu za razdvajanje mrežne djelatnosti, transporta plina o djelatnosti proizvodnje i opskrbe plinom koja se može ostvariti izborom jednog od tri modela ili vlasničkim izdvajanjem ili razdvajanjem po modelu neovisnog operatera ili treće razdvajanje po modelu neovisnog operatera samoga transporta. Ono što mene na neki način gotovo vrijeđa da je Hrvatska država propustila nekoliko šansi ili bolje rečeno nekoliko prilika da se izbori za kakvu takvu energetsku samo dostatnost. Izgubili smo ili zamalo smo izgubili južni tok, prokockali smo svojedobno ako se ne varam to je bilo još 2005. Družbu Adriu, što će biti s LNG terminalom na Krku, to sam Bog jednostavno ne zna. Mi ništa nećemo i onda si čovjek postavlja pitanje dokle ćemo tako jednostavno se ponašati. Kada smo mogli doći do neke reprezentativne investicije nismo htjeli a sada da i hoćemo jednostavno ne možemo zato jer se ova susjedna tržišta sva manje-više u krizi. No jasno da bit ovoga zakona prvenstveno pratim kroz one uloge koje kada je riječ o dodjeli i li davanju koncesije imaju jedinice lokalne ili jedinice lokalne samouprave ili područne regionalne samouprave pa se onda između ostalog kaže u članku 36. da za područje ili dio područja jedinice područne regionalne samouprave znači županije gdje postoji distribucijski sustav, predstavničko tijelo jedinice područne regionalne samouprave znači županije u ime jedinice područne regionalne samouprave daje koncesiju za distribuciju plina ako je za to područje javne usluge distribucije plina prevladavajuća odnosno javni radovi su sporedni uz glavni predmet ugovora. To je članak 36. U članku 37. se govori da u slučaju koncesija za distribuciju plina davatelj koncesije dužan je uz pripremne radnje za davanje koncesije propisane zakonom kojim se uređuje koncesija ishoditelj lokacijske dozvole za visoko tlačni ili srednjo tlačni distribucijski plinovod. I sada tu si postavljam pitanje što to zapravo znači, da će županije znači biti te koje će trebati riješiti pravo služnosti postavljanja cijevi plus normalno riješiti vlasništvo za čvrste objekte. Koji su kriteriji za odabir najpovoljnije ponude? To nam se definira člankom 39. pa se onda kaže da kriteriji na kojima davatelj koncesije za distribuciju plina temelji odabir ekonomski najpovoljnije ponude mogu biti kvaliteta usluge, pouzdanost isporuke plina pa ponuđeni godišnji iznos naknade za koncesiju na temelju uredbe o visini i načinu plaćanja naknade za koncesiju za distribuciju plina, onda ukupna visina ulaganja iz dokumentacije za nadmetanje, ponuđeno tehničko rješenje, estetske funkcionalne itd. osobine iz dokumentacija, planirana visina tarifnih stavaka itd. Tu vidimo da cijena znači same koncesije je negdje na 3.mjestu. i doista taj kriterij cijene treba početi drugačije tretirati i kada je riječ o ostalim javnim ponudama ili radovima. U Hrvatskoj ne u pravilu nego prolaze isključivo najniže cijene što ne znači da je najniža cijena ujedno i najpovoljnija cijena. Često je načelo te najniže cijene pa ja bih se usudio kazati najskuplje rješenje. Često je to načelo izigravanja svih natječajnih kriterija. Bilo bi možda najbolje, ne znam kako to rade tako mi barem građevinari govore recimo Nijemci ili Austrijanci da se odbije ona najniža ona najviša cijena i da se bira između druge i one predzadnje naprosto cijene. Građevinari kažu da bi to bilo ili na takav način da bi sve bilo daleko transparentnije i daleko poštenije. Članak 41.ovog zakona govori o raskidu koncesije pa se ovdje govori da se davatelj koncesije može jednostrano raskinuti ugovor o koncesiji i u sljedećim slučajevima, ako koncesionar nije ishodio dozvolu za obavljanje energetske djelatnosti, distribucije plina u roku predviđenom ugovorom o koncesiji, ako je koncesionaru trajno oduzeta dozvola za obavljanje energetske djelatnosti distribucije plina prije isteka njezinog važenja, ako koncesionar nije ishodio novu dozvolu za obavljanje energetske djelatnosti, ako koncesionar prenese dozvolu za obavljanje energetske djelatnosti distribucije plina na drugu pravnu osobu itd., itd. Članak 89.ovoga zakona govori o općim uvjetima opskrbe plina i uvjete kvalitete opskrbe plinom propisuju se općim uvjetima opskrbe plinom. Ono što je sigurno bitno u točki 9.postupak promjene opskrbljivaču zajamčenoj je opskrbi znači dobro nije bitno. Jednom riječju, ovaj treći kako bih ja nazvao paket energetskih propisa sadrži nova rješenja za uspostavu ako se tako može reći potpuno liberaliziranog energetskog sektora poglavito kada je riječ o plinu. Jasno naglasak stavljam na koncesije bilo županije bilo zaštite krajnjih kupca, točnije da taj krajnji kupac može birati opskrbljivača. Sve u svemu ovaj zakon kao što vidimo nosi oznaku PZE znači riječ je o europskom zakonu, vjerojatno je preslik sličnih europskih zakona i tu mi jednostavno ni nemamo ili nemamo puno prostora da to pitanje ili to tržište bitno drugačije definiramo. Želim vjerovati da će uspostavom ili usvajanjem takvog zakona svima biti bolje, moralo bi biti bolje i zato ovaj zakon valja podržati.
Hvala lijepo poštovani zastupniče. Jedna replika jest poštovani zastupnik Zoran Vinković.
Uvaženi kolega Kajin samo ću se u ovoj replici očitovati u dvije stvari jer ovo nije nikakva revolucija u Hrvatskoj koja je vezana za tržište plina, a evo pravo na posebnu zaštitu određen oblik socijalne pomoći ostvarili bi ugroženi kupci iz kategorije kućanstvo. Pa doista smo im pomogli već i ove odnosno prošle godine kada smo tamo negdje u 5.mjesecu podigli cijenu prirodnog plina za gotovo 32% i gdje ta cijena iznosi i među većima je u Europi po kubiku iznosi ukupno za kućanstva iznosi 3,60, a za male proizvođače 4,23, za srednje velike potrošače 5,25. Pa ako to usporedite sa cijenama plina u okruženju možete otići samo do Mađarske gdje je isti distributer odnosno vlasnik INA-e prodaje svojim građanima i svom gospodarstvu za 40% nižu cijenu prirodnog plina. Druga stvar koju u ovom zakonu treba posebnu pažnju obratiti to je ne samo naknada za koncesiju nego ovlast davanja koncesije koji se ne može razdvajati i biti u simbiozi jedinica lokalne i regionalne samouprave jer je to isključiva nadležnost lokalne samouprave, a regionalna samouprava može sudjelovati u određenim ja bih rekao ili financiranju ukoliko jedinica lokalne samouprave ulazi kao investitor plinofikacije određen lokalne samouprave. Ali ne može donositi odluku jel da bi donijela tu odluku potrebna je na području regionalne samouprave potrebna je suglasnost svih jedinica lokalne samouprave.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Damir Kajin.
Ja se slažem s vama gospodine Vinkoviću da nam revolucija jednostavno ne treba kao što je isto tako istina da je INA, MOL pardon, da znatno niže cijene ili plin po znatno nižim cijenama isporučuje stanovnicima Mađarske a možda i nekih drugih tržišta na kojim ona djeluje. Međutim po meni je temeljno pitanje nešto drugo, uz jasno cijenu jer to pogađa desetine tisuća hrvatskih kućanstava. Tko je tu pustio tu INA-u u Hrvatsku? to je bit. Tvrtka koja je na neki način iznijela rat na neki način isto tako budzašto prodana a danas vidimo da se nekima koji su sudjelovali u kupoprodajama pri Županijskom sudu u Zagrebu sudi. Ne znam kako će se pojedinci vis a vis tih rabota i provesti.
Hvala lijepo. Nastavljamo sa raspravom po klubovima zastupnika. Na redu je klub Socijaldemokratske partije Hrvatske i poštovani zastupnik Vedran Babić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani predsjedniče, poštovana zamjenice ministra sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Zakonom o tržištu plina uređuju se pravila i mjere za sigurnu i pouzdanu proizvodnju, transport, skladištenje, upravljanje terminalom za ukapljeni prirodni plin, distribuciju i opskrbu plinom, te organizaciju tržišta plina kao dijela plinskog tržišta Europske unije. Utvrđuju se pravila koja se odnose na zaštitu kupaca, organiziranje i funkcioniranje plinskog sektora, koncesiju za distribuciju plina i koncesiju za izgradnju distribucijskog sustava, pravo pristupa treće strane, model bilančnih skupina, otvoren pristup tržištu, utvrđivanje obveza općih usluga i prava kupaca plina, a koji uključuje i prava krajnjih kupaca, odvojena vođenja poslovnih knjiga, financijskih izvješća, pravila pristupa plinskom sustavu, načela uzajamnosti i prekogranični transport plina. Reforma energetskog sektora u Republici Hrvatskoj započela je 2001. godine, te je uz Zakon o energiji donesen je i prvi paket zakona kojima se uređuje obavljanje pojedinih energetskih djelatnosti među kojima je bio i Zakon o tržištu plina. Na ovaj način uspostavljen je i zakonodavni okvir za restrukturiranje i reorganizaciju energetskog sektora, otvaranja tržišta energije i regulaciju energetskih djelatnosti. Navedenom reformom obuhvaćeno je restrukturiranje energetskih subjekata i stvaranje novog zakonodavnog te institucionalnog okvira, utvrđivanje tržišnih pravila, obveza javnih usluga i razdvajanje energetskih djelatnosti na tržišne i regulirane. Na putu prema članstvu u EU energetsko zakonodavstvo postalo je jedan od važnijih segmenata što je uključilo i obvezu primjerene prilagodbe europskom energetskom zakonodavstvu i standardima organizacije internog energetskog tržišta. Naime, tadašnji regulacijski zakonodavni okviri nisu bili posve jasni pa je 2004. godine došlo do nužnih promjena energetskog zakonodavstva i regulacijskog okvira sve do 2007. godine kad je donesen i novi Zakon o tržištu plina. Pristupni pregovori s EU u vezi s predmetnim zakonom vođeni su u okviru Poglavlja XV. – Energetika, a djelomično i u okviru Poglavlja XXI. Transeuropske mreže u kojem je između ostalog uključena i energetska infrastruktura. Krajem studenog 2009. godine Europska unija utvrdila je da Republika Hrvatska zadovoljava kriterije među kojima i jačanje tržišta električne energije prirodnoga plina za privremeno zatvaranje Poglavlja XV. dok je Poglavlje XXI. završeno nešto ranije. Treći paket energetskih propisa sadrži nova rješenja za uspostavu potpuno liberaliziranog i efikasnog energetskog sektora kao najvažnija obilježja mogu se istaknuti zahtjevi za dosljednim razdvajanjem mreže djelatnosti od djelatnosti proizvodnje i opskrbe, ujednačen i povezan sustav regulacije energetskog sektora, povećanje regionalne suradnje među državama članicama EU i državama kandidatima, nediskriminacija među sudionicima na tržištu i jačanje tržišnog natjecanja, te efikasna zaštita krajnjih kupaca. Potrebne izmjene i dopune energetskih zakona određene su odabranim rješenjima u vezi sa obvezujućim zahtjevima iz tzv. trećeg paketa energetskih propisa i odabranim promjenama radi poboljšanja postojeće prakse. To je istodobno i prigoda za doradu energetskih zakona radi njihove jednostavnije primjene. Usklađivanje hrvatskog energetskog zakonodavstva zahtijevano je ne samo zbog naravi i potrebnih promjena, nego i stoga što u kratkom roku treba uskladiti sve pripadne zakonske i podzakonske akte. Novi Zakon o tržištu plina potrebno je donijeti jer Republika Hrvatska usklađuje svoje energetsko zakonodavstvo sa pravnom stečevinom EU za energiju što uključuje usklađenje sa tzv. trećim paketom energetskih propisa EU. Naime, bile su potrebne znatne izmjene Zakona o tržištu plina posebice u području koje uređuje obvezu javne usluge, sigurnost opskrbe, transportnu distribuciju plina, liberalizaciju tržišta plina, te zaštitu kupaca. Glavna područja usklađivanja jesu obavljanje javne usluge, opskrbe i zaštite krajnjih kupaca, regionalne solidarnosti i suradnje, razdvajanje operatera transportnog sustava, određivanje certifikacija operatera transportnog sustava, određivanje zatvorenih distribucijskih sustava, izuzeće za novu infrastrukturu i poboljšanje postojeće prakse. U području javne usluge, opskrbe i zaštite krajnjih kupaca uvodi se tzv. zajamčena opskrba plinom koja bi se svakom kupcu priključenom na distribucijski plinovod jamčila opskrba dovoljnom količinom plina u slučajevima kada njihov opskrbljivač iz bilo kojeg razloga prestane sa radom. Djelatnost opskrbe plinom odnosno opskrbe plinom u okviru zajamčene opskrbe obavljao bi zajamčeni opskrbljivač. Krajnjim kupcima bi se omogućio lakši pristup opskrbljivaču registriranom u EU jer isti ne bi trebao proći proces ishođenja dozvole u RH već bi trebao ishoditi suglasnost od Hrvatske energetske regulatorne agencije za poštivanjem tržišnih pravila i pravila uravnoteženja plinskog sustava. Pravo na posebnu zaštitu i određeni oblik socijalne pomoći ostvarili bi ugroženi kupci iz kategorije kućanstva. Taj status imali bi krajnji kupci kojima bi tijela nadležna za socijalnu skrb utvrdila ugroženi socijalni status ili ugroženost života i zdravlja u slučaju ograničenja opskrbe prirodnim plinom. U području regionalne solidarnosti uspostavila bi se suradnja između država članica u slučaju kriznog stanja u jednoj ili više država članica i mjere za postupanje u istim slučajevima. Posebna pozornost posvećena je zahtjevu za razdvajanje mreže djelatnosti, transporta plina od djelatnosti proizvodnje i opskrbe plinom koja se može ostvariti izborom jednog od tri modela, vlasničkim razdvajanjem operatera transportnog sustava u kojem vlasnik mreže postaje samostalni operator transportnog sustava, razdvajanjem po modelu neovisnog operatera sustava ili razdvajanjem po modelu neovisnog operatera transporta. Iako je postojeći operater transportnog sustava u Republici Hrvatskoj Plinacro d.o.o. već započeo pripreme za certificiranje sukladno navedenim modelima uređenjem ovog područja na zakonodavnoj razini obuhvaćali bi se i svi potencijalni budući operateri transparentnog sustava. Isto tako uvode se sljedeće novine, u području distribucije prirodnog plina uvodi se pojas zatvorenog distribucijskog sustava koji se odnosi na distribucijski sustav na određenom geografskom području u kojem se plin distribuira do kupaca iz kategorije industrija i uslužna djelatnost isključujući kućanstvo. U tom slučaju operator zatvorenog distribucijskog sustava će moći ishoditi izuzeće od donošenja tarifnog sustava za distribuciju. U području nove infrastrukture veliki novi infrastrukturni objekti plinskog sustava imaju mogućnost biti izuzeti od primjene prava na pristup trećoj strani i obveze vlasničkog … operatora transparentnog sustava o određenim sustavima. Isto tako donošenje podzakonskih općih akata koji se odnose na tehnička pravila za upravljanje pojedinim sustavom povjerila bi se svakom subjektu koji upravlja na nekom od sustava … uz suglasnost HERA-e, odnosno za sve djelatnosti koje se obavljaju kao javna usluga donijela bi se i metodologija određivanja cijene prema kojoj bi energetski subjekti odredili cijenu uz suglasnost HERA-e također. Dozvole za obavljanje energetske djelatnosti izdavali bi se zasebno za tržišnu djelatnost i zasebno za djelatnost koja bi se obavljala kao javna usluga. I evo na kraju za provedbu ovog zakona neće biti potrebna dodatna sredstva u Državnom proračunu RH pa će zbog toga klub SDP-a podržati ovaj Konačni prijedlog Zakona o plinu. Hvala na pažnji.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Imamo najavljene replike. Prva replika i poštovani zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Uvaženi kolega Babić mislim da stvar treba potpuno iskristalizirati i ne pričati ovdje o zaštiti kupaca. Evo ovo su vam podaci koji su vezani za cijenu koja ide prema industrijskim potrošačima, a vrlo je lako doći i do podatka da je u zadnje 4 godine plin poskupio u Hrvatskoj 93% i na taj način omogućio INA-i ili MOL-u ekstra profit. I onda mi pričamo o zaštiti kupaca. Čak i u Planu 21 je bilo smanjenje cijene tog plina za industrijske potrošače pa smo došli do toga na temelju ne znam kojih podataka koji su došli pred Vladu iz Ministarstva gospodarstva, u ovom trenutku imamo cijenu u eurima po kilovat satu jer to se sad tako računa u Hrvatskoj 0,43 eura, u Mađarskoj 0,038, u Rumunjskoj je 0,23, u Češkoj 0,030 imam praktično sve podatke. Dakle, u Hrvatskoj imamo najskuplji plin. Ne samo za industriju i za velike potrošače koji su trebali imati znatno smanjenu cijenu plina u odnosu na europsko tržište nego i za kućanstva gdje je taj iznos bez PDV-a 4,23. I ukoliko tome dodamo i PDV od 25% tada ćemo vidjeti da smo mi doista zaštitili i hrvatsko gospodarstvo i hrvatske građane oni koji koriste prirodni plin sa najvećom cijenom u Europi, odnosno u EU. Da ne govorim o širem regionu. I to je ta zaštita koja proizlazi čak iz ovog zakona. A obzirom da mi je to struka jer sam radio u HEP-u razdioba na skladištenje, distribuciju i transport uvelike će povećati cijenu prirodnog plina.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Vedran Babić. Izvolite.
… [[Govorniku isključen mikrofon, ne razumije se.]] poštovani kolega Vinkoviću većina stvari koje ste rekli apsolutno je točna. Isto je točna činjenica da se desetljećima unatrag industrija plaća veću cijenu plina od kućanstava ali evo na tragu ovoga što su nam Mađari radili sa cijenama plina i vjerujem da sa ovim mjerama za iskazivanje posebnog interesa gdje ćemo imati sigurnost da naš plin se prvo proda u Hrvatskoj, ali i liberalizacijom tržišta da ćemo moći dobiti jeftiniju cijenu plina. Evo, hvala.
Hvala i vama. Druga replika i poštovani zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolega Babić primijetio sam vašu tvrdnju da zajamčeno opskrba plinom kojom bi se svakom kupcu priključenom na distribucijski plinovod jamči opskrba dovoljnom količinom plina u slučaju da im njihov opskrbljivač prestane s radom. To sam razumio u tom tehnološkom dijelu, apsolutno. Ali ima jedan drugi problem na koji ja želim upozoriti. Naime, u ruralnim područjima mnogi naši stariji sumještani u smislu brige za starost i nekakve kvalitete življenja su uvodili plinovod, uvodili su plin u svoja kućanstva koje su vrlo skupe investicije bile. Mi to vrlo dobro znamo da su jedna od najvećih takvih investicija. I što se dogodilo? Evo mi konkretno živimo na plinu u županiji iz koje ja dolazim i ona daje najveći dio sirovine, dakle plina daje za tržište. I što se događa? Cijena plina je otišla znamo kako. I oni sad više ne mogu plaćati. Naravno, isključuju. Drva ne mogu u šumi ne mogu napraviti jer su stari i nemoćni. One liste u jedinicama lokalne samouprave za pomoć u ogrjevu su svakim danom sve veće. I sad u tim okolnostima govoriti o nekakvoj zaštiti potrošača i kupaca mislim držim uistinu neozbiljno u ovim okolnostima. Situacija je vrlo teška, ovrhe stižu svaki dan. Evo jučer sam jednu dobio isto od naših umirovljenika koji teško žive i uistinu je dužnost na ovom mjestu na te stvari upozoriti. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Nastavljamo sa raspravom po klubovima zastupnika. Na redu je klub HDZ-a i poštovani zastupnik Đuro Popijač.
Uvaženi gospodine predsjedniče, zamjenice, kolege iz ministarstva, kolegice i kolege. Zakon o tržištu plina još je jedan u nizu zakona kojima se vrši usklađivanje hrvatskog zakonodavstva s energetskim propisima EU i konačno i s trećim paketom koji sadrži novo rješenje za uspostavu potpuno liberaliziranog i efikasnog energetskog sektora. Najvažnije obilježje ovih energetskih propisa su zahtjevi za razdvajanje mrežnih djelatnosti od djelatnosti proizvodnje i opskrbe ujednačen i povezan sustava regulacije energetskog sektora, povećanje regionalne suradnje među članicama EU, jačanje tržišnog natjecanja, te efikasna zaštita krajnjih kupaca. U RH je do sada gotovo u potpunosti provedena usklađenost sa drugim paketom energetskih propisa EU na području tržišta plina, a posebno valja istaknuti i značajnu izgrađenost mrežne infrastrukture za područje transporta kao i za područje distribucije. Zahvaljujući tome danas se već u Hrvatskoj praktično funkcionira operater transportnog sustava, to je tvrtka PLINACRO i transportni sustav u vlasništvu PLINACRO-a sastoji se od 2113 kilometara magistralnih i regionalnih plinovoda, preko 300 nadzemnih objekata, 9 ulaznih, mjernih stanica i 132 izlazne, primopredajne stanice. Na transportnim sustav priključeni su plinska proizvodnja polja Panona i Jadrana, podzemno skladište plina Okoli, 37 distribucijskih sustava, 27 izravnih plinovoda krajnjih kupaca. Sa svim tim se upravlja iz središnjeg nacionalno dispečerskog centra. Potpuno je jasno da je ova tvrtka u proteklom razdoblju bila jedna od vodećih investitora u infrastrukturu. Samo 2009., 2010. i 2011. PLINACRO je investirao preko 2 milijarde kuna u izgradnju plinovoda. Pritom posebno naglašavam interkonekciju prema Mađarskoj kojom je osiguran drugi dobavni pravac prirodnog plina i time osigurana stabilnost opskrbe hrvatskih potrošača kao i razvoj tržišta plina. Međutim, to je sve bilo kada se u Hrvatskoj još nešto i investiralo. Što sada PLINACRO radi kao i ostala javna poduzeća, to nitko ne zna. Samo se vidi rezultat nažalost, kojeg nema. Izgradnjom visokotlačne plinske mreže otvorio se prostor za investiranje lokalnim distributerima koji su ulažući kapital doveli plin u kuće mnogi hrvatskih potrošača, kao i mogućnost ulaska novih igrača na područje opskrbe plinom. No, međutim prošlogodišnja odluka Vlade kojom je omogućeno poskupljenje plina preko 35% i računi koji ovih zimskih dana bacaju u očaj hrvatske građane, hrvatske gospodarstvo koje je još doduše preostalo, ovu uspješnu plinsku priču također vodi u potpuno neizvjesnu budućnost. Kao što je i kod tržišta električne energije i ovim zakonom pokušavaju se definirati svi mogući oblici organizacije tržišta plinom i uređivanja međusobnih odnosa sudionika na tom tržištu. No, ovdje je u praksi situacija mnogo jasnija i današnji sudionici će se morati djelomično preustrojavati po odredbama koje definira ovaj zakon. Jedna od značajnih novina koje vrijedi ovdje spomenuti je i mogućnost obavljanja opskrbe ili trgovine plinom od strane pravne ili fizičke osobe čije je sjedište u državi članici EU, naravno uz dozvolu koju mora izdati Hrvatska regulatorna agencija. Pored toga na području javne usluge opskrbe i zaštite krajnjih kupaca uvodi se tzv. zajamčena opskrba plinom čija je uloga da svakom kupcu priključenom na plinovod jamče dovoljnu količinu plina u slučajevima kada njihov opskrbljivač iz bilo kojeg razloga prestane s radom. Tu opskrbu bi obavljao zajamčeni opskrbljivač. Iako je sam ideja svakako zanimljiva treba vidjeti kako su predložena rješenja zamislila samo implementaciju te ideje. Zajamčeni opskrbljivač se postaje tako da to odluči Vlada po prijedlogu ministarstva, a uz odobrenje agencije. Mišljenje će agencija dati tako da provede istraživanje funkcioniranja tržišta, a to kako kaže zakon provodi prema članku 51., a taj članak govori samo o razvoju tržišnog natjecanja. Niti u tom članku, niti igdje u zakonu nije navedeno po kojim će se to kriterijima dobivati status zajamčenog opskrbljivača, ali je zato prilično detaljno obrazloženo pod kojim će uvjetima ta opskrba biti provedena. Članci 56. do 59. govore o tome, i zanimljiv je stavak 5. članka 56. koji govori da je tarifna stavka za zajamčenu opskrbu viša od tarifnih stavki za opskrbu krajnjih kupaca. Što se ovdje ustvari događa? Poznato je da u RH mi imamo mrežu od četrdesetak distributera, odnosno opskrbljivača kako to sada ovaj zakon definira. Poslovan i financijska situacija je prilično složena kod većine njih, naročito kod manjih i postoji opasnost da uslijed velikih problema neki od njih i propadnu. Ovaj zakon predviđa da ako se to dogodi Vlada će za opskrbljivača u javnoj usluzi u tom slučaju odrediti onog opskrbljivača plinom koji je u prethodnoj godini imaju najveći udio na tržištu plina. Određene jedinice područne odnosno regionalne samouprave udjela opskrbe plinom kupaca na distribucijskom sustavu. U pravilu malih opskrbljivači imaju manju tarifu i zbog toga su većinom u problemu. I sada će se dogoditi da će umjesto njih to tržište preuzimati veći, s većom tarifnom stavkom, što znači povećanje cijene plina. Potpuno suprotno od onoga što treba biti, ako se već događa okrupnjavanje što možda i jest cilj predlagača zakona onda to treba imati kako rezultat nižu cijenu usluge odnosno plina. Npr. na području jednog grada u Podravini, jedan opskrbljivač je u problemima, ima tarifnu stavku od 0,028 kuna po kilovat satu, u susjednom gradu funkcionira drugi opskrbljivač s tarifnom stavkom od 0,038 kuna po kilovat satu i taj nije u problemima. Propadne li ovaj prvi na mjesto, dakle njegovo će doći opskrbljivač sa većom tarifnom stavkom jer mu to omogućava predloženi zakon. Stoga predlažem da u članku 55. dakle stavku 3. stoji i ograničenje da se ne može dogoditi da onaj koji zauzima mjesto, dakle ovoga opskrbljivača koji je prestao sa radom odmah i implementira tarifnu stavku koju je imao u drugoj jedinici lokalne samouprave na drugom području. Ostane li ovakvo rješenje na tržištu će ostati nekoliko opskrbljivača što možda i nije najveći problem ali problem je u tome da će oni automatski implementirati i veće cijene za svoje usluge odnosno veće tarifne stavke za krajnje kupce. Nešto slično definirano je i u prijelaznim i završnim odredbama članka 105. dakle tvrtka prirodni plin. Tvrtka će ine koja je do sada bila dobavljač plina sada postaje opskrbljivač odnosno određuje se zajamčenim opskrbljivačem do 31.03.2014. godine do tada naime ima ugovoreno skladište OKOLI. Ovim je člankom propisano da ukoliko se nekim potrošačima dogodi da im plin u određenom trenutku mora isporučiti tvrtka prirodni plin nakon prvih trideset dana cijena plina biti će isporučena po cijeni energije uravnoteženja a ona je u pravilu duplo veća od tržišne. To će trajati do 1.4.2014. godine dok Vlada ponovno ne odredi zajamčenog opskrbljivača. Dobro je naime da potrošači znaju tko je zajamčeni opskrbljivač ali nije dobro da je on određen na ovaj način i da se jedna tvrtka na tržištu stavlja u takav položaj. Naime članci 56. i članak 105. su u koliziji sa zakonitosti na tržištu. Zajamčeni opskrbljivač bi trebao biti opskrbljivač koji privremeno obavlja zajamčenu opskrbu ali ne uz povećanu tarifnu stavku kako je to i određeno člankom 56. stavak 5. također nema razloga da se zajamčeni opskrbljivač bira na tri godine i da na taj način praktično monopolizira tržište plina onih opskrbljivača koji su prestali s radom. Zajamčeni opskrbljivač mora obavljati tu funkciju uz istu visinu tarifnih stavki dok Vlada ne odredi onog opskrbljivača koji je voljan preuzeti opskrbu uz najpovoljnije uvjete opskrbe. Pored navedenog ukazujem i na dvije nove odredbe članka 13. stavak 6. i članka 74. stavak 3. o kojima se nije raspravljalo na stručnim razinama i zainteresiranom javnošću. Navedene odredbe predviđaju uvođenje dvaju novih naknada za gospodarske subjekte a da pritom uopće nema procijene učinka na gospodarske aktivnosti i investicije. Kako je moguće da u sva dosadašnja nova opterećenja gospodarskim subjektima koji je proizvela ova Vlada dolaze zakoni koji uvode nova opterećenja i to na način da se o tome s gospodarstvom uopće ne razgovora. I zaključno složenost i težina ovog zakona i moguće posljedice po sve sudionike na polju tržišta plina a posebno na potrošače jer u konačnici račun se na kraju isporučuje građanima i gospodarstvu, svakako traži više vremena i više rasprave i bilo bi dobro da zakon ide u dva čitanja. Svakako bi se time dalo priliku i predlagaču da popravi sve greške kojima ovaj zakon obiluje, stručnoj javnosti da aktivnije doprinese kvaliteti zakona. A posebno zabrinjavam mogu li sudionici na tržištu plina obzirom na njihovo tehničko financijsko i kadrovsko stanje poglavito distributeri i opskrbljivači preuzeti obveze po ovom zakonu. No ono što je posebno problematično u ovom zakonu je ograničavanje slobode tržišnog natjecanja i time smanjivanje mogućnosti za konačno jeftinijim plinom. Evo iz tih razloga držimo da klub HDZ-a ne može podržati ovaj zakon. Hvala.
Hvala i vama. Sada su na redu replike. Prva replika i poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi kolega Popijač. Ja bih se osvrnuo samo na jednu vašu rečenicu zapravo koja je potkrijepljena još sa nekoliko a to je kad ste izgovorili potpuna liberalizacija tržišta odnosno jačanje tržišnog natjecanja. I kad se ovo izgovara, kad to izgovaraju ljudi koji su skloni neoliberalnom kapitalizmu to zvuči kao da ste rekli čokolada, onako nešto primamljivo, sad će biti slobode, bit će slobodnog tržišta. Tek dijete jede čokoladu bez svijesti o njenim posljedicama. Odrasli čovjek zna što čokolada znači, da ona kvari zube i deblja. Potpuna liberalizacija je donijela nije donijela nikome sreće, odnosno donijela je sreće tek 1% stanovništva, 99% stanovništva zemaljske kugle je posrće svakoga dana s tom potpunom liberalizacijom tržišta. Potpuna liberalizacija se propagira kao što se propagira i sapun, ispire se ljudima mozak kao da je to nešto najbolje što nam se može dogoditi a kad posrnu najznačajniji takmaci na tom potpunom slobodnom tržištu tada se od njih traži intervencija države. Čak i najveći zagovornici neoliberalnog kapitalizma su priznali da nema u potpunosti slobodnog tržišta i da potpune liberalizacije tržišta nema i da država treba intervenirati, to se već spori u svijetu 30 godina. Autoindustriju su spašavali isto tako porezni obveznici, banke su spašavali porezni obveznici. Prema tome kad se izgovara rečenica potpuna liberalizacija tržišta treba se i misliti na posljedice. Bit će povećanje plina cijena.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku poštovani zastupnik Đuro Popijač.
Ne znam da li ste govorili o čokoladi ili o plinu. Htio bih vam reći da je jedan od najgorih monopola naravno državni monopoli pa naravno možda i korporacijski ako nema slobode tržišta. To bi trebali znati. To se zna 150 godina već. Isto bih želio reći da morate znati da je plin roba kao i svaka druga. Dakle da bi se onaj plamen upalio na štednjaku netko taj plin mora izvaditi dakle mora investirati ogromna sredstva, mora ga transportirati, distribuirati, za što treba isto izgraditi nekakvu infrastrukturu i dovesti na kraju do krajnjeg potrošača. Kao što volite otići u dućan ne znam da li s obzirom da mrzite sve što je evo dolazi iz tog svijeta uz nekakav veliki supermarket i birate isti proizvod ali različitih proizvođača, govorimo o tome da Europa osigurava ovim zakonima da se na toj polici dakle taj plin može kupovati od različitih proizvođača, o tome se radi. I to sasvim sigurno donosi do sigurnije, uspješnije i jeftinije cijene te robe tog energenta. Ponavljam, najgore što nam se može dogoditi da monopoliziramo i da omogućimo nekomu tih monopola u Hrvatskoj naravno ima, da diktira i tržište i uvjete i način i na kraju vrlo upitnim čini i sigurnost opskrbe plina. Hvala.
Hvala lijepo. Nove blagodati replike i poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Popijač vi ste ustvari dotakli ključne teme koje naravno kolege sa lijeve strane nisu htjele ni spomenuti, a to što znači i kako se može uspješno nešto raditi preko državnih poduzeća. Jer da bi mi uopće danas o ovom zakonu razgovarali trebali uložiti milijarde kuna, trebalo je konačno omogućiti da plin iz sjevernog Jadrana preko hrvatskog teritorija može doći da hrvatskih proizvođača ne da ide zaobilazno preko Italije i Slovenije, isto tako trebalo je omogućiti da određeni hrvatski veliki potrošači mogu doći direktno do plinovoda u Mađarskoj i na takav način se dovesti u poziciju da kupuju jeftiniji plin jer da se nije napravila interkonekcija prema Mađarskoj mi o ovome svemu ne bi danas mogli razgovarati. Međutim ono što treba nadodati na ovo kolega Popijač, a to je što je ova Vlada praktički zaustavila, a to je što nam vrijedi što je magistralni plinovod došao do Dugopolja jer …ništa ne radi na tome da se po jedinicama lokalne samouprave rade distributerne mreže. Jer gledajte, ako vi dignete cijenu plina 37% logična je stvar da si svatko radi računicu doma i kaže čujte u ovoj krizi mi se baš ne isplati ići na plin, nešto ću krpat s druge strane i čekati bolja vremena jer nije samo plin da dođe na uru na kuću vam treba unutra promijeniti kompletan sustav zagrijavanja, sve treba uložiti, treba uložiti nekoliko tisuća eura da bi uopće došli u poziciju da troši taj plin. A da bi imali jeftiniji plin onda treba čim više potrošača. Da bi hrvatska industrija mogla dobiti jeftiniji plin onda logična stvar da oni koji u ljetnim mjesecima troše velike količine pline, a tada građani i kućanstva … plin da mogu dobiti nižu i jeftiniju cijenu onda si oni na takav način i programiraju svoju proizvodnju … troši više plina. Dakle da bi se ovaj zakon mogao primijeniti trebalo je učiniti puno toga. Neki su to znali napraviti, a neki nažalost sa smanjenjem plaća i povećanjem cijene plina zaustavljaju taj cijeli proces.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Đuro Popijač.
Da, dobro ste uočili kolega Šuker. Dakle u posljednjih nekoliko godina smo spomenuo sam samo posljednje tri godine 9., 10.i 11. Da je preko 2 milijarde kuna samo Plinacro uložio u razvoj strukture, ako to još pomaknemo nekoliko godina unazad dakle preko tisuću kilometara visokotlačnog magistralnog plinovoda je izgrađeno kao begbon kao kičma hrvatskog plinskog sustava. I naravno nemjerljiva i neprocjenjiva vrijednost i samog plinovoda dakle interkonekcije Miholjac prema Mađarskoj. Time se zaista osigurala i omogućila dugoročna stabilnost i kao što se to kaže diversifikacija dobavnih pravaca. Sada smo sigurni da nikakva plinska kriza ili barem najveći dio problema onih koji su bili uzrok i 2008.godine one plinske krize ne bi se trebalo ponoviti jer evo tim investicijama je omogućeno da se različitim dobavnim pravcima plin dovede sigurno do hrvatskih potrošača. No međutim, naravno u neriješenim odnosima u nesnalaženju Vlade, omogućavanju tim monopolima upravo monopolima da kreiraju cijenu na onaj način kako im to odgovara dogodio se taj cjenovni udar i nadamo se samo da će i kada se implementira ovaj zakon i kada se otvori to tržište plina kada će moći dolaziti i drugi igrači na ovo naše tržište da će ta plinska priča na kraju ipak biti uspješna.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovani zastupnik Mladen Novak. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo predsjedniče. Kolega Popijač javio sam se za repliku kada ste spomenuli onaj slučaj iz Podravine odnosno primjer koji je ajmo reći moguć. Opskrbljivač koji je u teškoćama i ako se ne varam 0,28 ste rekli cijenu, susjedni ima 0,38 predložili ste tu čak i da se ugradi neka zaštitna verzija kao ne može se dizati cijena više od one koju ima opskrbljivač koji je bio već u tom gradu, mjesto nije bitno. Međutim, da li smatrate da bi netko došao neki novi opskrbljivač i pristao raditi pod tim uvjetima kada na nekom drugom mjestu ima druge. On će reći ne, gledajte moja cijena je moja cijena i na kraju krajeva i zamjenica rekla cijena se formira po stvarnom trošku. Stvarni trošak će on reći o.k. meni je stvarni trošak onaj moj 0,38 a ne 0,28 i ja ne želim po tome raditi. I onda imamo situaciju da moramo mu dozvoliti dizanje cijena, ali onda smo došli do ove druge, to sada već reagiram na ovo kako ste odgovarali na repliku, dolazimo do neke druge situaciju i ukidamo s ovim državni monopol i stvaramo privatni monopol. Zašto je državni monopol gori od privatnog monopola? Državni bi trebao biti u jednom dijelu socijalni, imati barem tu komponentu u sebi. A privatni? Ona ima tu obaveza. On koristi ono što ima, koristi maksimalno, izvlači maksimalno koliko može iz toga, a onaj socijalni dio ga uopće ne interesira. Čak i u ovom prijedlogu zakona vam stoji da ukoliko dođe do kriznih situacija tad uskače država, a hvalimo se u prvom dijelu sa liberalizacijom tržišta. Ali onaj zaštitni mehanizam države je ipak ostao. Hvala.
Hvala i vama. I odgovor na repliku poštovani zastupnik Đuro Popijač.
Pa ako se sjećate mi smo 2011. upravo ograničili cijenu plina za gospodarstvo za industriju što su nakon nekog vremena i tu odluku evo nova Vlada je i ukinula. Ovo što se tiče opskrbljivača koji će doći umjesto onoga koji je propao. Dakle, to nije sporno, ali je sporan način na koji on to nastavlja raditi. Dakle, trebalo bi omogućiti dok lokalna samouprava ne osigura novog opskrbljivača natječajem bilo čime, da onaj koji je na tom području, dakle koji ovdje piše kriterije, da onaj koji je najveći na tom području nastavi raditi u tom gradu po tarifnoj stavci kao što je to imao prethodni dok se ne odabere onaj najpovoljniji pa neka lokalna samouprava onda odabere onoga tko to želi raditi po najpovoljnijim uvjetima. O tome se samo radi. Dakle, može se dogoditi da se to u nedogled i da se to okrupnjavanje zaista dogodi upravo na štetu korisnika i da ostanu na tržištu njih nekoliko, ali sa bitno višim tarifnim stavkama nego što je to tržište, što bi to tržište reguliralo.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovani zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Evo uvaženi kolega prvi put sam čuo da replika ima svoje blagodati, pa ćemo onda uživat u tim blagodatima kako reče predsjednik Hrvatskog sabora. No evo, ja želim prije svega utvrditi da bez obzira kakav mi zakon usvojili, ne usvojili, dali određene primjedbe konačnog kupca, dakle potrošača bio on pravna ili fizička osoba, bio građanin ili tvrtka prije svega zanima cijena plina, cijena kubika, zanima energetska vrijednost. Dakle, u Hrvatskoj sve potrošače plina zanima i najpovoljnija cijena plina, najniža moguća cijena plina. No činjenica je da mi imamo najskuplji plin u Europi, najskuplji plin. Povećali smo ga kroz skladištenje, transport, distribuciju i da je ova cijena plina usko vezana i za političke cikluse koji se dešavaju u Republici Hrvatskoj, odnosno za izbore. Pa tako i u Planu 21 između ostalog stoji niže cijene energenata, a prvo što se napravilo je bilo poskupljenje od gotovo 37% upravo za prirodni plin. Tu ne mislim na samo onu toplinsku energiju određenim građanima, nego ovo je bilo u 5 mjesecu 37% je ošla prirodna cijena plina, a u zadnje 4 godine je ukupno plin, cijena plina poskupila za 93% tako da i bivša Vlada ima ruke u povećanju cijena, pa pred izbore nećemo povisiti, ali čim izbori prođu dižemo tu cijenu plina. A istovremeno jedino tko ima ekstra profit u ovom trenutku je MOL, jedini.
Hvala lijepa. Nastavljamo sa raspravom po klubovima zastupnika. Na redu je Klub zastupnika Hrvatske narodne stranke u Hrvatskom saboru i poštovana zastupnica Natalija Martinčević. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, uvažena zamjenice ministra sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Evo kao što je već danas nekoliko puta rečeno ovaj Zakon o tržištu plina još je jedan u nizu zakona kojim se energetsko zakonodavstvo Republike Hrvatske usklađuje sa trećim paketom energetskog zakonodavstva EU i u zakon se prenose smjernice, direktive koja propisuje način na koji će se obavljati djelatnosti na zajedničkom europskom tržištu plina. Ovdje je bitno naglasiti da se i kao u ostalim energetskim zakonima posebna pozornost daje na odvajanje djelatnosti koje se obavljaju nad mrežama koje su prirodni monopoli od onih koje se obavljaju kao tržišne djelatnosti. To znači da operatori plinskog transportnog sustava moraju biti vlasnički ili funkcionalno odvojeni od djelatnosti proizvodnje, opskrbe ili trgovine plinom i u tom smislu se sukladno smjernicama iz direktive prenose i tri moguća modela ustrojavanja operatera nad plinskom transportnom mrežom TESO, ITO i ISO. Kao i u električnoj energiji postoje dva ključna načela u tom procesu kojim se odlučuje i u kojem se certificira određeni model po kojem je operator ustrojen. Jedna je neovisno donošenje odluka o investicijama, a drugo je neovisnost u svakodnevnom poslovanju i održavanju. Naime, izgradnja i razvoj plinskog transportnog sustava mora počivati na sigurnosti isporuke plina, te mora biti odraz potrebe i povećane potrošnje i tu su ključni desetogodišnji planovi investicija operatora. Ako ih energetski regulator odnosno HERA prihvati, operator može računati da će dobiti novac koji je investirao. Kako je svaki korisnik transportnog sustava dužan plaćati na razvidan, jasno propisan način tarifu za korištenje transportnog sustava plina Agencija je odgovorna da se u planovima nalaze isplativi, odnosno prihvatljivi projekti. Isto tako će hrvatski projekti biti vrednovani i na europskoj platformi. Što pojedini projekt više doprinosi regionalnoj ili široj stabilnosti opskrbe plinom on će biti prihvaćen i kao potencijalni projekt od zajedničkog interesa EU koji tada može naravno dobiti i sredstva iz europskih fondova. Po donošenju ovog zakona terminal za ukapljeni prirodni plin može postati upravo jedan od tih projekata jer se ovim zakonom propisuju svi elementi koji osiguravaju da takav projekt bude realiziran sukladno europskog energetskom regulatornom okviru. Distribucija plina je također regulirana djelatnost. Cijena plina za kupce na distribucijskom sustavu sadržava naknadu za distribuciju koja je regulirana i na njenu visinu sukladno metodologiji njenu visinu odobrava agencija. Međutim, cijena same usluge za distribuciju plina bitno ovisi kako o distributeru, karakteru i veličini potrošača i potrošnje tako i o uvjetima koncesije za koju je odgovorna regionalna, odnosno područna samouprava. Prijedlog zakona je u potpunosti usklađen sa Zakonom o koncesijama pa je tako dodjela koncesija, ali i razvoj distribucijskog sustava te praćenje ponude i potražnje plina, odgovornost područne, odnosno lokalne samouprave na čijem području distributer odnosno koncesionar djeluje. U tom smislu postoji razlika u cijeni plina za krajnjeg potrošača iako će se kao i dosada cijena plina za kućanstva u javnoj usluzi formirati jednako za sve kupce. Ubuduće kako bi se distribucijski sustavi razvijali i oni potrošači koji se nalaze na koncesijskom području iako su priključeni na transportni sustav plaćat će naknadu distributeru koju će odrediti Vlada Republike Hrvatske uredbom. Distributer pak plaća naknadu jedinicama lokalne zajednice kao što je to bilo i dosada. Opskrbu u obvezi javne usluge za određeno distribucijsko područje čija je zadaća prvenstveno izdavanje računa može obavljati ista tvrtka koja distribuira plin, međutim računi moraju biti odvojeni za svaku djelatnost za koju tvrtka ima dozvolu. Zakon će osim pojave novih opskrbljivača, odnosno konkurencije na tržištu dovesti i nužno do okrupljavanja distribucijskog područja i distributera, a radi učinkovitijeg obavljanja djelatnosti distribucije. Svi kupci uključujući i kućanstva moći će izabrati svog opskrbljivača u obvezi javne usluge na određenom distribucijskom području što se rješava međusobnim ugovornim odnosom. Promjena opskrbljivača mora se odvijati unutar roka od 3 tjedna. Ovdje je bilo na odboru rasprave kod podmirenja obveza prema prethodnom dobavljaču. Ja smatram da je to zakonom uistinu dobro regulirano. Dakle, da se prilikom promjene opskrbljivača moraju podmiriti sve obveze prema dosadašnjem dobavljaču opskrbljivaču kako se ne bi doveli u situaciju da se ova mogućnost promjene opskrbljivača zloupotrebljava. Međutim, najveća novina koju donosi ovaj zakon je zasigurno odrednica koja govori o proizvodnji plina. Prirodni plin proizveden iz plinskih polja na teritoriju RH mora se predati u plinski sustav RH. Dakle, ako se sjetimo nekada je naš plin iz epikontinentalnog pojasa u sjevernom Jadranu u Hrvatsku smo uvozili preko Italije i Slovenije i pri tome su naravno zarađivali transporteri u drugim zemljama. Ovim zakonom proizvođač plina u RH će morati taj plin ponuditi prvo opskrbljivačima kupaca u Hrvatskoj. Plin će se moći izvesti ali tek nakon što je preuzet u hrvatski plinski sustav. Dakle, i sama proizvodnja će se moći učinkovitije pratiti a obveza proizvođača je izvješće o planovima i naknada lokalnoj zajednici. U novom Zakonu o ugljikovodicima i eksploataciji koji je evo prema nekim podacima u pripremi određivat će se i eksploatacijska naknada, odnosno … [[Govornica se ne razumije.]] koji se plaća državi. Prijedlog zakona dalje što je iznimno važno brine o neprekinutosti opskrbe plinom te se rješavaju pitanja vezana uz one kupce koje treba zaštiti u uvjetima kada gube opskrbljivača. Vlada će odrediti nakon istraživanja tržišta zajamčenog opskrbljivača u RH, a može ukoliko je to nužno odrediti i opskrbljivača u javnoj usluzi. Do trenutka dok se ne oslobode zakupljeni i skladišni kapaciteti opskrbljivač u javnoj usluzi koji opskrbljuje kućanstva bit će prirodni plin. Ja bih se u sklopu ovog osvrnula i na jasno definirana prava krajnjeg kupca jer to naravno smatramo iznimno važnim, a koja su definirana dakle kao pravo na slobodan izbor i besplatnu promjenu opskrbljivača, pravo prigovora agenciji na rad opskrbljivača, pravo na dostavu relevantnih podataka o potrošnji plina u pisanom obliku, pravo na priključak plinskih uređaja na transportni sustav ili distribucijski sustav, pravo na izgradnju izravnog plinovoda pod uvjetima propisanim ovim zakonom i pravo na opskrbu plinom od strane opskrbljivača u obvezi javne usluge opskrbe plinom. Isto tako člankom 65. određena su prava kupaca pod posebnom zaštitom u okviru javne usluge i zajamčene opskrbe pa tako kupci koji ishode odluku o statusu ugroženog kupca od nadležnog tijela za socijalnu skrb imaju pravo na posebnu zaštitu, odnosno imaju pravo na isporuku plina. I nadležno tijelo za socijalnu skrb dužno je planirati i osigurati sredstva za plaćanje isporučenog plina ugroženom kupcu. Za učinkovitu implementaciju i razvoj transparentnih i nediskriminatornih tržišnih odnosa prije svega nadležna je HERA. Za sigurnost opskrbe zadužen je također i operator prijenosnog sustava dok za platformu na kojoj se odvija realizacija ugovora u dnevnom poslovanju nadležan je Hrvatski operator tržišta energije. U ovom smislu i nema većih novina obzirom da je model bilančnih grupa ustrojen i poslovanje se na sličan način odvija već ove godine. Novina zakona je da se u kućanstvima na centralnim toplinskim sustavima u zgradama koje imaju plinske kotlovnice plin isporučuje po cijeni po kojoj se on isporučuje i krajnjim kupcima plina iz kategorije kućanstva. Nova Direktiva o energetskoj učinkovitosti propisuje potrebu učinkovite proizvodnje energije. Toplinska energija u jednoj zgradi se naravno učinkovitije proizvodi u centralnim toplinskim sustavima nego u pojedinačnim etažnim, međutim kako bi se to naravno u financijskom smislu i prepoznalo potrebno je adekvatno promijeniti zakonodavstvo. I očekujemo da će predlagatelj uskoro na tragu dosada donesenih zakona predložiti ovom Domu i novi Zakon o tržištu toplinske energije, a čemu je naravno ovaj zakon zapravo prethodni korak. I možda još da spomenem nešto na što upozoravaju prije svega kupci, odnosno potrošači ali i regionalni distributeri to je način obračuna naplate, odnosno izmjena obračunske jedinice iz kilovata u kubike. Zašto se to postavlja kao pitanje? Svi mjerni instrumenti su baždareni na kubike i potrošnja se obračunava u kubicima, a ona se temeljem formule pretvara u kilovate što naravno dovodi do nerazumijevanja potrošenog i onog što se plaća. Na računima doduše ja mislim da kod većine distributera u Varaždinu da postoji formula iz koje se vidi taj izračun, međutim ona je za većinu ljudi dosta komplicirana i kupci je ne razumiju. I zbog toga mislimo da bi rješenje kakvo postoji u većini država EU, a to je da se dakle obračuna u jedinici potrošnje, a to su kubici, bilo daleko pravednije i transparentnije. I mislimo da bi u tom smislu, obzirom evo na liberalizaciju tržišta koje nas sada slijedi, o tome trebalo svakako ozbiljno razmisliti. Evo s ovim prijedlogom zaključila bi svoju raspravu i klub HNS će ovaj zakon podržati. Hvala.
Hvala lijepa. I sad je na redu replika poštovanog zastupnika Zorana Vinkovića.
Vidite uvažena kolegice, ni jedan zakon ne treba prihvaćati zdravo za gotovo, pa čak ni ovaj. Između ostalog, bez obzira sada što to dolazi iz Ministarstva gospodarstva gdje je ministar iz HNS-a, ali i ovaj zakon ima niz, je ne bih rekao samo tehničkih problema, nego ima posebno ono što je vezano za odnos jedinica lokalne i regionalne samouprave i ne može se to obrazložit načinom da će doć do suglasja. To vam ne može biti rješenje jel nadležnost davanja koncesije opskrbe plinom nije nadležnost regionalne samouprave koja ima neke druge mogućnosti davanja koncesija kao što su lovišta itd., ali je ovo isključiva nadležnost lokalne samouprave. S druge strane ovaj zakon ne rješava bitne probleme. Dakle najbitniji problem, krenete u plinifikaciju jednog naselja, završiti plinifikaciju bez obzira bili državna tvrtka, bili privatna tvrtka, nažalost državne više ni nemamo jer je ona privatizirana, ali imate vrlo mali odaziv onih koji se žele priključiti na plinsku mrežu. Ne radi cijene priključka, nego radi cijene kubika ili kilovata, da ne pričam sad o formuli pretvaranja koja je isto prevara građana, ili o energetskoj, kalorijskoj vrijednosti i ogrjevnoj vrijednosti tog plina koji se isporučuje. I onda još dobijemo, a mnogi i oni koji su priključeni na plin moraju otići, a možda i po 3 ili po 6 plaća u minus i onda ćemo i sada i ovom odlukom Ministarstva financija sve zajedno isključiti iz plina jer neće moći više plaćati najveću cijenu zemnog plina, bilo po kubiku, bilo po kilovatu u Europi.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku, poštovana zastupnica Natalija Martinčević. Izvolite.
Pa evo samo kratko, ovaj zakon formalno dolazi iz Ministarstva gospodarstva, međutim kao što su ja mislim svi zastupnici u svojim izlaganjima iznijeli, ovo je usklađivanje sa zakonodavstvom EU. Mi se ovdje usklađujemo sa nečim što smo prihvatili kada smo se odlučili za EU, kada smo završili pregovore u tom poglavlju, prema tome ovaj zakon je posljedica toga i usklađivanje koje jednostavno moramo provesti. Hvala.
Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu su Hrvatski laburisti i poštovani zastupnik Mladen Novak. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovana zamjenice sa suradnicom. Kao što je već rečeno u par navrata ovdje, riječ je o usklađivanju sad propisima EU pa smo nema dugo imali još jedan zakon iz tog paketa koji se odnosio na električnu energiju i samo usklađivanje sa EU propisima, propisima EU samo po sebi nije nužno zlo, odnosno trebalo bi biti nešto što je pozitivno, što je dobro. No, međutim ovakvi zakoni su pisani negdje vani u Njemačkoj, Bruxellesu nije bitno i pisani su na način da daju nama priliku, oni nama omogućavaju da tu priliku iskoristimo. Da li ćemo je mi koristiti i na koji način, to opet ovisi samo o nama. Da li ćemo se ponašat u skladu sa nacionalnim interesima, sa interesima građana ove države ili ćemo se ponašat u skladu sa očekivanjima velikih korporacija i megafirmi kako u Europi tako i u svijetu. Treći paket, stoji u ovom tekstu omogućava uspostavu potpuno liberalizirano i efikasnog energetskog sustava. E ovo liberaliziranog je mogućnost, ali nije nužno da je to i najbolje rješenje. Zbog čega, zbog čega recimo maloprije je bilo postavljeno pitanje oko monopola države, zbog čega državni monopol gori o monopola privatnog poduzeća? Država pri tome mora imati, mora zadržat onu komponentu socijalnog, privatno poduzeće to ne mora, ne mora i neće, neće jer radi na štetu svoju vlastitu, radi isključivo za profit. A ovo ako, ova dioba, maloprije je kolega koji je iz te struke napomenuo i ja tvrdim da je to točno, ova podjela na ova 3 segmenta će samo poskupit troškove, poskupit će cijenu krajnjem korisniku. A mi to pravdamo sa, ne znam ni ja, propisima EU, ne znam ni ja što sve nećemo izmislit da bi sami sebe uvjerili da radimo nešto što u podsvijesti ustvari znamo da nije dobro. Mogućnost liberalizacije nije nužno, ne predstavlja nužnost prodaje, no međutim ja ću napomenuti još jedan, jer i koristim ovu priliku da skrenem pozornost i na problem koji je također aktualan ali očito nije toliko interesantan medijima i javnosti. Prošle godine sam spominjao problem Hrvatskih željeznica i da se kroz jedan zakon stvara podloga za promjenu odnosno tamo rečeno promjena pravnog statusa zbog podjele vuče vlakova. To je bila promjena zbog prodaje i sad se dokazuje da je to istina i da ste lagali i to je istina da ste lagali tada, besramno ste lagali al to treba ljudima reći, jer to je prošlo, palo u zaborav. Tada je bilo riječ da je podjela vuče vlakova, to isto sada se radi sa HEP-om, to isto sada se radi s tržištem plina, zbog čega' koje interese mi to štitimo, čije? Doduše nije sve čak iz loše namjere, imaju nekog pomodarstva, evo sve će riješi EU fondovi. EU fondovi neće riješit ništa, baš ništa neće riješiti sami EU fondovi. Da bi EU fondovi bili u svrsi, da bi oni svoju svrhu ispunili, prvo mi moramo odraditi svoj dio posla, mi moramo uložiti svoj dio sredstava samo ne znam koji. Mi moramo uložiti svoju pamet a da bi svoju pamet uložili prvo smo morali napraviti već i angažirati u neke projekte napraviti realnost je takva da mi projekata nemamo. Ovo što radimo sad izvlačimo iz naftalina neke projekte stare 20, 30, 50 godina koji su totalno promašaj. Jedna rečenica me stvarno iznenadila. Ja moram priznat ne doživljavam sebe ali to je tako u Hrvatskoj, svi smo mi najveći ekonomisti i znamo ekonomski postulate vjerojatno svi bolje od ministra financija. Tako isto smo svi selektori pa znamo bolje nogometni sastav od trenutnog selektora. Pa ja ne mogu sebe uvjeriti u ovu konstataciju. Za osiguranje tržišta smatra sa, za osiguranje opskrbe smatra se odgovornim tržište. Tržište je nešto što je, nije nešto čvrsto za što se možete uhvatiti. Nema samo regulirajućeg tržišta. Na kraju krajeva ovdje to sam već spominjao u replici. Kada dođe do kriznih situacija opet se traži taj regulirajući faktor, opet država uskače. Sad mi samo nije jasno kako to kad se stvara profit, onda država tu nema svoje mjesto jer to je nešto što je profitabilno, dajmo to omogućimo to privatnim investicijama i onda je to dobro. Onda će to funkcionirati. Zbog čega neće funkcionirati ako na ta mjesta između ostalog i u HER-u kao nezavisnu i samostalnu su postavljeni ljudi zna se kako politički. I sad najedanput tu će funkcionirati a ako je državna uprava onda je, ako je javno poduzeće onda ne funkcionira. Mislim da tu baš nešto ta priča sve skupa ne drži vodu al očito je to danas najlakše tako objasnit. Spominjano je ovdje da se cijena ovisi o opravdanim troškovima. Pa koji to danas troškovi neće biti opravdani. Spominjano je isto da pravo je krajnjeg korisnika. Šta znači krajnji korisnik svaki potrošač u ulici će imati pravo izabrat opskrbljivača. Pitam one koji su u struci jel to moguće? Koji znaju dobro struku, dal je moguće da nas dva u istoj ulici imamo različite opskrbljivače, a mi smo krajnji korisnici. Mislim da to baš i nije moguće. Samo ovaj zakon se doduše ne bavi sa problematikom na koju mislim skrenuti pozornost, a to je situacija recimo sa industrijom kojoj je glavna sirovina, odnosno jedna od glavnih sirovina plin. Pa imamo ono što je meni jako interesantno Petrokemija Kutina zato što je na mom području. Interesantne su mi priče koje se pojavljuju u medijima, još mi je interesantnija stranica Državnog ureda za upravljanje državnom imovinom mada mi je već zamjenica rekla da prilikom prošle rasprave da to ne drži vodu i da prvi put čuje tu vijest i sad me interesira kako Državni ured objavljuje nešto što o čemu očito Vlada, ministarstva nemaju pojma. Treba ih pozvati na red i ja od vas očekujem da pokrenete postupak smjene tih ljudi. Ako rade tako neodgovorno onda to nije u redu i to onda treba ljudima reć. Ako ta ista Petrokemija danas sutra zbog recimo dam si mašti na volju pa kažem zbog ulaska GASPROM u RH bude u situaciju da zbog nekog drugog ruskog partnera postane pakirnica ruskog umjetnog gnojiva za kojeg oni trenutno nemaju tržište a imaju ga u prilično velikim količinama al koje isto tako nije ni kvalitete koje je naše pa kad od Petrokemije Kutine naprave pakirnicu umjetnog gnojiva dal to neće biti dodatni udari na poljoprivredu, je doduše da to nije tema ovog zakona direktno ali posljedično svakako da je. Zamjenica je u uvodnom djelu napomenula da i socijalnu kategoriju, moram priznat da socijalna kategorija uz ove sve podatke koje je kolega iznesao oko cijene pline za naše građane u Hrvatskoj u usporedbi sa cijenama plina za građane okolnih zemalja, onda stvarno socijalna kategorija je vrlo upitna pod broj jedan, a pod broj dva kako nam ide životni standard i kako idu troškovi još malo pa će se desiti da je preko 90% korisnika plina bi komotno mogli svrstati u socijalnu kategoriju. Što se toče nadzora, nadzor je obrađen sa jednim kratkim poglavljem otprilike malo više možda od pola stranice, čak nije više od pola stranice i tu se konstatira da će nadzor vršiti ministarstvo odnosno ministarstvo to spušta na inspektore. Međutim prvo upitno je da li oni imaju s čim, da li imaju kadrove, a s druge strane tko će ako se to ne bude imalo s kim i s čim raditi? tko će vršiti kontrolu kvalitete tih proizvoda koje mi imamo odnosno koje dobivamo? Tko će se baviti s tim? Slična priča je i kod nafte i naftnih derivata, a i ovo spada u taj dio i tu praktički dolazimo i u tu situaciju. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Vaše izlaganje izazvalo je reakciju replikom 6 zastupnika. Idemo po redu. Prva replika i poštovani zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Uvaženi kolega, činjenica je da je ovaj zakon označen kao europski zakon. ali je isto tako činjenica da sve te europske zakone ne moramo donositi po hitnom postupku jer ne ulazimo u petak u EU, pitanje je da li ćemo i 1.srpnja ući. Dakle, građene prije svega zanima i ponavljam to i tvrtke i pravne i fizičke osobe nazovite kako god hoćete, zanima konačni rezultat ovoga zakona, a to je smanjenje ove sramotno visoke cijene plina, koja je otišla za Uskrs iza Uskrsa prošle godine za 32% pa je onda otišao i PDV za 2%, te malo veći razmjer ne zbraja se aritmetički nego je to čak i geometrijska progresija, onda imamo najavu drugih represija i presija poreznih. Onda imamo sada najavu ukidanja minusa na dakle ja govorim u ime građana, pa imamo najavu skidanja plaće za 3% kao jedine mjere koja će Hrvatsku izvući iz svega ovoga. I na kraju dođemo do poskupljenja u samo godini dana u odnosu na kupovnu moć po kubiku ili kilovat satu toplinske energije za gotovo 50%. Mislim da je to osnovni pokazatelj. I ovaj zakon ne sadrži sve ono bitno, bez obzira što pišu tu interesi Hrvatske itd. zaštita potrošača nego bi on trebao proći jednu detaljnu pa ja bih rekao čak i znanstvenu raspravu. Ovako kako nam cijena plina raste očigledno ćemo se morati više ne grijati drva jel i cijena drva po metru raste nego ćemo morati malo da spomenem poljoprivredu i ekološku proizvodnju na ono kučenje. Ako netko ne zna šta je kučenje izuzetno je kalorično.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Mladen Novak. Zadnji čas.
Hvala lijepo. Ne, ne javio sam se prvo, mislio sam da ste registrirali.
Nastavite, ne dajte se smetati molim vas.
Ispričavam se. Pa kolega, čisto ne nećemo u petak ući u EU ući ćemo u ponedjeljak 1.srpnja je ponedjeljak. Ali inače u ovom Domu na kraju krajeva i Ustavni sud se oko toga očitovao, sve je postalo po hitnoj proceduri čak nije bitno da li ima ovaj E da li postoji ili ne postoji, mada u nekoliko navrata ne samo mi ne samo vi kao klub vaš sa različitih strana je uočeno da ponekad se taj E dodatak kao europski stavlja na sve i svašta da nema nikakve logike za to. Ovo što ste vi rekli da postoji prostora, postoji vremena da se ide u redovitu proceduru da se obave dva čitanja, pa to stoji, ali to stoji za svaki od tih zakona. Međutim nedostaje ono što se zove politička volja, nedostaje jednostavno, ovo čak nije ni nedostatak političke volje. Ovo je jednostavno dokaz bahatosti i arogancije, možemo što hoćemo i radimo što hoćemo i ne možete nam ništa. To je samo to.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Srđan Gjurković. Izvolite.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Ma poštovani kolega ja stvarno ne razumijem, u vašoj raspravi ste vi za liberalizaciju ili za monopol. Ja znam da ste vi za nekakvo smanjenje cijena općenito. Jeste li za EU, jeste li za konkurenciju, za tržište, natjecanje? Iz vaše rasprave vi ste za sve i ništa, ništa ne razumijete, razumijete itd. Mislim ono što je jasno i osnovno generalno i kod elektroprivrede koje se dotičete a i kod plina da u ovome trenutku način na koji se do sada radilo monopolistički je proizveo to da su cijene morale porasti. Zašto? Zato što tvrtke kako su se do sada vodile u bivšoj vlasti su tako radile da je proizvodna razina bila niža u odnosu na sve članice EU i stare i nove. Udio rashoda u zaposlenom i na ukupnim prihodima bio je 3 puta veći nego u europskim zemljama, pokazatelj likvidnosti također izuzetno loši, a zaduženost isto tako veća od Sve to skupa čini da mi moramo liberalizirat tržište, da moramo se ponašat onako kako smo se počeli ponašat u biti kad smo izglasali i željeli samostalnu Hrvatsku državu na način koji je temeljen na tržištu, na kvaliteti, na vrijednostima, na konkurenciji koja donosi onda mogućnost i situacije da ne političkim odlukama se određuju cijene, da se socijalno zaštiti, ali ne da se monopoli štite i zbog toga plaćaju to građani. Na ovaj način ovom liberalizacijom osigurat ćemo dostupnost jeftinog i kvalitetnog plina.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Mladen Novak.
Kolega, oko EU smo se mi izjasnili tako da ovo je deplasirano pitanje vama nije jasno. O.k. Ako ima potrebe pojašnjavat ćemo mi to još brdo puta. Činjenica je da mi upozoravamo na nešto drugo, da se ovdje dešava neki drugi trend, da se sve kompletne privatizacije, sva prodaja nacionalnog bogatstva se pravda ulaskom u EU i to je tamo liberalizirano, to je tamo normalno i to je za nas dobro. Već smo imali u povijesti jednu situaciju da nam je čovjek objašnjavao da je nama u stvari dobro samo što mi toga nismo svjesni. Sad vi nas uvjeravate da je nama dobro sve živo rasprodat. E pa nije nam dobro. Ja upozoravam upravo na to, da ovo podloga danas je to, jučer bio podloga za energetski sustav, za HEP, danas plin. Sutra će bit za šume i vode. To je ono na što mi upozoravamo.
Nova replika i poštovani zastupnik Davor Ivo Stier. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Evo kolega otvorili ste pitanje sigurnosti i opskrbe i na to pitanje ste krenuli malo s jednog ideološkog aspekta da li to se može prepustiti tržištu ili mora država. Bez obzira gdje i one države koje najviše zastupaju liberalni kapitalizam uvijek je pitanje opskrbe plina strateško pitanje, pitanje za nacionalnu sigurnost i naravno da država mora tu voditi računa bez obzira na ideologiju. Naravno da to ne znači se sukobiti s tržištem i da favorizirati monopole. Tržište ima tu svoju ulogu, ali i država je tu da zaštiti nacionalnu sigurnost. Međutim, čini mi se da naš najveći problem možda i nije ta ideološka rasprava nego što u ove teme koje su izuzetno ozbiljne ponekada nestručno ulazimo i nedovoljno transparentno. Na primjer, vodimo se nekim modama. Kad je išla delegacija u Katar za onaj LNG tu je opskrba plina i samo govorim o tome kako će Katar opskrbljivati plinom. A većina europskih država već sada pregovara sa SAD-om jer u SAD-u se vodi itekako vrlo važna rasprava o tome da Amerika počne izvoziti ukapljeni plin što bi bilo naravno puno sigurnije jer ne mora proći kroz Sueski kanal, nego samo kroz Gibraltar. Bilo bi jeftinije i već se zauzimaju sada pozicije, a mi smo nekako upravo zbog te netransparentnosti u raspravi svi kao u modi išli i pričamo samo o Kataru. I mislim da je upravo to ono što nam nedostaje otvoriti raspravu, vidjeti koji su svi horizonti i donijeti onu odluku koja je najbolja za naše nacionalne interese.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Mladen Novak.
Hvala lijepo. Onaj prvi dio vaš samo bih još nadopunio. Nije samo plin, nego svi energenti. Apsolutno se slažem s tim da tu država mora imati neku, ne neku nego bitnu ulogu. Što se tiče ovog drugog dijela gdje ste spomenuli da ulazimo dosta ne nitko ponaosob, nego općenito, ulazimo dosta da ne kažem pomodarski u stručne teme, u stručne dijelove. Mogu se s tim složiti. Međutim, ne da mogu apsolutno se slažem ali evidentno je da ne postoji volja da se čuje struka. Recimo ja sam nakon tog slučaja koji vi spominjete oko LNG terminala imao sam susret sa desetak ljudi koji su iz struke i koji me upozoravaju da je to najveća podvala, da veći dio Europe se snabdijeva plinovodom od Rusa koji je daleko jeftiniji, nego što će ovdje bit troškovi pripreme plina za transport, sam transport, pretovaranje i nemate sigurnog kupca. Vi da bi ga doveli ovdje, da bi ga uskladištili vi morate imati sigurno tržište inače je to promašena priča. A s druge strane onaj dio koji nije, koji nije spojen na ruski naftovod, plinovod pardon, taj dio je već ima svoje LNG terminale čak i viška, čak i viška po postojećim potrebama. Sad se postavlja pitanje što smo mi to radili? Da li je to hajmo reći desio se trenutak mislim da se to preklopilo taman i sa još nekim događajima koji su vezani za neke presude i take stvari. Trebalo je narod dić na neki način, pa makar i sa pričom o tome da napokon dolazi jedna investicija koja ono stvarno pokrenut će sve ostalo. Na žalost mislim da je to bila čista pusta priča. Hvala.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi kolega, puna su usta slobode a sve su prazniji novčanici. I najveći zagovornici neoliberalnog kapitalizma priznali su da je potpuna liberalizacija o kojoj se govori u ovom Zakonu tržišta nemoguća. Ona je promašaj. To je dokazano, ekonomisti su dokazali to. Ona je promašaj za većinu a s vremena na vrijeme i za manjinu promašaj u potpunosti. Izgleda da su profiti zamaglili mnogima vidike. Njihova ideologija je novac. Mnogima je hrvatstvo tek puko sredstvo i novac im je svjetonazor i to je jedino što se govori o tom neoliberalnom kapitalizmu u Hrvatskoj i van Hrvatske. Da nešto znaju ili možda znaju previše o doktrini šoka, o čikaškoj školi, da nešto znaju ili znaju opet kažem previše ne bi narod u koji se zaklinju nudili skuplje, gore, pod izlikom pazite sad tog licemjerja sloboda, ta riječ. A najgore kad se tobože socijaldemokrati provode najtvrđu neoliberalnu politiku. Liberalizacija u prijevodu znači zapravo stvaranje velikih profita kao što isto tako što nam je bačena buba u uho stvaranje saveza između EU i SAD-a koji će donijeti novu liberalizaciju, koji će omogućiti velikim tvrtkama osvajanje tržišta i naš prazan novčanik.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku, poštovani zastupnik Mladen Novak. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče. Poštovani kolega slažem se sa svim što ste rekli s tim što možda jedan mali dodatak. Mislim da naš narod da građane to još više boli što nakon onog svega, nakon onih svih patnji što su imali sve što se izdešavalo vezano uz rat pa period iza toga sad doživljavaju prevaru. Doživljavaju prevaru koja ko za vraga još se naziva i socijaldemokracijom, odnosno jedan veći dio te prevare se naziva socijaldemokracijom. Ljudi nisu, ne traže nitko od ovih građana, nitko od ovih 373 tisuće, toliko je bilo jučer ne znam koliko ih je danas, ma i onih koji su na minimalcu, i onih koji ne primaju plaću nitko od njih ne traži standard ne znam onaj što možemo vidjeti u kojekakvim sapunicama, nitko od njih ne traži da može biti partijaner. Oni samo traže da mogu živjeti od svog rada, a nažalost mi smo sve dalje i dalje od toga. Hvala.
Zanimljiva pojava u hrvatskoj političkoj praksi da se kolege u istom klubu slažu. To nije loše, to je dobro. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo kolega Novak mene je zaprepastila vaša tvrdnja da će ova podjela povisiti cijenu plina. Ja bih, ja mogu samo reći pa kud više? Ali kad malo bolje razmislim i krenem u nekakvu analizu vi ste u pravu. Uistinu je moguće. Ako krenemo samo od onog zajamčenog opskrbljivača koji će nastaviti, ako onaj prijašnji znači ne bude dalje sposoban moguće je. Pa tko je doživio da je netko snizio cijenu. Ajmo reći, je li to moguće i po onom modelu kao što ste vi rekli opravdani troškovi. I u tom smislu evo naravno sa žaljenjem, još se više žalostim kad se spomene područje iz kog ja dolazim, okrug Podravina koja gotovo 60% daje plina, dakle domaćeg plina daje na tržište. I onda se postavlja pitanje tko će moći platiti taj plin? Oni umirovljenici naravno da neće moći. Evo jučer sam dobio jedan predmet gdje ljudi su jednostavno ovršeni, ne mogu. Poljoprivrednici još manje. Ma neće oni moći kupiti ono gnojivo kutinsko o kom ste vi govorili, nema šanse da će moći kupiti, a sezona sjetve ide. Poticaji stigli nisu itd. Pa ako i svojim osobnim primjerom hoću reći ja živim gotovo 300 metara od centralne plinske stanice. Baklja gori svakodnevno, a da ne kažem da koliko toliko puta osjetim onaj nekakav miris čudni koji jako je neugodan i uistinu miris. I znate kako se grijem? Većinski na drva. I dobro je sad dok sam još koliko toliko u snazi i mogu, za koju godinu neću moći više sjekiru držati, a onoga kocenja o kojemu je govorio kolega Vinković neće biti jer se kukuruz ne može sijati. I što u tim okolnostima činiti? Zaključati i nema grijanja. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Inače u hrvatskom jeziku neugodan miris se zove smrad. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Mladen Novak. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega pa spomenuli ste svoj kraj u kojem je plinifikacija većim dijelom prošla i uspješno provedena pa ne mogu da ne spomenem Sisak, ne mogu da ne spomenem naselje koje se zove Željezara koje je kompletno plinificirano u mračno doba, u doba onog omrznutog socijalizma kad su svi stanovi kompletno stambeno naselje je imalo proveden plin i bio je u funkciji. Danas nemamo plina, ta kompletna mreža nije u funkciji. Prošlo je više od godinu dana otkako su premijer i prvi potpredsjednik Vlade bili na Staru godinu u Sisku i obećali kreće proizvodnja. Prošlo je već više od pola godine otkad je Sisačko-moslavačka županica najavila 500, 600 i ne znam koliko novih radnih mjesta. Ni dan danas tamo ne radi ništa, ali nema ni tog jadnog plina. A isto tako upravo ljudima su istekle one zakonske mogućnosti otpremnine nestaju, tope se ali o tome više nitko ne vodi brigu. Sad kad dolaze ovi izbori sad će se vjerojatno otvoriti neko radilište koje će biti prilika da se prereže vrpca jer doduše već smo navikli, neki su čak svojevremeno i liftove puštali u promet pa ne bi me iznenadilo da ovdje netko sad dođe u situaciju da upali svjetlo i evo i to je pustio u funkciju. Hvala lijepo.
Hvala i vama. I nova replika i poštovani zastupnik Petar Baranović. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovani kolega dolazeći u ovaj Sabor prije godinu i nešto dana smatrao sam da dolazim u sredinu u kojoj se raspravlja i razgovara o problemima hrvatskog gospodarstva i društva na najvišoj mogućoj razini, gdje se vodi računa o vjerodostojnosti izgovorenog međutim moram reći da me neke rasprave, pa i ove jutros oko ovog zakona polako kolebaju u toj percepciji Hrvatskog državnog sabora. U svom ste izlaganju spomenuli Kutinu, i u pravo nju kao primjer koji bi trebao pokazati da ovaj zakon u svojim odredbama i temeljnim smjernicama dvojbe, meni se čini da se u ovoj kući nažalost kod djela zastupnika ne razumije šta znači liberalizacija tržišta, šta znači ponuda više ponuđača i kako taj mehanizam utječe na cijenu ponuđenog. Upravo je Kutina primjer koji kazuje koje su kvalitete i novosti ovoga zakona i svega onoga što 3 energetski paket EU donosi u područje energetike. Deset lipa na ukupnu potrošnju po kubiku, plina u Kutini znači život Kutini. Dvadeset lipa ih dovodi u dobit. A potpuno je izvjesno da liberalizacijom tržišta i boljom ponudom će doći do konkurencije koja će spuštat cijenu. Druga stvar, instrument zajamčene opskrbe također jamči stabilnost u opskrbi i stabilnost proizvodnje. Prema tome, Kutina je upravo pozitivni primjer. I u konačnici rekli ste da ste protiv prodaje nacionalnih bogatstava, pa ste spominjali šume, vode, bit će mi interesantno slušati vašu raspravu, vašeg kluba kad bude ponovno u drugom čitanju Zakon o poljoprivrednom zemljištu koje je također nacionalno bogatstvo, a kojem je temeljna intencija da se zemljište koje je u vlasništvu RH ne prodaje, da se ne rasprodaje obiteljsko srebro nego da se daje u dugogodišnji najam. Hvala lijepo.
Hvala i vama. I odgovor na repliku poštovani zastupnik Mladen Novak.
Hvala lijepo predsjedniče. Pa kolega Baranović, krenuli ste sa stavom, ono mi, vi znate što radite, imate ekspluzivu na pamet i pripadnici ste vladajuće koalicije a mi ostali mladimo kod Max po diviziji. I to ste, do tog ste zaključka došli slušajući nas i onda sad postavljate pitanje vezano za Zakon o poljoprivrednom zemljištu gdje ste čuli stav Kluba zastupnika Hrvatskih laburista. I sad nam stavljate u usta nešto što je apsolutno suprotno od toga. Daj se malo dogovorite sa sobom. Hvala.
Hvala i vama. Nastavljamo, najprije da obavijestim da je u skladu sa člankom 207. stavak 2. Poslovnika Hrvatskog sabora u 10,41 isteklo vrijeme za prijavu o raspravi u trajanju od 10 minuta po ovoj temi. Na redu je klub HDSSB-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Zoran Vinković.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, zamjenice sa suradnicima, dame i gospodo zastupnici. To be, or not to be, biti ili ne biti pitanje je sad, neću ja ono must trast, ali je nešto očigledno trulo, ali ne u Danskoj nego u Hrvatskoj [[Upadica: To be or not to be.]] nego u Hrvatskoj. Nešto i o hrvatskom izrazu za neugodna miris ili smrad, dakle prirodni plin ili zemni plin nema mirisa. Zbog toga se kolega Milinković dodaje plin merkaptan i to je onaj dio sa bazom sumpora koji se osjeti i praktično vas upravo taj neugodan miris ili smrad spašava. No, obzirom da niste te struke ja vam savjetujem da pozovete nekog ko se razumije, a inače to možete provjeriti s običnom sapunicom ili pijenom gdje vam na spojevima curi plin. No, to je nešto, nešto sasvim drugo. No, ja bi krenuo evo s ovim Zakonom o povijesti plinifikacije jer ovo nije prvi zakon koji se odnosi na tržište plina. Tamo početkom 90. pa i za vrijeme Domovinskog rata tadašnji zakon omogućavao je i privatne investicije na ovom području i gradnju te infrastrukture. Negdje krajem 90. odnosno u drugoj sredini 90. zakonodavac, dakle između ostalo i Hrvatski sabor izričito je zahtijevao da se ukinu te vrste privatnih investicija u RH, a ja moram reći da se klub HDSSB-a zalaže za liberalizaciju, da neko ne bi posumnjao, posumnjao u to jel liberalizacija ne mora značiti prodaju nacionalnih dobara, može značiti smanjenje cijene plina, ali ne na ovakav način gospodine Baranović kako je ovaj zakon napisan. Dakle, tadašnji zakonodavac je donio odluku da cjelokupna infrastruktura mora preći pod jedinice lokale samouprave i zbog toga upravo govorim i u ovom dijelu da je nadležnost prije svega lokalne samouprave, ne samo kroz naknade za koncesiju nego i davanje koncesije i da to nije nadležnost regionalne samouprave i da tu bez obzira ko kako tumačio na odborima neće nikad doći do suglasja jer interes pojedine lokalne samouprave ne mora biti interes regionalne samouprave. Regionalne samouprave u Europi su nešto drugo za razliku od naših. Oni imaju daleko veće fiskalne kapacitete i predstavljaju regije u pravom smislu te riječi. Dakle, imali smo još jednu novinu tog zakona, kada je plin odnosno plinovodi i plinski cjevovodi kao infrastruktura izbačena iz zakona da je to komunalna infrastruktura, nego je to postalo i praktičko moralo osim tamo u onim dijelovima gdje su jedinice lokalne samouprave sudjelovale u financiranju i praktično one gradile ili preuzele određene dubioze i kredite koje su nastale prilikom te plinifikacije, su postali vlasnici ali na kraju je to postala država koja je to utopila u određena trgovačka društva. Pred nama je ovaj zakon kojima doista nije trebao ići u jednom čitanju, po hitnom postupku jel ovdje je bez obzira koga potpisao ili ne potpisao uskladio s EU. Ja uvijek imam osjećaj da onaj koji potpisuje u ime Hrvatske zakone koji su usklađeni sa EU bude sretan a ovaj iz EU trlja ruke jer u svakom slučaju Hrvatska gotovo svim zakonima je u nepovoljnijem položaju u odnosu na zemlje članice osnivača EU da mi netko ne bi krivo razumio. Nešto što na primjer kažu strani konzultanti o hrvatskoj energetici da je diskusija evo u Saboru o energetskoj strategiji i njezinoj provedbi dosad bila vrlo ograničena, da se provedba energetske politike uopće ne prati, tu se ja mogu složiti sa kolegom Baranovićem koje je očekivao da će se ovdje voditi jedna široka, znanstvena rasprava ali budite sigurni da se ona ne može voditi u roku od tri ili četiri sata u roku 15 minuta bez stvarnog mišljenja struke koji je vezan za ovaj zakon i da ne čitam, ovo je jedan cjelokupni dokument koji ja doista u ovom vremenu ne mogu pročitati i ovdje ima izuzetno vrijednih podataka. Ovo su samo natuknice te analize stranih konzultanata o hrvatskoj energetici i otprilike determiniraju pravo stanje energetike u RH. I ovo nije naručeno da bi nekoga nego prije svega je ovo bio dokument koji je trebao važiti prilikom ulaska Hrvatske u EU. Bitno je reći da doista imamo i razdvajanje i sve ostalo ali kako skladištenje, transport ali kako to izgleda sada na tržištu RH. Ja sam razgovarao sa jednim ja bih rekao vodećim i velikim potrošačem industrijskog plina koji uostalom ima i pogon u Đakovu, Osječko-baranjskoj županiji, u RH gdje je bilo uz sva ona ostala predizborna obećanja koja su temeljena na planu 21 bila je i obećanje Kukuriku koalicije da će maksimalno štititi domaću industriju čiji opstanak je ovisan o visini cijene prirodnog plina. To se nije dogodilo. Dakle imali smo na brzinu povećanje te cijene sa 2,13 po kubiku na 2,75 kuna po kubiku. Bivša Vlada je možda napravila u onom dijelu jer ovaj ciklus ne treba gledati samo u jednoj godini i povećanje od 32% nego u ukupnom povećanju te cijene plina u zadnje četiri godine od 93%. I nemamo mi monopol u RH niti više u energetici, niti više u distribuciji zemnog plina. Možda smo ga mogli imat da smo domaću proizvodnju prirodnog plina koja zadovoljava a to su pokazatelji, znanstveni pokazatelji, ne samo statistički zajedno sa rezervama tog zemnog plina zadovoljava 70% potrebe ne samo hrvatskog gospodarstva nego i hrvatskog stanovništva. Međutim taj domaći plin smo prodali, prodali po znatno nižoj cijeni od ove 2,13 po kubiku a uvozimo ga znatno skupljije. I to je očigledno ekonomska logika na hrvatski način. Istovremeno cijene u gospodarstvu plina su u Hrvatskoj dakle po kilovat satu u eurima pa izvolite si to preračunat u kune jer uskoro ulazimo u EU pa se evo i ja prilagođavam EU i govorim o tim cijenama u Hrvatskoj 0,043. U Rumunjskoj koja je članica EU 0,023, u Sloveniji 0,039 eura po kilovat satu, u Austriji 0,036 da ne govorim o velikim zemljama odnosno osnivačima EU kao što je Njemačka, kao što je Velika Britanija, Francuska itd. Na osnovu toga, dakle određenih pokazatelja koji su bili na kraju krajeva a volio bih vidjeti tu tablicu sa cijenama plina koje je tadašnji ministar gospodarstva stavio pred Vladu nažalost bez obzira što ga nema ovdje u Saboru, ja to moram spomenuti na osnovu čega je Vlada RH donijela Odluku i praktično poskupila prirodni plin i prema gospodarstvu i prema građanima. Dakle istovremeno ne ulazeći sada tko je prodao Inu, a prodali ga i lijevi i ovi centralni. Dakle od 2000. Ina je rasprodana i nemamo više kontrolni paket radi krpanja u državnom proračunu tako da se ne moraju ni jedni ni drugi ljutiti. Možda ćemo osnovati, možda je ideja da se osnuje Ina, nova Ina koja će zamijeniti staru samo budite uvjereni da baš nemamo te mogućnosti jer smo i potpisali i određene stvari u pretpristupnim ugovorima tako da jedino je David pobijedio Golijata ali sumnjam da ovaj hrvatski David može pobijediti europskog ili svjetskog Golijata. Ali isti taj mol ima nižu cijenu za 40% u Mađarskoj za građane i za gospodarstvo. Tko je omogućio to? Jedna i druga Vlada i Vlada HDZ-a i Vlada SDP-a. Da li je normalno da tvrtka kojom smo se praktično dali, skinuli do kože ovdje nas dere sa cijenom 40% većom, a istovremeno tamo gdje su domicilni imaju 40% nižu cijenu? Što će značiti to direktno prema građanima, direktno prema gospodarstvu kada smo svjedoci, donijeli smo sličan zakon također po hitnom postupku i o el.energiji. doduše naša HEP nije čekala ovaj zakon nego je daleko prije išla u europske pravne norme i pravne stečevine pa je razdijelila distribuciju i potrošnju pa ste na kraju krajeva dobili i po 100% veću cijenu el.energije. Isto tako će biti i sa plinom, bez obzira što radi o liberalizaciji o mogućnosti dolaska jeftinijeg plina po kubiku ili kilovatu. Podsjetit ću, u Đakovu je uveden plin 1995.godine radio ga je privatni investitor, na kraju je grad odnosno gradska tvrtka preuzela radi zakona i taj plin je bio zlatna koka zlatni rudnik, nažalost ne za one koji su tada rukovodili gradom jer su doveli i taj plin i gradsku tvrtku u dubiozu. Ali ta cijena prirodnog plina je bila 0,92 lipe. Nije prošlo puno godina da danas imamo cijenu preko 4 kune za domaćinstva, a preko 5,5 kuna za gospodarstvo. Da li je to normalno? Istovremeno imamo i poskupljenje el.energije koja je u istom rasponu se to radilo. I onda u ovom zakonu lijepo vjerojatno se želeći dodvoriti građanima uz zajamčenu opskrbu cijene plina imamo i pravo na posebnu zaštitu i odrađen oblik socijalne pomoći ostvarili bi ugroženi kupci iz kategorije kućanstva. Taj status imali bi krajnji kupci kojima bi tijela nadležna za socijalnu skrb utvrdila ugroženi socijalni status ili ugroženost života i zdravlja u slučaju ograničenja opskrbe prirodnim plinom. Pa gospodo draga, pa čak i oni koji primaju plaću u ovom trenutku iskapčaju plin jer nemaju platiti od 3 do 5 tisuća kuna u zimskom razdoblju nego se doista kako sam rekao ma ne griju više ni na drva ni na fosilna goriva, nego se griju na bioenergiju. Ma kaki peleti, ma kaki briketi, griju se na kučenje, griju se na otpad. I kamo sreće da tamo još ima poljoprivrede. A u Zagrebu ja mislim da se griju ovako dobrim zakonima i ovako dobrim emocijama, samo nije svaki dan Valentinovo nego se u 6 mjeseci se u svakom slučaju treba upaliti vatru i zagrijati. A s ovakvim cijenama se rijetki griju u Hrvatskoj.
Hvala lijepa. Slijede replike. Prvo poštovani zastupnik Petar Baranović.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo opet se kroz izlaganja uvaženog kolege Vinkovića provlači tema svih tema jutros cijena plina i kako postići nižu cijenu. Ne znam, ja ne spadam u ekonomske stručnjake, svakako ovdje u ovom Saboru sjede referentni stručnjaci ljudi koji su radili u gospodarstvu i na njihovim licima vidim da baš ne razumiju sve rasprave koje su se jutros provlačile kroz ovu sabornicu. I ono koliko se na mom fakultetu oči o osnovama ekonomike mi daje na čuđenje na dilemu kako mislite bez konkurencije više ponuđača oboriti cijenu plina. Stvarno ne vidim načina. Bit će interesantno čuti evo kolega Šuker je jedan od sljedećih govornika možda će on na tu temu nešto reći. Ja imam neke spoznaje empirijske naravi, naime nije nikakva tajna a niti me je to naravno sramota. Ljudi koji me poznaju znaju čim se bavio u 20 godina sam prodavao svoj ulov na ribarnicama po Dalmaciji i znam jedno pravilo. Kada bi donio ribu na prodaju sam ili kada bi donijeli nas dvojica, trojca kada bi imali toliko kičme da izađemo u nevrijeme po ribu onda bi cijena bila izuzetno visoka, jel je ponuda bila slaba i nije bilo konkurencije. Kada bi učinila bonaca pa bi oni dečki koji nemaju toliko kuraže svi bili na ribama, onda je bilo njih 20 ili 30 na ribarnici i cijene su bile niske. Zaključak je vrlo jednostavan. Ukoliko liberaliziramo tržište energenata mora se desiti pojeftinjenje i smanjenje cijena. To su elementarni zakoni ekonomije. Ako netko od ekonomiste ima drugačije mišljenje ja molim jer sam željan znanja da me poduči i demantira ono što sam rekao. Hvala lijepo.
Na repliku odgovara zastupnik Zoran Vinković.
Vidite uvaženi kolega, ja sam rekao da ja podržavam liberalizaciju i više opskrbljivača u Hrvatskoj. Međutim postoji i druga strana medalje, da sve što smo do sada napravili u liberalizaciji to je lupilo hrvatske građane i građanke bez obzira na nacionalnost, vjeroispovijest po džepu jer je utjecalo na povećanje cijena ne na smanjenje. A sada jedno prase u Slavoniji je negdje oko 300 kuna, sada kila zubaca na ribarnici je malo iznad toga. Ali neću o tome jer znam da je ribarski posao izuzetno težak. U ovom slučaju ponavljam krajnjeg kupca građanina, tvrtku, gospodarstvo, poljoprivrednika zanima cijena plina. Zanima ga i ogrjevna vrijednost tog plina. Ne zanimaju ga formule, ne zanimaju ga skladištenje, transport, potrošnja itd. koja će utjecati. I to kad sve razdvojimo na sva tri dijela opaučimo onaj famozni PDV od 25%, harač nad haračima i onda dođemo geometrijskom progresijom do veće cijene i u liberalizaciji. A budite svjesni pa ako i smanjimo ovim službenicima od 3% i ovu plaću teško da će ovaj moći platiti, jer već sada ga ne mogu platiti jer imaju male plaće, da ne govorim o onima koji ne rade, da ne govorim o umirovljenicima, da ne govorim o cjelokupnom stanovništvu osim nas valjda saborskih zastupnika koji imamo eto takvu plaću pa to možemo platiti, a kad ne budemo i mi ćemo na kućenje.
Hvala lijepa. Sad će svoju repliku iznijeti zastupnik Srđan Gjurković.
Hvala potpredsjedniče. Pa uvaženi kolega vi ste spomenuli jednu tvrtku koja je prodavala ako se ne varam plin po 92 lipe po kubiku i onda je ona otišla u nekakvu dubiozu su je doveli itd. onda ste tu stali, niste dalje pričali. Dakle, takav način rada i poslovanja u kojem se ide u navodnike u socijalnu kategoriju, odnosno kupovanje birača a s druge strane dovodite državu ili onoga tko je vlasnik te tvrtke da to pokriva kroz druge poreze, namete. I onda smo mi došli u ovo vrijeme u kojem sada živimo, u kojem smo morali. Zašto? Zato šta ne vodimo lažnu politiku nego realnu politiku i politiku istine i stanja kakvog jesmo, da te cijene dovedemo u ono što se zove rentabilno poslovanje. A sa ovom liberalizacijom za koju se vi zalažete, a isto s druge strane kažete da nam liberalizacija tržišta ništa nije donijela nego samo povećanje cijena što nije istina. Jer pogledajte malo telekomunikacijski drugih usluga koje imamo da su cijene pale. Mi sa liberalizacijom tržišta u biti dobivamo i kvalitetu, a ovaj Zakon osigurava sigurnost, sigurnost da na tom tržištu ako se dođe do defekta da kupac može imat redovnu opskrbu kao što može imat redovnu opskrbu i električne energije. Prema tome, realna ekonomija, liberalizirano tržište na način da je kontrolirano, da postoje regulatori i da se osigurava kupcu i kvaliteta i mogućnost osiguravanja povoljne cijene. E to je ono za što je ovaj zakon. Ne zato šta mi samo ulazimo u EU, nego je ovaj Zakon dobar zakon za hrvatske građane.
Sad opet imamo zanimljivu situaciju da svom vlastitom klubu replicira Dražen Đurović. Niste digli repliku, gledali smo vas obadvojica. Obadvojica smo gledali. Dražen Đurović, replika klubu HDSSB-a.
Pa evo gospodine Vinković ima jedna stvar koju vi niste spomenuli a to je pitanje kontrole zapravo isporučenog plina potrošačima. S obzirom da postoji nekakva ogrjevna ta vrijednost referentna prema kojoj se onda u odnosu na kubikažu obračunava zapravo cijena uz ove još fiksne naknade. Međutim, jedan od problema koji je tu prisutan što se zapravo ne vrši zaista kontrola isporučene ogrjevne snage potrošačima već se ta kontrola i to manje-više onaj koji isporučuje taj to i kontrolira provodi samo na mjestima skladištenje, na mjestima veće distribucije. Primjerice, voda se kontrolira. Kad se uzimaju uzorci vode uzimaju se i sa mjesta krajnje isporuke, ali kad se plin kontrolira ni jedan od distributera ne kontrolira primjerice tu ogrjevnu vrijednost plina da li je i kakvu on zaista isporučuje svom potrošaču. I tu sigurno postoje mehanizmi koje bi trebalo ugraditi u ovaj zakon i u podzakonske akte da neki regulatori ili neka neovisna tijela provode zaista da li su oni ekvivalent energije koji se onda množi, množi sa kubikažom i obračunava, da li se zaista ta energija potrošaču isporučuje. A sada se to ne radi i nisam vidio u ovom zakonu da je u tom dijelu primjerice predviđena ikakva promjena u odnosu na dosadašnju praksu. Jer potrošači često se i žale da zapravo imaju osjećaj da je taj plin slab i da taj plin zapravo nema onu energiju koju im potrošač prikazuje da isporučuje. A sam distributer da im isporučuje a ti distributeri, odnosno opskrbljivači i dalje nemaju obvezu da zaista na mjestu gdje se nalaze potrošači i vrše kontrolu ili da to rade nekakva neovisna tijela. Što vi mislite o tome?
Što o tome misli Zoran Vinković?
Pa uvaženi kolega, imate srednju energetsku vrijednost, imate formulu po kojoj se izračunava, dakle imali ste, dakle ja ne bih rekao u bivšem sustavu, nego u bivšem obračunu tog kubika ta srednja energetska vrijednost, odnosno kalorična vrijednost plina je morala zadovoljavati uvjete ukoliko je bila ispod te srednje vrijednosti. Tada je i cijena tog kubika bila manja. Ovdje ako je bila veća tada je cijena bila kakva je. Ovdje nema nikakve zaštite i nema nikakve niti kontrole. I često imate plin koji je nekvalitetan. Međutim, obzirom evo da ne stignem ja svaki put koristit ovu blagodat replike vama mora biti također jasno da je Hrvatska vjerojatno pod velikim pritiskom ovih znamenitih ekonomista prodala hrvatski plin i da taj isti hrvatski plin uvozimo u Hrvatsku po znatno skupljoj cijeni. I to je činjenica. A od ovih svih mjera, od 32% poskupljenja plina prošle godine hrvatske građane boli glava i to jako ih boli glava. Boli ih i njihova lisnica ali isto tako i stomaci jer nemaju više šta jest od ovih ekonomista koji su sad u Vladi. A evo kako vam to izgleda kada razdvojimo cjelokupnu cijenu. Imate nabavnu cijenu 2,15 govorim o kućanstvima, plaćate distribuciju 0,36, transport 0,26, skladištenje 0,05 – ukupna cijena je 2,82, kad imate trošak opskrbe 0,06 kuna, ukupna prodajna cijena je 2,88, kad dodate PDV od 0,72% ispadne na 3,60. I to je to. I to je podatak na 20.12. prošle godine.
Slijedi nova replika. Bit će to ona uvaženog zastupnika Stjepana Milinkovića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Vinković vidite kako je moguće i ovu raspravu o tržištu plina voditi u širokom rasponu od onog neugodnog mirisa, smrada kako god zvali možemo još koju figuru upotrijebiti. Ali dozvolite da i ja nešto znam o plinu, o ugljikovodicima, o sumporvodiku i onom neugodnom mirisu koji na neki način ukazuje na pokvarena jaja. Ja ne moram sapunicu onu o kojoj ste vi govorili na one spojeve stavljati, ne moram ja samo izađem van i odmah osjetim. A druga stvar, mogu pozvati distributera koji naravno dođe odmah sa onim ultrazvučnim aparatom i on odmah kaže bip-bip pa ima računa naravno. Naravno i doći će za takvu cijenu. Ali naravno veći je problem što nas naš obrambeni osjetilni sustav alarmira na visoke cijene. Tu je problem i u tom smislu ste vi govorili o cijenama i u okružju. Uistinu frustrira da mi plaćamo, a ovi kod mene susjedi tamo tristo metara dalje plaćaju 40% manje. Još je veći problem da one instalacije koje su naši ljudi građani mukotrpno radili i stvarali koji su to koji oni ne mogu, koje oni uopće neće moći koristiti. Oni neće moći koristiti jer financijski nisu u mogućnosti. Naravno, govorio sam već danas i o onoj kategoriji umirovljenika koji ne mogu nikako, koji zatvaraju, naravno poljoprivrednici su isto tako u još težoj jednoj situaciji. I u tom smislu uistinu i te instalacije i te investicije se čine kao promašene. Hvala lijepa.
Sad ćemo imat priliku čuti i odgovor na ovu repliku, Zoran Vinković.
Vidite uvaženi kolega mene to podsjeća i na one telekomunikacije jel' koje su građani isto kao i plinsku infrastrukturu radili, davali po 1800 maraka onom Zvonko-telefonko ili već kako se zvao, tu je i država sudjelovala. Pa smo onda budzašto prodali. Pa su oni nas izrabljivali praktično 20 godina i sad imamo ovu liberalizaciju pa dobivamo evo na ove 0,5 lipa kuna po sms-u, razgovoru i što ja znam. Pa i ja bih to davao! To je ta liberalizacija o kojoj neki pričaju ovdje. Međutim, stvarni problem ovoga što mi ovaj zakon donosimo po hitnom postupku. Što vi mislite da nas Rus voli pa će nam dati odmah 70 lipa manju cijenu plina ili će dati dvije kune manju? Pa će hrvatski građani voljeti Putina. Ili će voljeti onog šeika koji nikad neće doći u Hrvatsku. Ili će donijeti ZIPO upaljač sa ukapljenim plinom. Toliko se ova Vlada nadala da će biti velikih investicija, a sad će biti ovaj Zakon o investicijskom okruženju sve vrvi od bagera po Hrvatskoj. To nije normalno kako se radi! I onda ono što dođe uništi hrvatsku proizvodnju, definitivno. Sad će drvnu industriju, poljoprivreda je već otišla, industrije praktično ni nemamo ali najveći problem Hrvatske u energetici je što mi 50% energije uvozimo a imamo dovoljno energije da je i izvozimo. I zemnog plina i fosilnih goriva pa čak i ovih alternativnih izvora energije. Nažalost, mi to sve uvozimo, to 50%. I tko tu štiti hrvatske interese? Hrvatska vlada? Hrvatski građani znaju bolje štititi hrvatske interese od Hrvatske vlade.
Posljednju repliku iznosi poštovani zastupnik Željko Šemper.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega vi ste govorili o cijeni plina negdje oko 4 kune i vjerujem da ste to zaokružili jer cijena je ipak nešto manja. No, ono što je bitno za građane i što donosi ovaj zakon, bitno je da on jamči i sigurnu opskrbu plina. Sjećamo se proteklih zima kad su temperature pale na -15 sa strahom smo slušali vijesti hoće li nam Ukrajina zaokrenuti ventile i kako ćemo se na taj način grijati? Isto tako gledali smo kako se prazni skladište plina OKOLI i u tom slučaju svi su bili u strahu, pogotovo obitelji sa malom djecom da će u toj zimi ostati bez plina. Isto tako sjećamo se ove jeseni koliko je medijski popraćeno povećanje cijena grijanja u 6 gradova. Međutim, ostali korisnici plina to povećanje već su dobili prije godinu dana u veljači. U veljači je iskorišteno pretvaranje kubika u kilovat sate i već je tom prilikom cijena plina porasla za oko 5%. Početkom svibnja još značajnije preko 30% porasla je dalje cijena tog plina što je dovelo do visokih zimskih rata tako da su umirovljenici zimske rate plaćali i do 50% svoje prosječne mirovine. Nakon toga neki prelaze na grijanje na drva, međutim svako povećanje plina značajno povećava i cijenu drva. Osim toga svaki obračun na kraju razdoblja ljuti potrošače jer praktički novi izračun i obračun plina je vrlo nerazuman i formula izračuna izgleda poput leta na Mjesec.
Vrijeme. Hvala vam. Na repliku odgovara Zoran Vinković.
Evo uvaženi kolega sad pred kraj ste se već počeli ispravljati, ja sam pomislio da ste zaboravili kako umirovljenici ovdje iz saborskih klupa žive u RH obzirom da ste praktično i branili ovaj dio zakona. Nije Hrvatskoj prijetila nikakva obustava prirodnog plina. Pa imao mi i za one čak zimske mjesece, imamo proizvodnju domaćeg plina koja zadovoljava godišnje 70% hrvatske potrebe i gospodarstva i domaćinstava. Dakle, nikakva Ukrajina, ni nikakva Rusija nam to nije mogla te godine napravit. No, mi imao i dalje, dakle radi se o veledobavljačima i to trebate razumjeti i dalje će upravo i Gazprom, i ruski, i ukrajinski plin i svi ostali biti veledobavljači. A mi ćemo se ovdje igrati o praktično distributerima, distributerima plina u okviru RH, ali što se tiče cijene plina, ja sam tu zaboravio onu fiksnu naknadu dodat. Dakle, u ovom obračunu nema fiksne naknade koju je također uvela Vlada, a ona Vlada je to uvela za vodu. Tako da, što se mene tiče SDP sa tri crtice jednako HDZ, to je znak identičnosti. S druge strane želim evo ukazati na ono što možda i nisam ukazao u ovom dijelu, da definitivno zahtijevamo da ovaj zakon ide u drugo čitanje, jer smatramo da ima dovoljno prostora da se i ovaj zakon popravi i nama je cilj legalizacija i liberalizacija hrvatskog tržišta, ne rasprodaja, jer praktično mi više nemamo šta ni rasprodat. Ali u hitnom postupku jedan vrlo važan zakon se ne može donijeti.
Sada prelazimo na pojedinačne rasprave, pa dajem riječ poštovanom kolegi Ivanu Šukeru koji se prvi prijavio ra raspravu.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođo zamjenice ministra, kolegice i kolege. Pa evo, pred nama je zakon i možda smo premalo raspravljali o onome što će se u Hrvatskoj dogoditi nakon donošenja ovog zakona i što mi danas u Hrvatskoj imamo i da li smo mi stvarno spremni na ovo što se predlaže ovim zakonom, a to je razdvajanje proizvodnje od transporta plina, osiguranje opskrbe, osigurane dobavljače i na kraju krajeva koncesije i to je možda ono što je najbitnije i o čemu danas smo mi ovdje vrlo malo razgovarali, a to je ono što najviše tangira hrvatske građane. A ako ćemo i s onog ekološkog smisla, jer gledajte mene u Gorici užasno smetaju one toplane na onaj mazut i onaj užas koji sivi. Logična stvar bi bilo da onaj ko se bavi distribucijom plina, da mu je bilo u interesu da sa HEP-toplinarstvo dogovori da te toplane idu na plin, da bude i jeftinije grijanje, jel na kraju krajeva da se tim građanima omogući da dobiju plin u stan. A onda bi mogli govoriti o tržištu, onda bi mogli o zainteresiranosti nekoga da dođe na neko tržište, ali isto tako nemojmo zanemarit neke činjenice. Jedno je da je Vlada preko svog poduzeća, govorim o onoj bivšoj Vladi, uspjela konačno osigurati infrastrukturu za distribuciju i dobavu plina. Mi smo do sad plin iz sjevernog Jadrana dobivali preko nekakvog, da kažem poluoprskrbnog sustava, preko Slovenije koji je bio limitirani i praktički čak i u onim kriznim trenucima mi nismo mogli doći do svog plina iz sjevernog Jadrana jer ga nismo mogli preko dobavnog pravca u Sloveniji dobaviti u Hrvatsku, jer je bio zatrpan sa nečijim drugim potrebama. A isto tako ovaj dobavni pravac preko Mađarske do izgradnje interkonekcije naprosto nije nitko mogao niti razmišljat, recimo Petrokemija Kutina da u ovom trenutku razgovara sa nekim dobavljačem koji je spreman njoj pod ovim ili onim uvjetima ponuditi nižu cijenu. Također, kad govorimo o koncesijama, kolegice i kolege nemojmo zaboravit da imamo loša iskustva iz nekih drugih infrastrukturnih investicija u RH koje su privatizirane. Ja to često spominjem, a to je telekomunikacija i oni njihovi kanali za kable koje su radile jedinice lokalne samouprave i građani RH. Tako u mnogim jedinicama lokalne samouprave građani su kroz izdvajanje za samodoprinos u proteklih 20, 30 godina praktički izgradili magistralne cjevovode, a onda su plaćanjem priključka došli u poziciju da se prikopčaju na plin. To govorim o sjevernoj Hrvatskoj i sad se postavlja pitanje ako ta jedinica lokalne samouprave naprosto želi nekog drugog distributera, kakav će biti odnos postojećeg distributera koji na određeni način svojata infrastrukturu, ikako sam tu infrastrukturu financirali hrvatski građani. Uzmimo Grad Zagreb i okolicu oko Grada Zagreba, praktički sve je u vlasništvu gradske plinare i sutra neka Grad Zagreb, ovi gradovi okolo, ove Zagrebačke županije raspišu natječaj, žele nekog drugog koncesionara koji će ponuditi nekakav jeftiniji plin, kako i na koji način ćemo riješiti vlasništvo nad infrastrukturnom mrežom. Ko je vlasnik toga, da li će taj grad i ti građani moć reć, ako donesu takvu odluku je mi raspisujemo natječaj i budući koncesionar dobiva mrežu koju su izgradili građani toga grada. Ali za to tražimo i nekakvu cijenu koja će bit prihvatljivija i to je ono kad govorimo o tržištu, tada se vi možete tržišno ponašat jer nudite nekome nešto. Ali ako nekom nemate nešto ponuditi onda ste vi pijun u kojem se dva velika igrača dogovore i u principu u konačnici vi to sve skupa platiti. Dakle, to je ono nešto što imamo u ovom trenutku u RH, a drugo je ovaj plinovod koji je došao do Dugopolja, koji s obzirom na sve što se događa danas u Hrvatskoj,a to je prije svega povećanje cijene plina od 37%, smanjenje plaća, vojska nezaposlenih i budite sigurni da sad raspišete natječaj za nekog distributera da ćete ga vrlo teško nać iz razloga što mnogi ljudi, pitanje je dal će se odlučiti za tu investiciju. Da li će od praktički Karlovca do Dugopolja oni se odlučiti na investiciju da pređu na grijanje s plinom, da li su spremni i da li u trenutku imaju investirati, 2, 3 ili 4 tisuće eura za onu opremu koja treba tu biti za plinsko grijanje i na kraju krajeva ako se to i već događa kolegice i kolege, pa zar nije bilo logičnije, ako znamo da ćemo imati nekoliko desetaka tisuća priključaka, ako zbog toga i jesmo izgradili taj plinovod, pa zar nije bilo logičnije da hrvatsko gospodarstvo iskoristi to i da ono bude partner nekome u proizvodnji nekakvih kotlova, ili nečega što će se sutra ugraditi u stanove hrvatskih građana ili u toplane naših gradova i općina. Dakle to su stvari o kojima mi trebamo raspravljati. Gledajte mi ćemo ovaj zakon bez obzira što se mi ne slažemo s njim ali naprosto to je nešto što će nas sutra prisiliti EU da ga moramo donijeti i moramo ćemo ga imati takvog kao što ćemo ga imati i isto tako kao što nam je bilo limitirano da u tom i tom trenutku najniža cijena prodaje plina u RH mora biti jednaka cijeni onoj stranici u Slovačkoj. Dakle kad govorimo o tržištu plina, kolegice i kolege mi ovdje isto tako možemo reći jedan anarhizam Hrvatske, dok smo imali državni monopol šta u Ini šta košta, tada smo imali najniži plin možda u Europi. A danas imamo tržište, imamo među najskupljijim plinovima. Toliko o tome da tržište upravo ne mora značiti da ćete dobiti nešto najjeftinije, ali ponavljam mi imamo određeno nasljeđe u infrastrukturi koje nitko ne može zanemariti jer pogledajte praktički kompletna sjeverozapadna Hrvatska i jedan veliki dio Slavonije je plinificiran u ovom trenutku. I ono što cijelo vrijeme zaboravljamo, svaki distributer kad dođe na neko područje, njemu je u interesu, on ima ugovore s nekim tko proizvodi plin ili tko dobavlja plin. Njemu je u interesu da proda čim više tog plina, da sa prodajom čim više tog plina bude konkurentan u nabavci toga plina i na kraju krajeva da ponudi nižu cijenu da može pobijediti na natječaju za određeno područje, a isto tako da u svemu tome skupa da zaradi. Jer ne možemo mislit da je netko došao zbog toga što će biti Majka Terezija prema nama pa će nam dat ovakvu ili onakvu cijenu plina. Prema tome to je nešto što si trebamo donijeti. Međutim što je ovaj zakon nažalost ne nudi odgovor na ova pitanja. I nijedna uredba neće ponuditi odgovor na ovo pitanje. Jer gledajte kolegice i kolege nije ugodno, možemo se mi pravdati na ovaj ili onaj način. Međutim ima nešto što se zove socijalna osjetljivost. Nije ugodno za građane moje Velike Gorice, za građane grada Zagreba da su sad dobili cijene za plin u prvom, drugom mjesecu govorim o obiteljskim kućama tisuću kuna skoro veće a da su stanovnici koji žive u stanovima u zgradama kolektivnog stanovanja dobili račune za grijanje od nekoliko stotina kuna. Lako je reći tržište, je tržište je ali u ovom trenutku mi moramo razmišljati o tom socijalnom aspektu, mi moramo razmišljati da 370 tisuća ljudi imamo koji su na burzi i pitanje u koliko će sljedećih godina ta cifra biti a isto tako imamo određeno nasljeđe koje naprosto ne možemo zanemariti. Da li s obzirom na cijenu energenata u RH u ovim trenucima mi svojim građanima nudimo nekakvu alternativu na odredbe ovog zakona. Ne, ne nudimo i to nam je odgovornost nas, kao Sabor, saborskih zastupnika kolegice i kolege. Mi se možemo zalagati za ovo ili ono. Međutim u konačnici ja mislim da smo svi ovdje zato da hrvatski građani taj kilovat ili kubik plina bez obzira kako ćemo ga mjeriti dobiju čim jeftinije. Za to ćemo svi dignuti ruku ali moramo stvoriti zakonske preduvjete da se to dogodi. Ako imamo nekakav prijelazni period od 2014. Godine ajmo to iskoristit onda. Ali ponavljam slaba naseljenost Hrvatske će dovest do toga da nažalost mnogi građani Hrvatske neće biti u ravnopravnom položaju jer je tamo na deset ili 15 km imate samo nekoliko stotina priključaka vi naprosto nećete naći distributera za to područje. On će se zakvačit za neko područje koje je jače naseljeno ali će naplatiti tih 10 km slabije naseljenosti. Toga moramo biti svjesni i to ne stoji u ovome zakonu. Možda i ne treba stajati u ovom zakonu. Ali treba stajati u našim razmišljanjima da moramo donesti neki drugi zakonski akt s kojim ćemo to riješiti. Zaštiti socijalne skupine, najlakše je reći, mi ćemo limitirati minus na žiro računima, je limitirat ali nisu građani u taj minus otišli iz luksuza nego iz nužne potrebe. Možda ima neki postotak oni koji naprosto ne vode brige ni o sebi ni o svojoj obitelji pa su završili tu kao što su završili, ali najveći dio je onih koji su svi između ostaloga i ovaj povećani račun za plin od 37% ili grijanje od 37% ili povećanu struju od 20%. I kolegice i kolege nemojmo mi zaboraviti bez obzira koliko se mi politički prepucavali na ovaj ili onaj način da smo mi povećanje stope PDV-a sa 23 na 25 io povećanje nulte stope preko 3,5 milijardi kuna uzeli hrvatskim građanima iz džepa. Za toliko smo im smanjili kupovnu moć a isto tako sa ovim smanjenjem plaća koji se predviđa za državne službenike i namještenike, za nekih novih stotina milijuna kuna smo smanjili mogućnost hrvatskih građana da plate svoje račune i to je nešto o čemu mi trebamo razmišljati kada raspravljamo o ovom zakonu jer ovo što stoji unutra u ovom zakonu to možete pročitati u bilo kojem zakonu od članica EU, naprosto to je isto. Međutim mnoge imaju svoje specifičnosti gdje su uzeli te stvari itekako u obzir. Hvala lijepa.
Sada slijede replike. Poštovani zastupnik Dinko Burić.
Poštovani kolega Šuker, spomenuli ste kako je sve veći broj građana koji postavljaju pitanje da li im se uopće isplati onda i kad imaju mrežu dovedenu do kuće priključit se na tu. I točna je konstatacija da je i dobar dio Slavonije plinificiran. Međutim danas je nažalost stvarnost ta da ne samo oni koji trebaju se priključiti razmišljaju da li to učiniti. Nego i oni koji imaju priključak, koji jesu priključeni na plin ozbiljno razmišljaju a mnogi su to već i napravili vraćanje na stare načine i izvore grijanja. Prije svega na drva i na oganj. I ovakvom politikom ne da se pravi šteta samo onima koji nemaju plin za sada kao izvor grijanja nego i svima onima koji to već imaju jednostavno nije mali broj ljudi koji prelaze na to više nije alternativa nego na ono što im njihove financije jednostavno omogućavaju. Mi imamo situaciju da su hrvatski građani nažalost navučeni na to da sa onih starih oblika grijanja pređu na ovaj koji jest elegantniji itd., a onda sad kad su navučeni na to dere mi se koža sa ovim cijenama. Nemojte smetnut s uma vladajući da je Bugarska vlada pala zbog poskupljenja struje od 13% a vi se igrate sa strpljenjem hrvatskih građana, poskupljenjem samo plina od 37% mi jesmo strpljiv narod ali budite uvjereni ako su se Bugari digli zbog toga onda nisam siguran do kada će i strpljenje hrvatskih građana izdržati da ne daj Bože nemamo narod na ulicama zbog toga što neće moći preživljavati. Vodite računa o tome da se radi o vrlo, vrlo ozbiljnim stvarima.
Hvala. Na repliku odgovara poštovani Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Burić, kada je nešto nemjerljivo onda u principu kada dođete na to da to morate koristiti onda vi to morate platiti. To vam je slučaj s plinom. Kada ste vi izbacili onu plinsku peć ili koja je bila peć na lož ulje ili drvo koja je bila kao nerentabilna za plin jer je preveliki gubitak energije vi ste uložili 7, 8 tisuća maraka, nekad dok su bile marke, danas je to 4, 5 tisuća eura ovisno koja je roga a može biti više, onu staru peć koju ste koristili za drva eliminirali i vi ste u principu doveli u situaciju ako vam nestane plina ili struje vi ćete se smrzavati jer naprosto nemate alternative. A isto tako nitko ne razgovara s tim distributerima da bi oni možda sa proizvođačima te opreme trebali razgovrati da ako će se na jednom distribucijskom području prodati tisuću ili dvije tisuće tih peći pa neka taj proizvođač u svom interesu imat će vrlo uzak krug da će imati … servisnu mrežu neka da neku popularnu cijenu ili zar je logično da loše upravljanje toplinom silni gubitak toplinske energije u HEP Toplinarstvo plaćaju građani Velike Gorice. Nije to dobro i to je nažalost nešto što se ne smije dozvoliti a to je pod onom krinkom tržišta što se uvodi nažalost i servisa nam jer kada nemate alternative onda se postavlja pitanje koliko je tu tržište efikasno. Kada imate alternativu kada možete birati onda je tržište efikasno i onda je ono najpovoljnije za građane.
Replicirat će i kolega Davor Ivo Stier.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo kolega Šuker s pravom ste napomenuli na ove negativne efekta poskupljenja ali ne samo u Velikoj Gorici, evo u Samoboru nažalost čak i više 38,5%. Ali upozorili ste kako je to jedan negativni efekt koji nam ukazuje da ne možemo isključivo sve prepustiti tržištu. Ja bih rekao ono što nedostaje u svemu ovome je i jedno strateško promišljanje kako i dalje razvijati tu energetsku politiku i primjenu toga. Mi smo 2010.upravo zbog tog razloga se priključili npr. višegradskoj skupini srednjeeuropskih zemalja i na jednoj i političkoj i strateškoj razini pokušali Hrvatsku uključiti kako bi bila na tom energetskom koridoru od Baltika do Jadrana. I sami ste malo prije spomenuli da je i krajem 2010.napravljena ta interkonekcija plinska sa mađarskim sustavom i to je upravo ono što nam sada daje mogućnost da se razvijamo dalje ne zbog toga što je to možda tržišno i najisplativije taj plin koji će doći na ELG terminale ali iz nekih strateških razloga zemlje Srednje Europe će biti spremne to kupovati i to je upravo potencijal i za rješavanje nekih naših problema pa čak i oko izvoza energenata što Hrvatska može, a infrastruktura je napravljena takva da mi danas o tome možemo razgovarati i moramo u tom smislu i dalje raspravljati. Hvala.
Na repliku odgovara Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Stier tržište je sjajna stvar ako se ona regulira. To je isto kao u sportu nekakva utakmica, vi kada igrate jasno po pravilima i kada suci fućkaju kako treba ne navlače za nikoga onda je to divno i krasno. Međutim čim se … malo počnu žmiriti na pravila čim suci počnu navlačiti za jednog ili drugog dobijete kaos i na kraju krajeva nerijetko to završi sa tučnjavom. Tako isto i tržište ako nemate jasnu definirana pravila igre ne završi sa tučnjavom ali završi sa silnim udarcem po džepu građana i po standardu hrvatskih građana. Jel ovo povećanje od 37% to je recimo za kuću katnicu od nekakvih dvjestotinjak kvadrata veći račun u siječnju za 800 kuna. I kada tome dodate veći račun od 150 kuna ili 200 kuna za struju to je tisuću kuna više. I ako jedna obitelj zarađuje 8 ili 9 tisuća kuna prosječno mjesečno to je praktički 15% njene mjesečne zarade. I onda mi ne možemo reći je to je tržište jer pogledajte u cijene naftnih derivata koliko se odredi onaj maksimalni iznos da cijene mogu otići gore oni odu gore. Ali vrlo rijetko koriste priliku da za onaj maksimalni iznos spuste cijene dole. Dakle nemojmo gledati na ovaj zakon kao na Sv. Pismo. To je zakon s kojim se mi usklađujemo sa direktivama EUi to je o.k. ali po raznoraznim podzakonskim aktima percipirajući ono što imamo u ovom trenutku RH moramo prije svega zaštiti građane RH. i ono što nažalost nitko nije spomenuo danas u svojoj raspravi, a koju će korist od ovoga svega skupa imati hrvatsko gospodarstvo. Gledajte, mi kroz ovih 40% plina koje uvezemo neki drugi distributeri će doći, da li oni nude nešto hrvatskom gospodarstvu. Pa pogledajte u ovom trenutku jedna strana tvrtka je izuzetno zainteresirana da dođe na hrvatsko tržište. Pa ako si zainteresirana da dođeš na hrvatsko tržište da vidimo što to nude na hrvatskom tržištu da bi došla i eventualno … nekog drugoga. Dakle to je ono o čemu mi trebamo odlučivati i o čemu mi moramo razgovarati.
Hvala. Sada će svoju repliku iznijeti poštovani zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo kolega Šuker vi ste rekli da očekujemo da ćemo imati sa sumnjom ste to rekli, desetke tisuća priključaka novih na plin. Naravno da sumnjam da ćemo imati obzirom na sve ovo što se ovdje govori jer evo i u mom gradu gdje je razvijena plinska infrastruktura u zadnjih godinu i pol dana ne sjećam se da je bilo ijednog metra razvoja nove mreže. A kad bi brojili priključke koliko je bilo novih, skoro da ih i nije bilo, eventualno sporadično koji. Tako da nije za očekivati u ovoj situaciji da će to biti. Slažem se s vama da su računi toliko poskupili da jednostavno više danas nisi u mogućnosti to plaćati nego da tražiš alternativne izvore energije jer definitivno računi koji su bili prošle godine 1700 kuna ove godine su 2800 kuna u grubo i ljudi to ne mogu podnositi. Radi se o kućama, stanovi su isto poskupili. Rekli ste također jedan dio u vašoj raspravi vezano za infrastrukturno nasljeđe. To nije riješeno. To dan danas nije riješeno u Hrvatskoj u većini gradova, jedinica lokalne samouprave tako nije vjerojatno riješeno u Slavoniji, nije riješeno ni u drugim dijelovima Hrvatske, nije riješeno ni u mojim Križevcima gdje danas u principu ne znamo tko je vlasnik mreže. I sada na tu mrežu netko ima monopol. Doći će znači neki drugi još kupci ili isporučivači plina i onda će doći do sukoba. I onda se dovodi u pitanje u stvari ta sigurnost opskrbe plinom, a država mora riješiti, to je dobro da zakon želi posložiti stvari da riješi sigurnu opskrbu. Ali sigurnu opskrbu, da bi ona bila sigurna treba riješiti predradnjama koje će onda to definirati, garantirati a mora se stati i na kraj distributerima i na drugi način kao što ste rekli da nije uvijek slobodno tržište garancija da će biti [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] jeftinije. Mora se stat na kraj onima koji naplaćuju ono što ne trebaju naplaćivati.
Na repliku odgovara Ivan Šuker.
Da kolega Hrg, s obzirom da smo iz krajeva gdje je plinifikacija na vrlo visokoj razini i vi i ja, vi možete govoriti o Križevcima, ja mogu govoriti o Gorici i kompletnu infrastrukturu i u Križevcima i u Gorici su napravili građani. Dakle, najprije kroz samodoprinos, a onda kroz plaćanje priključka je praktički napravljena ta infrastruktura. I sad se postavlja pitanje, ako mi ne želimo recimo da to uopće bude Gradska plinara, ako raspišemo natječaj, onda mi kao građani, kao grad možemo reći, mi onome tko će sutra distribuirati plin dajemo tu infrastrukturu ali njega obvezujemo da u sljedećih nekoliko godina razvije tu infrastrukturu i na nekakva okolna mjesta jer vi više ne možete naplatiti priključak po novom zakonu, ali zato u cijeni koštanja plina naplaćujete onaj nekakav postotak za razvoj plinske mreže. Dakle, to je ono što imamo. Dakle, gdje se plin koristi. Imamo drugo područje kao područje praktički od Karlovca prema Dugopolju gdje su se uložili silni novci, stvorili preduvjeti da ljudi praktički i u Lici i u Dalmatinskoj Zagori i Dalmaciji koriste plin. Međutim, postavlja se pitanje da li su oni u ovom trenutku spremni investirati tri, četiri, pet tisuća eura da to instaliraju u svoju kuću s tim da gledajući ovo poskupljenje od 37% pa su onda neki govorili ulaskom neke tvrtke plin će u Hrvatsku pojeftiniti, međutim naši građani bi rekli na vrbi svirala i na žalost nije se ništa dogodilo. Zima prolazi za mjesec dana. Što vrijedi nekome ako mu plin poskupi u četvrtom ili petom mjesecu, od toga nikakve koristi. Onda sljedeće godine u 11 mjesecu opet cijena ode gore i to je ta nesreća tržišta. To je ta opasnost tržišta ako ga ne držite pod kontrolom. Sve je divno i krasno dok je dobro. Međutim, kad se počnu stvari … [[Govornik se ne razumije.]] ako nemate jasna pravila igre opet će platiti hrvatski građani.
Posljednja replika i potpredsjednik Doma poštovani Željko Reiner.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani zastupniče Šuker. Pa vi ste zapravo djelomično odgovorili na ona pitanja koja sam ja htio postaviti, a upravo su vezana uz vaše spominjanje tržišta. Naime, tržište u koje se svi zaklinju je dobro onda kad je ono regulirano. Na žalost kod nas u mnogim stvarima iako se svi zaklinju u tržište, tržište nije regulirano i mi percipiramo nerijetko tržište na način na koje se ono percipiralo u SAD-u u drugoj polovini 19 st. tj. tko ugrabi više, tko uspije zagrabiti da tako kažem u džep građana više taj je uspio, a građani zapravo u tom tržištu i od tog tržišta nemaju nikakvu korist. Građani bi imali korist od tržišta kad bi oni mogli birati između nekoliko ponuđača, pa izabrati onoga koji je najpovoljniji i onda naravno kupovati od tog koji je povoljniji. Međutim, to nije slučaj posebice kad je riječ o energetici, posebice kad je riječ sad govorim o plinu. Građani nemaju šta birati. Oni dobe svoj račun. Sada je 37% račun veći za taj plin i oni ga moraju platiti ili se mogu smrznuti, ne kuhati itd. Prema tome, priče o tržištu su bajka ako nitko to tržište ne regulira, stimulira itd. što na žalost kod nas nije slučaj. Hvala lijepo.
Sad će se u raspravu uključiti poštovana zastupnica, ne možete kad se niste javili. Vidjeli smo, sve troje smo gledali. Kolega Šuker ostat ćemo prikraćeni za vaš odgovor jer se niste javili. Žao mi je. U raspravu će se sada uključiti poštovana zastupnica Mirela Holy.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Na samom početku svoje rasprave želim reći da ću podržati ovaj prijedlog zakona, jer je to daljnji korak u preuzimanju pravne stečevine EU, odnosno trećeg europskog energetskog paketa. Treba naglasiti da je plin izuzetno važan energent za Hrvatsku i da će u godinama koje slijede uz paralelno korištenje obnovljivih izvora energije biti još i važniji. I zbog važnosti smanjenja emisije do 2020. godine znamo već onaj cilj 20, 20, 20. I zbog svega toga Hrvatska mora osigurati sigurnu dobavu ovog energenta i to ne samo kroz izgradnju dodatnih kapaciteta plinovoda prema istoku, odnosno prema Rusiji i Ukrajini, već treba ozbiljno razmišljati i o realizaciji terminala za LNG-e, odnosno za ukapljeni prirodni plin. I naravno da LNG terminal ima jako veliku važnost za Hrvatsku i zbog realizacije same investicije u visini od nekakvih gotovo milijardu eura, ali i zbog toga što se realizacijom LNG terminala otvara jedan alternativni pravac dobave plina za Hrvatsku a znamo, imamo iskustvo od prije nekoliko godina iz 2009. godine kada je bila plinska kriza Rusija – Ukrajina, politički odnosi, da su se sve zemlje EU pa tako i Hrvatska našle u dosta osjetljivoj poziciji, odnosno postojala je mogućnost da Hrvatska u vrijeme kada je potrošnja plina najveća bila u zimskim mjesecima ostane i bez ovog izuzetno važnog energenta. LNG terminal podrazumijeva da bi se taj plin dobavljao iz drugih krajeva svijeta, znači ne sa ruskog tržišta nego vjerojatno iz arapskih zemalja odnosno Katara koji ima bliske odnose i sa američkim gospodarstvom i naravno da to donosi jednu veliku sigurnost za Hrvatsku u slučaju da dođe do nekakvih političkih oscilacija i krize na Istoku. Osim većim kapacitetom za skladištenje plina Hrvatska u strateškom smislu po mojem mišljenju treba razmišljati i o izgradnji jedne ili dvije termoelektrane na plin u Dalmaciji jer evo ga i kolega Šuker je nešto govorio o tome. Mi sada imamo situaciju da imamo plinovod u Dalmaciji, ali da zbog ekonomske krize se jako teško realiziraju projekti izgradnje distribucijskih mreža, a i pitanje je kako će korisnici ova privatna kućanstva biti spremni investirati u same priključke, odnosno da investiraju u samu svoju plinsku infrastrukturu u svojim kućanstvima. Zbog toga ja mislim da je od presudnog interesa za Hrvatsku da sagradi kao što sam rekla jednu ili dvije termoelektrane na plin na potezu plinovoda prema Dalmaciji jer bi na taj način se moglo računati i sa iskoristivošću same te investicije koja nije bila mala jer ukoliko nemate velikog krajnjeg korisnika na tom plinovodu onda teško možete računati u situaciji ovakve krize koja je dugotrajna da će se taj plinovod i isplatiti. Znači, treba nam tamo veliki potrošač. Smatram da bi država trebala razmotriti i izgradnju termoelektrane na plin u blizini Zagreba ili kraj Zagreba zbog toga što bi tu bila dosta velika iskoristivost toplinska, odnosno ETA bi se podignula takve termoelektrane zbog mogućnosti korištenja toplinske energije za grijanje kućanstava u Zagrebu. A naravno da bi na području Dalmacije se višak topline mogao iskoristiti u poljoprivredi za grijanje staklenika i kako bismo imali poljoprivrednu proizvodnju tijekom cijele godine što bi naravno i pozitivno utjecalo na općenito ekonomsku situaciju u RH. Zadovoljna sam zbog toga što danas raspravljamo o ovom zakonu jer se glavna točka i smisao trećeg europskog energetskog paketa kojeg ja vidim u razdvajanju proizvodnje od prijenosa i distribucije u plinskom biznisu na kraju i u formalnom smislu realizira kroz ovaj zakon. Sigurno je da će liberalizacija tržišta električne energije u plinskom biznisu ići nešto lakše nego u području tržišta električne energije, a trebamo imati i na umu činjenicu da je PLINACRO već sada vlasnički odvojen od vertikalno integrirane kompanije i to po modelu vlasničkog razdvajanja. I u tome vidim ključnu razliku između ovog zakona i Zakona o tržištu električne energije zbog toga što ovaj zakon u članku 14. govori da se ide na model vlasničkog razdvajanja, vjerojatno zato što je i PLINACRO već na taj način i razdvojen dok se u članku 15. omogućava da se znači primjeni druga dva modela, odnosno ISO ili ITO svim potencijalnim budućim operaterima transportnog sustava. Kao što sam spomenula i tijekom rasprave na Odboru za gospodarstvo žao mi je što u ovom zakonu se nigdje ne spominje komprimirani prirodni plin, odnosno CNG s obzirom na činjenicu da je CNG u uzlaznom trendu u mnogim razvijenim državama svijeta, a mislim da je jako prikladan u smislu realizacija zatvorenih distribucijskih sustava koji se također spominju u ovom zakonu ali u članku koji se bavi upravo ovim zatvorenim distribucijskim sustavima, a to je članak 79. Spominju se različite vrste plina, znači miješani ukapljeni naftni plin, ispareni ukapljeni naftni plin, gradski plin, bioplin, plin iz biomase ali nema CNG-a, a mislim da bi CNG bio upravo jako prikladan za realizaciju takvih zatvorenih distribucijskih sustava. Jer CNG sustavi ne ovise o samim plinovodima i mogu se realizirati u jedinicama lokalne samouprave koje su na neki način udaljene od plinovoda ovih magistralnih. I recimo u drugim zemljama razvijenima CNG se puno koristi na otocima gdje se može taj energent dopremati brodovima, a to je također jedna velika prilika i za domaću industriju pogotovo za brodograđevnu industriju koja bi se mogla također angažirati za izgradnji brodova za CNG i razvijanju općenito te tehnologije. Ne samo u jedinicama lokalne samouprave koje su smještene na moru, odnosno poput otoka nego i na neki način izoliranim jedinicama lokalne samouprave na kopnu, odnosno na kontinentu se također mogu dosta uspješno realizirati ovi projekti gdje nemate jako velika ulaganja u infrastrukturu plinovoda jer se ovaj energent može danas jako uspješno dopremati i cestovnom mrežom, odnosno uz pomoć specijaliziranih kamiona sa tim cisternama za CNG. Evo ga i na samom kraju izlaganja još bih se osvrnula na nešto što mi je malo onako bolo oči, a tiče se znači kategorije ugroženih kupaca iz kategorije kućanstva gdje se u ovom uvodu zakona govori da se, da će tijela nadležna za socijalnu skrb utvrđivati ugroženi socijalni status ili ugroženost života i zdravlja. Naime, ova odrednica gdje bi se socijalni status utvrđivao na temelju zdravlja je meni malo diskutabilan s obzirom na činjenicu da netko može biti bolestan i imati dosta veliki invaliditet ili slično, ali njegova materijalna situacija može biti izuzetno povoljna i ne znam na temelju kojeg će se kriterija određivati da u status ugroženog kupca se netko određuje na temelju njegovog zdravstvenog stanja. A doduše ja nisam vidjela u samom tekstu zakona ali to u Zakonu o tržištu električne energije je tako.
Hvala. Prelazimo na replike, prvo poštovani zastupnik Petar Baranović. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvažena kolegice Holy, osobno sam izuzeto zadovoljan što ste ovako blagonaklono se očitovali o ovom energetskom zakonu, o Zakonu o plinu i isto tako sam suglasan s vama oko LNG terminala. Bez obzira šta je i kod LNG terminala postoje određeni antropološki utjecaji koji će se pojavit kad se on realizira, ako se realizira. On je kud i kamo povoljnija varijanta od nečega šta se na tom prostoru planiralo prije nekoliko godina. Slažem se s vama i kad su u pitanju gradnje plinskih termocentrala, jer držim da je energetska stabilnost uvjet o kojem se ne raspravlja kad je u pitanju budućnost Hrvatske. U svakom slučaju za kraj ću procijeniti da je vaše pozitivno očitovanje o LNG terminalu jedno od temeljnih pretpostavki da taj projekt ima mir. Obzirom da znamo koliki je vaš osobni utjecaj na mrežu onih koji, polako ja i simpatično nazivam grintavcima ponekad, koji jako često znaju biti kamen u cipeli pozitivnim projektima u RH. Hvala.
Na repliku odgovara poštovana Mirela Holy.
Poštovani kolega, ne znam zbog čega mi pripisujete tako veliki utjecaj. Ja osobno smatram nemam nikakav veliki utjecaj na NGO zelenu scenu. Ja sam pričala iz svoje vlastite pozicije, znači moj osobni stav o tom, i da ja smatram da je LNG projekt jako potreban RH, način na koji će se on realizirati to ćemo tek vidjeti, a nije nužno da to bude on shore LNG. Tu postoje varijante i uz pomoć brodova plutača da se realizira s čime bi se nešto podignula cijena samog energenta, ali bi investicija bila znatno jednostavnija i jeftinija. Ali kažem, danas postoje dosta razvijene tehnologije zaštite okoliša vezane uz LNG tehnologiju. Ali ono što smatram da je presudno kod nas i našeg strateškog pristupa prema LNG-u je slijedeće: da mi kada pregovaramo s potencijalnim investitorima, a u konkretnom slučaju radi se o katarcima, mi prvo sami trebamo znati šta hoćemo i na koji način hoćemo jer nas nitko ne će ozbiljno doživljavati ukoliko na takve sastanke ne dođemo potpuno pripremljeni i sa točno razrađenim scenarijima realizacije takvog projekta.
Na izlaganje replikom ustaje i poštovani zastupnik Đuro Popijač.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. I kolegice, bi ja i evo i u replikama, baš me zaganja, stalno se spominje taj famozni projekt za ukapljeni prirodni plin. Svjedoci smo bili zaglušujuće buke koja je dolazila od, evo nekih bivših članova Vlade pa i sadašnjih, pa i samog premijera prilikom famozne posjete Kataru gdje smo očekivali dakle kako rezultat te buke, samo što nije neki šeik iz Katara istrpao gomilu dolara i počeo graditi taj famozni terminal. Naravno, da se ništa nije dogodilo i neće se dogoditi. Naime, terminal od jedno milijardu eura ili dolara bi značilo 10 milijardi otprilike kubika plina. Nitko živ na svijetu neće investirati 10 milijardi kubika plina za tržište Hrvatske, mi trošimo oko 3 milijarde i teško bi bilo očekivati da ćemo i sad domaći plin kojega je sve manje doduše, i sav onaj koji danas se dobavlja na tržište iz drugih izvora zamijeniti sa nekim takvi, zapravo ne zna se koja bi bila njegova cijena. Pritom se isto tako ne zna, ako je to, ako nije za hrvatsko tržište, za koje je to tržište, ko bi taj plin uvozio, plaćao, kupovao dakle od Katara ili bilo kog drugog i kome bi ga se prodalo. Danas u Europi više nema problema, izvorišta i dobavljača što se tiče prirodnog plina. I dobro je da ste spomenuli i podsjetio bih vas na rješenje koje je PLINACRO počeo raditi, izrađena je studija upravo za mogućnost drugačijeg, jeftinijeg, efikasnijeg i bržeg načina rješavanja a to je brod koji tu istu funkciju radi samo za kapacitete do 2 milijarde kubika. Zato se i gradio plinovod od Omiša do Kukljanova, upravo zbog toga i samo 50 milijuna dolara bi koštala ta instalacija.
Vrijeme.
Oprostite smo ću to reći, koja bi omogućila, dakle transport tog i priključenje takvog broda na naš plinovod. Te snove oko milijardu eura.
Kolega Popijač replika je ograničena na 2 minute.
Evo, hvala lijepo. Oprostite.
Odgovor na repliku, poštovana Mirela Holy.
Poštovani kolega Popijač, pa vi ste u pravu, ja sam i u prethodnoj replici se osvrnula na to, naravno da je najvažnije da mi znamo sami šta hoćemo, koji je naš strateški interes, zbog čega želimo uči u neku investiciju jer realizacija same investicije zbog te investicije ne znači apsolutno ništa. I zbog toga i smatram da kada idemo u pregovore sa Katarcima ili sa bilo kojim drugim potencijalnim investitorom u ovom smislu, moramo imati jako dobro razrađene planove oko toga što ustvari hoćemo i na koji način hoćemo realizirat projekt. Vi kada ste bili ministar gospodarstva i u vrijeme kada je bila baš ova plinska kriza. Ja sam prilikom jedne rasprave ne sjećam se točno koja je bila točka dnevnog reda sam govorila o mogućnosti realizacije projekta za dobavu LNG-a kao ukapljenog prirodnog plina u Hrvatsku uz pomoć ove druge tehnologije odnosno tih brodova plutača. Pa koliko se sjećam tadašnja Vlada nije baš bila pretjerano sklona takvim tehnologijama.
Sada će replicirati zastupnik Zoran Vinković.
Uvažena kolegice ja ne smatram da imate toliko veliki utjecaj na određene društvene skupine, ali u svakom slučaju s većinom ovoga što ste izrekli kao vlastito mišljenje se slažem. Pa čak i o gradnji termoelektrana na plin itd., međutim ovdje se opravdano postavlja, mi možemo ovdje imati vlastito mišljenje, lijepo je da imamo vlastito mišljenje. Ali ja tvrdim da Hrvatska Vlada nema ni e od energetske strategije. To su uostalom pokazali i određene ekspertize koje su uvođene pa smo evo u jednom vremenu sad možda i probudim Kajina imali jednu veliku investiciju na području Istre pa smo imali hidrocentralu u Oblu pa su te investicije trebale pokrenuti Hrvatsku. A evo bogami u godinu i pol dana osim što su vas smijenili sa onog mjesta ministrice zaštite okoliša nije se ništa desilo. Hrvatska i dalje nema investicija, nema niti jednu investiciju u energetskom sektoru. Mi dalje ovim povećanjem cijena i tu bi ja baš volio dovest malo u jednu borbu mišljenja HNS i SDP i ustvrditi da je i ono povećanje cijene električne energije i cijene plina bilo prije svega saniranje dubioza u Hrvatskoj elektroprivredi. I da možda i ovim zakonom o liberalizaciji tržišta na području RH pokazujemo da je HEP rak, rana hrvatskog gospodarstva pa i ove Vlade.
Na repliku odgovara poštovana Mirela Holy.
Pa ja definitivno smatram da su u ovom trenutku za Hrvatsku puno bolje termoelektrane na plin zbog toga što smo mi ove godine ušli u sustav trgovine emisijama a zbog očekivanog porasta cijena tone CO2 ekvivalenata na tržištu doći će do sve većeg izjednačavanja cijene proizvedene struje iz plinskih elektrana i termoelektrana na ugljen. Ako uzimamo u obzir da termoelektrane na plin su u ekološkom smislu puno prihvatljivije nego termoelektrane na ugljen mislim da je to jedan dobar razlog da se razmotri u kojem pravcu će se razvijati energetska slika Hrvatske. Međutim ja nisam a priori protiv termo elektrana na ugljen zato što smatram da Hrvatskoj treba diversifikacija energetskih izvora ali pitanje je u kojem kapacitetima, sa kojim tehnologijama ćemo realizirati takve projekte.
I posljednja replika. Poštovani zastupnik Zlatko Komadina.
Poštovani potpredsjedniče, cijenjena kolegice Holy. Referirao bih se na dva aspekta vašeg izlaganja. Jedno su alternativna plinska goriva, a drugi su alternativni dobavni pravi. Naime puna su nam usta plina kada govorimo s ekološkog aspekta i to apsolutno podržavam. To je danas najprihvatljivije fosilno gorivo u smislu najmanjeg zagađenja okoliša. Ali mi također imamo potpuno različitu politiku cijena prema vrsti plinskog goriva. Ako se vi dobro sjećate kampanja je bila u Hrvatskoj gdje ne može se napraviti plinska mreža i gdje nije to isplativo da se rade mala mješališta ili na propan, butan ili ispareni naftni plin ili da se rade one male kućne priče sa onim spremnicima. I kad to napraviše veliki dio Hrvata onda je taj plin otišao u nebo po cijeni jer je on derivat nafte i to je postala tržna kategorija klasična bez utjecaja države, bez ikakve stimulacije da se koristi zapravo ekološki prihvatljivo gorivo. Mislim toliko o licemjerju inače politike u praksi u smislu deklaratorne politike prema zaštiti okoliša. Ne mislim to na vas kolegice Holy, vi ste bar tu vjerodostojna. Zato ste vjerojatno sad tu gdje sam i ja. Što se tiče alternativnih pravaca LNG projekta. To ima puno demagogije. Postoje dva projekta. Jedan je projekt alternativni dobavni pravac da se Hrvatska ima plin u slučajevima krizne situacije. To ova brodska priča priključena direktno na cjevovod i to treba napravit hrvatska država, firma PLINACRO i u tom pravcu nešto se i radi. A veliki projekt sa spremnicima od te milijarde što se priča. Njega nikad Hrvatska napravit neće jer nema tu potrošnju. Njega će napravit stranac kao što ga je htio napravit i ne radi ga nikad prodavatelj plina. Nikakav kadar neće to napravit, radi ga kupac, odnosno trgovac. Tako da mi moramo imati takav rad i veliki projekt koji nadmašuje Hrvatsku koji puta. Trebamo imati ekonomski, energetske i ekološke koristi.
Kolega Komadina, vrijeme je isteklo. Odgovor na repliku, poštovana Mirela Holy.
Poštovani kolega, pa priča sa ukapljenim naftnim plinom se pojavila ne zbog ekoloških razloga nego zbog ekonomskih razloga kao što se na kraju krajeva pojavila i priča o bio gorivima. Zbog toga ja nemam baš takvo gledište na ovu problematiku poput vas. Naime ukapljeni naftni plin suprotno dosta raširenom vjerovanju da se radi o ekološki prihvatljivom energentu i nije baš toliko ekološki prihvatljiv energent i ima emisije slične benzinskim gorivima pa u tom smislu nisam baš pretjerano sklona većem korištenju ukapljenog naftnog plina. Međutim činjenica je da je država provodila malo neobičnu politiku i da su se građani motivirali na realizaciju ovakvih projekata ne samo u smislu korištenja u zgradama i u kućanstvima nego i u smislu korištenja tog energenta u osobnim automobilima da bi nakon određenog vremena taj energent dosta poskupio i to nije naravno najbolje ali mislim da to govori o tome da u području energetske politike ima jako puno lutanja i da nemamo baš strateški pristup kroz sve ove godine prema energetskoj politici.
Sada ćemo čuti pet minutnu raspravu u ime kluba HNS-a i poštovanog zastupnika Petra Baranovića. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvažena gospođo zamjenice ministra sa suradnicima. Klub HNS-a će naravno podržati ovaj zakon. polazeći od činjenice da se radi o europskom zakonu kako mi to zovemo i od činjenice da je vrijeme resurs i da postoji odgovornost koju je hrvatska politika preuzela i spram građana ove zemlje i spram njihove na referendumu iskazane političke volje i spram naših budućih partnera zemlja članica EU. Ovaj zakon je zakon koji je nastao kao nužno usklađivanja sa tzv. 3.energetskim paketom, jednim opsegom pravne materije normi koje je propisala EU slijedom njihovih činjenica i spoznaja kako je najbolje urediti, najefikasnije, najkvalitetnije energetsko tržište. Polazeći od činjenice koja je neosporna da energetska stabilnost i kvaliteta opskrbe zajamčenost opskrbe energentima, cijene energenata, temeljni uvjet i pretpostavka za razvoj bilo kojeg gospodarstva pa tako i hrvatskog, svih zemalja članica EU nije za sumnjati da su oni koje mi smatramo uspješnijima pa iz tog razloga pristupamo jako dobro promislili kada su pisali 3.energestski paket i da je to za nas ovog trenutka što go d mi mislili najprihvatljivije gradivo. Postoje pametni koji nauče, a postoje i snalažljivi koji nisu bili u poziciji naučiti ali su dovoljno lucidni da prepišu pa dobiju 4 bar, to je pozicija u kojoj smo mi trenutno. I nemojmo od toga raditi preveliku filozofiju. Postoje temeljna ekonomska načela, načela života, iskustvena koja kažu da upravo ove promjene koje u odnosu na 2.energetski paket donosi 3.energetski paket jamče kvalitetniju opskrbu, jamče jeftiniji plin i energent, jamče socijalnu cijenu za socijalne kategorije i nije uopće upitno za one koji žele znati činjenice da je ovaj prijedlog zakona i 3.energetski paket ono što je najprihvatljivije ovog trenutka za nas. Razgovarati o nečemu što nitko nije prihvatio sa oduševljenjem u hrvatskoj politici i u hrvatskom društvu, a to su poskupljenja energenata do kojih je došlo koja su jako teško opterećenje za hrvatske građane nije moguće a da ne vidimo prave razloge zbog kojih je do tog poskupljenja došlo. Razgovarati o ovome zakonu, a ne željeti priznati činjenicu da je uvođenje konkurencije na tržište jamči nižu cijenu i za te građane i za Petrokemiju Kutinu i za druge bitne potrošače u javnom i gospodarskom sektoru, to je gospodo ignoriranje istine, a ignoriranje istine je opasno. Zato vas molim da vidite istinu da od stabla ne zanemarujete da postoji šuma. Petrokemija Kutina 20 lipa u cijeni ili 15 lipa u cijeni kubnog metra plina. Petrokemiju Kutina dijeli od gubitaša do firme koja solidno posluje. O Petrokemiji Kutina ne ovise samo stotine radnika u Kutini. Ovise radnici i u kargo prometu u HŽ-u koji prebacuju između 500 i 750 tisuća tona tereta kroz poslovanje Petrokemija Kutina. Ovise radnici i Šibenske luke koji pretovaraju i izvoz i uvoz za Petrokemiju Kutinu. Jako puno toga ovisi. Ovisi u konačnici i cijena, o cijeni plina ovisi kvaliteta života hrvatskih građana. Ne možemo je postići ako ignoriramo činjenice i ako ignoriramo pozitivnu zakonsku praksu onih koji su se pokazali uspješniji od nas. Iz tog razloga kao stranka koja ne ignorira istinu, kao stranka koja je svjesna da smo energetski ovisna zemlja, HNS će bez rezerve podržati ovaj zakon. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Imamo prijavljene tri replike. Prvo poštovani zastupnik Zoran Vinković.
Vidite uvaženi kolega ja bezrezervno ne podržavam nikog, bezrezervno baš i nije politički mudro jer vrlo brzo ovaj kao što smo bezrezervno podržavali niz zakona ovdje ovih godinu i pol dana su došle izmjene i odluke pa onda čak i u tijeku rasprave dolaze amandmani Vlade. Meni drago danas bilo čuti istinu ovdje u Hrvatskom saboru, da smo danas tu gdje jesmo. A gledajte imate sada zakon po hitnom postupku i onda već po uvriježenom kako to ide ne želeći svađati se unutar koalicije pa to ne predlaže SDP ili to ne predlaže HNS imamo jedan amandman koji kaže da se u roku od tri mjeseca od dana stupanja na snagu ovog zakona zamijeni riječima najkasnije do 1.srpnja 2013. Obrazloženje nije bitno. Što će biti u petak ovaj, hoćemo inzistirati na glasanju u petak? Pa hoće ta Petrokemija onda propasti do 1.7.ako se usvoji ovaj amandman? I da li ta Petrokemija ovih godinu i tri mjeseca ili četiri mjeseca ima možda manju cijenu plina ili smo digli kako bi opstao netko koga smo tamo uhljebili jer je on jedini stručnjak iz toga, digli tu cijenu plina 37%. Evo ja baš čekam taj petak da vidim da li će biti usvojen ovaj amandman. A HDSSB traži drugo čitanje ovog zakona radi građana Republike Hrvatske i radi gospodarstva, ne radi politikanstva.
Na repliku odgovara poštovani Petar Baranović.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kad smo već kolega Vinkoviću kod politikanstva da sam u svojoj karijeri u trenucima kad me lovila bura od 120km/h funkcionira kako vi priželjkujete da funkcionira hrvatski Parlament i politika u ovim kritičnim momentima za Hrvatsku državu pa i za građane nad čijom sudbinom tako zdušno brinete i plačete vrlo vjerovatno ne bi danas sjedio ovdje u ovom Saboru nego bi bija samo uspomena moje obitelji i prijatelja. Ali sva srića da sam bezrezervno funkcionira i donosio odluke u trenutku cijeneći kritičnost situacije, ozbiljnost situacije i odgovornost spram onih koji su me stavili na komad mosta. Odluke sam donosio bezrezervno i dobro je da sam to tako radio. Hvala lijepo.
Slijedi replika poštovanog Zlatka Komadina.
Cijenjeni kolega Baranović, moram priznat da je vrlo korektno od vas i lijepo i stranački korektno da branite i obrazlažete i stojite iza politike resornog ministra gospodarstva. To je sasma u redu, ali ima tu jedno ali. U onom dijelu vaše diskusije se ne bih složio i mislim da se to dogoditi neće kada budemo imali južni tok. Nikakav plin u Hrvatskoj pojeftiniti neće. Radi se samo o tome da ćemo imati veću sigurnost opskrbe, da ćemo imati liberalnije tržište i zapravo konkurenciju dobavljača. Ali čisto sumnjam da će netko tko ima plin ga prodavati jeftinije nego što ga prodaje nego što ga prodaje sada. Hoću reći da je plin tržišna djelatnost, nije komunalna i prestao je biti komunalna, a da će socijalna komponenta bit samo u smislu gradova i općina koliko budu socijalni program uveli za one koji cijenu tržnu tog plina ne budu mogli platiti kao i neke druge djelatnosti koje se subvencioniraju.
I na ovu repliku odgovara cijenjeni Petar Baranović.
Uvaženi kolega Komadina, ja smatram da je mogućnost socijalne cijene, odnosno cijene za socijalno ugrožene kategorije u svakom slučaju korak naprijed. Ona je ugrađena u ovaj zakon. Što se tiče vaših dilema i bojazni oko cijene plina, pa ja mislim da temeljne odredbe ovog Zakona će vrijediti dugo, dugo u budućnost i da će se u toj budućnosti stvarat pretpostavke za što kvalitetniju i što uspješniju dobavu plina na ovo tržište raznih opskrbljivača. Ja se u svom razmišljanju povodim za nekim općim načelima ekonomike, a možda bi bilo dobro ako vi imate neke spoznaje koji su argumenti protiv tih načela i koji bi odista potkrijepili vaše sumnje da to kao odgovoran političar podijelite s nama. Hvala lijepa.
Posljednja replika i cijenjeni Dinko Burić.
Zahvaljujem poštovani kolega. Kad ste govorili o tome što se jamči i što je istina. Istina je i zajamčeno je jedino to da ovakvom politikom kakva se vodi trenutno iz Banskih dvora hrvatskim građanima je zajamčeno siromaštvo, ovrhe i očito sve veća nezaposlenost. Smrznuli ste hrvatske građane na -25 sa vašim PDV-om, a ofurili ste ih sa ovim 37 postotnim poskupljenjem plina, a da ne govorim o poskupljenju svega ostalog što je poskupilo. I kad nemate argumenata onda se služite pretpostavkama i dobro je da čujemo ovdje u Hrvatskom saboru i postojanje sve većeg broja, ali ne samo iz redova oporbe, nego iz redova vaših još uvijek koalicijskih partnera SDP-a. Vidite da ni oni sami ne vjeruju u ono što govorite i u pravu je kolega Komadina neće doći do pojeftinjenja plina i nitko normalan tko može prodavati plin po jednoj cijeni neće spustiti tu cijenu samo zato što netko to želi. Nemate nikakve argumente za branjenje ovakvog prijedloga, pa se onda služite u skladu sa onom izrekom naše kolegice Ingrid i jedino što hrvatski građani trebaju vjerovat to je ono people must trust us, pa dok ne tresnete vi sa vlasti neće ni vrijedit nikakvi argumenti nego ova izreka.
Sad ćemo čuti odgovor i na ovu repliku, Petar Baranović.
Uvaženi kolega Buriću, u ovom Saboru izgleda oni koji proriču budućnost dolaze u modu. Možda ne bi bilo zgorega da nam se priključi vidoviti Milan. Ono po čemu sam se povodio kad sam govorio o ovom zakonu jesu neke stvari koje se uče na fakultetima, a i koje se spoznaju u životu. O razlogu podizanja cijena se u ovom Saboru govorilo jako puno, a ja ću vas podsjetiti još jednom da vam nitko ne može prodati ni isporučiti proizvod ni uslugu ispod njene realne cijene, da je takvo poslovanje uvođenje Hrvatske u situaciju totalne nestabilnosti i da nitko normalan, pa i onaj tko ima namjeru ostati na vlasti, a ne tresnuti kako ste vi rekli neće napraviti takve poteze ako oni nisu nužni. I tu istinu vi jako dobro znate samo šta naravno kao oporbeni saborski zastupnik smatrate da morate biti protiv svega što nije apsolutno prihvatljivo i nije odgovorno politički spram građana ove zemlje i njene opstojnosti. Šta se tiče vaše prognoze kad su već jutros prognoze u modi kod svih imate pravo, pa i kod zastupnika vladajuće većine o tome da ćemo se mi dok trajemo, trajat ćemo mi, budite bez brige i kad budemo slijetali slijetat ćemo s padobranom za razliku od nekih koji su se u životu bavili s takvim stvarima da su sletili na krivo misto. Prema tome, nemojte se brinuti za nas ni za naše slijetanje. Dobri smo piloti, brinite se za one koji su bili loši piloti u svoje doba i iza kojih nije ostao sjajan trag iza motora.
Sad ćemo još čuti završnu raspravu u trajanju od 5 minuta u ime kluba HDSSB-a i Zorana Vinkovića. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Klub HDSSB-a je podržao niz dobrih zakona u ovom Hrvatskom saboru bez obzira tko je bio predlagač. Ovaj zakon smatramo, a evo to pokazuje i amandman zastupnika SDP-a, a to sam rekao prije tri sata, klub HDSSB-a zahtijeva da ovaj zakon ide u dva čitanja jer imamo dovoljno vremena da popravimo ovaj zakon jer ima i niz propusta. Ne tehničkih, ne točka i zarez, ne malo i veliko slovo nego ima doista opravdanih propusta. O tome kakvo nam je stanje možda govori doista ova analiza onih koji su htjeli investirati u Hrvatsku, posebno u energetiku. Jer nitko ovdje neće doći ukoliko nema ostvarenje profita. I nemojmo biti toliko samoljubivi pa smatrati da nas svijet izuzetno voli zato što smo lijepi, pametni, što bezrezervno donosimo neke stvari, što se ne kajemo radi toga. Ja sam nekad donosio odluke na prvu loptu pa se pokajao. Sad ipak razmislim. A ovaj zakon je za razmišljanje jer ovo predstavlja energetsku budućnost Hrvatske. Pa između ostalog ti strani konzultanti kažu da specifični ciljevi za razdoblje do 2020. su formalno preuzeti iz strateških dokumenata EU, da su za kvantifikaciju tih ciljeva korištene različite projekcije, one koje zahtijevaju upravo najmanje promjene u odnosu na postojeće stanje. Zbog toga specifični ciljevi energetske politike nisu transparentni niti konzistentni. Učinak ciljeva na ostvarivanje općih ciljeva je upitan. Donošenje strateških odluka kasni, odluke se donose bez dostatne pripreme i procjene učinaka pa su neke neprovedive i podložne promjenama što smanjuje vjerodostojnost politike. Vlada ima kratkoročnu perspektivu što donekle objašnjava kašnjenje u donošenju odluka s dugoročnim učincima. Parcijalna provedba odluka upućuje na prioritete koji su različiti od formalno prihvaćenih. Energetska politika nije transparentna. To nije rekao Vinković, to nije rekao ni HDSSB to su rekli oni koji žele doći ovdje u Hrvatsku i zaraditi. Dakle, to je istina. S druge strane, i u ovom zakonu stoji interes Hrvatske države. Pa imali smo mi različitih zakona pa je taj interes Hrvatske države bio zadnja rupa na svirali, a u ovom zakonu interes Hrvatske države moraju biti hrvatski građani i hrvatsko gospodarstvo. I nitko nema pravo se ponašati mimo toga, niti biti UNPROFOR niti staviti se u zaštitu nekog drugog. Pa kako objasniti hrvatskim građanima koji jedva vežu kraj sa krajem da smo morali podići 37% cijenu plina, da smo morali podići 32% cijenu struje a onda nabavljati nove automobile ili ne znam što? Kako im to objasniti? Kako objasniti umirovljeniku koji je 45 godina radio, koji nije otišao u onu privremenu mirovinu i koji nema dovoljno tu mirovinu da bi zagrijao onu kuću od 100 kvadrata? Pa nema ni za metar drva. Na kraju, kako objasniti ljudima da donosimo određene zakone budućnosti kada oni danas jedva spajaju kraj s krajem, kada im je bilo obećano u plusu tri plaće, a ne u minusu da ti se plače. Sjećate se kolege? A sad su oni građani nadopisali a sad nam se plače dok nam skidate gaće, režete plaće i svakim da ne kažem sve jače. Zahvaljujem.
Replike. Prvo, poštovani zastupnik Petar Baranović.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Moram priznati da me kolega svojim nadahnutim istupom i svojim literarnim talentom pjesničkim stvarno oduševio. Mislim morat ćemo sekciju pjesnika osnovati u ovom Saboru, pjesnika, pjesnika. Rima mu ide sjajno, samo jednu stvar uporno ignorira. Uporno ignorira činjenicu da je poskupljenje neminovnost koja je proistekla iz dugogodišnjeg neodgovornog i lošeg poslovanja kad su u pitanju energenti i politika tržišta energenata. A isto tako ignorira temeljnu istinu da ovaj zakon nije plod našeg domaćeg genija nego ovaj zakon je čisto prepisivanje. Prema tome, gospodo, budimo politički dosljedni, nemojmo bit licemjerni. Ako smo odlučili ići u EU zna se kako sviraju i linijski i glavni sudac. I ovo su pravila igre. I nemojmo trošiti energiju jer o energiji baš tako žučno raspravljamo na nešto što zapravo uopće nije tema. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, Zoran Vinković.
Pa gledajte postoji niz pravaca umjetnosti. Jedan je bio larpurlatizam gdje je umjetnost bila u službi politike. Nažalost, ovo nisu moji stihovi, građani su ti. Čudite se predsjedniče, čudite se. Postoji i opće obrazovanje. Dakle, meni ne pada napamet, napamet u Hrvatskom saboru praviti sekcije kako to kažete, amaterskih stihoklepaca, no očigledno da bi vi svi zajedno mogli napraviti jednu sekciju socijalista utopista. Jer ovo što radite nije interes Hrvatske, nije interes hrvatskog građana, hrvatskog radnika, hrvatskog poljoprivrednika. Jer sve što radite, radite na uštrb njih, porezne represije im dajete, to nisu presije nego represije i dovodite kompletno stanovništvo Hrvatske u borbu za preživljavanje. To je ta politika, to je bio Plan 21.
Moram dati objašnjenje, jer sam dužan, larpurlartizam je umjetnost radi umjetnosti. Prema tome nije bilo u funkciji nikakve politike, to je opće obrazovanje. Slijedi iduća replika Branka Bačića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Vinkoviću, u vašoj argumentaciji, kako bi ste pokazali kratkovidnost u radu Vlade poslužili ste se mišljenjem i citirajući strane konzultante. Pa ja mislim da niste trebali ić daleko izvan Hrvatske, kad posljednji događaj u Hrvatskoj govori o tome kako i na koji način Vlada dugoročno razmišlja. Naime, prije čini mi se mjesec i po ili dva dana nas je uvjeravala ovdje u sabornici kako ćemo samo zaposlenicima u javnom sektoru i državnim službenicima ne isplatiti božićnicu kako im ne bismo smanjivali plaće, evo jučer smo čuli od predsjednika Hrvatske vlade kako ćemo sada smanjiti plaće. Drugo, drugi možda događaj koji također govori o dugoročnosti o promišljanju Vladi je činjenica da ćemo evo negdje u veljači pristupit rebalansu državnog proračuna kojega smo donijeli krajem studenog 2012. godine. Prema tome, samo ta dva za hrvatske građane, a posebno za zaposlenike u javnom sektoru i za državne službenike, samo ta dva događanja, te dvije izmjene dovoljno govore o tome koliko i na koji način Vlada Republike Hrvatske pristupa ozbiljno promišljajući dugoročno o gospodarskom razvoju, o gospodarskoj situaciji, o standardu svojih građana.
Odgovor na repliku Zoran Vinković.
Doista je bilo ovo umjetnost radi umjetnosti, ali većina tih pripadnika su bili dodvorice politike pa je zbog toga jedan drugi smjer izišao iz toga. A vezano za plaće, … [[Upadica se ne čuje.]] kažite vi, i niste tu da mi dobacujete, nego da vodite ovu sjednicu, kolega Stazić. Ali ja sasvim sigurno neću glasat za ovakve zakone i zakone koji hrvatske građane stavljaju u potpuno potlačen položaj za razliku od vas. Jer ćete to svaki petak radit. I kad se radi smanjenje plaće državnim službenicima i kad se radi o povećanju cijene energenata, kad se radi o povećanju PDV-a, kad svojom ručicom dovodite prije svega u neravnopravan položaj one koji žele živiti od svog rada, a to im je po Ustavu zajamčeno. Sjetite se samo ono, kako je išla ono, "Živjeti kao normalan svijet, bolji život svima, a ne samo njima." gdje vam je to nestalo? Tako ste se i vi ponašali dok ste bili na vlasti, i vi ste donosili takve odluke, doduše PDV je bio 23% niste ga ni vi smanjili. Ali vratimo se na, doista na ovaj energetski, energetski zakon. Što ima loše u drugom čitanju? Kada je predlagatelj pomiješao ovlasti regionalne i lokalne samouprave, kada svi mi ovdje zajedno možemo utvrditi da ovaj zakon neće donijeti smanjenje energenata, nego će donijeti možda više onih koji će izvlačiti ekstra profit na hrvatskim građanima i na hrvatskom gospodarstvu. I to je činjenica.
Vrijeme. Posljednja replika poštovani Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Vinković, govorili ste o brzini kojom se donosi i o žurenju nekakvom. Ja se uistinu slažem s vama da nema potrebe žuriti, ali stalno svjedočimo nekakvim žurenjima i sad to je u smislu pristupanja EU. Prije kratkog vremena smo isto se ovdje sporili oko povišenja PDV-a na kruh, mlijeko, lijekove. Pa nije trebalo prije 1. srpnja to, nije to nas nitko silio da krene, a to je još dodatni udar na standard građana, to moramo posvjedočiti. E sad, kažemo i ovaj Zakon o tržištu plina kaže on isto tako i on će garantirati zajamčivati opskrbu plina građanima. Ma ko će onome koji ne može platiti, onom mom umirovljeniku, ko će njemu jamčiti kad onaj dođe s onim klještima iz distributera ako nije platio, ja to ne vjerujem, to je nemoguće. Nadalje, govori se o Petrokemiji Kutina, govori se ona je važna, naravno da je važna, važna je za cijeli i za one koji rade, i za luku i za sve, važna je i za poljoprivrednike ove naše koji naravno ne mogu kupiti to umjetno gnojivo da posiju. Sada dolazi sezona sjetve, nisu dobili potpore i uistinu su na koljenima. I sad u tim okolnostima razmišljat isto tako i o njihovim mogućnostima nekim, ja uistinu držim da to nije razborito. Hvala lijepo.
I posljednji odgovor na posljednju repliku, poštovani Zoran Vinković.
Pa vidite uvaženi kolega Milinković, neću sada o cijenama, neću o mlijeku, o poljoprivrednim proizvodima iako i cijena goriva, činjenica neko je rekao da iz cijene nafte proizlazi sve. No, ja tvrdim, a to su statistički podaci, da Hrvatska sa zemnim plinom, zadovoljava 70% svojih potreba na osnovu sadašnjih bušotina. Zašto ne ulažemo u nove bušotine, zbog čega ne iskoristimo potencijal Hrvatske a 2010. Je potpisan ugovor po kojem smo isporučili sav hrvatski prirodni plin, prodali ga talijanima i sad ga po znatno skupljoj cijeni uvozimo u Hrvatsku. Na plinu ne piše jel ruski, jel talijanski, jel katarski, evo ja očekujem ovih dana da kad usvojimo ovaj zakon pa možda i s ovim amandmanima SDP-a pa malo prolongiramo da evo mi pokuca na vrata tamo neki Šejk tamo u Đakovu jer grad Đakovo je vlasnik plinske infrastrukture i budući smo nezadovoljni sa dosadašnjim koncesionarom jer ne ulaže previše u plinifikaciju prigradskih naselja zašto ne ulaže, jer nema poslovni interes. Jer mnogi se ne žele priključiti jer je plin preskup. Evo ja se nadam i pozivam katarskog šeika ako se veće neće naći ovdje s Hrvatskom Vladom, ministrom gospodarstva nek slobodno dođe u Đakovo, dat ću mu sve šta hoće po prostornom planu. Mi pozitivnim propisima RH.
Rasprava o tekstu zakona je završena. Glasat ćemo kad se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o tržištu plina, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 284. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli, imamo tablicu, molim poštovanu zamjenicu ministra gospodarstva da se očituje. Amandman broj 1. Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 2. Kluba zastupnika HNS-a.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio končanog prijedloga zakona. Amandman broj 3. Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio končanog prijedloga zakona. Amandman broj 4. Odbora za gospodarstvo.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio končanog prijedloga zakona. I amandman broj 5. zastupnika Borisa Kovačića.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio končanog prijedloga zakona. Hvala lijepa poštovanoj zamjenici ministra gospodarstva Tamari Obradović Mazal. Zaključujem raspravu i dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Hvala lijepa. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 73 glasa za, 30 glasova protiv i 2 suzdržana glasa donesen Zakon o tržištu plina, u tekstu kako ga je predložio predlagatelja zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o poticanju investicija i unapređenju investicijskog okruženja, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, prijedlog zakona br. 282 Predlagatelj zakona je Vlada RH. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za gospodarstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnica predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog. Da. Poštovana zamjenica ministra gospodarstva gospođa Tamara Obradović Mazal, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, uvaženi dame i gospodo zastupnici. Bit ću zaista kratka obzirom i na vrlo kratak sam prijedlog kojeg upućujem u saborsku proceduru. Dakle radi se o zakonu o poticanju investicija kojeg smo u ovom domu raspravili prošle godine, krajem prošle godine koji je stupio na snagu 10.10.20123. godine. Obzirom da je praksa odnosno sama provedba pojedinih odredbi ovog zakona ukazala na potrebu da se on jednostavno malo prilagodi zahtjevima sa terena, zahtjevima od strane samih poduzetnika, životu dakle što bismo rekli. Mi smo postupili upravo tome, odnosno intervenciji u nekim segmentima i s toga upravo ti segmenti njih tri odnosno četiri su predmet ovog prijedloga. Znači ono što predlažemo izmjenama i dopunama je pojašnjenje samog pojma investicije, odnosno početne investicije, investicijskog projekta koji se definira kao ulaganje u dugotrajnu imovinu unesenu u vlasništvo nositelja poticajnih mjera i to u minimalnom iznosu protuvrijednosti od 150 tisuća u hrvatskim kunama, odnosno minimalnom iznosu protuvrijednosti od 50 tisuća eura u kunama za mikro poduzetnike, tj. da uz navedene uvjete mora biti zadovoljen i uvjet otvaranja najmanje pet novih radnih mjesta koji su povezani sa investicijom. U slučaju mikro poduzetnika tri radna mjesta. Također da bi se izbjegla mogućnost pogrešnog tumačenja dosadašnje odredbe u praksi predlaže se promijeniti definiciju izračuna opravdanih troškova otvaranja novih radnih mjesta koji su povezani sa investicijom, koji se izračunavaju kao bruto plaća u dvogodišnjem razdoblju a ne kao postotak bruto plaće u dvogodišnjem razdoblju. Također dodajemo novu odredbu kojom se daje mogućnost Vladi RH da uredbom propiše visinu iznosa poticaja koji se daju kao opravdanih troškova za otvaranje novih radnih mjesta koji su povezani sa investicijskim projektom, odnosno kriterije za utvrđivanje konkretne visine samog iznosa tih poticaja. Ono što se također predlaže je izmjena odredba članka 21. Kojim je propisano da Vlada može odrediti određeni investicijski projekt proglasiti od interesa za RH a da će kriterije zapravo se utvrditi samom uredbom. Ono što se predlaže jest da će navedeno pitanje biti regulirano posebnim donošenjem posebno zakona odnosno zakona koji će u ovoj materiji biti lex specialis, radi se o budućem zakonu koji je još uvijek u pripremi zakonu o strateškim investicijama. Na taj način imali bismo zakonski okvir od uredbe koja regulira poticanje investicija i unapređenje investicijskog okruženja i otvoren prostor za usvajanje posebno zakona odnosno donošenje budućeg Zakona o strateškim investicijama koji svojom materijom zapravo definira koji su to projekti od strateškog značaja. Evo hvala još jednom na pažnji i naravno zahvaljujem na provedenoj raspravi na radnim tijelima Sabora. Hvala.
Zahvaljujem zamjenici ministra. Želi li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Odbor za gospodarstvo, uvaženi Rađenović.
Vrlo kratko zaista, Odbor za gospodarstvo je jučer dakle na svojoj sjednici raspravljao o prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama navedenog zakona te ga jednoglasno podržao te izmjene i dopune uz jedan predloženi amandman. Naime Odbor je upućen na osnovi predloženog amandmana Hrvatske gospodarske komore. Usklađen je novi tekst amandmana odbora za gospodarstvo te dakle nakon rasprave odbor je odlučio da Hrvatskom saboru predloži sljedeći amandman dakle u članku 1. iza točke 12. dodaje se nova točka 13. koja glasi: "Kao završetak radova smatra se datum izdavanja rješenja za obavljanje djelatnosti ili datum kada materijalna imovina povezana sa investicijskim projektom postane operativna." Ovaj amandman podnosi se radi jasnije formulacije te najavljenih izmjena Zakona o prostornom uređenju i gradnji tako da nema potrebe da se predložena točka odbor tako ocjenjuje, da se predložena točka 13. članka 1. poziva na navedeni zakon. Još jednom odbor je jednoglasno podržao navedeni prijedlog. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Prvo u ime klubova imat ćemo vremena do pauze čuti samo klub Nezavisnih zastupnika i poštovanog zastupnika Damira Kajina.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Predstavnici Vlade, gospođo Obradović, gospodo zastupnici. Meni je drago da imamo danas ispred sebe ovaj Zakon o poticanju investicija o unapređenju investicijskog okruženja. Da, ovakvi zakonski prijedlozi šta god netko mislio o njima nama su doista potrebni. Evo samo u siječnju nezaposlenost u Istri raste za 1140 ljudi i kada tih 1140 ljudi podijelimo sa ona 23 radna dana ispada da svaki dan na burzu dolazi 49,5 radnika. Možemo zaokružiti na 50. I sva je sreća da ove godine Uskrs, Vazam kako bimo rekli mi dole pada relativno rano pa će se valjda početi smanjivati i ova nezaposlenost. U 4 godine u realnom sektoru u RH bez posla ostaje oko 250 tisuća ljudi. U javnom sektoru u što spadamo na neki način i mi bez posla pretpostavljam da nije ostao nitko. Nije bitno da li je riječ o državi nije bitno da li je riječ o županijama, nije bitno da li je riječ o općinama, gradovima ili javnim komunalnim službama. I ova jučerašnja najava smanjenja plaća ili preraspodjela plaće za 3%, znači manje javnoj upravi nešto više učiteljima, nastavnicima, profesorima to je bolno ali daj Bože da na tome ostane. Prilike oko nas neću reći da su katastrofalne otprilike znate u Hrvatskoj je očigledno još i teže. Što je onda činiti? Ja osobno smatram da su ovakvi zakoni naprosto potrebni. Bit zakona je u sljedećem, znači investicije mikropoduzetnika u minimalnom iznosu od 50 tisuća eura mogu se sada kvalificirati za ulagačke potpore. Za ostale poduzetnike ostaje dosadašnji minimalni taj ulagački iznos ili ta ulagačka svota od 150 tisuća eura. Vlada po toj logici želi ohrabriti brojne manje srednje tvrtke na ulaganja, poticaji kao što su oslobađanje od poreza ili izravne isplate za otvoreno radno mjesto ne mogu se dodijeliti poduzetnicima u teškoćama kao ni onima u industriji čelika i brodogradnji. Određeno je da se opravdani troškovi novih radnih mjesta povezanih s investicijama izračunavaju kao bruto plaća radnika u dvogodišnjem razdoblju, nova radna mjesta moraju se otvoriti u roku od tri godine nakon završetka rada ili radova u toj firmici ili firmi. Veliki poduzetnici moraju pet godina čuvati radna mjesta u toj investiciji dok se mali i srednji obvezuju na tri godine. i to bi otprilike bila bit zapravo ovoga zakona. Nema novaca ako nema radnih mjesta i po meni je to na neki način logično. Ono što je sigurno najbitnije mi moramo shvatiti ili ćemo pomoći tom realnom sektoru ili ćemo i sami sebe ugroziti. Mi u ovom trenutku u RH imamo negdje oko milijun 350 tisuća radnika. Od tog broja treba oduzeti 270 tisuća ljudi koji rade u javnoj upravi, znači dolazimo d brojke od milijun 150 tisuća radnika koji uzdržava 1 milijuna 200 tisuća umirovljenika, 270 tisuća ljudi u javnom sektoru, nije bilo da li je riječ o općinskim, gradskim, županijskim, državnim službama i imamo tu još negdje brat bratu gotovo 400 tisuća nezaposlenih. Jasno da se razumijemo, za mene jedan učitelj ili liječnik policajac nije bitno onaj koji stoji na granici sigurno ja njega ne ubrajam u ta kako se kaže neproizvodna radna mjesta. Ja ga u to ne ubrajam ali je činjenica da iza njega netko u proizvodnom radnom mjestu naprosto treba osigurati plaću. I sada od kuda poći? Stranih investicija zapravo i nema, svijet je u krizi, Hrvatska u recesiji i ja mislim da smo zreli da se jednostavno priznamo istinu da se ništa ne može dogoditi preko noći. Ono što je sigurno najpotrebnije u ovom trenutku kako ja vidim prilike to je da mali sektor konačno u ovoj zemlji počne biti tretiran kao i veliki sektor. Zašto? Rekoh malo prije imamo milijun 350 tisuća ljudi koji radi u javnoj upravi i u realnom sektoru, znači negdje milijun 150 tisuća. U velikim tvrtkama radi negdje oko 350 tisuća ljudi, u malim tvrtkama negdje oko 700 tisuća ljudi. Tko puni proračun? 0ve velike tvrtke tih 350 tisuća pune negdje oko 40% proračuna te male tvrtke pune oko 60% proračuna. Kada je riječ o dobiti veliki su dijelovi u preraspodijeli dobiti cca 80%, mali negdje oko 20%, a ukupni prihod znači veliki ostvaruju oko 60% a tih 700 tisuća u malim tvrtkama gdje ih ima najviše oko 40%. Slično je i drugdje znači u Istri. Mi imamo 70 tisuća radnih mjesta, 15 tisuća Istrijana radi u velikim tvrtkama, 15 tisuća u javnom sektoru, 40 tisuća u malim tvrtkama. Znači u ovom zakonu o izmjenama i dopunama zakona o poticanju investicija i unapređenju investicijskog okruženja zapravo se govori o novcu. Mi tako ja ili Sabor, Vlada nije bitno mislim da moramo stvoriti jedan katalog prije svega svih prava koje mogu ostvariti nije bitno sada male, velike tvrtke a ne da novac na neki način prolazi kraj nas. Imamo npr. jamstvene fondove. 2011.godine taj jamstveni fond iza kojeg je stala država iznosio 750 milijuna kuna. Od 750 milijuna kuna u Istru je došlo 0,55% ili 4,2 milijuna kuna. 2012.godine bilo je u jamstvenom fondu 900 milijuna kuna, nemamo podatke za tu 2012.mogu ga dobiti ako hoću, 2013.tu će biti sigurno još i više novaca. Znači novaca ima, sad je pitanje kako se preraspodjeljuje. Imamo sad ove godine poduzetnički impuls 750 milijuna kuna. To je novac sa 1 do 3% kamate. Imamo plus 190 milijuna kuna bespovratnih sredstava itd. Ono što je bit da nekako u tu kamatu interveniramo. Ono što mene smeta da neki gradovi od tamo gdje dolazim više novaca ulažu sa PR-reve i medije nego što recimo usmjeravaju za malo gospodarstvo, da ih ne spominjem sada. Mi se isto tako moramo već početi dogovarati da ne znam na primjer svaka županija da 5 nekih strateških investicija koje će se graditi privatnim ne javnim novcem. 20 puta 5 recimo da ih je stotinjak plus grad Zagreb nek' ih ima 20, 10, nije bitno. Znači koje bi se pratile ne javnim, nego privatnim novcem. Mi se moramo jednostavno dogovoriti ne možda samo oko pojedinih zakonskih rješenja nego oko 100 ili 150 ili 200 nije bitno sve hrvatskih projekata. Mi jednostavno bismo morali sve napraviti da u tih 100, 150 projekata sve imamo gotovo i da na neki način investitor jednom riječju dođe na gotovo i da može već sutradan ili prekosutra početi raditi. Jasno kad govorimo o ovom zakonu ovdje tu možda nije riječ o nekom velikom novcu. Tu je riječ o 50000 eura, 150000 eura itd. I mislim da je ovaj princip koji je zakonodavac postavio u najmanju ruku pošten. Zaposli ljude, pa onda jasno koristi taj bespovratan itd. novac. No, bez obzira na sve ja mislim da se svi slažemo da je situacija u ovoj zemlji krajnje nezahvalna. Bojim se da može biti i gore. Banke su 2012. ostvarile dobit, profit 30% manji nego 2011. godine. Netko će reći da zbog te njihove pod navodnicima tih njihovih ne gubitaka nego te manje ostvarene dobiti ne treba tugovati. Ali isto tako ne treba se zbog toga ni zlurado radovati. Zašto? Jer su te iste banke prošle godine gospodarstvo pratile sa 8 milijardi kuna manje nego 2011. godine. Najveće tvrtke od Agrokora na dalje bilježe manje promete i manje dobiti i sve to jasno govori da nije vrijeme da sami sebe obmanjuju. Pula koja je daleko desetak godina bila najveći izvoznik per capita prošle godine po izvozu je iza Siska, Kutine, Varaždina, Rijeke i tome slično. 2011. je imala izvoz zahvaljujući Uljaniku jasno 3 i pol milijarde kuna, prošle godine milijardu 590 milijuna kuna. Znači, još jedanput ću reći da je ovaj zakon dobar. E sad samo da praksa bude dobra i da nitko nikoga ne pogoduje. Ono što je sigurno nama potrebno u ovoj državi to je malo manje jala, možda malo manje podmetanja, politikanstva manje, manje zloće, malo zluradosti. Eto meni je drago da je ovdje i gospodin Lorencin. Moja bivša stranka radi jednu anketu i ne znaju što učinit, pa postavljaju sljedeće pitanje da li ste za Kajina koji je za Plomin na ugljen ili osobu x koji je protiv ugljena. A Kajin je protiv ugljena. Ali kako to da je Skupština Županija Istarska donijela odluku o ugljenu u onom dokumentu Istra 2015. nula nezaposlenosti i maksimalna konkurentnost, da Zavod za prostorno planiranje Županije Istarske kaže da ugljenu, da predsjednik Savjeta IDS-a pomoćnik ministra gospodarstva isto radi na Plominu [[Upadica Stazić: Kolega Kajin, hajte se malo vratite na temu.]] Pa ne mogu se vratiti, mislim govorim o strateškim investicijama između ostalog koje bi isto tako naprosto trebalo na neki način pratiti ali rekoh ne treba nitko nikome ništa podmetati. Nešto investicija, neću se vraćati na to. Bit će sutra prilike za to. Nešto investicija u Hrvatskoj ima, ali isključivo to su investicije koje se financiraju javnim novcem. Stranih investicija vidimo i sami jednostavno se ne naziru, građani su prestrašeni, radije štede nego što ulažu, ako uopće mogu ulagati dok gospodarstvo ili gospodarstvenici naprosto iščekuju što će biti. Da, rekoh. Konzumu je dobit pala za 40%, INA-i za 28%, bankama za 30%, Podravka iskazuje gubitak, u istarskim tvrtkama je slično. Ima dobrih tvrtki kojima raste dobit itd. Ali nemojmo se radovati onim najmoćnijima koji su sigurno u težoj situaciji no što su bile pred godinu dana. Dok mi u ovoj zemlji ne počnemo izvlačiti novac od građana, od hrvatskog gospodarstva biti će teško. Dok banke ne počnu investirati, kreditirati, pratiti građane, gospodarstvo biti će teško. Pa u jednoj Istri u 20 zadnjih godina sagrađeno je svega 4 hotela iznad 100 ležajeva, 4 hotela. Do 1991., druge 72. … [[Govornik se ne razumije.]] je kompletna turistička osnova ne samo u Istri nego i u Hrvatskoj, kompletna industrijska osnova. Elektrificirana je zemlja, sagrađeno je 400 hiljada stanova. O.k. Nakon toga se dogodio rat. Ali ovo što je pred nama ja bih rekao je jednako zahtjevno kao što je bilo možda i vođenje rata. Nije onako dramatično. Na svu sreću neće biti onako krvavo, razarajuće ali je jednako ozbiljno. Sad netko će reći zašto se onoliko gradilo do 90-te godine. Možda je tome pogodovalo tržište koje je bilo veće, kliring, nesvrstani, šta ja znam šta, ali i činjenica da se bez nekog velikog pitanja moglo pristupati i velikim investicijama. I da, sve je bilo pretpostavljam daleko, daleko poštenije no što je danas. No, bez obzira na sve ovaj zakonski prijedlog je korektan prijedlog i mislim da ga treba podržati.
Imamo prijavljenu jednu repliku na ovo. Poštovani zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo kolega Kajin vi ste rekli da se ništa ne može dogoditi preko noći. To je točno, ali u godinu i nešto dana se sigurno može nešto dogoditi, a nije se dogodilo. Ja kad ovo slušam i slušajući vašu raspravu gdje govorite o gradovima koji ulažu više u PR nego što možda ulažu u gospodarstvo ja postavljam pitanje, a što to još gradovi i jedinice lokalne samouprave osim svih onih oslobođenja koje su dali i pripremili još mogu uložiti ako nema ozračja u državi za razvoj poduzetništva? Možda je vrijeme, možda ova izmjena zakona ide u tom pravcu, da se u Hrvatskoj prestane maštati o nekim megalomanskim projektima u pojedinim dijelovima Hrvatske i da se počne govoriti i pripremati niz manjih projekata gospodarskih diljem Hrvatske. Možda je to korak koji će iznijeti ova izmjena zakona.
Odgovor na repliku, Damir Kajin.
Slažem se s vama apsolutno. Dosta megalomanije bilo gdje da se ona kao takva spominje. Međutim, nešto drugo bih htio reći jasno županije su podcijenjene o preraspodjeli proračunskog novca, ali ako je Proračun RH za 2013. godinu izražen cifrom od 124 milijarde kuna, ovih 127 gradova, 460 općina, 20 županija plus Grad Zagreb raspolaže negdje sa 22, 23 milijarde kuna. Znači, negdje svaka peta … [[Upadica se ne razumije.]] Sa Zagrebom, ne bez Zagreba, sa Zagrebom, znači svaka peta kuna. To također treba promijeniti. Tu zemlju treba između ostalog radikalno decentralizirati, treba je možda i regionalizirati pa će možda i ta odgovornost sa višega biti spuštena na niže i to će biti sigurno adekvatnije kao što je i bolje napraviti kako spominjete 1000 malih projekata nego jedan projekat na jednome mjestu. Znači, bolje je napraviti 1000 diljem RH.
Zahvaljujem. Ovo je sad prikladan trenutak da označimo stanku. Nastavit ćemo u 15,00 sati. Hvala vam.
Nastavljamo s raspravom po klubovima. Na redu je klub Hrvatskih laburista stranke rada kolega Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospođo potpredsjednice, gospođo zamjenice ministra. Imamo pred sobom jedan zakon koji se zove Zakon o poticanju investicija i unapređenju investicijskog okruženja, odnosno njegove izmjene i dopune, a koji bi se isto tako mogao nazvati i zakon za svjetlu budućnost. Ja vjerujem u svjetlu budućnost, svjetla budućnost je uvijek pred nama. Po definiciji u budućnosti, inače ne bi bila to što je. U obrazloženju ovog zakon, u prvom odlomku krasno je definirano čemu bi trebao ovaj zakon služiti, što mu je zadaća, poticanje investicija, unaprjeđenje investicijskog poduzetničkog okruženja u RH itd. ostvarenje potrebnih investicijskih aktivnosti u okviru potpune usklađenosti predmetnog investicijskog projekta pravna stečevinom RH itd. Krasno piše, međutim što od toga zapravo mi imamo danas, nemamo ni jednu investiciju, niti one čvrsto obećane od strane države, niti privatne investicije od stranog kapitala koji je lud inače da dođe ovdje, ne zna kako bi što prije dojurio. Nemamo niti pokušaj da se nekog novog zaposli imamo tristo i toliko tisuća nezaposlenih i broj svakim danom sve više raste. Zakon nam dolazi u hitnom postupku što je naravno opravdano, štoviše sve ovo što i temeljni zakoni i ove izmjene i dopune predlažu i propisuju ne samo da je hitno, nego je već rok i prošao, nije 5 do 12, 12 i po ili barem 12 i kvarat kako kažu Dalmatinci. Dakle, prvi odlomak ocjene stanja je krasan, jedini mu je nedostatak što toga nema. Drugi odlomak ne čini mi se više tako krasnim. Pitanje koje sam si postavio kad sam pročitao to obrazloženje bilo je ko je tu lud, o čemu mi zapravo razgovaramo i o čemu se ovdje radi? Naime, odlomak kaže Zakonom o poticanju investicija i unaprjeđenju investicijskog okruženja osiguran je potrebni pravni okvir kojim se stvorile pretpostavke za povećanje broja, ali i kvalitete investicijskih projekata. Zvuči fantazmagorično, zvuči kao da smo u Turskoj koja ima godišnji rast BDP, ne znam 5, 6, 7% ili u Kini, ili barem u ovim europskim zemljama gdje BDP ne pada, realno ne zvuči ni na koji način. Na kraju prve stranice obrazloženja je pojašnjenje toga čemu je ovo uvod. Ovo je uvod i to očito vrlo skorom donošenju onog famoznog zakona o strateškim investicijama o kojima javnost hrvatska bruji već tjednima od kad je ideja zapravo se pojavila. Do sad je odluku o tome da li je neka investicija od strateškog, bitnog interesa za RH donosila Vlada svojom uredbom, kad usvojimo ovaj zakon, ako ga usvojimo onda će se o tim pitanjima odlučivati posebnim zakonom, jednim lex specialis koji će se zvati tako vjerojatno, tako kako je najavljeno, dakle Zakon o poticanju strateških investicija. I u tom lex specialisu stajat će da Vlada donosi odluku, kao što ju sad donosi uredbom. Pa, nećemo više jahati konja, sad ćemo skočiti na magarca i istim tempom krenuti u krivom smjeru. Donijet će se i uredba, donijet će se i uredba pored posebnog zakona kojom će Vlada moći isto tako procijeniti u koju kategoriju investicija nešto spada. A zašto nema investicija u RH? Zbog krize, ok, zbog krize, kriza je naravno čarobna riječ koja je postala poštapalica svakom neuspjehu u politici, ne samo RH, svakom neuspjehu u politici. Riječ kriza je poštapalica kao da se radi o elementarnoj nepogodi, eto sad lupio grom pa je kriza, pa eto šta mi možemo. Nisam još čuo niti jednog potencijalnog stranog investitora, baš ih pozorno pratim kad se pojave u našim medijima, da je rekao da je spomenuo riječ kriza, a nisam čuo niti jednoga koji bi rekao da su hrvatski radnici preskupi pa da je preduvjet da bi on eto došao u našu zemlju da se liberalizira, fleksibilizira ili kako se to već zove tržište rada. Ljudi o tom ne govore, govore o tome kako ih stanje u imovinsko pravnim odnosima, zemljišnim knjigama i to dovodi do očaja, kako ih administracija ubija i kako je korupcija na svim razinama pogotovo lokalnima takva da im se zapravo gadi uć u posao i od svih tih stranih investitora dobivamo najčešće one kao onu braću Londoni čini mi se da se zovu trsta koji su upropastili par firmi u Hrvatskoj, pobrali pare i sad valjda nestaju iz Hrvatske. Problem imam čvrsti stav pokrijepljen stotinama primjera, nije u tome da Hrvatski radnici loše rade, da su lijeni, priglupi, preskupi, da zloupotrebljavaju pauze, da odlaze na godišnji odmor kad mi se da otkaz i tome slično. Problem je u organizaciji države. Dakle Vlada nam govori ovih dana kako su plaće u javnim službama koje su bilo kako je ono rečeno zadnja linija obrane, kako su te plaće prevelike i nema druge, to se mora srezati, to se mora zaraditi milijun kuna, Vlada nam istovremeno govori kako su naši građani glupi, rastrošni, nesposobni i ulaze u minuse, prase u surutke, glavom u minuse, ne znaju što će sa sobom. Pa eto odlaze u minuse tri plaće i onda će ministar financije njih dovesti pameti i pokazat će im da to nema smisla. Nikom ne pada na pamet da možda ti građani ulaze u minus tri plaće zato što već 6 mjeseci nisu dobili plaću, zato što je zima pa su računi za grijanje trostruki nego u ljeti, zato što jednostavno nemaju od čega živjeti. Kad bi Vlada znala što bi trebala znati da je danas svjetski dan socijalne pravde, 20. veljače UN su proglasili svjetskim danom socijalne pravde i načela odnosno ono što zahtijevaju od vlasti članica su stavili upravo ovo o čemu sam sad malo prije pričao ništa drugo. Poštivanje temeljnih načela prava na rad, promoviranje socijalnog dijaloga i tripartizma, razvoj i jačanje mjera socijalne zaštite, promoviranje zaposlenosti stvaranjem održivog institucionalnog i gospodarskog okruženja. Kad bi Vlada to znala pa možda bi svjetski dan socijalne pravde, nove pravednosti drugačije proslavila ne smanjenjem plaća, ne najavama novih poreza, ne povećanjem cijene plina, ne pokušavanjem da se zakonodavnim stampedom pod ubrzanim postupkom dođe do rješenja problema koji nisu ovdje, nisu u ovom papiru. Rješenje problema kao i sam problem nalazi se sasvim na drugom mjestu. Ova Vlada očito to rješenje ne želi ni potražiti a kamoli da ga može naći. Ne bi li trebalo smisliti kako da napravi da složi ekipu koja bi mogla dati stvarna rješenja a ne ovakav prijedlog koji pretače nepostojeće šuplje u nepostojeće prazno. Hvala.
Replika, Željko Kolar.
Hvala lijepa. Kolega rekli ste da ovim najavama se najavilo da je Vlada rekla da su u ovom sektoru velike plaće i da zbog toga se ide sa smanjenjem na 3% bruto. Ja sam čitao sve novine, slušao sve izjave, nisam nikoga čuo od državnih dužnosnika, vladinih dužnosnika da je netko rekao da se skida plaća iz razloga toga što je ona visoka. I govoreći prije, rečeno je da plaće dapače nisu velike i da jesu za to ona zadnja linija obrane da uspijemo pokrenuti investicije na neki drugi način da se ljude tu ne dira, ali je stalno bilo govoreno da je realni sektor od 2009. Godine od kad je počela ozbiljnije kriza svoj obol toj krizi dao, zato imamo i danas tako veliki broj nezaposlenih ali nikada nitko nije spominjao velike plaće, to je jedna stvar, a druga stvar kad govorite stalno gledajući lijevu stranu, kao da ja nisam gradonačelnik Klanjca nego da sam gradonačelnik Linza ili sam recimo gradonačelnik Berlina pa ja razgovaram i živim sa nekim drugim ljudima a vi onda iz svojeg kraja kojeg dolazite kao da vi živite sa nekim drugim ljudima. Jer zaista mislite da je Vlada povećala cijenu plina zbog toga što je to bio cilj ili jednostavno se to moralo dogoditi, jer se to moralo dogoditi. Da li je povećanje plina išlo na privatno na ljude, a nije se išlo na poduzeća? Da li možemo momentalno na tržištu dobiti jeftiniji plin? Da li možemo dobiti jeftiniju struju? … je ova Vlada nije ulagala prošlih 8 godina u energetska postrojenja, dal smo mi za to krivi? Ako stvarano mislite da jeste interesira me kako će to izgledati kada ćete vi dobiti šansu da vodite državu samo ne znam kada će to biti. Vjerojatno nikad.
Odgovor na repliku Nikola Vuljanić.
Sasvim slučajno sam gledao u vašu stranu zato … ovdje se okupilo svega troje, četvero ljudi. Morao bi vrtiti glavu lijevo desno da pokažem kako mislim gdje je krivnja. Morao bih ping-pong igrati a to stvarno nema smisla za govornicom. Naravno da živimo u istom društvu, naravno da živimo u istom svijetu. Ono što mene fascinira jest zapravo sposobnost ove Vlade, ove Vlade koja bi trebala biti socijaldemokratska vlada da nađe točnu onu poziciju, onu točku gdje će pogoditi one koji su najranjiviji. To je frapantno, ovo je minus koji će ministar Linić ograničiti. Zašto mu nije palo na pamet recimo da svede na minimum uredbom, zapoviješću, a ima ekonomskih mehanizama kojima se to može provesti, kamate na … dozvoljene i nedozvoljene. I to se moglo postoje mehanizmi kako se to dalo izvesti. Ako postoje mehanizmi da se diktira kamatna stopa za stambene kredite postoji i za ovo mehanizmi čak i efikasniji. Ali uvijek prstom pa na najsiromašnije.
Zlatko Tušak replika.
Hvala potpredsjednice. Kolega Vuljanić vi ste danas spomenuli je danas je Svjetski dan socijalne pravde a u ovoj našoj državi sve manje ima socijalne pravde ili je skoro više ni nema. Jasno sva ona obećanja od Kukuriku koalicije ona se nisu ostvarila i građani više ne vjeruju ovoj Vladi. A ono što ste najbitnije rekli a to je pitanje pripreme zakona za strateško upravljanje imovinom i ono što ste naznačili da će Vlada zakonom imati ovlasti da ona odlučuje koje su to strateške investicije. Sada si ja postavljam pitanje ako je i u Planu 21 stajalo transparentno upravljanje sa imovinom RH na osnovu svih ovih obećanja koja se nisu ostvarila onda da li će se ostvariti i ovakva obećanja kada govorimo o strateškom upravljanju imovinom i transparentnom upravljanju sa državnom imovinom.
Odgovor na repliku Nikola Vuljanić.
Hvala što ste potegli tu temu, to mi je omiljena tema. Naime, RH kao i veći dio jedinica lokalne i regionalne samouprave nema popis imovine. Nigdje ne možete vidjeti na jednom mjestu što ta država ima. I sada kako gazda može upravljati bilo čim, svojom kućom, poduzećem, državom, gradom, općinom ako ne zna što ima da točno na jednom mjestu se vidi eto imamo ove stanove, ove kuće, ova građevinska zemljišta, ova poljoprivredna, ove kasarne ovo, ovo, ono ne znamo što imamo, pod broj jedan. A broj 2 nismo nikada rekli što mi zapravo hoćemo s tim. Na koji način hoćemo gospodariti sa tom imovinom koju imamo. Dakle ne postoji strategija. Koga god čujete od ekonomskih analitičara, političkih analitičara u zadnje vrijeme da priča o tome što je u Hrvatskoj najveći problem, nema strategije. Ne zna se kako želimo kakvu državu želimo imati za 10, 20 ili 50 godina. Ne znaju ni naši gradovi kakvi žele biti. Ja sam pokušao u Karlovcu od kuda dolazim napraviti nekakav konsenzus da vidimo što hoćemo zapravo. Kakav će taj grad biti za 15 godina, sjedište metalske industrije kao što je nekad bio, spavaonica Zagreba, nešto. Ali da se dogovorimo i da onda u tom smjeru idemo. To nije uspio napraviti većina, znam da neki gradovi imaju, većina gradova u Hrvatskoj ali to nije nažalost uspjelo ni Hrvatskoj napraviti.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a Ivan Domagoj Milošević.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovana zamjenice ministra, pomoćniče ministra, uvažene kolegice i kolege. Pa ovo je koliko god izgleda tehnička i manje bitna tema i rasprava mislim daje ipak bitna tema tim više što je ovo uvod u skoru raspravu o Zakonu o strateškim investicijama. Nadam se da se možemo složiti oko sljedećega a to je da bi barem privatne investicije trebale biti iznad politike i stranačkih političkih interesa kao što bi posebno u ovom trenutku gospodarski rast i izlazak zemlje iz krize trebali biti iznad usko stranačkih interesa bez obzira na poziciju i opoziciju i u tom smislu nadam se da ćete se i vi složiti ovdje na lijevo, a to je da je HDZ u proteklih godinu dana uz sve kritike koje smo upućivali uz sva upozorenja koja smo upućivali da država ide u krivom smjeru, da vodite u krivom smjeru nacionalnu ekonomiju ipak podržao pa tako i zadnje izmjene i dopune Zakona upravo o poticanju ulaganja, podržali smo te izmjene i dopune zakona. I ovom prilikom ovo su kao što sam rekao manje formalne i više tehnike izmjene, ali ono što je bitno dakle govorimo o uvodu u Zakon o strateškim investicijama. Pripremajući se za današnje izlaganje pročitao sam si ono što sam rekao ja osobno prije otprilike tri mjeseca, mislim da je bilo krajem rujna upravo u raspravi na zadnjoj izmjeni i dopuni Zakona o poticanju ulaganja. I evo jedna od rečenica tada je bila da bi jedan od članaka u tom izmijenjenom zakonu zapravo trebao prerasti u zakon koji se u nekim tranzicijskim zemljama naziva zakonom o ubrzanju ulaganja od interesa za državu, u ovom slučaju Republiku Hrvatsku. I u tom smislu zaista da, ima puno prostora u Hrvatskoj da budemo investicijski prijateljskiji i da budemo poduzetnički konkurentniji. Ono na što ste mora kad govorimo o ovim zakonima koji se tiču investicija skrenuti pozornost posebno a to je kao što je kolega malo prije rekao, a to je mi da bismo znali što potičemo i zašto činimo moramo imati Nacionalnu strategiju. Ta nacionalna strategija ne može bit dvogodišnja, jednogodišnja, trogodišnja nego zaista mora bit barem na 10 godina. O njoj bi se trebalo ozbiljno raspravljati upravo u Hrvatskom saboru. Možda sam ja još uvijek pod dojmom i nemojte se ljutiti što ću biti vrlo osoban prošlotjednog puta u SAD-u i obrazovanju na Harvardu ali nadam se da želimo svi skupa da se naša kultura političkog dijaloga unapređuje, a ne da se unazađuje pa recimo upravo ta strategija nacionalna bi trebala biti predmet rasprave u ovom Hrvatskom saboru. Dio te strategije nacionalne, a to se tiče i ovog zakona bi trebale biti industrijska politika. E sad, industrijska politika i ulaganje u industriju su ne samo bitni gospodarski, nego određuju budućnost pa i jednog dijela hrvatskog obrazovanja i zapravo kakva mi to ne samo gospodarski zemlja želimo postati. E sad da se vratimo zakonu. Dakle, osim što nedostaju strategija na što stalno upozoravamo nedostaje i industrijska politika, iako koliko sam čuo Ministarstvo gospodarstva priprema industrijsku politiku. Ono što sad nismo čuli, a što je nedostajalo i u pripremi rasprave o Zakonu o strateškim ulaganjima je adekvatna javna rasprava, šira društvena rasprava. Dakle, ako nešto želite mijenjati mislim da je ključno da se o tome vodi otvorena javna rasprava i da svi koji mogu imati interes za tu raspravu čak i oni koji na prvi pogled možda i nemaju interes niti politički neki niti neki drugi u raspravama o investicijama ili šire u gospodarstvu moraju imati pravo iznijeti svoj stav i to treba, dakle tu cijelu priču treba učiniti maksimalno transparentnom. Pojedini dijelovi najavljenog zakona kojeg smo vidjeli nismo još dobili u Sabor konačni prijedlog zakona moram vam priznat i sad ću to pročitati jer to je bitno ne čine cijelu ovu priču transparentnijom. Dakle, kad kažete Vlada Republike Hrvatske može određeni investicijski projekt proglasiti od strateškog interesa onda je jasno da uz to morate učiniti, morate napisat. Ako nemate strategiju morate odrediti smjernice. Dakle, ne može se ostaviti prostor bilo kakvom nagađanju tko ima pravo, tko nema pravo. Govorim isključivo o privatnom sektoru. Dakle, ja sam osobno govorio ne samo ove godine koliko smo u oporbi nego i 2011. kao i moji kolege govorili smo o nuždi da javni i privatni sektor usko surađuju. Međutim, upravo zato što mi ne možemo napredovati neće se desit investicije bez uske suradnje između javnog i privatnog sektora. Tim je važnije u Hrvatskoj da imamo otvorenu javnu raspravu i da cijela procedura, cijeli proces da li ste postali strateški projekt. Ali ne govorimo samo o strateškim projektima mora biti jasan, dostupan javnosti i transparentan. Nekoliko rečenica i o najavljenom zakonu. O tom sam ja osobno govorio dosta ne samo ovdje u Hrvatskom saboru. Bit će prilike o tome da još razgovaramo. Međutim, treba reći sljedeće. Dakle, kad govorimo o famoznom prijedlogu zakona onda osim što je i po nama u HDZ-u u startu bilo pogrešno a to je nazvat ga Zakon o strateškim investicijama. Da bi nešto bilo strateška investicija naravno da se očekuje da imate strategiju, jer uz dužno poštovanje shoping molu iliti nekom trgovačkom centru od 500 milijuna kuna to teško da može bit strateška investicija za Republiku Hrvatsku. Dakle, osim što nedostaje strategija ono što je jasno sam prijedlog zakona nije dorečen, zapravo je slabo napisan. Nije jasno rekao da neće se tim zakonom odnosno da će se onemogućiti rasprodaja državnih prirodnih bogatstava, da se neće derogirati lokalna samouprava i prostorni planovi. To je dosta bitno. Dakle, nitko razuman ne želi suprotno lokalne administracije tko god bio lokalno na vlasti i lokalne sredine činiti nekakav projekt. I ono što sam rekao isto osobno u više navrata to je za javnu administraciju u Hrvatskoj i ne mora postojati odgovor, ali taj ne ne može doći za četiri godine. Na svim razinama to govorimo počevši od Vlade pa na dolje. Dakle, ne je apsolutno adekvatan i suvisao odgovor posebno kad se razgovara o biznisu i o investicijama i domaćima i stranima, ali u roku od mjesec, dva, tri, pet a ne za tri godine ili po mogućnosti unaprijed i zato o ovom govorim koliko je važno imati jasna pravila igre unaprijed određena i zato mislim da je ovaj zakon koji je doduše tek u najavi toliko bitan da se o njemu raspravlja. Mislim da je trenutak također kad već govorimo ne samo o investicijama, nego i konkurentnosti ne bi bilo loše povesti raspravu u Hrvatskom saboru to je treba li Hrvatskom saboru u tom slučaju saborski odbor koji će se baviti investicijama i konkurentnosti pa će onda cijelu ovu raspravu o strateškim, nestrateškim investicijama učiniti javno dostupnijom jer barem oporbi i javnosti i transparentnijom. Evo ja bih još sad mogao puno govoriti zapravo o tome zašto u Hrvatskoj investicija nema. Nema ih ne zbog zakona ovog ili onog, jer zakon niti ovaj niti Zakon o strateškim investicijama nije čarobni štapić i on neće potaknuti gospodarski rast na žalost nego sasvim drugi smjer i porezne i svake druge politike. Međutim, ono što treba reći i što je jako važno za sve one koji danas u Hrvatskoj i zapošljavaju ljude i isplaćuju plaće i plaćaju državi porez, a to je da ova Vlada mora shvatiti da osim poticanja budućih ulaganja mora osigurati okvir da oni koji danas u Hrvatskoj posluju prežive ne samo ovu godinu nego još mnogo godina upravo kako bi dalje mogli zapošljavati ljude po mogućnosti sve više a ne sve manje. I umjesto da raste nezaposlenost da napokon krene padat nezaposlenost s jedne strane. S druge strane s obzirom da ulazimo u EU i koliko god to sporo se dešavalo nakon 1.7. bit ćemo izloženi puno konkurentnijim tržištima sa još manje prepreka. Nisu one ni danas velike, ali sa još manje prepreka. I dakle, Vlada tko drugi ima odgovornost pripremit hrvatsko gospodarstvo za tu konkurenciju. Sve što smo vidjeli u ovih godinu dana nažalost je vožnja u suprotnom smjeru, nažalost. Drugi najveći PDV u Europi, porez na dividendu retroaktivno kad naši regionalni konkurenti imaju ukupni porez na dobit od 20-ak posto maksimalno mi imamo retroaktivno još i porez na dividendu. Dakle, to su teme o kojima treba raspravljati. Javna administracija počevši sa Vladom ne samo u EU nego globalno, danas koji, kao što su firme iliti tvrtke u međunarodnoj konkurenciji ne samo europskoj tako su i javne administracije, tako su Vlade, tako su države u globalnoj konkurenciji. Dakle, tog moramo biti svjesni. Sve ovo što smo vidjeli u ovih godinu dana, uopće nisam govorio o poskupljenju energenata što je veliki problem u ovom trenutku porezne represije koju sam spomenuo apsolutno vode zemlju nažalost u sve nekonkurentniju i posljedice toga su rast nezaposlenosti, rast dugovanja hrvatskih građana i hrvatskog gospodarstva. Dakle, očekujemo od ove Vlade da ne samo da napokon čujemo strategiju, očekujemo i to smo u više navrata tražili i u sabornici i izvan sabornice u HDZ-u, a to je da gospodin premijer Milanović konačno dođe u Hrvatski sabor i objasni da li će onda ostvariti gospodarski rast od 1,8% ili neće, a ako neće koliki će, ako hoće kako će ga ostvariti? Nismo na to dobili odgovor. Zadnji odgovor koji je bio upravo na zadnjem aktualnom satu meni osobno premijer je odgovorio teško. E sad dobro, uvažavam ako ćete teško ostvariti to što ste planirali prije mjesec ili dva dana onda bi bilo primjereno doći ponovno pred hrvatske sabornike i hrvatsku javnost i reći dobro što ćemo napraviti i kako ćemo to napraviti. Evo, i još na kraju samo jednu rečenicu. Dakle, opet da se vratim na moje prošlotjedno obrazovanje. Dakle, ono što zaista iskreno nisam očekivao čuti na Harvardu u Bostonu u Americi a to je da je država u 21. stoljeću odgovorna za gospodarski rast. Moram priznati da me to iznenadilo. E sad, mi smo tu na različite načine raspravljali u ovoj sabornici proteklih godina i vi i ja evo sad imam čast participirati proteklih 13, 14 mjeseci nisam to očekivao čuti. Ali to samo dodatno stavlja odgovornost na Hrvatsku vladu ali i na Hrvatski sabor da bude svjesna oružja i alata koji ima na raspolaganju. Za to je naravno potrebno znanje, međutim u 21. stoljeću znanje je samo preduvjet, ni ono nije dovoljno. Dosada nismo vidjeli ni to znanje. Jer ako razgovaramo o rebalansu proračuna u veljači ili ožujku ove godine pa mislim ne znam ja sad tu su kolege koji imaju puno duži staž, mislim da ni '90-ih se rebalansi nisu dešavali usred rata dva mjeseca nakon što su proračuni za koje smo vas upozoravali da ne donosite na taj način, da nisu realni, da nisu ostvarivi, da se to tako ne radi. I završit ću sa rečenicom, dakle investicije su posljedica, investicije se ne dešavaju same po sebi. Očekujemo privatni sektor i domaći i strani da se desi, da se dese investicije, ali preduvjet su zapravo za dugoročni naš opstanak i gospodarski rast, a potencijal imamo ja vas uvjeravam i to znaju i strani ulagači s kojima sam imao prilike razgovarati 2011. godine mnogo, dakle da potencijal postoji ali da mi očito ne znamo ostvariti. Dakle, danas sam i na pressici koju smo imali kolegica Dalić i ja poručio ako imate problem sa znanjem angažirajte stručnjake. Ako ne vjerujete domaćim stručnjacima angažirajte strane stručnjake. Ali dajte da krenemo u sasvim drugom smjeru od ovog kojim trenutno idemo. Hvala.
Replika, Natalija Martinčević.
Hvala uvažena potpredsjednice. Pa evo ja čak moram istaknuti da se sa jednim dijelom rasprave kolege Miloševića i slažem, a to je dio koji se odnosi na uistinu hitnu nužnost donošenja i strategije i industrijske politike ali i stvaranje jednog stabilnog poreznog sustava jer neprestano zastrašivanje ljudi sa novim poreznim nametima svakako nije dobro za investitore. Međutim, ono sa čim se ne bih složila je da ova Vlada godinu dana ide u potpuno krivom smjeru kao što ste rekli. Naime, evo ova Vlada se ja sam sigurna i iz ovoga zakona se to zapravo i najbolje vidi itekako trudi posložiti pravni okvir, zakonski okvir, stvoriti preduvjete za rast investicija ali naravno nije realno očekivati da se u godini dana napravi sve ono što se nije napravilo u posljednjih 20-ak godina i to naravno usred kao što znamo ove uistinu velike iscrpljujuće krize.
Odgovor na repliku, Ivan Domagoj Milošević.
… [[Govornik naknadno uključen.]] najbolje vas zapravo derogiraju činjenice. Uzmite brojke iz 2011. godine od gospodarskog rasta, nezaposlenih, zaustavljanja rasta nezaposlenosti pa nadalje, izvoza i svega i pogledajte brojke 2012. godine. Sve su vam to u ovoj sabornici prije godinu dana govorili što će se desiti rastom porezne presije nakon 4 godine krize. Ne znam da li uopće imam potrebe da ja sad politiziram nego samo da svratim pozornost javnosti nek uzme brojke. 60 tisuća ili koliko nezaposlenih, novo nezaposlenih je posljedica ekonomske politike ove Vlade proteklih godinu dana. Ne znam dal' mislite da je netko drugi kriv za tu nezaposlenost? Ti ljudi koji su propali, ti poduzetnici koji su propali ili ljudi koji su ostali na cesti? Ne znam kak' drugačije vam to reći. Dakle, postoji ekonomska politika, postoje ljudi koji ih znaju, dajte ih angažirajte.
Željko Kolar, replika.
Hvala lijepa. Gospodine Milošević prvo čestitke na putu u Americi i nadam se da ćete ta znanja i iskustva koja ste dobili prenijeti nešto i nama, međutim mi smo danas razgovarali o prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poticanju investicija i unapređenju investicijskog okruženja pa vi ste zapravo govorili o zakonu koji još uopće nije stigao na klupe i to o Zakonu o strateškim investicijama. I spominjali da nigdje u zakonu nije decidirano naznačeno da neće biti rasprodaje prirodnih dobara, a ja sam pročitao zakon, na predsjedništvu Udruge gradova smo o njemu razgovarali i ja nisam nigdje vidio da to piše. Jer kad bi to pisalo u zakonu onda bih ja osobno bio protiv tog zakona bez obzira što sjedim sa lijeve strane, ali to u zakonu nigdje ne piše. Štoviše, neke stvari koje sada, a vi znate koji su problemi sa investicijama, vi znate da dvije trećine poslovnih ili gospodarskih zona su nam prazne i da koji su to problemi u svezi investitora i što može napraviti jedan ucrtani potok u kartama i upisan, a da ga u naravni nema i da neke stvari je za neko, što je jedinica lokalne samouprave napravila prostorni plan, gdje u prostornom planu gdje se nalazi šumsko zemljište je stavilo u gospodarsku ili poslovnu zonu. Po sadašnjim uvjetima mogao ministar donijeti odluku znači o prodaji tog zemljišta, a da će to sad prema ovom strateškom planu moć to napravit samo Vlada i da će to bit vrlo jasno i transparentno. Javna rasprava, naravno što veća, što prije u Sabor da svi stavimo ovaj svoja mišljenja i da dobijemo stvarno najbolji zakon. Što se tiče, što se tiče industrijskih politika i strategija, naravno da treba, ali ja mislim da ćete se i složiti samnom, da moramo i neke stvari rješavati odmah. Ono što smo, u krajnjoj liniji ono što smo i donijeli, pa smo vidjeli da nije dobro bolje i da odmah mijenjamo nego da čvrsto stojimo iza toga i vidimo da nije dobro. Ja mislim da se s time možemo složiti.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, Domagoj Milošević.
Ma dakle, gledajte ja uopće, nitko zdravog razuma ne sumnja u dobre namjere, ali dobre namjere nisu dovoljne, to je ključ. Dakle, zato se pišu kvalitetni zakoni ili manje kvalitetni zakone, donose se podzakonski akti da ne ostane stvar na nečijoj namjeri i nečijoj dobroj volji, nego da se napravi zakonski okvir. Ono što nisam spomenuo u raspravi u ime kluba, ali već sam 5 puta spomenuo pa mi je već to i dosadno, zašto niste, zašto ova Vlada nije nastavila akcijski plan za uklanjanje prepreke ulagačima. Dakle, može li se, sad pustimo koncept razlike, nazive tog zakona o strateškim investicijama, pa valjda u Hrvatskoj koja ima 4 milijuna 400 tisuća stanovnika i obrtnik sa 50 tisuća kuna treba biti ozbiljan ulagač, treba. Dakle, da li neke stvari treba ubrzati, treba ali vi morate i zato, i 10 puta ću još to spomenuti, dakle na sustavnoj razini ili ćete ga zvati akcijski plan za uklanjanje prepreka ulagačima, nazovite ga drugačije, nije to bitno. Bitno je samo da hrvatski sustav administracija počne jednako dobro funkcionirati za one koji ulažu 50 tisuća kuna i zapošljavaju 3 zaposlena, čak se i o njima govori u Zakonu o poticanju ulaganja. Dakle, mi pričamo o milijardama strateških investicija, a zapravo je ovo upravo zakon koji se predlaže govori i o obrtnicima i o malim poduzetnicima koji trebaju uložiti ne znam, 100 tisuća kuna ili 100 tisuća eura i zaposlit 3 ljudi i to je velika stvar, al za to trebamo dakle ukupno unaprjeđenje zakonodavnog okvira, za to trebamo prijateljsko poslovno okruženje, za to trebamo potpuno drugačije političke poruke prema tim poduzetnicima i obrtnicima.
Zoran Vinković, replika.
Hvala za čestitke, ja ću se rado, ja ću rado govoriti o tom što je bilo tih 7 dana prošli tjedan tamo, jer tamo se govorili isključivo kako. Svi znamo što bi trebali, ispričavam se, svi znamo što bi trebali i kako, ali nitko ili malo ljudi zna kako, ajmo pričat kako.
Zoran Vinković, replika.
Evo ja ću reći kako, ma ne moram ni ići u Ameriku uvaženi bivši ministre. No, želim se osvrnuti na nekoliko stvari koje ste rekli i podsjetiti praktično da je onaj bivši Zakon o poticanju investicija i unaprjeđenju investicijskog okruženja kada je to trebao predlagati bivši prvi potpredsjednik Vlade, se bazirao na 3 statističke regije. Nadam se da su sada ovdje ubačene u izmjenama i dopunama ove važeće 2., iako se Slavonija i Baranja i većina Hrvatske s tim ne slaže, pa čak i mnogi ekonomski stručnjaci. Doista je smiješno je ovaj da se radi rebalans proračuna u 2. mjesecu ili početkom 3. mjeseca, ali je smiješno isto tako da već, evo sredinom 2. mjeseca ministra financija izjavljuje da povećanje BDP-a neće biti 1,8% nego 0,7%, pa dok dođemo do kraja godine vjerojatno će to pasti na -0,7% ili -1,8%. Ali evo, što treba napraviti, treba decentralizirati cjelokupnu Hrvatsku. Problem se sigurno neće riješiti niti u ovoj sabornici, niti ovdje preko puta, bez obzira tko tamo sjedio, jel problem se ne rješava isključivo na Markovom trgu, problem se treba riješiti u lokalnoj i u regionalnoj samoupravi. Moramo krenuti putem decentralizacije, putem većeg fiskalnog kapaciteta jedinica lokalne samouprave, a ne uzeti im dušu i tražiti od gradonačelnika da ulažu u razvoj gospodarstva, u razvoj poljoprivrede. S čime, s praznim džepovima, s praznim proračunima, to je nemoguće. I ovaj zakon treba gledati kao zakon spojenih posuda, s jedne strane podignemo PDV na 25%, gušimo gospodarstvo i cijenama energenta, a onda pričamo o investicijskom okruženju.
Hvala. Odgovor na repliku Ivan Domagoj Milošević.
Dakle, slažem se kolega Vinkoviću s vama, ono što je jako bitno, naravno je politička podrška Vlade, Hrvatskog sabora kroz zakonodavni okvir, međutim nije dovoljno. Naravno da ljudi na terenu u toj javnoj administraciji zapravo su ključni. I u ministarstvu, ministarstvima i u županijama odnosno na razini jedinica lokalne samouprave, oni su ti zapravo koji moraju provesti zakone. Mi inače imamo problem da stalno donosimo zakone, stalno nešto mijenjamo, a ono što smo već donijeli nismo ni proveli i zato smo tu di jesmo, između ostalo i zato. Što se tiče gospodarskog rasta 0,7% bi bila odlična vijest, bojim se da je teško dohvatljiva.
Nadica Jelaš, relika.
Poštovana potpredsjednice. Kolega Miloševiću, u svojoj ste raspravi govorili o konkurentnosti hrvatskog gospodarstva i u tom ste kontekstu spominjali visoki PDV i retroaktivno oporezivanje dividende. Međutim, niste spomenuli, ja vas pitam zašto niste spomenuli, i to da je aktualna Vlada smanjila upravo radi toga da bi povećala konkurentnost hrvatskog gospodarstva, stopu doprinosa za zdravstvo s 14 na 12% i još ćemo smanjivati zdravstveni doprinos. Dakle, bruto plaće su apsolutno i relativno najveći trošak poslodavcima i ovakvo smanjivanje stope doprinosa za zdravstveno osiguranje je direktan doprinos povećanju konkurentnosti hrvatskog gospodarstva.
Odgovor na repliku Ivan Domagoj Milošević.
Ne samo ja, iz kluba HDZ-a pozdravili smo to što ste učinili, ali to naspram ostalog što je učinjeno nije ni blizu dovoljno. Dakle to nije, to se nije ni osjetilo, u hrvatskom gospodarstvu to nažalost pokazuju brojke. Dakle kad bi to bilo tako kao što kažete da je efekt toga značajan, onda vjerojatno ne bismo imali novih 60 tisuća nezaposlenih od 2011. Do danas, onda ne bi imali pad konkurentnosti hrvatskog gospodarstva. Rast kamata, rast dugova i građana i tih istih poduzetnika. Dakle očito je da to nije bio potez u pravom smjeru. Da ne ulazim u zdravstvo i u situaciju financijsku i svaku drugu danas u hrvatskom zdravstvu kao posljedica i toga ali ponavljam put do pakla je popločen dobrim namjerama. Dobre namjere nisu dovoljne, pa to smo sad valjda svi shvatili.
U ime kluba zastupnika HNS-a kolegica Natalija Martinčević.
Poštovana potpredsjednice Sabora, uvažana zamjenice ministra, pomoćniče ministra, kolegice i kolege. Evo kada smo u listopadu prošle godine donosili ovaj zakon govorila sam i smatram to i dalje da se radi o jednom od najvažnijih zakona kojoj je u prvoj godini mandata donijela ova Vlada. Obzirom da je kolega Milošević nešto krenuo o brojkama pa eto možda evo malo i HDZ-ovih brojki zaključno sa 2011. Godinom, dakle sa zaključnom godinom vašeg mandata, to je baš što se konkretno investicija tiče izgledalo tako da u posljednje tri godine su one smanjene čak 28%. Njihov udio u BDP-u je dodatno smanjen sa 29 na 23% plus naravno ono naše proslavljeno mjesto na dnu ljestvice konkurentnosti za 2011. godinu nećemo posebno komentirati. Obzirom da je ova Vlada stvaranje povoljnog investicijskog okruženja postavila kao jedan od ključnih ciljeva u tom smjeru do sada je ipak poduzela nekakve snažne korake da preokrene trend i da Hrvatsku pretvori investitorima u poželjnu destinaciju. U tom smislu u prvom koraku osnovana je agencija za investicije i za konkurentnost te HAMAG INVEST kojem je proširena djelatnost i one su dobile vrlo ozbiljan zadatak da pomažu i daju punu potporu investitorima i to od njihovog prvog upita pa do finalne realizacije projekta. Da bi se investitore uistinu privuklo nužno je prije svega osigurati primamljivo i poticajno investicijsko okruženje a to je upravo ono što je definirano ovim zakonom. Zakon je predvidio čitav niz novih kao i značajno unapređenje već postojećih mjera od poticaja za mikro poduzetnike, poreznih poticaja, carinskih poticaja, poticaja za kapitalne troškove, poticaja za radno intenzivne projekte i naravno kao najvažnije poticaje, poticaje za otvaranje novih radnih mjesta. Dakle samim zakonom osiguran je potreban pravni okvir kojim su se stvorile pretpostavke za povećanje broja ali i kvalitete investicijskih projekata koje će se realizirati u Hrvatskoj radi unosa nove opreme i suvremene tehnologije veće zaposlenosti i izobrazbe zaposlenika, razvoja proizvoda i usluga, više dodatne vrijednosti, povećanja poduzetničke konkurentnosti i naravno ravnomjernog regionalnog razvoja što svakako mora biti jedan od osnovnih ciljeva. Praksa u ovih nekoliko mjeseci pokazala je da su zakonu kako bi se on mogao bolje i učinkovitije provoditi potrebne određene izmjene i dopune koje su ovdje bile vrlo jasno objašnjeni pa ih ja sada ne bih ponavljala. Tu je važno reći da primjena ovog zakona donosi jedan cijeli niz obaveza za RH i upravo su te obveze moraju biti jasno i transparentno definirane što je cilj ovih izmjena i dopuna jer se ovim intervencijama u zakon jasnije i operativnije određuju područja i to dakle upravo u djelu obveza koje nastaju uza RH prema investitoru što je i financijski najzahtjevniji dio. Od svih navedenih izmjena možemo reći da je ipak najvažnija ona o tome je već bilo danas ovdje dosta riječi izmjena kojom se predlaže izmjena članka 21. zakona kojim je propisano bilo da Vlada može određeni investicijski projekt proglasiti od interesa za RH a da će kriterije za određivanje projekta od takvog interesa i nać na realizaciji tih projekta kao i načina privlačenja poticajnih investitora utvrditi uredbom vlada dok ova izmjena predlaže da se propiše da će se navedeno pitanje regulirati donošenjem posebnog zakona o kojem je već bilo kao što znamo dosta vike. No kako god taj zakon hoće izgledati, ja vjerujem da će on biti kvalitetno i dobro pripremljen i ja tu uistinu pozivam na jednu kvalitetnu i široku javnu raspravu. To će u svakom slučaju biti puno transparentnije da se politika strateških investicija uredi zakonom nego li uredbom Vlade kao što je to bilo do sada ovim zakonom regulirano. Ove izmjene kao i sam zakon mi u klubu HNS-a svakako pozdravljamo no moramo reći da put Hrvatske od zemlje koje investitori zaobilaze od investitorima poželjne destinacije je uistinu izgleda i dug i trnovit. Jedan zakon to sigurno ne može i neće ostvariti. Mi smo svi s jedne strane jako željni investicija i uvijek smo deklarativno svi za. No kad se bilo kakva investicija ovdje u Hrvatskoj samo i spomene javljaju se sva čuda razloga zašto to ne bi moglo. Iskustva pokazuju da investitori kada analiziraju regiju uglavnom izaberu jednu drugu zemlju, pa su tako i Slovačka i jedna Srbija privukle itekako više investicija, davale su doduše do sada prije ovog zakona za neke investicije i do 100% veće poticaje. No i sa svim ovim izmjenama zakona i sa svim mogućim poticajima koji su ovdje definirani mi nećemo postati zemlja privlačna investitorima ukoliko ne promijenimo naš stav prema ulaganjima i u našu proizvodnju i u naš turizam i u sve ostale grane. Ono što mi danas u Hrvatskoj imamo svakako nije dobra klima za investitore i mislim da smo toga svi svjesni a bez investicija nema niti ulaganja, niti novih tvornica, niti turističkih objekata i zapravo ono što je najvažnije kao posljedica svega toga nema niti otvaranja novih radnih mjesta. Dakle i Vlada ali i cijelo društvo ima pred sobom jedan vrlo ozbiljan zadatak a to je pretvoriti Hrvatsku zemlju u koju će se rado doći investirati i mislim da upravo na tome moramo svi zajedno itekako više i bolje raditi. HNS podržava izmjene i dopune ovoga zakona uz želju da on uistinu da što prije što konkretnije rezultate. Hvala.
Hvala. Repliku ima Zoran Vinković.
Uvaženi kolegice, rekli ste da je ovo jedan od najvažnijih zakona. Doduše vjerojatno tako puno gordih riječi je bilo i prošle godine vezano za taj zakon. neću spominjati statističke regije, a budite uvjereni da ni mene a ni hrvatske građane ne zanima, mislim nije HDZ bio med i mlijeko … brojke koji su oni ostavili iza sebe. Godinu i pol dana je prošlo. Mi ne stojimo u mjestu nego se vraćamo nazad. Mi imao pad industrijske proizvodnje, imamo povećanje nezaposlenih, imamo zemlju koja je puna kranova i dizalica od velikih i silnih investicija, mi imamo manjak radne snage. Ja ne znam jel mi živimo u istoj Hrvatskoj, doista ne znam. I ovaj zakon ne možemo promatrati izdvojen od bilo čega, bez obzira kojega ga ministarstvo predlagalo. I nitko doista nema ništa protiv investicija ali dajmo shvatiti da u jednoj centraliziranoj državi gdje o sudbini pa i zaposlenih i nezaposlenih odlučuje pa ja bih rekao jedan čovjek, da to ne može voditi putu napretka. Mi moramo decentralizirati Hrvatsku to je osnovni pokretač, moramo smanjiti PDV. Pa išao je predsjednik Vlade u Njemačku, pa nije Merkelovica povisila PDV da bi ojačala njemačko gospodarstvo, smanjila ga je, na taj način povećala potrošnju, na taj način omogućila je otvaranje novih radnih mjesta, nije digla cijene energenata, nije smanjivala plaću. A mi pričamo o investicijama. Ja doista čekam da dođe onaj šeik iz Katara, a koliko čujem problem će se riješiti smjenjivanjem određenih ljudi u ministarstvu.
… [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]] Izvolite kolegice.
Uvaženi kolega Vinković evo sami kontra sebe u ove dvije minute koliko imate za repliku. Prvo ste rekli da ovaj zakon ne treba proglašavati nešto posebno važnim da bi nakon toga iznijeli cijeli niz stvari zbog kojih je ovaj zakon iznimno važan. Ovaj zakon je itekako važan, ovo su doduše izmjene i dopune. Kada sam govorila da je ovaj zakon važan to sam govorila kod njegovog donošenja u 10.mjesecu prošle godine, sada sam samo ponovila. Ovaj zakon donosi jedan cijeli niz mjera i poticaja od poreznih poticaja, carinskih poticaja, poticaja za mikropoduzetnike i ono što je posebno važno o čemu vi stalno govorite donosi visoke poticaje za novootvorena radna mjesta. I kao što znate prema ovom zakonu oni se utvrđuju na način da se visina povećava tih poticaja od 3 do 9 tisuća eura u odnosu na stopu nezaposlenosti u pojedinim županijama. Prema tome, ja mislim da baš za Slavoniju i Baranju i vašu županiju od iznimnog interesa, zbog toga bi trebali svakako pozdraviti donošenje ovog zakona.
U ime kluba SDP-a Igor Rađenović. Kolega izvolite.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Gospođo zamjenice ministra, gospodine pomoćniče ministra. Pa evo dozvolite da zaista u najkraćim crtama iznesem stavove kluba SDP-a. pripremio sam nešto širu raspravu ali s obzirom na sve do sada rečeno s obzirom da ovaj zakon zaista zadire u vrlo male objektivno male izmjene dakle tri, dva se članka dodaju da pojasne neke stvari, a neke male izmjene imamo. Znači nema puno izmjena. A da smo o tome o poticanju investicija i o unapređenju investicijskom okruženja razgovarali, razgovarali smo cijeli dan. Pogledao sam i ja kao kolega Milošević iako je relativno malo vremena prošlo treba se podsjetiti fonogram, razgovarali smo cijeli dan o ovoj točci dnevnog reda, a dan dva poslije kada se o njoj odlučuje sa 129 glasova smo jednoglasno odlučili da prihvatimo ovaj zakon iako je dakako bilo puno oštrih tonova. Sjetit ćete se to je bila ona sjednica kada je gospodin Čačić još branio zakon, a kolega Maras je imao dosta puno replika sa opozicijskim klubovima. Zato bih suzio ovu raspravu i zapravo ovu stratešku raspravu o tome kuda idemo i kako idemo i vratio k te točke i dolazi na dnevni red. Imamo ne znam Strategiju turizma na ovoj sjednici imali smo Strategiju zdravstva, očekujemo industrijsku politiku strategiju gospodarstva, prema tome dajte da te rasprave pokušamo voditi tada, da ove manje-više tehničke zakone probamo odraditi osobito ako smo u meritumu rasprave proveli kada je bilo vrijeme. Dakle relativno malo vremena da se vratim na sam zakon, rekao sam i na Odboru za gospodarstvo ne znam dali je on količinom opravdavamo pa da kažemo da se nešto jako važno i puno radi. Po meni mogli smo i puno jednostavnije napraviti ove izmjene i dopune. Naime uz prvu izmjenu u članku 6.točka 1. Mi samo dodajemo dakle … kolege prije mene su govorili 150. 50 tisuća eura sve je to bilo u prethodnom zakonu, samo sada doda uvjet najmanje 5 radnih mjesta povezanih s investicijom odnosno tri za mikropoduzetnike, ukoliko zakon taj uvjet izričito ne isključi zadnja opaska toga a to se odnosi na one investicije koje su preko milijun ili preko 10 milijuna pa one traže veći broj zaposlenih. Što se tiče druge izmjene, izbacili smo samo postotak kod bruto plaće, znači opravdani troškovi otvaranja novih radnih mjesta, povezanih s investicijom računaju se kao bruto plaće u dvogodišnjem razdoblju i zadnji put je bilo oko toga dilema, iskazano je u raspravi ostalo u zakonu ali evo pohvaljujem i to pa makar i u kratkom roku dobro je da izmjene i dopune dođu osobito za ovakve zakone koji su da tako kažem životni da se izmijene u ovim svojim detaljima. Treća izmjena da se u članku 11. dodaje stavak 6. a da se dakle, na visinu iznosa poticaja za opravdane troškove i kriterije uređuje dakle Vlada svojom uredbom. To se sad daje da to odradi, dakako u skladu sa proračunom. Tamo su stavke tko je pročitao zakon pažljivo, a može ga još uvijek vidjeti. Znači do 9000, do 6000, do 3000 eura. Sada se ti kriteriji velim daleko bolje mogu ocijeniti. I četvrta izmjena, ona o kojoj je možda bilo najviše riječi a to je taj članak 21. koji se mijenja i glasi da sada Vlada, dakle može određeni investicijski projekt proglasiti od strateškog interesa. Znači dodaje se ta riječ "strateškog". Detaljnije se opisuje što će sve to odnositi se i da će se o tome donijeti, dakle ključno lex specialis poseban zakon. U dosadašnjem zakonu koji smo podsjećam svi prihvatili sa 129 glasova za stajalo je da to praktički Vlada može odraditi svojom uredbom. E sad, da li je ovako bolje, da li je bolje da zakon dođe u svjetla javnosti, da dođe u javnu raspravu u kojoj već jest, da dođe u raspravu u Saboru oko tako važnih stvari. Mislim da je ovo bolje rješenje. Dakle, nismo se puno pomakli oko nekih ključnih razlika, ali objektivno evo da i ja kažem nekoliko rečenica o investicijama i toga moramo biti svjesni uvijek je naravno ova pozornica i politička pozornica i dobro je biti kritičan. Ali glede investicija zaista je velika konkurencija ne samo u zemljama u okruženju. U čitavoj Europi, u čitavom svijetu je konkurencija na tom polju vrlo velika i vjerujte mi da, pa ako ne svi ali većina parlamenata u svijetu je donosila ovakve ili slične zakone. Svi se zapravo boje za taj kaže ona poslovica "mala bara puna krokodila". Malo je objektivno financijskih sredstava danas u svijetu, a puno interesa za ulaganje i sve zemlje vape za investicijama i SAD i Japan a kako ne ove naše zemlje u okruženju. Svi smo svjesni i to se dalo iščitati iz ovih nepolitikanskih dijelova rasprava da su poticaji da je ovaj Zakon samo šlag na torti i da on samo nadograđuje, dakle ono što je najpotrebnije za investicije a to je dobra investicijska klima, sigurnost pravnog, sigurnost financijskog sustava, efikasnost administracije, brzina odlučivanja. Dakle, ukupna jedna efikasnost funkcioniranja države, a i svima nama je zasigurno jasno kažem često i kad se isključe mikrofoni svi ćemo se oko toga složiti da ono što se taložilo desetak ili 20 godina da nije jednostavno i ovoj Vladi zaista nije jednostavno preko noći to riješiti. Brod je bez obzira na statistički pokazatelj da je recesija stala u jednom tromjesečju, dva tromjesečja prošle godine. Objektivno brod u makroekonomskim pokazateljima tone zadnjih pet, šest godina. Ova Vlada je pokušala povući kočnicu kada je došla, pokušala je stvari srediti, ali nije jednostavno. Nije jednostavno ostvariti i to će vam svi ekonomisti reći u prvoj rečenici ostvariti rast bruto društvenog proizvoda uz paralelno smanjenje deficita uz smanjenje javne potrošnje. Jasno da to nije jednostavno. Od ta tri generatora rasta osobna i javna potrošnja ili eventualni izvoz, trećega praktički nemate i ako jednoga od njih svjesno povučete, a zašto ga povučete jer naravno idete u Grčku. Ne? Mogli smo mi nastaviti i dalje sa deficitom stvarnim 15 ili prikrivenim 20 ako dodate i ove izvanproračunske fondove. I Grci su to radili. Ni Grci nisu smanjivali plaće, nisu dizali cijene energenata da se referira na nešto drugo pa su onda jednog dana došli tamo gdje su došli. Politika bivše Vlade evo spomenuli smo grijanje ili nešto slično, zašto je poskupilo grijanje. A čujte, da li bolje rješenje da cijena grijanja bude godinama ispod stvarne cijene koštanja, da se time kupuje socijalni mir, da Vlada Republike Hrvatske kaže neka lokalne samouprave same odluče hoće li poskupiti grijanje ili neće, a istodobno su energane u vlasništvu državne tvrtke. Ne da je nelogično, nego je jasno da je figa tu ostala u džepu i da pet, šest godina kumuliranih gubitaka ostaje kod toga da imamo pogone stare 30, 40 godina, neefikasne, neproduktivne i da jednog dana jednostavno cijenu energije morate dovesti na istu razinu. Jer zašto bi netko tko se grije preko neke tvrtke HEP-ove kćeri tvrtke u nekom gradu imao duplo jeftinije grijanje od nekog tko nabavlja to isto grijanje na plin od lokalne tvrtke ili drva ili nešto slično. Jednom riječju uza sve poteškoće pa i recentne oko smanjenja, tj. usklađivanja financijske, dakle strane prihoda i rashoda uz želju dakle ove Vlade da ne ide u nove dubioze i da deficit održi na razini da vam bude praktički na razini tekućeg deficita u ovoj fazi dakle krize a da ne idemo dalje u novo zaduživanje i da praktički deficit bude onaj koji služi za otplatu kamata. I uz sve druge kolege su spomenule i prije i kolegica Martinčević u uvodnom slovu u nekim replikama, dakle sve druge mjere poticaja da sad previše ne ponavljam koje ova Vlada čini da potakne gospodarstvo, od oslobađanja za investiranu dobit, od rasterećenja. Dakle, za doprinos za zdravstvo od parafiskalnih nameta, od svih drugih zakona koje mi ovdje zajedno donosimo i koje manje-više svi pohvaljujemo. Očigledno ćemo morati još jedno vrijeme ustrajati na tom putu. I evo, ja pozivam i hrvatsku Vladu da ustraje na putu reformi u ovoj zemlji, a onda ja vjerujem da ćemo dobiti i bolje makroekonomske pokazatelje, a dakako onda i bolji život svih naših građana. S obzirom da smo ovaj zakon podržali svi zajedno 129, dakle zastupnika tada, s obzirom da on donosi samo poboljšanje u nekim svojim točkama ja očekujem da ćemo i ove izmjene i dopune svi zajedno podržati, a klub SDP-a u čije ime govorim će to svakako učiniti. Hvala vam lijepa.
Replika Zoran Vinković.
Kolega Igore, vratit ću se na onu baru punu krokodila, samo na žalost što mi uvijek moramo bit žabe i to ne one najmanje. Zakon ostaje mrtvo slovo na papiru ako ne pokaže određene učinke. Imali smo onaj zakon prije nekoliko mjeseci. Ja ne vidim i podržali smo ga doista svi. Ja ne vidim da je on donio neke velike učinke i poboljšao investicije. Pa nije bilo čak ni investicija osim onih investicija Hrvatskih voda u državnim tvrtkama. Imali smo nova zaduživanja kako bi osigurali likvidnost i povećanje cijena. Istovremeno dakle oni koji prodaju Hrvatima plin u Hrvatskoj za 40% je taj niže cijene u Mađarskoj. To su također pokazatelji. I svima je ovdje u interesu da se pokrene jer budite uvjereni nećemo mi ovdje mirno baš sjediti jer dočekat će nas netko vani i kazati dobro što radite i vi u Hrvatskom saboru a i vi u Hrvatskoj vladi? Jer građani su sve gladniji, a najgore je kad građani šute. A počeli su šutjeti. Nemate više onih zviždaljki tu, a očigledno se i ona brada Matije Gupca omotala 5, 6 puta oko stola pa ne bih želio biti prorok i navijestiti crne dane i nemire u Hrvatskoj ali moramo svi zajedno shvatiti da prvenstveno građani, a prvenstveno onih 370 tisuća koji nemaju svoj posao žive na rubu egzistencije. I da, mi donosimo zakone koji ne polučuju nikakav efekt, osim povećanja PDV-a pa čak nije ni on donio višak prihoda u državnom proračunu nego i sad imamo problem s time.
Odgovor na repliku, Igor Rađenović.
Pa evo vrlo kratko, mislim kolega Vinković je dosta uporan i dosta uvjerljiv u iskazivanju svojih teza ali nažalost u njima ima dosta malo argumenata. I kažem evo i u ovoj zadnjoj opasci kao što je rekla i kolegica Martinčević sam sebi na neki način skače u usta. Naravno da kolega Vinkoviću i svjesni ste toga i znamo svi zajedno da je velika i oštra konkurencija oko samih investicija i znate da tražim bolji termin da su mnoge zemlje zaista napravile radikalne korake oko toga i da je vrlo teško opstati u tom smanjenom okruženju dakle objektivnih, kvalitetnih financijskih investitora i da tu određeno vrijeme u svakom slučaju treba proći da se stvari pokrenu. Ali, spomenuli ste, zato kažem da ste skočili sami sebi u usta, plin koji je poskupio 40% itd. Pa evo nema tome sat, dva, tri da smo raspravljali upravo o zakonu koji će otvoriti na neki način tržište plina i razbiti monopole tih Mađara kako vi velite koji su digli cijenu pa smo došli u probleme. Prema tome, otvaranjem tržišta kao što je napravljeno i za taksi usluge i za mobilne usluge i za mnoge druge stvari zakonom koji smo ovdje donijeli indirektno na neki način ćemo vjerojatno i sa te strane utjecati na cijenu, da ne govorim o električnoj energiji itd. Sve su to nažalost ukoliko realno razgovaramo procesi koji zahtijevaju vrijeme i jednostavno se stvari preko noći ne mogu riješiti. Ako hoćete popraviti sustav obrazovanja da odem u digresiju onda ako ga danas popravite za 15 ili za 20 godina ćete tek imati rezultate i kvalitetnije odnose. Vjerujem da ova Vlada odaje dojam da zna kuda ide i da ima kvalitetnu politiku i ja vjerujem da će na njoj ustrajati, a mi smo barem tu u saborskoj većini da joj oko toga pomognemo. Hvala lijepa.
Nastavljamo sa raspravom. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Dražen Đurović.
Evo gospođo potpredsjednice Sabora, zamjenice ministra, zastupnice i zastupnici. Jedno kratko obrazloženje u čemu ipak mi smatramo značajne razlike između prvotnog zakona koji smo prije par mjeseci podržali i ovih izmjena zakona koje danas dolaze to se odnosi na članak 21. Dakle, definicija projekta od interesa za RH je drukčija bila u tadašnjem nego što je u ovoj izmjeni zakona definicija projekta od strateškog interesa za RH. Dakle, pitanje interesa i pitanje strateškog interesa jedne države nisu dva istovjetna pitanja. I nisu baš istoznačni pojmovi. Republika Hrvatska ima interes i dakle kao država uvijek onda kada potiče se nešto, potiče za javno dobro, povećava prihod, poboljšava kvaliteta života građana ali pitanje strateškog interesa nije jednako pitanju svih interesa koje ima RH. Dakle, strateški interes a to se unosi ovom izmjenom zakona. Prema tome, u tom članku 21. ipak se unosi jedna značajna definicija pojmova i razlika tu postoji u odnosu na prethodni zakon tako da ćemo mi što se tiče ovih izmjena zakona još malo o njima razmišljati, a nisam siguran da baš tako olako ćemo predati u ruke Vladi RH definiranje strateških interesa RH. Ta priča o investicijama, uvijek su u hrvatskom društvu postojale neke magične riječi, neke riječi koje su se onako godinama vrtjele kao nešto, kao jedna onako mantra nešto što ovo društvo godinama pa smo imali samoupravljanje nekih godina. To je bio onaj pojam koji je opisivao društvo, imali smo u prvoj polovici '90-ih godina pretvorbu i privatizaciju, pa smo godinama imali tu. Pa je onda došlo vrijeme, bila je, ta je riječ bila tranzicija pa je godinama trajala tranzicija. Pa je onda došao jedan pojam ulazak u EU pa smo evo godinama živjeli kroz taj pojam ulaska u EU. Evo zadnje dvije godine nametnula nam se ta jedna nova riječ. Čudno svih tih godina nije nam se nametnula riječ ljubav, riječ domoljublje, riječ pojam hrvatski nacionalni interes. Taj pojam nije nikada bio prevladavajući pojam u političkom govoru u Hrvatskoj svih ovih 23 godine. Zanimljivo. I evo i sad imamo tu riječ investicije. Ona se sad vrti kao jedna mantra iz koje će se izroditi jedna preobrazba, doći će investicije i u jednom trenutku kad dođu te investicije hrvatski građani probudit će se bogatiji, sretniji, nestat će ona tjeskoba koju danas nose ljudi u svojim srcima, neće više biti problem plaćati račune sve će živnuti kad dođu te investicije. I sad smo mi svi fokusirani kako će doći investicije. No, što su te, da li su te investicije, ajde ih pokušajmo staviti u neku korelaciju recimo sa gospodarskim rastom. Da li su investicije uzrok gospodarskog rasta, jesu li investicije posljedica gospodarskog rasta, jesu li one cilj gospodarskog rasta, da li su one sredstvo gospodarskog rasta, rasta BDP-a? Koji je odnos tih investicije u odnosu na pojam, recimo gospodarskog rasta, rasta BDP-a, rasta životnog standarda, gdje one zapravo tu stoje. Evo, ja ću reći što ja mislim da je središnji problem hrvatskog gospodarstva, mislim da nisu investicije. Mislim da je središnji problem kad svi, evo tako olako, i Vinković zna odgovor, evo i kolege su prije znale odgovor, reći ću i ja svoj odgovor, ja mislim da je središnje pitanje koliko ljudi u ovoj državi radi? Da je to pravo pitanje na odgovor kako ovo društvo može ostvariti gospodarski rasta. Kroz pitanje na to koliko ljudi u ovoj državi radi, a trenutno ih radim 1 400 080. I mislim da je to zapravo ono pitanje, i dokle god taj broj sa milijun i po ne bude rastao prema broju od 2 milijuna ovo društvo neće moć, neće moć održavat one potrebe i one standarde i sve ono što bi zapravo željelo i što osjeća kao egzistencijalno. Neće moći niti kroz zaduživanje, niti kroz te neke investicije, niti kroz rast javne potrošnje, niti kroz odricanja. Dakle, ja bi tu u fokus stavio ono što se zapravo rijetko kada stavlja, pitanje broja ljudi koji radi jer to su ti ljudi iz čijih se prihoda zapravo i nastaje potrošnja, i uzimaju se porezi, i nastaje neka dobit u tvrtkama gdje oni rade. I onda bi se sad tu nadovezao na ovu priču koja se ovdje više puta spominjala, oko HEP-a i oko plina., šta je problem primjerice kad govorimo o HEP-u? Problem je primjerice kad govorimo o HEP-u i na to kad ga mi razdijelimo, pa kad ga dijelom privatiziramo a hoćemo u godinama koje dolaze, to što će odjedanput tamo nastati tisuće viška zaposlenih, 1, 2, 3, 5 tisuća i vidjet ćemo kroz nekoliko godina u našim javnim poduzećima koja danas posluju na nuli ili se vrte oko nule, ili ostvaruju minimalnu dobit kakva god ona bila. Da će odjedanput se tamo pojavit tisuće pa i 5 i 10 tisuća, i 15 tisuća viška ljudi. Jer nam se, jer takvih primjera već imamo u onim javnim uslugama i sustavima koje smo privatizirali, oni se danas visoko profitabilni, sav taj profit odlazi njihovim vlasnicima, a udio zaposlenosti u tom, u tim sustavima je iznimno nizak. Gdje, od HT-a zaista i Hrvatskog telekoma nema boljeg primjera. Kako se, kako se te stvari odvijaju. I na koji način se tu nalazi taj pojam hrvatskog nacionalnog interesa, na koji način se pojam hrvatskog nacionalnog interesa kroz takve modele zadovoljava, to bi stvarno volio vidjet. A oni koji uporno pričaju o tome, o svjetskoj cijeni plina i o tome kako je plin porastao 40%, zato što je to svjetska cijena, a pa ja bi molio te da kažu kolika je svjetska cijena plina iz nalazišta u sjevernom Jadranu, kolika je tržišna cijena, svjetska tržišna cijena plina koji se u sjevernom Jadranu crpi i po kojoj cijeni se taj plin treba prodavati u RH? I da li taj plin treba koštat jednako kako što košta plin koji dolazi iz Rusije? I zašto on košta jednako i na koji način mi branimo hrvatski interes u tom slučaju, i da li smo ga prepoznali? I ako mi iz domaćih rezervi crpimo tih 55% plina, a te domaće rezerve jesu u pravilu iz sjevernog Jadrana, koja je to referentna cijena tog plina? Ili primjerice, svi vrlo dobro znate da propan butan kojeg INA na veliko izvozi košta u državama okružja manje nego što košta u RH. I to INA, INA-in plin, u INA-nim rezervoarima košta manje, a zašto košta manje, zašto samo hrvatski građani plaćaju više? I uporno se pod ili kad raste cijena plina preuzmeš HEP-u odličnom stanju i to uz niske akumulacije sa profitom i to sa visokom prezaposlenošću. Činjenica je HEP ima viškove zaposlenih, ima ih, ali ga devastiraš do te mjere da stvoriš stotine milijuna kuna dugova, bez obzira što se akumulacije porasle. Ne investiraš ni eura i još se baviš time kako bi već i prije procesa te razdiobe HEP-a ti počeo otpuštati ljude. Time pokazuješ kao osoba koja vodi jedan sustav, elementarnu nesposobnost da bi to radio. A ne samo u HEP-u, nego i u drugim javnim sektorima kao što smo vidjeli i još se pripremaju i padobranima o kojima je danas jedan kolega govorio, u okviru odlučnih ugovora u slučaju prijevremenog otkaza, tzv. menadžerskih ugovora koji izgleda još uvijek nisu stavljeni pod kontrolu ni u javnom sektoru ni u raznim javnim servisima. To su lijepi padobrani, nemaju ih ni ministri, ni predsjednik Vlade, zastupnici da ne govorimo, ali još uvijek ti padobrani funkcioniraju u tim razno raznim javnim servisima. I da se vratim na, prethodnik iz HDZ-a je zapravo dobro rekao, pitanje te nacionalne, gospodarske strategije i pitanje industrijske politike koju RH i dalje nema. Ja kad sam išao u pučku školu kao i većina vas, učilo nas je da postoje primarne, sekundarne i tercijarne djelatnosti i da smo mi tada u problemu zato što imamo puno primarne, puno sekundarne a malo tercijarne djelatnosti i sad 20 ili 30 godina kasnije vidimo da su nas prevarili, da smo u problemima zato što nam se sekundarna djelatnost smanjila, tercijarna porasla i primarna se smanjila i da su nas zapravo krivo učili izgleda. I da one države ostvaruju gospodarski rast one koje imaju jaku industriju sekundarne djelatnosti a ne one koje imaju tercijarne. One uspijevaju preživljavati ako su prebacile proizvodnju negdje van i izvlače profite ali Hrvatska to ne može napraviti. Hrvatska se mora bazirati na svojoj proizvodnji, na svojoj zaposlenosti. Ja bih kao osoba podržao onaj oblik fleksibilizacije, tržišta radne snage koje bi omogućile uključivanje u rad onog velikog resursa ljudi kojeg mi danas još uvijek imamo a koji je danas izvan tržišta radne snage. Puno rađe u razno raznim oblicima koji danas zapravo institucionalno i zakonodavno nisu mogući jel imamo zapravo rigidni model zapošljavanja i imamo tu rigidno osmosatno radno vrijeme i nije lako danas raditi primjerice tri posla po tri sata. To je danas vrlo teško izvesti ili raditi četiri sata u javnom sektoru četiri sata u privatnom sektoru. Zašto ne? Tri sata u javnom sektoru, još deset sati u privatnom sektoru. Pa ako može i ako nekome treba i ako želi raditi i želi zaraditi, treba mu pružiti priliku da to može na taj način raditi. Pri tome ne mislim ni na koji način na kršenje prava radnika niti na dovođenje radnika na neravnopravan položaj, naprosto na otvaranje prostora da se mnogi danas koji su isključeni iz tržišta rada pa i dobar dio umirovljenika od kojih danas su još uvijek mnogi radno sposobni jer mi ne zaboravite imamo čime se ponekad i hvalimo 450 tisuća invalida u ovoj državi, po razno raznim nevjerojatnim kategorijama ali ih imamo i oni koji mogu, ne mogu zaista raditi ali onaj dio koji onih koji bi možda mogli još sat, dva ili tri dnevno raditi. Pa budimo iskreni prema sebi da je tu pitanje za po mom mišljenju evo skromnom, puno značajnije od ove priče o investicijama. Investicije u Hrvatskoj nije bilo ni u onim zlatnim godinama kada su one bile visoke već se tu zapravo radilo u najvećoj mjeri o otvaranju raznih šoping centara koji su zapravo povećavali te iznose 2006., 2007.. 2008. Međutim to su zapravo bila gradnja šoping centara, prema tome to nisu bile neke investicije na kojima bi ovo društvo i ova država trebali i dalje temeljiti svoj razvoj i svoj rast. I na kraju što reć? Možda se poslužit već slavnim citatom koji se ovih dana puno vrti po našim medijima, because people mast trust ask. Hvala.
Zoran Vinković, replika.
E uvaženi kolega fino ste objasnili ove primarne, sekundarne i tercijarne djelatnosti ali to je bilo ovaj izišli ste u ovo Šuvarovo usmjereno obrazovanje. Nisu oni nas krivo učili nego je tada bilo da je država razvijena ako ima razvijenu primarnu, sekundarnu, posebno a tercijarna je bila budućnost one bivše zemlje. Nažalost ostali smo doista samo u tome, i u nabrajanju dakle svih ovih riječi koji su obilježili ovu bližu povijest Hrvatske zaboravili ste još jednu ključnu riječ a to je preživljavanje. Pred izbore imamo obećanja a nakon izbora četiri godine imamo puko preživljavanje. I Vinković bi si bogami sam uskočio u usta samo da to mogu napraviti, da ovi podaci koje ću reć nisu istiniti, da imamo skoro 400 tisuća nezaposlenosti, da imamo pad gospodarske proizvodnje 7,8%, da imamo pad bruto nacionalnog dohotka, da ne vidimo izlaz iz ovog tunela bez obzira tko će svijetlo upaliti, da je čak i potrošnja na malo pala što dovoljno govori da građani teško žive, da imamo 800 tisuća umirovljenika koji ne mogu preživiti od mirovine, da imamo i radnike koji još uvijek rade a ne prime plaću itd., itd. Ja bih si vrlo rado skočio u usta da to nije istina. I ne želim braniti ovaj blago glagoljivošću ove podatke jer ti podaci su istiniti. I konačno je činjenica, pokažite mi kranove, pokažite mi dizalice, pokažite mi investicije i pokažite mi novo otvorenu proizvodnju u RH. Nema je, a domaća je uništena.
Hvala. Kolega ali replicirali ste predstavniku svoga kluba koji nije govorio da skačete sebi u usta itd. Odgovor na repliku Dražen Đurović.
Gledajte, naš je posao mi tu sebe isto ne možemo izvući od one odgovornosti koju na nama ne da kažemo ono što je loše već da pokušamo reći ono što mislimo ili dati neki prijedlog koji bi mogao pomoći onima koji mogu na to utjecati da se nešto tu promijeni. I to je naša zadaća, bez obzira na to da li se nalazili u vlasti u oporbi, pa eto i ja pokušavam u svojim raspravama konstruktivno reć ono što mislim i pokušat pripomoć nekoj općoj raspravi koja se oko toga vodi jer bez obzira kakva god bila crni scenarij mi ne možemo pobjeć s ovog prostora. Nemamo kud otić niti imamo namjeru otić. Nemaju ni naša djeca namjeru ja se nadam da neće otić. Prema tome ono što mi trebamo i što je naša obveza i kao ljudi koji tu živimo i kao zastupnika i kao roditelja da pokušavamo onim svojim okvirima u kojima djelujemo pripomoć da se taj prostor, ta naša domovina kako je god moguće na neki način popravi i da bude bolja zemlja za živjet, pa kako nam Bog da.
Srđan Gjurković replika.
Pa kolega vi ste postavili tezu da nije problem u investicijama nego u zaposlenosti ili u zapošljavanju a u biti kokoš ili jaja, šta je prvo, dakle kako mislite da se mogu realizirati novozaposleni ako nema razvoja investicija, osim normalno ako se neće raditi kako se do sada radilo. A evo čitam da vi to radite i u Slavoniji sa zapošljavanjem u javnim službama. Prema tome, 20 godina u Hrvatskoj se nije imala prava investicijska politika nije ona vođena uopće. Onako periferno znamo radile su se zone, pa imamo industrijske i poslovene pa ih imamo nekih 360 načelno, realno možda nekih 50 koje su zaista opremljene na pravi način, međusobno potpuno nekoordinirane sa različitim cijenama zemljišta, različitim obavezama općina, gradova, županija za izvršenje, obaveza prema poduzetnicima koji su spremi ulagati u zonu u smislu rješavanja infrastrukture. Ulaganje prema prostornim planovima znamo i sami posebno u Dalmaciji sa velikim turističkim zonama, pustim hektarima u biti se ništa nije napravilo osim puste prenamjene, raznih tramakavanja izmjena vlasništva, zemljišta, izmjena namjene. Prema tome ova Vlada radi na način da priprema strateški. A šta to znači strateški, isto ste postavili pitanje? A strateški znači utjecaj koji je ukupni na zapošljavanje određene investicije, koji utjecaj na razvoj određenog sektora, da li je izvozna orijentiranost, da li se realizira na područjima ili otoka ili nerazvijenim područjima, sve je dio te priče šta je to nešto strateški šta je bitno što će se sutra definirati. I ono što je ključno Vlada je postavila te uvjete i instrumente. Ove izmjene zakona su samo dio toga da bi mogli napokon realizirati i da bi onda mogli smanjiti nezaposlenost odnosno povećati zaposlenost.
Odgovor na repliku Dražen Đurović.
U ovom dijelu koji govorite ja ništa posebno nema za dodati osim toga da znate kada je pitanje o pojmu strategije, taj pojam strategije se često rabi. Znate što je strategija? Strategija je ona vizija onaj široki obuhvat jedan široki obuhvat. Nije to niz mjera koje ćete vi poduzeti. To je operativa imate između toga još pojam taktike. Strategija imate li vi viziju imate li vi ideju imate li vi zaista jednu široku koncepciju o tome što mislite učiniti sa onim sa onim što vam je na raspolaganju bez obzira bilo to društvo, bila to vaša obitelj, bio to vaš grad ili bila to tvrtka koju vodite. Mislim da te strategije ni vidite, a kamoli da je vide građani ove države. A kada je riječ o zapošljavanju tom stranačkom, ma znate neću vam ništa govoriti, sami ste vi to pokazali sve.
Replika Natalija Martinčević.
Evo poštovani kolega Đurović ja moram priznati da ste vi mene dosta zbunili s ovom vašom raspravom. Prvo ste postavili kao najvažnije pitanje pitanje koliko ljudi radi. Pa koliko ljudi radi je najuže vezano uz to koliko imamo investicija. Ja ne znam možda smo trebali dodatno objasniti sam pojam investicija, da investicija znači ulaganje u nekakve proizvodne kapacitete, ulaganje u nekakve turističke kapacitete, ulaganje u nekakve pogone koji znače zapošljavanje novih ljudi. Cijeli smisao zakona je u tome da mi potaknemo zapošljavanje i svi ovi poticaji koji su navedeni u svim člancima zakona idu k tome da se potakne zapošljavanje. I drugi dio kojim ste me dosta zbunili ovaj dio oko članka 21.kada ste rekli da vam je taj članak nešto suspektan. Ovaj članak ja mislim jedan veliki napredak obzirom da je dosadašnji zakon propisivao da će vlada moći uredbom odlučiti o strateškim investicijama, a sada će se o tome napraviti jedan cijeli novi zakon koji će proći široku javnu raspravu i o kojem ćemo mi ovdje u Saboru posebno raspravljati. Prema tome to je sigurno jedan puno bolji i transparentniji način.
Odgovor na repliku Dražen Đurović.
Dosadašnji zakon je govorio o investicijskim projektima od interesa za RH. a ovdje sada se govori o projektima od strateškog interesa za RH, dakle to je razlika. Nije isto ipak pojam nečega što je neki interes RH i nešto što je strateški interes. Dakle ono što je strateško predmnijeva da je to zaista nešto vitalno značajno. A što se tiče pitanja broja radnih mjesta odnosno broja ljudi koji radi, ne to nije samo pitanje investicija, to je pitanje koliko će ljudi kroz godinu dana ostati raditi u HEP-u, to je pitanje koliko će ljudi kroz nekoliko godina ostati raditi u INA-i, koliko će ljudi ostati raditi u javnoj upravi? Da li ćemo spašavati Dioki, da li ćemo spašavati Dina-u? kako ćemo se postaviti u postupcima predstečajne nagodbe prema barem stotinu tisuća ugroženih radnih mjesta trenutno u gospodarstvu. Dakle to nije samo pitanje investicija. A druga je stvar kako ćemo otvoriti prostor za otvaranje novih radnih mjesta. Ali što ćemo učiniti da zadržimo i postojeća radna mjesta i imamo li odgovor na to kako još pokrenuti i samozapošljavanje i ljude jednostavno da se i gdje ima prostora uključuju na tržište rada.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi na redu je Ivan Šuker.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Gospođo zamjenice ministra. Pa dakle ovako jedna na očigled tehnička promjena zakona, međutim s obzirom da je uz ovaj zakon trebao biti donijeti pravilnik, a nije donesen do ove izmjene zakona ova tehnička promjena nas upućuje na nešto je za Hrvatsku daleko pogubnije, daleko lošije a to je da je nažalost Vlada u proteklih godinu i nešto dana nije znala što treba napraviti. Totalno krive procjene, a o tome najviše govori članak 21.a o tome ću nešto kasnije. Krive procjene i ocjene jer je netko valjda mislio da je dovoljno napisati ovaj komad papira reći unutra da će netko dobiti nekakve povlastice, a da će ministar napraviti pravilnik pa onda niti 3, 4 mjeseca nakon stupanja zakona na snagu ministar ne napravi pravilnik, ne dogode se investicije. I to je činjenica od koje kolegice i kolege ne možete pobjeći. Jer da je Vlada znala što hoće napraviti onda bi praktički 10 ili 15 dana nakon što je ovaj zakon objavljen u Narodnim novinama ministar izišao sa pravilnikom i svi oni koji bi željeli u nešto investirati dapače preko razno raznih institucija i prostora bi se potaknuli da koriste ove povlastice za investicije. Međutim, ključno pitanje, ključna zabluda je u Hrvatskoj što mi stalno mislimo da će netko investirati zato što mi njemu damo nekakvu olakšicu, povlasticu. To je totalna zabluda. To je samo olakšanje onome tko ima ideju da nešto napravi i nešto stvori. Dakle, država mu je dala određenu olakšicu da dođe do toga. A da je tome tako kolegice i kolege da je ova Vlada znala što će se napraviti, da se dogodilo nešto na području investicija onda se ne bi dogodio sinoć onaj dramatičan intervju predsjednika Vlade, koji je onako dramatično najavio da se moraju plaće smanjiti 3%, da se nisu dogodila određena predviđanja. Samo što nije rekao usprkos što smo povećali silne poreze i na takav način popravili prihodovnu stranu proračuna ali mi deficit ne možemo držati u zadanim okvirima nego naprosto se dogodilo to što se dogodilo i moramo kresati plaće 3%. Da je to tako najbolja je potvrda danas i ministra financija koji je rekao da se plaće krešu 3% iz razloga što se u Hrvatskoj nisu dogodili određeni investicijski procesi. Zašto je to problem? Pa zato što je to promašena ekonomska politika koja nam je odnesla 2012. godinu. Na žalost, s obzirom da ni jedna od ovih investicija nije niti u postupku raspisanog javnog natječaja. Mi smo već praktički zbog te promašene i loše ekonomske politike izgubili već 8, 9 mjeseci ove godine. Jer ako se sad raspiše javni natječaj, dok se to sve provede, ovo, ono, dok onaj uđe u posao koji bi trebao nešto raditi, dok bi se efekti toga vidjeli u gospodarstvu ako se nešto počinje stvarati, događati, zapošljavati neki ljudi, mehanizacija itd. to se može vidjeti tek u četvrtom kvartalu ove godine. Dakle, mi smo zbog nepostojanja gospodarske strategije, zbog uopće neimanja vizije što sa industrijom u Republici Hrvatskoj na žalost izgubili i 2013. godinu. Potvrda toga da se to Hrvatskoj dogodilo je intervju sinoć predsjednika Vlade. Ne trebate biti niti previše ekonomski pametni ni obrazovani, čovjek je bez obzira koliko je pokušao izbjeći i pobjeći, ali je rekao jasno mi ne možemo isplatit plaće, iako je prije 3 mjeseca i on i njegovi ministri tu tvrdili da su plaće, isplata plaće nešto što se ne dovodi u pitanje. Što možemo očekivati za mjesec ili dva? Isto tako jedan dramatičan intervju na kojem će predsjednik Vlade reći gospodo umirovljenici ne možete dobiti niti … [[Govornik se ne razumije.]] Mirando Mrsić je tu obrazlažući prije mjesec dana, ministar Mrsić tako bahato govorio da šta mi pričamo, pa ništa ne dolazi pod pitanje isplata. Evo ga, sad je došlo. Dakle, jedna tehnička promjena koja nam ukazuje na žalost da Vlada nije znala što će napraviti, a da je znala što će napraviti mi bi imali i pravilnik koji je sukladan ovom zakonu. A što se tiče članka 21. Članak 21. jasno govori da onaj koji je predlagao zakon nije znao što želi postići sa tim člankom 21. Jer kad pogledate stari članak 21. i kad pogledate novi oni su dijametralno suprotni, oni nemaju veze jedan s drugim. Govoriti o nekakvoj investiciji ovako i govoriti o strateškoj investiciji je nebo i zemlja. Jedna mala zemlja kao Hrvatska koliko može imati strateških investicija? Da li strateška investicija na mikro razini možda je nekakav hotel na moru ili nešto slično. Ali da bi mi znali što je to strateška investicija, što će to Vlada sutra moći donosit odluku o tim strateškim investicijama onda bi nam to netko trebao reći, trebao bi reći pod kojim kriterijima će se odrađivati strateške investicije. I govoriti da zbog strateških investicija će se dati mogućnost nekome da raspolaže sa nacionalnim blagom, a to su vode, šume i ostali infrastrukturni projekti naprosto nije dobro. Pa nitko normalan u ovoj sabornici neće reći da ne treba omogućiti Vladi da izvlasti hektar, dva ili tri ako to treba da se zadovolji nekakva investicija. Ali isto tako nitko normalan neće u ovoj sabornici dati bianco podršku nekome da izvlasti 100 ha šume ili hektare jezera ili vodocrpilišta itd. A to sve možete provest kroz članak 21. Dakle, možete ga gledati da služi tome da se ne dogodi ono što se dogodilo. Možemo govoriti o jednom praktičnom primjeru IKEA-i, da je netko zafrkava praktički 3 godine za komadić poljoprivrednog zemljišta koje je trebala zamijenit sa županijom. Županija da komad ovdje, a na drugom ćošku dobi drugi komad jer županiji je i dragom bogu svejedno. Jer je netko našao za shodno da zbog toga zafrkava dvije godine. Ili autocesta Zagreb – Sisak. Netko traži nekakvu nebuloznu lovu za njivu koju uopće ne obrađuje. E to je ono što treba spriječiti. Ali zato postoji onaj Zakon o izvlaštenju ili kako ćemo ga nazvati jer tu se jasno zna da se radi o hektar ili dva ili o pola hektara koliko treba da bi se određena investicija zaokružila. Međutim, kao što je u starom zakonu članak 21. bio nedefiniran, tako je on u ovom novom zakonu on rastezljiv do boga. Netko može proglasiti dole zbog recimo vjetro elektrana, ovoga ili onoga i pola Prokljanskog jezera da nekome u koncesiju, pa si vi fućkajte jer je Vlada donijela takvu odluku. Ako nije takva namjera, ako se netko ne želi dovesti u tako nešto zašto onda ne definira ovo sve skupa. I da završim. Dakle, kolegice i kolege nitko u ovom Saboru neće dići ruku protiv zakona koji na bilo koji način olakšava i smanjuje administrativne barijere kako domaćim tako i stranim investitorima. Dakle, svakom je u interesu da onaj koji ima novca da dođe, da ih uloži u Hrvatsku jer jedino su ti koji mogu otvoriti radna mjesta. Nitko ih drugi ne može otvoriti i nitko neće biti protiv takvih stvari. Ali kad donesete jedan zakon prije pet, šest mjeseci i kažete da ćete donijeti pravilnik i onda ne donesete pravilnik nego nakon 5, 6 mjeseci predlažete izmjenu tog zakona. To je jasno da ne znate što ćete napraviti. Ako jedan od ključnih Zakona za ulaganje administrativnih prepreka za investicije članak 21. promijenite, ali ono totalno ga promijeniti i sa definicijom i sa namjenom i sa stavom onda jasno govori da niste znali što ste htjeli napraviti. Ali ponavljam najjasnija poruka da vladajuća kukuriku koalicija nije znala što treba napraviti je sinoćnji intervju i žalopojke premijera koji iz očaja predlaže da se smanje plaće zaposlenih u javnoj i državnoj upravi zato što nisu imali hrabrosti provesti strukturne reforme. Jer strukturne reforme su jedina podloga da se određeni rashodi mogu smanjiti. Hvala lijepo.
Slijede replike. Replika, Srđan Gjurković.
Hvala gospođo potpredsjednice. Kolega Šuker u jednom dijelu se slažem s vama u potpori naravno zakonu i investicijama, ali ono što se ne slažem u vašoj raspravi a to je da ova Vlada ne zna što i kako. Ova Vlada je nakon što je 2010. podsjećam Agencija za privlačenje investicija i ulaganja i izvoza ukinuta vratila Agenciju za investicije i konkurentnost, formirala je tim koji radi i koji radi sa poduzetnicima. U ovom trenutku je 50-ak projekata investicijskih u obradi u Agenciji za investicije i konkurentnost. Za javni sektor je formiran CEIP, odnosno Centar za energetiku i investicije koji prati onaj javni sektor. Ovaj zakon je naravno bio zakon poruke i zakon stimulansa apsolutnoga i u skladu sa svim onim traženjima Udruge poslodavaca i svih onih koji žele dobro Hrvatskoj i investicije i naravno uočilo se ono što je ključno da je potrebno donijeti dodatni zakon, Zakon o strateškim investicijama koji ćemo vjerujem vrlo brzo imati ovdje u Hrvatskom saboru koji će jasno definirati i kriterije što su to strateške investicije i jasno ubrzati one procedure koje su se pokazale u ovome periodu. Jer ono što smo naslijedili, naslijedili smo to da uz svu volju, želju, znanje, stručnost i snagu koju ima Vlada RH, odnosno država kroz lokalnu i regionalnu samoupravu i njihove barijere i blokade koje daju investitorima ni ovaj zakon nismo mogli sprovesti u djelo bez neovisno o pravilniku bez Zakona o strateškim investicijama. I to je onaj ključ koji treba otvoriti prostor da ove postojeće investicije koje imamo se realiziraju, a da ne govorim o onim budućim.
Hvala. Odgovor na repliku, Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Kolega Gjurković koliko god vi prigovarali onoj uredbi, zakonu iz 2010. usporedite masu investicija u novčanom obliku 2011. i 2012. pa ćete vidjeti da je to nešto što se naprosto ne može osporiti. 2012. pokazuje da nažalost niste napravili ništa. Zakon o strateškim investicijama sad je već kraj drugog mjeseca on nije u saborskoj proceduri. Dakle, mi ga možemo usvojiti tek tamo, on može stupiti na snagu krajem 3. mjeseca 2013. Kad će on stupiti na praktičnu primjenu? Praktički u 2013. se on ne primjenjuje. I efekat tog zakona u 2013. nema, a to su već dvije godine vašeg mandata. Ali zaboravljate bez obzira koliko vam se to ne sviđa da drugi i treći kvartal 2011. su imali pozitivne gospodarske trendove, četvrti kvartal je bio zapravo na nuli iz razloga što su bili izbori i sve skupa. Vi da ste nastavili mjere gospodarskog oporavka dok ne donesete vlastite mjere koje će biti kvalitetnije od toga vi bi vjerojatno imali daleko bolje i kvalitetnije makroekonomske pokazatelje a i gospodarski rast vam vjerojatno ne bi pao u 2012. godini. Dakle, to su činjenice od kojih ne treba bježati. Takve su kakve jesu, ajmo zajedno pokušati donijeti određene mjere koje će naprosto dovesti do toga da ovaj broj nezaposlenih će se smanjiti, a isto tako da nećemo biti u poziciji da kao što se sad skidaju plaće zaposlenim u državnim i javnim službama da sutra ne daj Bože se počne govoriti o smanjenju mirovina.
Ana Lovrin, replika.
Hvala gospođo potpredsjednice. Pa kolega Šuker dobro ste rekli da zapravo nisu čiste definicije i pojmovi i zapravo se ne zna što je to strateški projekt od strateškog interesa, što je projekt od interesa za RH. Koliko je Vladi važno da se stvori poticajno investicijsko okruženje to govori i to što od 10. mjeseca do danas podzakonski akti po ovom zakonu nisu donijeti. Ali naravno da se ne može jasno znati što je strateška investicija, što je objekt od strateškog interesa jer nema temeljnog dokumenta, nema Strategije gospodarskog razvitka, nema Strategije upravljanja državnom imovinom i mi tu najavljujemo zakone kojima će se itekako zadirati u postojeću zakonsku regulativu raspolaganja državnom imovinom, a da zapravo cjeloviti dokument sa vizijom i ciljevima nemamo. Evo to je razlog jednog rašomona zakonskog. Ja sam pravnik, ja ovo promatram, dakle ne vidim zašto te sve strateške investicije i strateški projekti kojim najavljujete ovim zakonom sada u izmjeni da će se donijeti neki poseban zakon kojim obvezujete zakonodavca unaprijed da nešto učini, zašto bi on morao biti poseban, zašto ne bi mogao biti u okviru ovog jednog i jedinstvenog zakona? Na kraju krajeva da potencijalni investitor zna gdje će pogledati, da se ne izgubi opet u šumi tekstova. Htjela sam predlagatelja pitati zašto utvrđuje cenzuse novčane u eurima i protuvrijednosti u kunama. Mislila sam da postoji za to nekakav poseban razlog, međutim vidim da u ovom zakonu koji je u nekoj raspravi o strateškim investicijama je taj imovinski cenzus određen u kunama. Prema tome jedna totalna nedosljednost.
Hvala lijepa. Ivan Šuker, odgovor na repliku.
Da kolegice Lovrin jer gledajte kad imate nejasnu zakonsku definiciju onda vam se dogodi da se netko sjeti da treba onima koji godinama nisu isplaćivali dividendu, nego su to, te novce zadržavali u firmi, uredno platili porez na dobit, zadržavali u firmi i s njima praktički, i to su im bila i obrtna sredstva i sredstva za investicije, ali se netko sjeti i veli ne to treba oporezovat, retroaktivno. Ako to jedna politička opcija dva puta napravi u 10 godina, prvi put je to bilo 2000. sa zaštitnom kamatom i dan danas ima sudskih sporova, velikih tvrtki u RH koje su dobile sudske sporove. Vlada Republike Hrvatske će trebat isplatiti stotine milijuna odštete i sad vi isto tako napravite poruku prema poduzetnicima, i onda s druge strane nudite nekakva sitna, sitne olakšice financijske zato da bi netko investirao. Tko će doći investirati u RH ako vi šaljete poruku, ok danas ćemo obračunat ovakav porez, ali kako ćete platiti za 2 godine o tome nećete odlučivati vi nego mi. Mi ne shvaćamo jednu stvar, da stabilnost proznog sustava koji se često ne mijenja, je daleko bitnija od nekih stopa. Ljudi naprosto žele znati što će i koliko platiti u nekim budućim vremenima, a to je ono što Hrvatskoj fali. Jer da imao tu stabilnost onda ne bi morali donositi posebne zakone o poticanju investiranja ovoga ili onoga, nego bi naprosto sustav koji to mora pratiti bi to pratio. A da imamo takav sustav, onda bi takav sustav izrodio strategije. A s obzirom da nemamo takav sustav onda nemamo niti strategije i onda pribjegavamo ovakvim rješenjima koja se nažalost sutra mogu zlorabiti. Ja ne kažem da će se zlorabiti, ali sam isto tako protivnik da damo i mrvicu prostora nekome da to zlorabi, jer nažalost ta zona, onda siva postane izuzetno velika.
Miroslav Tuđman, replika.
Hvala gospođo potpredsjednice. Kolega Šuker ja mislim, suglasan sam s vama da Vlada ne zna što i kako treba raditi i ključni argument je u tome da nema strategije kojom se definiraju strateški ciljevi. Ono što bi zapravo onda trebalo konzekventno iz toga izvesti, da je naprosto krivo govoriti o strateškim investicijama, treba govoriti o strateškim ciljevima,a ne o strateškim investicijama. I tu je čisto metodološki naprosto jedna pogreška učinjena, jel ako imate strateški cilj onda svaki investitor sa 50, 500 ili milijun i 500 jedinica nečega ulaže u te strateške ciljeve. Ovakav jedan mentalni sklop koji polazi od strateških investicija naprosto nameće da će biti jedan koji će biti glavni, a svi drugi će biti sporedni ili nevažni. Sa jednom potpuno drugom metodologijom i onda ovo što ste govorili o mjerama koje onda treba učiniti da bi se olakšalo naprosto je stvar tehnike i tehnologije upravljanja i vođenja, što se nama i ovim zakonom nameće, a upozorili ste da ne postoji, nameće kao glavna stvar a izmiče ono ključno i u ovom zakonu, kao i u svim drugim zakonima, da naprosto Vlada nema viziju razvoja Hrvatske, nema definirane ciljeve i sukladno tome ne može predložiti realne mjere da se izađe iz ove gospodarske i političke krize.
Odgovor na repliku Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolega Tuđman, ja ću i radi nas i kolega iz vladajuće Kukuriku koalicije pročitat kako je glasio članak 21. praktički do ovog pregleda promjena, pa ću odmah pročitat što se danas predlaže i ako mi netko nađe nekakvu poveznicu između dva članka ja mu skidam kapu. Dakle, "Vlada Republike Hrvatske može odrediti investicijski projekat, proglasit od interesa za RH kriterije za određivanje projekta od interesa za RH i način realizacije tih projekata, kao i način privlačenja potencijalnih investitora u smislu ovog članka utvrdit će Vlada uredbom, utvrdit će uredbom Vlada Republike Hrvatske." tu uredbu do danas nismo vidjeli. Ali se danas predlaže izmjena toga članka, koji je glasio ovako: "Vlada Republike Hrvatske može odrediti investicijski projekat, određeni investicijski projekat proglasiti od strateškog interesa za RH. Postupak prijave, postupak evaluacije, odabira te provedbe strateških investicijskih projekata, raspolaganje nekretninama u vlasništvu RH.", e ovo je bitno, to je sad što se dodaje u ovaj novi zakon u odnosu na onaj stari zakon. Dakle, daje se mogućnost nekom da raspolaže s nekretninama. Ali ne na pola hektara, nego na stotinjak hektara, svašta se može dogoditi. Veli: "Raspolaganje nekretninama u vlasništvu RH idealan je koncesija u vezi s provedbom strateških investicijskih projekata, izdavanje upravnih akata u svezi provedbe strateških investicijskih projekata, kao i druga pitanja s tim u vezi, utvrdit će se posebnim zakonom.". Dakle, ovdje je trebalo privući investitore uredbom, a ovdje ćemo tzv. strateške investicije obdariti s nacionalnim bogatstvom RH, ali ovaj puta ćemo tražiti pokriće od hrvatskog zapad i to ćemo urediti zakonom. Ma mislim, ljudi nemojmo biti smiješni, ako netko ima strategiju što će napraviti, ne može ovakva dva članka napisati u 4 mjeseca, ovako različita. To je činjenica i nema potrebe da sad mi prepucavamo oko toga, to je naprosto tako.
Hvala lijepa. Hvala, vrijeme.
Ali kolegice i kolege, mi smo izgubili jednu godinu i nažalost gubimo drugu.
Ali o tom ćemo raspravljati kad dođe zakon.
Što nije sporno.
Igor Rađenović, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa evo, kolega Šuker mi je na neki način pokvario repliku, jer sam upravo ja htio citirati taj članka i htjedoh vas pitati zapravo zašto vi imate, zašto vi sa njim, zašto vi kolega Šuker sa njim imate problem? Sami ste rekli da je onaj prije bio nedefiniran, nedovoljno definiran i nije do kraja. Zajedno smo ga izglasali sa 199 glasova za. Ovaj ide korak dalje, on je unaprijeđena priča, on je detaljnije propisuje ono što ćemo kao kapitalan prijedlog, dakle koji je već krenuo u javnost, ali kad bude konačan prijedlog pred Vladom i pred Saborom, pod svim ovim svjetlima koje ovdje imamo, ali primarno pred svjetlima javnosti donijeti svi mi zajedno. I u tom zakonu neće ništa pisati, a što ovaj Sabor u svakom slučaju ne izglasa i ono što je daleko važnije, u tom zakonu neće pisti, niti ne može pisati ništa više, niti će Hrvatska vlada provoditi što već sada ne može, što ona po nekim svojim ovlastima, što neke druge jedinice lokalne samouprave mogu prema svojim ovlastima i koncesiji itd. Znači, nema tu nikakvih špekulacija, nema potrebe za nekim špekulacijama o nekoj velikoj prodaji nacionalne imovine itd. sve to što se uopće može prepisati sili zakona i dosad su jedinice lokalne samouprave i Vlada mogle kroz razno razne zakone samo uz jednu malu razliku što se to činilo na petsto mjesta bez pune kontrole javnosti a ovaj put kažem i bez praktički na jednom mjestu zajedno sa saborskom odlukom a ovaj put i konačna odluka će opet kad mi zajedno svu proceduru propišemo, ona će opet doći pod punu pozornost hrvatske javnosti na sjednicama Vlade i ona će donijeti te eventualno neke strateške odluke. Znači neće se moći dogoditi apsolutno ništa što mi svi skupa zajedno ne želimo a vapimo za investicijama. Kad sam pripremao ovu raspravu htio sam pročitati zapravo citate i svih i pozicijskih i opozicijskih čimbenika vlasti u RH koliko vapimo za investicijama. Ovo je najtransparentnija moguća priča, ali o zakonu kad dođe vrijeme što vi kažete gospođo potpredsjednice.
Odgovor na repliku, Ivan Šuker.
E kolega Rađenović meni je drago da smo se mi složili da Vlada nije znala što će napraviti jer sad ste rekli da vi nešto pojašnjavate. Da se to dogodilo mjesec dana nakon donošenja ovog zakona ja bih još mogao reć ali ponovit ću uredbom ste htjeli privući investitore, zakonom hoćete rasprodati Hrvatsku i nažalost pristigli ste sinoć premijera na onu preslicu na kojoj je morao priznati da će smanjiti plaće zato što se nisu dogodile investicije a to je jedan zatvoren krug i nemojte gledati da ćemo vam mi biti protivnici ovog zakona. Mi ćemo vam tu biti suradnici. Na kraju krajeva klub će vjerojatno predložiti nekakav zaključak. Ja se nadam da ćete vi taj zaključak podržati. A ako vaš zakon o strateškom ulaganju bude loš, mi ćemo ponuditi nešto što bude bolje i što je na kraju krajeva 2011. dovelo do pozitivnih gospodarskih trendova. Hvala lijepo.
Možda bi bilo bolje da je to bilo 2008., 2009. Branko Bačić replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Šuker rekli ste da ćemo mi u Klubu HDZ-a a i da svi saborski zastupnici podržavaju zakon o kojemu se bilo kojim člankom, stavkom tog zakona poboljšava investicijska klima u Hrvatskoj. Ja mislim da ovim zakonom koji po meni a što potvrđuje dosadašnja rasprava svodi se samo na jedno a to je poruka donijeti novi zakon. Čini mi se jer o tom novom zakonu gotovo svi mi koji smo se javili u raspravi i govorimo jer se on već i pojavio praktično u javnosti. Dakle temeljna poruka izmjene zakona koji bi trebao potaknuti ulaganja u Hrvatskoj jest Vlada priprema novi zakon koji će sada napraviti čuda, koji će omogućiti strateška ulaganja, koji će omogućiti da se pokrenu investicije u Hrvatskoj, da se otvore radna mjesta, da se pokrene proizvodnja itd., itd. Na tom pragu tog jednog stalnog Vladinog obećanja da će se nešto dogoditi poput tog zakona, čitam danas negdje u medijima da danas ili sutra počinje turneja vladinih ministara, petero ministara iz gospodarskog resora koji bi sada trebali diljem Hrvatske objašnjavati što to ima dobroga a ustvari se ne realizira, kao da naši poduzetnici, poslodavci sami ne znaju što i na koji način bi mogli napraviti kada bi Vlada pružila prave mjere da se to dosita potakne. Jer osim investicija koje Vlada zaziva i koje su dobrodošle u Hrvatskoj potrebno je da postojeći poduzetnici rade, da se njima olakša, da oni mogu biti jeftiniji, da je rad u Hrvatskoj jeftiniji nego što je danas. Prema tome ne treba se Vlada truditi da se piaromskim metodama služi u tome sad će se nešto dogoditi sjajno, sad će se nešto napraviti nego je potrebno da se konkretno napravi. Ja mislim da je Vlada mogla donijeti taj zakon koji je najavila i s njim je jednostavno ovaj članak koji danas mijenjamo staviti van snage i to bi bila dovršena priča.
Hvala. Odgovor na repliku, Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Pa kolega Bačić mene ova priča iz vladajuće koalicije podsjeća na bosanski maraton. Hrpa maratonaca čeka da se start s pištoljem ili da se prisiječe vrpca i oni kreću. Tako slušajući naše ministre i slušajući kolege iz vladajuće koalicije na granici Hrvatske. Hrpa investitora čeka da se donose ovaj zakon i onda će doći investirat. To je totalna zabluda. To je totalna zabluda. Jer kapital je plaha zvjerka. Ako je ne nudite stabilni porezni sustav, ako je ne nudite stabilan politički sustav, dakle stabilnost vlasti i ako je ne nudite pravnu sigurnost ona neće doći tu, nego će doći negdje drugdje. A sve odredbe iz ovog zakona ona nažalost kažu da im ne nudimo pravnu sigurnost. Jer članak 21. najbolje govori za to. i ponavljam kolegice i kolege nitko tko osjeti Hrvatsku kao zemlju u koju se može doći investirati, na kraju krajeva u koju se može zaraditi jer svatko investira da bi zaradio. Ne zbog toga da bi netko poklonio novce. Sačuvajte Bože onoga koji će doći investirati da bi ti pomogao jer taj će uništiti i tebe i sebe. Najbolji je onaj koji dođe investirat da bi nešto zaradio. Ponavljam da smo se potrudili i mi prije vas, a tako i vi da ste nastavili poslije to da smo uklonili određene barijere svi ovi zakoni nam naprosto ne bi trebali. Jer ne bi imali smisla, jer ako državna uprava radi svoj posao, ako lokalna uprava radi svoj posao, ako imamo prostornu dokumentaciju, šta će nam onda ovako posebni zakoni, čemu to? Dakle sami sebi opalimo šamar, i onda donesemo zakon i onda sukladno tom zakonu niti donesemo uredbu kojom ćemo dovuć te investitore koji čekaju na niskom startu da krenu niti donesemo pravilnik temeljem kojega će se davati poticaj.
Nastavljamo s raspravom. Na redu je kolegica Holy.
Hvala vam poštovana potpredsjednice. Pa na samom početku izlaganja želim reći da ću podržati ovaj konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o poticanju investicije i unapređenju investicijskog okruženja i to prvenstveno zato što smatram da je članak tri koji se odnosi na članak 21. dobar iskorak i da je bolje ukoliko imamo potrebu za definiranjem strateških investicija da to radimo u Saboru a ne na razini Vlade. Jer mislim da se na taj način podiže transparentnost cjelokupne procedure i općenito demokratičnost procedura po pitanju ovih izuzetno važnih projekata. Moram priznati da sam malo iznenađena sa dosadašnjom raspravom kolega i kolegica iz kluba HDZ-a koji se sada odjednom protive donošenju jedno lex specialisa koji se odnosi na strateške investicijske projekte jer je i ovaj zakon o kojem mi danas raspravljamo je ustvari lex specialis koji se odnosi na investicije i poticanje investicija što znači da je prethodna vlada također priznala kapitulaciju pred nesposobnošću i neučinkovitošću državne uprave. Jer da mi imamo funkcionalnu učinkovitu i efikasnu državnu upravu nama ne bi bili potrebni ovakvi lex specialisi niti ovakav o kojem mi danas raspravljamo niti onakav o kojem ćemo uskoro raspravljati, a odnosi se na strateške investicijske projekte i to je ono što je činjenica. Jer da mi imamo funkcionalnu državnu upravu da mi imamo činovnike koji odrađuju svoj posao onda bi oni zakoni koji su krovni zakoni za neke procedure bili dovoljni da mi u relativno kratkom roku realiziramo projekte na način da jednaka pravila vrijede jednako za sve. Nažalost mi nemamo takvu situaciju i zato koristimo sredstva poput ovoga zakona kojeg ste vi predložili u prethodnom mandatu poput zakona o kojem ćemo uskoro raspravljati a odnosi se na strateške investicije i to je nažalost činjenica. Ja mislim da je obaveza svake vlade da prvo i osnovno na čemu treba poraditi je da reformira državnu upravu. Jer mi možemo imati najbolje moguće zakone na svijetu ukoliko imamo državnu upravu koja nije u stanju provoditi te zakone nećemo napraviti ništa. Naravno da mi u Parlamentu moramo ići prema tome da donosimo što je moguće bolje i kvalitetnije zakone ali definitivno smatram da moramo nešto napraviti po pitanju efikasnosti državne uprave. A nije točno da se tu ne može nešto napraviti. Kako se podiže efikasnost u privatnim tvrtkama? Tako da uvodite sustave upravljanja projektima. Pa i naši svi službenici mislim rade na određenim projektima, zar je toliko komplicirano uvesti sustav upravljanja projektima pa onda na kraju krajeva ocjenjujete sve svoje službenike na temelju toga kakav je njihov radni efekt i kakva je kvaliteta njihovog rada. To je ono što je najvažnije. A oni koji valjda onda nisu dobri će morati otići iz takve uprave, a oni koji su dobri valjda će biti valorizirani zato što dobro rade svoj posao. Ja smatram da je tako nešto moguće napraviti. Kada govorimo o zakonu na kojeg se odnosi članak 3.odnosno na članak 21.iz važećeg zakona, ja podržavam donošenje takvog zakona zato što smatram da je važno da mi imamo na neki način ideju o tome šta su naši strateški investicijski projekti. Zakon kojeg smo imali zapravo tekst nacrta prijedloga zakona kojeg smo imali prilike vidjeti u javnoj raspravi mislim da nije baš u potpunosti na tragu zadovoljenja tog cilja i mislim da nije dobar način da investitori kandidiraju svoje projekte koje onda Vlada može proglasiti strateškim projektima. Ja mislim da bi procedura trebala biti bitno drugačija da bi Vlada trebala reći koji su to strateški investicijski projekti i da bi ti strateški investicijski projekti doista trebali biti oni koji su nam važni zbog zadovoljenja određenih stvari koje mi moramo ispuniti prema EU i onih projekata koji se odnose direktno na podizanje kvalitete života, standarda ljudi, što znači da bi to trebali biti projekti koji se odnose na cestogradnju, na komunalnu infrastrukturu, na zbrinjavanje odnosno gospodarenje otpadom, možda na tehnologiju, podizanje određenih tehnoloških preduvjeta i slično ali nisam sigurna da bi to trebali biti projekti poduzetnika u užem gospodarskom smislu te riječi. Mislim da bi se na taj način izdvajanjem takvih projekata na temelju nekakve visine investicije ili nekih drugih kriterija mogla stvoriti prilično neugodna situacija za neke druge investitore koji ne zadovoljavaju takve uvjete, a zna se da Ustav RH mora garantirati svima jednakost pred zakonom. I zbog toga smatram da je ključno u smislu poticanja investicija u Hrvatskoj da napravimo našu državnu upravu efikasnim servisom svih građana i građanki RH, da donesemo kvalitetne zakone kojima ćemo izbaciti sve one nepotrebne procedure birokratske koje opterećuju realizaciju nekih projekata i da pravila igre moraju jednako vrijediti za sve investitore bez obzira da li su oni privatni, da li su oni po načelu javno-privatnog partnerstva, da li je to država, znači pravila igre jednako moraju vrijediti za sve i to je jedini način da mi nešto napravimo u Hrvatskoj po pitanju gospodarskog rasta i razvoja.
Hvala lijepa. Imamo 4 replike prvi se javio Branko Bačić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegice Holy, dakle i mi smo u klubu HDZ-a za zakon kojim se omogućava poticanje ulaganje kojima Vlada iz proračuna omogućava subvencije prema poduzetnicima pogotovo ako ta ulaganja i investicije idu u manje razvijene krajeve kao što to uostalom zakonom predviđeno. I oko toga nema spora. Mi smo a i vi uglavnom vaše je izlaganje bilo više osvrnuo k onom drugom zakonu koji bi trebao slijediti nakon ovog zakona dakle Zakon o strateškim investicijskim projektima. Da je bilo tko u ovoj sabornici osim vas podržao taj zakon ja bih još to i razumio. Ali vi koji se od prvoga dana zalažete za svaki projekt i investiciju koja svojom izgradnjom ulaganjima utječe na okoliš, na prirodu a da je pri tome isključena javnost onda bih takvu raspravu razumio. Naime, ako govorimo o istom zakonu, a pretpostavljam da govorim o istom zakonu to je taj Zakon o investicijskim projektima kao što znate isključuje obvezu donošenja provedbenih prostornih planova, dakle provedbenih dokumenata uređenja prostora kao što je … [[Govornik se ne razumije.]] kao što je DPU za čije donošenje mora biti uključena javnost u jedinici lokalne samouprave, zašto je predviđena striktna procedura, zašto mora postojati uključivanje svih građana kroz institut javne rasprave i javnog uvida. Taj zakon, ako govorimo kažem govorimo o istom zakonu sve to stavlja po strani, govori da ćemo za bilo koju investiciju, a ne znamo koju jer može bit bilo koja tako taj zakon i predviđa ćemo takvu javnu raspravu, tu mogućnost da se ljudi uključuju koji žive i građani koji žive na tom području iz te javne rasprave jednostavno je za mene neprihvatljiva. Prema tome, ne možemo govoriti o tome da jedan zakon koji će apsolutno po strani ukloniti ili postaviti po strani sve ono što smo u demokratskom smislu kad je u pitanju izjašnjavanje građana napravili da ste to vi sad kroz ovo vaše izlaganje u potpunosti prihvatili i pohvalili takav jedan zakon.
Hvala. Imamo odgovor. Kolegice Mirela Holy, izvolite.
Mislim da me poštovani kolega niste baš dobro razumjeli. Ja smatram da je pogrešan pristup da se ide lex specialisima rješavati probleme koji postoje u sustavu. I samo sam skrenula pažnju na činjenicu da je zakon kojeg ste vi predložili i kojeg smo mi podržali u prethodnom mandatu u Saboru također lex specialis kao što će biti lex specialis i Zakon o strateškim investicijama. I mislim da to nije pravi put da se treba ići kroz reformu državne uprave i kroz krovne zakone koji reguliraju određene procedure ići na pojednostavljenje procedura i da pravila igre jednako moraju vrijediti za sve. Ali očigledno s obzirom na činjenicu da mi nismo u stanju našu državnu upravu učiniti efikasnim javnim servisom onda moramo uzimati ovakve lex specialise. Ali mi danas ne raspravljamo o nacrtu prijedloga Zakona o kojem smo imali prilike slušati i na kraju krajeva ga i čitati na stranicama Ministarstva gospodarstva. Ja takav zakon neću podržati ukoliko će on biti u takvom formatu. Ja se nadam da neće biti u takvom formatu. I jasno sam rekla da smatram da je obaveza Vlade Republike Hrvatske da ona da popis strateških projekata koji moraju biti u smislu zadovoljenja javnog interesa, a ne partikularnog, privatnog, gospodarskog interesa i da je to put kojeg mi trebamo slijediti ako je to naravno bitno da napravimo Centre za gospodarenje otpadom u relativno kratkom roku u redu, neka idemo sa strateškom investicijom u tom dijelu kako bi ispunili taj cilj. A što se tiče ovih provedbenih dokumenata ako su oni balast onda ja smatram da ih treba maknuti općenito iz krovnog zakona koji pokriva to područje, a ne onda mislim za neke investicije reći e ne treba nam DPO, a za druge investicije reći treba nam DPU. To nije pravi pristup.
Vrijeme. Hvala. Sljedeća replika, Martina Dalić. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo. Poštovana kolegice Holy, pa s najvećim brojem stvari koje ste rekli ja se u stvari slažem. Činjenica da postoje lex specialis zakoni svjedoči da nešto u funkcioniranju sustava nije dobro. Ja bih tako razumjela postojanje lex specialis zakona. Ovaj kojeg danas mijenjamo kada smo ga donosili, upravo zato jer je ovo njegova četvrta inačica i jer imamo neko iskustvo što taj zakon donosi upravo iz ovih klupa je dolazilo upozorenje da je to jedan vrlo darežljiv zakon koji mi teško čak i možemo platiti kada bi investitori mogli masovno stizati do ovih povoljnosti koje se tu nude. Dakle, postoje neke prepreke koje pokušavamo zaobići ovim lex specialis zakonima. I zašto onda se ne krene u proces sustavnog mijenjanja zakonskih prepreka. Što Vladu sprječava da krene u proces sustavnog mijenjanja prepreka i moguće nešto nauči na iskustvu prethodnika. To bi bio neki kontinuitet državne administracije. Tako je, državna administracija moguće ne funkcionira učinkovito i to vjerojatno ovi lex specialis zakoni svjedoče. Ali onda joj se smanjuje linearno plaća 3%. A što mislite kako će to utjecati na funkcioniranje državne administracije? Također se zalažemo za sustavnu reformu koja će vezati rezultate rada uz plaću, plaću uz rezultate rada. A zašto onda ne krećete u takve procese ako ste odgovorna vlast i ako ste tu vlast preuzeli zbog grešaka prethodnika. Evo ih, nacrti zakona koji mijenjaju način nagrađivanja državne uprave postoje. Platni razredi, ocjenjivanje, vezivanje rezultata uz plaću. Postoji i neki znači prethodne radnje u tom području [[Upadica Batinić: Hvala. Vrijeme.]] To je ono u stvari što mi je u stvari sasvim nejasno iz vašeg izlaganja, jer vi ste vlast.
Hvala. Vrijeme je prošlo. Imamo odgovor kolegica Holy, izvolite.
Pa ja se nadam i ja očekujem da će Vlada Republike Hrvatske krenuti u ozbiljnu reformu sustava državne uprave s obzirom na činjenicu da se sve dosadašnje Vlade Republike Hrvatske nisu baš ozbiljno bavile tim problemom, pa svi mi koji smo bili na poziciji ministara ili koji smo radili u ministarstvima i bili u sustavu mislim da smo svjesni one ne samo kako da kažem neučinkovitosti i neodgovornosti pojedinih državnih službenika, nešto malo manje namještenika nego onoga što se često zove i sitna činovnička korupcija koja često i nije baš tako sitna činovnička korupcija. I ja doista smatram da mi nećemo imati nikakve pozitivne iskorake sve dok ne napravimo jednu temeljitu reformu sustava državne uprave. Međutim, i vi ste bili svjesni toga da niste napravili reformu državne uprave. Očigledno i ova Vlada također svjesna, a moraju se neke stvari napraviti, pokrenuti investicije. Ovo su vatrogasne mjere. Ja se zalažem za strateške investicije zbog toga da mi ispunimo neke vitalne ciljeve. Mene prvenstveno interesira ovo vezano uz zaštitu okoliša, znači pročistači otpadnih voda, centri za gospodarenje otpadom i slično jer se bojim da sa ovakvom birokracijom koja ne poštuje propise to nećemo biti u stanju učiniti a onda ćemo plaćati penale. I mislim da je strateški interes države da ne plaća penale i da ne opterećuje naše građane sa time. Ali definitivno smatram da je jedini ispravan put da se napravi sustavna reforma državne uprave i da napokon pravila igre počnu jednako vrijediti za sve, odnosno da se počnu provoditi zakoni kakvi god oni bili.
Hvala. Imamo Ana Lovrin replika. Izvolite.
Hvala predsjedniče. Pa kolegice Holy ja se slažem s ovom vašom prvom konstatacijom dakle da jedan dobar rad državne uprave bi i po svim postojećim zakonima mogao proizvesti iste učinke. Ali to je zatvoreni krug. Dakle, nemamo rezultate, onda donosimo posebne zakone kojima mislimo da ćemo to ubrzati. Nemojte misliti da je lako državnoj upravi pa i pravosuđu koje mora svako malo se susretati sa novim izmijenjenim zakonima. Učiti ih, proučavati, primjenjivati. Dakle, to sve dalje komplicira taj upravni postupak. Donijeli smo neke posebne zakone, naravno već u našem mandatu, to je bio Zakon o poticanju ulaganja pa ovaj Zakon o izmijeni Zakona o postupanju o uvjetima gradnje itd., bilo bi zanimljivo da li ministarstva imaju kakve pokazatelje i podatke. Koliko su ti donijeti zakoni privukli investicija, koliko je novih radnih mjesta otvoreno zato što se nekim investitorima garantiralo da će sve dozvole dobiti u roku 45 dana, a nekima drugima nije. Kako će se, koji su rezultati i da li su polučeni ti toliko željeni rezultati zato što se šutnja administracije nekome je išla u prilog, a običnom građaninu nema odredbe da mu ide u prilog šutnja administracije itd., itd. O posebnim zakonima, da poseban zakon ja sam govorila o tome da donosimo jedan zakon kojim upućujemo da ćemo donijeti još jedan zakon, time zbunjujemo i investitore i osobe koje to moraju primjenjivati, nema nikakvog razloga da odredbe o strateškim investicijama ne budu u ovome zakonu i to načelno i bitno ako se nešto ne kani skrivati a sve one odredbe koje smo vidjeli u javnoj raspravi iz ovog Zakona o strateškim investicijama su zapravo materija koja mora ići u podzakonski akt. Kojem će se tijelu, kojoj kućici u državnoj upravi će se predati zahtjev? Što će u tom zakonu pisati, što će državna uprava u svom odgovoru odgovoriti to su takvi detalji koji nisu primjereni uopće zakonskoj regulativi. I još nešto, bitno je da bude strategija i iz te strategije će se znati što su ciljevi, a onda će investitori vidjeti da li njihov projekt odgovara tim ciljevima i je li to strateški projekt.
Hvala kolegice Lovrin. Imamo odgovor na repliku, Mirela Holy. Izvolite.
Poštovana kolegice Lovrin … [[Govornici isključen mikrofon, ne razumije se.]] o strateškim investicijskim projektima ili ćemo te strateške investicijske projekte ugurati u ovaj zakon. Ja mislim da je to apsolutno svejedno. Ali mislim da je dobro što se izmijenila odredba iz članka 21. da se o strateškim projektima odlučuje na razini Vlade uredbom i mislim da je pozitivan iskorak da će o tome raspravljati Sabor kao zakonodavno tijelo RH i tijelo koje ustvari utvrđuje javni interes u RH. I mislim da bi bilo dobro kada ćemo donositi Zakon o strateškim investicijskim projektima da uz taj zakon ide i prijedlog popisa strateških projekata koji će se na taj način realizirati. Vi kažete da ne može, ja ne znam da li može ili ne može ali evo ga. Na meni je da kao saborska zastupnica govorim ono što mislim.
Hvala. I zadnja replika, Srđan Gjurković. Izvolite kolega.
Hvala potpredsjedniče. Pa kolegice što se tiče efikasnosti državne uprave mislim da smo se ovdje svi lijepo usuglasili, međutim nije problem samo u efikasnosti državne uprave. Svi ovi zakoni, mislim da sam već govorio o tome, i zakoni koji će doći ovi o strateškim investicijama gdje se već rasprave vode pa evo i u okviru ovoga zakona zato što on je jedan dio ovoga zakona vezan je za lokalnu i regionalnu samoupravu. Pa kad govorimo o zaštiti okoliša onda vi vrlo dobro znate da je regionalni Centar za otpad u Splitsko-dalmatinskoj županiji je predviđen na lokaciji Lećevica prostorno-planski riješen u općini isto tako riješen, međutim 5 godina Splitsko-dalmatinska županija ne želi kupiti zemljište. Zašto? Ne znam. Neku dodatnu dokumentaciju isto je potrebno ishoditi, projekti su čak pripremljeni za dobar dio projekata za i europske fondove i što mislimo mi svi ovdje kako ćemo mi to riješiti? Pa jedino na način da definiramo kao stratešku investiciju i da država kroz svoj Centar za energetiku i investicije preuzme vjeru u taj projekt i dovrši ga do kraja na način naravno poštujući sve zakone koji su potrebiti i štiteći okoliš i naravno radeći eventualno i dodatna ispitivanja. Isto tako npr. na otoku Šolti imamo jedan primjer investitora koji je kupio apsolutno sve turističko po cijenama koje nisu bile poljoprivredne, kojemu je zapelo sa općinom i županijom i što bi mi sad trebali? Investicije od 170 milijuna eura pustiti da tek tako kažemo to je tamo netko njihov jel'. U ovome trenutku Agencija za investicije i konkurentnost obrađuje 50 projekata vrijednosti 5 milijardi eura, 10-ak projekata je već u dobroj fazi da bi moglo ići u realizaciju. Prema tome, zna ova Vlada što i kako ne treba čekati samo one na granici da uđu. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo odgovor kolegice Holy. Izvolite.
Pa kolega ja se slažem sa vama i dok sam bila ministrica zaštite okoliša upravo smo i napravili izmjene i dopune Plana gospodarenja otpadom s obzirom na to da godinama su cijeli niz tih projekata bili blokirani i nisu se realizirali, s time da ja moram reći da ja sa dosta tih projekata i nisam baš bila pretjerano oduševljena niti impresionirana. Ali s obzirom na činjenicu da imamo obaveze koje imamo prema EU, da je bolje nešto napravit, nego ništa napravit, bojim se da je jedini način da se riješe ovakvi problemi sa određenim vrstama, pa sad ću možda iskoristiti grubu riječ autokratskog ponašanja jer su jedinice lokalne i regionalne samouprave pokazale da su apsolutno nesposobne riješiti taj problem koji je izuzetno vitalan za državu. I da bi se tako nešto napravilo, onda vi ustvari, ne neki način, nekom vrstom dekreta morate reći koji će ići centri, na koji način će se realizirati ti centri da biste riješili vrlo važno životno pitanje i na taj način popravili stanje u okolišu, a i zauzeli se za to da Hrvatska ne plaća penale po pitanju nerealizacije takvih projekata. I tu se slažem sa vama, ali mislim da je najveći problem sa Zakonom o strateškim investicijskim projektima koji je bio zapravo tim tekstom nacrta prijedloga zakona, to što nije baš dobro pogođeno na koji način bi se trebali birati ti strateški investicijski projekti. Zato što mislim da tu treba biti jasno podvučena granica šta može uopće biti neki strateški, investicijski projekt i doista smatram da to ne bi mogla biti neka tvornica žvakaćih guma, samo zato što je vrijednost tih 700 milijuna kuna npr..
Hvala. Nastavljamo sa raspravom, Branko Bačić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo zamjenice sa kolegom, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Pa već je, dosta vremena raspravljamo o ovom zakonu, a čini mi se da više raspravljamo o onom zakonu kojega očekujemo, nego o ovome o kojemu smo raspravili prije 3 mjeseca ili 4 mjeseca, čini mi se da je u listopadu ovaj zakon kojega danas mijenjamo usvojen. Ne znam što se bitno promijenilo, da bismo prišli izradi toga zakona osim onoga što sam maloprije rekao, da ovim zakonom najavimo jedan novi zakon koji bi treba riješiti sve probleme kad je u pitanju investiranje u RH. No, i u ovom trenutku, stalno govorimo o posebnim zakonima, o zakonima lex specialis. Ja bih samo rekao da pored ovog zakona kojega danas mijenjamo, a to je Zakon o poticanju investicija i unaprjeđenju investicijskog okruženja smo također zbog poticanja ulaganja donijeli Zakon o poticanju razvoja malog gospodarstva, pa smo donijeli Zakon o osnivanju Agencije za investicije i konkurentnost, pa smo prošlu godinu također donijeli Zakon o osnivanju Centra za praćenje poslovanja energetskog sektor i investicije. U međuvremenu je još i prijašnja Vlada donijela Zakon o postupanju i uvjetima gradnje radi poticanja ulaganja itd. itd. Dakle, u ovom trenutku ima nekoliko zakona kojima se je htjelo potaknuti investiranje u RH da bi sada konstatirali da tih, da takvih investicija uistinu nema. Maloprije je kolega Šuker, a čini mi se i kolegica Dalić rekla da ovakvim zakonima o kojemu danas govorimo, da ćemo ga donijeti, Zakon o strateškim investicijama, nećemo bitno promijeniti investicijsko okruženje u RH. Koliko god pokušavali s tim zakonom poprijeko proći kroz cjelokupnu državnu administraciju, pokušali pojedine postupke i procedure ukloniti neće ni taj zakon bitno ubrzati investiranje u RH. Bez dugotrajno sustavnog ulaska u svaki zakon koji, u kojemu utvrdimo da doista postoje administrativne prepreke, da u njemu postoje administrativne barijere, mi nećemo niti jednim posebnim zakonom bitno ubrzati investiranje u RH. Mislim da smo u zabludi ako očekujemo da ćemo s najavljenim zakonom koji je po meni usput i protuustavan, koji se kosi sa brojnim zakonima, koji se kosi sa dostignutim, dostignutom razinom donošenja pojedinih upravnih akata itd. itd. u RH, nećemo ni s time ništa postignuti osim što smo izazvali u hrvatskoj javnosti brojene prepirke, podjele oko toga zakona. Danas je već puno puta bilo riječ o tome kako bi Vlada ili neko vladino tijelo, povjerenstvo kako u onom zakonu piše, trebala odrediti strateške projekte. Maloprije je gospodin Tuđman o tome govorio. Pa mislim, nit Vlada ne može propisati sve strateške projekte koji su u Hrvatskoj potrebni. Da bi se nešto utvrdilo da je strateškim projektom on mora proizlaziti iz nekog dokumenta, iz neke strategije koja će odrediti koji su to ciljevi, a koje će ciljeve ispuniti, realizacija niza projekata u Hrvatskoj. I svi ti projekti koji se događaju su onda strateški projekti. Maloprije je kolegica Holy govorila o strategiji gospodarenja otpadom. Svaki centar za gospodarenje otpadom u Hrvatskoj je strateški projekt, ne treba tu više ništa dodatno izmišljati. Mi smo ranije donijeli strategiju i to smo maloprije komentirali, razvoja nautičkog turizma u kojem je propisano gdje se te marine mogu graditi, bila ona od 50 ili 500 vezova ako je građena tamo gdje je prostorno-planskom dokumentacijom predviđena, svaka ta marina bila ona od 50 ili 500 vezova strateški projekt i ne treba za njega nikakvu potrebnu, posebnu odluku donositi od bilo kog vladinog tijela, od Vlade, od ministara ili bilo kojeg drugog povjerenstva. To je teška zabluda da ćemo sada mi sa određivanjem 20 projekata od strateškog interesa riješiti pitanje investiranja u RH. I kada se neki, i kad neki projekt doista jest strateški na način da on ispunjava one ciljeve koje su pojedine resorne strategije donijele, to ne znači da sad za taj projekt treba ponovno provodit proceduru kao i za druge projekte, treba provesti proceduru samo te procedure izmjenom postojećih zakona trebale biti olakšane to je jedini mogući način kako ubrzati investicije i onda kada se doista utvrdi da ta investicija zadovoljava sve te uvjete. Onda s ovim mjerama ovaj zakon koji je u tom dijelu dobar propisuje onda treba poticati i na taj način subvencionirati i praktično omogućiti investitorima da čim prije te svoje investicije realiziraju. Bilo je jutros govora primjerice i on LNG terminalu. Ja pretpostavljam da bi on bio jedna od tih strateških investicija ali ako bi Vlada takvu investiciju proglasila strateškom investicijom onda primjerice za nju ne bi trebala raditi nekakav detaljan plan uređenja već bi on išao direktno u realizaciju. Ja postavljam pitanje jesmo li mi kao država spremni da se u jednom prekrasnom … [[Govornik se ne razumije.]] ne znam Krčkog zaljeva ili već gdje bi on bio izrađen, krene u realizaciju jednog projekta a svjesni smo da on ima primjerice itekako utjecaja na morski okoliš, da smo mi spremni kao država sve to zaboraviti, sve to napustiti i taj projekt ne ograničiti u djelu koji se odnosi da bi zaštitili jedan najvažniji gospodarski resurs u Hrvatskoj, a to je Jadransko more itd. Ili kad govorimo o tome da Vlada želi preuzeti na sebe ovlasti da propiše koja investicija u RH je strateški projekt a koja nije. Ja ću se ovdje vratiti ponovo na taj Pelješki most. Dakle Vlada nije u stanju sama procijeniti je li Pelješki most strateška investicija za Hrvatsku već čitam jučer u medijima da će odluku o tome odnosno studiju o tome je li Pelješki most potreban kao strateška investicija u Hrvatskoj raditi jedna belgijska tvrtka koja se bavi marketingom, konzultacijama i tako, konzultantska tvrtka. Ovdje govorimo o tome da bi Vladi prepustili da Vlada odlučuje o svim bitnim investicijama bilo ne privatne ili bile javne ili državne ili bilo čije će odrediti Vlada. A ovdje Vlada kad je u pitanju završetak izgradnje Pelješkog mosta odluku o tome trebali on u RH ili ne prepušta niti Saboru ne prepušta ni nekom svom ministarstvu, niti povjerenstvu nego će nam to napraviti jedna strana konzultantska kuća iz Belgije. Prema tome s jedne strane tražimo investicije, vapimo za investicijama, htjeli bi sa pojedinim zakonima, posebnim zakonima te iste investicije ubrzati a nismo u stanju niti otvorene investicije koje imamo u RH primjerice u prometnoj infrastrukturi njih nismo u stanju dovršiti. Mi smo praktički zaustavili investicije u Zadru kad je u pitanju Gaženica. Mi smo završili sporne investicije u Rijeci kad je u pitanju izgradnja riječkog prometnog pravca. Mi smo zaustavili izgradnju autoceste prema Pločama, već godinu i mjesec dana se tamo ništa ne događa. Obustavili smo sve aktivnosti na izgradnju brojnih županijskih, regionalnih centara za gospodarenje otpadom jer nismo znali jel oni udovoljavaju uvjetima zaštite okoliša ili nije, pa smo lutali tim odlukama kao Vlada u protekloj godini. Zaustavili su se izgradnja autoceste prema Sisku, prema Bjelovaru i Koprivnici donijeli smo neki zakon da ćemo sada moć omogućit investitorima da nastave oni investirati pojedine projekte iako više taj objekat kojega izgradi nije izvorno njihov itd., itd. Dakle donosimo masu tih zakona, lutamo u tome, u tim odlukama a investicije i one koje su započete, za koje postoje građevinske dozvole, za kojem djelom postoje i izvori financiranja, jednostavno zaustavljamo ih. Ja jednostavno ne mogu shvatiti da nismo sada u stanju kao vlada, da Vlada nije u stanju utvrditi da ovakvim posebnim zakonima se ništa bitno neće promijeniti već je potrebno uči u svaki zakon koji definira procedure ishođenja akata za građenje, utvrditi što je to barijera, što je administrativna prepreka, nju ukloniti i tako korak po korak. Prijašnja Vlada je bila donijela program gospodarskog oporavka RH kojim je programom definirano nekoliko mjera, akcijskih planova koji se odnose upravo na uklanjanje tih prepreka, smanjenje tog birokratskog aparata, smanjenje broja institucija, uprava, zavoda u RH koji su praktično onemogućavali bilo kakve, ubrzanje investicija. No s time se stalo, nastavilo se osnivanje novih institucija primjerice centra za praćenje poslovanja energetskog sektora, agencije za konkurentnost itd., itd. bez pravog ulaska u svaki zakon, bez sustava uklanjanja barijera neće se potaknuti investicija. Da ne kažem da će sve te investicije praktički biti onemogućene ako usput nismo sredili zemljišnu knjigu, ako nismo sredili katastar nekretnina. Jer ne znam koliko god zakon omogućava brže investiranje ako nisu riješeni imovinsko pravni odnosi apsolutno nema ništa od ulaganja.
Hvala. Imamo prijavljenih pet replika. Prva je Ana Lovrin.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega bačić točno ste rekli da ova Vlada izmišlja, donosi, predlaže, muči nas sa hrpom novih zakona za poticanje investicija i dovlačenje nekih novih potencijalnih investitora a one investicije koje su joj pred nosom, koje su u tijeku zapravo obustavlja. Ali očito njima treba nekog vremena pa i evo i bivšem prvom potpredsjedniku Vlade koji je imao imidž velikog biznismena najavljivao je tsunami investicije i onda je morao doći na vlast da bi mu tek tada na vlasti sinulo da ipak ne može u roku od tri mjeseca dovest nove projekte nego da to treba nekoga vremena. Pa je onda rekao šta vi mislite pa ne mogu projekti tako brzo. Treba nekog vremena da se oni pripreme. Evo to je sve na tom tragu. To je također se najavljuje novi zakon koji nekakav čarobni štapić koji će sve riješiti. Obrušilo se tu puno na lokalnu samoupravu, pale su teške riječi kao lokalna samouprava je nesposobna, ne može za promjenu bilo kakvog većeg projekta itd., spomenuta je tu i Lećevica, ja ću spomenuti centar za otpad u zadarskoj županiji. Dakle ti projekti vrlo rijetko ili gotovo nikada ne stoje zbog lokalne samouprave. Tamo gdje zapinje su upravo kojekakve suglasnosti ili prenamjene ili ono o čemu se odlučuje na razini državne vlasti. Ne znam kako se mislilo da će sad centar za energetiku riješiti Lećevicu a to sam uprava je kočila, da li to znači da će biti suprotno prostornom planu lokalne samouprave premda sam ja čula predstavljače zakona da su rekli da će sve biti u skladu s prostornim planovima. A ja vas sada pitam ako postoji Strategija gospodarenja prostorom i Strategija planiranja na nacionalnoj razini s tim moraju biti sukladni svi prostorni planovi do najniže razine. Ako postoji Strategija gospodarenja otpadom i svi prostorni planovi moraju biti u skladu s njom, kako se onda može dogoditi da država kaže da lokalna samouprava radi nešto suprotno državnoj politici kada to sve mora biti u skladu jedno s drugim.
Vrijeme kolegice. Imamo odgovor kolega Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegice Lovrin točno je i vi ste svojim primjerom potvrdili da doista Vlada kada je u pitanju investicije kada je u pitanju Strategija razvoja države doista luda. Evo ja ću dati još jedan primjer. U Hrvatskoj ima najmanje 13 tisuća neprodanih stanova. Taman kada smo u prošloj vladi iznašli model kako bismo omogućili mldim ljudima, obiteljima i hrvatskim građanima da krenu u kupnju tih stanova čija bi prodaja omogućila opet novu stambenu gradnju i zaposlila građevinski sektor, oni su taj zakon zaustavili iako je u svega par mjeseci prodano 2,5 tisuće stanova. I sada najavljuju gradnju novih stanova. Mislim nije mi jasno gradit ćemo nove, a činjenica je da ih je već sada 13 tisuća neprodanih. I umjesto da se potakne kupnja tih stanova, pokrene gospodarski sektor uz put i još smanjuju subvencije na stambenu štednju kako bi još više učinili na destimulaciji i demotiviranju hrvatskih građana da uđu u te stambene kredite, kupuju te stanove da riješe stambeno pitanje prvenstveno za mlade obitelji itd. Tako da je niz primjera gdje Vlada jednostavno nema viziju kako i na koji način riješiti izazove koji jesu u hrvatskom društvu.
Hvala. Sljedeća replika Srđan Gjurković. Izvolite.
Pa vi govorite kolega da u biti Vlada ne zna ništa i da nema strategije itd. kako to već uobičajeno biva. Ja vam moram reći da u biti mi smo prvo zaustavili deficit, pa smo ga smanjili s 15 na 10 milijardi, stopirali smo investicije koje se zovu političke investicije, a uveli smo investicije prioritetne i one koje se definiraju temeljem studije isplativosti. Pelješki most, da li radi domaći ili strani konzultant projekt jer ste vi protiv stranih investitora i stranih konzultanata, nije mi jasno ali oni će pokazati na koji način je najbolje spojiti Hrvatsku što brže i što jeftinije. Pelješki most onda kada budemo imali novaca a stalno pričamo da nemam novaca, i vi ste pričali da isto nema novaca ali ste vukli projekt i ljude za nos u stilu mi gradimo, mi gradimo 100 po 100 milijuna i šta imamo sada. nemamo ništa niti Pelješkog mosta niti tih novaca koji vjerojatno propadaju jer ako se gradilište nije održavalo, a nije se održavalo onda morate ponovo uložiti neke stvari. Prema tome, Pelješki most nije umjetničko djelo, ono je jedna investicija koje ima svoju matematiku, svoje izvore sredstava. Pelješki most ako bude dobra matematika će se raditi, ja vjerujem da da, a nemojte zaboraviti da je ova Vlada to dogovorila sa EU da može ući u projekt financiranja 85%. Vi to niste jel vam nije vjerojatno palo na pamet da možete.
Hvala. Imamo odgovor, izvolite kolega Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Najprije ja nisam kolega Gjurković rekao to što ste vi rekli, to ste vi sami zaključili. Što se tiče prije svega deficita, vi ste rekli ste deficit smanjili na 10 milijardi, ali ste usput povećali poreze kako bi povećali prihodovnu stranu državnog proračuna, to je jedna stvar. Druga stvar ste i u to vrijeme kada ste govorili o tome deficitu planirali rast, vi to znate negdje oko 2% da bi se na kraju dogodio da ne da nije rast nego daje pad BDP-a negdje oko 1,8% u RH. toliko o tome koliko ste znali na početku i koliko su vas očekivanja na kraju opravdala. Što se tiče o tome da ja imam nešto protiv stranih konzultanata, pa ne da nemam ništa protiv nego upravo je primjer Gaženice koju ste vi zaustavili primjer da su strani konzultanti dvjema vodećim njemačkim bankama koje su ušle u taj projekt dali uvjerenje kroz samu studiju da je izgradnja Gaženice opravdana pa ste je zaustavili. Što se tiče Pelješkog mosta, Pelješki most je kapitalna prometna, cestovna, gospodarska investicija u RH. da je bilo mjeriti fizibiliti studio opravdanosti izgradnje autocestovne mreže u RH nikad ta cestovna mreža ne bi bila izgrađena. Jer kapitalni investicijski infrastrukturni projekti se ne mogu gledati samo kroz ubiranje cestarine ili opravdanost prolaska dnevnog broja vozila. Ona pruža podlogu za razvoje cjelokupne regije, za razvoje države i da nismo ušli u izgradnju te cestovne infrastrukture Hrvatska danas ne bi bila turistički lider na Mediteranu. Mi na jugu Hrvatske nažalost smo ostali postrani jer do nas još uvijek nije došla niti autocesta niti je izgrađen Pelješki most, a jedna i druga prometnica dakle i Pelješki most i izgradnja autoceste prema Dubrovniku jedini je preduvjet razvoju krajnjeg juga Hrvatske. Nažalost sa ovom Vladom mislim da ćemo dugo još počekati da se doista taj razvoj i dogodi.
Hvala. Sljedeća replika Domagoj Hajduković. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Bačić spomenuli ste puno stvari ja ću se pokušati referirati na neke od njih. Spominjali ste strategije i programe od nautičkog turizma do ovoga dalje, ja ću se referirati samo na neke strategije i programe koje su donosile što jedinice lokalne samouprave, dakle gradovi, općine, županije pa i sama država, a koji se tiču kontinentalne Hrvatske dakle koje imamo već od prije iz mandata prošle vlade. Pa dakle imamo i Strategiju razvoja kontinentalnog turizma, lovstva, ribičkog turizma, gospodarenja otpadom itd., itd. koji nisu bili provođeni. Iz kojih razloga? Ne bih sada karakterizirao niti kvalificirao kao što vi kvalificirate ovu Vladu nakon godinu i par mjeseci nesposobnom. A ja nakon 8 godina što da kažem o prošloj Vladi? Iako vi kažete mislim da je gospođa Lovrin to isto spomenula da nisu uvijek jedinice lokalne samouprave bile te koje su kočile te projekte što nije istina. Gospodarenje otpadom vam je recimo očiti primjer posebno u primjeru Osječko-baranjske županije gdje više ni sami ne znamo tko je točno zaustavio projekt sustavnog gospodarenja istim. Svaki korak prema olakšavanju investicija u ovom teškom periodu s kojima je suočena ne samo Hrvatska nego i svijet je ono što treba pozdraviti pa makar to bile i izmjene zakona koje donosimo relativno brzo. Spomenuli ste da je Jadransko more jedini strateški resurs Republike Hrvatske, a ja mislim da nije. Ja mislim da je tu i zemlja, ja mislim da je tu i voda, ja mislim da je tu čitav niz drugih stvari koje Republika Hrvatska ima kao objektivne prednosti. I na kraju ste spomenuli stanogradnju što je meni recimo jako važno i što moram spomenuti a to je stanogradnja kojom su se zbrinjavali povratnici u općini Antunovac koji su … [[Govornik se ne razumije.]] za mandata prošle Vlade ako se ne varam 2006. ili 2007. A te zgrade, odnosno te kuće još uvijek nisu u zemljišnim knjigama i ti ljudi ne mogu otkupljivati te zgrade.
Hvala kolega. Vrijeme. Imamo odgovor, kolega Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. I vi ste uvaženi kolega doista se dotakli vrlo velikog broja tema tako da u dvije minute ne mogu na sve odgovoriti. Na nešto ću pokušati. Dakle, ja sam rekao prije svega da prije nego što Vlada krene u definiranje strateških projekata da treba utvrditi jedan opći akt koji će pojedinu oblast do kraja regulirati ili je to strategija ili je to nekakav drugi dokument koji će definirati određenu oblast u hrvatskom gospodarstvu ili bilo čemu drugome da tek nakon toga onda mogu proizlaziti strateški projekti za koje ne treba donositi posebnu odluku Vlade ili nekog njenog tijela. To sam ja htio reći. Dakle, da ne upadnemo u zamku da će neki projekt u određenoj ne znam industriji biti gospodarski, a neki drugi neće zbog toga što je manji. Nego ja govorim o tome, dakle da ne treba utvrditi da je nešto što je preko 150 milijuna kuna investicija da je samim time bogom dana da ona mora biti strateški projekt. Ne mora biti. Bitno je da ono što je u smjeru razvoja Hrvatske, što je određeno da će potaknuti gospodarski razvoj, otvoriti nova radna mjesta, što je opravdano, u čemu je u Hrvatskoj donesen konsenzus pa i u ovom Domu da onda ti projekti trebaju biti od posebnog interesa i njima treba omogućiti kroz brojne subvencije koje sam rekao da su u ovom zakonu i koje pozdravljam još jedanput da onda i prema tim projektima usmjerimo, a ne da krenemo od kraja kad ćemo sami utvrditi da neki projekt strateški, ne znamo iz nekakve proizvoljne ocjene jednog tijela pa bilo ono i povjerenstvo Vlade kako je to u novom zakonu predviđeno i sad ćemo prema tom projektu omogućit sve one mjere koje možda tom projektu, koje taj projekat do kraja ne opravdavaju. To sam htio reći da je to taj razlog. Što se tiče ovoga drugoga što ste rekli, nisam ja rekao da je Jadransko more jedini, nego sam rekao da je jedan od najvažnijih resursa u Hrvatskoj i da jedan projekt koji bi ugrozio taj resurs nije za mene strateški.
Hvala. Sljedeća replika, Dražen Đurović. Izvolite.
Evo gospodine Bačić, vi ste govorili o tom građevinskom sektoru. Ne znam da li ćete se složiti da je zapravo taj cijeli građevinski balon rastao od 2000. do 2008. na javnim investicijama. I taj je građevinski sektor toliko narastao da kad javnih investicija više nema on jednostavno ne može opstati. Možda državi i treba zapravo strateški promišljati sudbinu tog građevinskog sektora iako on nema posla, a nema posla. Njega se jednostavno ne može zapravo zadržati. Samo je pitanje na koji način strateški preusmjeriti ili gdje naći izvore za druge djelatnosti. Ali to je i pitanje strateškog promatranja. Ili kad se spominje IKEA onda promotriti da se gradnjom IKEA-e otvaranjem tih 1200 ili 1300 radnih mjesta koliko se gubi hrvatskih proizvodnih radnih mjesta otvaranjem IKEA-e. Da li je itko napravio kalkulaciju u hrvatskoj industriji namještaja? S obzirom da nitko u procesu ugovaranja nije sklopio nikakve ugovore gdje bi se hrvatska proizvodnja plasirala kroz tu IKEA-u. Da li je itko izračunao onih desetak kilometara autocesta koji se gubi? Da li je itko uračunao u tu IKEA-u onih premještanje naplatnih kućica desetak kilometara dalje i sufinanciranje Hrvatske države za nekih 30 milijuna kuna u premještanju tih kućica. I onda konačno podvuč crtu pa reći, da evo strateški Republika Hrvatska sa otvaranjem primjerice te IKEA-e toliko dobiva. Dakle, to je naše gledanje na investicije. Eto hvala bogu neka dođe! A što neka dođe? Dakle, mi nismo čuli, nitko nije takvu stratešku procjenu dao, a to je strateško procjenjivanje neke investicije, a ne samo slijepo gledanje što će se bagerom koliko kubika zemlje iskopati. I treće, kada je riječ o Pelješkom mostu ma ako vam ga ovi ne sagrade kad HDSSB bude u prigodi bit će Pelješkog mosta ne bojte se.
Hvala. Imamo odgovor kolega Bačić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Slažem se u velikom dijelu sa vama gospodine Đuroviću, ali se ne slažem da je rast građevinskog sektora bio isključivo oslonjen na javne investicije. On je bio u velikoj mjeri oslonjen na javne investicije, ali to je bilo vrijeme vrlo visoke, intenzivne visokogradnje u Hrvatskoj. Građeno je godišnje ogroman broj stanova što je značajno zaposlilo taj građevinski sektor. A sad se slažem na koljenima zbog toga što su zaustavljene sve investicije prvenstveno u cestovnoj infrastrukturi. Ali ja ne mislim da je loše da se država zadužuje i podiže deficit ako ulaže u velike kapitalne infrastrukturne projekte. To nije loše, ako je deficit usmjeren u razvoj on je prihvatljiv. I dapače, omogućava onda primjerice razvoj i građevinarstva, ali i cjelokupne industrije. Ja ne vidim zašto Vlada ne ubrza, evo zašto ne ubrza izgradnju nizinske pruge prema Rijeci? Zašto Vlada ne nastavi sa revitalizacijom rijeke Save? To je ogroman projekt gdje bi se građevinski sektor mogao uključiti i mislim da bi itekako pomogao i Slavonskom Brodu i Sisku, pa praktično da sada može bit plovna do Zagreba. Ne znam zašto se zaustavilo sa aktivnostima na izgradnji višenamjenskog kanala? Ne znam zašto se zaustavilo izgradnju Pelješkog mosta? Zašto ste zaustavilo niz projekata velikih koji omogućavaju i zapošljavanje, a onda jasno i rast proizvodnje i sve ono što ide, gospodarski rast uopće. Prema tome, nije loš deficit ako financira razvoj i ne moramo bježati i plašiti se javnih investicija samo zbog toga što se na taj način dodatno zadužujemo. Ako je to zaduživanje u cilju poticanja bilo kakvih radova velikih investicijskih radova koji omogućava gospodarski razvoj on je apsolutno pravi.
Hvala. I posljednja replika, Ivan Šuker. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Bačić kad bi pitali stanovnike Banovine, Siska pa i moje Velike Gorice je li autocesta Zagreb-Velika Gorica-Sisak strateška oni bi vam svi bez obzira kojoj političkoj opciji pripadaju rekli da je. E, da je taj strateški objekat nedvosmisleno kod svih završen onda mi više uopće ne bi trebali govoriti da u Sisku i u Banovini će neki projekti biti strateški. Investitori bi tamo sami otišli. Lakše je investitoru doći u jedan grad koji ima industrijsku tradiciju i pokrenuti tamo nekakvu industrijsku proizvodnju nego doći negdje gdje nema te tradicije. I vidite za to ne bi trebao nikakav zakon. infrastruktura je preduvjet za privlačenje investitora. Ista priča je i sa tim mostom. Pelješki most je stvar nacionalnog ponosa, stvar domoljublja i na kraju krajeva stvar gospodarske strategije. Jer ako hoćemo govoriti o tome da oživimo Korčulu, ako hoćemo govoriti o tome da oživimo Lastovo, Mljet, Pelješac onda bez toga ne možemo govoriti ništa. I ne treba to nitko crtati da je to strategija. Isto kao što nam nitko nije trebao crtati da spajanje, povijesno spajanje hrvatskog sjevera i juga nije nikakva strategija nego nešto što svi nosimo u srcu i ona autocesta Zagreb-Split je naprosto to. Ali da nije bilo toga mi danas ne bi mogli govoriti o turističkoj sezoni. Mogli smo imati ne znam kakvu Strategiju turizma, mi ne bi imali toliko turista na Jadranu. I na kraju krajeva ako se već toliko busamo o toj strategiji pa hoće konačno imati netko hrabrosti da kaže u Hrvatskoj nekome pa kupi ovaj stari polusrušeni hotel, sruši ga ali u takvim gabaritima moraš napraviti novi hotel. To je strateško promišljanje. Jer nekog tjerati da mora obnavljati nekakav stari hotel i da ne može dobiti sobu veću od 25, 26 kvadrata a da ga više košta nego izgradnja novog hotela je nestrateško razmišljanje što se tiče turizma. I to će netko morati imati hrabrosti reći ovdje. Ako je u skladu sa prostornom dokumentacijom i budite sigurni da ćemo oko toga postići konsenzus bez ikakvog zakona. Sa step by step izgradnjom infrastrukture stvaraju se preduvjeti za … investicije na određenom području.
Hvala. Ovime smo iscrpili prijavljene za raspravu. I zaključno zamjenik … [[Upadica se ne razumije.]] A pardon, oprostite kolega Bačiću. Pa nisam očekivao da ćete kolegi Šukeru. Izvolite, odgovor na repliku. Ali ja na ovo izlaganje mu ne bih imao što replicirati.
Je, je. Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja se s njime slažem ali to još moram i potvrditi, znate. Naime, nije kolega Šuker potrebno da stanovnici, građani Velike Gorice i Siska i Banovine da se izjašnjavaju o tome da li je autocesta prema Sisku strateški projekt, ona je strateški projekt već od 1999. godine i odnosno od 1997. godine kada je donesena Strategija prometnog razvitka i Program prostornog uređenja RH. Tada je rađena velika studija, strategija kada je rasprava o tome bila u svim jedinicama lokalne samouprave i kada se cijela Hrvatska o tom projektu očitovala i taj je projekt izgradnje u punom profilu autoceste prema Sisku već tad utvrđen kao strateški projekt. I sada nama treba još dodatno jedan put potvrditi da je to i strateški projekt da bi ga završili. Nema potrebe, on je strateški projekt i Vlada ga je trebala dovršiti i nije trebala te radove zaustavljati. Prema tome, to je samo dokaz da postoji niz dokumenata u RH, energetska Strategija razvoja RH govori o potrebi izgradnje ne znam 2 ili 3 termoelektrane na plin. Ne treba više nikakva posebna dodatna odluka kako bi se osnažila strateška važnost tog projekta jer on je već sam po sebi itd., itd. To je ono što smo, evo što pokušavamo govoriti da taj posebni zakon lex specialis koji je predložen u tekstu kako smo ga čitali na stranicama ministarstva po nama nije potreban niti će nešto bitno doprinijeti gospodarskom razvoju, odnosno jednom novom investicijskom zamahu u RH.
Hvala. I završno u ime predlagatelja zamjenice ministra izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uistinu vrlo kratko, čisto da se zahvalim na provedenoj raspravi i na osvrtima koje ste u svojim raspravama dali. Iako najviše zapravo na tek onaj budući prijedlog koji će zapravo to tek postati kad ga usvoji Vlada i kada ga službeno uputi u saborsku proceduru što očekujemo da će biti kroz mjesec ožujak. Dakle, nekako je ovo više bila platforma za uvodnu raspravu rekla bih za tek budući prijedlog o strateškim investicijama, nešto manje o ovom prijedlogu zakona koji je na stolu, za kojeg iz rasprave mogu zaključiti je zajednički nazivnik da ćete ga podržati i da je zapravo zajednički nazivnik i zajednička želja svima da investicije u Hrvatskoj profunkcioniraju. U tom smislu bilo je postavljeno pitanje da li je ovaj zakon ikoga privukao? Mislim da mogu slobodno s obzirom da je to gospodin napravio pa citirati zapravo njega, na prošlotjednom Okruglom stolu Konferencije u organizaciji HNB-a "Međunarodna konkurentnost Hrvatske" predstavnik … rekao je doslovno, citiram: "Mi smo vidjeli ovaj zakon i odlučili smo dovesti svoj financijski centar za cijelu Europu u Hrvatsku jer po sadržaju kojeg smo vidjeli odlučili smo da je Hrvatska eto najprivlačnija destinacija upravo za uspostavu našeg financijskog centra." Dakle, evo nekoga smo ovim zakonom i privukli. Ono s čim se treba definitivno složiti je da jedan zakon ne može napraviti presudnu ulogu ako nije uklopljen u cijeli jedan strateški okvir. Zato ćete ove godine imati prilike vidjeti gospodarsku razvojnu strategiju Hrvatske, a kao njezin suštinski dio izdvajam najvažnije elemente koji će se donijeti kroz 2013. godinu kao što su Strategija poticanja investicija. Dakle, taj strateški okvir koji je spominjan, u redu imamo zakon, ali gdje ćemo ga strateški, zapravo gdje ćemo te investitore strateški po obrazovnoj strukturi, po nekakvom industrijskom naslijeđu kojeg ste spominjali, po cijeloj jednoj infrastrukturi, gdje će ti investitori biti ciljano usmjeravani, to je nešto što treba proizaći iz strategije poticanja investicija, ali i iz strategije razvoja malog i srednjeg poduzetništva, iz strategije razvoja industrijske politike koja, čiji budući zajednički nazivnik će biti horizontalno potpora onima koji idu za inovacijama, koji spajaju znanosti i proizvodnju, koji uvode taj jedan trostruki efekt znanosti javnog sektora, ali isto tako i realnog sektora koji treba uroditi onim krajnji proizvodom. Isto tako ove godine kao dio tog paketa, vidjet ćemo pametnu specijalizaciju. Već slijedeći tjedan u Sabor stiže i strategija razvoja turizma. Dakle, sve ove komponente čine krovni dokument koji treba Vlada usvojiti do kraja lipnja ove godine. Tu gospodarsku razvojnu strategiju gdje se svaka od investitora bez obzira da li se radi o malom, velikom, srednjem, da li se radi o žvakaćim gumama ili se radi o trgovačkom lancu ili nekom drugom sektoru može prepoznati, ali realno iz njega mora vidjet što može i očekivat, ne samo u smislu olakšica i poticaja, nego i radnog kapaciteta, obrazovnog kapaciteta i slično. I za kraj, evo dopustite mi da iskoristim prigodu, možda malo više osobnog nego izvršnog karaktera zahvalit se apsolutno svima, prenesite naravno zahvalu i onima koji nisu prisutni. Bila mi je zaista čast, zadovoljstvo svakom prigodom kada sam u ime Vlade imala priliku braniti ovdje zakonske prijedloge, surađivati sa vama ovim putem u sabornici i svakome od vas osobno, ponaosob želim puno sreće u vašem daljnjem radu. Zahvaljujem još jednom. [[Pljesak]]
Zahvaljujem zamjenici ministra i pomoćniku ministra. Ovime smo završili. Zaključujem raspravu, počinjemo sutra sa konačnim prijedlogom Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti životinja, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E.br. 280.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poticanju investicija i unaprjeđenju investicijskog okruženja, hitni postupak, prvo i drugo čitanje. P. Z. br. 282. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandman je podnio Odbor za gospodarstvo. Molim poštovanu zamjenicu ministra gospodarstva Tamaru Obradović Mazal da se očituje.
Amandman se prihvaća.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio končanog prijedloga zakona. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 83 glasa za, 23 protiv i 10 suzdržanih glasova donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o poticanju investicija i unaprjeđenju investicijskog okruženja u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanom. Poštovane kolegice zastupnice u Hrvatskom saboru, poštovani kolege zastupnici u Hrvatskom saboru možemo nastavljamo s Plenarnom sjednicom Hrvatskog sabora, po dnevnim redu na redu je: - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti životinja, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br.280; Predlagatelj ovog Zakona je Vlada RH. Prijedlog akta primili ste u pretince. U skladu sa člankom 159. Poslovnika Hrvatskog sabora hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmane možete podnositi do kraja rasprave u skladu sa člankom 164. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu o konačnom prijedlogu zakona proveli su Odbor za zakonodavstvo i Odbor za poljoprivredu. Izvješća ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani ministar poljoprivrede gospodin Tihomir Jakovina. Izvolite poštovani ministre.