Hvala lijepa poštovani predsjedniče. U ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e, tražim stanku u trajanju 10 minuta kako bi progovorio o ovrsi nad djetetom koje se provodi u Splitu.
Hvala. U redu, drugi je bio kolega Panenić.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Sabora. Tražim stanku u ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista u trajanju od 10 minuta na temu kašnjenja provedbe mjere 19.2, to je Operacija lokalnih akcijskih grupa. Hvala lijepo.
Hvala. Treći je uvaženi kolega Stazić.
Klub SDP-a moli stanku od 10 minuta kako bismo progovorili o namjeni promjene imena Trga maršala Tita.
Hvala. Kolega Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. U ime Kluba nezavisnih zastupnika i HSU-a, tražim stanku od 10 minuta da bih nešto progovorio o dugovima u zdravstvu, u suodnosu sa dopunskim zdravstvenim osiguranjem. Hvala lijepo.
Hvala vam lijepa. Da li se još netko javlja? Uvažena kolegica Petrijevčanin.
Poštovani predsjedniče, tražimo stanku u ime kluba HDZ-a, vezano za pravomoćne presude nad dječakom koji treba biti ovršen. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Dakle, imamo 5 zahtjeva za stankom. Nastavljamo s radom u 9,45 minuta. STANKA U 9,35 SATI [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,45 SATI]] Nastavljamo sa radom. Prvi je uvaženi kolega Branimir Bunjac, Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e. Izvolite.
Hvala predsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege. Danas se u Splitu provodi ovrha nad djetetom koja je doslovno podigla na noge cjelokupnu hrvatsku javnost. Radi se o namjeri odvođenja sedmogodišnjega dječaka Cesarea Avenatia iz Hrvatske po presudama o navodnoj otmici i povjeri skrbništva ocu. Cesaresa Avenati rodio se 2009. godine u izvanbračnoj zajednici Nine Kulus i Alesandra Avenatia. Par se razišao 2011. godine, a majka je sa djetetom otišla u Hrvatsku što je otac prijavio kao otmicu. Uslijedili su potraga za majkom i dugotrajni sudski postupak u kojemu je doneseno niz kontradiktornih presuda. Na primjer talijanski sud traži da se dijete vrati, hrvatski Općinski sud da dijete ostane, hrvatski Županijski sud da se dijete mora vratiti, ali zajedno sa majkom itd. Na kraju se postupa po presudi talijanskog suda koji je bez prisutnosti majke odlučio da se dijete vrati ocu iako je ta presuda nelegitimna. Naime, pri Europskom sudu za ljudska prava vodi se spor sukladno haškoj konvenciji o građansko-pravnim aspektima otmice djece koju je Hrvatska ratificirala 1991. godine. Članak 16. te Konvencije kaže da sud ne smije donositi presudu o skrbništvu prije nego se donese pravorijek sukladno konvenciji. Dakle, presuda je jednostrana, a uz to nisu pravilno obavljena niti psihosocijalna vještačenja djeteta kojemu između ostaloga nije dano pravo da se izjasni o svemu na što ima pravo sukladno članku 13. spomenute konvencije. Da stvar bude zanimljivija u cijeli slučaj se uključio i talijanski senator Aldo Di Biagio koji je zatražio osnivanje zajedničkoga povjerenstva koje bi trebalo raditi na postupnom provođenju ovrhe. On napominje da je situacija vrlo delikatna i u skladu s tim je potrebno oprezno postupati da se zbog pogreške ne bi poremetili odnosi djeteta i majke. Dalje navodi da bi otac trebao imati mogućnost vidjeti sina, ali ne na način da se dijete otrgne od majke i korijena kao i života na koji je naučen, jer to može ostaviti značajne posljedice na djetetu. Između ostaloga apelira da se ovaj slučaj ne promatra isključivo sa pravne strane. Važno je znati da dijete ne govori talijanski, da živi lijepo uklopljeno u obitelji svoje majke zajedno sa bakom i djedom i širom rodbinom, pohađa osnovnu školu u Splitu. Upravo je završio prvi razred i ima podršku svih roditelja iz svoga razreda da ostane i sljedeće školske godine u Hrvatskoj. Osim toga, dijete i majka imaju podršku javnosti. Osnovali su face stranicu „Spasimo malog Cesarea“ koji je do ovoga trenutka okupila 47000 posjetitelja. Pokrenuta je online peticija prije nekoliko dana. U tih nekoliko dana više od 10000 potpisa građana je skupljeno. Trenutno u 9 sati i 50 minuta 70 minuta prije ovrhe pred kućom u Pujankama 71 u Splitu stoje stotine hrvatskih građana koji su došli iz cijele Hrvatske. Došli su iz Slavonije iz Istre iz Rijeke iz Zagreba iz Zagorja u Split da se suprotstave, dakle toj ovrsi. Važno je razmisliti zbog čega su do9šli i trebamo se zapitati zbog čega je takvo mnoštvo građana danas u Splitu, zbog čega toliki građani danas prate što se tamo dešava, a još niti jedan sat prije provođenja ovrhe nema službene reakcije hrvatskih institucija. Iz toga razloga pozivam Predsjedništvo Hrvatskoga sabora da razmotri ideju talijanskih kolega, dakle talijanskih zastupnika parlamentarnih o osnivanju zajedničkog povjerenstva, a nadležna tijela da zaustave ovrhu do donošenja pravorijeka po Haškoj konvenciji i dodatnih vještačenja. Između ostaloga, čak i kad bi presuda bila u korist oca prema članku 13. Konvencije Hrvatska ima pravo odbiti izručiti dijete ako, citiram: „Postoji ozbiljna opasnost da bi povratak izložio dijete fizičkoj opasnosti ili psihičkoj traumi ili na drugi način doveo dijete u nepovoljan položaj.“ Poštovani zastupnici, zaštitimo interese maloga Cesarea. Ovo je slučaj na kojemu se lomi vjerodostojnost naših institucija, ovo je ispit na kojemu ne smijemo pasti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem se. Druga rasprava uvaženi kolega Tomislav Panenić u ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani predsjedniče Sabora, poštovane kolegice i kolege, o današnjoj stanci u ime kluba bih govorio o kašnjenju i to značajnom kašnjenju u provedbi mjere 19.2 ruralnog razvoja koja se odnosi na projekte lokalnih akcijskih grupa. Nisu to projekti lokalnih akcijskih grupa, to su projekti svih subjekata koji su na području na koje pokrivaju lokalne akcijske grupe. Ja bih samo rekao kroz podatke 56 lokalnih akcijskih grupa zauzima preko 90% površine RH, preko 57% stanovništva, 531 jedinica lokalne samouprave. To vam samo govori koliki je opseg, zapravo površine ljudi gdje bi se aktivnosti trebale provesti i nama 460 milijuna kuna stoji, ja ću reći blokirano radi razno raznih birokratskih procedura koje se odvijaju kako u Ministarstvu poljoprivrede, tako i u Agenciji za plaćanje. Ako znamo da je natječaj otvoren još prošle godine 3. lipnja i zatvoren sa 1. srpnjem onda jasno da je prošlo godinu dana i bilo bi dobro da je to godinu dana pa da već projekti sada kreću, međutim nije ni blizu. Znači, ugovori su potpisani bili, odluke su dobili još u studenom prošle godine, ugovore su potpisali u veljači ove godine. Sve lokalne akcijske grupe. Međutim, onda se krenulo u dodatno kompliciranje pa se ide mijenjati pravilnik, pa procedure po kojima će se vršiti dodjela tih sredstava. Tu govorimo o procedurama gdje se delegira od strane Agencije za plaćanje izvršna ovlast prema lokalnim akcijskim grupama. Znači lokalne akcijske grupe prema svojim strategijama raspisuju javne pozive, javljaju se svi subjekti s njihovog područja i samostalno dodjeljuju sredstva. To je jedan oblik na koji način se upravo sve te strukture uče, kako koristi sredstva i kako odgovarati za sredstva. Međutim, evo sad smo u fazi gdje se došlo da same izmjene pravilnika nastupaju, pa ona najava da će biti edukacije idu, pa one horizontalne edukacije, sve to skupa izgleda, vjerojatno čak ni ove godine neće biti spremno za provedbu cijeli taj paket. Znači, stavite samo u položaj lokalne akcijske grupa od koje su prve osnovane još prije desetak godina. Osnovane su ne znam, LAG-ovi Zrinska gora, Laura, Gorski Kotar, Srijem, Jana, desetak godina već njima netko priča, bit će, sada će, sredstva samo što nisu, prošli su od onih saparda u kojima nije bilo pa onda je IPARD u kome je nešto sredstava dobili za rad ureda i sada ponovno se očekivanja koja su bila željna da budu brza pretvorila u vrlo spora. Što ćemo ako dobijemo sredstva? Jel će onda biti pritisak na te LAG-ove, dajte sada sve provedite u par mjeseci, umjesto da se otvori i možda dva javna poziva, da se izaberu najbolji projekti i da se osigura najveća korist za ta područja. A gledajući samu proceduru što mogu reći, nego gledajući u Projekt Slavonija, sada mi je jasno zašto lokalne akcijske grupe, s područja Slavonija nisu tamo navede. Jer da je ugovor izvršen, onda bi vjerojatno tamo bilo navedeno. I opet ću reći, znači imamo jedan projekt koji je složen fiktivno i nije samo što je fiktivno složen nego i projekti koji bi se i po takvom modelu trebali naći, ni oni nisu realizirane. I zato s ove pozicije, evo i u ime Kluba Mosta tražimo da se napokon ova priča zaključi, da se sredstva dodjele lokalnim akcijskim grupama i da krene provedba, ono da napokon imamo stav Vlade, Vlade koja želi da se sredstva europskih fondova brzo i efikasno troše, a ne da imamo cijelo vrijeme nedoumice i razmjere. Govoreći o lokalnim akcijskim grupama, to je sastavni dio jednoga ruralnog razvoja, gdje i poljoprivreda i druge mjere ruralnog razvoja trebaju značiti put prema oporavku tih područja, a vračajući se samo na mjere koje se brzo donesu, onda mogu reći evo sada najavu ministra Tolušića kroz zakon da će uvesti članarinu za poljoprivredna gospodarstva, za Hrvatsku poljoprivrednu komoru. Prema toga, dok imamo potpredsjednicu Vlade koja govori o tome da će se rezati parafiskalni nameti, da će se smanjiti za 20, 30%, evo danas smo na saborskom odboru raspravljali i o članarini Gospodarske komore, onda vidimo s druge strane, da se najavljuje opet povećanje, prema tome, u tim uvjetima ne možemo biti niti brzi, niti efikasni, niti ćemo skoro imati u provedbi sredstva koja su namijenjena lokalnim akcijskim grupama i područjima na kojima oni djeluju. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Treća rasprava, uvažani kolega Nenad Stazić u ime Kluba zastupnika SDP-a.
Zahvaljujem predsjedniče. U svrhu sklapanja skupštinske većine, gradonačelnik Grada Zagreba, gospodin Bandić, jučer je najavio da će popustiti zahtjevu gospođe Brune Esih i Zlatka Hasanbegovića i predložiti promjenu imena Trga maršala Tita u Zagrebu. To će biti posljednji udar na najviši simbol antifašizma u Hrvatskoj. Neće biti prvi. Spomenik Stjepanu Filipoviću, mladiću koji je obješen s uzdignutim rukama i koji je prije toga viknuo živio Tito, živjela sloboda, srušen je u Opuzenu. Ta fotografija, Josipa Filipovića nalazi se u zgradi UN u New Yorku, kao najjači, najupečatljiviji simbol antifašizma. Mi smo njegov spomenik srušili i nismo ga nikada obnovili. Najavljuje se u Otočcu podizanje spomen ploče ustaši Juri Francetiću, Vlada šuti. Spomen ploča HOS-ovcima u Jasenovcu još uvijek stoji sa ustaškim pozdravom. Taj trg se zvao i još se Trg maršala Tita, ne Trg Josipa Broza Tita, ne Titov trg, Trg maršala Tita, jer kada se imenovalo htjelo se naglasiti njegova uloga u 2. svjetskom ratu, njegova uloga antifašističkog vođe. I kada mu se bude promijenio, neće se promijeniti ime komunista Tite, predsjednika Jugoslavije Tita, nego maršala Tita, vojskovođe, partizanskog vojskovođe. Tito je u 2.svjetskom ratu, pobijedio Pavelića, koji je pak Istru, otoke, dijelove Dalmacije, Međimurje dao drugima. Tito ga je pobijedio sa svojih gotovo 800 tisuća boraca. To mu sljedbenici Pavelića ne mogu oprostiti. Ne mogu, to što su pobijeđeni i ti sljedbenici Pavelića danas traže da se ukine Trg maršala Tita. Kada je umro na sprovod mu je došlo 209 delegacija iz 127 zemalja, pa zar su došli tiraninu? Došli su antifašisti, došli su se pokloniti pokojnome Maršalu. To svi cijene u svijetu osim nas. Gdje sve postoje ulice i trgovi Titovi? U Italiji, mjesto … [[Govornik se ne razumije, govori strani jezik.]] u Egiptu, u Kairu ulica, u Etiopiji ulica u Tunisu, grad … [[Govornik se ne razumije, govori strani jezik.]] avenija, u Brazilu San Paulo avenija, u Cipru mjestu … [[Govornik se ne razumije, govori strani jezik.]] ulica, u Daliju ulica, u Indiji, u New Daily trg, u … [[Govornik se ne razumije, govori strani jezik.]] ulica, u Rusiji u Moskvi trg, u Angoliji u … [[Govornik se ne razumije, govori strani jezik.]] ulica, …/Govornik se ne razumije, govori strani jezik. avenija i jedan asteroid otkriven 1950. godine, svi ga u svijetu cijene. Nisu ove ulice nazvali po tiraninu nego po heroju, po heroju koji je i Hrvatsku i hrvatski narod odveo na stranu pobjednika. Da nije bilo Tita i da nije bilo te njegove NOB-a rat bi završio kao što je završio, ali hrvatski narod bi bio na strani poraženih. Ovdje bi se obnovila Kraljevina Jugoslavija jer ju je … snažno zagovarao sa Karađorđevićima. Pitanje da li bi Hrvatska uopće imala pravo da se zove Hrvatska ili bi bila samo regija, Međimurje, Dalmacija, Slavonija. A hrvatski narod pitanje da li bi se uopće smio zvati hrvatskim narodom. Od takve sudbine Hrvatske i Hrvata spasio nas je Tito, a sada dvoje Pavelićevih sljedbenika koji se ni ne srame da to priznaju ucjenjuju gradonačelnika Zagreba koji na to pristaje. Gledajte, promijenili ste ime Trgu žrtava fašizma, pa smo ga vratili nazad i ovo ćemo vratiti nazad.
Sljedeća rasprava uvaženi kolega Silvano Hrelja Klub nezavisnih zastupnika HSU-a. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjene kolegice i kolege. U posljednje vrijeme imamo u sustavu zdravstva dvije mantre, prva je treba povećati da bi sustav zdravstva funkcionirao treba povećati prihode. Ta mantra je poprilično apsurdna jer treba povećati prihode, a država nije platila godišnje svoje 2,5 milijarde zakonskih obveza u sustav zdravstva. Prema tome, kako možemo govoriti da treba povećati prihode, a nismo uprihodovali i ne raspolažemo ono što je država dužna platiti za osnovno zdravstveno osiguranje i dijelom za dopunsko zdravstveno osiguranje. Druga mantra je da možemo riješiti to i dopunskim zdravstvenim osiguranjem povećanjem police dopunskog i ja sam upozorio više puta i medije koji to prenose i ministra i predstavnike ministarstva da svaki puta kada najavljuje poskupljenje polica dopunskog zdravstvenog osiguranja pogoduje privatnim osiguravateljima da ponude policu niže vrijednosti odnosno niže cijene. A zašto oni to čine? Čine da bi one zdrave izvukli iz sustava, a ovaj sustav počiva na načelu solidarnosti. Sustav dopunskog zdravstvenog osiguranja HZZO-a ima milijun i 600 tisuća osiguranika i po sustavu velikih brojki može podnijeti puno toga više nego jedan sustav koji ima eventualno 100 tisuća osiguranika. Može podnijeti čak i ono o čemu se ovako ministar često kaže morali bi podignuti participaciju na tri tisuće kao što je i nekad bila. Ja mu bacam rukavicu, neka podigne na tri tisuće. Dopunsko zdravstveno osiguranje HZZO-a može podnijet taj trošak, može podnijet, zato što je za prošlu godinu unatoč neplaćanju države 250 milijuna kuna poslovalo pozitivno sa viškom prihoda nad rashodima za 70 milijuna kuna. Prema tome, dopunsko zdravstveno osiguranje može to podnijeti, ali ministar neće predložiti povećanje participacije, zašto? Zato što u tom slučaju za istu cijenu privatni osiguravatelji više nemaju profita, ne mogu osiguravati. Prema tome, ajmo sada razgovarati, ajmo razmišljat ko koga u ovoj priči štiti i ko je počeo ovu priču naopako. Ja tvrdim samo jedno da onaj poduzetnik koji ima svoju proizvodnu tvrtku, bez obzira što ima poslovođe, što ima cijeli sustav doći će s vremena na vrijeme u pola noći vidjeti da li puštaju slavine, da li gore svjetla, da li se rasipa energija, mi u sustavu zdravstva nemamo kontrolu prihoda i nemamo upravljanje rashodima. To je ogroman sustav koji nema upravljanje rashodom. Dok se te dvije stvari ne postave, nema ozdravljenja zdravstvenog sustava. Mi možemo pričati o novcima kako god hoćemo, ali ozdravljenja dok se te dvije stvari ne konsolidiraju, te dvije činjenice nema ozdravljenja zdravstvenog sustava. Naravno i u cijeloj ovoj raspravi ima jedna dobra ideja, ali i ona počiva na načelu solidarnosti. Naravno sustav obveznog zdravstvenog osiguranja neće moći podnositi troškove do besvijesti. Ima logike razmišljati o fondu za posebno skupe lijekove i fondu za osiguranje od rijetkih bolesti, ima, ali i to mora funkcionirati po načelu solidarnosti. Nažalost i oni koji žive od tog sustava ne razmišljaju da je to sustav za sve građane RH i pokušavaju na neki način pregovarati, Udruge liječnika sa osiguravateljima da za njih dobiju posebne pogodnosti za jedno kolektivno osiguranje. Oni bi trebali prvi zagovarati javni sustav dopunskog zdravstvenog osiguranja jer osigurava dostupnosti zdravstvene zaštite za sve građane, a naročito stare, bolesne i siromašne. Hvala lijepa.
Hvala i vama. I peta rasprava uvažena kolegica Irena Petrijevčanin-Vuksanović u ime Kluba zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Hvala poštovani predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Tko od nas ne može reći da suosjeća sa djetetom koje trpi traumu? Ja prva ne mogu. Ovaj slučaj, nažalost, gledamo i s ljudske ali moramo gledati i sa zakonodavne strane jer ovaj slučaj ima dvije strane. Prvo gledamo sa ljudske strane i s ljudske strane moramo reći da je ovo ogromna trauma koju niti jedno dijete ne bi trebalo doživjeti. I mogu razumjeti svakog aktivista, svaku majku ili svaku empatičnu osobu koja je danas izašla na ulicu zato što to gleda sa ljudske strane. Ali istodobno kako osporiti zakonodavnu stranu i činjenicu da imamo pravomoćne presude i talijanskog i hrvatskog suda. A protiv odluke suda, htjeli mi to ili ne moramo se boriti samo na sudu. To je teško reći a još teže doživjeti. Majka djeteta treba iskoristiti i trebala je i mora iskoristiti baš sve pravne mogućnosti koje su joj na raspolaganju koje joj pruža i hrvatska ali i europska legislativa. Jer znamo dobro kako sam rekla protiv institucionalnih odluka pravdu tražimo opet samo na tim institucijama. Isto tako uloga centra za socijalnu skrb, pa ne može biti iznad ovlasti koje su propisane zakonom. I toga moramo biti svjesni. Kada se roditelji u sporu baš nikako ne mogu dogovoriti kao što je ovdje nažalost bio slučaj onda vidimo koliko su posljedice zapravo dalekosežne i nažalost dijete trpi najveće posljedice. I sada imamo situaciju koja je kako velim traumatična i s ljudske strane ide do strašnih razmjera, ali traumatična je i sa druge strane jer protiv sudskih odluka koje su donesene treba se sada retroaktivno boriti. Budući da je majka hrvatska državljanka mora učiniti dakle sve one korake koji su joj dalje na raspolaganju, naravno u okviru jurisdikcije. Šteta za dijete je već učinjena i nažalost bojim se da tom malom dječaku itekako će trebati pomoć da psihički preživi to sve u čemu se sad ni kriv ni dužan našao i nažalost je sve to skupa otišlo predaleko za dijete. Zato još jednom, zaista, ali najiskrenije apeliramo i pozivamo da se maksimalno majka iskoristi sve mogućnosti koje su joj na raspolaganju za zaštitu djeteta. A ako je eventualno bilo propusta bilo sa institucionalne strane ili čak roditeljske u postupku dokazivanja na način da se nisu koristili svi dokazi u dokaznom postupku koji su se mogli koristiti onda se također zna gdje se to dokazuje naročito kada je riječ o ovako kompleksnom slučaju. Ono što je bitno reći da će Hrvatski sabor i Klub zastupnika HDZ-a učiniti sve što može u okviru svojih mogućnosti, odnosno neće učiniti ništa protivno dobrobiti tog malog dječaka i tog djeteta koje trpi strašnu traumu. A ako zahtjevi sa Talijanskog parlamenta dođe u Hrvatski sabor službeno, naravno da će se on razmotriti sa primjerenom ozbiljnošću kakva i dolikuje ovako kompleksnom i traumatičnom slučaju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ovim smo iscrpili rasprave povezane sa stankama. Dobro jutro poštovane kolegice i kolege. Nastavljamo s radom. Prva točka današnjeg dana, evo samo da pročitam s čime počinjemo pa ćemo onda dati stanke. - Konačni prijedlog Zakona o provedbi Uredbe (EU) br. 609/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. lipnja 2013. o hrani za dojenčad i mladu djecu, hrani za posebne medicinske potrebe i zamjeni za cjelodnevnu prehranu pri redukcijskoj dijeti, drugo čitanje, P.Z.E. br. 95 Sada vas molim tko se javlja za stanku?
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Danas imate na svojim klupama Konačni prijedlog zakona o provedbi Uredbe 609/2013. Europskog parlamenta i Vijeća od 12. lipnja 2013. godine o hrani za dojenčad i malu djecu, hrani za posebne medicinske potrebe i zamjeni za cjelodnevnu prehranu pri redukcijskoj dijeti. Kako se zakonskim prijedlogom osigurava primjena uredbi istim se prvenstveno utvrđuje Ministarstvo zdravstva kao nadležno tijelo za provedbu tih uredbi i njegove zadaće koje iz tih proizlaze, način provedbe službenih kontrola od strane sanitarne inspekcije, načini postupanja i izvješćivanja Europske komisije te obvezi i odgovornosti subjekata u poslovanju sa hranom koje na tržište RH stavljaju hranu za dojenčad i malu djecu, hranu za posebne medicinske potrebe i zamjene za cjelodnevnu prehranu pri redukcijskoj dijeti. Zakon se u praksi odnosi na cca. 40-ak odgovornih subjekata u poslovanju sa hranom, koji takvu hranu stavljaju na tržište RH. Uredba 609/2013. u svrhu zaštite zdravlja dojenčadi utvrđuje pravila u pogledu označavanja, predstavljanja i oglašavanja te promidžbenih i poslovnih praksi vezanih za hranu za dojenčad, stoga se ovim zakonom pravni temelj za donošenje pravilnika koji će ta pitanja pobliže urediti kako bi na tržištu RH ostvarili ciljeve Međunarodnog kodeksa Svjetske zdravstvene organizacije za stavljanje na tržište nadomjestaka za majčino mlijeko koje ima za cilj doprinijeti osiguravanju sigurne i prikladne prehrane za dojenčad sa pomoći zaštite i promicanja dojenja. Sredstva za provedbu ovoga zakona osigurana su u Ministarstvu zdravstva na državnom proračunu RH i na kraju naglasio bih koje su glavne promjene u odnosu na postojeći zakonodavni okvir. Pojedine kategorije hrane koje su se prema postojećim zakonodavnom okviru smatrale hranom za posebne potrebe, kao što su hrana bez glutena, hrana za dijabetičare, hrana namijenjena sportašima i pojedinačni zamjenski obroci koji su namijenjeni redukciji tjelesne težine, više ne spadaju u tu kategoriju već postaju uobičajena hrana i na nju se primjenjuju propisi o označavanju. Za pojedine kategorije hrane ukida se postupak notifikacije, u Registar hrane za posebne prehrambene potrebe kao što su u prijelazu hrane za dojenčad, osim za hranu na bazi hidrolizata i prerađenu hranu na bazi žitarica za dojenčad i malu djecu i ostalu dječju hranu što u suštini znači administrativno olakšanje i djelomično pojeftinjenje cjelokupnog procesa. Hvala vam lijepa na pažnji.
Zahvaljujem se. Izlaganje je izazvalo dvije replike. Prvi je uvaženi kolega Ante Babić.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče. Poštovani državni tajniče Plazonić, u vašem izlaganju rekli ste da donošenjem ovog zakona se zapravo određuje povjerenstvo i njegove zadaće pa između ostaloga ste rekli da ono i promidžbeno mora djelovati, vidjevši ovaj zakon, vidio sam da povjerenstvo daje mišljenja za upis u registar, zatim mišljenja, znanstvena mišljenja vezano za hranu ali i sudjeluje u izradi mišljenja na prijedloge nacionalne politike vezane za hranu, vezano za dojenčad odnosno za specifične skupine. Drago mi je da ste to spomenuli jer je i u programu UNICEF-a zapravo hranjenje dojenčadi odnosno poticanje dojenja majki jedna vrlo važna stavka. Dojenje kod majki, to treba naglasiti zapravo osigurava jedan zdrav rast i zapravo najbolji način prehrane dojenčetu koje ne može zamijeniti nikakva hrana, s druge strane dojenčad kroz dojenje zapravo imaju taj osjećaj sigurnosti i zaštite preko majke. Treba također naglasiti da tu ulogu o dojenju majke odnosno majčinog mlijeka koje ima zapravo najbolje sastojke gdje se zapravo dijete odnosno dojenče štiti od infekcija, od ekcema, od alergenata, zapravo da ovo povjerenstvo iznimno radi na tome, na promicanju zapravo dojenja dojenčadi u RH. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem se. Ok, onda druga replika uvaženi kolega Ivan Ćelić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Evo imao bi dakle dvije opservacije. Prva je vezana za članak 7. gdje se govori o odluci osnutka povjerenstva i onda se u stavku 2. navodi tko čini povjerenstvo i piše dakle „tri predstavnika stručnjaka iz područja medicine, nutricionizma i javnoga zdravstva“. S obzirom da je javno zdravstvo sastavni dio medicine, mislim da je to suvišno, tako da bi onda, po meni trebalo to ispraviti da bude, da piše samo tri predstavnika stručnjaka iz područja medicine i nutricionizma, jer mislim da nema potrebe navoditi javno zdravstvo kao takvo s obzirom da je to sastavni dio medicine. A druga opservacija odnosi se na članak 14., dakle provedbu službenih kontrola. Mislim da je izuzetno važno da te kontrole provodi sanitarna inspekcija Ministarstva zdravstva. Puno puta se čuje dakle, da bi Ministarstvo poljoprivrede moglo za segmente vezane uz hranu preuzeti tu sanitarnu inspekciju, ali uzimajući u obzir i Zakon o hrani za posebne medicinske potrebe koje je donesen 2013. godine koji govori i o dijetetskoj hrani, mislim da je izuzetno bitno i to pozdravljam, da provedbu službenih kontrola provodi sanitarna inspekcija Ministarstva zdravstva. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku državni tajnik Plazonić. Izvolite.
Što se tiče vaše prve replike, medicina i javno zdravstvo sad zavisi o pojmu kojega mi prihvaćamo i shvaćamo, medicina je sigurno širi pojam nego što je javno zdravstvo, ali u svakom slučaju, zadaća je medicine u onom smislu u kojem smo mi to prednijevali nije isto kao i zadaća javnoga zdravstva kao takvoga, zato smo eksplicite donijeli i uvrstili javno zdravstvo kao jednog od subjekata u formiranju ovog povjerenstva. A što se tiče druge replike, koja je bila odnosa između Ministarstva poljoprivrede i Ministarstva zdravstva po pitanju sanitarnih inspekcija, to je nešto o čemu do sada postoji već jedan zakonodavni okvir kojeg mi ni na bilo koji način nismo promijenili, i ne znam da li ćemo ga uopće u budućnosti promijeniti jer je top stvar međusobnih dogovora između ministarstava i odluke Vlade kao takve, ali ja osobno stojim na stanovištu da je Ministarstvo zdravstva jedino nadležno za vršenje sanitarne inspekcije u dotičnom predmetu i dotičnom području. Hvala lijepo.
Zahvaljujem se. Želi li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ako ne, onda prelazimo dalje na raspravu. Prva je u ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista uvažena kolegica Ines Strenja-Linić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovani predlagatelji zakona, poštovani kolege. Danas nas je malo, ali ipak bez obzira što je ovo formalno prihvaćanje jedne direktive koju trebamo prenijeti i u naše zakonodavstvo ovim zakonom, nešto što je sasvim logično i što bi zapravo bilo za prihvatiti, potrebno je neke stvari poentirati. Dakle, ovaj Konačni prijedloga Zakona o provedbi Uredbe 609/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. lipnja 2013. o hrani za dojenčad i malu djecu, hrani za posebne medicinske potrebe i zamjeni za cjelodnevnu prehranu pri redukcijskoj dijeti. Dakle, Ministarstvo zdravstva kao što sto smo i čuli je nadležno tijelo za njezinu provedbu i propisuje odredbe o provedbi službenih kontrola i ovlasti Sanitarne inspekcije, a sve sa ciljem zaštite zdravlja dojenčadi, male djece i ljudi u odnosu na važeće zakonodavstvo. I uređuju se pojedine kategorije hrane, te se tako hrana bez glutena, hrana za dijabetičare i pojedinačni zamjenski obroci namijenjeni redukciji tjelesne težine ne smatraju više hranom za posebne potrebe već postaju uobičajena hrana. Klub MOST-a nezavisnih lista će podržati ovaj prijedlog. I zapravo to je usklađenje sa europskom jednom uredbom, znači 609/213 koja je tražila da proizvod koji je primjeren samo za dojenčad stariju, znači može bit stavljen u promet samo proizvod primjeren samo za dojenčad stariju od 6 mjeseci, da bi trebao činiti samo dio raznovrsne prehrane, da se ne smije upotrebljavati kao nadomjestak za majčino mlijekom tijekom prvih 6 mjeseci i da bi se Odluka o uvođenju dodatne prehrane uključujući i sve iznimke do dobi od 6 mjeseci trebala donijeti samo na temelju savjeta neovisnih medicinskih, prehrambenih, farmaceutskih i drugih stručnjaka odgovornih za njegu majke i djeteta na temelju posebnih potreba za rast i razvoj pojedinog dojenčada. Znači oni su nama ostavili mogućnost da mi kroz ovaj zakon definitivno kažemo da, mi smo ti koji jesmo za dojenje kao najkvalitetniji način ishrane malog djeteta, dojenčeta. Ali se propisalo na koji način se ipak hrana mora prezentirati, pripravljati, što mora sastojati za onu djecu koja nisu u mogućnosti da ih majka doji. Isto tako se posebno u ovoj direktivni govori kakva treba biti promidžba, jer promidžba, oni su čak, čak je bila jedna velika akcija na koji način će se i blokirati Nestleovi proizvodi i tako koji ne smiju neprimjereno i agresivno reklamirati hranu za novorođenu djecu, za djecu, znači za malu dojenčad jer time se šteti toj djeci i zapravo otklanja mogućnost i ne potiče dojenje kao najbolji oblik hrane za tu djecu. I onda su točno u toj direktivi je rečeno da takvo oglašavanje, znači smije sadržavati samo informacije znanstvene i činjenične prirode. Ne smiju podrazumijevati ili stvarati uvjerenje da je hranjenje na bočicu isto vrijedno dojenju ili bolje od njega. Nije dopušteno oglašavanje na prodajnim mjestima, davanje uzoraka ili drugog reklamnog materijala za poticanje prodaje početne hrane za dojenčad izravno potrošaču, maloprodaji. Mi smo od '98. imali paket „Sretna beba“ koji se dijelio u rodilištu i to je sad zabranjeno zato šta se tu zapravo davao početni paket sa jednim nadomjeskom za hranu, a umjesto da se već u samim rodilištima potiče dojenje itd. Znači, ne smiju se dati posebni uzorci, kuponi za popust, posebna prodaja itd. To je vrlo jasno u ovoj direktivi objašnjeno. Proizvođači, distributeri hrane za dojenčad ne smiju davati široj populaciji, trudnicama, majkama ili članovima njihovih obitelji besplatne proizvode ili proizvode po niskim cijenama itd. Dakle, države članice su se obvezale sa ovom direktivom da moraju poduzeti sve mjere kako bi osigurale da obitelji i osobe uključene u prehranu dojenčadi i male djece dobivaju objektivne i dosljedne informacije o prehrani dojenčadi i male djece, a te mjere obuhvaćaju planiranje, pružanje, oblikovanje i širenje informacija i njihov nadzor. Moraju biti sve informacije informativni i obrazovni materijali koji se odnose na prehranu dojenčadi, a namijenjeni trudnicama i majkama dojenčadi i male djece i moraju uključivati jasne informacije o sljedećim točkama: koristima i prednostima dojenja, prehrani majki te pripremi za dojenje i održavanje dojenja, mogućim negativnim učincima na dojenje uvođenjem djelomičnog hranjenja na bočicu, poteškoćama pri primjeni odluke da se ne doji kad je potrebno o pravilnoj upotrebi početne hrane za dojenčad. Ako takvi materijali sadržavaju informacije o upotrebi početne hrane za dojenčad oni zbilja moraju obuhvaćati društvene i financijske posljedice njenog korištenja, opasnosti po zdravlje zbog neprimjerene hrane i načina hranjenja i posebne opasnosti po zdravlje zbog nepravilne upotrebe početne hrane za dojenčad. Dakle, mi smo to ovim zakonom trebali jasno izreći i ovim zakonom na neki način, mada mislim da je samo suženo se u ovom dijelu govori, prvenstveno smo rekli da se treba formirati registar, da će biti povjerenstvo koje će činiti i stavljati, znači stavljati u taj registar svu tu hranu i kontrolu će provoditi Sanitarna inspekcija Ministarstva zdravstva. Dakle, što se definiralo sa ovim zakonom. Uspostavlja se i provodi sustav notifikacije određenih kategorija hrane za specifične skupine, uspostavlja se i provodi sustav notifikacije informativnih i obrazovnih materijala, uređuju se pravila reklamiranja, potiču stručna udruženja i institucije za izradu vodiča i smjernica kojima se osiguravaju objektivne i dosljedne informacije o prehrani dojenčadi i ocjenjuju vodiči kojima se osiguravaju objektivne i dosljedne informacije. Mada mislim da to ovim zakonom nije baš toliko istaknuto koliko smo mi zapravo i željeli i koliko nam je ova direktiva omogućavala. I sad još kratko za dvije posebne kategorije. Dakle mi definitivno sa ovim zakonom ne želimo na bilo koji način reći da je bilo koja druga hrana osim majčinog mlijeka nešto s čime se treba krenuti i zbog toga bih poslala i poruku da svakako se željelo izbjeći, a to je činjenica da ne postoji adekvatna zamjena za dojenje. I naša je obaveza da u svakom trenutku to promičemo, podržimo i onemogućavamo promidžbu zamjenske hrane za dojenčad. Dojenje je najbolji i najekonomičniji način prehrane djeteta, te najbolji način sprječavanja bolesti i promicanja zdravlja. Zadnjih desetljeća kampanje i međunarodnih organizacija kao štos u Svjetska zdravstvena organizacija i UNICEF usmjerene su na primjenu prirodne prehrane s ciljem da se osigura zdravlje djeteta i majke. Znanstvenici iz cijelog svijeta podupiru i priključuju se nastojanjima ovih organizacijama provođenjem opsežnih epidemioloških i kliničkih studija kojima su dokazali prednosti prehrane majčinim mlijekom ne samo za zdravlja djeteta, nego i za zdravlje majke, te dobrobiti obitelji i društva u cjelini. Dakle, pozitivan utjecaj na prirodne prehrane očituje se ponajprije u najpovoljnijem sastavu nutrijenata za optimalan rast djeteta, no u širem smislu su pozitivni učinci se očituju u smanjenju mortaliteta i morbiditetu dojenja djece, pospješivanju razvojnih procesa, imunoloških, neuroloških, kognitivnih, društvenih i emocionalnog razvoja, i na djetetovo zdravlje, sve do odrasle bolesti. Jako su poznate činjenice i znanstveno dokazane, koliko zapravo za emocijalni razvoj znači vrlo rani kontakt majke sa djetetom i dojenje dokle god je to objektivno moguće. Hranidbena vrijednost majčinog mlijeka, o tome ne treba ni govoriti. I zbog toga smatramo da ima cijeli niz dobrobiti i jedan poseban poziv je zapravo i rodilištima od kojih samo 15 od 32 naših rodilišta nosi naziv rodilišta prijatelji djece, oni su ti koji imaju jednu od ključnih uloga, koji trebaju zapravo kod samog rođenja potaknuti majku da krene s tim. Još jednom želim skrenuti pažnju i na još jednu kategoriju koja ovim zakonom će biti, osim dijabetičara, kojima je zapravo hrana njihov lijek i prvenstveno, jedan najveći dio tih bolesnika može jedan dugi period kontrolirati svoj šećer u krvi i svoj dijabetes, ali celijakija koja danas postaje velik problem. Celijakija više nije samo bolest male djece, celijakija je bolest i odraslih osoba, vrlo kasno se prepoznaje i zbog toga treba skrenuti pažnju, te osobe imaju vrlo skupu prehranu i to je zapravo jedna autoimunoslna neizlječiva bolest, koja uzrokuje nepodnošenje glutena i bjelančevine koja se nalazi u pšenici, ražnju, ječmu i zobi. Morate znati da jedan kruh danas, za jednog celijakičara košta 35 kuna jedan kilogram, koji on zapravo mora sam izraditi ili kupuje po toj cijeni ili imaju pravo dobiti brašno, tako da danas je vrlo skup život onima koji boluju od ove bolesti. Nekad je bila samo dječja bolest, danas je to dijagnoza, koja može iznenaditi i bez obzira na dob i spol, smatra se da u Hrvatskoj boluje oko 1% i odnosno, svakih 85 osoba, jedna osoba boluje od celijakije. Klasični simptomi se, su u dječjoj dobi nešto izraženiji nego u odraslih, ali mogu biti najrazličitiji, treba na vrijeme prepoznati, ali nakon toga to nije neizlječiva bolest, te osobe do kraja života su na posebnoj prehrani. Tako da ovaj zakon, nadam se da će biti implementirana na pravi način. Mi smatramo da su kazne za one koje se ne budu pridržavali znači načina reklamiranja, načina ispisa sastava same te hrane, da nije dovoljna, da su kazne premali, 50 tisuća do 100 tisuća je daleko premalo za nekoga tko zapravo baci jedan proizvod u promet i nakon toga, puno veće je dobit od same kazane, ali zbog toga svim moramo biti svjesni da i prateći ovaj zakon i oni koji zapravo će ga provodite, trebaju pravodobno reagirati i sve takve znači pojave, od reklamiranja, posebno reklamiranja promicanje ove hrane kao ispravnije, u odnosu na dojenje, mislim da treba … [[Govornik se ne razumije.]] reagirati. Hvala lijepa.
Imamo jednu repliku, to je uvaženi kolega Čelić. Izvolite.
Evo uvažena kolegice, drago mi je da ste spomenuli pitanje, dakle, aktivnog marketinškog promicanja ove hrane. Europska agencija za sigurnost hrane, razlikuje hranu za malu djecu, kao jednu od sredstava za povećanja omega 3 višestruko nezasićenih masnih kiselina, željeza i vitamina D kod dojenčadi i male djece i druga sredstva gdje spadaju obogaćeno kravlje mlijeko, obogaćene žitarice i hrana na bazi žitarica, dodaci ili rano uvođenje mesa i ribe u dodatnu prehranu i njihovo trajno i redovito uzimanje. Dakle, ta europska agencija govori, da se ne može utvrditi posebna uloga hrane za malu djecu, pa ona nije neophodna za zadovoljenje prehrambenih potreba male djece u usporedbi s drugim vrstama hrane koje mogu biti ključne u njihovoj uobičajenoj prehrani. Dakle, ovdje se od strane europske agencije naglašava da ta dječja hrana nije toliko nužna, puno je važnije stavljanje nutritivne deklaracije i već od 20. srpnja 2016. godine dječja hrana na tržištu EU se jednako razvrstava kao uobičajena hrana obogaćena određenim hranjivim tvarima. Dakle, hrana za malu djecu, kao dijetetska hrana se tako registrira u 17 zemalja EU i u Norveškoj. U Hrvatskoj je ono obuhvaćena i ona je definirana kao dijetetska hrana Zakonom o hrani za posebne prehrambene potrebe koja je donešena prije ove Uredbe 609/2013 recimo u Kraljevini Danskoj uopće hrana za malu djecu se ne registrira kao dijetetska hrana i ono što treba naglašavati, to ju upućivanje na opću korist hrane za opće zdravlje, ono je dopušteno, samo ako je popraćeno posebnim zdravstvenim tvrtkama. Hvala.
Hvala vam. Odgovor na repliku. Izvolite.
Pa dragom mi je da sad to ste još malo pojasnili. Al ja bi zapravo još nekog kog nisam kog nisam spomenula, spomenula posebno udrugu RODE, koja je vrlo aktivna, osim onih koji su … [[Govornik se ne razumije.]] zapravo zaduženi za promicanje dojenja, a to su rodilišta, polako sve više. Udruga RODE vrlo aktivno već 15 godina radi na promicanju dojenja, jer žele osnažiti i educirati trudnice prije samog poroda, informirati i educirati zdravstvene djelatnike, pružiti majkama konkretnu pomoć i osigurati mehanizme zaštite dojenja. Ono što je činjenica, smatra se da bi 800 tisuća života godišnje djece bilo spašeno kada bi se povećala stopa dojene djeca što kaže Svjetska zdravstvena organizacija, tako da je vrlo bitna i uloga nevladinih udruga, osim i … [[Govornik se ne razumije.]] rodilišta, pedijatara i liječnika na promicanju dojenja, jer je to najbolje i najkvalitetniji način i osigurava djeci zdrav rast i razvoj. Hvala.
Zahvaljujem se. Druga rasprava u ime Kluba zastupnika HDZ-a, uvažena kolegica Željka Josić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državne tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. O prijedlogu Zakona o provedbi uredbe EU 609/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. lipnja od 213. godine o hrani za dojenčad i malu djecu, hrani za posebne medicinske potrebe i zamjeni za cjelodnevnu prehranu pri redukcijskoj dijeti, razgovarali smo u ovom Saboru prije tri mjeseca. Tada smo raspravljali o dojenju i o svemu onome što ova uredba nam donosi. Znamo da ovim zakonskim prijedlogom osigurat ćemo provedbu Uredbe 609/2013 Europskog parlamenta i Vijeća, a kako sam prethodno navela za ove kategorije hrane. Isto tako spomenuto se ovaj zakon odnosi na oko četrdesetak subjekata u poslovanju hranom koji sudjeluju na hrvatskom tržištu. Ono što smo i dosadašnjom raspravom napomenuli, što nam je svima jako bitno, a to je zaštita zdravlja dojenčadi koja će ovim zakonom urediti određena pravila, a posebno se tiče pravila u pogledu oglašavanja, promidžbe i predstavljanje hrane za dojenčad. Zašto nam je to važno? Utvrđeno je kako izravno oglašavanje i određene marketinške tehnike utječu na same roditelje, utječu na odabir određene hrane za dojenčad, a ovim zakonom pokušava se upravo zaštiti krajnji potrošač, a to je samo dijete. Na ovaj način se nastoji osigurati i sigurna i prikladna prehrana za dojenčad, ali isto tako nećemo pri tome zaboraviti i dojenje o kojem smo u prethodnoj raspravi govorili. Vrlo sam sretna i zadovoljna što se i u ovom Saboru poteknula tema dojenja. Kako je dr. Strenja-Linić naglasila u Hrvatskoj postoje zahvaljujući određenim javno-zdravstvenim akcijama određene udruge koje potiču dojenje, dakle postoje bolnice koje nose plaketu „Prijatelj djece“. Moram naglasiti kako sam ja izuzetno sretna što radim u jednoj takvoj bolnici u kojoj rodilište nosi plaketu „Prijatelja djece“. Ne moramo naglašavati koliko je dojenje bitno, koliko je bitno u rastu i razvoju djeteta. Isto tako ovim zakonom gdje ministarstvo kao nadležno tijelo mora provesti određene svoje zadaće, zadovoljna sam što će se na neki način voditi računa o samom oglašavanju što se tiče dječje hrane. A isto tako se potiču i stručna društva, a isto tako i institucije kako bi na adekvatan način dali informacije o prehrani za dojenčad. Dakle uređuju se kako sam rekla i sama pravila, reklamiranja i prezentiranja, a sve to u onu najbitniju svrhu, a to je javno-zdravstvenog interesa osoba koje konzumiraju hranu koju obuhvaća ova uredba. Na kraju, glavne promjene u odnosu na dosadašnji zakon kako je i državni tajnik istaknuo, da pojedine kategorije hrane koje su svrstane u kategoriju hrane za posebne potrebe, sada će postati hrana za opću uporabu. Kako je spomenuto radi se o hrani bez glutena, hrani za dijabetičare, za sportaše, pojedinim zamjenskim obrocima pri redukcijskim dijetama. A i isto tako i određene kategorije neće prolaziti postupak notifikacije u Registru hrane, što se isto tako tiče određenih kategorija, to je prijelazna hrana za dojenčad osim one na bazi hidrolizata, prerađene hrane na bazi žitarica za dojenčad i za malu djecu. Naravno, stalno se pitamo zašto se mijenjaju određena pravila odnosno donose se nova. Sami ste mogli pročitati u ovim materijalima ono što je meni zapelo za oko i što je kolega Ćelić malo prije naglasio, kako u određenim državama članicama postoje razlike, posebice u svrstavanju određene kategorije hrane u određene skupine. Tako je u jednoj državi članici određena kategorija hrane u hrani za posebne potrebe, a u drugoj je u općoj primjeni. Ono što je meni vrlo bitno, a to je da se vodi računa o hrani za dojenčad, znači i o početnoj i o prijelaznoj hrani za dojenčad kao jednom sofisticiranom proizvodu koji mora imati vrlo jasan sastav i mikro i makro nutritienata, energetske vrijednosti kako bi ta hrana bila što kvalitetnija za našu djecu. I na kraju klub HDZ-a, podržava primjenu Konačnog prijedloga Zakona o provedbi ove uredbe. Hvala.
Zahvaljujem se. Nemamo replika pa prelazimo na treće izlaganje. U ime Kluba zastupnika SDP-a uvaženi kolega Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala predsjedniče. Kolegice i kolege. I klub SDP-a podržat će Zakon o provedbi Uredbe Europskog parlamenta, Vijeća od 12. lipnja o hrani za dojenčad i malu djecu, hrani za posebne medicinske potrebi i zamjenu za cjelodnevnu prehranu pri redukcijskoj dijeti. Kolegice prije mene su već puno toga rekle pa nema potrebe da ponavljam sve ono što su izgovorile jer se sa svime time slažem. Ono što želim naglasiti u svojoj raspravi je da svi oni zakonski prijedlozi i podzakonski akti koji trebaju proizaći temeljem ove direktive je važno da budu kvalitetni i da budu što prije donijeti jer režim koji će sada vrijediti za dio hrane koja više nije hrana za posebne potrebe nego uobičajena prehrana, ne treba značiti da je to nekakav niži stupanj kontrole, dapače. Mislim da kontrola treba biti i dalje izuzetno rigorozna obzirom da se radi o hrani. Prema tome, dio koji se odnosi na rad Sanitarne inspekcije, na kontrolu, na stavljanje na tržište ovih preparata i sve ono što u direktivi se navodi da je važno, a to je edukacija, informativni sadržaj i promidžba moraju biti izrazito kvalitetno regulirani. Posebno mi je drago da se u ovoj direktivi ističe ono što je uobičajeno kada je riječ o oglašavanju prema stanovništvu, a to je da treba jako dobro paziti da li postoje stručne smjernice i da jedino što se smije u tim letcima, oglasima isticati kada je riječ o terminima sigurno, učinkovito i u skladu sa smjernicama je da to i doista bude tako. Dakle da postoje svi oni kontrolni mehanizmi, da namirnice koje će biti na tržištu, posebno kada je riječ o prehrani dojenčadi, gdje naravno podržavam sve što je rečeno ovdje o dojenju, međutim treba naglasiti da ovdje je veliki naglasak i na hrani za sportaše te na raznim redukcijskim dijetama koje će uzimati osobe koje žele smanjiti tjelesnu masu. A znamo da su sportaši i osobe koje žele riješiti se povećane tjelesne mase vrlo podložni različitim marketinškim oglasima koji će ih poticati na kupnju tih proizvoda. Zbog toga smatram da tu treba biti vrlo oštar i da bi trebalo povećati i kazne za sve one koji se ne budu pridržavali onoga što je zakonski regulirano. Na samom kraju, dilema oko povjerenstva u kojem trebaju biti predstavnici biomedicine i javnog zdravstva. Zapravo ne bi trebala biti dilema iz jednostavnog razloga što je u Hrvatskoj a i u svijetu uvriježeno govoriti o biomedicini u javnom zdravstvu. Tako postoji postdiplomski studij biomedicine i javnog zdravstva. Nacionalno vijeće za znanost ima povjerenstvu područje biomedicine i javnog zdravstva. Prema tome, nije to nepotrebno ponavljanje i mislim da tako treba i ostati. Dakle klub SDP-a podržava ovaj zakon. Hvala lijepo.
Zahvaljujem se. Sada bih molio još ako ima potrebe završno obraćanje državnog tajnika, uvaženi kolega Plazonić, izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče. Evo ja bih se prije svega zahvalio svim govornicima i sudionicima ove rasprave, izrazio svoje veliko zadovoljstvo sa vašim sadržajem obraćanja po pitanju ovog našeg zakona. Nadam se da će on biti u praksi itekako korektno i kvalitetno i dosljedno primijenjen. I na kraju ako imam toliko vremena samo bih naglasio jednu stvar a to je da bilo kakva diskusija o dojenju nije potrebna jer dojenje je najprirodniji, najkvalitetniji način prehrane dojenčadi koji nije jedino i isključivo u svrsi prehrane već ima duboko, duboko veće emotivne kvalitete odnosa između majke i djeteta i zato je to nešto što nikada se sa ničim ne može zamijeniti. I s druge strane podržavam ovaj prijedlog kolege Jovanovića da javno zdravstvo mora kod nas biti uvijek posebno naglašeno jer ne zaboravimo nedavno je bila i obljetnica smrti prvog utemeljitelja javnog zdravstva u našoj Hrvatskoj a to je gospodin Andrija Štampar, prvi predsjednik Svjetske zdravstvene organizacije. I zbog toga je danas i naš sustav javnog zdravstva itekako na jednom visokom nivou i treba ga i dalje razvijati i treba ga uvažavati. Hvala vam lijepa i nadam se pozitivnom ishodu vašeg glasovanja.
Hvala. Ponovo replika, uvaženi kolega Ćelić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo samo vrlo kratko, dakle prestankom važenja uredbe iz 2009. ova uredba iz 2013. ne obuhvaća više hranu za sportaše već je ovdje dakle hrana za posebne prehrambene potrebe, prvenstveno se govori o ranjivim skupinama potrošača. Tako da onda faktički sada zakonodavstvo EU ne prepoznaje hranu za sportaše kao nekakvu posebnu kategoriju što će vjerojatno na specifičnosti i sve ono što je i prof. Jovanović govorio, definitivno će trebati biti obuhvaćeno sa određenim zakonodavstvom. Ali evo čisto informacije radi, hrana za sportaše više nije obuhvaćena Uredbom 609/2013.
Odgovor na repliku.
Mislim da nije … [[Govornik se ne razumije.]] potreban odgovor. Hrana za sportaše je ustvari hrana a samo je pitanje o kojoj hrani za sportaše mislite jer svaki sport traži praktično normalnu prehranu kao i za svakog zdravog čovjeka i … [[Govornik se ne razumije.]] bitno da ona bude posebice na neki način obrađena, bilo kakvim zakonskim regulativama osim ako ne govorimo o promidžbama i jednoj neadekvatnoj reklami takvih proizvoda. Svaki sportaš ima praktički normalnu hranu i to je ono na čemu trebamo mi kao i društvo inzistirati.
Zahvaljujem i ovim zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kada se steknu uvjeti. Prijedlog zakona o provedbi Uredbe EU br. 609/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. lipnja 2013. o hrani za dojenčad i malu djecu, hrani za posebne medicinske potrebe i zamjeni za cjelodnevnu prehranu pri redukcijskoj dijeti, drugo čitanje, P.Z.E. broj 95, predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog zakona o provedbi Uredbe EU br. 609/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. lipnja 2013. o hrani za dojenčad i malu djecu, hrani za posebne medicinske potrebe i zamjeni za cjelodnevnu prehranu pri redukcijskoj dijeti. Molim glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno sa 119 glasova za donesen navedeni zakon.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane dame i gospodo zastupnici. Evo pred vama je Prijedlog zakona, novog Zakona o sprječavanju pranja novca i financiranju terorizma. Zakon je izrađen nakon potpune procedure koja je provedena, propisana, naravno, svim aktima u RH, dakle bilo je i javne rasprave i proveli smo zakon kroz punu Vladinu proceduru a naravno sada predlažemo Hrvatskom saboru kroz dva saborska čitanja. Očekujemo, naravno, konstruktivnu raspravu i dijalog kako bi i iz i ovog prvog a onda i drugog čitanja zapravo iznjedrili još nekakve, vjerujemo i dodatne komentare i prijedloge koji bi mogli pospješiti ovaj novi zakon još u većoj mjeri. Obzirom na činjenicu da je ovo prvi puta da o tematici sprječavanja pranja novca i financiranja terorizma govorimo u ovom sazivu Hrvatskoga sabora a da jedan dio vas saborskih zastupnika je po prvi puta je li, se susrećemo, možda sa ovom tematikom, nadam se da mi neće zamjeriti, odnosno dopustite mi da kažem ukratko i nekoliko riječi o samom sustavu kao takvom pa da imamo kao jedna dobar uvod u sam prijedlog ovog novog zakona. Dakle, prvi Zakon o sprečavanju pranja novca datira još iz 1997. godine kada je i postavljen pravni okvir za sprečavanje pranja novca i kada je ustrojena jedna jedinica u okviru Ministarstva financija, Ured za sprečavanje pranja novca, kasnije i financiranje terorizma kao ustrojstvena jedinica Ministarstva financija, na tragu iskustava brojnih drugih europskih zemalja, inače pozicija takvog jednog ureda koji se u međunarodnim krugovima i ne samo kolokvijalno nego i suštinski zove Financijsko-obavještajna jedinica, u pravilu je unutar postojećih državne uprave, poput Ministarstva financija, najčešće, ali može biti i u nekim drugim tijelima državne uprave, u nekim rijetkim situacijama je kao nekakvo samostalno tijelo. Međutim, najveći broj zemalja zapravo ima ovakav ustroj kao što ima i Hrvatska. Važeći Zakon o sprečavanju pranja novca i financiranje terorizma još iz 2009. godine od 01. siječnja koje je bila zapravo s jedne strane i naša obveza za uskladbom i harmonizacijom sa europskom pravnom stečevinom. Sustav sprečavanja pranja novca i financiranje terorizma u RH opet treba reći da nije samo u ingerenciji spomenutog ureda kao jedne ustrojstvene jedinice nego ga čini čitav niz institucija, mahom naravno, tijela državne uprave ali onih koje zapravo cijeli taj sustav upotpunjuju. S jedne strane imamo tijela prevencije, tijela prevencije su banke, štedne banke, kreditne unije, ovlašteni mjenjači, osiguravajuća društva, priređivači igara na sreću, brokeri, odvjetnici, javni bilježnici, porezni savjetnici i dr. obveznici. Oni su svi na određeni način a i ovim novi zakonom, čut ćete kasnije, obveznici primjene mjera sprečavanja pranja novca i financiranja terorizma. Tu su također i tijela nadzora, tijela nadzora, ona koja obavljaju nadzor da obveznicima u pogledu primjene ovih mjera koje sam spomenuo, to su HNB koja nadzire banke, HANFA, koja nadzire osiguravajuća društva, faktoring društva, tržište kapitala, Financijski inspektorat RH, još jedna ustrojstvena jedinica Ministarstva financija kao i Porezna uprava te Carinska uprava, već spomenuti Ured za sprečavanje pranja novca te naravno, tijela kaznenog progona, policija i Državno odvjetništvo prije svega. Dakle, slučajevi koje je Ured proslijedio na daljnje postupanje predmet su daljnjih postupaka nadležnih tijela u smislu provođenja financijskih istraga, kriminalističkih obrada, pokretanje kaznenog postupka u cilju utvrđivanja nezakonitog izvora sredstava. Dakle ured je samo posrednik s jedne strane između obveznika i financijskom i nefinancijskog sektora koji uredu prijavljuju sumnjive transakcije te naravno, tijela kaznenog progona s druge strane. Važno je naglasiti da je Ured za sprečavanja pranja novca ovlašten započeti operativnu analizu sumnjivih transakcija u slijedećim slučajevima. Kada banke ili drugi obveznici u pogledu određene transakcije ili osobe dostave uredu obrazložene razloge za sumnju na pranje novca ili financiranje terorizma, to su tzv. režim sumnjivih transakcija. Kada inozemne financijsko-obavještajne jedinice, dakle inozemni uredi, dostave hrvatskom uredu pisanu zamolbu ili obavijest o sumnjivim transakcijama ili sumnju na pranje novca ili financiranje terorizma, te naravno kada državna tijela dostave uredu pisani prijedlog u kojem su navedene aktivnosti koje jesu ili bi mogle biti povezane sa pranjem novca ili financiranjem terorizma a koje aktivnosti su utvrđene prilikom obavljanja poslova iz djelokruga rada tih tijela. Ključni element preventivnog sustava i obveza banaka i drugih zakonom određenih obveznika, obavještavati ured o sumnjivim transakcijama bez obzira na visinu transakcija. Ako gledamo kratki pregled u recentnu prošlost proteklih 5 godina, vidljiv je trend rasta broja sumnjivih transakcija. Kad kažem sumnjive transakcije to ne znači nužno da će naravno biti i okarakterizirane kao takve. Na kraju međutim, vidljiv je taj broj od 2012. kada je recimo prijavljeno 397, raste broj na 577, 698, 2016. zaključno 855 transakcija. Ured je u svom postupanju ovlašten primijeniti i specifične mjere odnosno izdavati nalog bankama i drugim obveznicima za privremeno zaustavljanje izvršenja sumnjivih transakcija. Ako treba dodatno provjeriti podatke iz obavijesti o sumnjivoj transakciji, ured može banci i drugom obvezniku naložiti da odgodi obavljanje sumnjive transakcije najviše za 72 sata. U razdoblju 2009. do 2016. ured je u 230 slučajeva izdao naloge bankama i drugim obveznicima za privremenom blokadom sumnjivih transakcija na 72 sata u ukupnoj vrijednosti od 239 milijuna kuna. Međutim, isto tako treba reći da ured u svom radu obzirom da pribavlja bankovne, osobne i obavještajne podatke iz zemlje i inozemstva, podaci u skladu sa zakonom koji uređuju tajnost podataka, označavaju se kao klasificirani za koje je utvrđen odgovarajući stupanj tajnosti. S obzirom na taj karakter tajnosti, postupci koje provodi ured temeljem zakona su kao takvi tajni. Isto tako, treba reći naravno da ured putem Ministarstva financija podnosi Vladi RH izvještaj o radu jednom godišnje. Ono što bi još na kraju prije samog prijedloga zakona spomenuo, da je i jako važna međunarodna komponenta i uloga samog ureda kao financijsko-obavještajne jedinice, a možda da na neki način sažmem svu tu suradnju i odnosa ostalim uredima, bilo diljem EU-a, bilo globalno, najbolje karakterizira zapravo ocjene MONEYVAL-a, a to je Odbor Vijeća Europe za procjenu mjera protiv pranja novca i financiranje terorizma koje u svim svojim izvješćima od kada je ured zapravo osnovan i kada smo problematiku i tematiku pranja novca a poslije i sprečavanje pranja novca i sprečavanje financiranja terorima uveli u zakonodavni okvir, zapravo uvijek pozitivno ocjenjuje da je ne samo zakonodavno u velikoj mjeri usklađen sustav sprečavanja novca i financiranja terorizma Rh sa europskom i svjetskom praksom, nego da je ured potpuno funkcionalan i operativan u svom radu kao i na brojnim slučajevima koje su zapravo dokazali i pokazali takve ocjene. Što se tiče ovog današnjeg zakona, dakle teme o kojoj danas raspravljamo, i koji su to osnovni razlozi za donošenje novog Zakona o sprečavanju pranja novca i financiranje terorizma, dakle s jedne strane naravno to je usklađivanje s pravnom stečevinom EU-a, konkretno sa četvrtom direktivom. Međutim, u prijedlogu zakona je dodatno naravno još i ugrađena i tzv., možemo reći dobra praksa svih dionika iz sustava sprječavanja pranja novca i financiranja terorizma, te rezultati provedene nacionalne procjene rizika. Dakle, govorimo o Direktivni 4. EU za zaštitu financijskog sustava od pranja novca i financiranje terorizma, te dvije uredbe koje se tiču bezgotovinskog prijenosa sredstava, te prijenosa gotovine preko državne granice. Pored usklađivanja zakonodavstva RH s međunarodnim standardima ovaj zakon predstavlja i nadogradnju postojećeg sustava, jer se uvode novi standardi u prevenciji prije svega pranja novca i financiranja terorizma, a naravno sve u cilju zaštite financijskog sustava RH. Ovaj je zakon preventivnog karaktera i njime se propisuju između ostalog mjere koje poduzimaju pojedine obveznice već spomenute banke i drugi radi sprječavanja otkrivanja pranja novca i financiranja terorizma, postupanja i ovlaštenja ureda, te međunarodna razmjena podataka sa inozemnim financijsko-obavještajnim jedinicama, odnosno međuinstitucionalna suradnja u cijelom sustavu. Također propisuje se i jači nadzor nad obveznicima primjene mjera sprječavanje pranja novca i financiranja terorizma. Što se tiče konkretnih odredbi, odnosno možemo tako ih nazvati najvažnijih pitanja koji se uređuju prijedlogom zakona to je ustrojavanje prije svega tzv. registra stvarnih vlasnika. Nacrt prijedloga zakona u konkretnom prijedloga zakona to su članci 32. do 36., dakle to bi bila središnja elektronička baza podataka koja sadrži podatke o fizičkim osobama stvarnim vlasnicima pravnih osoba. Registar stvarnih vlasnika se osniva u svrhu povećanja transparentnosti podataka u stvarnom vlasništvu i smanjenja mogućnosti zloupotrebe pravnih subjekata za prikrivanje identiteta stvarnih vlasnika kao eventualnih počinitelja kaznenih djela, pranja novca, uključujući i porezne utaje i prijevare, te za financiranje terorizma. Raspolaganje točnim informacijama o stvarnom vlasništvu pravnih subjekata osnovanih u RH. Zakon propisuje da su podaci iz Registra stvarnih vlasnika u opseg i na način propisani ovim zakonom dostupni sljedećim ovlaštenicima. Dakle, ovlaštenim službenicima Ureda za sprječavanje pranja novca i financiranje terorizma, ovlaštenim osobama nadležnih državnih tijela iz zakona. Ponavljam još jedanput, dakle nadzorne službe Ministarstva financija, Financijski inspektorat, Carinska uprava, Porezna uprava, potom DORH, USKOK, PNUSKOK, SOA, HANFA, HNB i slično i drugi. Bankama i drugim obveznicima, te pravnim i fizičkim osobama koje dokažu opravdani pravni interes. To je članak 35. ovog prijedloga zakona. Ja moram ovdje reći vrlo jasno i otvoreno, dakle da o ovoj temi u smislu javnosti Registra stvarnih vlasnika smo i mi u okviru naše interne rasprave na razini Ministarstva financija, odnosno Vlade vodili raspravu. Također smo gledali i pratili međunarodna iskustva, a naravno uzevši u obzir i direktive. Dakle, činjenica je da ima nekoliko zemalja koje su određeni dio podataka iz Registra stvarnih vlasnika učinili već u ovoj fazi javnim, velika većina zemalja to nije. Međutim i na razini EU vodi se jedna rasprava o mogućim, dakle mogućim izmjenama, promjenama postojeće direktive koja bi eventualno učinila veću dostupnost, odnosno javnost ovog samog registra. Međutim, ponavljam još jedanput, uzevši u obzir, dakle da postojeća direktiva predviđa pristup tzv. trećim osobama na temelju opravdanog pravnog interesa. Mi smo u skladu sa tom, sa tim postulatom i tom odredbom direktive zapravo i definirali ovaj članak 35. odnosno cijelu problematiku registra stvarnih vlasnika. Dobili smo mišljenja i pojedinih institucija i tijela državne uprave koja su također na tragu zaštite tajnosti podataka zapravo također složne sa ovim našim prijedlogom. Što se tiče samog registra stvarnih vlasnika u javnosti već kada samo i na Vladi prezentirali to pojavila se određena pitanja o sličnosti, odnosno razlikovnosti Registra stvarnih vlasnika u odnosu na tzv. ne tzv. već dugo vremena operativni sudski registar. Dakle, ključna razlika bi bila u sljedećem. Dakle, popisi pravnih subjekata koji su dužni upisivati podatke u stvarnom vlasništvu je širi od pojma trgovačkih društava. Dakle, ovdje govorimo i o udrugama, zakladama, fundacijama, ustanovama kojima RH ili jedinice lokalne i područne odnosno regionalne samouprave nisu jedini osnivači, te trustove i s njima izjednačene subjekte stranog prava ukoliko su isti naravno obveznici OIB-a. A isto tako pojam stvarnog vlasništva je širi od pojma pravnog vlasništva, tj. stvarni vlasnik može biti ili fizička osoba osnivač trgovačkog društva, dakle onaj koji je upisan u sudski registar ili neka druga osoba koja stvarno kontrolira pravni subjekt a nije upisana u sudski registar. Registar za Ministarstvo financija, odnosno Ured za sprječavanje pranja novca operativno će voditi Financijska agencija prema ovom prijedlogu zakona. Inače uspostavljanje registra stvarnih vlasnika podrazumijeva i određene troškove za državni proračun koji su planirani u proračunu za 2017. godinu u iznosu od 3,7 milijuna kuna. Međutim, isto tako treba napomenuti da su troškovi uspostave Registra stvarnih vlasnika planirani za financiranje iz EU projekata. Važno je također napomenuti da se ne očekuju novi troškovi za pravne subjekte obzirom da ćemo komunikaciju prema njima u smislu dostave podataka o stvarnom vlasništvu voditi putem postojećih alata i instrumenata, dakle već uspostavljenim kanalima i mehanizmima komunikacije između pravnih subjekata i financijske agencije. Što se tiče pune operabilnosti ovog registra, dakle po donošenju ovog zakona mi smo danas u raspravi prvog čitanja. Očekujemo naravno i drugo čitanje nakon ljetne stanke, ako ne prije naravno. Ali isto tako treba reći da će unutar šest mjeseci od donošenja ovog zakona Ministarstvo financija odnosno ministar financija kako je propisano pravilnikom detaljnije propisati sadržaj i strukturu podataka u registru, te očekujem njegovu punu operabilnost sa 1. srpnjem 2018. godine, danas godinu dana. Druga točka koja je također važna za istaknuti u ovom uvodnom dijelu je kategorija politički izloženih osoba. To je u nacrtu prijedloga zakona članci 46. do 48. Dakle, važećim zakonom, a sukladno direktivi pojmom politički izloženih osoba bile su do sada obuhvaćene samo strane fizičke osobe na istaknutom javnom položaju uključujući i članove njihovih obitelji i bliske suradnike. Prema ovom prijedlogu zakona, dakle novim zakonom obuhvaćene su i domaće, dakle i mi između ostaloga, uključujući i članove naših i njihovih obitelji, te bliske suradnike a sukladno članku 3. stavku 9. nove direktive u kojem se navode kategorije politički izloženih osoba koje djeluju ili su u proteklih najmanje 12 mjeseci djelovale na istaknutom javnom položaju. Što to u suštini znači? Dakle, banke i drugi obveznici dužni su prilikom uspostavljanja poslovnog odnosa ili obavljanja transakcija s političkom izloženom osobom, poduzeti sljedeće mjere. Pribaviti pisanu suglasnost višeg rukovodstva obveznika, za uspostavu ili nastavak poslovnog odnosa sa strankom koja je politička izložena osoba, provesti odgovarajuće mjere za utvrđivanje izvora imovina i izvora novčanih sredstava koji su uključeni u poslovni odnos ili transakciju, te pojačano i trajno pratiti poslovni odnos politički izloženom osobom. Nastavno na prve dvije točke, još jedna ne novina, ali temeljem i direktiva, ali postojećeg iskustva, nešto što mijenjamo i predlažemo ovim novim zakonom, to je prikupljanje podataka o izvoru sredstava za gotovinske transakcije u vrijednosti od 200 tisuća kuna i većoj. Propisuje se obveza da prilikom gotovinskih uplata banka traži podatak od klijenat o izvoru sredstava za svaku uplatu gotovine u vrijednosti od 200 tisuća kuna i većoj. Ta potreba i obveza ne mora biti za isplate, obzirom da već se samom tom uplatom mi evidentiramo podrijetlo sredstava. Propisivanje mjere, smanjit će se mogućnost zloupotrebe financijskog sustava RH, za prikrivanje nezakonitih izvora gotovinskih sredstava, te će se povećati mogućnost otkrivanja neevidentiranih prihoda. Npr. ono što smo primijetili proteklih godina, dakle, iskustva koje imamo i sami, fizičke osobe višekratno uplaćuju gotovinske pozajmice nepoznatog izvora u korist računa pravnih osoba. Potom ograničenje u poslovanju s gotovinom. Dakle, ovim zakonom se prag ograničenja poslovanja s gotovinom snižava sa 105 tisuća kuna, na 75. Te slijedom toga, pravna ili fizička osoba, koja obavlja registriranu djelatnost u RH, ne smije primiti naplatu, ili izvršiti plaćanje u gotovini u vrijednosti od75 tisuća kuna ili većoj, čime se također umanjuje rizik zloupotrebe visoko gotovinskih plaćanja za pranje novca ili financiranje terorizma. Također ovdje treba reći, naravno da ove odredbe zakona evidentno ne zabranjuju poslovanje i gotovinsko poslovanje kao takvo, međutim, ograničavaju na način da preusmjeravaju provođenje visokih odnosno rizičnih gotovinskih transakcija prema bankama i drugim kreditnim i financijskim institucijama. I ponavljam još jedanput, samo u slučajevima kada se radi o transakcijama pravnih i fizičkih osoba koje vode registriranu djelatnost. Dakle, ne govorimo u slučajevima kada se događa transakcija između dviju fizičkih osoba. I na kraju reći ću samo da smo naravno sukladno i direktivi a i drugim elementima, bilo našeg iskustva, bilo komentara u okviru javne rasprave i naših procedura zapravo uskladili i prekršajne odredbe. Obzirom na ovakve slučajeve, vrlo je nekada teško utvrditi potpunu materijalnu korist ili štetu koju je netko učinio ovim djelokrugom. Međutim, propisano ovim prekršajnim odredbama, mogućnost čak da kazne budu i dvostruko veće od procijenjene štete koja je napravljena. Također, naravno da je predložen i Zakon o izmjenama i dopuna prekršajnog zakona, koji je u Hrvatskom saboru, s konačnim prijedlogom kako bi se između ostalog i na tom kraju provelo sukladno. Na kraju par ovih tehničkih podataka o samoj proceduri. Ministarstvo financija je provelo savjetovanje sa zainteresiranom javnošću, te objavilo izvješće o provedenom savjetovanju. Tijekom provedenog savjetovanja, ukupno je zaprimljeno 128 komentara i prijedloge na nacrte … [[Govornik se ne razumije.]] zakona, od toga je prihvaćeno 54. Djelomično je prihvaćeno 11 prijedloga, odbijeno je 35 iz razloga što nisu bili u skladu s međunarodnim standardima, a 28 primjedbi i komentara je zapravo primljeno na znanje, obzirom da se radilo o komentarima a ne nekim konkretnim prijedlozima. Nacrt prijedloga zakona je dostavljen svim tijelima državne uprave, dakle, ministarstvima i na razini Vlade raspravljen. Međutim, isto tako i ovim kojim sam već maloprije spomenuo kao tijelima nadzornim a i dijelu tijela naravno kaznenog progona. Prošlo je naravno Odbor za zakonodavstvo, pravosuđe, financije i državni proračun. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem ministru financija. Imamo 5 replika. Prvi se za repliku javio uvaženi kolega Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima, pa mislim da u vašem uvodnom dijelu ste trebali spomenuti nešto što se godinama provlači u raspravi u Hrvatskoj, a to je potreba za jednom velim neovisnošću i samostalnošću Ureda za sprječavanja pranja novca. Dakle, u proteklih godinama, evo tu je i kolega Lalovac, koji je bio u jednom razdoblju ministar financija, mnogi su pokušali taj ured staviti pod svoje skute i koristiti ga za neke stvari za što ured ne radi. Druga stvar, ured je sve ove godine dobivao komplimente od … [[Govornik se ne razumije.]] Druga stvar, ured se nikad javno ne hvali sa svojim poslovima, ali mnoge stvari u Hrvatskoj od institucija koje se bave nadzorom, progonom, itd. vjerojatno su rađena na podlozi koje je pripremio Ured za sprječavanje pranja novca. I ono što bih želio reći, a bit će vremena tijekom rasprave, a to je ovaj iznos od 200 tisuća kuna, gdje banke moraju povjeravati. Ja mislim, bez obzira na sve, na nekakvu tradiciju, na nekakve stvari da bi se taj iznos što se tiče provjere banaka, morao spustit na 100 tisuća kuna. A uplata u Hrvatskoj 75 tisuća kuna, mislim da naprosto u vremenima u kojima živimo, 75 tisuća kuna isplata keša je po meni nepotrebna i previsoka, ako se to u nekakvim posebnim i specifičnim slučajevima dogodi, onda se to može određenim pravilnicima urediti, jer mislim da naprosto nema potrebne da iznos od 75 tisuća kuna bude nešto za isplatu u gotovini.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepo uvaženi zastupniče. Pa da evo ja sam nastojao malo u dijelu uvoda ne ulaziti baš u sve moguće detalje, obzirom da će biti puno i rasprave, ali činjenica je, evo tu sam vam izvadio, između ostalog statistiku Egmont grupe, Udruženja financijsko obavještajnih jedinica, koji kaže, od 151 države u svijetu, članice te Egmont grupe, u 107 država svijeta su financijsko obavještajne jedinice, administrativnog tipa, kao što i hrvatski ured. Dakle, 71% od ukupnog broja financijskog obavještajnog jedinica i ustrojene su i izvan pojedinih struktura, recimo policije, odnosno pravosuđa, najvećem broju slučajeva kao što sam uvodno spomenuo zapravo je pozicija takvog jednog ureda u okviru ministarstva nadležnih za financije u nekim zemljama, čak i u smislu pozicije središnjih nacionalnih banaka odnosno da su ustrojene kao posebne agencije. Kako god bilo, dakle mi smatramo da ovaj postojeći ustroj je adekvatan obzirom da je on od samog početka postojanja ureda i prvog Zakona o sprečavanju pranja novca, adekvatan jer i ovi rezultati govore upravo najviše u prilog tome i ocjene Moneyvala, a i neke druge ocjene koje se tiču toga da je Hrvatska između ostalog temeljem i rada ureda i svih tijela u sustavu sprečavanja pranja novca i financiranja terorizma, a i međunarodne suradnje kroz te rezultate pokazala da je adekvatno ustrojen sustav. Što se tiče ovih konkretnih komentara na visinu uplata u smislu gotovinskih transakcija između fizičkih ili pravnih osoba koja obavljaju registriranu djelatnost odnosno uplata u gotovini u bankama, mi smo te pragove pomno razmotrili temeljem i nekih iskustava i drugih zemalja, a poglavito uzevši u obzir neke naše elemente. Ali evo uzet ćemo u obzir i u okviru prvog čitanja komentar koji ste uložili i razmotriti još jedanput visinu ovih sredstava. Hvala.
Hvala. Druga replika, uvaženi kolega Ante Babić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani ministre. Rekli ste da je Odbor stručnjaka Vijeća Europe Moneyval zapravo proveo četiri evaluacije u nekoliko godina u RH i po … zapravo međunarodnoj procjeni učinkovitosti. Isto tako možda niste rekli, ali piše u ovom prijedlogu zakona da je Ured za sprečavanje pranja novca operativno analizirao od 2009. do kraja 2015. godine 35300 transakcija koje su povezane sa 5500 fizičkih osoba odnosno sa 2638 pravnih osoba. Ali zna se da se tek donošenjem pravomoćne sudske presude za kazneno djelo pranja novca potvrđuje nezakonitost sredstava i ista se kao takva trajno oduzimaju. Jeli vam možda poznat podatak koliko je bilo pravomoćnih sudskih presuda recimo za kazneno djelo pranje novca za 2016. godinu? Hvala.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče. Također malo statistike ponavljam, Ured za sprečavanje pranja novca jedanput godišnje putem Ministarstva financija na Vladi predstavlja svoje rezultate i unatoč elementu tajnosti pojedinih specifičnih predmeta koje sam spomenuo uvodno možemo isto tako reći i na ovim nazvati ih medijski eksponiranim slučajevima možete biti sigurni da je ured uvijek bio integralni dio cjelokupne strukture svih tijela državne uprave, bilo ovih preventivnih nadzornih, bilo tijela kaznenog progona i sigurno je da je uvijek doprinosio i doprinjeo od samog elementa detekcije do samog drugog elementa možda same suradnje sa ostalim tijelima. Što se tiče 2016. godine prema podacima koji su dostavljeni uredu od državnih odvjetništava RH, USKOK-a i nadležnih sudova dakle za kazneno djelo pranja novca su pokrenute istrage protiv 49 osoba, optuženice su podignute protiv 35 osoba, a donesene su presude u odnosu na 11 osoba. Evo to je ta statistika gdje je još uz to mogu spomenuti da je ured izdao 31 nalog za blokadom sumnjivih transakcija u iznosu od 46 milijuna kuna. Dakle opet ponavljam, pozicija ureda je sigurno integralni dio cjelokupne strukture, međutim isto tako kada podnese sve svoje nalaze i dokumente tijelima kaznenog progona onda je na njima da dalje procesuiraju i dalje više to nije u ingerenciji samog ureda. Hvala.
Zahvaljujem. Treća replika, zastupnik Grmoja. Izvolite.
Poštovani ministre. Kada smo kod pranja novca, vrijeme je da konačno hrvatskoj javnosti odgovorite zašto ste kroz poreznu reformu išli progurati to da se smanji stopa oporezivanja na nesrazmjer imovine, što smo ovdje svojom reakcijom u Hrvatskom saboru zaustavili i zašto se smanjili, a to niste željeli iako smo vas upozoravali, smanjili broj godina za istraživanja nesrazmjera imovine na posljednjih šest godina, čime ste cijelu ovo problematično razdoblje od 2005. do 2010. izbjegli, a znamo tko je tada vladao i upravljao Hrvatskom i tko je drmao Hrvatskom. Vrijeme je da konačno, to niste učinili za vrijeme saborske rasprave o vašem povjerenju niti vi niti premijer, vrijeme je da odgovorite na to pitanje. Dosta je netransparentnosti koja se događa i sada i oko Agrokora i zato tražim hitno ovdje da predsjednik Sabora stavi točku o Istražnom povjerenstvu o Agrokoru, znači dosta je tog netransparentnog ponašanja i pokušaja da se zaštite oni koji su Hrvatsku doveli u ovu situaciju. Hvala.
Samo sekundu. Budući da sam i ja spomenut, točka o Istražnom povjerenstvu o Agrokoru bit će do kraja zasjedanja kao što je i predviđeno i što Poslovnik zahtjeva. Izvolite ministre.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče, pa i u okviru rasprave o poreznoj reformi, a i u okviru rasprave o povjerenju meni osobno kao ministru financija, mislim da smo odgovorili na ta pitanja iako vi smatrate da nismo, ali tada smo bili apostrofirali. Dakle ključni element porezne reforme je bilo pojednostavljivanje, veća stabilnost predvidivost i dosljednost poreznih propisa RH jer su česte i prečeste promjene poreznih propisa vodile tome da nemamo taj element sigurnosti koji u mnogo čemu odvraća investitore od ulaganja u Hrvatskoj i postojeće investitore od njihove aktivnosti. Na tragu toga smo pokrenuli čitav niz izmjena, sjećate se i sami dobro tih 15 zakonskih propisa, a u njemu je sudjelovala jedna jaka radna skupina poreznih stručnjaka i ljudi koji operativno rade porezni sustav i žive s njim svaki dan. Između ostalog, jedno od rješenja i prijedloga koje je iznjedreno tamo je da se u tom dijelu uz nultu toleranciju prema bilo kojim oblicima porezne evazije, pospješe između ostalog i postupci koji vode u smislu utvrđivanja određenih nesrazmjera odnosno penaliziranja nakon što je provedeno i utvrđeno određeno. Dakle tih šest godina o kojima vi govorite što smo u okviru ponavljam još jedanput radne skupine nebrojeno puta raspravljali, ako mi imamo porezni ili pravni sustav koji i administraciju koja nije kadra riješiti slučaj u 6 godina onda imamo jedan kompletno drugi problem. Ali s druge strane vi dobro znate i to sam vam također odgovorio u toj raspravi za pojedine oblike, a znamo dobro koje između ostalog i poreznih prijevara zastare kao takve nema. Hvala.
Zahvaljujem. 4.-ta je replika uvaženog kolege Bunjca. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče, uvaženi ministre, zastupnice i zastupnici. Zanima me na koji način se uopće može riješiti pitanje pranja novca u Hrvatskoj kada mi imamo dozvoljeni institut tzv. skrbničkih računa. Naime to su tajni računi kojima se ne zna pravi vlasnik a prema statistikama koje imamo dostupne čak 25% dionica u Hrvatskoj nalazi se u vlasništvu skrbničkih računa ili otprilike oko 76 milijardi kuna. Planirate li ukinuti te skrbničke račune, u kojem roku? To je pitanje koje jako zanima hrvatsku javnost a posebno male dioničare. Također me zanima da li vi imate skrbnički račun. I zanimam me također kojih je to 280 multimilijunaša koje Hrvatska ima, pa ako se već radi registar nekakvih stvarnih vlasnika računa možemo li saznati imena tih 280 dakle multimilijunaša kako bi hrvatska javnost konačno mogla dakle steći nekakav uvid u dakle kriminalne tokove novca koji su očiti? Ne zato što ja to tako kažem nego zašto što prema posljednjoj anketi koju ste vjerujem čitali prije otprilike 7 dana mi smo najkorumpiranija država jugoistočne Europe i čak 80% menadžera koji rade u Hrvatskoj smatraju da je korupcija u Hrvatskoj vrlo visoka. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku.
Dakle ajde ovo kratko pitanje na onaj dio koji se tiče mene osobno, nemam nikakav skrbnički račun niti bilo koji takav oblik. U okviru onih 17 sati rasprave o mom povjerenju mislim da ste i vi svi skupa a i cijela Hrvatska javnost ako nije do tada već proučila detaljno moju imovinsku karticu onda zapravo došla stvarno u one najdetaljnije i naj pojedine elemente moje imovinske kartice tako da ste svi jako dobro upoznati sa time što imam i što nemam, kao takvo. Što se tiče tematike, inače skrbničkih računa i elementa koje ste vi spomenuli, pa dobrim dijelom je i namjera i ideja da se rješava putem ovog registra stvarnih vlasnika jer će zapravo biti i obveza kao što sam i uvodno spomenuo dostave podataka ne samo o vlasništvu kako je zavedeno u sudskom registru, između ostalog gdje pišu i takvi elementi skrbničkih računa nego će naravno biti podaci o tom stvarnom vlasništvu. Naravno, ponavljam još jedanput, registar ovako kako je ovim prijedlogom zakona predviđen će biti dostupan tijelima koje sam naveo, dakle tijelima nadzora, uredu kao takvom i svima onima koji sudjeluju u tim procesima utvrđivanja da li postoji elemenata pranja novca ili sprječavanja pranja novca. Što se tiče samog ureda, ured ima uvid u registar tih skrbničkih računa i naravno sukladno tome i svoj drugoj analitici koju ima i kojom raspolaže provodi mjere i utvrđuje da li postoji elemenata tzv. sumnjivih transakcija o kojima sam također uvodno govorio. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I 5. replika uvaženi kolega Glasnović. Izvolite.
Poštovane kolege, čuli smo danas neke nove informacije. Amerika ima 300 milijuna stanovnika više, 16 obavještajnih agencija i naravno ima propusta nekada. A mi smo zemlja većine predgrađa Londona i još nismo stvorili jedan sustav, mi sustavno ne vidimo još, čuli smo puno informacija. Ja mislim u Hrvatskoj imate bolju šansu da poginete, da vas udari kamion od Ledo sladoleda nego da stradate u terorističkom napadu. Po pitanju pranja novca, imamo iz otvorenih izvornih informacija, npr. 300 računa u Lihtenštajnu, 14 obitelji koji drži 1,7 milijardi kuna, imamo sivu ekonomiju koja je do 30%. Ja se pitam šta radi MUP, šta radi državno odvjetništvo po tim pitanjima? To je nama veća prijetnja nego teroristički napad jer ta implozija što je spomenuo kolega Bunjac ovdje da je ovo prvi problem Hrvatska implozija od korupcije, neefikasnog aparata državnog. I šta imamo danas? Imamo jednu vrstu kroslavije. Po pitanju terorizma, ja nisam vidio ni jedna izvještaj kakva je suradnja između SOA-e, OSA-e. Imate npr. albanska mafija, to možda zna gospodin Orepić, tu dolazi grupa na Jadran, ne samo albanska nego ruska mafija a u Albaniji je nestalo 200 tisuća naoružanja dugih cijevi nakon onoga državnoga udara. Ovo je još jedno trusno područje. O čemu se mi brinemo? Tko prati promet u zračnoj luci Sarajevo itd., itd.? Na kraju i po pitanju terorizma, imamo skupina u Hrvatskoj koji vrše intelektualni teror nad hrvatskim narodom, ta ekonomska kasta, bivši prerušeni ljudi iz centralnog komiteta i najviše kriminalne organizacije na ovom dijelu Europe a to je komunistička partija Jugoslavije. Vama hodaju po Zagrebu atentatori UDBA-e koji su dobivali 50 tisuća dolara po atentatu, kupuju tamo na Jadranu nekretnine, itd.. A gdje je lova prebačena na bankovne račune vani, do 90.-te tih tajnih službi bivše države?
Zahvaljujem. Odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče, dakle tematika računa naših građana i državljana u drugim zemljama i opet ponavljam ne nužno ali mogućih nekih nezakonitih radni vezanih uz to ne tiče se samo naših tijela. Naravno to je i opet taj međunarodni element, dakle i tijela u tim zemalja naravno bi trebala kao takva postupati. I mi možemo da i ova izvješća različitih međunarodnih udruženja poglavito MANIVAL-a zapravo pokazuju da je hrvatski ured kao financijsko-obavještajna jedinica jako dobro ne samo umrežen nego i povezan u smislu broja zahtjeva od strane međunarodnih ureda prema Hrvatskoj na dostavu podataka ali i u obrnutom smjeru. Dakle uvijek govorimo o dvosmjernoj vezi jer i Ured za sprječavanje pranja novca RH također ima ovlast i mogućnost da uputi svim međunarodnim uredima evo mogu reći podatak. U razdoblju od 2009. do 2016. broj zamolbi koje je hrvatski ured primio od međunarodnih, odnosno inozemnih financijsko-obavještajnih jedinica je 1992 zamolbe, dakle a u isto vrijeme govorimo o 827 zamolbi koje je naš hrvatski ured uputio prema uredima u možemo reći, 114 država diljem svijeta. Također, ono što bih spomenuo jel, malo vezano i na vaše izlaganje ali na prethodno izlaganje uvaženog zastupnika Bunjca, naravno da mi vrlo često baratamo i određenim statistikama koje svrstavaju Hrvatsku na nekakva loša mjesta, poglavito u ovome segmentu percepcije korupcije. Ali ja ću vam dati između ostalog jedan podatak koji isto tako ne umanjujući sve ovo što ste vi rekli, ali ipak kao jedan jak argument upravo na tematiku organizacije sustava i strukture sprečavanja pranja novca i financiranja terorizma. Prema izvješću međunarodnog centra za povrat sredstava iz Basela iz kolovoza 2015. od 152 zemlje svijeta, Hrvatska je na sto četrdesetom mjestu, ali ovaj puta ja bih rekao, na dobro sto četrdesetom mjestu jer je okarakterizirana kao zemlja koja nije plodno tlo za pranje novca i financiranja terorizma.
Hvala. Dobro, sada idemo na izvješća odbora. Želi li netko od predsjednika odbora uzeti riječ? Ako ne, onda otvaram raspravu, prvi klub je Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista i uvaženi kolega Marko Vučetić. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege, ja odustajem od pripremljene rasprave ponukan onim što je do sad u izlaganju i replikama rečeno. I odlučio sam ovo svoje izlaganje danas podijeliti na dva dijela. Prvo je da nešto kažem o problemu pranja novca i financiranja terorizma, a drugi je da ipak nešto progovorimo o problemu terorizma. U prvom dijelu mogu izreći samo pohvale ovom našem Uredu za sprečavanje pranja novca i financiranje terorizma i pohvale se tiču modela koji je preuzet a to je da agencija koja će se ovim problemom baviti, da djeluje kao obavještajno financija agencija i unutar Ministarstva financija. To je kao što smo vidjeli iz primjera Edmond grupe, dobar model da se operativno analitički i preventivno zahvati problem paranja novca i samim time posljedično i financiranje terorizma. Vidjeli smo iz mjerodavnih izvješća da se to u RH radilo učinkovito, makar prema onim mjerljivom podacima. U koliko uzmemo ovaj period od 2009. do 2015., od početka 2009. do kraja 2015., i suočimo se s brojkama da je preko 35 tisuća transakcija bilo obrađivano, preko 5 i pol tisuća fizičkih osoba, 2 i pol tisuće, preko 2 i pol tisuće pravnih osoba i da je izrečena gotovo 150 mjera blokade računa, odnosno blokade izvršavanja financijske transakcije. Radi se o podacima koji zasigurno izazivaju ako ne divljanje onda makar jedan ozbiljan odnos da iako mi sebe doživljavamo kao zemlju koja je svojom veličinom gotovo marginalizirana u mnogim procesima, onda zbog toga ne treba biti marginalizirana u procesu borbe protiv terorizma i u procesima sprečavanja svih onih aktivnosti koje mogu dovesti do toga da se terorizma razbukta. Kad promatramo sam terorizam onda je terorizam uvijek vezan uz određenu politiku, i zbog toga je ove dvije datosti potrebno promatrati odvojeno, dakle kao politiku i kao terorizam da bi potom terorizam promatrali s njemu… [[Govornik se ne razumije.]] političkog diskursa. Razlika između politike i terorizma sastoji se u tome što politika kao što je to primijetila gotovo najpoznatija teoretičarka Hannah Arendt, ona počiva na ideju na su ljudi pluralni. Ako postoji pluralnost ljudi onda smo pozvani na suživot. Moramo nekako urediti naš zajednički prostor bivanja. Terorizam naprotiv, počiva na ekskluzivnosti. Neki ljudi imaju ekskluzivno pravo i bogatiti se, neki ljudi imaju ekskluzivno pravo ukoliko govorimo o onom grubom terorizmu, ima pravo živjeti, drugi ta prava nemaju jer su proglašeni neljudima. Jedan drugi teoretičar, Baudrillard, primjerice u dijelu „Duh terorizma“, on govori o tome da smo suočeni s 4 svjetska rata. Tri svjetska rata su iza nas, i mi se nalazimo sad trenutno u Četvrtom svjetskom ratu. Prvi svjetski rat je bio rat u kojem je zaustavljen rast kolonijalne Europe. Dru svjetski rat je rat u kojem je zaustavljen nacizam. Treći svjetski rat je hladni rat i u kojem je zaustavljen rast komunizma i nakon svih ovih triju ratova, težilo se prema stvaranju jedinstvenog ili nekakvog zajedničkog globalnog svijeta u kojem i danas živimo. Četvrti svjetski rat je fraktalni rat, to je rat koji je obilježen terorizmom, rat u kojem se buni ona ideja da uspostavljamo zajednički prostor, ideja da uništavamo sve one koji pokušavaju živjeti drugačije od unaprijed postavljenog cilja. Prostor u kojem se mi nalazimo i politike koje smo mi preuzeli nalazi se na strani organizacije ovog života. Dakle, mi se nalazimo na snazi i na strani onog svijeta koji je odlučio globalizirati ljudsko, a ne koji je odlučio uništavati ljudskost i koji je odlučio stvarati bilo kakvog čovjeka. Jasno mi je da kad raspravljamo o ovakvim stvarima da nam se situacija u kojoj se mi pronalazimo, a to je situacija demokratskog deficita i javnog osjećaja korupcije, da nam se globalni problemi čine daleki. Međutim, bilo bi dobro promijenit našu optiku i na temelju ovih mjerljivih rezultata i podataka koje sam već izrekao i koje je ministar malo prije govorio i koji se nalazi u tekstu prijedloga zakona o kojima danas raspravljamo oni nam otvaraju nadu da živimo u globalnom prostoru u kojim će i ovaj naš demokratski deficit i osjećaj javne korupcije jednom nestati, prestati i da će se promijeniti. On će se mijenjati ovakvim i sličnim zakonima u kojima ne prenosimo samo direktive u ovoj slučaju 2015/849 nego i prenosimo i ugrađujemo nešto novo u našu politiku. A kad govorim o politici, onda politiku promatram ne na način gotovo neistinit, a to je da se čovjek promatra kao političko biće, kao da bi mu politika po naravi pripadala. To je već spomenuta teoretičarka i odbacila Hannah Arendt jer je rekla da čovjeku narav po politici, politika po naravi ne pripada. Zbog čega? Zbog toga što politika nije ono što je u meni. Politika je ono što se izgrađuje između mene i nekog drugoga, politika je uvijek pluralnost i politika je uređenje zajedničkog prostora. Dakle, svijet ovog četvrtog svjetskog rata je svijet koji je neko vrijeme bio obilježen onim što se u literaturi naziva štrajk događaja. Ako sumnjamo da takvog štrajka svjetskih događaja nema napravimo jedan misaoni eksperiment, a on je vezan upravo uz terorizam i uz ono što ovim zakonom pokušavamo spriječiti kao novu, nove majke novih tih događaja. Svjetskih događaja je bilo i u 20. stoljeću od svjetskih ratova, od nogometnih prvenstava do smrti članica, članova kraljevskih obitelji. Ali onog pravog simboličkog događaja nije bilo do 11. rujna. I ako vi pomislite sad i promislite o tome koji je temeljni događaj u terorističkom smislu, u smislu jačanja terorizma gotovo svima će pred očima se ukazati taj 11. rujna. Ovaj zakon je zakon koji na temelju sprječavanja pranja novca i financiranja terorizma jednu malu Hrvatsku smješta uz bok onih zemalja koji su shvatili da je terorizam globalni problem i da se globalni problemi mogu rješavati samo na globalnoj razini, a da je ta globalna razina ulančana i sa ovim preventivnim zakonodavstvom koji mi sad pokušavamo harmonizirati osjećaj pravde, očito rastuću opasnost da dolazi do ovih aktivnosti pranja novca i u konačnici financiranja terorizma. Terorizam dakle nije nešto što se odvija onkraj nas. Povijesni događaji se odvijaju, ali mi ovakvim zakonima pokušavamo spriječiti majku jednog novog simboličnog događaja da novi 11. rujna ne zaposjedne naš prostor i da ne započnemo sa nekim novim petim svjetskim ratom. Zbog toga će klub MOST-a nezavisnih lista podržati ovaj prijedlog zakona. Ovaj prijedlog zakona držimo dobrim, držimo dobrim i ono što je u njemu problematiziranu od registra stvarnih vlasnika do politički izloženih osoba do toga da mi pokušavamo i ujednačiti naše zakonodavstvo i zakonodavstvo EU, da se pokušavamo smjestiti uz onaj svijet koji politiku promatra kao širenje prostora života, a ne kao produkciju smrti. Eto zahvaljujem vam.
Dvije su replike. Prva replika je uvaženi kolega Ivan Šuker.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega Vučetić u potpunosti podržavam ovaj vaš dio rasprave, međutim jedan dio bih htio naprosto nadopuniti a t je kad je terorizam postao globalna prijetnja i kad je u ingerencije ovog ureda ne samo hrvatskog nego svih došlo do toga da se prate tokovi novca. Od tada su mnoge tabu teme što se tiče financija pale i srušene počev od bankarske tajne u Švicarskoj do provjere računa po nekakvim egzotičnim zemljama. Naprosto dok svijet to nije odlučio da to bude tako je bilo nezamislivo. Međutim, kad je svijet osjetio opasnost od toga onda naprosto su određene tabu teme o kojima se prije sedam, osam ili više godina naprosto nije smjelo govoriti, a vidjelo se da upravo iz tih područja je veliki izvor financiranja onih koji rade i koji vode terorizam. Dakle, tada su se otvorile određene teme. I zato kažem ovaj ured je izuzetno bitan. Ovaj ured ne funkcionira putem medija i hvala dragom Bogu pa nije funkcionirao sve ove godine, a svake godine dobiva od međunarodnih institucija pohvale za svoj rad. Jer razmjena tih podataka među tim uredima je danas jedino što može koliko toliko spriječiti tijek tog novca koji ide tamo onima kojima ne bi trebao ići.
Odgovor kolega Vučetić. Izvolite.
Kolega imate pravo. Dakle, terorizam je postao globalni problem i u tom globalnom problemu terorizam nije naivan. On ima svoju i spoznajnu dimenziju, a ta spoznajna dimenzija je da se izvrsno snalazi unutar onog svijeta koji želi uništiti. Zbog toga se pranje novca vrši u zemljama koje izvorno ne pripadaju takozvanom terorističkom svijetu ukoliko ćemo to za potrebe ove raspravi tako nazvati. Ono što trebamo imati na umu, da mi neprestano baratamo sa 2 različita pojma, 2 različite egzistencijalne vizije. Prva vizija je svijeta koji želi živjeti i čini sve da taj život produži. Da imamo zdravu ekonomiju, da imamo zdravo zdravstvo, da imamo zdrave građene, da imamo zdrav znanstveni sustav. Sve želimo učiniti zdravim. Zbog čega? Zbog toga što smo se u jednom djelu, jednoj etapi civilizacijskog razvoja odlučili za život. Terorizam i teroristi su se odlučili za smrt. Zbog čega teroristi ne cijene svoj vlastit život? Pa zbog toga što im smrt služi kao instrument ili kao oruđe uništenja onog drugoga. Mi imamo jednostavno drugačije vizije, ali ovo da je terorizam postao globalni problem, mislim da smo toga svi svjesni da je terorizam postao ekonomski, politički, zdravstveni, filozofski, sociološki, politološki problem, on je i sa svim tim razinama trebamo prići u rješavanju problema terorizama, i zbog toga podržavamo jedan ovaj zakon, koji kao cilj ima sprječavanje terorizma.
Druga replika uvaženi kolega Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Vučetić, dakle, slažem se sa vama, u oba dva djela izlaganja kada ste govorili o pranju novca i terorizma. Ne zbog toga što smo članovi istog kluba, nego zato što je vaše izlaganje bilo dobro. Međutim, želim ukazati na jednu stvar koja je jako bitna. Slažem se s tim da je ministarstvo odradilo dobar posao. Ovo je dobar zakon, vrlo opsežan zakon i vjerujem da će pomoći u suzbijanju ovih dviju štetnih pojava i od pranja novca i od pojave terorizma. Međutim, ono što je jako bitno istaknuti, a na ovom primjeru možemo jako dobro vidjeti koliko je bitna reforma obrazovanja. Reforma obrazovanja moramo nastaviti, jer da bi se u današnje vrijeme suočili s ovim problemima, bitno je imati obrazovanje ljude, ljude koje mogu prepoznati. I vidimo da glavna primjedba Obrtničke komore koja se odnosila na ovaj zakon je upravo bila to da pojedini obrtnici će morati izrađivati, analizu rizika od pranja novca i financiranja terorizma. Pazite, niti imaju za to kapaciteta, a ne znam ima li za to znanja. Vidim odgovori koji su javnoj raspravi bili od strane ministarstva su išli u tom smjeru, na neki način su bili birokratski, jer se unosi Direktivna EU. Obrazovni sustav u budućnosti treba kreirati tako da svi oni akteri koju budu, svi oni poduzetnici koji budu u budućnosti mogu prepoznavati ovakve pojave i da se na taj način čitavo društvo može s tim suočavati. Na ovaj način, ako samo ministarstvo, ako Vlada kaže mi smo svoj posao odradili i sad spuštamo na niže instance, a ljudi dolje nemaju dovoljno znanja i dovoljno kapaciteta, to nećemo uspjeti. Danas postoje toliko suptilni mehanizmi pranja novca i toliko suptilni mehanizmi financiranja terorizma da je to zapravo već graniči sa nekakvim, ajmo reći ne razumom nego jednostavnim prepoznavanjem tih pojava.
Odgovor na repliku.
Obrazovni sustav je uvijek u središtu interesa svih, pa pretpostavljam da je u središtu interesa i terorista i terorizma. Država je snažno zainteresirana za to kakve će građane sutra imati, pa bi zbog toga sve svoje snage trebala usmjeriti i prema zdravom obrazovnom sustavu. Taj zdravi obrazovni sustav, pod vidom ovog zakona o kojem sada raspravljamo, bio bi da osposobi učenike, djecu, obrtnike, stručnjake, znanstvenike i buduće akademske građane da su u stanju operativno djelovati i da su u stanju donositi analitičke odluke i djelovati kao što to u prijedlogu zakona i stoji u interakciji između nacionalnog i međunarodnog. Da problem obrazovanja sada istaknem i pokušam kontekstualizrati sukladno odredbama ovog zakona o kojem sad raspravljamo, onda bi putem obrazovanja, trebali ljudima posredovati ili onima kojima obrazujemo da u svijetu uvijek vladaju makar dvije sile. Jedna je sila koja će veličati događaj nastanka, a druga je sila koja će veličati događaj nestanka. Kada se radi o politici, događaj nestanka je izgradnja pravednog društava, a događaj nestanka je korupcija. Kada se radi o ovom globalnom problemu, događaj nastanka je stvaranje boljeg svijeta kojem će se svatko osjećati građaninom upravo u onoj zemlji kojoj je i kada zemlju promjeni, osjeća se građanin u toj promjerenoj zemlji, a događaj nestanka je kad se želi destruirati sve ono što su drugi nastankom izgradili. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se. Iduća rasprava je Klub zastupnika SDP-a, uvaženi kolega Boris Lalovac. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodine ministre sa suradnicima, danas je pred nama prijedlog Zakona o sprječavanju i pranju novca i financiranju terorizma, odmah ću reći da će Klub SDP-a podržati ovaj zakon, ne samo zato što se ovim zakonom hrvatski sustav sprječavanju i pranju novca i financiranju terorizma usklađuje sa europskom pravnom stečevinom na tom području, nego zato što je to danas postala jedna globalna prijetnja i vidimo da mnoge razvijenije zemlje, zapada da se teško bore s tom prijetnjom, imaju sve uvide u sve račune, sve obavještajne jedinice su umrežene, itd. Međutim, mi imamo osjećaj da uvijek oni koji žele teror da plaše građane i da rade određene štete, da su uvijek nekako korak ispred, zato je bitno da vidimo, ne samo zakonskom regulativom, da poboljšamo i da damo tijelima državne uprave da u toj borbi, koja imam osjećaj, nikako da prestanu. Uvijek su nekakvi novi izazovi, nego zato što je bitno i za RH, pogotovo ako znamo, da smo turistička zemlja i da u takvom segmentu bilo kakvi ispadi sigurno ugrožavaju i određeno nacionalno gospodarstvo, a u konačnici i funkcioniranje države. Ovdje je već bilo rečeno da je treći Zakon o sprečavanju pranja novca i financiranju terorizma što je s jedne strane dobro da nemao prevelikih izmjena u zakonskoj regulativi. Jedan je bio '97., pa onda čini mi se 2012., sada 2017. znači to je dobro da imamo jednu stabilnu zakonsku regulativu i da ono što je potrebno da se ovakvi zakoni isključivo nadograđuju i nadopunjuju, a to se čini i sada ovim zakonom, gdje ne samo što se usklađujemo sa direktivom EU, ali moramo znati da smo sada na jedinstvenom europskom tržištu i da smo sada puno više izloženi nego kada nismo bili dio EU, zato što sada tokovi novca, a vidimo da i samim dijelom i u ovome zakonu puno lakše kreću se iz zemlje u zemlju. Evo vidimo ovdje kada je navedeno, a to ću kasnije doći, u članku 121. pa bih tu odmah molio i tu primjedbu da se uvaži, ovdje se govori o 100 tisuća eura. Budući da se radi o zakonu, bilo bi dobro, a to smo imali praksu i prije da se sve iznosi nominiraju u kunama kada govorimo o kunama, a ovdje se govori da slobodno možete nositi novac, samo ukoliko prelazite granice EU, znači da se odnosi na vanjske granice EU što znači da vi sada slobodno možete novac na jedinstvena europska tržišta, a ovo se više odnosi za nama susjedne zemlje. Tako da svi oni problemi koji su nam nekada možda bili jednostavniji sada će biti kompliciraniji zato što je sada jedinstveno europsko tržište od nekakvih 500 milijuna stanovnika i sigurno da u tom kontekstu neće biti lako pratiti sve građane koji se kreću, a pogotovo zato što znamo da smo atraktivna zemlja, što se tiče turizma i imate brojne strance na jedinstvenom europskom tržištu koji su možda i sudjelovali u nekakvim tim procesima pranja novca i oni jednostavno dođu i željeli bi kupiti nekretninu na moru. I to je kod nas sada jedan problem koji na takav način oni mogu doći do legalizacije znači do jednostavno takav oblik novca ga ubaci u sustav, znači kupovanje nekretnine. To je jedan poseban segment koji smatram da se treba posebno pratiti jel na jedinstvenom europskom tržištu ne možete svakoga pratiti, a danas jednostavno sa nekim iznosima možete jednostavno doći na našu obalu i kupiti nekretnine. I postavlja se pitanje koliko duboko se onda kasnije, a ovdje smo govorili da se neće pratiti tijekovi novca između fizičke i fizičke osobe, da samo postoje ograničenja od 75 tisuća kuna kada neko ima registriranu djelatnost i to se slažem, to je smanjeno sa 105 na 75 tisuća kuna i ovdje oko ovih 200 tisuća da se traži određeno podrijetlo novca. Međutim postavlja se pitanje kada vam dođe fizička osoba koja ima putovnicu bilo koje od zemalja članica EU donese određeni keš u eurima i dođe i kupi na Jadranu od druge fizičke osobe određenu nekretninu, na koji način će sve institucije od ministarstava do policije jednostavno mogu na takav način kontrolirati sve te transakcije. Mislim da tu postoje određeni više tehnički problemi kako se spustiti na sve te pojedinačne transakcije, a da s druge strane ne ulazite u određeni oblik privatnosti jel ovdje se uvijek postavlja pitanje povrata privatnosti šta vi smijete kao osoba raditi, pogotovo kada dajete taj novac u banci koliko vas pojedinci, koliko vas traže određene podatke izvora toga novca. Ono što je svakako za pohvaliti ono što je dosta u Hrvatskoj ljude nervira, a to je onaj dio tko je stvarni vlasnik. Ovdje govorimo o tvrtkama i uvedeno je u članku 32. do 36. govorim o transparentnosti podataka, ovdje je uvodno i ministar govorio pitanje javnog, da stvari vlasnici tih kompanija, a to je upravo ovo kada su oni dolazili i kupovali određene nekretnine, a ne samo da su ih kupovali kao fizičke nego su otvarali firme pa kasnije kupovali, znači postavlja se pitanje njihovog stvarnog vlasnika i javnog pristupa na te podatke. Ali ovdje se postavlja pitanje ne samo što će netko oštetiti državni proračun ili će oštetiti ili će na taj način legalizirati taj oprani novac nego se postavlja pitanje i onih koji rade, znači poduzetnika koji rade sa takvima koji se skrivaju iza tvz. Skrbničkih računa i raznih drugih neimenovanih podataka. Znači to je bitno da se da taj pristup ukoliko vidimo da se ta rasprava dovodi i u EU da to bude što više taj podatak da bude javnim. I smatram ukoliko bi Europska komisija kada se usuglasi u tim direktivama da bi trebalo težiti da svi ti podaci registra stvarnih vlasnika da budu javni. Ovdje se daje 3,7 milijuna kuna za financiranje, smatram da je to korektno za što EU nameće ovakav oblik, nameće nam ovu direktivu pa u konačnici da i sufinanciraju u uspostavi takvog registra. Ovdje je možda ovako za javnost malo simpatično izgleda zato što će se sada posebno analizirati politički izložene osobe i onda tako sada se tu analiziraju možda i računi predsjednika Vlade, predsjednice države, ministara, zamjenika itd. ovdje je i navedeno u članku 46. ja bi možda ovdje samo postavio pitanje možda ja nisam dobro iščitao, a šta je sa lokalnim čelnicima? Znači nije mi baš meni prirodno da se analiziraju svi računi predsjednika Vlade i predsjednice države, a ne analiziraju se lokalni računi lokalnih čelnika tzv. „lokalnih šerifa“ na pojedinim mjestima i na taj način pogotovo ako znamo da smo rekli da je jedan od načina financiranja nekretnina na Jadranu, jedan od oblika gdje se može vrlo lako doći do tog oblika pranja novca. Tako da mi je bitno da vidimo da li ovdje od ovih devet koji su tu navedeni, da li su tu navedeni i lokalni čelnici. Zatim, ovdje smo govorili o ovome ograničenju načina financiranja do 75 tisuća kuna i do ovih 200 tisuća gdje će se tražiti određene izvide. Mislim da je ovdje također bitno da se ovdje danas posebno spomene da je Ured za sprječavanje pranja novca samo jedna karika u cjelokupnome tome lancu i da je jednostavno dobro funkcioniranje svih državnih tijela ovdje bitno da bi se, da se zapravo dođe do konačno one određene presude odnosno spriječi takvog načina financiranja odnosno u konačnici i štete za državni proračun a u konačnici i štete općenito za RH. Znači općenito prihvaćamo ovaj oblik, ovaj zakon, smatramo da je dobar. Uz sve one koji mogu još dati određene nadopune da se on poboljša je hvale vrijedno. Međutim, s druge strane također treba govoriti i o operativnim stvarima. Dio smo jedinstvenog i europskog tržišta i sada, sada ne samo što moramo djelovati unutar tih direktiva nego i ove pohvale što idu prema uredu i manivala i drugih institucija unutar EU vrlo je bitna ta tijesna suradnja između europskih jedinica, obavještajnih jedinica i hrvatskih jedinica. Međutim, ono što je s druge strane činjenica da i mnogo razvijenije zemlje koje ulažu puno više novaca, koji postavljaju ovakve, ne mogu se, vidite koji imaju probleme sa borbom, sa borbom protiv financiranja terorizma. I u tom kontekstu nažalost nalazimo se u jednom, novom razdoblju i gdje moramo posebno biti oprezni pogotovo ukoliko znamo da smo vrlo jako osjetljivi na turizam, na bilo kakve promjene i tu se nadam da nećemo u budućnosti imati nikakvih problema a svakako podrška i uredu i ministru da nastave u tome i pogotovo da se ove aktivnosti koje se rade da se rade svakako u koordinaciji sa drugim institucijama i da svakako, svakako da će dati i puno bolji doprinos u konačnici otkrivanja. Znači još jednom klub SDP-a će podržati ovaj zakon. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku uvaženi kolega Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi kolega Lalovac, spomenuli ste jednu bitnu stvar u svom izlaganju. Dakle ja smatram da članak 46. bi svakako trebalo proširiti. Meni se čini da, vi ste bili ministar financija, vjerojatno znate koliko kroz javnu nabavu i na lokalnoj, na lokalnoj razini odlazi novca a to je ogroman novac. Mi imamo slučaj, evo i na mojoj županiji, priča se po kuloarima, onome županu je kupljen stan, onome je kupljen stan na moru, upravo ovo što ste vi spominjali. Te stvari bi trebalo itekako kontrolirati jer ne vidim razloga zašto su ti čelnici posebno evo župani kod kojih se provodi mnogo javne nabave, koncesija zbog čega su od ovog izuzeti. I možda bi u postavku trebalo staviti, vidimo ove članove obitelji, možda bi za hrvatske prilike trebalo staviti kumovi, mislim da je to dosta kod nas bilo, dosta takvih situacija u kojima su i kumovi imali svog udjela jer riječ je o velikom novcu i doista sve ono što nas čeka. Vidite sada su, od 1. srpnja mislim da stupa na snagu ova odredba Zakona o javnoj nabavi da se ne uzima najniža ponuda, nekako su svi požurili da sada prije 1. srpnja raspišu te javne nabave. Pa evo u bolnici u Rici već se gura outsourcing, već se gura da se poslovi, iako ima opremljena je bolnica sa uređajima za pranje posteljine, već se to gura negdje dalje, već se taj natječaj obavlja, sada se traži, traži se odluka županijske skupštine. Dakle to su sve stvari koje izazivaju sumnju i zbog toga mislim da bi ovo bilo jako dobro. Hvala.
Odgovor na repliku. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa da, znači ovdje se govorilo općenito i o korupciji i o tom obliku ilegalnog nekakvog novca. Međutim, ovdje pogotovo kod ovoga zakona su prvenstveno čini mi se kada god dolaze stranci, razumijete, ovo poslujemo na jedinstvenom europskom tržištu, imate 500 milijuna ljudi sa različitim putovnicama koje trguju na europskom jedinstvenom tržištu kako trguju i onda je problem tih stranaca koji žele zapravo nekakvu ilegalnu aktivnost koju su ostvarili u nekoj drugoj zemlji da taj novac dođu preko granice sada kako znamo da nema više takvih kontrola, pitanje je hoće li ih, kako će biti, da dođu jednostavno na Jadran, da dođu i kupe taj oblik nekretnine. I to otežava funkcioniranja i institucijama jer to više nije baš tako lako ući u svaku tu pojedinačnu transakciju pogotovo zato što su ovdje transakcije između dviju fizičkih osoba ne mogu biti pod takvim nadzorom. I to je onaj problem koji ćemo vidjeti kako u budućnosti, da li i dalje kroz ove transakcije, odnosno kroz zakone a mislim da je ovaj dobar registar stvarnih vlasnika, to je svakako jedan od koraka gdje će se vidjeti njihova prava imovina i pogotovo ako to budu tako ostvarile firme. I znači možda kroz nekakve druge još dodatne stvari da se ne ugrozi i određena privatnost ljudi ali svakako da ovaj obzir i pogotovo za lokalne čelnike, ali kažem ukoliko se to radi nad predsjednikom Vlade, predsjednicom RH, ministrima, saborskim zastupnicima, ne vidim zašto bi bili lokalni čelnici izuzeti iz ovog dijela i župani ili bilo tko drugi ako smo svi za transparentnost. Mislim da ukoliko to nije navedeno da možda do drugog čitanja se posebno navede i lokalne čelnike. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na iduću raspravu, Klub zastupnika HDZ-a i uvažena kolegica Dragica Roščić. Izvolite.
Predsjedniče zahvaljujem, zahvaljujem se i ministru i suradnicima na izlaganju ovog zakona. Znači pred nama je Prijedlog zakona o sprječavanju pranja novca i financiranju terorizma. '97. kada smo prvi put donijeli Zakon o sprječavanju pranja novca, toliko se pranje novca nije dovodilo u korelaciju sa financiranjem terorizma. Nažalost 2001. kada smo imali nesretne događaje, napad na „blizance“ i slično, jedna nova dimenzija se proučava i nove aktivnosti se provode kod sprječavanja pranja novca, odnosno i te korelacije sa financiranjem terorizma. 2003. odmah poslije toga uvodimo i nova kaznena djela vezana uz pranje novca, također uspostavljanjem Ureda za sprječavanje pranja novca i ovim dodatkom 2004. znači koji se odnosi na financiranje terorizma uspostavljamo jedan sustav koji naravno ne čini samo taj ured već i čine sve ostale institucije, banke, carinska, porezna uprava i tako dalje. Znamo da ovaj ured kao i u većini zemalja je uspostavljen kao, administrativnog je tipa, od tih 151 države spada u onih 71% koje su tako uspostavljene. Mi kada se nalazimo u drugim zemljama, evo mogu ja i osobno reći, ne želim generalizirati ali se ipak ta nesigurnost i strah od terorizma se jače osjeća i možemo se zapitati da li je to sve nama potrebno, koliko se novaca troši na to sprječavanje, da li je to glavni problem u Hrvatskoj. Ali kada vidimo ovdje podatke da je od siječnja 2009. dosta takvih transakcija uočeno, da ovaj ured je dosta posla obavio, a i sami ovaj iznos sumnjivih transakcija od 175 milijuna kuna nam ipak govori o velikoj potrebi, znači ovih aktivnosti. Ono što Hrvatska, što smo i svi uočili, sebi ne može dopustiti nikako da se bilokakve takve situacije terorizma u Hrvatskoj dese radi i osjetljivosti našeg gospodarstva koje je povezano sa turizmom i slično. U ovom zakonu rješavamo 10 osnovnih pitanja, znači svake 4 godine se provodi nacionalna procjena rizika od pranja novca i financiranja terorizma, ovdje bih istakla i ovo ograničenje o poslovanju s gotovinom za pravne ili fizičke osobe koje obavljaju registriranu djelatnost u RH, na 75 tisuća kuna. Naglašavam, kod fizičkih osoba se samo radi o fizičkim osobama koje imaju registriranu djelatnost u RH. Vidjela sam da je Odbor za pravosuđe komentirao da bi možda trebalo ovaj iznos spustiti na niže, na našem Odboru za financije smo razgovarali, možda je i prenizak ovaj iznos, uglavnom, kada se gleda nekakav optimum i kako smo raspravljali na odboru i što su učinile susjedne zemlje, ovo je ipak jedan iznos koji je po nama opravdan, znači 75 tisuća kuna. Također ono što je mogu reći, najvažnije, uspostavljanje registra stvarnih vlasnika pravnih subjekata radi transparentnosti podataka o stvarnom vlasniku pravnih subjekata. Znamo da te aktivnosti nam možda i zvuče da iziskiva najviše aktivnosti i možda da će trebati nekakva sredstva, ali vidjeli smo u obrazloženju da već će se postojeći kanali koristiti i da dodatan novac ta to neće biti potreban. Ovdje također će se prikupljati podaci izvoru sredstva za gotovinske transakcije u vrijednosti od 200 tisuća kuna i većoj, naravno, postoje i argumenti da se i ovaj iznos snizi, ali ovo je zasada neki koji se smatra opravdan i mi ovdje naravno, kako smo političari, komentirali smo i novu definiciju pojma politički izložene osobe. Zasada ovim zakonom se predviđa da to neće biti izložene osobe se neće definirati kao one političke osobe koje su najvišeg ranga nego one srednjeg i nižeg. Važno je da jačamo institucionalnu i operativnu neovisnost ureda. Detaljnije se propisuju rokovi obveznicima vezano za izdavanje i trajanje naloga Ureda za privremeno zaustavljanje i obavljanje sumnjive transakcije, ovdje se možda čini onako nebitna odredba, ali ipak ovaj rok od 72 sata zaustavljanja ovih transakcija kada se poklapa sa blagdanima, sa nedjeljom i sl., događale su se, znači u praksi problemi, u biti najopipljivije za one koji doista rade i koji su u ovom sustavu. Nove tehnologije razmjene informacija među financijsko-obavještajnim jedinicama unutar EU-a putem decentralizacije računalne mreže, naravno, ovo iziskuje troškove ali srećom, ovi troškovi su predviđeni u proračunu i sredstva dolaze iz EU izvora. I važno je da se propišu sankcije za obveznike primjene ovoga zakona koji treba biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće. Mi smo također na Odboru za financije, a ovdje već smo kod izlaganja ovog zakona o potvrđivanju FACTA-e, ugovora i općenito ovih svih zakona koje od nas očekuju razmjenu podataka, nekakvih privatnih, osobnih, pravnih ili fizičkih osoba od strane banaka, uočili smo tu problematiku kada banke zahtijevaju i potražuju više podataka nego što im je zakonom zadano jer prilikom nekakvih aktivnosti koje su zakonski zadane, one to iskoriste možda da bi dobili neke druge. Već smo rekli da snažno tome se treba oduprijeti, da ljudi trebaju biti upoznati koje podatke moraju dati, tu je i Agencija za zaštitu podataka, tako se naravno i prilikom provedbe ovog zakona treba o tome voditi računa. Evo samo znači za kraj bi naglasila, ovaj zakon treba doprinijeti tome da ovaj ured bude još neovisniji, da sve ove aktivnosti budu što brže, da se sve te transakcije što brže identificiraju, otkriju jer iako ovo znači izravno se odnosi na transakcije i financiranje terorizma, ovo je isto jedna aktivnost koja sprečava i da se terorizam dešava bolo gdje a naravno i u Hrvatskoj, koja to sebi nikako ne može dopustiti, zbog specifičnosti našeg gospodarstva. Naravno, niti jedna država ne želi doći u takvu situaciju. Naravno, klub HDZ-a podržava ovaj zakon, prihvaća ga i to bi bilo to. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku uvaženi kolega Bačića. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo kolegice Roščić, u izlaganju spomenuli ste ograničenja vezano za poslovanje za fizičke i pravne osobe gdje se više po ovome zakonu ne bi mogle vršiti naplate, izvršiti plaćanja gotovinska znači, u vrijednosti većoj od 75 tisuća kuna, čisto radi umanjenja rizika samog poslovanja posebice vezano za pranje novca, pa evo zanima me i vaše mišljenje je li to možda premali iznos, zašto se to uopće smanjuje i kakva su iskustva tj. kakva je praksa drugih zemalja? I vezano i za to, mislim gledajući i statistiku, ovo šta je ministar spominjao, pari mi se da smo isto sigurna dosta zemlja što se tiče problematike pranja novca pa jel možda i potrebno ovoliko restrikcija i ovoliko ograničenja u samom zakonu? Hvala.
Odgovor na repliku.
Kolega Bačić, zahvaljujem na pitanju. Postojalo je nekakvih rasprava oko toga koji iznos odrediti, da li je to 75 tisuća, Odbor za pravosuđe je tražio da čak bude manje, naravno da mi svi želimo ubrzati nekakve financijske tokove radi gospodarskih, radi općenito ubrzanja gospodarske aktivnosti, ali moramo biti svjesni da to ni otvorenošću ni olakšavanje ni ubrzavanjem svih transakcija da ima i ta druga problematike koja omogućava i ovako nečasnim radnjama, znači da se provode. Tako da je jedan optimum tih 75 tisuća kuna, bilo je zahtjeva i za manje, vidimo i vi govorite i možda većim iznosima koji bi trebali tu biti. A što se tiče opasnosti, mislim da definitivno ne trebamo čekati da se nekakva situacija desi kako bi smanjivali te rizike, već sada ih treba smanjiti. Rekla sam već ranije, da mi ne možemo dopustiti sebi da nam se teroristički napadi dese, ili da kroz našu državu prolaze transakcije kojima se isti financiraju, to definitivno ukloniti i najmanju mogućnost da se to događa, a vidjeli smo i financijsku stranu da se proračun neće dodatno oštetiti, tj. da će i ovaj dio što se tiče uvođenja novih tehnologija da će se financirati iz EU izvora. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na iduću raspravu. U ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e uvaženi kolega Bunjac. Izvolite. Nisam shvatio, ali stigli ste u zadnji tren.
Hvala lijepa predsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege, poštovani ministre i gosti. Danas govorimo o pranju novca i donosimo zakon koji bi kao trebao doprinijeti sređenju stanja koje je katastrofalno. Ali cijelo vrijeme mi pada na pamet ona pjesmica „Tko se boji vuka još“, jer čini se kakve god mi zakone donesemo Hrvatska je po ovom pitanju među najgorim državama na svijetu. Dakle, kao što sam već spomenuo prošli tjedan je donesena procjena, odnosno stručna analiza da je među svim državama jugoistočne Europe Hrvatska daleko najkorumpiranija, da 80% menadžera smatra da je u Hrvatskoj razina korupcije visoka. I postoje procjene da je prema tzv. egzotičnim destinacijama iz Hrvatske izneseno najmanje 15 milijardi dolara. Znači ne kuna, nego dolara što i da korupcija, odnosno među koje spada i pranje novca godišnje Hrvatsku košta 10 do 15% proračuna. Evo kako bih malo rasvijetlio ovu problematiku pročitat ću vam jedan oglas iz novina jedne tvrtke koja djeluje u Hrvatskoj, a zove se Legal business consultants i koja dakle je pouzdan partner kod osnivanja off shore i rezidentnih kompanija. U roku od 1 do 15 dana osnovat ćemo kompaniju sa imenom po vašem izboru, a možemo ponuditi gotove kompanije spremne za korištenje. Najčešće organiziramo osnivanje kompanija na lokacijama sa nula posto poreza kao što su Britanski djevičanski otoci, Bahami, Mauricius i Belize koji plaćaju fiksni godišnji porez i vode poslovanje bez knjigovodstva. Evo, znači mi saznajemo da u Hrvatskoj je pranje novca, dakle legalni posao. I što poduzimamo? Na koji način se borimo protiv toga? Donosimo zakon koji te perače novca ni na koji način neće oštetiti, jer koliko sam vidio iz službenih statistika od ovih 15 milijardi dolara u Hrvatsku se vratilo nekih 3, 4 milijuna kuna i s time bi mi sad trebali riješiti ovaj problem. Imate recimo slučaj ako sad otvorite portale, malo prosurfate Feratum banke. Znači to je on line banka koja nema nikakve zaposlene, koja nema nikakve urede u Hrvatskoj. Ima sjedište na Malti. Malta je inače poznata u Europi kao meka za pranje mafijaškog novca. Daju vam kredit u roku 15 minuta. Nije potrebno ništa osim preslike osobne karte. On je u roku 15 minuta na računu. I što se dešava? Što poduzima ministar financija? Što poduzima guverner? Znate što poduzima? Stavio je obavijest na web stranicu HNB-a budite oprezni sa kreditima Feratum banke, budite oprezni. Evo to je, dakle mjera s kojom se Hrvatska bori protiv korupcije pranja novca, pljačke građana. Ja sam također napomenuo da je ključni problem u ovoj problematici su tzv. skrbnički računi. Znači, skrbnički računi, većina njih se nalazi u Zagrebačkoj banci su tajni računi, računi kojima vi ne možete saznati ime vlasnika, a na tim skrbničkim računima nalazi se prema procjenama 76 milijardi kuna. Nema tvrtke u Hrvatskoj u kojoj udjele ne drže skrbnički računi, svi počevši od INA-e, od Podravke, od ne znam T-Coma, od Adris grupe itd. Svugdje se nalaze ti skrbnički računi. Oni obično čine jednog od prvih 10 dioničara. Evo recimo među prvih 10 dioničara Hrvatskog telekoma, nalaze se četiri skrbnička računa. Tko su ti ljudi? Jesam to ja, jel' to gospodin Šuker, ministar Marić? Nemamo pojma. A netko je! A sigurno nisu Marsovci! To su neki građani Hrvatske. Mi sad radimo registar stvarnih vlasnika računa. Pa dajte da saznamo tko su vlasnici tih skrbničkih računa. Zabranimo ih, ukinimo ih. I kad to učinimo u roku 2 dana znat ćemo tko je opljačkao Hrvatsku. Sve će biti jasno. Vidjet ćemo da su u Hrvatskoj milijunaši, pa i milijarderi ljudi koji nikad u životu nikakav pošteni posao nisu radili. Ali su se u vrijeme pretvorbe i privatizacije jako lijepo okoristili i stekli ogromne profite. Između ostalog tvrdi se da Hrvatska ima 280 multimilijunaša. Neki kažu da imamo, dakle i milijardere. Tko su ti ljudi nikada nismo saznali. Zašto recimo hrvatska javnost ne bi znala takve stvari? Evo recimo ministra Marića bih htio pitati s obzirom da je on bio jedno vrijeme u Agrokoru koji su to skrbnički računi postali vlasnici Leda tijekom mjeseca travnja ove godine? Tko je tko kupovao Ledo u trenutku kad su dionice pale za oko 70%, trenutak prije nego što će s njima biti zabranjena trgovina na Zagrebačkoj burzi. Kako mi sad da se borimo protiv pranja novca, a ne možemo jedan takav podatak dobiti od vas koji imate sve instrumente u svojim rukama, sve alate da konačno rasvijetlite ovo pitanje. Evo, recimo, vlasnik Leda je skrbnički račun Zagrebačke banke. Kupio je 109 dionica vrijednih 310 tisuća kuna 17. travnja. Evo, ili još jedan skrbnički račun PBZ-a, kupio je dionice Leda za 860 tisuća kuna. Dakle, čini se da što se tiče tih skrbničkih računa da je to jedno vrlo ozbiljno pitanje, koje se čak previše često ne spominje u javnosti, i smatram jednostavno da bi to pitanje rasvjetavanje, dakle, stvarnih vlasnika računa, puno više doprinijelo sprječavanju korupcije i pranje novca u Hrvatskoj, nego ovaj spomenuti zakon, koji dakle, to pitanje ne dotiče i onda samim time, u stvari na neki način šalje poruku, mi ovdje donosimo zakone, a vi slobodno radite onako kao što ste navikli. Iznosite hrvatski novac, a sav teret, svu štetu koju mi pritom pretrpimo, i ovako i onako ćemo prebaciti na građane, smanjit ćemo mirovine, uvest ćemo porez na nekretnine i sve ostale pritiska na građena, tako da u konačnici od svega ovoga, bojim se da neće biti ništa. Tko, kako i zašto štiti berače novca u Hrvatskoj, to je sada pitanje na koje zaključak prepuštam da donese svako sam za sebe. Hvala lijepa.
Hvala. Nemamo replika, pa prelazimo na pojedinačnu raspravu. To je uvaženi kolega Ante Babić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa samim uvodnim izlaganjem zapravo ministar je govorio o prijedlogu ovoga zakona, o njegovim prednostima i značaju i o dobroj zapravo praksi i iskustvima iz EU. Ono što nije bilo kratko rečeno u tom vremenu, a trebalo je zapravo naglasiti, rekao sam to i u svojoj replici, vezano za sam ured, odnosno za broj operativnih analiza koje su se dogodili. Pa valja reći da u tom periodu je zapravo ured na godišnji razini provodio oko 5000 koliko sam mogao izračunati, 5000 operativnih analiza tijekom 1 godine. Dakle, Manival je zapravo vršeći ove evaluacije i pohvalio ovaj ured, pa ću to reći, jer ovdje nije javno bilo izneseno, da su zaposlenici ureda profesionalno i da su dobro obučeni, da su motivirani i da su redovito educirani, da je visoki broj dostavljenih slučajeva, sa sumnjom na pranje novca od strane ureda nadležnim tijelima da na daljnje postupanje i ono što je bitno da su predstavnici Državnog odvjetništva RH, ali i Ministarstva unutarnjih poslova istaknuli da su ti analitički izvještaji ureda visoke kvalitete i pružaju dobru, odličnu osnovu za pokretanje samih istraga. Ministar je također nabrojio i 10 točaka koji će se poboljšati donošenjem prijedloga ovoga zakona, od nacionalne procjene rizika, zapravo do samo registra samog vlasnika nove tehnologije, razmjene podataka i slično. Prinosom ove direktive, Direktivne EU 849, zapravo imat će za posljedicu umanjenje identificiranih rizika od pranja novca, ali i financijskog terorizma. Usklađivanje država članica sa ovom direktivom, obuhvaća ispostavljanje registra stvarnih vlasnika, a to naravno podrazumijeva i određene troškove koje će nastati kod Ministarstva financija i dobro je da su oni kao takvi predviđeni i osigurani projektima EU, u visini od 3,7 milijuna kuna, a vezano za samo informatizaciju. I sami kolege zastupnici danas kako pojedinačno, tako u ime klubova, pohvalili su ovaj prijedlog zakona, što može služiti na čast i ovome Ministarstvu financija, a i svima nama u RH. No, ovdje želim povući jednu paralelu i zapravo jedno glasno razmišljanje, s obzirom na informatizaciju, koja se izravno ne tiče ovog prijedloga zakona, ali je dobro znati to preko Ministarstva financija i volio bi da to bude zapravo inicijativa Ministarstva financija prema Vladi RH, a zapravo radi se o sljedećem, dakle, registri stvarnih vlasnika će biti javno dostupni stvarno onim institucijama koje trebaju raditi po tom pitanju od Ministarstva financija, Porezne uprave, Carinske uprave, DORH-a, HNB-a, što je jako dobro i dobro je da to nije, da se javno ne objavljuje jer kod nas je sve su … [[Govornik se ne razumije.]] ovo što je kolega Bunjac govorio, pa bi i ovdje to izazvalo niz negativnih konotacija. Oni koji trebaju za to zapravo znaju. U ovom trenutku u RH, informatika, informatički djelatnici, informatički programi, info sustavi, licence, održavanje, stvaranju stvarno velike teškoće tijelima javne i državne uprave. Ako pogledate 20-tak ministarstava, državne urede, nekoliko 10-taka, više od 40 agencije 556 jedinica lokalne uprave i samouprave, zavoda, javnih ustanova, svi vam oni na neki način imaju svoje informacijske programe, svoje informacijske sustave koji zapravo nisu kompatibilni, nisu skalabilni, oni nisu interoperabilni, nisu umreženi i zapravo ih se teško može povezivanje u RH. Neki jesu hvale vrijedni i mogu se povezivati, ali zapravo kada smo uvodili OIB, mislili smo zapravo i o takvim stvarima, znam da je sada u tijeku jedan projekat EU Esea za razmjenom elektroničkih podataka. To je vrlo važan projekat, zapravo radi se o nepripadnim isplatama, bilo da se radi o doplatku za djecu, alimentacijama, pomoći za njegu, odnosno nepripadnim isplati mirovinama koji zapravo oštećuju hrvatski proračun prilično velikim iznosima dakle usudio bih se reći da su informacijski sustavi u svim ovim tijelima javne i državne uprave teški preko milijardu kuna. Milijardu kuna mislim novac koji bi se u RH kud i kamo mogao bolje iskoristiti, ne samo za plaćanje ovih programa, licenci i njihovih održavanja, a kažem koji se ne mogu kao takvi iskoristiti u potpunosti. Mislim da bi bilo dobro da razmišljamo o sljedećem, s obzirom na tako veliki iznos, Ministarstvo financija preko APIS-a siguran sam koji je u vlasništvu države i grada Zagreba, ali i Financijske agencije FINA-e kao jednog operativnog tijela, može razmišljati o tome, ne samo vezano za ovaj zakon, ne samo za projekat EIS-a EU nego govorimo o učinkovitosti informacijskih sustava u RH i zlouporaba novca iz državnog proračuna vezano za nekoliko desetaka točnije preko 70 državnih naknada, subvencija i ostalih davanja koje država u cijelosti ne može koristiti i ne može kontrolirati radi se o velikim sredstvima državnog proračuna. Dakle mislim da bi ta inicijativa trebala ići preko studenata FER-a i računarstva da ih se financira, da ih se stipendira na račun države da oni sutra preko APIS-a odnosno FINA-e mogu raditi jedan jedinstveni informacijski sustav RH koji bi u mnogome pomogao kažem i zbog zlouporaba ovakvih sredstava. Ja se nadam da će se to dogoditi i da ćemo mi imati jedan učinkovit i siguran informacijski sustav i da će on zapravo pomoći u takvim stvarima, ne samo Ministarstvu financija i rashodovnoj strani proračuna, gdje moramo paziti na svaku kunu, nego kažem i zlouporabama sustava kod davanja naknada, određenih subvencija koje možemo i preko OIB-a umreženo u jedan zajednički informacijski sustav koristiti, a i to može dovesti do sprečavanja pranja novca u RH. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem se. Imamo jednu repliku uvažena kolegica Grozdana Perić. Izvolite.
… informacijski sustav i njegovu učinkovitost. Pa evo da razbijemo tabue i ovo što se insinuira da skrbnički računi se ne kontroliraju onda ja to moram demantirati jer sudjelujući u raznoraznim poslovima, a prvenstveno kod izdavanja vrijednosnih papira onda se točno zna procedura i način kako se otvara skrbnički račun, tko ga otvara sa svim podacima upravo ovo što ste naveli, ime, prezime, OIB, prebivalište itd., dakle svi detaljni podaci se evidentiraju i imaju u evidencijama i nema nikakvog straha i dapače sa ovim zakonom se kontrola i evidencija itekako postiže i može se u svakom momentu nadležne institucije koje su za to ovlaštene zatražiti podatak i imati pravi i cjeloviti uvid u kompletnu evidenciju svih takvih vlasnika odnosno imatelja skrbničkih računa. Jer u samom zakonu kada je konkretno izdanje vrijednosnica onda imatelj vrijednosnih papira ne može biti i skrbnik. Dakle to mora biti neka ovlaštena institucija s kojom se sklopio dodatno ugovor. Prema tome, evo da se razbije taj tabu i da se demantira da na ovaj način se hoće skrivati bilo kakvi podaci. dapače, na ovaj način se oni mogu itekako imati i evidentirati. Hvala.
I odgovor na repliku kolega Babić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa poštovana kolegice Perić, dobro je da ste objasnili kako dolazi do otvaranja skrbničkog računa. A kada ste govorili o informacijskom sustavu mislio sam konkretno na jedan stabilan informacijski sustav vezan za tijela javne i državne uprave. To je jako bitno i svi oni koji se bave time jako dobro znaju da RH gubi velika sredstva upravo zbog zlouporaba koje se događaju, ne zbog informacijskog sustava nego zbog lošeg informacijskog sustava koji nisu kompatibilni, a govorim i o ne pripadajućim isplatama. Samo recimo u mirovinskom sustavu za doplatak za djecu, u centrima za socijalnu skrb, opskrbnicama, pomoć i njegu, radi se o milijardama sredstava koja bismo mogli uštedjeti samo da razmišljamo o tome da taj informacijski sustav u RH povezan zajedno sa APIS-om, zajedno sa FINA-om, sa mladim studentima koji tu mogu ostati. Jel dana u javnoj upravi teško ćete naći informatičare koji vam mogu raditi za 4, 5 ili 6 tisuća kuna i obavljati vrlo komplicirane i održavati takve sustave. Oni vam idu u privatne tvrtke odnosno idu vani. A na ovakav način ostavili smo mlade ljude u RH, dodatno bi ih stimulirali, a mi bismo učinkovitiji informacijski sustav. Hvala.
Zahvaljujem. I završno obraćanje ministar financija uvaženi kolega Zdravko Marić.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene zastupnice i zastupnici. Pa evo samo kratko. Hvala na ja ću reći prije svega podršci većine i klubova i zastupnika što smo čuli, konstruktivna rasprava, par dobrih komentara koje smo čuli i koje sigurno ću reći ćemo razmotriti do drugog čitanja. Mahom se tiču problematike određivanja pragova u smislu transakcija u gotovini, bilo uvaženog zastupnika Šukera ili zastupnika Lalovca koje ćemo uzeti u obzir. Možda jedna opaska vezana za ovu tematiku oko tih skrbničkih računa. Dakle naravno da i evo uvaženi zastupnik Bunjac je o tome govorio i spomenuo je da i u pojedinim kompanijama i u izlistu sa burze odnosno Zagrebačke burze podacima stoje podaci o skrbničkim računima, ali opet vrlo jasno treba reći, dakle skrbnički računi se otvaraju uz naravno znanje i burze i poglavito Središnjeg klirinško depozitarnog društva. Što znači da i te dvije institucije raspolažu sa tim podacima koje su također sastavni dio ukupne strukture sustava za sprječavanje pranja novca, financiranje terorizma i možda ako u nekom konkretnom slučaju ili netko od vas zastupnika ili ja osobno kao ministar nismo upoznati sa svakim detaljem. Ono što je najvažnije za reći je da institucije koje su za to nadležne znaju sve detalje i temeljem toga naravno i te analitike između ostalog i postupaju. Evo, hvala vam lijepo još jedanput na komentarima. Mi ćemo do drugog čitanja razmotriti ove komentare koje smo danas čuli i naravno do iduće rasprave na ovu temu. Hvala lijepa.
Ovime zaključujem raspravu i glasovati ćemo kada se steknu uvjeti. A ispričavam se, imamo jednu repliku, uvaženi kolega Bačić.
Ma samo jedna kratka replika, dosta smo pričali upravo o ovome registru stvarnih vlasnika pravnih osoba, trebao sam zapravo replicirati kolegi Babiću, ali evo pričekao sam završno izlaganje ministra. Samo čisto statistički kratko, znamo da smo prijašnjih godina dosta pričali o fiktivnim tvrtkama i posebice o onome valu kada su se tvrtke osnivale za kunu, kada je bilo to izrazito jeftino, hoće li ovaj registar već kada se troši određeni iznos iz proračuna ali i iz fondova EU, je li ovaj registar zapravo ide u smjeru da pročistimo same ste popise, da vidimo s čime raspolažemo, da vidimo koliko je tih fiktivnih tvrtki, ne samo tvrtki nego udruga i zaklada preko kojih je isto bilo dosta i sumnjivih transakcija koje su isto bile dosta pod povećalom, nije im se znalo, nisu imali radnika a imali su određene transakcije tako da me zanima je li ovaj registar ide i u tom smjeru? Hvala.
Pa ja bih rekao da ne baš, ne bih doveo u analogiju jedan za jedan naravno u ovoj tematici, predstavio sam i rekao koja je osnovna intencija registra stvarnih vlasnika. Tematika koju vi govorite se dijelom može vezati, manjim ili većim nebitno ali problematika prijenosa ili proboja pravne osobnosti je nešto što se ipak putem poreznih propisa nekih drugih regulira i rješava kao takvo. Ali sigurno da i registar stvarnih vlasnika će učiniti puno veću transparentnost poglavito onim jedinicama i onim tijelima državne uprave kojima zapravo treba služiti upravo kako bi oformio dodatni element u otkrivanju tih tzv. sumnjivih transakcija i svih mogućih preventivnih aktivnosti kojima je i namijenjen. Hvala.
… [[Govornik naknadno uključen.]] a glasovati ćemo kada se steknu uvjeti. Prijedlog zakona o sprečavanju pranja novca i financiranja terorizma, prvo čitanje, P.Z.E. broj 128, predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu matičnog saborskog radnog tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključa: „1. Prihvaća se Prijedlog zakona o sprečavanju pranja novca i financiranja terorizma i 2. Sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona“. Molim vas glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno sa 121 glasom donesen zaključak kako ga je predložio matični saborski odbor.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene dame i gospodo zastupnici. Evo pred vama se nalazi Prijedlog zakona o stambenom potrošačkom kreditiranju. U prvom saborskom čitanju naravno također kao i kod ove prethodne točke, odmah ću reći uvodno da očekujem i kvalitetnu i konstruktivnu raspravu i komentare, sugestije i prijedloge koje bi mogle i poboljšati i unaprijediti prijedlog zakona s kojim danas stajem ovdje zajedno sa svojim suradnicima ispred vas a koji se tiču jedne tematike koja je dobila naravno jako puno na važnosti proteklih godina ne samo u Hrvatskoj nego naravno u cijeloj EU. Između ostalog jedan od light motiva i razloga za donošenje ovog zakona je i usklađivanje sa Europskom direktivom, direktivom iz 2014. godine o ugovorima o potrošačkim kreditima koji se odnose na stambene nekretnine pri čemu je fokus s jedne strane na zaštiti potrošača koji su zbog bilo posljedica financijske krize ali moramo isto tako reći bilo zbog nedovoljne informiranosti našli u financijskim poteškoćama. Dok je s druge strane naravno cilj bolje urediti segment stambeno potrošačkog kreditiranja kroz uvođenje zajedničkih pravila unutar EU u području stambenih potrošačkih kredita. Ja ću ovdje jasno reći uvodno da je naš rok kao zemlji članici za uvođenje i uskladbu sa ovom direktivom i donošenje ovog zakona bio još 21. ožujka 2016. godine. Međutim, isto tako treba reći i upozoriti na one objektivne okolnosti koje su vodile do toga da smo u kašnjenju. Međutim smatramo da unatoč tom kašnjenju kroz kvalitetnu raspravu unutar dva čitanja u Hrvatskom saboru ćemo iznjedriti jedan dobar zakon koji će u budućnosti, dakle profuturo utjecati na, neću reći u potpunosti eliminiranje jer nikada ne možemo skroz biti sigurni ali sigurno svođenje i suzbijanje na najmanju moguću mjeru različitih okolnosti koje su dovele do brojnih problema poglavito naših građana, dakle potrošača ovih usluga. Dakle prošle godine mi smo proveli i jednu kvalitetnu javnu raspravu u tijeku proljeća 2016. godine, nakon toga uputili prijedlog zakona u vladinu proceduru, Vlada ga je prošla usvojila, u Hrvatski sabor je došao, međutim, ponavljam još jedanput objektivne okolnosti koje su svima znane, to je raspuštanje Hrvatskoga sabora nisu dovele do toga da ga se prošle godine raspravi i izglasa. Mi smo ponovili kompletnu proceduru uz jedno dodatno i savjetovanje na razini tijela državne uprave. Spomenuti ću i da smo početkom ove godine imali jednu dodatnu kvalitetnu raspravu ne samo na razini Ministarstva financija i tijela koje su usko vezane uz njih nego i Ministarstva uprave koje je dalo također važne i dobre komentare. I ponovili smo cijelu proceduru, Vlada ga je usvojila na sjednici u ožujku i uputila ga je u Hrvatski sabor i on je danas naravno ovdje ispred nas. Segment stambeno-potrošačkog kreditiranja u RH do sada je samo djelomično bio uređen Zakonom o potrošačkom kreditiranju. Važeći Zakon o potrošačkom kreditiranju prema ovom prijedlogu se više neće primjenjivati, dakle na ugovore o stambenom potrošačkom kreditiranju, on će vrijediti samo za potrošačke kredite do milijun kuna. Sklapanje ugovora o stambenom potrošačkom kreditu sa sobom neizbježno nosi rizike. Rizike je nemoguće u potpunosti izbjeći ali se može smanjiti njihov utjecaj na osobne financije život potrošača. Zato je poseban naglasak na informiranju prije sklapanja ugovora o stambenog potrošačkom kreditu, i o financijskim i ostalim rizicima. Vodeći se pritom procjenom osobnog financijskog stanja i očekivanja glede budućih prihoda i rashoda. Prema takvoj analizi i osobnim preferencijama, potrošač sam mora odlučiti koju razinu rizika želi preuzeti i s kojim ciljem. U isto vrijeme treba spomenuti naravno i element globalizacije tržišta financijskih proizvoda i usluga. Sve složeniji financijski proizvodi i usluge te neravnoteža snaga, odnosno nejednakost ili asimetričnost dostupnih informacija koje posjeduju s jedne strane pružatelji financijskih proizvoda i usluga te s druge strane korisnici tih istih financijskih proizvoda i usluga. To je sve skupa dovelo do potrebe boljeg i podrobnijeg uređenja segmenta potrošačkog kreditiranja kvalitetnim propisima u području stambenog potrošačkog kreditiranja ali i dobro osmišljenim programima financijskog obrazovanja, s ciljem podizanja financijske pismenosti potrošača, smanjuje se navedena neravnoteža te se podiže razina financijske pismenosti u društvu a čime se doprinosi boljem upravljanju i raspolaganju osobnim financijama što omogućuje podizanje i postizanje osobne koristi pojedinca ali posljedično naravno, koristi društva u cjelini. Što se tiče posljedica financijske krize mislim da i u ovom Hrvatskom saboru a i općenito u našoj javnosti, stručnoj i općoj, jako puno se vodilo i rasprava i mislim da tu svatko jako dobro zna bilo na općem primjeru, a možemo reći na velikom broju pojedinačnih slučajeva, dakle efekti financijske krize dobrim djelom su znani. Ja ću ovdje apostrofirati jednu tematiku koja je također i nama kao Vladi RH izuzetno važno i aktualna i najavili smo a naravno i očekujemo i podršku sve struke i općenito svih koji u tom mogu biti uključeni da se između ostalog problematika blokiranih odnosno ovršenih i svih ljudi i građana koju su dopali u određene probleme, mahom i dobrim djelom i ne svojom krivnjom, počne rješavati. S jedne strane naravno, prošlost je prošlost i trebamo uložiti maksimalne napore na koji način i kako olakšati našim građanima zbog tih problema koje imaju, dakle govorimo slučaju od 328 tisuća 872 građana koji su sa krajem travnja 2017. godine blokirani u ukupnom iznosu blokade od preko 42 milijarde kuna, ali isto tako govorimo o budućim koracima koje je to potrebno napraviti, koje to zakone i u kojem obujmu i na koji način potrebno promijeniti i izglasati u ovom visokom Domu kako bi zapravo prevenirali i smanjili mogućnost nastanka takvih pojavnih oblika koji proteklih godina su evidentno bili visoki. Također, važno je istaknuti i kako ova Vlada provodi Akcijski plan za unapređenje financijske pismenosti potrošača za 2017. godinu koji je izrađen temeljem nacionalnog strateškog okvira za razdoblje 2015.-2020. Mi upravo u tijeku imamo i ovaj tjedan završnu fazu, možemo reći tako, projekta opismenjavanja u ovom koraku tijela i zaposlenika državne uprave koje bi naravno ta svoja stečena znanja i iskustva trebali zapravo, dalje prenositi. Dakle, ta financijska opismenjenost i pismenost sigurno i kroz ovu tematiku zapravo dobiva još više na važnosti. Također prije samih novina i novosti u zakonu i njegovom predstavljanju, vrlo kratko o stanju kredita i na tržištu kredita danas. Dakle, evo nakon nekoliko godina kontrakcije kreditne aktivnosti poglavito prema stanovništvu, od početka 2016. godine, bilježi se blagi, ja ću zaista reći blagi, to nisu nekakve značajne stope rasta, ali ipak oporavak te kreditne aktivnosti, poglavito prema stanovništvu. Naravno, uz povoljna kretanja kamatnih stopa koja dobrim dijelom, jednim dijelom zapravo idu svima nama u korist nastavljeno je ublažavanje standarda odobravanja kredita ali i rast općenito kreditne potražnje poduzeća i stanovništva. To je nešto što sigurno je, ja ću reći svima u interesu da se ta aktivnost pospješi, unaprijedi, tako da i ovaj zakon između ostalog treba gledati i u tom segmentu. U isto vrijeme naravno, efekti financijske krize su stvorili poprilično visoki teret ne samo na bankarski sustav, da ne govorimo samo o njegovim poteškoćama, ali ipak te poteškoće imaju određene implikacije na cijelo naše gospodarstvo. To se prije svega reflektira u visokom udjelu nenaplativih kredita, dakle tzv. loših i nenaplativih kredita koje je krajem 2015. godine došao do razina od blizu 17% i zabilježio konačno jedno blago smanjivanje u pojedinim segmentima nešto jače nešto malo slabije ali naravno, sigurno trend koji treba nastaviti i pospješivati kako bi otvorili prostor za kreditnu aktivnost, ali zdravu kreditnu aktivnost prema hrvatskim građanima i hrvatskim poduzetnicima. Što se tiče novina u zakonu, dakle ja ću apostrofirati one najvažnije. Siguran sam da ste vi već i u ovom samom draftu temeljito pročitali i prokomentirali interno sam zakon. Dakle, s jedne strane povećanje informiranosti potrošača. Dakle, ovim zakonom uvodi se europski standardizirani informativni obrazac na razini EU-a koji će sadržavati sve relevantne informacije o vjerovniku, kreditnom posredniku, glavnim obilježjima kredita, kamatnoj stopi, prijevremenoj otplati i sl., a temeljem kojeg će potrošačima biti lakše uspoređivati ponude o kreditu. Kada kreditna institucija dostavi obvezujuću ponudu, dužna je potrošaču ostaviti rok od najmanje 15 dana za donošenje informirane odluke unutar kojih je ponuda obvezujuća za kreditnu instituciju. Potrošaču se daje pravo da u roku od 14 dana nakon sklapanja ugovora odustane od ugovora bez navođenja razloga i bez naknade. Druga točka je izračun efektivne kamatne stope. Dakle, ovdje treba reći da je ta tematika i postojećim zakonodavstvom dijelom, manjim dijelom bila regulirana, dobro znamo da banke objavljuju podatke o efektivnim kamatnim stopama, međutim, izračun koji su oni radili, mi ne možemo govoriti poglavito koji se tiče tijeka samog otplatnog plana kredita, nije bio zadovoljavajući. Tako da u ovom dijelu, ujednačuje se izračun efektivne kamatne stope na razini EU-a, pri čemu je određena i matematička formula koja će se koristiti na početku i za vrijeme trajanja kredita. Također su točno definirani ukupni troškovi koji ulaze u izračun efektivne kamatne stope, odnosno EKS-a. Ukupni troškovi kredita za potrošača uključuju ukupne troškove stambenog potrošačkog kredita za potrošača, koji uključuju kamate, naknade, poreze i sve druge naknade koje potrošač mora platiti u vezi sa ugovorom o stambenom potrošačkom kreditu, te koji su poznati vjerovniku osim troškova javnog bilježnika. Troškovi dodatnih usluga koje se odnose na ugovor o stambenom potrošačkom kreditu, a osobito premije osiguranja uključeni su ako je sklapanje ugovora o pružanju drugih usluga obvezno radi dobivanja upravo tog kredita ili dobivanja kredita prema uvjetima koji vrijede na tržištu. Također trošak procjene vrijednosti nekretnina ako je ta procjena vrijednosti nužna za odobravanje stambenog potrošačkog kredita, te troškove otvaranja i upravljanja pojedinim računom, korištenja sredstava plaćanja i za transakcije i za povlačenje tranše sa tog računa, te druge troškove vezane uz platni promet u slučajevima kad je otvaranje ili vođenje računa također ugovoreno zbog odobravanja stambenog potrošačkog kredita. Zabranjeno je uvođenje novih naknada tijekom trajanja kredita i neopravdano povećanje naknada koje su postojale u trenutku sklapanja ugovora o stambenom potrošačkom kreditu. Ne mogu reći da je ovo u potpunosti novina, jer je postojećim Zakonom o potrošačkom kreditiranju i Zakonom o kreditnim institucijama već podržan ovaj standard. Međutim, na ovaj način mi ga i u ovaj zakon dodatno naglašavamo. Veća zaštita potrošača pri kreditiranju u stranoj valuti. Dakle, propisano je da je kreditna institucija dužna obavijestiti potrošača svaki puta kada se vrijednost ukupnog nepodmirenog iznosa koji je potrošač dužan platiti ili redovitih obroka, odnosno noviteta promijeni za više od 20% radi promjene tečaja. Kreditna institucija je dužna jednom tijekom trajanja ugovornog odnosa na zahtjev potrošača u bilo kojem trenutku trajanja ugovornog odnosa omogućiti konverziju kredita iz valute u koje je kreditno … [[Govornik se ne razumije.]] ili za koje je vezan u alternativnu valutu i to bezuvjetno. Kreditna institucija ne smije potrošaču zaračunati naknadu za konverziju. Uvjeti konverzije ugovora obuhvaćaju najmanje način određivanja kamatne stope koja će biti primijenjena u slučaju konverzije. Pri provedbi konverzije kreditna institucija ne smije tražiti zamjenu nekretnine koja služi kao sredstvo osiguranja, dodatna sredstva osiguranja, niti procjenu stambene nekretnine kao uvjet za provedbu konverzije. Onda dolazimo do točke prijevremena otplata kredita. I tu ću vrlo jasno reći i otvoreno, već u okviru uvodnog izlaganja prvog čitanja imali smo jako dugu i detaljnu raspravu na razini Ministarstva financija i na razini Vlade. Mi smo u okviru javne rasprava koja je ponavljam još jedanput vođena prošlog proljeća, prošlogodišnjeg proljeća očekivali također na ovu temu isto nekakve možda moguće dodatne komentare. Oni u tom trenutku nisu bili, međutim mi smo svejedno odnosno odlučili se baviti ovom problematikom. I ono što je do sada u Zakonu o potrošačkom kreditiranju predviđeno stopa od 1% za kredite s rokom otplate duljem od jedne godine smanjiti na 0,5% preostalog iznosa glavnice. Međutim, isto tako ću vrlo jasno i otvoreno reći da u okviru ove rasprave očekujem također vaše prijedloge i sugestije Ministarstvo financija i Vlada RH je spremna da se ova naknada u potpunosti eliminira, odnosno da u ovom zakonu, prijedlogu zakona u okviru drugog čitanja imamo prijedlog koji kaže da nema više naknade za prijevremenu otplatu kredita. Proces procjene kreditne sposobnosti potrošača procjenjuje se da se treba temeljiti na informacijama o financijskoj ekonomskoj situaciji potrošača uključujući i njegove prihode i rashode, te se ne smije pretežito temeljiti na činjenici da je vrijednost stambene nekretnine veća od ukupnog iznosa kredita ili na pretpostavci da će vrijednost stambene nekretnine rasti. Dakle, ponuđeni krediti moraju biti u skladu sa financijskom situacijom i potrebama potrošača. Definira se razina stručnosti i znanja osoblja kreditne institucije i kreditnih posrednika kao i uređenje kreditnih posrednika, odnosno njihov nadzor. Ono što bih na kraju još spomenuo je dakle poboljšanje zaštite potrošača u slučaju poteškoća pri plaćanju obveza. Propisano je da je kreditna institucija dužna poduzimati razumne i opravdane mjere s ciljem postizanja dogovora u vezi s naplatom obveza iz ugovora o stambenom potrošačkom kreditu po kojem postoje dospjele nenaplaćene tražbine od potrošača prije pokretanja ovršnog postupka. Prema smjernici europskog nadzornog tijela za bankarstvo EBA o provođenju postupka naplate dospjelih neplaćenih obveza i ovršnog postupka kreditne institucije trebaju uzeti u obzir i individualne okolnosti potrošača, potrošačeve interese i prava, te njegovu sposobnost daljnje otplate kredita i pri odlučivanju o daljnjim koracima, te prvo ponuditi potrošaču neku od sljedećih mjera za olakšavanje otplate kredita, ukupno ili djelomično refinanciranje ugovora o kreditu, izmjenu uvjeta ugovora o kreditu koje može uključivati produljenje roka otplate, promjenu vrste osiguranja na nekretnine recimo zamjenu fiducija hipotekom i slično. Odgodu plaćanja cijelog ili dijela obroka za određeno razdoblje, promjenu kamatne stope ili ponudu privremenog prekida otplate tzv. moratorij. Kreditna institucija ne smije potrošaču koji ima poteškoće u plaćanju odrediti niti ga teretiti za dodatne naknade koje proizlaze iz neispunjavanja obveza iz ugovora o stambenom potrošačkom kreditu. I jedna novost da je ovim zakonom izričito propisano, da kreditna institucija može s potrošačem i založnim dužnikom ugovoriti da se prijenos vlasništva nad instrumentom osiguranja stambenog potrošačkog kredita na kreditnu instituciju smatra potpunim ispunjenjem svih obveza iz ugovora o stambenom potrošačkom kreditu. To je engleski termin tzv. walk away klauzula, dakle na taj način izmirujete sve svoje obveze. Mi smo danas kraj lipnja. Očekujem još jedanput ponavljam u okviru ovog prvog čitanja kvalitetnu raspravu. Drugo čitanje predviđamo po svemu sudeći početkom odmah jesenskog zasjedanja, dakle nakon ljetne stanke, a onda je donošenje ovog zakona i stupanje njegovo na snagu s početkom, odnosno najbržim mogućim početkom nakon izglasavanja u Hrvatskom saboru i da se sve što je potrebno uz ovu tematiku i problematiku naravno adekvatno regulira i riješi. Smatramo i sigurni smo da će i ovaj zakon doprinijeti ne samo uređivanju i sređivanju zakonodavnog okvira, nego zapravo doprinijeti i suštinskom poboljšanju poglavito u onom segmentu koji sam apostrofirao i u prvim rečenicama, a to je u zaštiti potrošača. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem ministru financija i imamo šest replika. Prvi je uvaženi kolega Žagar. Izvolite.
Predsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi ministre Marić, dakle u svakom slučaju treba podržati ovaj zakonski prijedlog. Svaki zakonski prijedlog koji ide u korist potrošačima, na neki način zaštite od banaka. Zašto kažem zaštite od banaka? Jer ovdje sjedi kolega Lalovac koji je bio ministar financija, koji se oštro suprotstavio bankama, ne zato da one ne dobiju ono što su zaslužile, nego da uzmu od građana ono što nisu zaslužile. U tom smislu, i ovaj vaš prijedlog treba podržati. Možemo se svi složiti da su mnogi građani došli u financijske teškoće i ne svojom krivnjom i da su mnogi od njih nakon 10-tak ili 15 godina plaćanja kredita još više dužni nego što su bili na početku. Čak i kada se njihova nekretnina proda oni ne mogu vratiti ono što su uzeli. U tom smislu pozdravljam ovu odredbu, vi ste sada na kraju naglasili, to je čl.28. stavak 4. E sad imam jedno pitanje konkretno za vas. Naravno ovdje formulacija može. Mislite li stvarno da će se dogoditi u praksi da kreditna institucija sklopi takav ugovor, ili da kažem ovako, možda čak u Dalmaciji hoće, ali možete li zamisliti u Slavoniji kreditna institucija s bilo kojim od potrošača sklopiti ovakav ugovor da vrijednost nekretnine u potpunosti može zatvorit kredit. Sumljam u to, gotovo sam nekako siguran da ne može stajati ni odredba mora, ali možda se može taj članak nekako nadopuniti. U svakom slučaju za pozdraviti je tu odredbu. Hvala.
Hvala lijepo. Evo uvaženi zastupniče, vaša opaska je, ja ću reći skroz na mjestu, jer smo se između ostalog o njoj dosta diskutirali interno. Upravo ta odredba može, daje mogućnost i potrošaču, ali i kreditnoj instituciji, da na početku se ta odredba kao takva sklopi. Da li će i na koji način i kakve će reperkusije sklapanja te odredbe biti u odnosnu na ukupne uvijete koje će biti ponuđene potrošaču, to i ovim zakonom a i nekim drugim elementima sigurno da će, ja ću reći konkurencija učiniti svoje. Jer ako u jednoj kreditnoj instituciji možda netko ili kreditna institucija nije voljna takvu odredbu sklopiti, sigurni smo, ili vjerujemo ili postoji za vjerovati zapravo da će u nekoj drugoj to biti moguće. Na ovaj način i ovaj standardizirani obrazac koje sam maloprije spomenuo, koji će imati pregled svih tih vrsta i naknada i svega, što se tiče, dat će jedan usporedivi prikaz potrošačima da onda na jedan jednostavniji način, puno transparentniji imaju dobar pregled u kojoj kreditnoj instituciji se što nudi i naravno bez ikakve niti obveze prema postojećoj kreditnoj instituciji ili bilo kome drugome zapravo ići prema onoj kojoj će odobriti krediti koji njoj ili njemu zadovoljavajući. Ja ću samo jednu kratku analogiju, povijest, ovdje će doći također, između ostalog jedan zakon koji se tiče usporedivosti naknada, on nema veze samo isključivo, ovdje govorimo o stambenom potrošačkom kreditiranju, ali govorim o ovoj usporedivosti naknada na drugim oblicima kredita, potrošačkim vrstama i slično, nenamjenskima, također, idemo u ovom smjeru, zapravo da se napravi na jedan transparentan i usporedivi način, bilo putem standardiziranog obrasca, bilo putem neke metodologije koje će HNB propisati, ali da zaista potrošač ima na jednom mjestu usporedive krajnje parametre i onda na njoj ili njemu je odluka u kojem smjeru će ići. Hvala.
Replika broj 2. Uvaženi kolega Bunjac.
Hvala lijepa, uvaženi ministre. Govorili ste o povećanju nenaplativih kredita u RH, pa me zanima da li u tu kategoriju idu ona dva kredita koja je sanacijska uprava Jadranske banke dala Agrokoru, jedan, krajem 2015., drugi krajem 2016. dakle, u vašem mandat? Dala je eskontnu mjenicu, dva puta se zadužila, dakle, kupila Agrokorove dionice za 52 milijuna kuna iako temeljni kapital te banke iznosi 52 milijuna kuna i samim time se ne bi smjeli davati takvi krediti. Da li vi kao direktno nadređeni sanacijskoj upravi, odnosno Državnoj agenciji za osiguranje štednih uloga podržavate to da su 3 djelatnika Jadranske banke koja su progovorila o tome, suspendirana i da je sanacijska uprava Jadranske banke, podignula kaznene prijave, ponavljam kaznene prijave protiv novinara Slobodne Dalmacije, koji su dakle radi interesa javnosti pisali i o tome pitanju. Dakle, na koji način će Jadranka banka vratiti sve te kredite, ponavljam ona je bila u velikim gubicima, ima sanacijsku upravu, to je pitanje koje zanima njihove štediše. Koja je dakle Jadranska banka na redu naplate kod Agrokora i kako vi kao direktna odgovorna osoba, možete utjecati da se u budućnosti, takve štetne transakcije više ne ovrše. Hvala lijepa.
Hvala lijepa uvaženi zastupniče. Pa statistika kredita, kvalitete kredita, tako i udio nenaplativih, tzv. ne … [[Govornik se ne razumije.]] vodi HNB, dakle, to je nešto što su standarde metodologije, međunarodno priznate i usporedive s drugim zemljama. Jadranska banka, ja ću reći u dvije svoje faze, prije i poslije sanacije, sigurno kao kreditna institucija u RH, participira u toj statistici, ja ću vas samo podsjetiti da je to jedna tematika koja je prošle godine bila vrlo aktualna, a to je jedna banka koja ima dosta značajan, regionalan značaj u Šibenskoj-kninskoj županiji i u tom kraju, zapravo došla u poteškoće i bilo je pitanje hoće li biti pokrenut stečaj nad njom ili će biti proveden neki drugi oblik. I ja ću tu apostrofirati napore koje je upravo agencija koju vi spominjete, Agencija za osiguranje štednih uloga i sanaciju banaka, napravila u najvećoj mjeri, a to je zapravo jedan kvalitetan model sanacije kreditnih institucija uključujući evo i na Jadranskoj banci kao jednom od prvih oglednih primjera koje, ja mogu reći, za sada dosta uspješno u tom procesu jer je banka sama po sebi pročišćena i očišćenja od tih loših plasmana iz prošlosti, a sve daljnje postupanje banke … [[Govornik se ne razumije.]] regulirano i tim sanacijskim planom, i naravno postoje službe i tijela banke koje su odgovorna za daljnje korake. Informacije koje sam ja dobio, još prije nekog vremena u okviru naravno rasprave na ovu temu, je da je Jadranska banka svoju izloženost prema Agrokoru čak i smanjila, međutim pojedine detalje, naravno o svakoj kreditnoj partiji, kao ni vama, tako ni meni, nisu svi, naravno detalji poznati. Ali opet apostrofiram da Jadranska banka sigurno, napori koji su napravljeni u smislu provedbe sanacije nad tom bankom su omogućile da se smanji potencijalna šteta koja je s jedne strane bila za državni proračun i Agenciju za sanaciju banaka, ali isto tako i za njene štediše. Hvala.
Hvala vama. Sljedeća replika zastupnik Aleksić.
Zahvaljujem uvažena potpredsjednice. Poštovani ministre Mariću. Rekli ste dvije konstatacije koje su relativno točne ili relativno netočne, kako se uzme, naizgled je to točno, ali ustvari to nije točno. Rekli ste kako nam idu u prilog kamatne stope kako one sada padaju. Naizgled je to točno. Kamatne stope se smanjuju u skladu sa smanjivanjem vrijednosti EURIBOR-a i RNS-a na tržištu, to je točno. Međutim, s druge strane banke su nezakonito, samovoljno i van ugovorno definirale parametre za promjenu kamatne stope, pri čemu nisu uvažavale početne uvjete kreditiranja i zbog toga bi trebale te kamatne stope biti niže za 1 do 3 postotna boda, a ne za 0,2, 0,3 koliko one sada padaju. Dakle netočno je da kamatne stope padaju u pravom smislu te riječi jer bi one trebale biti niže do 3 postotna boda. To se može riješiti izmjenama zakona i uskoro će te izmjene biti u saborskoj proceduri. Druga stvar, rekli ste da banke imaju poteškoće u naplaćivanju svojih potraživanja, što je također relativno točno. Zašto? Banke su se unaprijed pripremile da neće imati poteškoća upravo visokim kamatnim stopama. One su u našem divljem tržištu koje nije bilo dovoljno uređeno ugovarale kamatne stope koje su bile čak i 8, 9, 10% i unaprijed su se pripremile da nemaju gubitke pa su zbog toga prije same konverzije zaradile 40 milijardi kuna dobiti, za vrijeme konverzije imale su privremeno nekakvu pozitivnu nulu, a nakon konverzije su opet zaradile 6 milijardi kuna dobiti sljedeće godine. Dakle banke u Hrvatskoj nemaju poteškoće, nego banke u Hrvatskoj imaju El Dorado. Hvala.
Hvala vama. Odgovor gospodine ministre.
Hvala lijepo. Gospođo potpredsjednice Sabora. Uvaženi zastupniče. Da, pa mogu se složiti u ovom dijelu koji ste rekli da naravno svaka rečenica ili izjava može se uvijek na neki način promatrati ili pojedini dijelovi njeni na relativan način da je smisao bio ovaj ili onaj, pa ću možda malo detaljnije u ovih minutu i pol probati obrazložiti. Evo vi govorite o tematici smanjivanja kamatnih stopa, evo to je recimo jedna od konstatacija koja također mogu se složiti da je relativan pojam jer mi slušamo u RH i općenito u našoj javnosti da smo u razdoblju povijesno najnižih kamatnjaka. A ja isto također stalno apostrofiram da je to ako gledamo iz perspektivne referentnih kamatnih stopa na globalnoj razini činjenica jer su pojedini referentni kamatnjaci zabilježili i negativne vrijednosti proteklih mjeseci i tromjesečja, ali isto vrijeme ona ukupna kamatna stopa koju plaćamo mi kao država, svi porezni obveznici, gospodarstvo i građani ovisi o onoj tzv. premija rizika dakle onom nekakvom dijelu koji se dodaje na to, bilo kroz maržu ili već koji oblik da se apostrofira i da se izračuna ukupna kamatna stopa. Tako da što se tiče Hrvatske referentna kamatna stopa na svom povijesnom minimumu, međutim Hrvatsku isto tako treba uspoređivati sa ostalim zemljama gdje smo po pitanju te premije rizika. I mislim da tu i vi također vrlo dobro prepoznajte napore Vlade u svemu ovome, poglavito u konsolidiranju javnih financija kako bi Hrvatska između ostalog smanjila premiju rizika na svoja bilo cijenu kapitala ili cijenu duga kako bi pospješila i smanjila ukupne troškove kamata, bilo državnog proračuna, gospodarstva odnosno građana. Što se tiče ove druge konstatacije, vrlo kratko. Dakle banke i kreditne institucije su u Hrvatskoj također porezni obveznici, dio su gospodarstva o njima također treba skrbiti, ali moja rečenica je bila poglavito usmjerena prema potrošačima. Dakle problematika visokih i nenaplativih udjela, visokih nenaplativih kredita sa makroekonomskog aspekta također promatra kao jedna prepreka kreditnoj aktivnosti tih istih kreditnih institucija u poticanju investicijske gospodarske i ostale aktivnosti odnosno poticanju kreditne aktivnosti hrvatskih građana. Hvala.
Hvala vama. Sljedeća replika zastupnik Ivica Mišić.
Hvala potpredsjednice Sabora. Poštovani ministre Mariću. Htio bih vas samo pitati, troškovi procjene kredita, ja to iz nekih iskustava mojih kolega poduzetnika sam vidio i to sam znam, platimo i masa ljudi je podiglo kredite, međutim njihova nekretnina je pala, poduzeća su ili obrtnici došli u probleme, banke se ne mogu naplatiti u visini one njihove imovine koju oni imaju jel nekretnine su pale i cijene posebno govorim o Slavoniji i šta se dalje dešava, ti isti ljudi koji su ovršeni ne mogu plaćati kredite, njima se za zaposlene plaće opet uzima 30% za vraćanje tog kredita. Ako je procjenitelj procijenio nekakvu imovinu da je vrijedna toliko koliko vrijedi, smatramo da oni mogu uzeti tu nekretninu, a ne dalje ovršiti poduzetnika ako bi on počeo bilo šta drugo raditi u bilo kojoj drugoj firmi i bilo gdje. Kako to riješiti i kako smanjiti kamate na kraju recite premija rizika je velika pa mi moramo imati malo veće kamate u odnosu na druge zemlje Europe, međutim ja osobno vidim da naše banke dosta lihvare naše građane i kako vi možete utjecati na taj problem i da to se smanjuje i da budemo u nekom povoljnom položaju. Al posebno ovo htio bih od vas čuti kako zašto banke idu dalje bez obzira što uzmu tu nekretninu, stave na nju nekakvu ovrhu i dalje bez obzira što taj čovjek radi njega se ide lihvariti do kraja. Smatram da to nije uredu. Hvala.
Hvala vama. Odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče. Ako mi ne zamjerite do ovog drugog dijela jel evo čuo sam kod vas isto jednu rečenicu, Hrvatska mora plaćati. I ja sam osobno par puta sam sebe mogu reći zatekao u takvoj rečenici da mi moramo plaćati višu kamatu. Mi moramo to promijeniti prije svega. Dakle to je ovo što govorim, ta premija rizika ne smije nikome biti bilo kakav alibi, dapače, nego poticaj da se učini sve ono što je potrebno kako bi upravo i ta premija rizika bila čim niža i onda svi mi skupa plaćali niže kamate. Ja apostrofiram iz svog djelokruga kao član Vlade i ministar financija naravno javne financije i konsolidaciju koju smo napravili kroz koji dan ćemo ovdje u Hrvatskom saboru raspravljati o izvršenju proračuna za 2016. gdje ćemo također vidjeti koji su to bili napori i rezultati polučeni da se učini konačno da Hrvatska nakon dugo godina i stabilizira izglede svog kreditnog rejtinga. Evo da izađemo iz procedure prekomjernog deficita, to su sve koraci, koračići ili veliki koraci, kako god ih mi zvali, opet su to relativni pojmovi u smjeru toga da smanjujemo premiju rizika. Kretanje referentnih kamatnih stopa na svjetskim tržištima, to je nešto na što Hrvatska u pravilu ne može utjecati. I očekivanja da prema kraju godine i od početka iduće godine mi zapravo bilježimo završetak tog povijesnog razdoblja najnižih kamatnih stopa. Sigurno nam treba biti još veći poticaj da se upravo utječe na tu tzv. premiju rizika kako onda bi što manje osjetili taj porast tih referentnih kamatnih stopa i naravno zaštitili i interese poreznih obveznika odnosno državnog proračuna svih naših građana i gospodarstva. Što se tiče ovoga elementa kojeg ste rekli, vi znate da su kreditne institucije i u smislu dokumentacije i uvjeta za odobravanje kredita traže od instrumenta osiguranja u pravilu nekretnine na koje se odnosi i neke druge dodatne instrumente osiguranja, postojeći zakonski propisi i procedure zapravo to kao takve omogućuje. Mi ovim zakonskim promjenama i ova upravo odredba koju smo malo prije raspravljali odnosno otvorili u smislu walk away klauzule je nešto što bi trebalo između ostaloga umanjiti rizik upravo ovakvih pojavnih oblika. Hvala lijepa.
Hvala vama. Sljedeća replika zastupnik Davor Vlaović.
… [[Govornik naknadno uključen.]] do ožujka 2016. zbog izbora to nismo stigli napraviti. I tada sam rekao i sada ponavljam da je učinjena šteta što je zbog političkog neslaganja HDZ-a i MOST-a dovedena Hrvatska u nove izbore. Osim što je trošak izbora štetan za Hrvatsku i sami ste govorili da je to loš trenutak obzirom da se u tom trenutku definirao i kreditni rejting RH i mogući utjecaj na anuitete i trošak otplate istih RH. Pa evo sada s odmakom od godine dana vas pitam da li možete procijeniti koliko je to od uz trošak izbora, kolika je šteta za Hrvatsku što smo izgubili to vrijeme i koliko je Hrvatska tu izgubila kroz otplate anuiteta zbog pada kreditnog rejtinga RH, odnosno u kontekstu ovoga zakona što možemo očekivati u narednom razdoblju, što potrošači, odnosno konzumenti kredita mogu očekivati vezano za rast ili pad kamata odnosno da li možemo dati nekakvu nadu našim građanima da mogu ići u nove kreditne odnose i što uz ovaj zakon kojeg svakako treba donijeti, kroz novi Zakon o ovrhama, Ovršni zakon i druge zakone, dati nadu građanima i onih 330 tisuća blokiranih, da dođu do nove pozicije i nove šanse za život a pogotovo oni koji su kroz operativne programe za govedarstvo i svinjogojstvo podigli farme, nažalost došli zbog krize u nemogućnost otplate istih, a ostavljeni sami sebi. Ima li ikakve šanse za njih da napravimo nekakav program i refinanciranje ti kreditnih programa i dati im šansu da ponovno pokrenemo proizvodnju kod njih. Hvala.
Hvala vama. Odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče, teško je zaista procijeniti sada kako ste vi rekli da probamo egzaktni biti u smislu procjene te moguće potencijalne štete. Međutim i ja ću reći da i unatoč tome što smo u blagom kašnjenju i što su objektivne okolnosti vodile do toga, uvodno sam rekao točno i po datumima kada se što događalo na ovom polju. Mislim da smo i sve to vrijeme zapravo uspjeli dodatno i izbrusiti ovaj zakon da bude još kvalitetniji u pojedinim elementima. I početkom ove godine smo imali kvalitetne komentare od Ministarstva uprave. Evo rekao sam i uvodno i na razini Ministarstva financija smo vodili dodatne razgovore i rasprave. Između ostalog i u ovoj naknadi za privremeni otplatu kredita. I unatoč tome što je sada u prvom čitanju vama na klupama dakle tih 0,5% mi smo vrlo spremni ići i predlažemo zapravo da idemo na potpuno ukidanje. Dakle ne bih baš sada dovodio u nekakvu pretjeranu vezu da je učinjena nekakva značajnija ili značajna šteta. Mislim da imamo jedan kvalitetan zakon ispred nas. Mislim da ćemo i u okviru rasprave u prvom čitanju i u drugom čitanju, siguran sam zapravo pospješiti pojedine odredbe i učiniti ih još boljim i kvalitetnijim na naravno na korist naših potrošača. Što se tiče ovog dijela, obećati i dati i pružiti dodatnu sigurnost, mislim da našim potrošačima sve ovo što Vlada nastoji i planira i što je učinila do sada zapravo je u smjeru upravo toga. Dakle nema veće sigurnosti u smislu dizanja kredita i otplate kredita od naravno novog zapošljavanja ukupne gospodarske aktivnosti, utjecanja što je moguće više i na smanjivanje troškova tih kamata. Dakle to su sve elementi integralni i onog nekog programa o kojem mi govorimo, ne samo ekonomskog nego općenitog programa Vlade ali i pojedinih aktivnosti koje su na tom usmjerene. I uvodno sam također spomenuo, upravo problematika blokiranih i ovršenih koja mnoge od naših građana tih 328 tisuća 872, odnosno gotovo 330 što ste vi rekli zapravo onemogućuje u nekim daljnjim koracima. Dakle sve su to elementi na kojima želimo napraviti iskorak. Hvala lijepo.
Hvala vama. I zadnja replika zastupnik Boris Lalovac.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Uvaženi ministre, pa više nekakav komentar nego replika za ovaj dio kada ste rekli, to su i kolege Žagar i kolega Mišić rekli, što je vrlo bitno a to je ovo što ste sada rekli da se može ovaj walk away model. Mislim da je apsolutno nepravedno da građanin, bilo građanin, bilo poduzetnik da nosi teret pada cijena tržišta nekretnina u Hrvatskoj. Zašto? Nisu oni krivi niti oni formiraju, niti oni utječu na formiranje cijena nekretnina u Hrvatskoj. I zamislite kada su banke odobravale kredite, onda su vam došle i rekle taj stan vrijedi 100 tisuća eura. I vi ste ušli i to je bio jedan od načina, jesu li gledali financijsku, nisu gledali financijsku, ali to im je bilo najvažnije da su oni tržišno pokriveni vrijednosno nekretnina. Dogodila se recesija, dogodila se recesija, građanin izgubio posao, tržište nekretnina, ne znamo da li uopće funkcionira. Jer ako imate toliko blokiranih građana, kada ne možete niti jednu nekretninu prodati, ne možete ju prodati jer jednostavno nema na tržištu, ne funkcionira tržište nekretnina, onda vam, kada vam dođe pod ovrhu, kaže banka e to sada vrijedi 50 tisuća eura, e sad za razliku od ovih 50, platiti ćete vi. Mislim to je ludost. To je ludost koju jednostavno nitko ne može, niti jedan ekonomist mi to ne može reći da je to opravdano. Znači, ako nismo nosili u tome dijelu tržišta, ljudi su u taj dio nekretnine uzimali iz rješavanja svoga stambenog pitanja za svoje egzistencije, prevaliti cjelokupno tržište nekretnina a kada su banke procjenjivale tržišnu vrijednost tada im je bilo u interesu da dignu tu cijenu vrijednosti nekretnina. Onda vam dođe isti taj procjenitelj i kaže sad vam to više toliko ne vrijedi. Mislim da je to jedan vrlo težak proces, ne samo…/Govornik ne se razumije./…to mi je drago da je u ovom zakonu to navedeno. Sad se postavlja pitanje ovog, vi ste rekli da li konkurencija utječe, ne utječe. Mi znamo da bankari jednostavno su puno jači kada odobravaju kredite prema građanima, međutim postavlja se pitanje što raditi sa onima koji su aktualni, koji su izbacili ih iz stanova, još uvijek banke potražuju vrlo velike iznose prema njima. To je goruće pitanje i mislim da se nažalost ne možemo riješiti ovim zakonom, vjerojatno Ovršnim ili nekim drugim zakonima, ali to je goruće pitanje, ali drago mi je da barem sada prvi puta uvedeno u ovaj zakon jedna vrlo važna ta klauzula koja se nadam da će u budućnosti pomoći građanima kada rješavaju svoje stambeno pitanje. Znači, više komentar nego replika. Hvala lijepo.
Hvala vama. Prelazimo na slijedeću raspravu, u ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e, zastupnik Goran Aleksić.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice. Uvaženi ministre, predstavnici ministarstva, uvažene kolegice i kolege. Zakon o stambenom potrošačkom kreditiranju je trebao biti donesen prekjučer, nažalost nije. Da je donese prekjučer, bila bi situacija puno bolja u području kreditiranja. Ovaj zakon koji se predlaže nije loš, ali ja bih rekao da je za ocjenu 3+, a za ocjenu odličan potrebni su još neki dodaci. Te dodatke ja i moji kolege konkretno iz udruge Franak smo već predložili ministarstvu, međutim nisu prihvaćeni. A ne postoji razlog da se ne prihvate. Uopće ne postoji. Ne moramo se držati direktive kao pijan plota. Direktiva se mora poštovati u onome dijelu u kojem je ona obvezatna da se mora poštovati. Ali mi možemo dodatno propisati i još bolje neke stvari nego što u direktivi propisane, između ostaloga i zbog toga što naše tržište jednostavno nije jednako tržištu u Njemačkoj, nije jednako tržištu u Austriji. Mi moramo u skladu s našim tržištem i u skladu sa našim iskustvima koja su vrlo loša u kreditiranju, gdje smo visjeli da banke manipuliraju kamatnim stopama, da ne upozoravaju na rizike, da se ponašaju vrlo samovoljno, da im u tome svemu drži lojtrice HNB, da je država u svemu tome bila vrlo inertna, dakle, mi možemo i moramo dodatno propisati neke stvari prilagođeno našem tržištu. Pa ću ja sad konkretno kao i uvijek i vi kažete svi da sam ja konstruktivan, bit ću ponovno konstruktivan, i konkretno ću reći što je potrebno u zakonu dodatno propisati da bi on bio za ocjenu 4+, a za 5 bi morao još netko nešto dodati, nisam ja najpametniji i moja udruga, ima još ljudi na svijetu. Ali kad bi se to dovelo, ja osobno bi dao tom zakonu ocjenu 4+, za sad je 3+. Dakle, prva stvar. Imamo jako loše iskustvo sa valutnom klauzulom švicarski franak. Uopće nije problem i može se i mora se po mojem mišljenju, propisati da se krediti koji se daju na temelju Zakona o stambenom potrošačkom kreditiranju mogu davati isključivo sa valutnom klauzulom euro ili kunski krediti. Izuzetno, moglo bi se dati neku drugu valutnu klauzulu u slučaju ako taj koji podiže kredit, dakle potrošač koji podiže kredit, ima primanja ili mirovinu u toj nekoj drugoj valuti. To uopće nije problem propisati ovim zakonom, dopušteno je, moguće je i potrebno je. Slijedeće, HNB do sad nije baš imala običaj biti transparentna kod objavljivanja određenih kazni bankama pa se izvlačila da je to poslovna tajna, da se to ne smije, da će to štetiti ugledu banke. Dakle potrebno je propisati HNB-u da jednostavno mora objaviti sve pravomoćne administrativne kazne bankama. Bez izuzetka. Nema razloga da se to ne radi, a i tada bi banke puno, puno više pazile što rade, ponašale bi se puno više u kladu sa zakonima, i ne bi kršile te naše zakone i ne bi oštećivale potrošače. Slijedeća stvar, kod obavještavanja o kamatnoj stopi prije ugovaranja kredita, osim što se svakako mora napisati je li ona fiksna ili promjenjiva ili je kombinacija tih dviju kamatnih stopa, ono što je nedostajalo do sad, jest vrlo transparentna obavijest o tome je li se kamatna stopa zasniva i na nekakvom bonusu. Jer banke često netransparentno prikazuju kamatnu stopu kao nekakvu tržišnu kamatnu stopu koju oni nude, ali ta kamatna stopa vezana je za bonus, taj bonus može biti vezan za činjenicu da je potrošač klijent banke, da preko banke prima plaću, ili da ima neku visoku plaću pa zbog toga ima bonus. Dakle, to se mora transparentno prikazati prije samog ugovaranja kredita a ne da čovjek do u ugovoru istražuje gdje to piše. To se mora jasno dati do znanja. Slijedeća stvar, potrebno je nekoliko dodataka koje se tiču također obavještavanja o kamatnim stopama i o samom kreditu. Pa je tako potrebno ako je ponuđeno, sklapanje Ugovora o stambenom potrošačkom kreditu u stranoj valuti, mora biti navedena strana valuta ili valute, zajedno sa objašnjenjem o učincima za potrošača sa reprezentativnim primjerom povećanja glavnice, uključujući i tečaj po kojem se obavlja isplata i naplata kredita te uvjetima kojima je uređeno povlačenje iznosa iskorištenog kredita pri čemu strana valuta može biti, naglašavam, euro ili neka druga valuta u kojoj potrošač ima primanja ili mirovinu. Dalje, ono što bi trebalo bankama dati kao obavezu jest da prilikom ponude kredita moraju obavezno ponuditi ili otplatu u jednakim anuitetima ili otplatu u promjenjivim obrocima. Razlika u otplati u jednakim anuitetima i promjenjivim obrocima, vrlo je bitan detalj za potrošača. Naime, ukoliko netko otplaćuje kredit u jednakim anuitetima za razliku od onog dužnika koji otplaćuje kredit u promjenjivim obrocima, taj koji otplaćuje u jednakim anuitetima, a to je većina kredita danas u Hrvatskoj platit će za neki dugoročni kredit od 30 godina 15% veću cijenu kredita. Budući da je moguće i dopušteno otplaćivati kredit na oba načina, onda banka bi svakako morala ponuditi oba načina i prepustiti dužniku potrošaču da on odluči na koji način će otplaćivati svoj kredit, ali naravno pod uvjetom da je za izabrani način otplate kredita on i kreditno sposoban. Jer nismo svi kreditno sposobni za različite obroke, nismo. Jednostavno zato što to ovisi o našim primanjima. Kad se kredit otplaćuje u promjenjivim obrocima, onda takav kredit ispočetka bude skuplji, jer su ti obroci ispočetka veći i padaju prema kraju otplate kredita. Sljedeća stvar koju bi trebalo obavezati banke jest da jedini isključivi način obračuna kamate bude engleska komforna metoda. Naime, imali smo slučajeve u prošlosti, mislim da toga sada više nema, da su neke banke primjenjivale francusku metodu obračuna kamata. Kod francuske metode obračuna kamata koja je dopuštena u RH naplaćuje se jedan i pol posto veća cijena godišnje nego kod engleske metode obračuna kamata. A imamo i presudu suda EU-a iz prošle godine kojom je jasno i decidirano rečeno, da ukoliko neka banka primjenjuje metodu otplate kredita koja je drugačija od ostalih banaka, da je onda to zabranjeno. Dakle, te banke koje su primjenjivale francusku metodu unatoč tome što je prividno to bilo dopušteno sud EU-a jasno je rekao da se to ne smije raditi, pa stoga ne bi bilo loše, dapače bilo bi poželjno obavezati banke da jedina metoda obračuna kamata bude engleska komforna metoda. Nema razloga da se to ne propiše. Dalje, na zahtjev potrošača banka bi trebala besplatno dostaviti podatke o otplati kredita. Ona to sad naplaćuje od 50, 100, pa 150 kuna. Tražite banku na primjer da vam dostavi obavijest o promjenama kamatne stope u vašem kreditu i banka vam naplati 50 kuna, 100 kuna zato jer može, zato jer smije. Međutim, ako mi propišemo da banka mora davati podatke klijentu koje on traži, koje se tiču njegovog kredita besplatno, onda će banka to činiti besplatno. Banke su sebi uzele za slobodu da mogu naplaćivati šta god njima padne na pamet, a zato smo mi tu da ih u tome spriječimo i da ih u tome zaustavimo. Isto tako, vjerovnik je dužan i to treba propisati na sve ostale rizike koji proizlaze iz nekog kredita. Podsjetit ću vas na vrlo svježu situaciju. Imali smo valutnu klauzulu švicarski franak gdje je sudac Radovan Dobranić u prvom stupnju odlučio da je ta valutna klauzula nezakonita. Dakle, ne valutna klauzula kao valutna klauzula, nego baš ta konkretna valutna klauzula švicarski franak. Zašto je on to tako utvrdio? On je to utvrdio zbog toga što banke nisu upozoravale dužnike potrošače na rizike koji proizlaze iz ugovaranja takve valutne klauzule. Jer takva valutna klauzula nije ista kao euro. Razlike su, razlika ima više. Prva razlika je ta što HNB štiti tečaj kune u odnosu na tečaj eura u granicama svojih mogućnosti, dok te zaštite od valutne klauzule za švicarski franak ili bilo koje druge valutne klauzule nema. Dakle, banka je trebala da je bila pošten poslovni subjekt a nije bila pošten poslovni subjekt, trebala je prije ugovaranja kredita upozoriti dužnika gospodine Petroviću vaš kredit ako ugovorite sa valutnom klauzulom švicarski franak morate znati da ta valuta nije ničim vezana za kunu, ničim. Da HNB ne štiti tečaj kune u odnosu na tečaj franka. Te obavijesti nije bilo kod ugovaranja kredita. Druga stvar, nije bilo niti obavijesti o tome da je valutna klauzula švicarski franak divlja valuta. Ja ću je baš tako nazvati, jer ona pliva slobodno po tržištu kao morski pas. Ona slobodno pliva i ugrize koga stigne. O čemu se radi? Kad dođe do svjetske krize kao što se dogodila svjetska kriza onda kapital bogataša bježi u valutnu klauzulu franak jer je tu sigurna. Međutim, velikom kupovinom takve valute njezina vrijednost enormno raste. Na to je također trebala svaka banka upozoriti svog dužnika. Treća stvar na koju nije upozorila banka svoje dužnike jest činjenica da je švicarski franak u odnosu na euro i marku od '73. godine do 2003. godine narastao ukupno za 168%. Uvažene kolegice i kolege, za 168%. Običan potrošač koji dođe dizati kredit on ne razumije gotovo ništa o financijama, ali kada bi mu netko rekao vidite ova valuta koju vi želite ugovoriti narasla je u zadnjih 30 godina 168%, a vaš kredit je na 30 godina. To znači da će se vam u sljedećih 30 godina možda cijena vašeg kredita povećati za 168%. Neće odmah, ali 10, 20, 50, 100, 150, na kraju do 168%. Takva su naša iskustva iz prošlosti. Banke na to nisu upozoravale svoje klijente. Dakle, zbog toga je potrebno definirati da banke moraju upozoravati svoje klijente na sve moguće rizike koji proizlaze iz kredita. Sljedeća stvar kod rasta valute u kojoj je kredit … [[Govornik se ne razumije.]] banka treba upozoriti potrošača i ponuditi mu konverziju, besplatnu konverziju u kune. Potrebno je propisati da bi banka bila proaktivna u svemu tome, da ta konverzija ne smije biti po tečaju većem od 20% iznad početnog tečaja. Kada bi se propisalo zakonom da konverzija koja će uslijediti zbog toga što je valuta narasla, valuta kredita konkretno euro, da moraju ponuditi i prije toga konverziju i reći dužniku vidite valuta raste, bit će 20%. Preporučujemo i savjetujem da prebacite kredit u kunski kredit i da tako spriječite svoj valutni rizik u budućnosti ako se propiše da konverzija ne može biti i ne smije biti po tečaju višem od 20%, banke će biti vrlo proaktivno u svemu tome i neće samo sjediti mirno sa strane i onako sramežljivo obavještavati svoje klijente kako je valuta postala vrlo rizična u njegovom konkretnom kreditu. Postoje tu još neke općenite primjedbe koje su vezane za direktivnu. Dakle, ne bih previše o tome jer nisu toliko konkretne stvari kao ove što sam sada govorio, ali direktivna je u nekim dijelovima čak i rigoroznija nego što je naš zakon, pa bi trebalo dodatno tu direktivu uglaviti u sve odredbe zakona tamo gdje nedovoljno ona inkomponirana u zakon. Po skladu sa svime ovime što sam iznio, ja ću napisati ponovno sve prijedloge koje imam za izmjene i dopune ovog prijedloga zakona i očekujem da ministarstvo te prijedloge dodatno prouči i da ih na kraju krajeva i prihvati jer nema razloga da se ne prihvate. A u međuvremenu, ja ću i dalje raditi na onome na čemu i radim, da se konačno fiksne kamate marže svedu na početni iznose kakve su trebali biti na početku i da se na kraju krajeva van sudski vrati preplaćene kamate, jer imamo dovoljno sudskih presuda i nema razloga da se to ne učini. Uskoro ču te zakone dati u proceduru i na jesen ćemo vjerojatno imati raspravu i o tome. Ja vjerujem da hoćemo i moram još nešto dodati. Tu se često govori o kreditnom riziku zemlje. Meni je žao što ministar financija kreditni rizik zemlje veže uz naše kreditiranje, posebno stambeno kreditiranje, jer stambeno kreditiranje, sa kreditnim rizikom zemlje nema apsolutno nikakve veze. To su bankarski spinovi koje oni kroz svoje lobističke krugove uspijevaju progurati i u HNB i u državu, dakle nema nikakvih državnih rizika zato jer se krediti plasiraju iz štednje građana. Štednja građana vezana je uz kamatu koja se naplaćuje tim građanima. Dakle, trenutno su bankarski spredovi, 5 pa i 6 postotnih bodova. Dakle oni zarađuju 5 do 6 postotnih bodova u odnosu na onaj novac koji drže kod sebe, a to je štednja građana. Dakle, nema kreditnog rizika zemlje kada je u pitanju stambeno potrošačko kreditiranje. Taj kreditni rizik bi postojao samo u slučaju kada bi banke dizale kredit vani, da bi nama davali kredit [[Upadica: Vrijeme.]] ali banke ne dižu te kredite. Zahvaljujem.
Hvala vama. Imamo dvije replike koje ćemo odraditi do stanke. Prvi je Boris Lalovac.
Hvala lijepo uvažena potpredsjednice. Kolega Aleksiću, moram reći da se sa većinu vašeg izlaganja slažem, pogotovo u vidu ograničavanja valute, ne vidim nikakvog razloga da se baš napiše u ovaj zakon da može biti euro, jer znamo, nadamo se da ćemo za koju godinu biti u tom mehanizmu eura ili hrvatska kuna. Mislim da tu više nema izbora da se sada netko na hrvatsko tržište donose nekakve … [[Govornik se ne razumije.]] ili nekakve druge oblike ili ovo što ste rekli da se nekoga veže ukoliko ima određena primanja u toj valuti da može primiti, mislim da je to dosta konkretno i da ne bi bilo više zablude da se to i na te valute ograniči. Također, vezano za ovaj dio, što ste govorili bonuse vezano za kamatne stope, a u konačnici ste i rekli, vezno za premiju rizika, to je ono što je jako bitno, da stambeni krediti su u Hrvatskoj oko 50 milijardi kuna, ukupna imovina svih banka u Hrvatskoj je oko 400 milijardi kuna. Znači štednja je 280, znači iz ovih 280 milijardi kuna se vrlo lako nađe financiranje ovih 50 milijardi kuna. I ne samo da imamo taj problem da nema premija rizika zemlje na to. Znači da ne smije biti tko god računa, ako banke računaju premiju rizika zemlje, onda HNB treba doći i kaznit zašto to rade, jer to je drago mi je, volio bi čuti i jednog bankara da to kaže. Ako to bankari govore, da računaju premiju rizika zemlje, znači da rade nezakonito, onda silu pozivamo HNB da uđe i da taj način da ih kazni, jer to ne smiju raditi, to je protuzakonito, zato što tak izvor financiranja nema veze s njim. I druga stvar, vezano za njihove bonuse, pa gledajmo, svi smo bili svjesni da tih godina i bonusi i tako funkcioniraju i vani i da su taj dio prekomjernog kreditiranja i onda u ovom dijelu labavljenja kreditne politike, da su bankari u tim svim bonusima [[Upadica: Vrijeme.]] dobro zarađivali, a u konačnici sav taj rizike prenosili su ga, bilo je na građanima. Hvala lijepa.
Hvala vama. Odgovor na repliku.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice. Uvaženi kolega Lalovac, meni je stvarno žao da unazad 10 godina i HNB i država i većina ministara osim vas, vi ste rijetki izuzetak nasjedaju na spinove banaka o kreditnom riziku zemlje kada su u pitanju potrošački krediti. To je strašno kako ta laž ulazi u glave i koliko oni se izvlače svojim visokim kamatnim stopama, upravo pozivajući se na kreditni rizik zemlje koji apsolutno nikakve veze nema sa potrošačkim kreditima. To je meni žalosno za gledati. Isto tako mi je žalosno za gledati da službenici u ministarstvima, pa i u Ministarstvu financija, ne žele biti kreativni. Mi moramo biti kreativni. Mi ako želim da naša država napreduje, mi moramo biti kreativni. Mi ne smijemo biti birokratski poslušnici. Mi ne smijemo padati pod bankarske spinove. Oni lobiraju, jednostavno lobiraju za svoje interes. To je normalno. Ja lobiram za interes građana. I to je normalno. Ali mora se odvagnuti što je u tome istina, a što je u tome laž. A kreditni rizici zemlje u potrošačkom kreditiranju su jedna ogromna laž, kao što su laž bile i cijene nekretnine u vrijeme kada je bio kreditni boom, pa se stvorio jedan ogroman balon, pa su sad te nekretnine jeftinije nego što su bile tada. Dakle, pozivam sve one koje sudjeluju u vlasti, da budu kreativni i da poštuju vladavinu prava, jer banke u RH, ne poštuju vladavinu prava, a ne poštuju vladavinu prava samo zato jer im se to dopušta. Hvala.
Hvala vama. I još jedna replika, zastupnik Tomislav Žagar.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Aleksić, pa evo pokušat ću ovako reći, kredit je zapravo kupuje vrijeme, uzima ono što trenutno ne može imati jel onda kada bude mogao imati, možda mu to više neće niti trebati. Zašto to govorim? Zato što većinom s jedne strane imamo ljude koji su često puta, neću reći da su u očaju, ali ljude koji žele imati egzistenciju, koji žele imati stan, prostor u kojem će živjeti i oni dolaze u banku, a banka dobro ste rekli, banka gleda svoj interes, tu su vrlo educirani ljudi, ljudi koji vrlo dobro znaju šta hoće, poznaju zakone i često puta ako pričate s ljudima, jesi ti čitao ono što si potpisao, pa nisam baš čitao ona sitna slova. Rijetko koji čovjek je pročitao sve ono što je tamo potpisao. Mogli su mu podvaliti svašta. Zašto to govorim? Jer je bitna edukacija. Opet se vraćamo na sustav obrazovanja, uči se u školi kamatni račun, osnovni kamatni račun ja se nešto sjećam oko toga, ali sve to nije dovoljno. Vidite u članku, treba pozdraviti u članku 6. je navedena ta obaveza banaka da objese u svom prostoru da postoje savjetovališta u Hrvatskoj ih ima četiri, međutim to nije dovoljno. To vam je slično kao onaj Zakon o radu kada ovaj čovjek na nekakvom kartonu napiše koji su uvjeti, nije samo to dovoljno, to je doista potrebno ljude educirati. A vidimo iz javne rasprave o ovome zakonu tko je sudjelovao u javnoj raspravi? Meni se čini samo predstavnici banaka. Po onome što sam ja vidio, nisam baš primijeti, možda sam krivo primijetio. Hoću reći ljudi nisu dovoljno educirani i u tom smislu treba puno poduzeti, a nadam se da će Vlada i ministar prihvatiti neke od ovih vaših prijedloga jer vidim da su konstruktivni i da su doista dobri. Hvala.
Hvala vama. Imate odgovor na repliku? Izvolite.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice. Uvaženi kolega Žagar. Rekli ste da su službenici u bankama educirani, ja ću vam reći da službenici u bankama u vrijeme kada sam ja dizao kredit pojma nisu imali o ovome o čemu ja pričam, pojma blagoga oni nisu imali o tome. Oni su dobili zadatak nama plasirati što više kredita, nagovoriti nas na te kredite i ne informirati nas ni o čemu što je iznad toga. Što je najvažnije niti oni nisu znali to što ja danas govorim, nisu imali pojama. Ja sam doživljavao da ja njih učim kako se kamatna stopa formira, da ja njih učim o valutnom riziku, da ja njih učim takve stvari jer oni o tome pojma nemaju. Dakle službenici u bankama su prodavači cipela, oni prodaju cipele koje moraju prodati i zato država upravo kroz zakonsku regulativu mora naložiti što točno mora taj službenik reći potrošaču koji diže kredit, a u slučaju kada se i to na kraju krajeva i propiše onda će taj službenik morati znati pa će on ići na seminare neke bankarske, pa će njemu njegova uprava reći da ne smije baš previše ljude na tanak led nego naprotiv da ih mora upozoriti na sve rizike pa će sve to drukčije izgledati. Dakle ja tvrdim odgovorno da u vrijeme kada sam ja dizao kredit bankarski službenici o ovome o čemu ja govorim pojma nisu imali.
Hvala. Nastavljamo s radom u 15,00 sati. STANKA U 13,30 SATI.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,00 SATI]] Znači nastavljamo nastavu sa Klubom zastupnika MOST-a, gospodin Tomislav Žagar, rasprava je o Prijedlogu zakona o stambenom potrošačkom kreditiranju. Izvolite gospodine Žagar.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi ministra sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa evo svoju raspravu ću započeti prvo jednom pohvalom, čini mi se ovdje imamo i dva bivša ministra financija, sadašnjeg ministra financija. Nekako mi se čini da se ova tradicija u tom ministarstvu nastavlja. Za svaku pohvalu je da da u pravilu, gotovo uvijek ministri financija dolaze braniti svoje zakone. To nije baš slučaj u svim ministarstvima ali sam primijetio otkad sam ovdje u Saboru da to ministri financija redovito rade. U tom smislu i hvala vama ministre što ste došli osobno braniti ovaj zakon. Evo, započeti ću ovu svoju raspravu da se prisjetimo riječi gospodina Gotovca, Vlade Gotovca, davno je rekao, kaže ne može Vlada živjeti kao da je u Njemačkoj a narod kao da je u Zanzibaru. Vlada mora dijeliti sudbinu svoga naroda inače nema vjerodostojnosti ni politike ni političara. Kako političari mogu, naravno ovo je idealiziran slučaj, a kako to političari mogu dijeliti sudbinu naroda? Pa najbolje na taj način da donose pravedne zakone. I u tom smislu i ovaj prijedlog zakona iako ga je kolega Aleksić ocijenio sa ocjenom dobar, treba svakako podržati. Smatram da je to jedan od zakona koji će sigurno poboljšati poziciju naših građana posebno u odnosu prema, u ovom slučaju kreditnim institucijama u onim trenutcima kada im je pomoć potrebna. Drugim riječima onda kada dižu kredit da bi riješili svoje osnovne egzistencijalne uvjete. Vlada naravno tu nije u baš najzgodnijoj poziciji, s jedne strane u građani kojima je naravno cilj dobiti kredit i da što, da tako kažemo što povoljnije prođu da plate što manje kamata. S druge strane su banke koje žele se osigurati da ne bi slučajno ostali bez svojih sredstava. Ako Vlada donese previše rigorozan zakon može se dogoditi da banke ne daju kredite a s druge strane ako je zakon previše fleksibilan onda su građani u opasnosti. A upravo se to u povijesti pokazalo da su mnogi građani eto ostali i bez svojih nekretnina i svega jer su na jedan nepravedan način bili i ovršeni i na jedan nepravedan način su bili, kako je kolega Aleksić upozorio, ne samo da nisu bili upoznati sa svim opasnostima nego čak to nije u ugovorima niti stajalo niti ih je pa čak niti usmeno netko upozorio koje su sve opasnosti koje ih mogu zadesiti u budućnosti ako ne budu mogli otplaćivati svoje kredite. I u tom smislu ja ću sada evo naglasiti s obzirom kažem da ovdje ima i stručnijih ljudi od mene, ja ću naglasiti samo određene stvari za koje mislim da su u ovome zakonu dobre. A isto tako vjerujem da će amandmani koje će kolega Aleksić, bilo samostalno, bilo, vidjeti ćemo još kasnije, imamo još vremena, bilo i sa mojim klubom poslati Vladi i nadam se da će se neki od tih amandmana i uvažiti, pa evo vjerujemo i svi. Prije svega to je bolje informiranje građana. I člankom 8. gdje HNB, gdje se propisuje da HNB propisuje razinu znanja i stručnosti koje moraju imati osobe zaposlene u kreditnim institucijama da bi na pravilan način informirali građane koji kredite podižu i člankom 6. koji govori o financijskoj deklaraciji potrošača, na taj način da je kreditna institucija obavezna obavijestiti potrošača. I mislim da je to čak definirano da na svome ovome, u prostoru objesite tu obavijest gdje mogu tražiti određene stručne, stručnu pomoć ili savjetodavnu pomoć. Druga stvar koja je iznimno važna je članak 28. stavak 4. koji govori o tome da se prijenosom vlasništva može zapravo u potpunosti izmijeniti kreditna obaveza. Naravno, to sam već ministra i pitao, vjerujem da ova formulacija drugačija niti ne možemo stajati. Koliko će biti provediva u praksi, vidjeti ćemo. Ali mislim da je svakako za pozdraviti što je stavljena u ovaj prijedlog zakona. Članak 23. također za svaku pohvalu, omogućavanje konverzije jednom u toku kreditnog perioda, bez naknade, dakle da je banka dužna osigurati korisniku kredita konverziju kredita bez naknade. Ono što isto sam primijetio da s ovom intencijom ovog zakona je da želi da banke pokažu razuman stupanj strpljenja prije pokretanja ovrhe. Isto tako koliko će to u praksi biti primjenjivo, nadam se da će ove odredbe članaka koje smo spomenuli da će to omogućiti. Međutim nisu samo, ovdje nije samo Ministarstvo financija, potrebna su i druga ministarstva se uključiti jednostavno da se, evo prije svega tu, o tome će ovisiti i gospodarska situacija u zemlji. Što bude gospodarska situacija u zemlji bolja, to će biti manje ljudi koji su blokirani, koji su ovršeni. I na kraju krajeva ono što bi možda u budućnosti svakako trebalo, čujemo takve prijedloge podignuti minimalnu plaću u RH što će svakako onda omogućiti bolju kreditnu sposobnost naših građana pa onda i povoljnije uvjete. I na kraju ono što mi se čini najvažnije što je ministar spomenuo. Ja isto vjerujem da je on u pravu kad kaže da će konkurencija rješavati puno stvari u praksi, jer mislim da je je to pravi put. Kad građanin bude dobro informiran i ova odredba 14 dana nakon sklapanja ugovora, on može taj ugovor raskinuti, to je izuzetno dobro jer ipak ostavlja mogućnost da se građana, ako se još dobro informira i da ako ga netko savjetuje, da se to ne dogodi. Evo navest ću jedan primjer, to je za rubriku „Vjerovali ili ne“, jedan čovjek je u Slavoniji podigao kredit, ne znam sad točan iznos, uglavnom nakon nekog vremena u razgovoru sa jednom drugom bankom iz konkurencije, rekli su mi vam možemo ponuditi da se zatvorite ovaj kredit i da zapravo kad su mi izračunali da mu 200 tisuća kuna ostane, da se tako izrazim, u džepu. On se vratio u matičnu banku, i rekao ja želim zatvoriti ovaj kredit, imam ponudu od druge banke, kad su ga oni pitali šta, kako, kad je on objasnio situaciju, joj pa nemojte, dajte nam sat, dva da se malo dogovorimo, nakon nekog vremena su ga pozvali, i čovjek je prošao, ne 200 tisuća, nego 250 tisuća kuna jeftinije u istoj banci. Dakle, to je konkurencija. Mislim da ako konkurencija bude odradila uz ove transparentne odredbe zakona, mislim da ćemo onda i s ovim zakonom uspjeti. I da na kraju zaključim. Klub MOST-a će podržati svakako ovaj zakon, ali vjerujem da će se i neki amandmani o kojima je kolega Aleksić govorio, prihvatiti. Hvala.
Hvala vam gospodine Žagar. U ime Kluba zastupnika SDP-a gospodin Boris Lalovac. Izvolite.
Hvala lijepa uvaženi potpredsjedniče Sabora, gospodine ministre sa kolegama. Evo danas drugi zakon, Zakon o stambenom potrošačkom kreditiranju koji je također uskladan sa EU direktivama i odmah kažem da će klub SDP-a podržati ovaj zakon. Smatramo da je dobar, da je jedan korak naprijed s obzirom da smo dio potrošačkih kredita odnosno stambenih kredita bili rješavali kroz Zakon o potrošačkom kreditiranju, međutim ovo je prvi puta u Hrvatskoj, da imamo jedan zakon koji se isključivo se bavi stambenim kreditiranjem, i dobro je dan a ovaj zakon koji smo preuzeli kao EU direktivu, da ga kasnije nadograđivamo i da kasnije vidimo koji su još problemi. Stambeno kreditiranje jedno je od najvažnijih kreditiranja, pogotovo zato što, ne samo što građani rješavaju svoj imovinski status, nego zato što je toliko važan za cjelokupno gospodarstvo, vezan je za građevinu, vezan je za brojne druge kompanije koje se bave time, tako da sve krize zapravo koje su nastale pogotovo kriza 2008. godine, a i većina kriza i drugih koje su bile, su zapravo proizašle iz pretjeranog financiranja stambenih kredita. To je bilo u SAD-u, svi se dobro sjećamo tih tzv. subprime kredita koji su, drugorazrednih kredita gdje su također američke banke nudile novac i pokušavale rješavati veliki broj stambenog pitanja njihovih građana. Također, kriza u Velikoj Britaniji, koja je također najvećim djelom nastala iz stambenih kredita, a znamo evo da smo i nažalost i mi bili svjesni činjenice da ova jedna dugoročna recesija koja je bila zahvatila Hrvatsku, da je jednim dijelom uzrokovana, a kasnije su reperkusije bile i na hrvatske građane, najviše zbog stambenih kreditiranja. I zato je dobro da napokon imamo jedan zakon o potrošačkom kreditiranju bez obzira bio on Eu direktiva ili ne bio EU direktiva, i u tome dijelu pohvaljujemo da je on danas tu pred nama. I onda sada po ovim određenim člancima možemo vidjeti, kao što je danas uvodno i kolega Aleksić govorio o nekim vrlo konkretnim prijedlozima, što smo rekli da se s njima slažemo, da vidimo koji su još problemi i na koji način u budućnosti izbjegavati pretjeran rast cijena nekretnina. Znači ovdje govorimo samo o načinu financiranja, međutim, moramo biti svjesni da također problema u financiranju nekretnina nije samo odnos orem banci, dobiti kredit, dobiti kamatu od 3, 4% da bi to uredno mogli vraćati, nego je svakako problem i cijena nekretnina. Svi smo svjesni da cijene nekretnina u Hrvatskoj koje su se bile kretale u tom jednom razdoblju od 2, 2 i pol do 3 tisuće eura u određenim dijelovima grada, kada govorimo o Zagrebu, da su jednostavno bile napumpane, da su bile prevelike i da najveći dio građana je također ostao zarobljen, nije mogao plaćati svoje nekretnine upravo i zbog te visoke cijene nekretnina, a ako znamo da se sve temeljila odnosno odobrenje samih tih kredita da se temeljilo na procijeni ne samo kreditne sposobnosti pa su se dizali oni pragovi, pa su rekli možete u eura pa sad možete 1/3 plaće, pa onda ½ plaće, pa se to kasnije konvertiralo u švicarski franak, znači razno razne banke radile razno razne modele samo kako bi mogli financirati građane jer su bili puni novaca, bili su puni novaca, jednostavno su tako, ne samo zato što su bili u Hrvatskoj zbog štednje, nego su jednostavno bili, preplavljeno je bilo financijsko tržište viškom novaca su vrlo isplativo nalazi financiranje tog nekretninskog biznisa i onda se cjelokupni jedan takav balon napravio da se onda kod prve krize, došlo je do tog pucanja balona. I onda smo danas u problemima ne samo ovih 320 tisuća građana koji su blokirani. Međutim, ovim zakonom ne možemo nažalost rješavati njihova pitanja, iako ovdje danas je bilo govora o tome, znači da odmaknemo. Ovo je jedan potpuno novi zakon, zakon za budućnost, zakon za reguliranje naših kreditnih odnosa sa rješavanjem stambenog pitanja u budućnosti i zato smo ovdje i pohvalili ovu walk away opciju što smatramo da ne mogu svi rizici biti na građanima, govorimo o riziku kamatne stope, govorimo o riziku tečaja i riziku promjene vrijednosti nekretnina. Znači, sva tri rizika koji su temelj upravljanja bankarskog poslovanja, sva tri rizika bili su cijelo vrijeme na građanima. I to je ono što je nedopustivo, i zato postoje ne samo Zakon o potrošačkom kreditiranju, zato postoji ovaj Zakon o stambenom potrošačkom kreditiranju gdje moramo definirati koliki ti rizici trebaju biti na građaninu, a koliki rizici trebaju biti na banci. Jer ipak banke su to koje su licencirane od HNB-a da upravljanju rizicima. Nedopustivo je da u koliko dođe do promjene kamatnih stopa a ovdje smo utvrdili da formiranje kamatnih stopa nije utjecala na premiju rizika RH nego na štednji koja se temeljila na štednji i da su se odatle financirali svi ti krediti. Kasnije porast tih kamatnih stopa. Banke su jednostavno rekle varijabilne kamatne stope, prebacujemo to na građanina. Što se tiče tečaja također bio euro, bio švicarac prebaciva se na građanina. I u konačnici onaj treći element procjena vrijednosti nekretnine ponovo kada ste uzimali stan banka vam je procijenila po sto tisuća eura. Kasnije kada ste zapali u probleme jednostavno je to, oni su procijenili da je pala tržišna nekretnina na 70. I taj rizik procjene vrijednosti kolaterale, odnosno te nekretnine ponovo poslije ide na građane. I onda se postavlja pitanje ravnopravnosti sudjelovanja u jednome takvome ugovornome odnosu a kada se govorilo o onoj konverziji kredita koji je zapravo i Ustavni sud potvrdio da je bila zakonita bankari su se pozivali, cijelo vrijeme su se pozivali aha, hajmo ravnomjerno rasporediti troškove. A kad cijelo vrijeme, kad su zapravo ti rizici troškovi, kada su bili koje su plaćali građani jednostavno ni jedne riječi i kamatne stope i segment tečaja i procjena vrijednosti kolaterala bila je prebačena građanima. Ovim zakonom, Zakonom o stambenom potrošačkom kreditiranju jedan od elemenata procjene ovoga jednog od elemenata rizika procjene vrijednosti kolaterala sada se ipak regulira. Toga do sad nismo imali i zato je to dobro, a vidjet ćemo hoće li nam pokazati praksa, hoće li to banke ponovno zloupotrebljavati pa neće ugovarati modele tzv. walk away opcije gdje ukoliko ne možete izvršavati svoju kreditnu obvezu i zapravo vratite taj stan banci, da vas banka kasnije ne tereti za razliku ukoliko ona to ne želi prodati na tržištu. Jer gledajte kakav je njihov onda moment? Banka koja preuzme stan iskreno nju baš briga po koliko će tu cijenu prodati taj stan. Zašto? Zato što će za razliku teretiti vas. E sad se postavlja pitanje kako je to moguće da oni mogu te nekretnine kasnije prodavati po 20, 30000 eura ili 40, 50 a da ih nije briga po koliko prodaju. Zašto? Zato što će svu razliku teretiti građanina. I zato smatramo da ukoliko se onda u tom svom elementu nisu postupali sukladno etičkim standardima, odnosno i gospodarstveno, da ne mogu taj rizik tereta prebaciti na građane. Ovdje je također bilo rečeno uvodno je i ministar rekao i tu svakako podržavamo ovaj dio preostali iznos glavnice pri prijevremenoj otplati. Rekli smo da će tu i doći do zakona oko ovih svih naknada i tu ćemo svakako podržati ukoliko se ovaj 0,5% preostalog iznosa glavnice kad govorimo o prijevremenoj otplati da se ta naknada ukine. Jer smatramo da je to jedan dodatni namet, jedan dodatni trošak koji po nama nema nikakvog ekonomskog izračuna odnosno čak štoviše. Banci je u interesu ako smatra da taj novac da dobije čim prije taj određeni novac. Zašto onda penalizirati građanina ukoliko dođe do određenog novca … [[Govornik se ne razumije.]] i sad će ga odmah penalizirat zato što je, sad je došao do novaca. Mislim ovaj dio banka znamo da pokušava naći u bilo kojim svojim elementima da određeni dio naknade da pokušava nametnuti. Međutim, ovo smatramo da ide in favorem, zapravo banke da prijevremeno dođe do novaca ukoliko smatra da može taj novac dalje … [[Govornik se ne razumije.]] i onda smatramo da ovaj dio naknade, a svakako bi bilo dobro i za tržište da je nema. Također vezano za ovu informiranost. Smatramo da je to dobro. Također efektivna kamatna stopa da će se sada moći usporediti i na razinama EU će se moći odrediti određena matematička formula prilikom usporedbe samih tih kredita. I ovdje samo možda na kraju da kažem koliko su važna ta stambena politika, jer mi nemamo samo ovaj Zakon o stambenom potrošačkom kreditiranju. Imamo i stambenu politiku i nedavno smo imali subvencioniranje kamatnih stopa, imali smo također i stambene štedionice koje također kroz taj dio financiranja određene stambene politike koliko je važna za RH jer ipak istraživanja su pokazala da naši građani vole ulagati u nekretnine, ne zato što oni možda imaju nekakav poseban ljubav prema tim nekretninama nego zato što ih je jednostavno povijest naučila da zbog visokih inflacija, visoke nekakve loše povijesti koje smo gubile su se određene vrijednosti da jednostavno vrijednosti su čuvali u tim nekretninama. Čuvali su u samim tim stambenim nekretninama i zbog toga jedan potpuno drugačiji vid financiranja i važnosti stambenih nekretnina i stambene politike u RH nego u drugim zemljama koji se više služe da se orijentiraju prema nekom tržištu najma. Ono što je vidljivo i što je dobro što je možda u ovom izvješću Hrvatske narodne banke pokazano, ja ću samo ukratko reći i to je dobar određeni trend, a tome je kumovala svakako i konverzija švicarskog franka da se povećava udio kredita u kunama. 2012. godine imali smo oko 4 i pol milijarde kuna stambenih kredita u kunama, a u ožujku 2017. imamo 11,2 milijarde što znači da moguće, da postoji mogućnost i dalje da razvijamo tržište kuna, stambenih kredita u kunama. Najvećim dijelom se taj dio dogodio kada je došlo do konverzije kredita, pa je dosta građana iz švicarskog franka konvertiralo u kunu. Međutim, one najave koje je cijelo vrijeme HNB govorila da nema kuna, da nije moguće konvertirati to u kune zapravo sami sebe demantiraju jer se pokazalo da se skoro tri puta su se povećali krediti u kunama i to je dobro. Krediti u eurima su negdje oko 39 milijardi. Znači, negdje oko 50 milijardi kuna od ukupnih tih svih kredita 117 milijardi potrošačkih kredita. Znači, negdje oko 44% je sve, odnosi se na stambene kredite. I koliko god mi govorili o ukupnim tim lošim plasmanima ovdje smo danas čuli, moramo reći da hrvatski građani plaćaju svoje kredite i plaćaju svoje nekretnine. To se vidi i prema udjelu tih loših kredita, tzv. B i C kredita kojih je samo na razini 7,5%. Ukoliko uzmemo nekakva poduzeća ili gospodarstvo ono je na razini 30%. To znači da ipak hrvatski građani plaćaju svoje stambene kredite koliko god na njima bio teret i teret kamatne stope i teret procjene vrijednosti, pada vrijednosti nekretnina i tečajni rizici. Znači, ipak su, ipak ne mogu ono govoriti, a to ponovo govorimo na onaj dio gdje bankari pokušavaju reći ne samo procjenu vrijednosti rizika nego kaže evo imamo procjenu loših nenaplativih plasmana. Pa nije njima tu problem. Bankarima je problem gdje su oni ulupali novac negdje drugdje. U nekakve njihove projekte, ona fiktivna poduzeća gdje neće nikada dobiti niti jednu kunu od onih 45 milijardi novaca, a ovdje možemo kasnije i spomenuti, kada govorimo o blokiranim građanima, kada govorimo o 42 milijardi kuna, imate 4,5 tisuće hrvatskih građana, koji su duženi 22 milijarde kuna. E sad u tim blokiranim građanima imate svašta. A znate šta vam je to? To su uglavnom hrvatski građani koji su imali tvrtke, poduzeća, koja su dali svoju osobnu mjenicu ili zadužnicu i kada je to poduzeće zapravo otišlo u stečaj ili bankrot, onda je zapravo banka, teretila sa tom mjenicom ili zadužnicom njega kao fizičku osobu i u tom trenutku se dogodilo ovaj rast plasmana građana koji su blokirani na 42 milijarde kuna. I sad se postavlja pitanja, imate 4,5 tisuće građana, 22 milijarde kuna. Znači ne možete njih rješavati ovim problemom jer oni imaju potpunu jedan drugi način financiranja i rješavanja tih problema. Ono što je problematično kod ovih građana da imate negdje do 10 tisuća kuna, imate 115 tisuća hrvatskih građana koji su blokirani do 10 tisuća kuna. I to je onaj fokus i ovršnog zakona i svih zakona na koje se mi tu moramo fokusirati. Na ovih 4,5 tisuće građana, koji su dužni 22 milijarde kuna, moraju se rješavati banke, jer su to njihovi problemi, njihovi tvrtki koji su donijeli. Nisu to problemi njihovih režijskih troškova, ne plaćanja režije itd. Tako da, a kada govorimo o stambenim kreditima, zašto to ovdje ponovno ovdje spominjem? Zato što bankari cijelo vrijeme govore, zato što imamo veliko nenaplativost stambenih kredita pa dižu premiju troška, pa prebacivanju na građane. Nije istina. Znači građani najuredniji su u plaćanju svojih stambenih kredita. I nažalost, to je ono što smo cijelo vrijeme govorili, na njih se prebaciva trošak ovih loših kredita, ovo vamo gdje su banke utukle te silne novce, prebacivanju na građane. Znate zašto? Pa zato što su uredne platiše. Zato što su uredne platiše. Evo to je znači još jednom podržavam ovaj zakon, mislim da je on dobar, ukoliko još ove neke od kolege Aleskića se usvoje prijedlozi mislim da je i do tog drugog čitanja se to može malo doraditi i napokon imamo zakon koji možemo kasnije dorađivati, koji će uređivati stambenu politiku, koji je dobar i svakako tu pohvale i kolegi ministru i Vladi što je ovaj zakon dala u proceduru. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospodine Lalovac imate 3 replike. Prva je od gospodina Gorana Aleksića. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Uvaženi kolega Lalovac, nas dvojica se jako dobro slažemo, bivši ministar financija i financijski laik se jako dobro slažu, dobro ja to malo više s pravnog stanovišta to gledam, makar nisam pravnik, ali sam ušao u tematiku. Ulazne naknade, nema nikakvog razloga da se naplaćuju bilokakve ulazne naknade. Novac postoji. Banke neka dižu kredit, niti moraju zapošljavati neke posebne radnike. Taj posao obavljaju ljudi koji su već zaposleni u bankama, koji za taj svoj posao primaju plaće i nema razloga za ulazne naknade, pogotovo što te ulazne naknade uopće nisu ni specificirani što je to. I što je to ako netko naplati 1,5% na kredit od 100 tisuća kuna, milijun kuna ili 10 milijuna kuna. Kako može biti ista ulazna naknada? Ta ulazna naknada ako se već naplaćuje trebala bi biti minimizirana npr. na 0,5% i još dodatno na neki novčani iznos, tako da ne premašuje iznos s obzirom na visinu kredita, da ne bi to bilo nešto abnormalno. Što se tiče izlazne naknade, izlazne naknade su nezakonite. Zakon o obveznim odnosima jasno kaže, kod prijevremene otplate kredita otplaćuje se preostala glavnica, dospjela kamate i eventualno šteta. Nema štete, ne postoji šteta. Postoji presuda Županijskog suda u Vukovaru iz 2014. godine, gdje na temelju te pravomoćne presude banka morala vratiti izlaznu naknadu dužniku koji je tužio. Ostali nisu tužili pa je nažalost izlazna naknada ostala banci. Banka nema pravo naplaćivati izlaznu naknadu. A onaj tko je dopustio da u financijske zakone uđu odredbe koje su u suprotnosti sa Zakonom o obveznim odnosima, taj je napravio ogromnu pravnu pogrešku. I konačno, banke su se štitile na razne načine između ostalog i derivatima, na temelju derivata u kreditima sa valutnom klauzulom švicarski franak, banke majke zaradile su svih onih 7,5 milijardi kuna troška. Dakle, na kraju krajeva banke majke su te koje su zaradile. Hvala.
Hvala vam gospodine Aleksiću. Gospodin Lalovca odgovorite na vašu repliku.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Aleksić, pa evo vi ste danas također u vašoj raspravi govorili, postoji ulazna naknada, postoji izlazna naknada, postoji ako je engleska metoda 1,5% je više ukupno ste platili. Pa ako je anuitet, ako su otplatne kvote, jel tako, postoji i 15%, pa jest, veća je ukupna rata kredita. Pa jeste li uzeli u eurima, jeste li u švicarcima, jeste li u kunama, pa je to također do 10 do 15, 20%. I onda se u konačnici dogodi da vi kada vraćate stan banci, ne vratite 1 stan, vratite 3 stana. Znači, vratite 3 stana, ljudi moji, to je problem. I zato ovakvi zakoni trebaju biti. I treba, ako treba, jer bi svi sve te, ajmo da kažemo, igrice koje banke nalaze na tržištu, nitko to ne možete vi svi biti upoznati, zbog toga ljudi koji se, na to su ljuti, na to su. Znači nitko, svak želi vratit stan, nitko to ne osporava. Al ja samo postavljam pitanje zašto 3 stana vratiti? Ako smo jedinstveni na europskom tržištu, Austrijanci vrate 1 stan, Slovenci vrate 1 stan, Njemci 1 stan, zašto Hrvati moraju 3 stan vračati? Znači o tome govorim. Ako smo jedinstveni na europskom smo tržištu, želimo, a vidimo da hrvatski građani uredno otplaćuju kredite. Ja vam garantiram da urednije plaćaju nego u većini europskih zemalja i to se vidi po ovim podacima. Postavlja se pitanje, zašto, kako to sad odjednom premije rizika, ovako, onako. Zato što jednostavno mi nismo imali zakonske regulative, pa se to zapravo pokušavalo se, zato kažem da je ovo dobar smjer i ako možemo nadopuniti i do drugog čitanja, sve ove stvari što ste govorili, ja se nadam da će i ministar uvažiti vezano uz ovu izlaznu naknadu, itd. Sve ono što možemo ići u korist građana, mislim da je dobro došlo. Hvala lijepa.
Hvala vam lijepa. Drugu repliku ima gospodin Ivica Mišić.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolega Lalovac, pošto ste vi bili ministar financija, a ja vas osobno uvažavam kao financijera i našeg ministra Marića, ali postavljam jedno pitanje i vi ste u ta vremena imali isti problem koji se sada raspravlja, kako riješiti ono što sam i postavio pitanje, ako je stan bio procijenjen i plaćen na 100 tisuća eura, sada je vrijednost 50, a oni se naplaćuju na drugi način od iste stranke. Ja vam postavljam pitanje, kako riješiti? Koji je to način kako bi vi to riješili danas ili da ste radili u vaše vrijeme, kako pomoći građane, kako natjerati banke da ne mogu to raditi? Jel građani su platili procjenu i njihov je čovjek procijenio vrijednost, nebitno što je pala vrijednost na tržištu, građanin o tome nije razmišljao, a oni su kao iskusne banke trebali znati i razmišljati o tome. Kako to riješiti? To želim čuti od vas. Hvala.
Odgovor na repliku gospodin Lalovac.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Mišić. To je pitanje kada smo bili u Vladi sa ministrom pravosuđa pokušavali rješavati i ne smo to pitanje nego pitanje i RBA zadruga. Ja se nam da će taj zakon tu doći pa ćemo vidjeti kako ćemo i taj dio riješiti i čini mi se da će vrlo brzo i ovaj Ovršni zakon pa ćemo ponovo doći. Mislim da je on taj ključni zakon gdje bi se u Ovršnom zakonu trebali rješavati. I kada sam razgovarao sa guvernerom, on je isto bio u ovome dijelu nije imao čak ništa protiv da se te nekretnine koje je zapravo banka već uzela da se kaže gotovo je nema više tih potraživanja. I sada je samo ovo pitanje jeli uvijek će se oni pozivati na tu retroaktivnost, da su ti ugovori sklopljeni. Međutim smatram da ukoliko tu donesemo odluku u Saboru da nema veze, jel smatramo da je nepotrebno, ne čak nepotrebno nego nepravedno prema svim tima koji su nosili teret procjene rizika, a sada u novome zakonu upravo Vlada predlaže da se na taj način riješi da se možda u Ovršnom zakonu za sve te nekretnine ljudi koji jesu u problemima i da se pozovemo i na EU direktive koje su jednostavno tada i bile. Jer gledajte mi ne pristupanjem u članstvo EU tada kada su se davali krediti, kada smo možda mogli implementirati te kredite hrvatski građani su bili, kako da kažem, nisu bili zaštićeni. Pa možda u tom kontekstu razgovarati da sve te stvari se na taj način rješavaju. A ja mislim da će banke na to pristati. Znate zašto? Zato što su banke najveći dio svojih plasmana već rezervirali. Zašto tada nisu to prije radili? Zato što su bili na 40% iznosa, HNB ih je zadnjih tri, četiri godine jako tjerao da idu u rezervacije tih terete svoje poslovanje … vrijednosti i banke su već negdje na 65 do 70% ispravaka oni su to već rezervirali. I smatramo da sada banke imaju prostora da oslobode ta potraživanja i prema građanima i prema jel ministar Marić im je za to čak dao poreznu olakšicu i mislim da bi banke u ovome kontekstu ne bi trebale više … /Govornici govore u isto vrijeme./ …
hvala gospodine Lalovac. Treću repliku ima gospodin Tomislav Žagar. Izvolite.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Lalovac, otvorili ste jednu jako bitnu temu i mislim da je to tako. Bankama zapravo ne treba nekretnina i ovo što ste svi spominjali, istina je da su kod nas ljudi emotivno vezani uz svoj dom, baš tako da se izrazim dom, i da banka na taj način osigurava svoja potraživanja jel zna koliko je čovjek vezan uz samu kuću u kojoj stanuje pa teško da će tako olako neće htjeti plaćati rate kredita da bi ostao bez toga. Posebno je to slučaj kod izgradnje stambenih objekata. Naravno problem je bio i sam kada sam dizao kreditu banci su me pitali, morate imati hipoteku osiguranje, ja sam pitao na čega, pa na kuću. Pa da imam kuću onda ne bi išao praviti kuću. Znači obično su ti mehanizmi tako da si čovjek čak stavi hipoteku na kuću svojih roditelja ili na nekoga od rodbine pa je s tim više još vezan. I dobro kolega Aleksić kaže, banke su te koje su radile procjenu i nakon toga one peru ruke. I možda u tom smislu i Ovršni zakon koji će ovdje biti uskoro na dnevnom redu, moramo razmišljati o tome da se stvarno događa. Mi ovdje imamo, neću sada upotrijebiti težak izraz, ali sigurno jedan ovršni biznis jer postoje ljudi koji redovito kupuju na dražbama nekretnine. I ti ljudi imaju ekstra profit. Mi ne znamo u ovom trenutku surađujemo li s bankama ili ne, ali sigurno da banke u tom trenutku peru ruke i više ona procjena koju su napravili na početku, premda i ovdje zakon u članku 19. definirano je da procjenitelj mora imati stručnu spremu ili što treba imati, to su ti ovlašteni procjenitelji, ali mislim da oni opet nisu vezani uz banku, oni su vanjski suradnici banke tako mi se čini danas. I mislim da bi tu banka trebala imati veću odgovornost i onda bi možda u članku ovome moglo stajati umjesto riječi može mora. Znači ovo što vi govorite kad, kad čovjek ne može plaćati banka nek uzme nekretninu i stvar je riješena. Hvala.
Gospodin Lalovac želite li odgovoriti? Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženi kolega. Samo još jedna mala nadopuna vezano za ovo, ovdje kada nam dođe Ovršni zakon moramo ozbiljno o ovome razgovarati zato sada imamo prostora. Ovo što sam rekao banke su to u svojim knjigama već otpisale, znači oni više troška za to nemaju, ministar im je dao zadnji puta Zakon o izmjenama poreza na dobit, dao im je poreznu olakšicu i rekao je ukoliko ne ide u tužbe itd. da imaju to kao porez priznato. I smilim da je država s te strane bila fer da na ovaj način sada imamo prilike jel su to već otpisali, imaju poreznu olakšicu da oni napokon ovih … maknu od građana taj dodatni jel to nije ništa dugo nego dodatni prihod za njih. A ono što malo zabrinjava je da su oni počeli vidjeli te da su oni masovno počeli prodavati ta potraživanja. E to je sada problem. Ne bi bio problem da su oni to otpisali pa da su na taj način riješili to s građanima nego je problem ako su to oni prodali, a vidimo prema izvješćima HNB-a oni su prošle godine prodali 6 milijardi svojih takvih potraživanja, prodali su raznoraznim agencijama koje se služe za naplatu i to je sada problem ukoliko vi dođete kod onoga koji sada vam taj dio pretraživanja prebačen na onoga koji dođe na naplatu on iz starta traži to ponovno potraživanje prema vama. I mislimo da bi tu trebali vidjeti na koji način možda u Ovršnom zakonu za sve oni koji su odradili gdje su dobilo olakšicu na taj dio, a čini mi se da je tu ministar vrlo jasno i napisao da moraju to otpisati, … trebali poslati HNB i vidjeti jesu li to oni otpisali ili su oni to prodali jer to bi svakako tražili od HNB-a da nam da izvještaj po tome što se po tome radilo. Hvala lijepo.
hvala vam lijepa. Tražila je riječ gospođa Dragica Roščić u ime Kluba zastupnika HDZ-a ima pravo na riječ. Izvolite.
Zahvaljujem dopredsjedniče. Pozdravljam ministra sa suradnicima, kolegice i kolege. Pred nama je Zakon o stambenom potrošačkom kreditiranju. Znači nakon krize financijske, ne samo u Hrvatskoj nego i cijeloj Europi raste jedno nepovjerenje u financijske institucije. I jednostavno smo svjesni da je potrebna i veća razina obrazovanja kako bi se izbjegle štetne posljedice koje smo uočili u proteklom razdoblju. Tu unosimo najbolju praksu koja je definirana direktivom koju smo upravo mi, odnosno naši predstavnici u Europskom parlamentu donijeli 2014. godine. Pred nama danas je zakon jedan u nizu zakona koji će pokušati otkloniti sve ove nejasnoće i loše situacije s kojima smo bili u proteklom razdoblju suočeni. Naime 59% građana EU smatra da je, odnosno teško im je razumjeti sva pravila vezana za hipotekarne kredite. Čak 38% građana EU teško može usporediti te ponude tako da je doista važno da između svih ovih nepravilnosti i nezgodnih situacija koje su se u praksi vidjele da se od njih izdvoji znači stambeno kreditiranje. Stambeno kreditiranje u RH krajem 2016. godine, znači građani su bili zaduženi oko 48 milijardi kuna a upitna je bila naplata tada krajem 2016. godine 3,6 milijardi kuna. Do sada kao što smo već spominjali i sa 4 zakona je bio uređeno područje stambenog kreditiranja ali je potrebno jednim posebnim zakonom da ipak tu problematiku koja je specifična posebno uredimo. Ja bih to odvojila da ovaj zakon znači ima nekih 8 područja poboljšanja te bi ih ovdje ukratko navela da što prije i što bolje upoznamo naše građane s njima. Jer kako znamo ovim zakonom mi ne rješavamo one probleme koji su nastali u prošlosti. Ako puno širimo raspravu oko njih, naravno dobro je da istaknemo ali nekako će se izgubiti ta nit što možemo poboljšati u ovome zakonu. Ovaj zakon neki članovi oporbe su ocijenili sa dobrim ocjenama ali mislim da možemo dati i puno veće ocjene od samo dobar jer doista ima dobrih prijedloga. Znači od ovih dijelova, odnosno poboljšanja izdvajam znači poboljšanje u svrhu povećanja informiranosti potrošača. Ovdje se uvode europski standardizirani informativni obrazac. To možemo reći da je i na tragu onog jednog informativnog obrasca o kojem smo pričali u 3. mjesecu kada je na dnevni red došlo prvo čitanje Zakona o usporedivosti naknada banaka. Znači ovdje se isto uvodi jedan obrazac da lakše jednostavno možemo uspoređivati te ponude o kreditu i uvode se dva roka. Onaj od 15 dana kada imamo obvezujuću ponudu, znači ona ne smije biti važeća manje od 15 dana kako bismo mogli usporediti sve te ponude za kredite. A upravo i ovaj obrazac će nam pomoći da to lakše uspoređujemo. Također u 14 dana od sklapanja ugovora možemo odustati bez naknade kredita ukoliko ustanovimo nekakve druge situacije ili malo to sve bolje proučimo. Također imamo poboljšanja kod izračuna efektivne kamatne stope te je zabranjeno uvođenje novih naknada. Jako je važno reći da kod efektivne kamatne stope da je ujednačen izračun na razini EU, u različitim znači periodima na početku i za vrijeme trajanja kredita. Također tu su poboljšanja kod zaštite potrošača pri kreditiranju u stranoj valuti. Znamo da je to u prošlosti radilo velike probleme. Tako u bilo kojem trenutku se mora omogućiti konverzija kredita, ne smije se potrošaču zaračunati nikakva naknada. Još znači bih istakla poboljšanja kod prijevremene otplate kredita kada se ta naknada smanjuje od do sada važeće za gotovo 50%, odnosno 0,5 preostalog iznosa glavnice. Također imamo poboljšanje procesa procjene kreditne sposobnosti potrošača. Ovdje se jasno naglašava da, znači mi trebamo procjenjivati da li je potencijalni korisnik kredita u mogućnosti vraćati i taj kredit. Ne trebamo procjenjivati kakve on ima nekretnine i ukoliko on ima veću vrijednost nekretnina da onda lakše i dobije kredit. Znači isključivo moramo gledati da li je on u mogućnosti vraćati kredit kojega uzima. Definira se razina stručnost i znanja osoblja, kreditne institucije i kreditnih posrednika. Mi smo ovdje dosta govorili da korisnik kredita ekonomski slabija strana koja se kreditima ne bavi, većinom profesionalno i slično ali definitivno to ne znači da u svakom trenutku on ima više znanja, nekad i manje znanja nego djelatnici koji nude kredit. Nekada djelatnici koji imaju manje znanja svjesno guraju ljude u nekakve kredite i mislim da povećanje razine znanja i stručnosti osoba koje nude kredite i koji izravno rade sa potencijalnim korisnicima će dovesti do još veće odgovornosti prilikom davanja kredita i da će poboljšati taj cijeli odnos. Također treba, ovdje je poboljšanje regulacije kreditnih posrednika a za kraj bih istakla i poboljšanje zaštite potrošača u slučaju poteškoća pri plaćanju obveza i ono što smo danas spominjali, jako je važna ova walk away klauzula. Znači želi naglasiti ovdje da našim generacijama sutra u korištenju kredita biti će puno lakše nego što je bilo dosadašnjim korisnicima kredita. Već smo prošli tjedan spominjali da kod sufinanciranja stambenog kredita pogotovo mladi ljudi prvi put se suočavaju sa tim cijelim procesom i sve stvari im nisu poznate. Ovakav jedan zakon će doista pomoć u otklanjanju budući poteškoća naročito kod otplate kredita ali on je samo jedan u nizu od tih zakona koje ovo ministarstvo odnosno Vlada predlaže koje je ovu godinu predložilo pred nama, spomenula sam, imali smo već u 3. mjesecu prvo čitanje ovog Zakona o usporedivosti naknada, već sljedeće dane i sutra na odboru su neki zakoni koji mogu i otkloniti neke negativne posljedice koje su već bile pred nama. Tako da evo pozdravljam ovaj zakon, klub HDZ-a će ga podržati, ovo je prvo čitanje. Vidim da nema puno ni pojedinačnih rasprava, nadam se i vjerujem da je to zato što je zakon dobar ali imamo dovoljno vremena da bilo kakve stvari iz prakse i bilo šta što možemo još poboljšati imamo vremena doista da to predložimo amandmanima i da to uđe u konačni prijedlog zakona. Hvala.
Hvala lijepo kolegice Roščić. U ime predlagatelja tražio je riječ ministar financija gospodin Zdravko Marić. Pardon, pardon, gospodin Goran Aleksić je tražio repliku, ispričavam se. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Uvažena kolegice Roščić, rekli ste da je naraslo nepovjerenje u rad banaka, naravno naraslo je zbog njihova nezakonita ponašanja. Imamo pravomoćnu kolektivnu sudsku presudu u Hrvatskoj gdje je jasno rečeno da su banke ugovarale nepoštene ugovorne odredbe. To je nedvojbeno, taj proces još nije završen, još uvijek je moguć da Vrhovni sud donese i presudu da je i valutna klauzula švicarski franak bila ugovorena na nezakonit način, na nepošten način. Jer je Ustavni sud utvrdio da Vrhovni sud nije donio dobru odluku, da mora ponoviti svoju odluku. To je razlog zašto se ne vjeruje u rad banaka. Glavni razlog je taj što se one nezakonito ponašaju, međutim zašto se one nezakonito ponašaju? Zato jer smo im mi svi skupa to dopustili. Na čelu sa HNB-om. HNB dugo se opirala tvrdnjama da banke posluju nezakonito, jer su čekali jednako kao i banke da se donese sudska presuda. Na stranicama HNB-a, sve do pravomoćne sudske presude, pisalo je jasno i glasno da banke smiju jednostrano, samovoljno mijenjati kamatnu stopu. Tek nakon pravomoćne sudske presude HNB skida tu obavijest sa svoga web-a. Žalosno je ponašanje HNB-a u tome smislu. Kažete znanje. Znanje je jako bitno kod podizanja kredita, je. Međutim, postoji nešto što što se zove obavezno informiranje. Banke su dužne informirati dužnike o svim uvjetima konkretnog kredita. Dakle čovjek ne mora biti specijalno financijski pismen, ali mora biti o svemu informiran i upravo je bankarski spin da je financijska pismenost razlog zašto su ljudi dizali kredite i ušli u probleme. Ne, glavni razlog je taj što banke nisu dovoljno informirale građane o svim rizicima. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Na kraju sada napokon gospodin Marić u ime predlagatelja. Odgovor gospođe Roščić, ispričavam se.
Kolega Aleksić, zahvaljujem. Znači jedan minimum je da banke ne posluju nezakonito, ali to neće mi utvrditi ovdje u Saboru, ali važno je da mi sada budućim prijedlozima zakona, što više definiramo da uopće se ne može desiti nikakva ni manipulacija a kamoli nezakonito poslovanje. Znači, propisivanje obrazaca usporedivosti naknada obrazaca kojima se mogu uspoređivati ponude za kredite, davanje nekakvih propisanih minimalnih rokova je ono s čime mi možemo utjecati da još više postrožimo zakone koje banke moraju poštivati, a naravno nezakonitost poslovanje banaka će se utvrditi nekim drugim procesima koji nisu u ovom Saboru.
Ispričavam se, kolegice Roščić, nisam vas vidio. Gospodin Marić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Sabora, uvažene dame i gospodo zastupnici. Evo na kraju, završna riječ. Nadam se da mi uvaženi zastupnik Aleksić neće zamjeriti ako budem koristio dijelom retoriku kojom je on počeo svoje obraćanje, dakle da malo koristim učeničko-studentski rječnik. Ja sam prije par mjeseci u Hrvatskom saboru, od profesora Beljaka zaradio ocjenu izvrstan iz računovodstva koliko se sjećam, ovdje ocjena 3+, za ovaj prvi prijedlog zakona, prvo čitanje, u mojoj naravi i prirodi je da odgovaram za višu ocjenu, pa evo temeljem vaših komentara, ja ću dati sad par osvrta jer neke od ovih komentara koje ste vi rekli, mi smo već ugradili u zakon. Prva točka koju ste apostrofirali, dakle ograničavanje na samo isključivo euro kredite odnosno kunske kredite. Tu temu smo podrobno razmatrali i interno raspravljali o njoj, čak smo napravili jednu komunikaciju prema drugim zemljama članicama, dobili smo nekih petnaestak dogovora, i samo su u dvije zemlje, Poljskoj i Mađarskoj vidjeli ovakvu opciju koju ste vi sugerirali. S tim da je Mađarska tu originalnu opciju povukla nakon što je dobila ajde hoćemo reći packu, ili već što god od Europske komisije odnosno Europske centralne banke. Poljska ipak sa tom odlukom je išla dalje, međutim treba tek vidjeti na koji način i kako će Europska centralna banka, Europska komisija na to reagirati. Međutim, u isto vrijeme treba reći, dakle naravno, sve ostale zemlje su predložile upravo ovakvu odredbu kao što predlažemo i mi u ovom dijelu, s tim da također mogu reći da mi imamo ipak jedan određeni manevarski prostor i na to smo otvoreni u diskusiji i komentarima, da se prema ovim ostalim valutama, djeluje možemo reći i tako i malo restriktivnije u smislu uvjeta odobravanja. Dakle, što ste vi također apostrofirali, postoje hrvatski građani koji imaju određeni primanja bilo dohodak, bilo mirovinu u nekoj trećoj valuti, prema njima naravno, ovakva opcija mora biti i trebala bi biti otvorena, međutim za druge okolnosti mi možemo biti dijelom i restriktivniji. Ali na taj način izbjegavamo eventualno kritiku da je Hrvatska zemlja koja ograničava slobodu kretanja kapitala. Što je bio recimo slučaj u tim nekim drugim primjerima. Što se tiče opaske da je HNB bude dužna objaviti sve kazne, prekršajne i one vrste, ja ću samo apostrofirati članka 43. stavak 1. : „Hrvatska narodna banka na svojoj internetskoj stranici objavljuje izreke pravomoćnih odluka donesenih u prekršajnim postupcima koje je pokrenula Hrvatska narodna banka kao ovlašteni tužitelj a kojima je kreditna institucija odgovorna osoba kreditne institucije kreditni posrednik, odgovorna osoba kreditnog posrednika proglašena krivom za prekršaj iz ovog zakona. Uz izreku objavljuje se naziv tijela koje je donijelo odluku te broj i datum odluke.“ Evo mogu reći da smo to već praktički uvažili. Što se tiče problematike poticajnih mjera ili bonusa u smislu ukupne kamate, ta odredba je sadržana već u članku 14. stavku 7., znači „ako je primjenjivo treba između ostalog u Ugovor o stambenog kreditu sklapa se u pisanom obliku ili uporabom naprednog elektroničkog potpisa i mora jasno i sažeto sadržavati slijedeće bitne sastojke“ i stavak 7. „ako je primjenjivo pogodnosti kojima se utječe na ukupne troškove kredita potrošača“, odnosno članak 24. stavak 4. koji kaže „ako kreditna institucija nudi ugovaranje promjenjive stope, dužna je prije sklapanja ugovora o stambenom potrošačkom kreditu jasno i nedvojbeno predočiti potrošaču elemente iz prvog stavka ovog članka, upozoriti ga na sve rizike te promjenjivosti te jasno i nedvojbeno Ugovorom o stambenom potrošačkom kreditu, ugovoriti promjenjive elemente na temelju kojih se izračunava promjenjiva kamatna stopa uključujući pogodnosti kojima se utječe na ukupne troškove kredita za potrošače.“ Što se tiče opaske, vezano za još bolje upozorenje i komunikaciju prema potrošačima, po pitanju rizika kamatnih stopa i valutne klauzule, te odredbe će biti sastavni dio onoga ESIS, standardiziranog europskog obrasca, dakle ona prva točka o kojoj sam govorio uvodno. Problematika možemo ih nazvati ovako jednaki anuiteti u odnosu na promjenjive obroke. Dakle, ako promatrate kroz cijeli zakon, evo ja ću kratko apostrofirati članak 10. stavak 7. koji, odnosno stavak 2. podtočka 7. koja znači gdje god govorimo o anuitetu mi uvijek kažemo ako je primjenjivo iznos obroka odnosno anuiteta. Dakle, ne ograničavamo samo isključivo na fiksni anuitet što je između ostalog u dobrom dijelu slučaja već i danas praksa. E onda imamo točku o kojoj ću svakako reći da moramo razmisliti, dakle spomenuli ste ove metode, komforne metode bilo engleska, odnosno francuska. Isto kao i kod konverzije preko ovih 20%, dakle da bi rizik išao na kreditnu instituciju. I konačno točka 7. besplatna dostava otplatnog plana također članak 12. stavak 2. vrlo jasno kaže, dakle kreditna institucija je dužna potrošaču bez naknade i u svakom trenutku tijekom cjelokupnog trajanja ugovora o stambenom potrošačkom kreditu staviti na raspolaganje izvještaj u obliku otplatnog plana. Evo to je otprilike kratki saže na vaše komentare. Ostale komentare koje smo čuli su mahom bili na tragu ovih poprilično možemo reći detaljnih i konkretnih. Ali u svakom slučaju zahvaljujem se svima na raspravi. Mi ćemo i ove komentare koje smo čuli od svih zastupnika i klubova još dodatno razmotriti i naravno do drugog čitanja se očitovati što od njih eventualno možemo još uklopiti. Ali evo tu se baš i apostrofiram na izlaganje i na repliku uvaženog zastupnika Žagara koji je rekao između ostaloga za javnu raspravu, dakle u toj javnoj raspravi koja je javna po samoj prirodi svojoj sudjelovao je čitav niz institucija. Ali između ostalog ne samo ona strana Hrvatske udruge banaka i Hrvatske narodne banke, nego između ostalog i Udruga Franak i sva ostala zainteresirana javnost. Evo hvala lijepo.
Hvala lijepa gospodine ministre, bili ste sažeti ali imate dvije replike. Prva je gospodina Tomislava Žagara, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi ministre, imam samo još jedno pitanje kako bih mirne savjesti mogao glasati za ovaj zakon. Naime u članku 8. se spominje, ja ne znam kakva je opća percepcija. Ovdje je bilo i kritika na rad službenika osoblja banke. Ja osobno nisam doživio tako, nisam imao neugodna iskustva. Osoblje banke je prema mojim iskustvima je bilo korektno. Mislim da su to čak i stručne osobe. I ovdje se piše u članku 8. kaže da osoblje, kreditne institucije moraju imati odgovarajuću razinu znanja. To mi je jasno. Razina znanja se može provjeravati, može se unaprjeđivat sa edukacijama, seminarima, postoji cjeloživotno učenje. Međutim, kaže se u drugoj točki odgovarajuću razinu stručnosti. E sad ne znam jel' to sinonim, jer čovjek koji je stručan on mora imat znanja. Ali koji ima znanja ne mora biti stručan. Jel' se to odnosi na stručnu spremu ili nešto drugo? Da bude pitanje sasvim korektno? Da se neće slučajno dogoditi da mnogi službenici ne bi dobili otkaze u banci? Ako Hrvatska narodna banka propiše takve uvjete koje oni jednostavno neće zbog stručne spreme moći ispunjavati. Možda u ovom trenutku ne znate još odgovor, ali svakako bi o tome trebalo voditi računa. Hvala.
Hvala. Ministar će odgovoriti na obje replike zajedno. Sad je gospodin Goran Aleksić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Uvaženi ministre Mariću, zahvaljujem na vašim odgovorima na moje komentare. I time ste podigli ocjenu ovog zakona na 4 minus s tendencijom prema 4. Ukoliko prihvatite ovaj moj prijedlog za eure i za one koji imaju primanja u drugoj valuti, ako i to uđe u zakon to će već biti 4 plus. A ukoliko se prihvati i ovo što se tiče obaveze koja nije propisana, jer vi kažete da se kroz zakon provlači i promjenjivi obrok i jednaki anuitet. Ali nije propisana obaveza banci da ona mora obavezno ponuditi i jedno i drugo dužniku, a onda dužniku prepustiti da on izabere koji će način otplate uzeti ukoliko je kreditno sposoban za određeni način otplate. Znači, tu je jedino pitanje kreditne sposobnosti dužnika. Naravno da nismo svi kreditno sposobni za promjenjive obroke, jer nemamo takva primanja. Ali tko god je sposoban trebao bi dobiti mogućnost da sam izabere takav način otplate jer je to za njega u konačnici dosta jeftinije pogotovo kad se radi o dugoročnim kreditima. Zahvaljujem.
Evo dok ne završimo na 5 plus bolje da odgovorite na replike. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupnici, obojici ću kratko evo odgovoriti i evo u okviru odgovora na repliku. Što se tiče ove stručnosti i znanja, dakle imamo prilog tri same direktive koja propisuje te minimalne zahtjeve upravo u pogledu znanja i stručnosti. Mi smo implementirati te direktive koje govore naravno i o odgovarajuće poznavanje kreditnih proizvoda, prava, poznavanje i razumijevanje postupaka kupnje nekretnina, vrednovanje osiguranja, funkcioniranja zemljišnih knjiga. Ali ja bih iskoristio ovdje priliku, ja znam bez obzira što se vrlo često znaju spominjati i službenici pojedinih kreditnih institucija. Mislim da naravno nitko nikoga ne treba suditi ako nešto u datom trenutku je morao još nešto eventualno provjeriti, ali mislim da svi dobro znamo da se mahom i u velikoj većini radi o vrlo stručnim i kvalitetnim i dobrim ljudima koji tamo rade. I mislim da treba i uputiti i određene pohvalne riječi na njihov račun da ne ispadne da samo nešto su krivo rekli ili krivo savjetovali. Dakle, to vrlo detaljno ćete vidjeti u samoj direktivi. I na kraju evo drago mi je obzirom da je nedavno bio i kraj školske godine petica iz računovodstva, četvorka iz monetarno-kreditne analize i politike, nisam nezadovoljan. Četiri zarez pet to je i dalje ocjena pet. U moje vrijeme sam bio oslobođen mature, ne znam hoću bit sad opet. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti, znači u petak.
Prijedlog zakona o stambenom potrošačkom kreditiranju, prvo čitanje, P.Z.E br. 120. Predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći Zaključak: 1. Prihvaća se Prijedlog zakona o stambenom potrošačkom kreditiranju. 2. Sve primjedbe i prijedlozi dostaviti će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je i ovaj Zaključak donesen sa 118 glasova za na način kako su ga predložila saborska radna tijela.
I prijeđimo na - Prijedlog zakona o prekograničnoj provedbi odluka o novčanoj kazni u području upućivanja radnika, prvo čitanje, P.Z.E. br. 130. Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Materijal vam je dostavljen u pretince. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Da li predlagatelj, u ime predlagatelja je gospođa Katarina Ivanković Knežević, državna tajnica. Imate nešto dodatnih obrazloženja, već ste ovdje. Izvolite.
Poštovane zastupnice i zastupnici, ovim nacrtom prijedloga zakona djelomično se ispunjava obveza preuzimanja u pravni poredak RH, Direktive Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. godine o provedbi Direktive upućivanju radnika u okviru pružanja usluga. I izmjene Uredbe o administrativnoj suradnji putem tzv. informacijskog sustava unutarnjeg tržišta, odnosno kolokvijalno nazvan Uredba IMI, odnosno izvršava se usklađivanje s poglavljem direktive koja se odnosi na prekograničnu provedbu administrativnih sankcija i ili novčanih kazni. Potpuno usklađivanje s predmetnom direktivom izvršit će se zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o strancima. Na taj način, na ovaj način se uspostavlja neophodni pravni okvir te zajednička pravila za međusobnu suradnju i uzajamnu pomoć država članica u preko graničnoj provedbi odluka o administrativnim novčanim kaznama u području upućivanju radnika izrečenih za povrede zajamčenih prava upućenih radnika ili radi nepoštivanja administrativnih zahtjeva i mjera kontrole. Prekogranično upućivanje radnika, sastavni je dio slobode pružanju usluga, a predmetna direktiva je dio europskog pravnog okvira kojim je osnovni cilj zaštita prava upućenih radnika. S toga se nacrtom prijedlogom ovog zakona uređuju sljedeća pitanja. Sadržaj pravila postupak i načela uzajamne suradnje i pomoći nadležnih tijela u prekograničnoj provedbi, odluka o administrativnoj novčanih kazni izrečenih stranom pružatelju usluga u RH i obratno. Pružatelju usluga s poslovnom nastanom u RH u nekoj od država članica, za povrede zajamčenih prava upućenih radnika, odnosno kršenje određenih pravila o upućivanju radnika. Nadalje ovim zakonom se uređuje opseg i područje administrativne, međunarodne suradnje, nadležna tijela u RH, oblici suradnje koja se sastoji u slanju i primanju dvije vrste zahtjeva i odgovarajućih potrebnih dokumenata. Nadalje, zahtjeva za dostavu obavijesti pružatelju usluga u državi njegovog poslovnog nastana o novčanoj kazni izrečenoj u drugoj državi, te zahtjeva za naplatom takve novčane kazne uključujući i izvršenje naplate novčane kazne u državi poslovnog nastana, pružatelja usluga te pravila o postupanju s njima. Jednako tako uređuje se minimalni sadržaj zahtjeva koji se podnose na zato utvrđenim i jedinstveni i standardiziranim obrascima, a na temelju kojeg se odluka izvršava i kazna naplaćuje u korist državnog proračuna RH. I to je zapravo jedan od bitnih elemenata ovog zakona. Obvezni način suradnje i razmjene zahtjeva i ostalih informacija i dokumenata se uređuje ovim zakonom i to putem IMI sustava, odnosno informacijskog sustava unutarnjeg tržišta, na način i po pravilima toga elektroničkog sustava. Uspostavljeni jedinstveni sustav suradnje, omogućit će uvijete za učinkovitije kažnjavanje svakog zloupotrebljavanja i zaobilaženje važećih pravila u području počivanja radnika, njihovo bolje poštivanje, čime se postiže viša, ujednačenija i usporediva razina zaštite prava upućenih radnika u EU, te posredno osiguravaju pravedniji uvjeti za poštenu tržišnu utakmicu na unutarnjem tržištu. Ovaj zakon je bio u ja bi rekla ekstenzivnoj raspravi. Na njega su reagirali i predstavnici sindikata i predstavnici Hrvatske udruge poslodavaca, o njemu se raspravljalo i na gospodarskom socijalnom vijeću, sve u skladu sa našim pozitivnim propisima, i također na saborskim odborima gdje smo od svih dobili podršku i potporu za donošenje ovog zakona s toga predlažemo da se usuglasite sa zakonom i uputimo ga dalje u drugo čitanje. Hvala lijepa.
Hvala vama. Imamo 2 replike, prva replika gospodin Ante Babić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana državna tajnice, u samom uvodu ste rekli da su zajednička pravila za međunarodnu suradnju. Možda treba naglasiti da zapravo za vrijeme upućivanja radnika, poslodavac je dužan određene stvari ispuniti prema radnicima od pružanja usluga, prekovremenog rada, njegove zaštite. Ali isto tako treba naglasiti, što nije bilo naglašeno, da radnik u tome slučaju, da kada ima povoljnije uvijete u zemlji nastana može prihvaćati te uvijete. Naravno ovom Direktivom 96 preneseno je zapravo i u Zakonu o strancima, koliko se sjećam, a radnica se zapravo jamči jedan minimum zaštite njihovih prava koje moraju obavezno poštovati poslodavci. I ono što treba možda reći. Treba omogućiti zapravo učinkovitije uvijete za kažnjavanje poslodavaca, jer zapravo jedino na takav način će nam radnici, vjerojatno, odnosno biti ćemo vjerodostojniji. Hvala vam lijepa.
Hvala vam lijepa. Državna tajnice odlučila odgovoriti i na sve i na replike i na rasprave prilikom završne riječi, pa dajem riječ gospodinu Davoru Vlaoviću za drugu repliku.
Hvala uvaženi potpredsjedniče. Uvažena državna tajnice, kolegice i kolege, naravno da je dobro da je RH implementira i ovaj zakon u svoje zakonodavstvo sa ciljem zaštite prava radnika, a ono što je meni, želim postaviti pitanje. Rekli ste da su sindikati dali svoje pozitivno mišljenje o ovom zakonu. Ostaje nejasno zašto su dali pozitivno mišljenje, a po meni nije dobro da ovako pišu u čl. 13. da će tijelo koje je zaprimilo zahtjev odbiti izvršiti ga, ako bi izvršenje zahtijevalo za naplatu bi uzrokovalo znatne poteškoće, odnosno, ako bi troškovi naplate bili visoki. Ja mislim i moje mišljenje i Kluba HSS-a da se uvijek mora radnika njegovo pravo, pogotovo ako je sud presudio u njegovu korist omogući da on naplati svoju dražbinu, a da onda ako državno tijelo ne može, zbog ovih razloga naplatiti, moramo drugačije urediti kako da radnih dobije svoja prava. Hvala.
Hvala i vama. Odbori dva odbora raspravljaju o ovome zakonu Odbor za zakonodavstvo i Odbor za rada, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Želi li neko uzeti riječ u ime odbora? Ne. Otvaram raspravu. Prvi se javio gospodin Tomislav Panenić u ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Poštovan državna tajnice sa suradnicom. Oko ovoga zakona već smo bili načeli raspravu i to je jedan od problema kojega trajno ćemo imati. Poduzimamo evo kako Europska komisija tako i mi mjere da upućenim radnicima olakšamo zapravo njihov svakodnevan rad. Praksa ovoga sustava poprimila je jedne nove dimenzije, kako se i sama EU širila pogotovo nakon 2004. godine ulaskom Rumunjske, Bugarske to je 2007. pa onda evo i mi kada smo ušli 2013. vidimo da broj radnika koji dolaze iz tih zemalja, a upućeni su od svojih tvrtki koje obavljaju usluge konstantno raste. Pa evo tu je neki podatak da je 2007. bilo oko 600 tisuća upućenih radnika, sada je to već 2015. podatak na dva milijuna je porastao. To govori samo da poslodavci koji su u zemljama koje su razvijenije shvatili da jednostavno mogu puno više zaraditi ako angažiraju tvrtke koje dolaze iz manje razvijenih zemalja, ali s jednim ciljem, a to da ti radnici u uvjetima kojima rade u jednoj zapadnoj zemlji EU imaju plaće istočnoeuropskih zemalja iz kojih potječu. Mislim da je to jasno svima i logika i zašto je intencija upravo ovih zakona koji se odnose na upućene radnike i kažnjavanje neodgovornih poslodavaca namjerava da stane tome na kraj. Ono što mi kao političari trebali bi zapravo pitat se što postižemo sa svim tim našim aktivnostima koje imamo i u Saboru gdje ćemo pokušati nešto poboljšati, a to je da smo trebali promijeniti paradigmu odlaska ljudi idu iz Hrvatske. Naši roditelji ili djedovi i bake koji su odlazili šezdesetih godina oni su odlazili u inozemstvo da bi riješili jedno teško financijsku situaciju koju su imali da bi zaradili neka sredstva s kojima bi se vratili u Hrvatsku i da bi ovdje nastavili živjeti. Ono što mi sada imamo aktualno, a to da nam radnici odlaze ali ne više sa namjerom da se vrate, nego odlaze sa namjerom trajnog naseljenja u tim zemljama. Ali politika zapadnoeuropskih zemalja se promijenila, prije su oni tražili te radnike koji će biti u određenom trenutku privremeni znači gastarbajter kako su Nijemci to rekli privremeno će doć tamo, ostvariti njima neki napredak i otići. To je bila jedna politika. Međutim sada vidimo da su oni promijenili stav prema tome, oni žele da ti ljudi dolaze i kao radnici ali i kao novi potrošači. To postaju zemlje koje jačaju svoju nacionalnu ekonomiju upravo na račun ljudi koji su ne samo došli da bi svoje znanje prenijeli tamo ili svoj rad nego da bi postali novi potrošači i ekonomija obujma im raste, a mi ovdje se suočavamo sa posljedicama koje su poražavajuće gdje je sve manji broj ljudi koji živi ovdje, sve manji broj je poduzetnika, sve manji broj je poduzetničke aktivnosti, sve manji broj radnih mjesta. Ulazimo ja ću reći u cirkularnu ne ekonomiju radne snage koja gubi svoju supstancu. Međutim, i naši radnici kada odlaze tamo opet ostvarujemo određeni prihod, ali ti ljudi koji su upućeni trebaju ostvarivati određena prava, prvenstveno prava na minimalnu plaću, na prihvatljivo rano vrijeme, svoje godišnje odmore, zdravstvene standarde koji su uobičajeni i to je problematika upućenih radnika o kojima mi trebamo raspravljati. Međutim ako se vratimo i na ovaj Dom, prošle godine evo i današnji predsjednik Sabora, a tada predsjednik Odbora za europske poslove zapravo porušili su direktivu, ja ću malo citirati iz toga gdje je rečeno ako radnik iz Poljske, Češke, Hrvatske ode raditi u Njemačku tada bi plaća tog radnika trebala biti jednaka plaći njemačkog radnika i to je rečeno o.k., međutim kaže tada bi se narušila konkurentnost hrvatskih poduzeća. Znači s takvim radnicima mi više nismo konkurentni. Prema tome, ne gradimo na osnovu toga je konkurentnost naše tvrtke da nudimo bolju kvalitetu usluge, da nudimo bolji proizvod nego mi naše radnike pošaljemo tamo samo zato što su jeftiniji. I onda nam se događaju slučajevi ako je neko popratio gdje su otišli u jednu industriju koja radi dijelove za auto industriju i vruće odljeve tamo su išli polirati koliko je to naporan posao, ja sada pitam ono a koliko to nama doprinosi, što je to u našoj ekonomiji donijelo toga? Znači pošaljemo ljude koji se tamo pate, rade stvarno najteže poslove i koji tu kvalitete smo dobili. Četiri godine članstva u EU pokazalo je da imamo dosta poražavajuća iskustva gdje sve nam se više povećava robni deficit koji mi ne možemo nadoknaditi. I umjesto da koristimo prednosti toga više milijunskoga tržišta onda mi dolazimo sve više u problematiku gdje se selimo na to tržište, znači ne domicilnost naše pozicije da tamo ostvarujemo nove poslove nego i naši radnici, a vidimo polako i poslodavci napuštaju Hrvatsku odlaze u druge zemlje. Ono što je kod toga odlazaka radnika gdje idemo mi štititi i upravo kroz ovaj zakon koji je ovdje, pokazuje se jedno pravilo, da tvrtke koje su kvalitetne u Hrvatskoj koje brinu o svojim radnicima ovdje koje garantiraju im pravo, prvenstveno osim prava na rad i pravičnu naknadu, da oni isto tako inozemstvu pokazuju isto to lice i da su dobri poslodavci. Ali činjenica je da sve veći broj tvrtki koje su špekulantske, koje na brzinu prikupljaju naše radnike koji ih odvode tamo. Pa evo čak evo iz Njemačke jednom da navedem od jedne novinarke da izrabljivanje radnika u europskim zemljama u kojima su plaće niske danas predstavlja dobar poslovni model koji prerijetko povlači pravne posljedice. To je prepoznala i Europska komisija, ona putem direktiva želi stati na kraj tome a pogotovo stati to smo i kod, već imali u raspravi nedavno agencijama za zapošljavanje, svi oni problemi koje imamo ovdje u Hrvatskoj, kada ih se prenese prema van postanu još veći i još teži. I upravo zato i potpora i ovome zakonu i sa strane kluba MOST-a je jednoznačna. Tome moramo stati na kraj i ne može nam se više događati da nekoga našeg radnika netko pokupi praktično na ulici i da kaže evo idemo, već je sve spremno, tamo te čeka posao da ljudi potpisuju papir koji je možda samo zadnja stranica da nisu imali priliku ni pročitati i da nam se takvi ljudi vrate nakon par mjeseci nezadovoljni, nezadovoljni sa pravnom državom i našom i onom u koju su otišli gdje nisu uspjeli naplatiti svoj rad, gdje su im bila uskraćena njihova prava iz radnoga odnosa, gdje su bili prevareni. Prema tome upravo na ovim upućenim radnicima možemo puno toga napraviti. I ako budemo kao država stajali iza radnika gdje ćemo moći garantirati im prava koja proizilaze iz onoga što su i očekivali da jednog dana ćemo biti spremni i da pozovemo te radnike da se vrate u Hrvatsku da ovdje mogu u nekim drugim okolnostima koje se evo nadam da svim našim zajedničkim radom će biti bolje doprinesu razvoju a da znaju da će imati uvjete, ono što su željeli imati u nekoj zapadno europskoj zemlji. Prema tome, uz našu potporu ja ću završiti ovo izlaganje. Hvala lijepo.
Hvala i vama gospodine Paneniću. Gospodin Ivica Mišić je tražio repliku. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolega Panenić, pozorno sam slušao vaše izlaganje i jasna stvar da naši radnici odlaze vani za nikakve novce, da rade za tisuću i pol eura ili nešto manje, netko nešto malo više. Međutim, šta mi njima dajemo? Šta smo mi to radili ovih 25 godina, ja sam poduzetnik isto, šta smo mi za 25 godina napravili da bi dali im uvjete za lijep rad? Mi smo proizvodili, upravo ste rekli nekakve firme, fiktivne firme koje nisu plaćale poreze ovom društvu i ovoj državi, koje smo svi dozvolili, na kraju, tko se god bavio politikom ovih 25 godina dozvoljeno je da se ti radnici izlihvare i da na neki način te firme ne plate obveze i poreze i znamo da 40 milijardi do 50 nije plaćeno poreza. Šta se desilo? Ništa. Mi možemo ovdje pričati svaki dan kako ćemo mi pomoći radnicima, ne, kako pomoći poduzetnike da mogu radnicima dati dobre plaće, kako skinuti teret poduzetnicima i kako im dati volju za ulaganje i volju za rad, to je pitanje. Ovo je samo populizam koji mi svi ovdje pričamo, mi ćemo dati, mi ćemo neke zakone, mi ćemo ovo. Dajmo molim vas zakone, a to sve ove Vlade koje su prošle do sada, ja se nadam da će ova Vlada sada nešto drugačije raditi, da jednostavno natjeramo svaku firmu, svaku, nema tu privilegiranih firmi bilo tko s kim da je dobar, da plaća obveze i poreze i da se skidaju kojekakvi troškovi firmama koji jednostavno više ne mogu izdržati i normalno da se dešava ovo što se dešava. A ovo što odlaze, to je prirodno jer nismo im mi preduvjete napravili da bi bolje živjeli. Hvala.
Hvala lijepa. Gospodin Panenić je tražio odgovore. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Mišiću, mislim da se možemo svi skupa složiti da u ovih 20 i nekoliko godina koliko imamo samostalnost zapravo smo sustavno ubijali nadu, prvenstveno poduzetnicima i ja se divim i onima koji danas djeluju i bore se na našem tržištu i pokušavaju sve ove nepogodnosti koje mi svjesno i nesvjesno stvaramo da opstanu. Nadam se evo da će i kod nas dogoditi se trenutak da se politika jednoznačno odmakne od gospodarstva, da nam se ne događaju primjeri kao što je tvrtka koja nema ni jednog zaposlenog, da se prijavljuje na koncesije, koja je, evo vidjeli smo koliko stvori to problema i onoga što nam sve skupa se vrati kao bumerang stvori nepovjerenje da politika može samo doprinositi gospodarstvu a ne da bude cijelo vrijeme jedan korektor koji pokušava musti gospodarstvenike i poduzetnike i tražiti priliku kako da naplati neke svoje individualne nakane. Ja se nadam evo da će biti i snage i u ovoj Vladi i u bilo kojoj sljedećoj da zapravo zauzmemo jasnu poziciju gdje poduzetnika mi cijelo vrijeme podupiremo. Ako smo rekli, evo sami ste spomenuli, smanjenje obaveze izdavanja iz ne poreznih davanja tzv. parafiskalni da ćemo biti u tome dosljedni. Da nam se ne događa situacija da s jedne strane imamo cijeli program kojim ćemo smanjivati davanja a s druge strane evo da ministar Tolušić u Ministarstvu poljoprivrede najavljuje uvođenje članarine za poljoprivrednu komoru. Mislim da u tome onda sigurno nismo dosljedni. Umjesto da idemo sustavno smanjivanje mi uvijek imamo izgovor za uvođenje jednog novoga nameta. Ja bih bio čak i sklon tome 'ajmo vidjeti prvo dva za jedan, imamo često priliku. Pa ukinimo dva puta više davanja ako ćemo jedno novo stvoriti. Pa bismo možda kroz vrijeme doveli da i ta davanja koja su nužna budu prihvatljiva. Hvala.
Hvala vam lijepa, hvala. Gospodin Silvano Hrelja u ime kluba Nezavisnih zastupnika i HSU-a. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Ma, imali smo prilike ovdje raspravljati o puno zakona koji nose oznaku P.Z.E., išli su svi u hitnom postupku, mogao je i ovaj slobodno ići što se tiče njegovih efekata. Ali ako želimo imati razumijevanje ove problematike onda je dobro da je u dva čitanja. Onda ću ja zamoliti državnu tajnicu da Ministarstvo rada i mirovinskog sustava malo konkretizira životno ovaj zakon. Jer mi ovdje pričamo o nečemu što ustvari generalno ne poznajemo, na temelju ovih lijepih stručnih riječi, dajte vi meni recite da li prepoznajete neku tvrtku iz Hrvatske koja uredno posluje 25 godina, po zakonu, upućuje radnike, svake dvije godine ih povuče na svoje radilište u Hrvatskoj, pa onda ih nakon godinu dana opet može uputiti u državu članicu EU-a i koja poštuje sve ove norme naročito ove od europske direktive iz '96. Mi tih životnih primjera nemamo, a zakon je za naše građane. Zakon je za naše građane. Da li imamo ono što je kolega Mišić rekao, da li imamo te poslodavce koji trguju radnom snagom? Koji trguju radnom snagom. Osnovali su firmu, nemaju nikakve proizvodnje, pronalaze poslove i upućuju 20, 30 radnika metalske struke, građevinske struke u Italiju, njemačku, Austriju. Imamo, imamo. Da li mi imamo snimku kako oni plaćaju svoje radnike? Do '96. su mogli plaćati svoje radnike minimalnom plaćom RH, i normalnim doprinosima. Od '96., odnosno nakon '96. došlo je do promjene u Hrvatskoj, morali su povećane doprinose plaćati, 20% veće zdravstvene i mirovinske doprinose, minimalna plaća plus povećani doprinosi. A od implementiranja direktive od '96., moraju plaćati minimalnu plaću ako idu u Italiju, Republike Italije, ako idu u Austriju, minimalnu plaću Republike Austrije, Njemačke, Holandije itd. Dakle, direktiva '96 je već nešto donijela, određenu promjenu u smislu sprečavanja prodaje radne snage, iskorištavanja radnika. Međutim ovo drugo ide teže. Na čelu EU-a je za isti rad ista plaća. To se pokušava postići ovom novom direktivom iz 2014. tzv. provedbenom direktivom. Međutim, to ide puno teže. Među između Francuske i Njemačke to funkcionira, nema putnih troškova, nema stanovanja, nema famoznih dnevnica koje Hrvatska u svom sustavu ima i onda to možda kod njih funkcionira, kod upućivanja radnika iz jedne firme na rad u drugu zemlju. Kod nas to baš i ne funkcionira. Kod nas imamo situaciju kao u graditeljstvu. Visoke zarade a mala plaća. Dakle, ako netko upućuje radnika u Italiju npr. u brodogradilište, on će pogoditi posao, poslodavac će pogoditi posao negdje za otprilike 220 sati, odrađeni sati, pogodit će negdje na između 5500 i 6000 eura. Toliko će pogoditi bruto cijenu tog radnika. On će mu ovdje platiti 1000 eura, dakle onoliko koliko je u Italiji minimalna plaća, sa svim doprinosima i on je čist. Prema direktivi je čist. Koja je zarada radnika? Radnik će dobiti za 30 dana ili dnevnicu ili pola dnevnice. Dnevnica je za Italiju 90. To je primitak radnika ali nema, to je njegova zarada, ali nema plaće, to nije plaća, nema ni poreza, ni doprinosa, nema ni mirovinskog nema ni zdravstva. I naravno, platiti će taj poslodavac tamo i stan i prehranu i prijevoz tamo i nazad, i ostat će njemu, tom poslodavcu možda 1000 eura po upućenom radniku što nije mala zarada za jednog poslodavca, koji možda ima kancelariju, tajnicu i fikus, to nije baš mala zarada, puta toliko mjeseci, to zarada se gomila. I dolazi nam taj čovjek u mirovinu, on je cijeli život imao solidnu zaradu, ali osnove za mirovinu i mirovina je na razini nešto većoj od najniže mirovine. Pokušavamo osvijetliti cijeli ovaj problem. Mi imamo predsjednicu HUP-a koja je istovremeno i direktorica TEHNOMONT d.d., dakle, oni su kao malo brodogradilište zahvaljujući tome što su imali upućene radnike u njemačka i holandska brodogradilišta i što je taj ostatak novca ostajao u funkciji firme, oni su uredno državi Hrvatskoj platili sve obaveze, dakle to je jedino praktički brodogradilište koje nije dobilo nikakvu subvenciju, nikada ni jednog dana, u 25 godina poslovanja. Oni su ovaj model koristili za opstanak firme, dakle nije ovaj slučaj gdje je ostalo po 1000 eura nekom poslodavcu po svakom upućenom radniku. Dakle, imamo primjere ali moramo s njima razgovarati. Ne znam u čemu je problem sa našim poslodavcima. Ja znam samo da su sindikati bili protiv ovoga, jer gledaju malo dugoročnije i željeli da ti radnici nemaju samo veliku zaradu nego da imaju i veliku plaću u smislu sutra mirovine jer mirovina dođe na kraju puta kad netko više ne može dodatno zarađivati da bi poboljšao svoju financijsku situaciju. Da bi se provodilo ovo što ovdje piše, što je izuzetno korektno, ovo treba prijaviti oštećena strana. Treba prijaviti onaj radnik i to u zemlji gdje se daje, ne u zemlji poslovnog nastana nego u zemlji gdje se daje usluga, gdje naš radnik je upućen na rad, da on to tamo prijavi, da bi se tamo dignuo postupak i da bi se naplata izvršila ovdje. A znate kad će on to? On se mora gadno zakačiti. Njega ovaj poslodavac koji upućuje mora nešto gadno pogriješiti da će ga on prijaviti. Dokle god taj radnik ima solidnu zaradu unatoč tome što ima malu plaću, unatoč tome što kad ode na godišnji odmor ima 2000 kuna plaće jer nema ni onih dnevnica, nema ničega što ima inače dok je upućen u inozemstvo ovo će se dogoditi samo kad ga taj radnik prijavi. A on ga u ovim uvjetima neće prijaviti, jer su ovo bitno bolji uvjeti nego plaća za koju radi u Hrvatskoj. Prema tome, ovo je u svakom slučaju odlična namjera i ovo treba podržati kao implementaciju jedne vrlo dobre, humane inicijative koja je vrlo solidarna među radnicima u smislu utjecanja na dampinške cijene rada. Dakle, to u svakom slučaju treba prihvatiti. Ali mislim da bi mogli, da je dobra prilika da do drugog čitanja malo još prodiskutiramo, da vidimo sve te pozicije gdje smo tu mi. Drugo što imamo problem nama je ova materija, dakle imamo mi radnika koji dolaze raditi kod nas u Hrvatsku, gdje čak i ne mora bit zemlja EU, može biti poslodavac iz Srbije koji upućuje poslodavce iz Bugarske, mađarske, Rumunjske na rad u Hrvatsku. Dakle, tada se za njih tada mora primjenjivati naša minimalna plaća sa našim obavezama, prava na godišnji odmor, na zdravstvenu zaštitu itd. Međutim, to nije predmet ovog zakona. ta materija je kod nas u Zakonu o strancima. I mi u suštini moramo tu napraviti neku reorganizaciju. Ili ćemo ovu situaciju o upućenim radnicima od nas prema vani ili od drugdje prema nama regulirati jednim zakonom ili ćemo dugoročno razgovarati o dva zakona. Međutim, to objektivno je problem. I samo da ne bi imali ovdje dilema. Ovdje se ne govori o migrantima, ni dnevnim, ni tjednim, onim koji preko granice rade kao pojedincima. Ovdje se radi o upućenim radnicima od pravne osobe. Ovdje se radi o upućenim radnicima na primjer od jedne podružnice iz Hrvatske, međutim poslodavac ima poslovni nastan ovdje, ali ima podružnicu možda u Austriji ili u Rumunjskoj. I ovdje se radi o tome kada je agencija tražila radnike za upućivanje u zemlju koja nije zemlja poslovnog nastana poslodavca. Dakle, ova tri slučaja ovdje promatramo. I dakle, hoću reći da će Klub nezavisnih zastupnika i Hrvatske stranke umirovljenika ovaj zakon sigurno podržati u prvom čitanju. U svakom slučaju zainteresirani smo za veće oslikavanje ove problematike svima nama jer ja ne volim biti i dizat ruku za nešto što, ovo su prekrasne riječi u zakonu, ali nisu životne. Ne govore nam koji su to primjeri, gdje je to primjenjivo i kako to sve funkcionira. Evo ja sam si dao malo truda da neke stvari iz mog prethodnog iskustva prenesem jer je to tako funkcioniralo. Jer do '95. je prava zarada bila raditi u talijanskim brodogradilištima i bio je jako dobro plaćen onaj poslodavac koji je prodavao praktički radnu snagu tamo. Poslije je sve to manje atraktivno, ali još uvijek je atraktivno upućivanje radnika i ima odgovarajuću primjerenu zaradu i poslodavci se vjerojatno bune zbog toga što je u pitanju gubitak zarade. Dakle još jednom, ovo vrijedi podržati, ovo je principijelno pitanje jednake plaće i jednakih prava za jednak rad, iako svi znamo da je to moguće. Opet ponavljam između Njemačke i Francuske, gdje praktički je to spojivo sa dnevnim migracijama i nema tih troškova i nema tih očekivanja radnika na visoku zaradu a male plaće kao što je kod nas. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Gospodin Marko Vešligaj je tražio riječ u ime Kluba zastupnika SDP-a ima pravo na riječ. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, kolege i kolege zastupnici, predstavnici ministarstva. Evo pred nama je još jedan zakon kojim se zapravo usklađuje zakonodavstvo RH sa zakonodavstvom Eu i pravnom stečevinom EU. Kao što znamo sloboda pružanja usluga, slobodno kretanje radnika i sloboda poslovnog nastana su temeljna načela unutarnjeg tržišta u EU i ugrađena su zapravo u ugovor o funkcioniranju EU. Dakle, sloboda poslovnog nastana i sloboda pružanja usluga kako je kao što sam rekao utvrđeno i ugovorom o funkcioniranju EU i potkrijepljeno praksom suda EU jamče prvenstveno mobilnost poduzeća i stručnjaka unutar EU. Dakle, radi se o samim temeljima EU, slobodan protok roba, usluga, kapitala, ljudi. Na žalost ljudi su nam uvijek nekako na zadnjem mjestu, a znamo da oni jedini stvaraju dodatnu vrijednost. Ovaj zakon trebali smo već implementirati mnogo prije, a ne da smo dobili određene packe od strane EU. Dakle znači ova Direktiva o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga je na snazi kao što je ovdje već spomenuto od '96. godine i jedan je od glavnih pravnih akata EU koje se odnosi na samu zaštitu prava upućenih radnika. Predmetnom direktivom upućenim radnicima jamči se minimum zaštite njihovih prava, koje se moraju obavezno poštivati, odnosno osigurati njihove, odnosno moraju ih osigurati njihovi poslodavci za vrijeme dok ih upućuju na rad u drugu državu, članicu EU ili Europskoga gospodarskoga prostora. Naravno da je to u redu, nije baš u redu da nam to uvijek moraju drugi uvjetovati, jer prava radnika, kao što je ovdje bilo izrečeno u nekoliko navrata ne bi smijale biti stvar nekakve političke boje, nego bi to trebala biti istinska civilizacijska vrijednost. Ja neću previše duljiti, mislim da je ovome sve već rečeno, zakon je pisan jednim, naravno, jezikom koji možda i običnim radnicima neće biti u svakom trenutku shvatljiv, no reći ču ispred Kluba SDP-a da ćemo podržati ovaj zakon, naravno jer ide dijelom da zaštiti izlasane radnike. Vjerujem da će stvarno istinski doživjeti u praksi i da će od njega imati koristi svi oni izlasani radnici koji rade diljem EU, a zapravo žive u Hrvatskoj i ovdje stvaraju svoju budućnost. Drago mi je da je evo postignuti ovdje i određeni konsenzus od strane sindikata, od strane poslodavaca, znam da je bilo i određenih primjedbi, bojali su se da će im biti ugrožena konkurentnost, no mislim da ukoliko naši ljudi rade u Europi na jednakim poslovima, kao što rade Nijemac, Francuz, Španjolac, onda za taj svoj rad naravno da treba biti isto plaćen i isto i adekvatno plaćen kao što je državi ovih zemalja koje sam nabrojao, a konkurentnost trebamo poticati na druge načine. Reći ću još, makar nije ovo tema, ali, evo čim nekako spomenemo riječ inozemstvo, rad u inozemstvu, odmah se sjetimo, naravno na naše mlade, na odlazak mladih, često je bilo to ovdje tema u Saboru i evo vladajući kada su bili oporba su često puta to istakli o tom jednom valom iseljavanja, nažalost to nije zaustavljen 100 tisuća mladih je napustila, odnosno ne samo mladih nego osobe je napustili RH, u proteklih 1 godinu i nemamo još uvijek konkretnih mjera da to zaustavimo. Evo uz kraj još jedanput, Klub zastupnika SDP-a podržat će ovaj zakon o prvom čitanju. Hvala.
Hvala vama. I na kraju, gospodin Marko Šimić, u ime Kluba HDZ-a.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana državna tajnice sa suradnicom, uvažene kolegice i kolege zastupnici, danas je pred nama prijedloga Zakona o prekograničnoj provedbi odluka o novčanoj kazni u području upućivanju radnika, koje Vlada RH, uputila u saborsku proceduru. Sloboda pružanja usluga slobodno kretanje radnika i sloboda poslovnog nastana temeljna su načela unutarnjeg tržišta o EU kao takva sadržana su u ugovoru o funkcioniranju EU. To znači da poduzeća s poslovnim nastanom u EU, mogu u drugim državama članica, slobodno pružati usluge, te radi izvršenja usluge, upućivati svoje radnike na rad na određeno vrijeme na teritorij druge države članice EU. Ukidanjem prepreka za slobodno pružanje usluga na temeljima poštenoga tržišnog natjecanja uz osiguranje, odgovarajuće razine zaštite, prava radnika trajni je cilj EU. Prije analize samog zakonskog prijedloga, važno je napomenuti sve pravne akte koji prethode donošenju i izradi ovakvog zakonskog prijedloga. Prvo je važno napomenuti i spomenuti Direktivu 71/1996 o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga, što je jedan od temeljnih pravnih akata EU, koji se odnosi na zaštitu prava upućenih radnika. Podsjećam da je prenesena u pravni poredak RH, Zakonom o strancima, čl.86 do 89. U praksi radi teškoće u kontroli i nadzoru primjene, ovako zajamčenih prava upućenih radnika često nisu poštovana, te su učestale različite pojave zloupotrebljavanja i zaobilaženja važećih prava. U cilju otklanjanja problema u primjeni Direktive iz 96' godine, te učinkovitijih provođenja temeljnih pravila, koja uređuju upućivanju radnika, usvojena je Direktiva iz 2014. godine, o provedbi ranije spomenute Direktive iz 96' sa izmjenom Uredbe 1024 iz 2012. o administrativnoj suradnji putem informacijskog sustava unutarnjeg tržišta s kojim se i djelomično usklađuje i prijedlog ovoga zakona. Preostali dio obveza iz provedbene direktivne preuzet će se u zakonodavstvu RH, Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o strancima. Važno je naglasiti da se ovim prijedlogom zakona uspostavlja neophodan pravni okvir, odnosno zajednička pravila za međusobnu suradnju, uzajmljenu pomoć država članica u prekograničnoj provedbi odluka o administrativnoj novčanim kaznama ili drugim administrativnim financijskim sankcijama izrečenim pružatelju usluga s osnovnim nastanom u državi članici EU ili europskog gospodarskog prostora za provedbe zajamčenih prava upućenih radnika ili kršenje ostalih pravila, administrativnih zahtjeva ili mjera kontrole za vrijeme upućivanja koje pružatelj usluga treba poštovati prema odredbama Direktivne 96 i Direktivne iz 2014. godine, te u skladu sa odgovarajućim propisima kojima su obveze iz direktiva prenesene u nacionalna zakonodavstva. Ovim prijedlogom zakona uređena su zapravo sva pitanja koja se uređuju jednim ovakvim posebnim zakonom. Možemo ih kratko nabrojati, to su sadržaj, pravila, postupak i načelo uzajamne suradnje i pomoći nadležnih tijela država članica u prekograničnoj provedbi odluka u administrativnoj novčanoj kazni i drugih administrativnih financijskih sankcija koje ne mogu dovesti do postupka pred sudom stvarno nadležnim za kaznene stvari izrečenih u državi članici EU ili europskog gospodarskog prostora, pružatelji usluga s poslovnim nastanom u drugoj državi članici za povrede zajamčenih prava upućenih radnika, odnosno kršenja pravila o upućivanju radnika utvrđenih u nacionalnom zakonodavstvu u skladu s direktivom iz '96. i direktivom iz 2014. godine. Ovim prijedlogom zakona uređuje se opseg i područje suradnje na način da se prijedlog zakona primjenjuje na prekograničnu provedbu odluka o novčanoj ili drugoj administrativnoj i financijskoj sankciji koje je donijelo nadležno tijelo ili potvrdilo upravno tijelo ili sud države članice EU ili Europskog gospodarskog prostora izrečene pružatelju usluga s poslovnim nastanom u jednoj državi članici radi povrede prava upućenih radnika odnosno kršenja pravila o upućivanju radnika utvrđenih posebnim propisima koji su u pravni poredak države članice prenesene već spomenutim direktivama iz '96 i direktivom iz 2014. godine. Ovim zakonskim prijedlogom uređeno je da se iz područja primjene isključuju novčane kazne i druge sankcije na temelju odluke izrečenih u kaznenim, prekršajnim, građanskim i trgovačkim stvarima, a na čiju se prekograničnu provedbu primjenjuje neki od ostalih posebnih propisa. Isto tako uređena je i nadležnost tijela za međunarodnu sudaranju odnosno slanje i primanje dvije vrste zahtjeva, zahtjeva za dostavom obavijesti o novčanoj kazni pružatelju usluga, te zahtjeva za naplatom novčane kazne. Propisuje se i minimalni sadržaj zahtjeva koji se odnose na za to utvrđenim jednostavnim i jedinstvenim i standardiziranim obrascima. Obrazac zahtjeva za naplatom novčane kazne koji uz odluku tijela države koja podnosi zahtjev o novčanoj kazni, a koja se smatra temeljnom ovršnom ispravom predstavlja jedinstvu ovršnu ispravu i temelje za provedbu naplate kazne pružatelju usluga s poslovnim nastanom u RH u korist državnog proračuna. Razlozi za odbijanje te razlozi za prekid postupka također su uređeni ovim prijedlogom zakona. Nadalje, ovim prijedlogom zakona određena je i nadležnost u sporovima u vezi nastanka potraživanja, obveze plaćanja ili odluke o novčanoj kazni, a nadležnost je na tijelima države koja je podnijela zahtjev. Za sporove o valjanosti dostave obavijesti o odluci koju je dostavilo nadležno tijelu u RH i mjera koje se provode na temelju ovoga zakona nadležnost je na sudu ili sudovima u RH. Načelo uzajamne pomoći, povjerenje i priznavanje zahtjeva temelj su suradnje nadležnih tijela država članica prilikom postupanja po zahtjevu. Kako je već ranije spomenuto uzajamna pomoć i administrativna suradnja između nadležnih tijela država članica provodi se putem informacijskog sustava unutarnjeg tržišta skraćeno IMI. Predviđeno je da se zahtjevi razmatraju i razmjenjuju elektroničkim putem na za to utvrđenim jedinstvenim obrascima na način i u skladu s pravilima elektroničkog informacijskog sustava. Na samome kraju važno je naglasiti da će se priznatim zahtjevom države članice iz članka 6. zakona postupati na isti način na koji bi se postupalo s odlukom o novčanoj kazni koju je donijelo nadležno tijelo u RH. Ovako uspostavljeni jedinstveni sustav suradnje omogućit će uvjete za učinkovitije kažnjavanje svakog zloupotrebljavanja i zaobilaženja važećih pravila u području upućivanja radnika, njihovo bolje poštivanje čime se postiže viša, ujednačenija i usporediva razina zaštite upućenih radnika u EU te posredno osiguravaju pravedniji uvjeti za poštenu tržišnu utakmicu na unutarnjem tržištu. Nadalje, na ovaj način podižemo pravnu sigurnost i povjerenje u pravni poredak RH iz razloga otvaranja novih mogućnosti u smjeru lakšeg penaliziranja i snošenja financijskih sankcija te snošenja posljedica za kršenje odredaba navedenih direktiva što u mnogome podiže povjerenje u razinu kvalitete davatelja usluge u smislu ovoga zakona. Važno je reći da su o ovom zakonskom prijedlogu raspravljala dva odbora, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav te Odbor za zakonodavstvo na svojim sjednicama gdje su prihvatili i podržati ovakav prijedlog zakona u prvome čitanju. Slijedom svega navedenoga Klub zastupnika HDZ-a podržat će ovaj prijedlog zakona u prvome čitanju i uputiti ga u drugo čitanje gdje će ovlašteni predlagatelj moći svojim amandmanima i prijedlozima kroz raspravu dati doprinos u stvaranju boljeg zakonodavnog rješenja.
Hvala lijepa. Gospođa Katarina Ivanković-Knežević državna tajnica ima pravo na riječ u ime predlagatelja.
… [[Govornik naknadno uključen.]] odgovoriti na neka pitanja onda i završno zatvoriti raspravu o ovom prijedlogu zakona. Dakle što je gospodin Vlaović uputio pitanje, kada i u kojim slučajevima članak 13. razlozi odbijanja izvršenja zahtjeva. Tu je bitno voditi računa da je to pitanje ovdje administrativnih kazni, znači to nisu neka potraživanja radnika ili bilo koji drugi segment, to su administrativne kazne koje izriču nadležna tijela u zemlju gdje radnici upućeni rade. Znači to može biti njihova radna inspekcija, porezna, financijska ili bilo kakva druga inspekcija u vezi s poslom koji se obavlja. Naše tijelo koje zaprima zahtjev, naša financijska agencija će odbiti taj zahtjev ukoliko on nema sve one elemente koji su uredbom, izrijekom propisani koji su definirani u onom IMI sustavu što sam govorila da se usklađujemo s njime. Znači svi oni elementi ako nisu navedeni tada će se u tom slučaju odbiti zahtjev odnosno tražit će se pojašnjenje i zemlja je obvezna dostaviti pojašnjenje u određenom roku. Kada bi to htjeli vrlo jednostavno prihvatiti to je primjerice situacija da naša građevinska firma dobije posao primjerice u Njemačkoj, što je najčešći slučaj, tamo iziđe njihova radna inspekcija ili neka druga, vrlo rijetko se dolaze na inicijativu radnika inspekcija iako i to postoji kao što i u RH ako neka druga zemlja uputi radnika se može dogoditi da inspekcija reagira. Znači oni izdaju određenu kaznu i ta kazna ide prema naplati, prema našem tijelu zaduženom odnosno ministarstvu koje to spušta prema agenciji zaduženoj za platni promet de facto koja onda od našeg poslodavca naplaćuju tu kaznu. I ako su ispunjeni svi oni preduvjeti iz uredbe tada slijedi naplata kazne koja ide izravno u hrvatski proračun u naš državni proračun. Mislim da je to možda najjasniji i najjednostavniji primjer kako pristupiti odnosno o čemu se radi u ovom zakonu. Bitno je voditi taj račun da je to pitanje administrativne kazne, da je pitanje proceduralne prirode, nije samo RH zemlja koja se susreće s ovim pitanjem nego se de facto susreću sve druge zemlje EU. Ono što je nekoliko puta ovdje istaknuto a iako nije predmet direktive iz 96.-te ili izvorne direktive kako je mi kolokvijalno nazivamo a doći će nam vrlo brzo na raspravu djelomično i prilikom izmjene Zakona o strancima a pogotovo, ja bih rekla, možda kroz godinu dana ili dvije godine, to je pitanje jednakih plaća odnosno jednakih plaća za jednak rad u različitim zemljama EU o čemu neki od vas znaju i možda su upoznati s time je trenutno u Europskoj komisiji rasprava o novoj direktivi o upućenim radnicima gdje se pokušava definirati, znači vi sada uredbom iz '96. imate definirano da vi osobama morate osigurati minimalnu plaću plus neka druga davanja primjerice prekovremeni rad, gdje je to i u kojim zemljama je uređeno. Negdje je to uređeno zakonom, negdje nekim kolektivnim ugovorima, negdje nekim tzv. temeljnim ugovorima, ali znači postoji propisano. Uredbom iz '96., pa naravno onda provedbenom iz 2014. nije se uređivalo pitanje jednake plaće. Velike su rasprave, prošli tjedan je bila velika rasprava na epskom vijeću koje je bilo održano u Luksemburgu upravo o ovom pitanju. Otprilike omjer je da dvije trećine zemalja EU se protivi zapravo tom načinu rješavanja, dok dio zalaže se ali to će biti sigurno predmet široke, prvenstveno političke platforme i političke rasprave, općenito cijene rada u cijeloj EU. Evo, nas kao predlagatelje još samo jedna informacija, gospodine Hrelja vi ste rekli da se upućeni radnici mogu biti određeni period, uistinu izvornom uredbom to jest 24 mjeseca, najviše 24 mjeseca međutim i hrvatski i EU prosjek je zapravo da se upućuju na po 3 mjeseca. I tu je ona zamka, on kada bude 3 mjeseca, ako se i kazni, pa onda dok kada se on vrati u zemlju, kada kazne zapravo stignu, ne dolazi, nije dolazilo do naplate. Zato je i Europska Unija 2014. izmijenila ovaj segment i regulirala način naplate gdje se zapravo u originalnoj zemlji vrši isplata. Znači sada bez obzira je li netko 24h pa uhvaćen u prijestupu ili bio 2 godine naplatiti će se kazna i ući će u državni proračun one zemlje iz koje radnik potiče. Veseli nas kao predlagatelje ovaj konsenzus, nadamo se i da će po našim drugim pitanjima biti slično ili jednako i hvala zapravo što prihvaćate i što evo upućujemo ovaj zakon u drugo čitanje. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Zaključujem raspravu i glasovati ćemo kada se steknu uvjeti, što znači više-manje u petak.
Prijedlog zakona o prekograničnoj provedbi odluka o novčanoj kazni u području upućivanja radnika, prvo čitanje, P.Z.E br. 130. Predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći Zaključak: 1. Prihvaća se Prijedlog zakona o prekograničnoj provedbi odluka o novčanoj kazni u području upućivanja radnika. 2. Sve primjedbe i prijedlozi dostaviti će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona. Molim vas, glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno 118 glasova za donijet Zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Posljednja točka dnevnog reda danas: - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Poljske o uzajamnoj zaštiti klasificiranih podataka, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 132; Predlagatelj akta je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava Republike Hrvatske i članaka 172. i 204. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Materijal je dostavljen u pretince. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku kao što smo već rekli prije sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje a amandmani se mogu podnositi do kraja ove rasprave, danas po članku 197. Poslovnika. Dajem najprije riječ državnom tajniku u Ministarstvu pravosuđa gospodinu Kristijanu Turkalju za uvodnu riječ. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući, poštovani zastupnici i zastupnice. Pred vama je Prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora između Vlade RH i Vlade Republike Poljske o uzajamnoj zaštiti klasificiranih podataka, sa konačnim prijedlogom zakona. Ustavna osnova za donošenje ovoga zakona je članak 140. stavak 1. Ustava RH. Ovim zakonom potvrđuju se ugovori između Vlade RH i Vlade Republike Poljske o uzajamnoj zaštiti klasificiranih podataka, a kako bi se njegove odredbe onda sukladno članku 140. postale sastavni dio pravnog poretka RH. Vlada RH je potpisala ovaj ugovor 06. listopada 2016. godine u Varšavi, navedenim ugovorom stvara se pravni okvir te se uspostavljaju pravila uzajamne zaštite klasificiranih podataka u odnosima RR i Republike Poljske koje se odnose na buduće klasificirane ugovore o suradnji a koji sadrže ili uključuju klasificirane podatke. Ujedno se stvara pravni okvir za osiguranje zaštite klasificiranih podataka koji zajednički nastaju ili se razmjenjuju između ugovornih strana, utvrđuju isto znači stupnjevi zaštite obveze u pogledu nacionalnih mjera za zaštitu klasificiranih podataka određuju se nadležna tijela za provedbu ovog ugovora, mehanizmi prijenosa klasificiranih podataka, kako i postupanje sa klasificiranim podacima. Ovaj ugovor sadrži posebne odredbe o klasificiranim ugovorima, uređen način ostvarivanja posjeta, postupanje u slučaju povreda sigurnosti kao i pitanje troškova u vezi primjene ovog ugovora. Za provedbu ovog zakona nisu potrebna dodatna financijska sredstva i sukladno ovoj prirodi potvrđivanja međunarodnih ugovora kojim država i formalno izražava svoju volju da postane obveza međunarodnim ugovorom, a kao i činjenicu da se u pravilu međunarodnih ugovora ne mogu mijenjati i dopunjavati tekst međunarodnog ugovora, predlažemo da se ovaj prijedlog zakona raspravi i prihvati po hitnom postupku, objedinjujući prvo i drugo čitanje. Zahvaljujem.
Hvala i vama gospodine Turkalj. Imamo 2 kluba zasada, gospodin Joško Klisović u ime Kluba zastupnika SDP-a. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Pozdravlja i kolegu Turkalja, državnog tajnika i želim kazati da će klub SDP-a podržati ratifikaciju ovog ugovora odnosno prijedlog zakona iz jednostavnog razloga što znamo da jedna uređena država mora imati uređeni sustav razmjene klasificiranih podataka sa svojim partnerima sa drugim državama s kojima zajednički želi ostvariti sigurnost za sebe i svoje građane. Nekoliko puta sa ove govornice sam istakao da nitko danas u globaliziranom svijetu ne može osigurati samostalnu potpunu sigurnost za svoje građane. Nitko ne može potpuno sigurnost ovako i onako osigurati ali maksimum mogućeg stupnja sigurnosti. To čini naravno nacionalno ulažeći u našu vojsku, policiju, cijeli državni aparat koji se bavi zaštitom, sigurnošću ali to činimo i međunarodno. Udružujući se sa raznim partnerima u saveze kao što je NATO savez ili kao što je EU ili činimo bilateralno. Kad to radimo međunarodno, onda to radimo temeljem nekih ugovora. Ovaj ugovor koji ste nam vi danas predstavili, jedan takav ugovor koji je nužan da bi ta suradnja funkcionirala. A suradnja mora funkcionirati i moraju se informacije razmjenjivati ali jednostavno danas su izazovi prijetnje našoj sigurnosti takve da dolaze sa svih strana. I nisu samo više u okviru oružane agresije ili nekog organiziranog nasilja od strane države. To prije svega se radi o asimetričnim prijetnjama, o prijetnjama koje dolaze kroz terorizam, koje dolaze kroz organizirani kriminal, kroz razne oblike krijumčarskih mreža. Da bi mogli u suradnji s drugim državama doskočiti takvim prijetnjama jednostavno morate razmjenjivati podatke a da bi ih razmjenjivali, morate ih tretirati određenim standardom, ako su klasificirani. U suprotnom činite još veću štetu od one koju bi napravili da ne razmjenjujete takve podatke. Prema tome, ovaj ugovor je jedan potreban ugovor RH, takve ugovore bi trebalo sklopiti sa svim saveznicima koji rade s nama na osiguravanju naše sigurnosti i sa svim susjedima te drugim državama koje eto imaju istu političku agendu kao i mi. Hvala lijepa.
Hvala lijepa gospodine Klisović. I na kraju gospodin Miroslav Tuđman u ime kluba HDZ-a. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, ja ću nastaviti upravo sa ovim što je gospodin Klisović na kraju rekao. Takav ugovor potpisali smo sa nizom zemalja i treba potpisati sa drugim zemljama. I to nije sporno. Međutim, trebalo bi možda vidjeti da li se u svemu tome možemo i kao država i kao članica EU-a ponašati racionalnije. Naime, ovo je jedan od da tako kažem, tipskih ugovora koji smo već potpisali sa nizom zemalja, i manje-više u tim ugovorima se mijenja samo to koja je ona institucija s druge strane pandan našem Uredu Vijeća za nacionalnu sigurnost. Što želim reći? Mi imamo već danas standarde i mjere ponašanja u međunarodnom i cestovnom prometu i zračnom prometu, pomorskom prometu, ovih telekomunikacija odnosno teleoperatera pa ne vidim razlog zašto se ne bi mogla predložiti ako ne negdje drugdje onda bar u okviru EU-a jedna konvencija ili protokol koji bi bio tipski i naprosto se onda potpisala ta konvencija da onda vrijedi za zemlje članice koje to potpisuju. Čini mi se da bi to bilo puno racionalnije, a ovako na neki način čak zvuči ako idete se semantički gledati, mi donosimo zakon o ugovoru, mislim. Što je samo po sebi već malo nelogično da tako kažem barem za nas koji nismo pravnici. S druge pak strane postavlja se jedno pitanje koje nismo otvorili i o kojem ne znamo ništa, a to je izvješća o poštivanju, odnosno nepoštivanju ovih ugovora kad se tiče razmjene ovih klasificiranih, zaštiti klasificiranih podataka bilo od strane zemalja primateljica kada mi to šaljemo ili pak od strane trećih zemalja. Mi danas takav uvid u to nemamo. Ne znamo u kojoj mjeri se ovakvi ugovori poštuju. Rečeno je već da se radi o vrlo osjetljivim podacima, da bez toga ne možemo funkcionirati. Pa prema tome bilo bi na neki način zgodno ako ne u ovom ugovoru odnosno ovakvoj vrsti ugovora negdje drugdje predvidjeti tko će izvijestiti i koga da imamo uvide u to kako se poštuju razmjene klasificiranih podataka, odnosno da bismo spoznali u kojoj mjeri funkcioniramo kao jedna pristojna zemlja u kojoj se štite ovi klasificirani podaci. Ovdje ugovorom je predviđeno da zemlja pošiljateljica ili primateljica kako se to istražuje, međutim veći je problem kako, što se događa da se dolazi do proboja ovih podataka u trećim zemljama. Jel' tu onda ove institucije nisu u mogućnosti to istraživati barem ne na ovaj način, tako da smatram da je to jedno otvoreno pitanje o kojim trebamo povesti računa. Jasna stvar ne u samom ovom ugovoru nego u drugim dokumentima, drugim aktima, a čini mi se da to tamo još uvijek nije dovoljno jasno precizirano i definirano. U svakom slučaju i klub HDZ-a će podržati ovaj Zakon o ugovoru, a bilo bi dobro da Vlada predloži barem u okviru EU da se donese jedan standardni protokol ili konvencija koja bi onda pojednostavljivala i smanjila ovu zaljubljenost u donošenje velikog broja zakona. Hvala vam.
Hvala vama doktor Tuđman. Predlagatelj ne želi ništa dodati na kraju rasprave, zato zaključujem raspravu i glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Sutra ćemo nastaviti u 9,30 sa prijedlogom strategije nacionalne sigurnosti RH, a odmah nakon toga sa Prijedlogom zakona o sustavu domovinske sigurnosti. Hvala lijepa. Doviđenja i odmorite se do sutra! SJEDNICA PREKINUTA U 17,00 SATI.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Poljske o uzajamnoj zaštiti klasificiranih podataka, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 132. Predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Poljske o uzajamnoj zaštiti klasificiranih podataka, molim glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno sa 118 glasova za, donesen navedeni zakon. Evo. Kolega Pernar, izvolite.