Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, dame i gospodo zastupnici. Evo upravo kao što je kazao predsjednik Sabora mi smo jutros dobili informaciju od glavne tužiteljice koja je informirala da je dobila vijest iz Španjolske, od službenih španjolskih krugova da je Gotovina uhićen u Španjolskoj. Reći ću u ovoj prigodi ono što sam ponovio i maloprije na otvorenom dijelu sjednice hrvatske Vlade i pred hrvatskim kamerama uhićenje Gotovine u Španjolskoj potvrda je s jedne strane vjerodostojnosti onoga što smo cijelo vrijeme govorili, sve hrvatske institucije, hrvatska Vlada i ostali da se general Gotovina ne nalazi na teritoriju Hrvatske, jer bili smo svjedoci često puta predbacivanja od različitih dijelova međunarodne zajednice koji su tvrdili da hrvatska državna vlast u ovom slučaju laže, da ne surađuje u potpunosti. Prema tome, svi su bili oni u pravu koji su nam vjerovali u proteklom vremenu i pružali potporu kada su neki dovodili u sumnju napore Hrvatske i u tom smislu želim i u ovoj prigodi reći da je i slučaju Ante Gotovine riječ o vladavini prava u Hrvatskoj, da je riječ o tome da nitko ne može biti iznad i izvan zakona, riječ je o tome da je ovaj Hrvatski sabor, ovaj Visoki dom donio Ustavni Zakon o suradnji s Međunarodnim kaznenim sudom u Haagu još u travnju 1996. godine i to je naše domaće zakonodavstvo. Postoji i obveza, naravno međunarodna obveza sukladno rezolucijama Vijeća sigurnosti, a Hrvatska je članica Ujedinjenih naroda, prema tome vladavina prava kaže da nitko ne može biti iznad niti izvan zakona i u tom smislu treba svatko tko je optužen odgovoriti i suočiti se s optužnicom i u tom smislu to vrijedi za svakoga, ali vrijedi i to ću reći vrlo jasno i presumpcija nevinosti u svakom slučaju, kod svakog optuženog, pa tako i u slučaju generala Gotovine. Nama u Hrvatskoj istina je i puna istina u najvećem interesu, a za nas je istina, a mislim i objektivna da je Domovinski rat bio obrambeni, bio osloboditeljski, bio legitiman i bio pravedan. Hrvatska je bila žrtva velikosrpske agresije, Hrvatska je imala pravo obraniti se, imala je pravo pružiti otpor i imala je pravo osloboditi svoj teritorij i to su neupitne istine koje nitko neće moći srušiti. S druge strane svim hrvatskim državljanima koji su optuženi od Haaškog suda Hrvatska će koristiti znači instrumente koji su joj na raspolaganju, a to je instrument o kojemu smo već često puta ovdje govorili amici curiae, prijatelji suda, ali ćemo i kroz druge pravne mehanizme osigurati u okviru tih pravnih mehanizama obraniti istinu o Domovinskom ratu ovakvu kako sam je iznio i na čemu inzistiramo u Hrvatskoj, jer je to povijesna istina. Sve drugo je pitanje procesa, naravno ponavljam kao i u svim drugim optuženicima i u ovom slučaju ćemo, odnosno svim optuženim hrvatskim državljanima dati ćemo punu pomoć u smislu i prijatelja suda i dokumenata sve ono što nam treba, ali vladavina prava traži da se svaki optuženi suoči sa optužnicom pred sudom i u tom smislu hrvatska Vlada će pratiti daljnji tijek zbivanja u ovom slučaju i po potrebi i po zahtjevu Hrvatskog sabora izvijestiti hrvatsku javnost. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Saslušali smo ovu informaciju. Nastavljamo sa raspravom o Prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Molim nismo otvorili raspravu, gospodine Đapić, o ovoj temi nismo otvorili raspravu. To je samo.
U ime kluba dvije rečenice, dakle.
Ne, molim vas.
Ali vas molim i da ne tražim stanku bez potrebe pa da se onda mogu očitovati. Dakle, samo želim kazati da predlažemo da se danas zaključi rad saborske sjednice, jer ima par važnih točaka koje su pred nama, a mi u našem klubu nismo osposobljeni danas psihički raspravljati racionalno i smireno i zbog toga neovisno od toga mi ćemo za danas napustiti sjednicu, sutra se vidimo na nastavku rada. Hvala lijepa.
Dobro. Molim zastupniče Kajin?
Pa mislim da u ovom trenutku hrvatska opozicija i vlast moraju pokazati jedinstvenost. Ja ne očekujem apsolutno nikakve potrese u Republici Hrvatskoj, dapače jer hrvatska javnost zna da drugoga izlaza nije bilo.
Dobro. Hvala lijepa. Nismo otvorili raspravu, primili smo kao informaciju. Ne debatiramo o tome. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa sjednicom. Na dnevnom redu je - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o upravnim pristojbama, drugo čitanje, P.Z. br. 295 Predlagatelj je Vlada. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Ustav, poslovnik i politički sustav. Državni tajnik Ministarstva unutarnjih poslova Ivica Buconjić će dodatno obrazložiti prijedlog zakona. Izvolite državni tajniče!
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Štovane dame i gospodo zastupnici! Pred vama je konačni tekst zakona o izmjenama i dopunama Zakona o upravnim pristojbama. Razlog za donošenje odnosno prijedlog za donošenje ovoga zakona je bio objašnjen prilikom prvog pitanja ovoga zakona. Ja ću samo ukratko ponoviti koji su bili razlozi za predlaganje donošenja ovoga zakona o izmjenama i dopunama. Naime, zbog previsoke cijene turističke dozvole između Slovenije i Hrvatske išli smo na ukidanje upravne pristojbe kako bi smanjili taj trošak te turističke dozvole. To je prva promjena. Zatim je druga promjena da se briše skupno granično odobrenje članovima posade za kretanje u mjestu boravka budući da on Zakonom o granici nije predviđen. Zatim smo išli na umanjenje upravne pristojbe, umanjenje iznosa upravne pristojbe za držanje i nošenje lovačkog športskog oružja i to je bio jedan od amandmana koji je usvojen. I ono što je najvažnije je bilo usklađivanje ovog Zakona o upravnim pristojbama sa novim Zakonom o sigurnosti prometa na cestama budući je i koncepcija provođenja odnosno nadzora provođenja nastave auto školama promijenjena pa je jedan dio ovlasti prešao iz Ministarstva prosvjete na Ministarstvo unutarnjih poslova a tim Zakonom o sigurnosti prometa na cestama su uvedeni i neki novi instituti poput ispitnih centara, centara sigurne vožnje, tako da smo ovim promjenama predloženim Zakonom o upravnim pristojbama uveli i određene pristojbe za te neke nove institute koji su predviđeni Zakonom o sigurnosti prometa na cestama. To su ukratko najvažnije promjene, s tim što sam rekao da smo uvažili amandman da se pristojba za odobrenje za držanje i nošenje lovačkog športskog oružja i streljiva za vrijeme boravka u Republici Hrvatskoj smanjen sa 300 na 100 kuna zbog toga što je takva praksa i u drugim državama Europe, u okruženju Hrvatske i budući da smatramo da je lovni turizam jedan od važnijih djelatnosti od kojih Hrvatska bi trebala imati koristi pa je ovo jedan od priloga razvoju lovnog turizma kroz smanjenje upravnih pristojbi. Hvala lijepa.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo? Ustav, poslovnik i politički sustav? Nema. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Živko Nenadić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Ovaj prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o upravnim pristojbama rekao bih pozitivna je posljedica sporazuma između Republike Hrvatske i Republike Slovenije o pograničnom prometu i suradnji kao i usklađivanje sa Zakonom o nadzoru državne granice i Zakonom o sigurnosti prometa na cestama. Ove kratke izmjene u samo nekoliko članaka donose ovisno sa kojim se zakonom usklađuju oslobađanje od plaćanja nekih pristojbi, povećanja nekih pristojbi a nekih i smanjenje kao i uvođenje novih pristojbi sukladno novom zakonu. Ponavljam, sve sukladno spomenutom sporazumu i usklađivanje s navedenim zakonima. U 1. članku oslobađa se od plaćanja pristojbe zahtjev za oslobađanje od pristojbe, dakako temeljem pozitivnih pravnih propisa što je doista i logično jer zahtjev za oslobađanje do sada se plaćao pa mu je došlo … [[Govornik se ne razumije.]] ili uplatio ili platio zahtjev za oslobađanje. U 2. članku se pristojba za odobrenje za držanje i nošenje lovačkog športskog oružja i streljiva za vrijeme boravka u RH smanjuje na način da bude na razini pristojbe u Europskoj uniji pa se time sa 300 kuna smanjuje na 100 kuna. U 3. članku sukladno Zakonu o sigurnosti prometa na cestama povećavaju se pristojbe za izdavanje odobrenja za provođenje programa sigurne vožnje centrima sigurne vožnje i auto školama za sigurno upravljanje vozilima. Sukladno istome zakonu uvode se i odgovarajuće nove pristojbe za izdavanje odnosno dopuštenja licence ali ne i na produžavanje tih licenci, samo za izdavanje pa se uvode za obavljanje nove pristojbe, za obavljanje poslova tehničkog pregleda vozila, za osposobljavanje kandidata za vozače, za upis u registar auto škola, za ovlaštenog ispitivača, za kontrolora tehničke ispravnosti vozila, za poslove registracije vozila, za stručnog voditelja auto škole, za predavača u školi, za instruktora vožnje. Klub Hrvatske demokratske zajednice smatra da su ove izmjene potrebite i kvalitetne, da su u ovom prijedlogu za drugo čitanje uvažene značajnije primjedbe iz prvog čitanja i slijedom toga podržat ćemo ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HNS-a poštovani zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. U ime Kluba HNS-a moram reći da mi nećemo podržati ovakve cijene koje se predlažu za promjenu tarifnog broja 13, znači za sve ovo što se uvodi novo jer nismo u obrazloženju, nigdje u obrazloženju se ne vidi šta će to donijeti građanima. Znači, nigdje se ne vidi šta ovo povećanje recimo ovog članka 7. ovog stavka 7. gdje je povećanje sa 250 kuna na 3 tisuće kuna, gdje se radi o poslovima tehničkog pregleda vozila za odobrenje za osposobljenje kandidata za vozače i upisa u registar auto škola. Zanima me koliko će to poskupjeti tehničke preglede i šta to znači za krajnjeg korisnika. Smatramo da je ovo povećanje preveliko i da će se to u svakom slučaju odraziti na cijene tehničkih pregleda. Isto tako, ova povećanja druga a i u ovođenje ovih novih smatramo da su prevelike cijene za dobivanje licence. I isto tako recimo za instruktore, za predavače, za stručne voditelje se povećava sa 150 kuna na 500 kuna, a ove nove koje se uvode za centre sigurne vožnje i za odobrenje za sigurno upravljanja vozilima u auto školama gdje je to 4 i 5 tisuća kuna to je u svakom slučaju previše i smatramo da će to u konačnici dovesti do toga da će nam se povećati cijena u auto školama i povećati cijene tehničkog pregleda vozila i zbog toga nećemo ovo podržati. Što se tiče onog samog članka 2. gdje se skida cijena sa 300 kuna na 100 kuna za nošenje lovačkog športskog oružja i streljiva za vrijeme boravka u Republici Hrvatskoj to podržavamo, međutim ima jedna načelna primjedba koja se tiče same uplate tih pristojbi, znači onih taksi koje kad netko od nas bilo koji građanin dođe uplatiti bilo koju taksu onda se postavlja pitanje na kojem mjestu, gdje uplaćuje i na koji način šetamo naše građane. Znači dođe u nekakvu, bilo koju ustanovu, javnu ustanovu i onda da bi uplatio bilo koju pristojbu onda se mora prošetati lijepo u grad, pa uplatiti to tamo, jer ne može ni one tzv. biljege kupiti na mjestu gdje bi on to trebao platiti pa za 9 kuna se mora šetati do kioska ili ne znam gdje 2 km napraviti da bi kupio nekakve biljege. I u principu smatramo da bi taj dio trebalo riješiti drugačije ili nekakvih izdavanjem prostora gdje bi se to prodavalo na mjestu gdje se i treba uplatiti ili na nekakav način riješiti da se ta uplata radi na mjestu gdje se treba uplatiti. Jer ako možemo u ambulantama naplaćivati 10 kuna za recepte i uputnice, onda možemo u svakom slučaju riješiti da se upravne pristojbe plaćaju na mjestu gdje se i traži da se plati.
Hvala lijepa. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Evo možda i ovom prigodom kada raspravljamo o Konačnom prijedlogu zakona i Izmjenama i dopunama Zakona o upravnim pristojbama za napomenuti je da je za vrijeme koalicijske vlasti da su u prosjeku upravne pristojbe smanjenje za 50%. Kada smo raspravljali u prvom čitanju o ovom prijedlogu zakona bile su ovdje u ime Kluba SDP-a konkretno iz ustiju gospodina Mate Arlovića stavljene primjedbe koje nažalost nisu uvažene. O čemu se naime radi? Dakle, i u ovom Konačnom prijedlogu koji ima samo evo nekoliko članaka ne vidimo ovdje jedan socijalni moment o kojem predlagač nije htio voditi računa a za to nema nikakvog valjanog obrazloženja. Naime, za odobrenje i držanje i nošenje lovačkog športskog oružja i streljiva za vrijeme boravka u Republici Hrvatskoj tu se upravna pristojba smanjuje sa 300 kuna na 100 kuna. Međutim, ako vidimo o kojim se osobama u pravilu radi, onda nije problem tim osobama platiti 300 kuna, međutim, evo smanjuje se na 100 kuna. Međutim, možemo prihvatiti i tu logiku da smo zainteresirani da nam dolazi što više ljudi koji će se na ovom našem području baviti lovom, dobro da li poštuju sve propise i tako to nije možda sada tema i da na takav način učinimo eto primamljivijim i da se snizi ta pristojba sa 300 na 100 kuna. Možda bi mogla biti prihvatljiva u odnosu da ovaj tarifni broj 13, odnosno u članku 3. gdje nisu uvažene primjedbe naše ih Kluba SDP-a, da bi se te pristojbe smanjile. U obrazloženju predlagatelj navodi da se upravne pristojbe za izdavanje ovih odobrenja odnose upravo na gospodarsku djelatnost, prema tome, eto upravo iz tog razloga s obzirom da se radi o registraciji kojom će se osoba baviti tom djelatnošću i pošto se radi eto o naknadi jer ipak i upravna pristojba se na kraju krajeva i po svojoj definiciji ona je na neki način naknada odista za rad državnog tijela ali eto pošto se to radi samo jednom, odnosno kako je taj dužan samo jednom platiti tu pristojbu a ne i kasnije povodom produljenja da eto ovaj iznos mora, odnosno trebao bi ostati takav. Međutim, ukoliko dalje, sa svim onim i najavama Vlade, čini mi se da je ovo, ipak ovaj prijedlog u suprotnosti s time kod olakšanja, dakle i registracije, dakle, nije samo i brzina nego jednako tako i plaćanje ovih upravnih pristojbi da bi ipak eto kao Hrvatska, kao zemlja razvoja, zemlja gospodarstva ako želimo zaista biti vjerodostojni u tim proklamacijama onda ovaj iznos, ovi iznosi od 5000 kuna, 4000, 3000 kuna kako je to sada predloženo u članku 3. i izmjenama tarifnog broja 13. u stavcima 5. i 6. zaista bi trebali biti umanjeni. Hvala lijepa.
Hvala. Replika. Poštovani zastupnik Pero Kovačević
Poštovani gospodine predsjedniče, baš vezano za izlaganje uvažene kolegice moram podsjetiti na bitnu stvar, na Zakon o sustavu državne uprave i na ove pristojbe. Naime, svrha upravnih pristojbi je da hrvatski građanin naknadi troškove postupka tijelima državne uprave kada postupaju povodom njegovoga zahtjeva. Znači to je taj dio, građanin plati taj dio upravne pristojbe da bi se uopće moglo krenuti postupak. I sada što se događa? Prema Zakonu o sustavu državne uprave što nije radila ni bivša vlast, a ne radi ni ova vlast, nitko to ni ne primjenjuje, a to je da su tijela državne uprave u postupanju takvima obvezna po službenoj dužnosti pribaviti sve one službene isprave o kojima se vodi službena evidencija. Bilo da je to riječ o domovnici, bilo da je to riječ o prebivalištu već ovisno o kojoj se stvari radi. I sada bi mi ovdje trebali razmišljati šta u takvim situacijama kada tijelo državne uprave koje to mora raditi po službenoj dužnosti sili građana da on unatoč odredbama Zakona o sustavu državne uprave mora sam otići po one dokumente o kojima se vode službeni očevidi. Prema tome, trebalo bi predvidjeti da se u takvim situacijama hrvatskom građaninu vrati dio te upravne pristojbe jer tijela državne uprave nisu postupala po zakonu a on je to platio. Prema tome, ajmo na ovaj način razmišljati i osnažiti odredbu Zakona o sustavu državne uprave, da su tijela državne uprave u rješavanju dužna po službenoj dužnosti pribaviti dokumente, odnosno isprave o kojima se vodi službena evidencija. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Pa ovo možda nije bila replika na moje izlaganje jer ja se u ovom dijelu apsolutno slažem sa kolegom da nema reforme državne uprave ukoliko državna tijela po službenoj dužnosti kada izdaju određenu ispravu ne pribave za te potrebe, za potrebe te stranke, toga građanina koji nešto potražuje od njih sve ono što je potrebno a što imaju registraciju, odnosno o čemu vode očevidnike ili vlastite registre. To je onaj problem umrežavanja i to je prava hitro, dakle, onaj projekt, a ne samo eventualno jedna brzina i smanjenje od 20 dana na pet glede registracije poduzeća. Međutim, da se vratimo možda i na samu temu ovdje upravnih pristojbi. Morate znati da je za vrijeme koalicijske vlasti smanjena upravna pristojba za registraciju tvrtke u iznosu od 50% posebno su na to bili osjetljivi stranci kojima je 300 kuna bilo previše pa su tražili da to bude 150 kuna koji osnivaju ovdje tvrtku multinacionalna molim vas, kompanija koja ovdje osnuje podružnicu. Njima je to bilo skupo. A vidite, a mi smatramo da našim građanima koji u pravilu se radi o našim građanima da i nije skupo dati 5000 kuna ili 4000 kuna za odobrenje da bi mogli dobiti potvrdu o izdavanju odobrenja, potvrdu za provođenje programa sigurne voženje ili za sigurno upravljanje vozilima. Hvala.
Državni tajni Ivica Buconjić.
Hvala lijepa. Ja se slažem sa onim što su rekli saborski zastupnici o učinkovitosti državne uprave međutim, cilj i namjera prijedloga promjena ovoga zakona nije u tom pravcu nego je prije svega usklađivanje sa nekim životnim stvarima koje se tiču suradnje sa susjednom Republikom Slovenijom i prije svega sa promjenama do kojih je došlo u sustavu osposobljavanja u auto školama, donošenjem novoga Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Naime, donošenjem tog novog Zakona o sigurnosti prometa na cestama je uvedena nova koncepcija osposobljavanja i nova koncepcija nadziranja onih svih sudionika koji sudjeluju u tom procesu osposobljavanja u auto školama. U prvom čitanju je već bilo nekih rasprava u pravcu da će donošenje ovoga Zakona znatno poskupjeti osposobljavanje u auto-školama. Ja sam onda to opovrgao i sad ponovo moram opovrći budući se ovdje radi o upravnim pristojbama koje se uvode isključivo i jedino za stanice za tehnički pregled i auto-škole odnosno za centre sigurne vožnje koji se sad prvi puta i uvode odnosno koji su predviđeni Zakonom o sigurnosti prometa na cestama. Ovi iznosi od 5 i 4 tisuću kuna možda djeluju preveliki ali ja ponovo moram istaknuti da obveznici ovih upravnih pristojba neće biti građani nego će biti one pravne i fizičke osobe koje sukladno Zakonu o sigurnosti prometa na cestama budu osnivali centre sigurne vožnje i stanice za tehnički pregled. Ja ću ponovo ponoviti da prema nekim kalkulacijama centri sigurne vožnje odnosno ispitni centri će koštati i do 2, 3 milijuna EUR-a, a ja postavljam pitanje da li je zaista toliki problem tom investitoru koji će morati izdvojiti toliko sredstava za taj ispitni centar odnosno za školu sigurnu vožnje, ponavljam 2 do 3 milijuna EUR-a platiti jednokratno iznos upravne pristojbe od 5 tisuća kuna. Isto tako što se tiče i stanica za tehnički pregled isto tako je to jednokratna uplata od 3000 kuna, a mi smo otprilike vidjeli koliki su i prihodi stanica za tehnički pregled, koliki su troškovi i ova nova upravna pristojba od 3000 kuna ni na koji način ne može i ne smije i neće dovesti do poskupljenja niti usluga stanica za tehnički pregled odnosno troškova tehničkog pregleda za građane, a niti za ove centre sigurne vožnje koji se tek trebaju osnovati. A ja sam rekao to i prilikom prvog čitanja da su sve ove mjere segment onoga što ova Vlada i što Ministarstvo unutarnjih poslova čini na poboljšanju stanja sigurnosti u prometu prošle godine smo smanjili broj poginulih za 100 sa 708 na 602. Ove godine još imamo 20-tak dana do konca kalendarske godine su trendovi isto izrazito dobri i može se dogoditi i vrlo vjerojatno će se dogoditi da prvi puta nakon nekoliko godina broj poginulih i smrtno stradalih u prometu bude ispod 600, a ponavljam 2003. je bilo 708 poginulih. Ja to svaki puta i pokušavam istaknuti da je i ovaj Zakon samo jedan od napora koje Ministarstvo unutarnjih poslova i Vlada čine kako bi se i u području sigurnosti prometa na cestama naročito u pogledu smanjivanja broja smrtno stradalih napravili značajni pomaci kako bi sudjelovanje u prometu bilo sigurnije, kako bi osposobljavanje za nove vozače bilo što je moguće bolje i kvalitetnije. I ni na koji način promjenama ovoga Zakona neće se povećati troškovi za građane bilo kao korisnike usluga stanica za tehnički pregled bilo kao polaznika nastave u auto-školama. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Kruno Peronja. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodo predstavljači Zakona, kolegice i kolege. Upravo je ovaj prijedlog pred nama jedan dobar način kako i predlagač uvažava primjedbe saborskih zastupnika jer razliku između rješenja koje, koja se predlažu konačnom, konačnim prijedlogom zakona u odnosu na rješenja iz prijedloga zakona jednim dijelom velikim su uvaženi. Zato i zahvaljujem predlagatelju jer je tijekom rasprave na 14. sjednici Hrvatskog sabora prihvačen prijedlog saborskog zastupnika gospodina Mate Arlovića, žao mi je što je danas izočan, da se predloženi zakon uputi u redovitu proceduru. U tom smislu je izrađen Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o upravnim pristojbama u kojem je prihvaćeni i prijedlog saborskih zastupnika gospode Mate Štimca, Ivana Vučića, Vlade Jelkovca koji su podnijeli amandman na tarifni broj 11 tarife upravnih pristojbi. Naime točkom 5. tarifnog broja 11 propisana je upravna pristojba za izdavanje odobrenja za držanje i nošenje lovačkog sportskog oružja i streljiva za vrijeme boravka u Republici Hrvatskoj u odnosu na 300 kuna. Navedenim amandmanom predloženo je smanjenje navedenog iznosa na 100 kuna. Ovo vrlo učinkovito jer nama susjedne države to naplaćuju u sklopu svojih propisa, 10 EUR-a po zahtjevu. Primjerice u Srbiji i Crnoj Gori, Bosna i Hercegovina ga uopće ne naplaćuje tako da se na neki način utječe na konkurentnost u lovnom turizmu. Također je važno istaknuti i usklađivanje sa Zakonom o sigurnosti prometa na cestama koji je stupio na snagu i primjenjuje se od kolovoza 2004.godine. Poslove osposobljavanja kandidate za vozače i provođenje vozačkih ispita uređeni su na sasvim nov način u odnosu na ranije važeći zakon. A također ne manje važno i upravni i inspekcijski nadzor na osposobljavanje kandidata za vozače i provođenje vozačkih ispita preneseno iz nadležnosti ministarstva nadležnog za poslove obrazovanja u nadležnost Ministarstva unutarnjih poslova. Svakako da je taj jedan, jedna promjena vrlo učinkovita i primjerena. Također je naveden i Zakon o osposobljavanju kandidata za vozače definirano kao djelatnost od općeg interesa. A osposobljavanje provode auto-škole ukoliko za to dobiju odobrenje sukladno propisu o kriteriju dovoljnog broja auto-škola. Navedene kriterije propisuje ministar unutarnjih poslova na pregled, na prijedlog ovlaštene stručne organizacije. Također program, provedbu programa i uvjete i način osposobljavanja kandidata za vozače propisuje Ministarstvo unutarnjih poslova uz suglasnost Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka, a navedeni propis je doveden. Naravno korisno je istaknuti a se radi terminološkog usklađivanja sa Zakonom o sigurnosti prometa na cestama te radi propisivanja upravnih pristojbi za obavljanje novih poslova propisanih istim zakonom. Iz, svakako da, u, prema odredbama sporazuma između Republike Hrvatske i Slovenije o pograničnom prometu i suradnji te se stavke u odredbi članka 7., stavka 2. izuzimaju od plaćanja upravne pristojbe. Korak koji uvijek treba poštivati, a naravno da je u ovom Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o upravnim pristojbama, pristojbe iz oblasti prosvjete i kulture također su spomenute dakle jedno kompletno obuhvaćeno usklađivanje svakako ono što vjerujem da se samo potkrala kao greška dozvole za obučavanje, nije obučavanje nego primjereni je izraz osposobljavanje kandidata za vozače. Stoga je također naknadno uočeno ono što su i saborski zastupnici već prije predložili, a što je ovdje predlagatelj prihvatio Prijedlog zakona kojim se propisuje upravna pristojba za izdavanje odnosno dopuštenja licenca ovlaštenog ispitivača. Potrebno je brisati ovu riječ auto-škola jer ovlašteni ispitivači nisu djelatnici auto-škola već ovlaštene stručne osobe što bi još trebalo dodatno uvijek postrožiti obzirom na veliki broj prometnih nezgoda kod mladih vozača tako da na taj način osposobljeni kandidati budu spremni za uključivanje u promet, da poštivaju odredbe o sigurnosti prometa na cestama i da kao takvi budu i odgovorni za promet i utječu na smanjenje broja prometnih nezgoda u kojoj najviše stradavaju upravo mladi vozači i mladi ljudi. Ovaj prijedlog zato valja, konačni prijedlog zakona prihvatiti i o njemu odlučiti.
Hvala lijepa. Državni tajnik Ivica Buconjić, završni osvrt. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Završno moram istaknuti da mi je drago što u ovom drugom pitanju nije bilo onakvih žučnih rasprava kao u prvom čitanju, gdje sam ja ukazivao da nije dobro iznositi podatke o velikom poskupljenju naknade za obrazovanje, odnosno osposobljavanju u auto školama kako se to u prvom čitanju pokušalo predstaviti, da će uvođenje ovih nekih novih upravnih pristojbi, odnosno povećanje postojećih znatno povećati troškove osposobljavanja u auto školama Ja sam to u prvom čitanju potkrijepio nizom podataka i mogu reći da i od prvog čitanja do danas sve one mjere koje Ministarstvo unutarnjih poslova u području prometa zaista daju dobre rezultate što se prije svega ogleda u broju smrtno stradalih sudionika u prometu, u broju teško i lako ozlijeđenih, u broju prometnih nezgoda i u iznosima šteta koje su nastale kao posljedica prometnih nesreća. Ja želim ponovo to istaknuti premda kao što sam rekao ovaj puta nije bilo takvih pokušaja uvjeravanja javnosti da će doći do znatnog poskupljenja, da usvajanjem ovoga zakona neće doći apsolutno ni do kakvih poskupljenja osposobljavanja u auto školama niti do povećavanja troškova obavljanja tehničkog pregleda vozila građana Republike Hrvatske. Povećanje nekih upravnih pristojbi odnosno uvođenje novih se odnosi isključivo i jedino na stanice za tehnički pregled i centre sigurne vožnje. One su jednokratne i one su zaista beznačajne u odnosu i na troškove otvaranja centara sigurne vožnje odnosno stanice za tehnički pregled u odnosu na njihove prihode i u odnosu na sve ostale druge troškove. Što se tiče ove prve odredbe o ukidanju upravne pristojbe za turističku dozvolu za državljane Republike Slovenije budući su nam Slovenci najčešći gosti ovime ćemo isto dati doprinos da taj promet ljudi između Republike Slovenije i Republike Hrvatske bude još lakši, bude još jeftiniji kako bi bio intenzivniji i što se tiče smanjenja upravne pristojbe za oružje prilikom ulaska u Republiku Hrvatsku također smatramo da će biti doprinos razvoju lovnog turizma kako bi jedna ta psihološka granica o velikoj upravnoj pristojbi za strance prilikom unošenja oružja u Hrvatsku bila ukinuta i smatramo da će to biti ne veliki, ali ipak doprinos razvoju lovnog turizma, a time i ukupnog gospodarstva Republike Hrvatske. Ja moram zahvaliti svima sudionicima i u prvoj raspravi, odnosno u prvom čitanju i danas i smatram da će se donošenjem ovoga zakona sigurno napraviti još jedan dodatni korak u uvođenju reda u područje osposobljavanje auto školama, u olakšavanju prometa građana i ljudi između Republike Hrvatske i Republike Slovenije i u dolasku lovaca kao značajne turističke klijentele u Republiku Hrvatsku. Hvala vam lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o upravnim pristojbama. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Možemo glasovati. Rezultat? 74 za. 6 suzdržanih. 17 protiv. Usvojen taj predloženi Zakon.
Hvala gospodine predsjedniče, uvažene gospođe i gospodo zastupnici. Pred vama je zakon koji pravno zaokružuje elektroničko poslovanje u Republici Hrvatskoj. On je u prvom redu namijenjen gospodarstvu. Odnosi se dakako i na tijela javne vlasti i na pojedinačne korisnike elektroničkog poslovanja ali je u prvom redu i to želim naglasiti namijenjen gospodarstvu. On je i nastao u uskoj konzultaciji sa gospodarskim subjektima u Republici Hrvatskoj i najviše se pri njegovoj izradi upravo vodilo računa o njihovim potrebama. Prije nego što pojasnim odrednice samog zakona dopustit ćete mi jedan kraći uvod o tome što je danas elektroničko poslovanje u Hrvatskoj. Ono ima stalan rast. 2003. recimo taj je opseg bio 86% veći nego godinu dana prije i takav se trend i dalje nastavlja. Prošle je godine dostiglo vrijednost od otprilike 260 milijuna američkih dolara. Najveći dio elektroničkih transakcija je upravo između poduzeća odnosno poslovnih subjekata oko 90% upravo sto mi daje argument i razlog da kažem da je i ovaj zakon namijenjen gospodarstvu u prvom redu. Danas u Hrvatskoj možete elektronički kupiti gotovo sve. Ono što nas posebno raduje da je u ovom segmentu najizraženije elektroničko poslovanje kad je u pitanju turizam što je dakako za Hrvatsku od izuzetne važnosti kao turističke zemlje osobito u njezinom nastupu prema inozemstvu. Isto tako, Internet bankarstvo predstavlja jednu značajnu skupinu korisnika oko 16%, elektronička trgovina oko 8% sa snažnim trendom rasta. I elektronička uprava ono što je naša zadaća u Vladi i u Središnjem državnom Uredu za E-Hrvatsku. Ovdje je "HITRO" bio i spomenut i drago mi je dakako da se o njemu govori i bio je spomenut i drago mi je dakako da se o njemu govori i bio je spomenut na pravi način. "HITRO" je svakako u prvom redu uvezivanje sustava državne uprave bazama matičnih podataka koje moraju biti dostupne na najbrži mogući način svima u javnoj upravi koji je koriste, a onda i građanima. Želio bih ovdje reći da dakako šalteri nisu primarni, da je primarno elektroničko poslovanje i u državnoj upravi i prema građanima i dostupnosti usluga na Internetu ali u isto vrijeme šalteri moraju ostati na jedan drugačiji organiziraniji način kako bi ta usluga bila dostupna i onima koji iz ovog ili onog razloga ne žele ili nisu u mogućnosti koristiti Internet. Da se vratim na zakon koji je pred vama. Govorio sam već o postojećem pravnom okviru za elektroničko poslovanje. Valja napomenuti da njegovu osnovu čine Zakon o elektroničkom potpisu i Zakon o elektroničkoj trgovini. Zakon koji mi predlažemo ima za cilj pojačati pravnu sigurnost u ovom segmentu. Dakle, pojačati pravnu sigurnost u ovom segmentu. U određenoj mjeri pravni okvir za električko poslovanje dakako predstavlja i Zakon o telekomunikacijama odredbe Zakona o zaštiti osobnih podataka kao i neki dijelovi zakona o zaštiti potrošača i Kaznenog zakona odnosno Zakona o pravu na pristup informacijama. Svime ovime smo se rukovodili pri izradi našeg prijedloga zakona. Sam Zakon o elektroničkoj ispravi pravno uređuje uporabu i promet elektroničkih isprava u Republici Hrvatskoj. Uređuje postupke vezane za izradu, promet, pohranu i uporabu i čuvanje informacijskih sadržaja ugrađenih u elektroničke isprave uz primjenu informacijske i komunikacijske opreme, računalnih i srodnih programa i uređaja. Ključna kategorija u zakonu jest elektronički potpis i to na tzv. Napredni elektronički potpis za koji postoji pravna i fizička infrastruktura u Republici Hrvatskoj. Želio bih ovdje naglasiti da elektronički potpis kao takav izdaje ovlaštena financijska agencija što ne znači da ona i dalje mora ostati jedini izdavatelj. Postoje i međunarodni i hrvatski propisi koji reguliraju koje institucije mogu i pod kojim uvjetima postati izdavatelji tog potpisa. Ovog trenutka je to FINA, on je dostupa nije dakako još dovoljno populariziran i to je naša zadaća. Kako se budu stvarale mogućnosti i potrebe tako će i taj elektronički potpis odnosno kartice na kojima se on nalazi tzv. smart kartice biti ljudima interesantnije i dostupnije. Dakle elektronički potpis ugrađuje se u elektroničku ispravu i on je kao takvu određuje. Njime se osigurava vjerodostojnost i pravovaljanost elektroničke isprave. Istovjetnost potpisnika kao i nepovredivost, odnosno neizmjenjivost sadržaja elektroničke isprave. Zakonom su utvrđeni osnovni uvjeti i postupci, kako uporabe tako i čuvanja elektroničkih isprava. Osigurava se vjerodostojnost i neizmjenjivost isparava kroz vrijeme koje je utvrđeno kao obvezni rok čuvanja isprava. Zakon je, pred vama je konačni prijedlog teksta zakona. Želim reći da su u njegovoj izradi sudjelovali mnogi, rekao sam već i od gospodarskih subjekata do pravnika, do stručnjaka iz javne uprave. I mislim da smo došli do uistinu kvalitetnog teksta. Od prvog do drugog čitanja pozorno smo razmotrili sve prijedloge koje smo dobili. Ono što ste primijetili najveća razlika što je od prvog do drugog čitanja sam naziv zakona promijenjen od naziva Zakon o elektroničkom dokumentu u Zakon o elektroničkoj ispravi. Tu smo zapravo dobili mi iz Središnjeg državnog ureda određenu potporu jer smo i na početku tako razmišljali no bilo je nekih pravnih prijepora da li isprava možda nema uže značenje u pravnom smislu, pa bi u tom slučaju moglo doći do nekakve zabune. Mi smo smatrali da nije tako, no evo potvrdilo se i mi smo da bismo izbjegli bilo kakvu zabunu zapravo u zakonu samom definirali šta se to točno pod elektroničkom ispravom smatra da ne bi bilo dalje nikakvih nedoumica i s time smo isto tako ispunili zahtjev koji je iskazan u prvom čitanju, a to je da se iz ovoga zakona ne izuzimaju multimedijalni dokumenti. Uz to, konačni prijedlog zakona jasnije iskazuje odredbe kojima se utvrđujem potvrda primjena, kao i vrijeme otpreme i prijema elektroničkih isprava. Izvršeno je poboljšanje … [[Govornik se ne razumije.]] odredbi koje određuju izvornik i presliku elektroničkih isprava na papiru i isto tako promjene kojima se jasnije iskazuje pojam tijela javne vlasti, kao i uporaba elektroničkih isprava u postupcima koji se vode pred tijelima javne vlasti. Ostali dio pretežno se odnosi na iskazivanje, jasnije iskazivanje sadržaja pojedinih odredbi i na nužne nomotehnička poboljšanja. Zaključno ću još samo reći ovo da ovaj zakon, pored svega što sam naveo, isto tako smatramo jednom od najbitnijih točaka, elemenata provedbe programa je Hrvatska. Naša je zadaću sukladno Europskoj agendi i onome što smo identificirali kao naše potrebe, sustavno promicati ponajprije korištenje Interneta u Hrvatskoj, korištenje širokopojasnog Interneta u Hrvatskoj i onda područja kao što se e-obrazovanje, e-javna uprava i e-zdravstvo, a u području tzv. e-poslovanja zadaća je države, zadaća je Vlade da stvara povoljne okvire kako bi na taj način to poslovanje potaknula. Ovaj zakon je jedna od ključnih mjera u tom pravcu. Hvala vam lijepa.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo, Ustav, Poslovnik i politički sustav, informiranje, informatizaciju i medije. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Gordan Jandroković. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovane kolegice i kolege zastupnici. Gospodarski i društveni razvitak Republike Hrvatske u današnjem se trenutku i u bližoj budućnosti temelji na razvoju i primjeni informacijske i komunikacijske tehnologije. Ona uz to postaje temeljni pokretač gotovo svih gospodarskih, društvenih, političkih i drugih procesa, te vodeći instrument međusobnog povezivanja poslovnih subjekata neovisno o njihovom mjestu djelovanja, prebivanja i vremenu trenutnog djelovanja. Informacijska i komunikacijska tehnologija pri tom se koristi kao alat za poboljšanje poslovnih aktivnosti i koristi je sve više poslovnih subjekata, a i tijela državne uprave. Stoga je pri tome nužno stvoriti određeno zakonsko okruženje koje će pružati dovoljnu razinu sigurnosti i zaštite takvog načina poslovanja. Uređenje pravnog okvira za omogućavanje ravnopravnog sudjelovanja u razvoju informacijskog društva, i koristima koje ono donosi jedan je od osnovnih ciljeva programa e-Hrvatske 2007. Provedba programa e-Hrvatska događa se i u drugim područjima, poput informatizacije pravosuđa, e-gruntovnice, informatizacije obrazovnog sustava, jer su sve škole povezane na Internet. U sklopu HITRO HR servisa predstavljene su usluge registracije tvrtke i obrta, elektronička predaja obrazaca u sklopu e-REGOS, zatim preglednik katastarskih podataka e-katastar, a uskoro kako se najavljuje predstavit će se i usluga e-PDV. Zalaganjem Središnjeg državnog ureda za e-Hrvatsku u sljedećoj godini povećana su sredstva u državnom proračunu na aktivnostima informatizacije za više od 20%. Nakon što su u 2005. godini iz proračuna izdvojena 832 milijuna kuna, za 2006. godinu ta sredstva iznose 1,142 milijarde kuna, što je značajno povećanje. Povećanje ulaganja u razvoj tehnologije mora nam biti jedan od prioriteta, isto kao i osiguranje da se sredstva ulažu u prave projekte. Između sredstava koja su planirana u proračunu za sljedeću godinu na projektima informatizacije istaknuo bih dva posebno važna projekta. Prvi je konačan realizacija mreže HITRO NET, projekta koji je više od 10 godina čekao odluku za pokretanje. Realizacije ove mreže omogućit će daljnji razvoj elektroničke javne uprave, ali za razliku od dosadašnje prakse sada će tijelima državne uprave biti omogućena i međusobna komunikacija u zatvorenoj mreži po izuzetno povoljnim uvjetima. Drugi izuzetno važan projekt je program HITRO HR kojim se provodi i reforma načina rada državne uprave. HITRO HR će u skoroj budućnosti omogućiti pružanje usluge državne uprave putem Interneta. Konačni prijedlog Zakona o elektroničkoj ispravi stoga je još jedan korak naprijed na tome putu te će Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati taj zakon. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, poštovani zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Klub HNS-a u svakom slučaju je, ne znam kako bih to najblaže ili najbolje rekao, mi smo prezadovoljni načinom rada Središnjeg državnog ureda u moram pohvaliti način rada i način donošenja ovoga zakona jer vidi se kad se politika odvoji od struke da se može vrlo kvalitetno i vrlo dobro napraviti jedan prijedlog zakona i to se desilo sada. Prvo što se poštivao princip da se ne ide po hitnom postupku nego se išlo u dva čitanja i predlagatelj je veliki broj primjedbi u drugom čitanju usvojio. I ja moram reći da smo mi u klubu zadovoljni ovakvim načinom rada i želim sada nekoliko riječi reći o samom prijedlogu zakona i onome na koji način je predlagatelj to sve i usvojio. Znamo da stalni rast elektroničkog poslovanja i u Hrvatskoj i zadnje vrijeme puno više nego što je to bilo proteklih godina uvjetuje da se donesu i nekakvi zakonski okviri na koji način bi se poslovalo putem Interneta i telekomunikacijskih tehnologija. Pa znamo da je Internet bankarstvo na prvom mjestu, a znamo da se veliki broj poslovanja, veliki broj narudžbi u turizmu obavlja preko pa i plaćanja u turizmu radi preko interneta i to je ono što u svakom slučaju može doprinijeti razvoju gospodarstva u Hrvatskoj i one stvari koje smo već donijeli to je Zakon o elektroničkom potpisu i Zakon o elektroničkoj trgovini u svakom slučaju pridonose tome, a i pravni okvir da bi to sve bilo točno došao je i sa ovim Zakonom o elektroničkoj ispravi. To što nije ušao u hitni posao to samo govori da politike nije bilo u tome, jer znamo da 80% zakona u Saboru smo donijeli po hitnom postupku, a ovdje smo imali prilike dati svoje primjedbe i veliki broj primjedbi je predlagač i usvojio. Ja sam recimo postavio u prvom čitanju nekoliko svojih primjedbi, pa je bilo pitanje multimedije, to je riješeno u prijedlogu. Pa je bilo pitanje vremena prijema i to je riješeno. Pa je bilo pitanja softwerskog i hardwerskog minimuma i to je daleko bolje riješeno. Ja znam da je ovo novo područje i znam da će mnoge stvari se u hodu morati rješavati i da ćemo vrlo vjerojatno zakon morati mijenjati, ali ovo je u svakom slučaju dobar pokušaj, dobar početak da se jedno novo područje pravno regulira i klub HNS-a će ovakav prijedlog zakona i ovakav način donošenja zakona uvijek ne samo sada, podržati.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče. Poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Klub SDP-a podupire donošenje ovog prijedloga zakona o elektroničnoj ispravi. Također je za pohvaliti što je evo predlagač usvojio i primjedbe koje su došle od zastupnika kluba SDP-a da se nomotehnički popravi prijedlog, a na vlastito glede hrvatskog pravnog izričaja i usaglašavanja sa ostalim našim pravnim normama i jezikom koji je tamo upotrijebljen. Na ovakav način dakle ne samo što smo postali jasniji i vjerodostojniji nego upravo prijedlog zakona koji je namijenjen građanima na takav način postao je jasniji i pristupačniji. O tome uvijek i predlagač a i mi kao zakonodavno tijelo uvijek moramo voditi računa upravo da bi zakoni koje donosimo bili jasni onima na koje se odnose pa isto tako i onih koji ih primjenjuju. Kao što smo čuli uvodno od strane samog predlagača, Vlada smatra da je ovaj prijedlog zakona prvenstveno namijenjen gospodarstvu, ali jednako tako i tijelima državne vlasti. Naravno da je gospodarstvo to koje počesto znatno napreduje u mnogim inovacijama pa i u samom poslovanju i načinu komunikacije nego što to čine tijela državne vlasti. Ali ne vidimo razloga mi u klubu SDP-a, zbog čega bi bilo tako. Na vlastito, kada je Vlada osnovala hitro HR, mislimo da ono čime bi se trebao hitno HR baviti jeste upravo da se olakša poslovanje dakle s građanima i ta komunikacija da ne bude jednosmjerna. Dakle vidimo sada i u najavama i hitno PDV, dakle sve ono što je korisno za same građane, a prvenstveno ide glede punjenja državnog proračuna, to će se prije ostvariti. Međutim upozoravamo da bi bilo korisno da taj razvitak ide usporedo, tako da i sve one koristi i beneficije odnosno potrebe mora isto tkao na vrlo efikasan način ostvariti i sam građanin. U tom smislu kao što je već bilo više puta rečeno prilikom mnogih zakona koji se samo na neki način dodiruju efikasnosti državne uprave pa evo i kod ove naše prethodne teme glede smanjenja, odnosno povećanja određenih tarifnih stavki u pogledu upravnih pristojbi, naglašeno je bilo, a evo sada mi u ime kluba posebno iz kluba SDP-a, posebno naglašavamo da nema istinske reforme, državne uprave ukoliko se ne povežu svi registri kojima država raspolaže. To prije svega olakšava posao samoj državnoj administraciji a koje benefite koje koristi imaju građani od toga, ne treba puno niti naglašavati. Toliko je puta bio spomenut upravo ovaj projekt elektronske obrade podataka naše zemljišne knjige koji je započeo još 2002. godine kada smo podigli veliki kredit od Svjetske banke u iznosu od 27 milijuna eura i gdje je država svake godine u proračunu izdvaja veliki dio sredstava upravo u ovu namjenu. Međutim napominjemo da ukoliko ti izvatci nisu korisni u smislu ne samo informacije nego i uporabe takvog jednog dokumenta koji još uvijek nije dokument i isprava, jer on ne može služiti u pravnom prometu onda smo tek u biti na pola puta. U biti postavlja se pitanje da li ta sredstva trošiti upravo da prepisujemo zemljišnu knjigu u elektronski oblik ako nije ona usklađena sa katastrom, odnosno ukoliko podaci u njoj nisu vjerodostojni. Dakle prvotno je bilo zamišljeno da bi se preoblikovalo u elektronski oblik, elektronički oblik samo ono što je vjerodostojno, a kasnije onda i nadograđivao čitav sustav. I ono što je najvažnije upravo u ovom smislu jeste da građanin taj podatak koji dobije elektroničkim putom od strane tijela državne vlasti ili javne vlasti, da može njega upotrijebiti u pravnom prometu. Izvanredan primjer možda do savršenstva dotjeran je upravo u samom Singapuru gdje tamo čovjek ne treba izaći iz kuće a da apsolutno sve poslove glede državne administracije i gradskih lokalnih vlasti riješi. Dakle, i prijava rođenja, prijava smrti, vjenčanja, sve je moguće iz kuće riješiti. Naravno da bi država i tom prilikom ne bi gubila onu svoju pristojbu, odnosno naknadu za pristojbu jer to bi također elektroničkim putem bilo riješeno. U ovom smislu mislim da nekih posebnih poteškoća i ne bi trebalo biti. Naravno treba za to političke volje, ona se deklaratorno iskazuje i mi to podržavamo. Međutim skrećemo pozornost da bi se zaista i ovaj zakon, ovaj konkretan samo o elektroničkoj ispravi bio primjenjiv, odnosno donio sve one koristi ne samo u gospodarstvu nego prije svega glede efikasnosti tijela državne uprave, bilo potrebno osigurati znatna sredstva. Zato zaista pomalo zbunjuje ta primjena, odnosno samo donošenje ovog zakona, neće iziskivati nikakva sredstva. Neće iziskivati ukoliko samo donesemo zakon pa onda je pitanje kako će se on dalje razvijati, odnosno primjenjivati u praksi. Eto možda je Vlada trebala, je ja vjerujem da su osigurana sredstva upravo u Središnjem državnom uredu za E-Hrvatsku koja bi se trebala na vlastito i prije svega po našem mišljenju, po mišljenju Kluba SDP-a baviti umrežavanjem samog sustava, ali sigurno je da upravo bez obzira na to kolika su sredstva tamo i izdvojena da je trebalo odrediti koliki je iznos sredstava iziskuje konkretna primjena samog ovog Prijedloga zakona o elektroničkoj ispravi. Hvala lijepa.
Hvala. Klub IDS-a, poštovani zastupnik Valter Poropat. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Klub IDS-a podržati će ovaj Zakon o elektroničkoj ispravi. Republika Hrvatska je, podsjetimo se, donošenjem Zakona o elektroničkom potpisu još u siječnju 2002. godine i Zakona o elektroničkoj trgovini 2003. godine započela s procesom stvaranja pravnog okruženja neophodnog za uspješno stvaranje, djelovanje i razvoj informacijskog društva. Prihvaćene odrednice uključivanja Republike Hrvatske u Europsku uniju traže i određeni pravni sustav u kojem se područje elektroničkog poslovanja zajedno s pravnom valjanosti elektroničkih isprava postavlja kao podloga za donošenje ovog Zakona. S obzirom da je Zakon o elektroničkoj ispravi i s obzirom da se s njime uređuje uporaba i promet elektroničkih isprava u Republici Hrvatskoj te se predlaže da se njime i pobliže uređuju postupci vezani za izradu, promet, uporabu, pohranu i čuvanje informacijskih sadržaja ugrađenih u elektroničke isprave, uz primjenu informacijske i komunikacijske opreme, moramo računati na to da ako uzmemo u obzir da je Vlada Republike Hrvatske sa uredom "hitro.hr" napravila jedan korak. Međutim, od strane korisnika moramo računati da svi korisnici nisu u istoj poziciji i da svi korisnici nemaju mogućnost koristiti "hitro.hr" kada je to njima u prvom trenutku najbliže i najvažnije. Dakle, ako se ovim Zakonom predlaže i želi stvoriti povjerenje najšire javnosti i uporabu i razmjenu elektroničkih isprava kroz otvorene telekomunikacijske sustave, a istodobno se želi stvoriti prostor za intenzivnije djelovanje sustava elektroničkog poslovanja koji sve više postaju imperativ postizanja konkurentnosti na svjetskom tržištu, a znamo da Republika Hrvatska radi krupne korake u konkurentnosti i želi se nametnuti u konkurentnosti onda vjerojatno u ovom trenutku je ovaj Prijedlog zakona jedan od onih koraka koje Republika Hrvatska mora učiniti da bi bila čim bliže Europskoj uniji i samim time uključila se u sve tekovine života današnje suvremene Europe. Donošenjem ovog Zakona o elektroničkoj ispravi i uz djelovanje već postojećeg Zakona o elektroničkom potpisu i Zakona o elektroničkoj trgovini omogućit će se javna, nesmetana i pravno utemeljena uporaba, razmjena elektroničkih isprava uz stvaranja povjerenja najšire javnosti u djelovanje institucije elektroničke isprave. Čime će se, nadam se, stvoriti prostor za intenzivnije djelovanje sustava elektroničkog poslovanja i razvoja elektroničke uprave. U nekim gradovima učinjeni su krupni koraci sa usklađivanjem katastra i zemljišnih knjiga. Naravno da bi, evo upućujem i s ove govornice, da se Vlada Republike Hrvatske potrudi da se uredi u gradovima katastra, uređuju na način i stvaraju na način onako kako su stvarno stvari na samom terenu, kako bi se katastar i zemljišne knjige u svakom slučaju mogli uskladiti da ne bude problema kad se s ovakvim načinom dakle, prijenosom podataka izvlače podaci o vlasništvu. Dakle, usklađenih zemljišnih knjiga i samog katastra. Hvala lijepa. Klub IDS-a podržat će ovaj Prijedlog.
Hvala. Klub zastupnica HSS-a, poštovani zastupnik Željko Ledinski. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo, kao i ostali klubovi, klub HSS-a će podržati Konačni prijedlog Zakona o elektroničnoj ispravi. Pa evo i prošli puta kada smo govorili o Prijedlogu ovoga Zakona rekli smo da je u 21. stoljeću nužno potrebno da se materija o kojoj govori ovaj Zakon što hitnije regulira. Upravo zbog toga što je danas sve veća upotreba elektroničkog dokumenta, isprava u našem svakodnevnom životu. Kada sam o tome govorio tada sam pokazao da uvijek držimo u jednoj strani imamo laptop, a u drugoj strani još uvijek masu papira koje moramo nositi da bi dokazali da je neki dokumenat pravovaljan. A evo danas bi sve nas koje koristimo kompjutere ovdje u Parlamentu i gospodina predsjednika zamolio da i nama omogući da imamo jedan kvalitetniji rad ovdje jer nam podaci dolaze sporo, moramo dugo čekati, a često puta nam se dogodi da ne možemo se ni uključiti ovdje u sabornici sa svojim laptopovima da bi mogli normalno raditi zbog toga što su nam veze slabe. I mislim da je potrebno ovdje izdvojiti jedan dio sredstava da dobijemo jednu kvalitetniju mrežu i da je možemo kvalitetnije koristiti. Evo, to je moj apel prema svima nama da ubuduće što prije dobijemo mogućnost da se možemo koristiti sa elektronikom ovdje u sabornici. Kad gledamo kakvo je stanje u toj branši u sličnim, drugim institucijama onda vidimo, a i državni tajnik je spomenuo da se jedan veliki postotak, kompletno odnosu upotrebe koristi u gospodarstvu, posebno u turizmu, u bankarstvu i drugim granama gdje je jasno da će to biti sve više i da je potrebno omogućiti što je moguće brže da dođemo do kvalitetnih podataka i da se njima koristimo. Tu je bitno spomenuti da i nakon donošenja ovoga Zakona po meni i po mojim kolegama koji rade u informatici u Hrvatskim šumama, da ćemo imati još uvijek problema oko toga da utvrdimo da li su svi dokumenti koje dobijemo pravovaljani. Da li potpisani na pravovaljani način. I još uvijek ćemo morati se koristiti sa time da neki dokumenat provjeravamo na način da dobijemo poštom list papira na kojem će biti taj ugovor potpisan. A nećemo se moći i nakon donošenja ovog Zakona koristiti sa elektroničkom ispravom kao pravovaljanim dokumentom. Iako je, kažem, u tome dijelu načinjen pomak kroz Prijedlog ovoga Zakona još uvijek postoji dvojba da li je taj potpis i verifikacija tog potpisa da li će biti pravovaljana u određenim ugovorima, određenim prepiskama između određenih poduzeća. I u tom dijelu se postavlja pitanje da li je dovoljno samo imati jednu ustanovu, FINA-u iako je naznačeno da i druge se mogu neovisno osnovati ovdje. Ali mislim da je potrebno omogućiti da što prije dobijemo neovisne ustanove koje bi vršile verifikaciju tih potpisa. Ako se samo oslonimo na FINA-u kao državnu tvrtku onda mislim da to neće biti pristrano i u tom dijelu bi se trebali ugledati na ono što danas naše banke danas imaju, a to su strane ustanove gdje se vrši verifikacija tih potpisa. U tom dijelu mislim da je potrebno sigurno i ovdje rečeno je da neće biti potrebna neka dodatna sredstva. Čini mi se da hoće za provođenje ovoga Zakona i za očekivati je da ćemo u tom segmentu morati vrlo brzo imati i određene promjene jer je promjena u toj branši jedno od najbržih uopće i ovo što danas govorimo već sutra će biti zastarjelo i morat ćemo vrlo brzo da li pod zakonskim aktima, da li kroz na neke druge načine mijenjati ovu terminologiju sukladno stanju kakvo će biti tada i zbog toga mislim da je potrebno da redovito se prati prije svega u institucijama koje su za to zadužene da bi mogli dobiti što prije i kvalitetnije elektroničke isprave, na pravi način verificirane, a ne da moramo zaostajati ne znam za Europom u tome, a to je često puta do sada bio slučaj danas ipak 2005. godina jel', a mi donosimo tek sada Zakon o elektroničkoj ispravi i u tom dijelu bih volio da kroz napredak koji je ostavljen u toj branši da se isto tako i zakonska regulativa prati, jer samo na taj način ćemo moći da pratimo one tendencije koje danas postoje u Europi u tome. Cijenim to što je prijedlog zakona poslan u redovitu proceduru i evo mi smo ga kroz mjesec dana usvojili uz određene … [[Govornik se ne razumije.]] koje su bile i veći dio njih je usvojen i zbog toga svega će klub HSS-a podržati donošenje ovoga Zakona kao njegov konačni prijedlog. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Vlade. A klub Hrvatske stranke prava će također podržati donošenje ovoga Zakona, vi i sami znate da mi imamo projekt narodno računalo, taj projekt smo izlagali u parlamentarnim izborima i očito je da će se morati i u skladu s ovim Zakonom da bi on bio primjenjiv, da bi se provodio, provesti jedno cjelokupno opismenjavanje unutar populacije u Hrvatskoj tako da bi svi građani mogli koristiti ovo što Zakon o elektroničnoj ispravi predviđa. No tu odmah moram kazati na početku koja je bit još ovoga Zakona, nitko to do sad nije posebno naglasio, a to je da mi ovim Zakonom u biti ćemo utjecati i na smanjivanje korupcije jer će se sve stvari moći obavljati neposredno bez dolaska u raznorazne urede. Klub SDP-a je baš govorio o tome slučaj "Singapura", ali uvođenje svega ovoga u "Singapuru" je napravilo baš to da je došlo da smanjenja korupcije i to u bitnom postotku u odnosu na ranije situacije koje su se događale, ali moramo biti i svjesni da ćemo mi morati napraviti u okviru tijela državne uprave, odnosno tijela državne vlasti veliki pomak, znači i … [[Govornik se ne razumije.]] samih djelatnika koji rade u svim tim uredima da bi ovaj Zakon bio provediv u praksi, a maloprije smo razgovarali baš o Zakonu o upravnim pristojbama i sad ćemo doći u onu varijantu kad tijela državne uprave postupaju u rješavanju zahtjeva građana plati se pristojba, ali moraju po službenoj dužnosti prikupiti sve dokaze, sve isprave o kojima se vodi službena evidencija, odnosno o kojima se vode službeni očevidnici, ali situacija u okviru tijela državne vlasti nama nije dobra vezano za nabavke informatičke opreme jer tu ima svega i svašta. To je pokušala naime bivša vlast ispraviti i na čelu toga projekta je bio gospodin Granić koji je bio u to doba potpredsjednik Vlade, ali ti ugovori koji su sklopljeni kako je nabavljena, to je bio sistem leesinga i svega ostaloga, ja mislim da bi to trebala državna revizija dobro istražiti jer tu su ogromni troškovi nastupili za sva tijela državne uprave, znam kakva je situacija bila u državnom inspektoratu, da je bilo daleko, jer državni inspektorat se bio osuvremenio u tome dijelu, a onu opremu što je nabavljala Vlada, a na čelu je bio Goran Granić je poskupila i nije bila nikakve velike koristi, odnosno samo su bili veliki izdaci i onda je čak uvijek upozoravao da treba platiti na vrijeme IBM-u i ostalima, a nikakvi koristi i usluga nije bilo. Prema tome bitna je znači uvezati taj informatički sustav u okviru tijela državne vlasti da on bude cjelovit i da se može obavljati razmjena podataka, ali sad zanimljivo je da nitko nije napomenuo sigurnosni problem. Sigurnosni problem ovdje nitko nije napomenuo, mi se otvaramo u smislu elektroničkih isprava, a kakva nam je zaštita? Problem zaštite je dosta veliki. Kad su me svojevremeno pitali kad su hakeri ušli u sustav State Departmenta, odnosno američke vojske da li se to može nama dogoditi? Ja sam rekao ne može se dogoditi jer Ministarstvo obrane nema sustave, prema tome ne može im se ništa ukrasti iz podataka. A sad dolazimo u situaciju da stvarno sustav ćemo uspostaviti, ali moramo povesti i računa o zaštiti jer tu je moguće ako nema odgovarajuće zaštite i raznorazno krivotvorenje i sve ostale situacije i onda nam se može dogoditi da idemo korak naprijed, a u biti vratit ćemo se dva koraka natrag ukoliko ne osiguramo cjeloviti sustav zaštite i sustav sigurnosti. Na tome području danas u Hrvatskoj se svi i svatko se bavi, ali kakva nam je zaštita podataka, a u sustavu će biti i normalno tajni podataka koji predstavljaju i državnu tajnu i vojnu tajnu i poslovnu tajnu. Moramo biti svjesni da je glavni cilj sada i na vama kao predstavnicima Vlade i na Vladi riješiti ovaj sustav, sigurnosni sustav zaštite i onemogućavanja, iako je to dosta teško danas, ali mora se sigurnosna razina podići na što je moguću višu razinu, točno se mora vidjeti tko i kako može doći u situaciju da ulazi u baze podataka i u okviru svakog tijela državne vlasti i u okviru … [[Govornik se ne razumije.]] pogotovo kad je to riječ o radu sigurnosnih službi, kad je to riječ o Ministarstvu obrane, kad je riječ o Ministarstvu vanjskih poslova, pa i Porezne uprave, da ne kažem policije vezano za procesuiranje počinjenih kaznenih djela i svega ostaloga. Prema tome korak je, ovo je veliki iskorak za budućnost Hrvatske i za sprečavanje korupcije i u skladu je sa našim projektom narodno računalo, ali nam ostaje ta obveza da osiguramo učinkovitu zaštitu jer bez toga neće biti ništa. Hvala vam lijepa.
Hvala. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Nema ga. Gubi pravo na riječ po ovoj temi. Poštovani zastupnik Frano Piplović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Donošenjem ovog Zakona Hrvatska ide u smjeru informacijskoga društva. Kažem ide, međutim kada ćemo tamo odista stići to je pitanje koje bi vjerojatno svakog od nas trebalo zanimati. Pitanje je da li recimo ovaj Zakon o elektroničkom dokumentu, da li je on taj koji će znatnije ubrzati naš put prema informacijskom društvu, odnosno da li je to i jedini potez značajniji koji trebamo učiniti da bismo tamo brže stigli u to naše ciljano informacijsko društvo. Prema podacima koje možete naći u tisku gotovo svakodnevno Hrvatska u odnosu na zemlje Europske unije znatno zaostaje na tom svom putu informacijsko društvo jel', danas u tisku imate recimo da je u ovoj godini procjenjuje se da će Hrvatska povećati znači taj IT sektor za nekih 6% u odnosu na proteklu godinu to je bilo negdje 2% više, ali kad se usporedi to sa zemljama Europske unije, zemljama našeg zapadnog okruženja tu smo u znatnom zaostajanju. Gospodin državni tajnik je spomenuo ovdje u svom uvodnom obraćanju da je ovaj zakon namijenjen gospodarstvu, prije svega i tijelima javne vlasti. To je dobra orijentacija s obzirom da i u ponedjeljak imamo nacionalnu konferenciju vezanu na temu "Hrvatska prema gospodarstvu znanja". Nema Hrvatske kao gospodarstva znanja, nema Hrvatske kao društva znanja jasno bez obrazovanja. I moja rasprava zapravo će se svoditi na to da li ovi ciljevi koji su u ovom zakonu ovdje definirani da li će se oni moći ostvariti na način kako je to zapravo i planirano. Da li ćemo mi ovim zakonom ostvariti ciljeve prije svega povjerenje najšire javnosti, uporabu i razmjenu elektroničkih dokumenata. Nadalje, da li će Hrvatska postati konkurentnija na svjetskom tržištu, odnosno da li će doći do jednog ubrzanijeg, nesmetanijeg i tehnološkog razvoja elektroničkog poslovanja. S obzirom kad si postavljamo ovakva ova tri cilja i kad vidimo u kakvoj smo situaciji s obzirom na razinu informatičke pismenosti u Hrvatskoj bojim se da bi trebali još dosta toga i drugih poteza učiniti i napraviti da bismo ostvarili te ciljeve. I čini mi se da bez nekih dodatnijih ulaganja u informatičko opismenjavanje stanovništva da mi nećemo moći tako brzo ostvariti te ciljeve i da ćemo i dalje zaostajati u odnosu na zemlje Europske unije. Ja sam već ovdje uputio jedan zaključak koji ću sada pročitati. Znači, čini mi se da bi trebalo obvezati Vladu Republike Hrvatske da u roku, znači nakon što ovaj dokument usvojimo, ovaj zakon usvojimo da obvežemo Vladu Republike Hrvatske da u roku šest mjeseci Hrvatskom saboru predloži strategiju osnovnog informatičkog opismenjavanja stanovništva u korištenju informacijskih tehnologija. Jer bez tog dodatnog ulaganja u obrazovanje ljudi, osobito onih koji su ostali bez radnih mjesta, koji imaju male plaće, koji ne mogu izdvojiti sredstva za svoje dodatno obrazovanje, ma zapravo već su pomalo u mnogim svojim potrebama koje ne mogu ostvariti postali rezignirani. Znači, potrebno je dodatno ulaganje u to informatičko opismenjavanje stanovništva, naročito onih koji su socijalno ugroženi, koji imaju znači problema sa zaposlenjem, ljudi koji se recimo ne mogu zaposliti sa 45 godina a mnoge tvrtke gospodarske traže da imaju znanja iz informatike. Prema tome, zašto je još kažem potrebno? Potrebno je da i taj čovjek koji se sutra zaposli u toj tvrtki a poznaje, ima znanja iz informatike moći će biti koristan samoj tvrtci, moći će, znat će praviti, kreirati taj elektronički dokument koji mi ovdje donosimo odnosno propisujemo uvjete i pravila po kojima će se on raditi i čini. I s druge strane, ako proširimo tu populaciju koja ima informatička znanja ljudi će se moći koristiti prednostima elektroničkog dokumenta. Ovdje je isto spomenuto, spomenut je recimo katastar, gruntovnica, ljudi će moći doći putem interneta, putem ovih suvremenih informacijskih tehnologija do dokumenta, pogledati, vidjeti i onda zatražiti da dobije ispis tog dokumenta. Znači, svi ovi ciljevi koji su ovdje postavljeni oni se mogu kvalitetno ostvariti i Hrvatska brže ići ka društvu znanja, osobito informatičkog znanja koliko budemo ulagali u ljude, znači u tu populaciju naših građana koji nemaju sredstava da bi se dodatno obrazovali. Znači, država mora izraditi strategiju, napraviti neki plan, pomoći da naše ljude osposobimo za korištenje ovih suvremenih tehnologija. Hvala lijepo.
Hvala. Replika poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, moram kazati da podržavam ovaj prijedlog uvaženog kolege Piplovića, ali napominjem, kažem takav program već postoji, ne mora Vlada raditi nikakav novi program. Taj program je već Hrvatska stranka prava napravila. To se zove program "Narodno računalo". On je cjelovit od "A" do "Ž" i mi prema njemu već postupamo u skladu sa financijskim mogućnostima a spremni smo ga normalno dati i Vladi da krene u potpunu realizaciju da bi se ostvarilo ovo što i vi kažete. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Kruno Peronja. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, predstavniče predlagatelja! Konačni prijedlog Zakona o elektroničkoj ispravi vjerujem da je još jedan korak u prihvaćanju europskih i svjetskih standarda u poslovanju i to usklađeno sa razvitkom tehnologije i sve tehnike koja zapravo postoji još više iskorištavajući čovjeka. Ono što je posebno korisno istaknuti jesu razlike između rješenja koja se predlažu ovim konačnim prijedlogom u odnosu na onaj iz prijedloga zakona te se razlozi navode zbog kojih su te razlike i nastale. Svakako da je to važno istaknuti zbog toga što razni nazivi ne moraju biti prihvaćeni onako kako se zovu na nekom od stranih jezika već ukoliko postoji određena riječ na hrvatskom književnom jeziku onda treba dati napor i nju koristiti. Vrlo je to važno i u samome naslovu zakona. Stoga je predlagatelj što mu posebno treba zahvaliti koji nije, koji se uspio othrvati brzini u donošenju izvrsnih zakona, nije propustio pa si je dao dodatnog truda i prihvaćena je načelna primjedba i prijedlog da se riječ "dokument" izmijeni riječju "isprava" kako u nazivu zakona tako i u cijelom tekstu, te da se određeni izrazi usklade s hrvatskim jezičnim izričajem. Neki dan samo raspravljali o udžbenicima, govorili smo o hrvatskoj kulturi, o kulturnoj baštini i ovo je jedan od doprinosa i priloga kako zaštititi hrvatski književni jezik koji je bogat hrvatskom književnom kulturom od Gundulića, Hanibala Lucića, Hektorovića pa sve do današnjim suvremenika. Također je predlagatelj u potpunosti prihvatio ovaj prijedlog te izvršio odgovarajuće izmjene koje su ugrađene u konačni prijedlog, pa se stoga i ovaj zakon zove Zakon o elektroničkoj ispravi. Ono što veseli posebno pravnike koji svakodnevno rade na tehnološkim usklađivanjima svoga poslovanja jest i uvodno nomotehnički čisto i jasno u zakonu koji ne broji previše članaka nego tek onoliko koliko je potrebno ukupno 29 sa završnim odredbama. Govori se o tome da elektronička isprava ima istu pravnu snagu kao isprava na papiru ako je njena uporaba i promet provode u skladu s odredbama ovog zakona. Stoga i fizička i pravna osoba koja je prihvatila uporabu i promet elektroničkih isprava ne može odbiti elektroničku ispravu samo zbog toga što je sačinjena, korištena i prometovana u elektroničkom obliku. Elektronički potpis gdje se na jedan precizan, točan način govori što je to zapravo napredan elektronički potpis utvrđen Zakonom o elektroničkom potpisu i kojim se pouzdano jamči istovjetnost potpisnika i udovoljava zahtjevima sadržanim u članku 4. Zakona o elektroničkom potpisu. Preciznost, naravno kada je riječ o elektronici koju bi pravnici trebali sve više prihvaćati i koristiti u svakodnevnom pravničkom govoru. Elektronička isprava od članka 5. pa nadalje do članka 13. govori se vrlo iscrpno što to zapravo znači ne samo za one koji vole trgovati preko Interneta nego oni koji se svakodnevno služe i brzinom u svom vlastitom poslovanju brišu granice. Čini mi se da je još ovo jedan Zakon u nizu kojega je predlagatelj doista na jedan pravi način napravio, predložio, složio za našu raspravu. I stoga bih se opet vratio na izričajne jezike gdje se i certifikacija zamjenjuje vrlo jasnom i hrvatskom riječju i niz onih nomotehničkih odredbi koje doista bi trebalo sa više dužnog poštovanja i dubine i promišljenosti proučiti, pročitati i onda koristiti u svakodnevnom govoru tako da naš govor ne bi siromašio uvođenje novih tehnoloških i tehničkih naziva ukoliko imamo svoju domaću pisanu hrvatsku riječ. Stoga potpora ovom Zakonu, a potpora i predlagatelju, ovdje nazočnima kako bi ustrajao da doista zakoni budu slika i prilika suvremenog hrvatskog društva, jezika ali i tehnološkog dostignuća.
Hvala. Poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine predsjedniče Vlade, kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o elektroničkoj ispravi i koji je u odnosu na prvo čitanje bitno popravljen, vidimo da je i naziv Zakona sukladno prijedlozima i primjedbama koje su bile na Odboru za zakonodavstvo date prihvaćeno i stoga je bitno bolji tekst nego što je bio u prvom čitanju. Nema dvojbe da gospodarski i društveni razvitak Republike Hrvatske u današnjem se trenutku i bližoj budućnosti temelji na razvoju i primjeni informacijske i komunikacijske tehnologije. Ona postaje temeljni pokretač gotovo svih gospodarskih, društvenih, političkih i drugih procesa te vodeći instrument međusobnog povezivanja poslovnih subjekata neovisno o njihovom mjestu djelovanja, prebivanja i vremenu trenutnog djelovanja. Informacijska i komunikacijska tehnologija pri tome se koristi kao sredstvo za poboljšanje poslovnih aktivnosti i koristi je sve više poslovnih subjekata a i tijela državne uprave što je vrlo značajno i vrlo bitno. Stoga je pri tome nužno stvoriti određeno zakonsko okruženje, određeni zakonski okvir koji će pružati dovoljnu razinu sigurnosti i zaštite takvog načina poslovanja. Iako se elektroničko poslovanje može provoditi i bez zakona, ono se zapravo i danas u nekim segmentima obavlja, odnosno nisu zakoni ili drugi propisi ti koji određuju da li će ili neće netko poslovati primjenom informacijsko komunikacijske tehnologije. Još se pri takvom načinu poslovanja postoji problem pravne nesigurnosti koji značajno usporava rast ovakve vrste poslovanja. Donošenjem ovog Zakona o elektroničkoj ispravi uz djelovanje već ranije donjetih zakona o elektroničkom potpisu i Zakona o elektroničkoj trgovini omogućiti će se javna, nesmetana, i pravno utemeljena uporaba i razmjena elektroničkih dokumenata u stvaranje povjerenja najšire javnosti u djelovanje institucije elektroničke isprave. Vrlo bitna i centralna kategorija ovdje je svakako elektronički potpis koji se ugrađuje u elektroničkoj ispravi i s njim se osigurava vjerodostojnost i pravovaljanost elektroničkog elementa. Time će se stvoriti prostor za intenzivnije djelovanje sustava elektroničkog poslovanja te razvoja elektroničke uprave. Također se stvara osnovica šire upotrebe sustava elektroničkog poslovanja i pružanja javnih usluga putem Interneta na poslovnim subjektima da intenzivnije prihvaćaju elektroničko poslovanje kao što je to već započeto u državnoj upravi kroz započete provedbene projekte hitro.hr i otvoreni javni sustava elektroničkih zemljišnjih knjiga. Zajednička značajka za sve pojavne oblike elektroničkog poslovanja je njihova sve veća neovisnost o papirnom mediju budući da se dokumenti izrađuju, razmjenjuju i arhiviraju u elektroničkom obliku. Problem se pojavljuje kada se određena aktivnost podržana elektroničkim poslovanjem želi dovršiti. Današnji pravni instrumenti i dalje traže trenutnu obradu i promet dokumenata na papiru što često znači preslike već sačinjenih elektroničkih primjeraka. Ovaj Prijedlog zakona pravno uređuje ova i ostala pitanja vezana uz uporabu i promet elektroničkih dokumenata u Republici Hrvatskoj. Koliko je ovo područje značajno govore i neki pokazatelji a to je gotovo svako drugo kućanstvo, točnije 47% u Republici Hrvatskoj posjeduje osobno računalo, Internet koristi 1,2 milijuna građana a nešto manje od 20% njih koristi neku od usluga elektroničkog poslovanja. To znači da skoro 240 tisuća građana kupuje, plaća račune, ugovara turističke aranžmane preko Interneta. Hrvatska u tom segmentu bilježi stalan rast, i prošle godine dosegnut opseg ove vrste poslovanja oko 263 milijuna dolara, znači 85,9% više nego u 2003. godini. U Hrvatskoj se danas na Internetu može obaviti sve, gotovo sve, od bankarskih usluga, turističkih aranžmana i sve veći broj tvrtki međusobno počinje koristiti sve oblike elektroničkog poslovanja. Zato je ovaj Zakon kao jedan institucionalni okvir ovakve vrste poslovanja u svakom slučaju dobrodošao i pruža jednu sigurnost i u svakom slučaju kolege koje su govorile da je potrebno posebnu pozornost kod ovog Zakona i kod ove vrste poslovanja obratiti na zaštitu, to je zaista vrlo bitno i ovaj Zakon u svakom smislu mislim da je vrlo korektan i da je jedan značajan korak ka informatizaciji i naše uprave i stvaranje jednog korektnog, zakonodavnog okvira. Zakon je u odnosu na prvo čitanje poboljšan i nomotehnički i u svakom smislu, i stoga podržavam u cijelosti ovaj Zakon.
Hvala. Poštovani zastupnik Ante Markov, izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici predlagatelja, kolegice i kolege. Ovo je jedan od onih Zakona koje naprosto nemate razloga ne podržati. Što znači da će ovaj Parlament pretpostavljam jednoglasno podržati ovaj Prijedlog zakona. Ali ovo nije Zakon od koga trebamo nešto očekivati posebno ne u smislu poticanja, posebno ne u smislu širih očekivanja. Naime, ovo je jedan od onih Zakona koji označavaju naše gledanje prema budućnosti, oni nas priključuju i dokazuju da Hrvatska jednako budno motri budućnost zajedno sa svim onim zemljama kojima povijesno pripadamo a kojima se upravo približavamo. Kako će elektroničko poslovanje čiji zavidan rast u Hrvatskoj možemo okarakterizirati od 2002. godine donošenjem Zakona o elektroničkom potpisu, 2003. donošenjem Zakona o elektroničkoj trgovini i jasno svim onim pravnim ali i praktičnim događanjima koji su uslijedili. Naravno promijenili su način života, promijenili su način i običaje, olakšali su način života i stvorili su u dijelu, u dijelu naših građana lakšu sliku i lakši način kako doći do, na jednoj strani najinteresantnijih podataka, kako se uključiti u sustav plaćanja, a da stojite kod kuće? Kako da olakšate sebi način komunikacije sa tijelima javne uprave? I to je naravno stvorilo jedan pozitivan, pozitivno ozračje opet kažem, ali u jednom partikularnom smislu. Nije obuhvatilo zajednicu, ali naravno na početku sam rekao ne možemo od ovog Zakona očekivati ono što on ne može dati. Naime još od predškolskog odgoja nužno je generacije koje dolaze upoznavati, stvarati uvjete, ali te uvjete stvarati svima. Ti uvjeti moraju biti dostupni jednako u općinama koje imaju najmanji proračun ili strukturama onih naših građana koje se bore za preživljavanje ako želimo stvoriti društvo znanja. Društvo znanja je preduvjet za ostvarenje svih onih težnji jer naravno znate jedna od onih velikih hrvatskih iluzija ili zabluda je zasigurno ulaskom u Europsku uniju ćemo riješiti sve naše ekonomske probleme. A ona druga je bila mi imamo izuzetno dobro i visokoobrazovanu kvalitetnu snagu i lako ćemo smanjiti poreze. To nije nikakvi problem, a još lakše ćemo povećati plaće. Pa su se gotovo grupacije u strukturama Vlade samo natjecale tko će više povećati plaću u periodu kad je slobodno bilo vrijeme za davanje takvih obećanja. Naravno zabluda je bila i da je Hrvatska superatraktivna za strana ulaganja. Naravno da tome svemu nije tako. Naravno da stvaranje aktivne pozicije upravo u tim segmentima će dati upravo zamaha i stvaranje jedne realne elektroničke trgovine u Hrvatskoj u punom smislu riječi. U punom smislu da se može konzumirati da od tijela javne uprave možete uistinu dobiti i da ste s time upravo što su kolege kazale spriječile i koruptivne oblike jer ovakav način poslovanja samo po sebi prevladava tu stepenicu u kojem se javljaju koruptivni oblici. Prema tome taj sustav aktivnog ponašanja je nužno raditi u svim segmentima. Od predškolskog odgoja kroz školovanje jer školovanje i edukacija i preventiva je nešto što je važno da bi se stekla moć znanja. Moć znanja je danas presudna riječ u bilo kojem svjetskog gospodarstvu koje se uspješno nosi sa svim problemima i čije stope rasta ne trebaju biti 10, 12% da bi ta nacija uživala status suvremene, uspješne i one u kojoj zaposlenost ne predstavlja problem. Zbog toga je naravno ti strateški ciljevi koji, koji će biti nastavak na ovo o čemu danas raspravljamo od stupnja obrazovanja i zaposlenosti će ovisiti u kojoj mjeri, kada i na koji način ćemo moći primjenjivati poslovanje, elektroničko poslovanje, u kojoj mjeri će dostupnost tijela javne vlasti u ime građanina biti u potpunosti konzumirano i u kojoj mjeri ćemo svi skupa koristiti ove alate? Ovo su alati kako da dođemo do ciljeva. Ciljevi u gospodarstvu su zaposlenost, profit i stvaranje novih radnih mjesta. A ovi alati moraju samo pomoći da dođemo do toga. Oni ne mogu sami po sebi ukloniti razloge zbog kojih se danas ako se nalazimo u lošem stanju su oni krivci tog stanja. Zbog toga sam na samom početku rekao da je ovo jedan od alata na koji treba urediti način života, način poslovanja, a ne od njega očekivati suprotno jer ćemo onda za godinu dana kazati: "Evo vidite ovaj Prijedlog zakona koji smo donijeli jednoglasno u hrvatskom Parlamentu nije ostvario svoje ciljeve." Ne može ovaj Prijedlog zakona ostvariti svoje ciljeve. On je alat. On se treba znati koristiti, treba jasno što je Pero kazao, on mora imati svoj sigurnosni aspekt. Naime nije pristojno, nije ni dobro da tijela javne vlasti imaju različite programe. Pa onda jedan naslonjen je na ovu mrežu, drugi na ovu mrežu, treći na ovu mrežu i nemate integralnu uvezanost da može, da mogu tijela javne vlasti sa građanima komunicirati na jednostavan način. I onda praktično imate nešto što je još gore nego da imate papire. Znači ulažemo puno novaca u elektroničku opremu, a pri tom nismo napravili strategiju i kazali mi se oslanjamo recimo na onu opremu koja će se 50% proizvoditi u Hrvatskoj. I tko od ovih svjetskih operatera želi da Hrvatska u svim segmentima javne uprave koristi tu vrstu softwera ili tu vrstu tog programa ili hardwerske opreme mora doći u Hrvatsku i mora proizvoditi 50% ukupnog proizvoda u Hrvatskoj. Na taj način bi riješili dvije stvari. Imali bismo silnu podršku javnosti, imali bismo ono razumijevanja što se kaže. Kaže se u pitanjima koja se uređuju ovim Zakonom stvorimo povjerenje najšire javnosti. Naravno treba ga stvoriti da javnost povjerujem, a ovo je jedan od modela prije svega da imamo jedinstven sustav kojeg ćemo moći razumjeti i pratiti, da od tog sustava imamo i koristi. Da zaposlimo ljude u Hrvatskoj jer naši ljudi znaju kako se radi bilo koji posao pa i taj posao. Prema tome na ovaj način možemo pomoći da ovi alati ne budu samo kupljeni alati koje ćemo kupiti iz inozemstva, dovesti u Hrvatsku i nabubati napamet a neću koristiti nikome no oni moraju biti stvarni alati s kojim će naša djeca izlazeći iz osnovnog obrazovanja već imati sve elemente daleko veće nego što mi ovdje danas imamo koji i ovom raspravljamo i koji ću aktivno koristiti te alate kroz znanje. Prema tome rasprava o ovoj temi je daleko šira. Ja je osobno u potpunosti podržavam kao i prijedlog ovog Zakona jer sam raspravljajući u prvom čitanju govorio o određenim, naravno nisam u posjedu takvog znanja da mogu sugerirati određene stavke ovog Prijedloga zakona. Govorio sam više općenito i načelno, ali vidim da je predlagatelj kod drugog čitanja uvažio dosta iz rasprava koje su bile i to apsolutno je na tragu ovom o čemu ja govorim da ove alate naprosto moramo staviti u dostupnost svima onima koji se mogu njima koristiti. A istovremeno sustav podrške kroz školstvo, kroz razvoj znanja i kroz javnu riječ mora biti ta koja će kroz godinu dana dati punu opravdanost donošenja ovog Prijedloga zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt državni, a pardon ispričavam se, replika poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče pa mislim da je gospodin Markov dobro načeo ovaj problem informatičke opreme koja je u tijelima javne vlasti znači to je državna uprava i javna uprava i javna poduzeća, sve što spada pod taj, to je širok pojam. Načeo je baš taj dobar problem. Naime mi u Hrvatskoj moramo ići za time da prije svega mi sami, prije svega državna uprava, javne službe kupuju domaću opremu. Znači, kupujmo hrvatsko. Imamo razvijene firme recimo Končar, Končar je daleko napravio ogromne stvari na djelu izrade i proizvodnje informatičke opreme i mi kao država, znači kao tijela državne vlasti baš bi trebalo se ići na takve sustave da promičemo i svoje ideje i da imamo sustav koji će biti kompatibilan, a ne inkompatibilan kao što ga sad imamo i onda krenimo, pomozimo domaćim proizvođačima. Napravimo posao i zaposlimo nove ljude, a ne uvoziti izvana i onda se ne zna što se uvozi. Jer, očito mnogima je bitna samo provizija kod razno razne kupovine, a ne ono što se treba imati. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa. Pa ja se slažem sa Perom o čemu je govorio i možda slogan umjesto kupujmo hrvatsko, proizvodimo hrvatsko. Uvijek govorimo u zadnjim godinama kupujmo, kupujmo. Nemamo što kupovati ako ne proizvodimo. Idemo najprije proizvoditi hrvatsko i misliti hrvatski u smislu znanja. Mi imamo mogućnost da našim znanjem konkuriramo bilo kome, a ako usput stvorimo i jasnu viziju i želju da i proizvodimo hrvatsko, onda ćemo naravno i kupovati to jer će to biti oplemenjeno i znanje i naš rad. Mislim da to ima ova zemlja i znanja i sposobnosti i volje i da se stvara jedna dobra klima u kome se to mora i treba ostvariti. U tom smislu moja replika naravno nije upućena Peri, nego više jedan komentar.
Druga replika poštovani zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Pa ja bih gospodinu Markovu replicirao u onom dijelu njegove rasprave u kojoj se osvrnuo na ciljeve, očekivanja ovog zakona, alatima i tome slično. Naime, moje je mišljenje da ovaj propis u prvom redu treba shvatiti kao osnovni preduvjet, kao nešto što regulira određene stvari na način da bi se upravo to o čemu ste vi govorili mogli na takav način, dakle na takav afirmativan način zapravo i realizirati u našem društvu bez obzira koji segment našeg društva u ovom smislu analizirali, da li je to sustav državne uprave, da li je to sustav školstva ili bez obzira o kom dakle segmentu društvenih djelatnosti govorili nedvojbeno je da ćemo u budućnosti upravo elektroničkim putem komunicirati. Ali da bismo mogli na pravi način elektronički komunicirati, pa da bismo se mogli i na pravi način zaštititi od zlouporabe takve komunikacije mislim da je upravo u tom smislu ovaj zakon kojeg imamo ispred sebe neophodno potreban i neobično me veseli činjenica što ćemo ga svi, a što smo imali prilike vidjeti od predstavnika klubova u tom smislu i podržati.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa. Naravno, nema potrebe za nekom polemikom ali kazao bih da postupovnost o kojoj sam ja govorio apsolutno ne negira važnost ovog zakona. Ja sam samo govorio da naprosto moramo stvoriti uvjete na svim razinama i kod građana i kod tijela javne vlasti, ali i u sustavu organizacijskom koji treba biti jednostavan, razumljiv i čitak za svih. On ne smije biti kompliciran, da naprosto komplicirana istina pojede samu istinu. Mi moramo stvoriti nešto što je jednostavno. Danas je američki cijeli sustav se znate kako je napravljen softwarski yes, no. Znači on ima naj jednostavniji oblik komunikacija sa korisnicima. Naš sustav bilo gdje u Hrvatskoj mi smo toliko iskomplicirali stvari da naprosto mi ne razumijemo više sami sebe. Kad nešto pitate je li u redu ili nije vi ne dobivate odgovor da niste vi u pravu ili da nešto nije u redu, nego dobivate odgovor koji trebate provoditi da bi kroz te neke jezične kombinacije mogli doći do zaključaka koji možda i nije točan. Prema tome, problem je, mi moramo pojednostaviti stvari u Hrvatskoj. Stvari su jednostavne. Ako nešto pitate da li možete dobiti građevinsku dozvolu odgovor je da ili odgovor je ne, a ne može biti odgovor ako to, ili, možda, sutra itd. To je naš problem i to guši i gospodarstvo i ljude čini nezadovoljnim i stvara se jedna ružna navika da i ono što je normalno da pitate i da dobijete odgovor da, da molite da vam to netko kaže. I to je ono što opterećuje naš sustav i iz čega trebamo izaći. Vjerujem da će ovaj prijedlog zakona pomoći i u tom smislu.
Hvala. I završni osvrt državni tajnik Središnjeg državnog Ureda za E-Hrvatsku Miroslav Kovačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, uvažene gospođe i gospodo zastupnici. Ja vam dakako želim ponajprije zahvaliti na ovoj izuzetno kvalitetnoj raspravi koja je otvorila mnoga pitanja i usuđujem se reći da ste zapravo pokrili sve ono što je ključno i što danas predstavlja problem ali recimo to tako izazov u razvoju informacijskog društva u Hrvatskoj. Mislim da neka od vaših pitanja dakako zaslužuju i iscrpnije odgovore. Pokušat ću se s obzirom da je vrijeme ograničeno usredotočiti na ona najbitnija. Možda da krenemo od kraja ova rasprava o tome kako potaknuti hrvatski proizvod da tako kažem vezan uz informacijsko komunikacijske tehnologije. Moje osobno mišljenje je bilo to donekle izrečeno već i sada da se treba usredotočiti na one proizvode gdje je u prvom redu znanje ono koje daje dodatnu vrijednost. Znači, softwarska rješenja, rješenja koja idu prema implementaciji velikih sustava. Možda manje na hardware zbog konkurentne situacije kakva već je na globalnom tržištu iako od njega dakako ne treba odustajati. Ja se nadam i vjerujem da ćemo u suradnji sa IST udrugom Hrvatske udruge poslodavaca nakon što dobijemo rezultate studije koja je upravo u pripremi. Dakle, studije hrvatskog IST sektora. Vidjeti koji su ti putovi, što konkretno treba napraviti Vlada, što treba napraviti sami sektor kako bi se ta industrija na pravi način u Hrvatskoj dodatno potaknula. Bilo je prijedloga da se izradi jedna sveobuhvatna strategija informatičkog obrazovanja ili, odnosno opismenjavanja. Ja moram reći da je Vlada usvojila plan razvoja sustava odgoja i obrazovanja 2005. do 2010. koji ima jedan snažan naglasak upravo na korištenje informacijsko komunikacijske tehnologije. Nije to jedini okvirni dokument koji mi imamo, ali nismo ostali samo na dokumentima. Mi smo recimo ECDL takozvanu Evropsku kompjutorsku vozačku dozvolu kao opće prihvaćeni program u Evropi i u svijetu uvrstili i kao obvezu kod osposobljavanja državnih službenika, Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa. Počeo je program obrazovanja nastavnika. Petstotinjak nastavnika bi do kraja ove godine kroz taj program trebalo proći. Oni će nakon toga obučavati svoje kolege, a dakako sustavno onda i učenike. Zamisao je da i škole kao takve lokalno postanu ti centri gdje će se i ostali korisnici moći osposobljavati kroz program ECDL, kroz taj okvir koji omogućuje da tko god prošao kroz program postane informatički pismen. Ja neću ovdje govoriti da, neću iznositi nešto što možda zvuči preoptimistično, ali činjenica je da, ima razloga za vjeru da mi nismo tako informatički nepismeni. Ako je broj korisnika Interneta oko 31% u Hrvatskoj. Ako je evropski prosjek oko 40 ljudi koji aktivno koriste Internet nikako se ne može reći da su informatički nepismeni. Dakako, radi se o tome koliko kvalitetno mogu koristiti potencijale informacijsko komunikacijske tehnologije. Ali, to je izazov i u Evropi i u svijetu to takozvano premošćivanje digitalnog jaza. Izazov će dakako biti i nama. Dakle, smatram da kroz postojeći sustav imamo dovoljno provedbenih dokumenata za informatičko i opismenjavanje i kontinuirano obrazovanje. No, dakako morat ćemo nalaziti uvijek efikasnije načine za njihovu provedbu. Također da se osvrnem samo kratko na provjeru vjerodostojnosti elektroničke isprave budući da je ona izravno vezana i uz ovaj zakon. Ja mislim da možemo imati apsolutno povjerenje u ono što radi FINA u tom segmentu. Ona poštuje sve međunarodne standarde. Ona je na osnovi toga i dobila taj certifikat. Ona koristi najnapredniju tehnologiju u tom smislu i ne samo da nema potrebe, nego mislim da bi posve bilo pogrešno da mi tražimo strane certifikatore za nešto tako. Radi se o nečem strateškom, radi se o nečem što je jednako važno otprilike kao vlastiti novac ili jedan drugi tako ključan sustav. Dakle puno povjerenje u FINA-u. Izuzetno je jednostavno provjetriti vjerodostojnost tog potpisa, to traj nekoliko sekundi i to se obavlja putem Interneta automatski. Tako da nema nikakve dvojbe da će donošenjem ovog zakona i pri pravilnom primjenom tehnologije biti bitno olakšano korištenje elektroničkih isprava. Isto tako, što se tiče gruntovnice kao takve ona uz ovaj zakon može postati u onom dijelu, gdje je usklađena dakako sa stvarnim stanjem i to će biti verificirano od strane Ministarstva pravosuđa, elektronički potpisan, ona postoje pravno valjani dokument. Zašto je gruntovnica u ovakvom slučaju u ovakvom stanju na Internetu? Upravo zato da se potakne one koji nisu napravili niti digitalizaciju niti sravnjivanje da to što prije učine da na neki način pritisak javnosti ih natjera da se taj proces ubrza. Također, ono što želim još naglasiti. Bilo je rečeno da je informacijska sigurnost izuzetno važna u svemu ovome što radimo, to ne mogu dovoljno naglasiti koliko je to važno. potpuno ste u pravu, Središnji državni ured je u suradnji s ostalim službama državne uprave napravio jedan program nacionalne informacijske sigurnosti za koje smo dobili sve pohvale stručne javnosti. Mislimo da je izuzetno kvalitetan dokument, upravo zato jer su u njemu sudjelovali svi koji na tom području imaju za reći i on je sada u fazi provedbe. Ja očekujem da će već idući zakoni koji će se pred vama pojaviti, ne samo da očekujem nego znam da njihovi prijedlozi imaju ugrađeno sve ove odredbe, što će sasvim sigurno podići razinu informacijske sigurnosti. Zaključno rekao bih još samo da, može. … [[Upadica se ne čuje.]] Dakle, hvala gospodine predsjedniče, ja sam na neki način smatramo da sam ovim što sam govorio o sustavnom obrazovanju o ICTU-u pokrio i prijedlog gospodina zastupnika Piplovića, no ostajem pri tome. Mislim da imamo dovoljno strateških dokumenata, da trebamo poraditi više na njihovoj provedbi. Slažem se apsolutno sa potrebom informatičkog opismenjivanja i sustavnog obrazovanja. Mislim da sam u ovom svom obrazlaganju obrazložio stav Vlade po tom pitanju. Zahvaljujem dakako na tom prijedlogu. I zaključno, želio bih zahvaliti dakako svim zastupnicima, svima koji su sudjelovali u donošenju ovog zakona i posebno na potpori koju ste ukazali ne samo zakonu, nego i radu Središnjeg državnog ureda za e-Hrvatsku. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Obzirom da je, se državni tajnik očitovao, iznio svoje mišljenje u pogleda prijedloga zaključaka poštovanog zastupnika Frane Piplovića, molim zastupnika Piplovića da se očituje.
Da ja ću povući svoj prijedlog zaključka. Ali u svakom slučaju trebalo, sve ovo što je državni tajnik ovdje naveo da to bude na neki način vidljivije, da se na neki način približi to ljudima i ovo tu strategiju koja postoji barem je podijeliti na neki način u neke programe i da se to, ta jedna edukacija na terenu na naš put u Europsku uniju sa nepismenim ljudima u informatici će biti daleko, daleko teži.
Hvala. Dakle utvrđujemo da je prijedlog zaključaka povučen. Konačni prijedlog zakona o elektroničnoj ispravi. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 95 glasova za i 2 suzdržana. … [[Govornik se ne razumije.]] donesen Zakon o elektroničkoj ispravi.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima stupio je na snagu 1. siječnja 1997. godine. Ako mi dozvolite smatram da neću pretjerivati kad kažem da donošenost, usvajanje ovog zakona spada među one zakone kojima se doista značajno mijenjao hrvatski legislativni i uopće ustroj države u skladu sa uređenim demokratskim građanskim državama. Zašto? Zato što taj zakon po svom sadržaju jest, trebao je i jest napravio konačni prekid onoga što je Hrvatska imala prije, odnosno prije razdruživanja dok smo bili u socijalizmu, a to je sustav društvenoga vlasništva. Jedna posebnost koju druge države, građanske države nemaju, gdje je načelo prava vlasništva jedno od temeljnih ustavnih načela takovih država. Zato mi se da stupanjem na snagu tog zakona o njegovo donošenje spada u važne datume u našem sustavu. Ali promjena jednoga sustava, osobito kad je riječ o imovinskim odnosima, vlasničkim odnosima nije laka niti jednostavna. I o tome govori i primjena ovoga zakona. Ovaj zakon je važan čini mi se i po svom obimu. Ima oko 400 članaka i sadrži ove temeljne institute vlasništva, posjeda, služnosti, hipoteke i sl. Ali on ima i nešto što je izuzetno važno i što čini mi se da je prevladavalo u dosadašnjoj primjeni, njegovoj primjeni, a to su Prijelazne i završne odredbe. Zašto? Zato što upravo tim Prijelaznim i završnim odredbama trebalo je stvoriti mehanizme kako će se ono što je u društvenome vlasništvu pretvoriti u pravo vlasništva, dakako sa što manje poteškoća i problema. Tako da je ovaj zakon imao i posebnu glavu koja se odnosi na pretvorbu prava raspolaganja i korištenja, određujući tko postaje vlasnik imovine na kojoj je netko imao pravo pa je raspolaganje korištenje, ovisno o tome o kojoj je vrsti nekretnina riječ i koji su bili subjekti toga prava. Taj zakon je imao i jednu posebnost, a to jest odredbu koja je isključivala primjenu dakle tih odredbi, općih odredbi kao u prijelaznome dijelu Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima koje su se odnosile na pretvorbu pravo pravnog korištenja, a to je odredba članka 390. koja je propisivala da se odredbe toga zakona o pretvorbi, pravo pravnog raspolaganja i korištenja ne odnose na stvari, tj, na onu imovinu na kojoj su pravo upravljanja, korištenja i raspolaganja imale bivše društvene, društvo političke organizacije, kao i na stvari koje isu unesene u društveni kapital društvenih poduzeća prilikom njihove pretvorbe. Također niti na imovinu koja se nalazi na privremeno okupiranim, kasnije oslobođenim područjima te da će se pretvorba te imovine urediti posebnim zakonima. I to je doista i učinjeno, tj. ti posebni zakoni su doneseni i to s više ili manje uspjeha. Kad nekad govorimo o tome onda samo moram napomenuti da je pretvorba prava upravljanja društvenim sredstava bivših društven-političkih organizacija uređena i provodi se prema Zakonu o pretvorbi prava na društvenim sredstvima bivših društveno-političkih organizacija. Čini mi se da je primjena toga zakona i pretvorba prava ovih organizacija izazvala manje poteškoća nego pretvorba prava upravljanja koje su imala bivša društvena poduzeća i koja se također odvijala po posebnim zakonima, po Zakonu o pretvorbi društvenih poduzeća i Zakonu o privatizaciji. Svjedoci ste o tome, nema posebno govoriti kako svako malo se postavljaju razna pitanja i dvojbe o tome je li pretvorba određene pravne osobe korektno provedena između ostalog uključujući i to da li je unesena ili nije unesena sva imovina koja je trebala biti unesena u tu pretvorbu određene pravne osobe i je li u pretvorbu uneseno ili nije, ili je uneseno ono što doista i nije moglo biti uneseno. To se može čak i razumjeti s obzirom na složenost tih odnosa i naravno poseban sistem i nesređenost bilo kakvih evidencija u sustavu društvenog vlasništva. Na bazi takve startne pozicije doista nije lako pretvorbu. Nije to u praksi niti bilo lako činiti s obzirom da po mojoj ocjeni ako smijem tako reći, određene odredbe zakona su bile i nedorečene. Naime prema Zakonu o pretvorbi društvenih poduzeća bilo je rečeno da se vrši pretvorba i utvrđuje nositelj prava vlasništva u tim pravnim osobama, da to pravna osoba postaje vlasnikom, ali je pretvorba prava vlasništva vršena po principu pravnog sljedništva, ali ne u stvarno pravnom smislu kako se to često naglašava u pravnoj teoriji. Naime vi znate da je poduzeće podnosilo zahtjev za pretvorbu Hrvatskom fondu za privatizaciju s onim velikim elaboratima. Činjenica je međutim da rješenje Hrvatskog fonda za privatizaciju ako ste ga vidjeli, pretpostavljam da ste ga svi imali prilike vidjeti, bilo je vrlo kratko i sadržavalo je samo ukupan iznos vrijednosti te pravne osobe kojoj se daje suglasnost na pretvorbu i broj dionica pridržavajući o nekim slučajevima i rezervaciju dionica za bivše vlasnike radi buduće primjene Zakona o naknadi. Dakle ono što je i to činjenica je bila u određenom smislu nastavljena kroz zakon koji slijedi kroz Zakon o pretvorbi društvenih poduzeća, to je bio Zakon o privatizaciji. Naime oba ova zakona koja su u određenoj mjeri određivala i te vlasničke, odnosno pretvorbu s pravom korištenja nisu sadržavala na žalost definiciju toga što pravna osoba, društveno poduzeće kada se pretvara u trgovačko društvo, stječe kao svoje vlasništvo u postupku pretvorbe. U takvoj pravnoj situaciji i praksa nije mogla dati jednoznačan odgovor i u praksi su se te odredbe različito primjenjivale. Dakako da je to uzrokovalo i niz sporova pred nadležnim sudovima. Praksa … [[Ne razumije se.]] na način da se sve što je bilo upisano u zemljišnim knjigama kao … [[Ne razumije se.]] korištenja te pravne osobe po principu … [[Ne razumije se.]] knjižilo, da je situacija bila da se knjižilo i ono primjerice zemljište, prem da ono nije bilo procijenjeno u pretvorbi nego samo zgrada na tom zemljištu. Događaju se situacije da se knjižilo i ono što se ne može po zakonu knjižiti. Naime vi znate da po Zakonu o poljoprivrednom zemljištu i Zakona o šumama i šumskom zemljištu, sve šume, odnosno poljoprivredno zemljište koje je bilo u društvenom vlasništvu postalo je vlasništvo Republike Hrvatske. Dakako da se ni onom što je pomorsko dobro ili posebne vrste stvari kao što su ribnjaci, nasadi ne može steći pravo vlasništva. To se određena imovina sagrađena na tome mogla se iskazivati kao vrijednost u procjeni prilikom pretvorbe, ali same nekretnine nisu mogle biti unošene u pretvorbu. Ovakovu pravnu prazninu i ovakvu … [[Ne razumije se.]] praksu zakonodavac je pokušao u nekoliko navrata otkloniti tako da je 96. godine donesene su dopune Zakona o privatizaciji kada se tražilo da pravna osoba ako je treba, ako je to potrebno za upis njenog vlasništva na određenoj imovini u zemljišne knjige traži od Hrvatskog fonda za privatizaciju potvrdu, iskaz, rješenje toga tijela Hrvatskog fonda za privatizaciju koje su sve nekretnine unesene u pretvorbu prilikom davanja suglasnosti na pretvorbu. I to pitanje, i takvo zakonom rješenje je bilo izazvalo poteškoće zato što to rješenje fonda u svom značenju nema znači … [[Ne razumije se.]] isprave, dakle isprave koja sama po sebi je već dovoljna za upis u zemljišne knjige. Dakle očigledno je, to i svi dobro znamo iz dosadašnjih rasprava koje su se u pretvorbi vodile na razne načine, da je nedostajanje, odnosno odsutnost pravne norme koja bi jasno iskazivala što je pravnoj osobi, društvenom poduzeću prilikom njegove pretvorbe uneseno u društveni kapital, izazivalo dosta poteškoća u praksi. Sada je vrijeme ocjenjujemo da se definitivno i ta priča konačno dovrši, zaokruži, da se definitivno čini mi se unese konačni red u to što su pravne osobe stekle prilikom svoje pretvorbe. Djelomice se to naslanja, odnosno samo dozvolite podsjetiti, to je sada učinjeno na području posebne vrste građevinskog zemljišta, turističkoga zemljišta u Prijedlogu zakona o turističkome zemljištu koji je prošao prvu raspravu pred ovim Visokim domom i koji je dobio podršku u prvom čitanju. Ono što se u ovim prijelaznim i završnim odredbama sada izrijekom propisuje i daje se jasna definicija, to je dakle definicija onih stvari, one imovine koja je društvenopravnoj osobi unesena u kapital, u njen kapital prilikom pretvorbe na način da se iza članka 390. dodaje novi članak 390a. koji izrijekom propisuje da se trgovačko društvo kao pravni slijednik društvenoga poduzeća smatra vlasnikom nekretnina koji su na dan procjene vrijednosti temeljnog kapitala u postupku pretvorbe i privatizacije bile i ti uvjeti trebaju biti kumulativno ispunjeni, društveno vlasništvo … [[Ne razumije se.]] korištenja i raspolaganja društvenog poduzeća koje su mogle biti predmet stjecanja prava vlasništva, dakle to ne može biti poljoprivredno zemljište, šumsko zemljište čija je vrijednost procijenjen kapital društva i koje su po nadležnom tijelu Hrvatskom fondu za privatizaciju iskazanom kapitalu društva. To je čini mi se ono najbitnije što se treba reći o ovim izmjenama i dopunama zakona. Međutim dozvolite mi još napomenuti jednu izmjenu i dopunu koja se predlaže, a ona se odnosi na raspolaganje nekretninama u vlasništvu jedinica lokalne uprave i samouprave. Naime prema ovom zakonu jedinice lokalne uprave i samouprave mogu raspolagati nekretninama u svom vlasništvu samo na temelju javnog natječaja i to je pravilo koje smatramo da … [[Ne razumije se.]] preglednosti, transparentnosti tržišnom pristupu kada jedinica lokalne uprave i samouprave raspolažu svojim nekretninama, sprečavajući mogućnost ili sumnju da se radi o pogodovanju nekim određenim subjektima. Ali to pravilo ma kako bilo dobro zamišljeno, pokazalo se da ipak moraju postojati određeni izuzeci. Zakonodavac koji je već učinio prvi puta kada je odredio da se to ne odnosi na slučajeve kada se tim zemljištem raspolaže radi izgradnje kuća na područjima od posebne državne skrbi za smještaj osoba koje ostvaruju pravo na obnovu, odnosno na stambeni smještaj po Zakonu o obnovi. Sada se predlaže dalje zapravo odstupanja od ovoga, u onim situacijama kada se pravni promet odvija između jedinica lokalne uprave i samouprave izravno, dakako i Republike Hrvatske te pravnih osoba u njihovom vlasništvu ili pretežitom vlasništvu te se predlaže to činiti u jednoj situaciji koja zapravo je životna, gdje jednostavno nema niti logike niti mogućnosti da se donese drukčija odluka, a to je kada se zapravo u primjeni prostornih planova formira građevinska čestica i kada određena osoba koja je izgradila kuću ili ima opću česticu treba da bi formirala građevinsku česticu dobiti još dio parcele koja je u vlasništvu jedinice lokalne uprave i samouprave. Zakonom se predlaže da to bude maksimalno do 20% veličine kod formiranja te građevinske čestice, građevinske parcele kada se omogućuje da se ne ide na javni natječaj jer doista se u takvoj situaciji objektivno ne može nitko drugi niti pojaviti jer je riječ o osobi koja jest vlasnik te čestice koja mora da bi se uskladila sa prostornim planom doći, odnosno kupiti od jedinice lokalne uprave i samouprave taj dodatni dio do 20%. Stoga se predlaže da se u ovakvoj situaciji to ne traži i ne inzistira na javnom natječaju. Poštovane dame i gospodo zastupnici to je ono što mislim da se treba naglasiti o ovom prijedlogu zakona, u njegovom prvom čitanju. Naravno da će Vlada kao predlagatelj ovoga zakona između dva čitanja nastojati unijeti sve one primjedbe i prijedloge kako bi se zakon dodatno poboljšao. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Imamo jedan ispravak, gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, ispravljam netočni navod državne tajnice koja je rekla da nema uopće problema da se prema Zakonu o šumama sve što je bilo tzv. društveno vlasništvo, što znači šume i šumsko zemljište da je postalo državno vlasništvo. Nije točno. Imamo primjera na području Istre gdje su se općine i gradovi uknjižili na tzv. šumsko zemljište koje se nalazi uz područje obale pa su prodali svojima podobnicima. Nakon toga su omogućili urbanizaciju svega toga, a ovaj Zakon uopće o tome ne govori, a to je ogroman problem i ogromna je šteta nanesena državnoj imovini. Sporovi se ne vode, Državni inspektorat je sve utvrdio i do dan danas to je mrtvo slovo na papiru. Tražimo da se to konačno riješi. Hvala.
Hvala lijepo. Da li odbori? Izvolite. Odbor za zakonodavstvo, gospodin Emil Tomljanović. Ne, za pravosuđe, oprostite.
Hvala lijepo. Da li odbori? Izvolite. Odbor za zakonodavstvo, gospodin Emil Tomljanović. Ne, za pravosuđe, oprostite. Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi predstavnici Vlade. Odbor za pravosuđe Hrvatskog sabora razmotrio je na 35. sjednici održanoj 6. prosinca 2005. godine Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 17. studenog 2005. godine. Odbor je predmetni Zakon raspravio na temelju svoje nadležnosti iz članka 73. Poslovnika Hrvatskog sabora u svojstvu matičnog radnog tijela. Uvodno, predstavnik predlagatelj istaknuo je da postojeći Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima propisuje da se opće odredbe tog Zakona o pretvorbi prava upravljanja, korištenja i raspolaganja u pravo vlasništva ne odnose na stvari na kojima su se pravo upravljanja, korištenja i raspolaganja imale bivše društvene i društveno-političke organizacije. Te na stvari koje nisu unesene u društveni kapital pravnih osoba u postupku pretvorbe društvenih poduzeća. Prijedlogom se kumulativno propisuju pretpostavke pod kojima trgovačka društva kao pravni sljednici ranijih društvenih poduzeća po završenoj pretvorbi društvenog vlasništva postaju vlasnicima nekretnina. Vrši se i usklađenje sa Zakonom o gradnji i Zakonom o sustavu državne uprave. U raspravi o tekstu predloženim izmjena i dopuna Zakona članovi Odbora iznijeli su sljedeća mišljenja, prijedloge i primjedbe. Člankom 4. Prijedloga zakona dodaje se članak 390.a kojim se kumulativno propisuju pretpostavke pod kojima trgovačka društva kao pravni sljednici ranijih društvenih poduzeća po završenoj pretvorbi društvenog vlasništva postaju vlasnicima nekretnina. U točci 3. članka 390.a koja glasi: "čija je vrijednost bila procijenjena u kapital društva i koje su po nadležnom tijelu iskazane u kapitalu društva" treba brisati riječ: "bila" kako bi se predložena norma mogla primjenjivati i na sve buduće slučajeve. Mišljenje je da se odredbom članka 5. Prijedloga zakona kojom se mijenja stavak 2. članka 391. treba dopuniti na način da se izuzeće od odredbe stavka 1. odnosi na pravne osobe u vlasništvu ili pretežitom vlasništvu jedinica lokalne uprave i samouprave jer se također u ovom slučaju radi o javnom interesu. Člankom 5. dodaje se stavak 3. u članku 391. i propisuju izuzeci od provedbe javnog natječaja po utvrđenoj tržišnoj cijeni. Članovi Odbora jednoglasni su u ocjeni da se takvom normom olakšava raspolaganje nekretninama u vlasništvu jedinica lokalne samouprave i jedinica područne, odnosno regionalne samouprave. Međutim, predložena norma nedorečena je u dijelu određivanja citiram: "utvrđena tržišna cijena". Stoga predlažu da se propišu elementi cijene koji mogu biti cijena dobivena temeljem ovlaštenog vještačenja ili cijena prema relevantnim podacima nadležne porezna uprave. Ukazano je također, iako to nije materija ovog Zakona, da bi i prodaju stanova na kojima je uspostavljen institut najma stana trebalo rješavati bez provođenja javnog natječaja. U stavku 3. alineje 2. članka 391. sugerira se ukazati na pravne posljedice nepodnošenja zahtjeva za ishođenje građevinske dozvole. S obzirom na činjenicu da su se neka trgovačka društva uknjižila vlasnikom nekretnina bez podobnih dokumenata za stjecanje vlasništva kao pravni sljednici društvenog poduzeća ukazano je i na potrebu pojašnjenja mogućih načina pobijanja valjanosti takvih upisa. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe jednoglasno je odlučio predložiti Hrvatskom saboru sljedeće zaključke. Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznijeti u raspravi o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima uputit će se Vladi Republike Hrvatske da ih uzme u razmatranja pri izradi Konačnog prijedloga Zakona.
Hvala lijepa. U ime Odbora za zakonodavstvo gospodin zastupnik i predsjednik Odbora Florijan Boras.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za zakonodavstvo Hrvatskog sabora na 57. sjednici održanoj 30. studenog 2005. godine raspravljao je o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima, a koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 17. studenog 2005. godine. Odbor za zakonodavstvo podupire donošenje ovog Zakona i istovremeno predlaže da se članak 1. i 6. nomotehnički dorade. Istodobno Odbor predlaže Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak, da se o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima provede rasprava istodobno sa Konačnim prijedlogom Zakona o turističkom zemljištu. A to sve, kao što u obrazloženju stoji, imajući u vidu povezanost sadržaja pravnih instituta i njihovih rješenja, predlaže se kao što sam rekao da na istoj sjednici Hrvatskog sabora provede rasprava i o ovom Prijedlogu kao i o Konačnom prijedlogu navedenih zakona, dakle, Zakona o turističkom zemljištu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav, predsjednik Odbora gospodin Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora raspravio je na 44. sjednici održanoj 1. prosinca 2005. godine Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima koje je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 17. studenog 2005. godine. Odbor je Zakon raspravio na temelju svoje nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora. U raspravi je Odbor podržao rješenja iz Prijedloga ovog Zakona. Nakon rasprave Odbor je jednoglasno, 7 glasova za, predložio Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak: Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi o Prijedlogu zakona na sjednici Sabora i njegovih radnih tijela uputit će se predlagatelju radi izrade Konačnog prijedloga Zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Prvi je na redu u ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, cijenjeni predstavnici Vlade. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima uz procjenu da je njegovo donošenje ne samo opravdano već i nužno vezano za problematiku primjene određenih odredbi postojećeg Zakona, a koje se, ove same predložene izmjene odnose u biti na 3 različita pravna pitanja koja bi ili koja se predlažu da se zakonski riješe na precizniji način. Naime, radi se u prvom redu o načinu disponiranja nekretninama u vlasništvu jedinica lokalne samouprave koja je predviđena člankom 391. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Drugo ili drugi dio pitanja odnosi se ili vezani su za stjecanje prava vlasništva trgovačkih društava kao pravnih sljednika društvenih poduzeća, a po završenoj pretvorbi društvenog društvenog vlasništva, dakle radi se o vlasništvu na nekretninama u tom smislu. I treće krug pitanja koja su vezana za upis prava vlasništva i njegovo stjecanje kada se radi o ovlaštenicima prava građenja, odnosno vlasnika na izgrađenoj zgradi na zemljištu koje nije vlasnički definirano. Dakle imamo tri zasebne cjeline koje se ovim Zakonom uređuju, a vezano uz prvu potrebno je naglasiti sljedeće. Dosadašnje zakonske odredbe nisu dopuštale jedinicama lokalne samouprave, odnosno njihovim poglavarstvima da bez provođenja javnog natječaja disponiraju sa svojim nekretninama i to u bilo kojoj situaciji. Shodno činjenici da je ta odredba u praksi zadavala u smislu njezine primjene ne samo praktične poteškoće već i doslovce primjena tog članka zakona je izazivala i različita pravna tumačenja i pravne dvojbe. Za podržati je zakonsko rješenje da se odredba članka 391. ne odnosi na slučajeve kada pravo vlasništva nad nekretninama u izloženom smislu stječe Republika Hrvatska, zatim jedinice lokalne i područne samouprave te pravne osobe u vlasništvu ili pretežitom vlasništvu Republike Hrvatske. Isto tako po predloženim zakonskim rješenjima obveze raspisivanju javnog natječaja sada nema kada disponiranje vlasništva ide prema osobi kojoj je dio tog zemljišta potreban za formiranje građevinske čestice. Ovo naravno pod dva uvjeta. Prvi da formiranje građevinske čestice mora biti u skladu sa lokacijskom dozvolom ili detaljnim planom uređenja i drugo, taj dio ne smije prelaziti 20% površine planirane građevinske čestice. Isto tako iznimka od gore navedene obveze provedbe javnog natječaja odnosi se i na osobu koja je na zemljištu u svom vlasništvu bez građevinske dozvole i drugog odgovarajućeg akta nadležnog tijela državne uprave izgradila građevinu u skladu sa detaljnim planom uređenja ili lokacijskom dozvolom, a nedostaju joj do 20% površine građevinske čestice. Međutim ovdje treba napomenuti, zapravo ta osoba se mora obvezati da će u daljnjem roku od 6 mjeseci od dana sklapanja kupoprodajnog ugovora podnijeti zahtjev nadležnom tijelu državne uprave za ishođenje građevinske dozvole. Što se tiče drugog kruga pitanja treba istaknuti u prvom redu da je intencija predlagatelja otklanjanje pravne praznine koja se javlja u praksi i javljala se u praksi, a sve u smislu odgovora na pitanje na kojim stvarima bivša trgovačka društva kao pravni sljednici bivših društvenih poduzeća stječu pravo vlasništva, odnosno mogu stjecati pravo vlasništva i upisa tog prava u zemljišnim knjigama. Ta sporna pitanja nisu precizno riješena niti Zakonom o pretvorbi društvenog poduzeća niti Zakonom o privatizaciji. U praksi su dodatne poteškoće i u tome što rješenja o pretvorbi pravne osobe u pravilu ne sadrže konkretan popis nekretnina čija je vrijednost bila unesena u društveni kapital. Takva rješenja dakle predstavljali su manjkave tabularne isprave, a sve u smislu nemogućnosti provođenja odgovarajućeg zemljišno-knjižnog postupka, odnosno upisa prava vlasništva na tim dakle predmetnim nekretninama. Upravo slijedom te činjenice i negativne stipulacije postojećeg, odnosno sadašnjeg članka 390. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima koji se odnosio na iznimke od pretvorbe prava upravljanja, korištenja i raspolaganja predlagatelj predlaže jasno rješenje, odnosno propisuje kumulativno uvjete koji se trebaju ispuniti da bi se u zemljišnim knjigama mogao i provesti postupak uknjižbe prava vlasništva nad predmetnim nekretninama. Što se tiče izmijenjenog članka 368. stavak 3., dakle ovog trećeg kruga pravnih pitanja, on se mijenja na način da se mogućnost upisa prava vlasništva na zemljištu u društvenom vlasništvu, a na kojem je izgrađena zgrada koja je u trenutku stupanja na snagu pod a) ili u nečijem vlasništvu, ali na zemljištu nije upisano pravo korištenja građevinskog zemljišta u društvenom vlasništvu, odnosno prvenstvenog prava korištenja građevinskog zemljišta u društvenom vlasništvu u korist vlasnika te zgrade kad nadležni sud na zahtjev vlasnika zgrade određuje ili upis prava vlasništva na temelju ovršne odluke vlasti kojom je radi izgradnje zgrade dodijeljeno pravo … [[Govornik se ne razumije.]] njegovom nositelju, ali se dakle rješenjem o oduzimanju građevinskog zemljišta iz posjeda prijašnjeg vlasnika ili korisnika, zatim ugovora o međusobnim pravima i obvezama sklopljenim u skladu s uvjetima utvrđenim u tom rješenju i obavijesti nadležnog katastarskog tijela da je na određenoj građevinskoj čestici izgrađena zgrada u smislu ovih uvjeta, odnosno točke 4. se odnosi izmjena, a ona se odnosi na dostavu i same dakle građevinske dozvole kao dokumenta koji se treba priložiti i uz ovu dokumentaciju. Zaključno, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire ovaj Prijedlog zakona s obzirom na samu proceduru i da se radi o prvom čitanju, naravno izvjesne primjedbe koje su bile ili opaske, a i na raspravama na matičnim odborima, mišljenja smo da će ih predlagatelj kao takve sagledati i da ćemo i u tom smislu, premda i ovaj Prijedlog zakona izuzetno kvalitetan do dakle drugog čitanja ili konačne varijante prijedloga ovog Zakona imati još potpunija i još preciznija i još kvalitetnija zakonska rješenja. Hvala.
Hvala lijepa. U ime kluba SDP-a, gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavniče Vlade, kolegice i kolege. Klub SDP-a podupire ovaj Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu kojima će se uistinu ukoliko i sudska praksa i uprava bude doslovno poštivala odredbe ovog Zakona, pojednostaviti upisi koji su do sada komplicirali stvar, kako građanima, ali jednako tako komplicirana procedura ponekad negdje i nedovršena, a i u samoj situaciji konkurencije pravosudne vlasti, dakle samog pravosuđa i upravne vlasti stvarala je poteškoće tako da je čitav niz neriješenih predmeta bio zato što jednostavno rješenja gotovo ponekad da i nije bilo. Upravo takvo jedno rješenje tih problema vidimo u članku 3. izmjena postojećeg članka 368. stavak 3. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Također glede odredbe članka 1. smatramo upravo da će se na neki način ne samo pojednostaviti upisi etižiranog vlasništva, nego i onemogućiti manipulacije građenjem u stambenoj zgradi, a takvih situacija je bilo često naročito '90-tih godina, dakle i bez onih potrebnih supstrata, odnosno i konkretnijih potvrda ne samo ostalih stanara nego i tijela javne vlasti. Dakle, na ovaj način se jednostavnije mislim regulira čitava situacija tako da za one koji provode zakon na vlastito za pravosuđe neće više glede toga biti nikakvih dilema ni upitnosti. Međutim ono što je rekla gospođa državna tajnica to ovaj Zakon ne samo da on ne rješava nego je to nije bila moguća situacija ni u postojećem našem pravnom sustavu ni po postojećem Zakonu o vlasništvu i drugim stvarnim pravima ni postojećem Zakonu o naknadi za oduzetu imovinu za vrijeme Jugoslavenske komunističke vladavine, a to je nesporna činjenica koja uzbudila naše građane da su upravo vlasnici, najčešće je to bilo hotela, bespravno držali čitav niz godina vrlo vrijedno zemljište bez ikakve naknade a nažalost protupravno su se knjižili. Knjižili su se zlouporabama a ne zato što je to omogućavao posebni zakon. Upornošću građana, njihovim prosvjedima, pa i jedinica lokalne samouprave koje su tu bile dosta ažurne uspjeli su rasknjižiti takve bespravne i bez ikakvog pravnog temelja odnosno lažnih isprava uknjižbu. Međutim, ono što zabrinjava a to je da nitko od takvih osoba nije bio kažnjen, bilo radi naknade štete, bilo glede primjene Zakona o kaznenoj odgovornosti pravnih osoba. To je nešto dakle što ovaj zakon ne da ne rješava, možda daje jasniju poruku kako tijelima javne vlasti tako i samom pravosuđu. Ali ono što je do sada, kažem ponavljam, u ovom smislu nešto nedopustivo što se događalo trebalo se sankcionirati i po postojećem našem zakonodavstvu. Glede odredbe članka 2. u svakom slučaju jasnije se određuje postojeća norma i pojednostavljuje. To je naročito važno naglasiti, međutim možda je mogao predlagač, sigurno da ima vremena do konačnog prijedloga da ovdje ovu mogućnost ponovnog involviranja sudova izbaci. Vidimo po postojećem članka 74. da o ovom konkretnom slučaju odlučuje izvan, određuje sud u izvanparničnom postupku. Međutim, da taj izvanparnični postupak ovdje nije potreban i da je nakon ovog dodatka odnosno izmjene gdje glavnom projektu koji je sastavni dio građevinske dozvole i koji je potvrđen po nadležnom tijelu državne uprave, dakle nema potrebe ovdje ponovo duplirati i upravnu i pravosudnu vlast a na taj način doprinosimo reformi, napretku reforme pravosudnog sustava da slijedom poznate upute direktive Vijeća Europe da zemlje u tranziciji kako bi unaprijedile svoj pravosudni sustav rasterete pravosuđe tzv. "non judge case" odnosno slučajevima u kojima nije potrebno suđenje. Dakle, da bi, bez obzira što su ovi postupci izvanparnični postupci svatko će se složiti vrlo jednostavni, pa čak i relativno brzi ali zašto ne angažirati suce u tom dijelu da rješavaju i zaostale predmete i onaj tekući priljev a ne da se troše svoje ipak dragocjeno vrijeme. Na kraju krajeva, sudski postupci su uvijek skupi za državu a ne samo i za građane. Dakle, da se u ovom smislu razmisli da se potpuno odmakne izvanparnični sud iz ove procedure jer to uopće nije potrebno pored aktivnosti tijela državne uprave koje ovdje daje glavni projekt koji je sastavni dio građevinske dozvole. On u tom slučaju nikako ne bi ni mogao dati da nisu ispunjene sve one pretpostavke o kojima će konačno opet razriješiti izvanparnični sud u izvanparničnom postupku, odnosno odrediti koja je to korisna površina. Ono što smatram posebno napomenuti u ime Kluba SDP-a da se odredba članka 5. poveže i sa Zakonom o sudovima odnosno Zakonom o područjima sudova gdje su jedinice lokalne samouprave ne samo ovlaštene nego i dužne davati ukoliko za to postoje njihove mogućnosti zgrade, svoje prostore upravo za potrebe pravosuđa. Nažalost, tom ovlašću a počesto i dužnošću jedinice lokalne samouprave naročito u zadnje vrijeme se oglušuju i to nije dobro jer se efikasnost jedne jedinice lokalne samouprave mjeri i time koliko je državna vlast efikasna na tom području. Neke postupaju tako pa su izdvojile svoj prostor za te potrebe i u tim sredinama upravo i sudovi zato što su potpuno zadovoljeni u toj prostornoj komponentni dobro i rade. Počesto eto i takva jedna situacija sprječava sudove da budu efikasniji, iako su problemi tu naravno i mnogo dublje naravi. Prema tome, evo da ne bi se steklo ograničenje jedinice lokalne samouprave iako je to "lex specialis" ali možda da se posebno napomene ovdje u odredbi članka 5. da eto se ne bi na neki način jedinice lokalne samouprave sprječavale i kad imaju dobru namjeru, dapače zakonodavac ih treba poticati da se vrše i primjena tih odredbi koje su već riješene u Zakonu o područjima sudova. Dakle, da tu nema ovakvog ograničenja i da bez ikakvog nema, takvu jednu nekretninu nisu dužni ponuditi nikakvom javnom natječaju nego upravo besplatno ponuditi odnosno dati na korištenje državi za ove potrebe kao što kažem je taj zakon i predvidio. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, ispravljam netočan navod uvažene kolegice koja je rekla da su se sve dvojbene odnosno nezakonite uknjižbe uspjele rasknjižiti u odgovarajućem postupku. Iznosim, kažem ponovo, slučaj. [[Upadica se ne čuje.]] Je veći dio, ali kažem to je manji dio. Jako mali dio se uspio. Najeklatantniji je primjer slučaj nezakonite uknjižbe nad šumskim zemljištem u području Istre, znači uz more gdje je to otišlo tako daleko da su tamo sad već vikendice. To je eklatantan primjer. A bivša vlast za to je znala jer je Državni inspektorat to utvrdio još 2001. godine. Nitko ništa nije napravio, ni državno odvjetništvo, niti Ministarstvo pravosuđa a niti županija sama. Hvala.
Imamo povredu poslovnika gospođa Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite!
Pa kolega je povrijedio poslovnik odredbu članka 209. jer mi je imputirao da sam rekla nešto što nisam rekla, iako se ja posve slažem sa ovim što je rekao kolega Kovačević. Ja sam samo rekla da su neki uspjeli i to velikom inicijativom nekih jedinica lokalne samouprave i građana koji upravo očekuju povrat a nisu mogli ostvariti povrat jer su to upravo te hotelske kuće, poduzeća držali to u svom posjedu i još kasnije se uknjižili pa to tretirali kao vlasništvo.
Hvala lijepo. Pitanje gradacije tvrdnje. Gospodin Damir Kajin u ime Kluba IDS-a. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici! Pa vidite, ja ovaj zakon prvenstveno promatram u kontekstu ovoga Zakona o turističkom zemljištu koji je bio u prvom čitanju pred recimo desetak dana pred saborskim zastupnicima. I svi vi znate da su privatizirane turističke kuće, pokušale se uknjižiti na stotinama hektara tzv. turističkog zemljišta koje nije ušlo u njihov temeljni kapital. I molim predlagača zakona samo da ne učini grešku i da nešto sad s jedne strane brani Zakonom o turističkom zemljištu a drugo recimo dopušta Zakonom o vlasničko-pravnim odnosima odnosno Zakonom o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Čak bi se usudio reći da i ovim zakonom država pokazuje namjeru da brine o tajkunima umjesto da bude obrnuto, umjesto da oni brinu brigu o radnicima jasno i državi. Da od tajkuna kao što je i gospođa Marinović govorila traže da podastru dokaze na temelju čega su to oni stekli najvrjednije hrvatske gospodarske cjeline. Tvrdim, pretvorba Hrvatskoj je bila jedna velika obmana, netko bi rekao i pljačka a bojim se da ovim Zakonom toj gospodi na neki način i izlazimo u susret, da sebi zaokruže te tzv. tehnološke cjeline što će naročito pogoditi krajeve uz more. Zadnji puta kada smo govorili ovdje u Zakonu o … [[Govornik se ne razumije.]] zemljištu sam rekao da je IDS uspio spriječiti uknjižbu ili lokalna samouprava nad 1000 hektara tzv. turističkog zemljišta. Osporilo se uknjižbu TDR-u na 200 hektara u Rovinju, na 200 hektara u Rovinju, na 200 hektara u Vrsaru. Zagrebačkoj banci na 200 hektara u Umagu, gospodinu Lukšiću na 200 hektara u Poreču, … [[Govornik se ne razumije.]] na 200 hektara u Poreču, kasnije imali ste prilike pratiti slučaj Liburnije. Agrolagunina od 500 hektara u Poreču itd.. Što želim reći? Da se već 10 godina nosimo sa najmoćnijim hrvatskim kapitalom koji ima jedan potpuni usuđujem se reći i politički i medijski suport. A zašto se borimo za to turističko zemljište jer činimo to jer smo uvjereni da bi bilo krajnje nekorektno da te tvrtke, njihovi vlasnici koji imaju ime i prezime, koji su postali vlasnicima tamo negdje 91., ili 92., a do tada je velikoj većini nama bio i njima problem kupiti gume za svoj auto, znači stekli su nešto što nisu platiti, što nije ušlo u temeljni kapital tih tvrtki i što po nekim božjim zakonima ne bi im trebalo pripadati. Ja samo znam da zbog toga i osobno ali i stranka ima itekakvih problema. Zašto? To su banke, tu su tvrtke koje kontroliraju i medije, pa ja ću reći na neki način i život u Istri, Hrvatskoj, pa ne očekujte recimo sada da će npr. Hrvatska radio televizija nešto ružno npr. reći o Zagrebačkoj banci koja, od koje samo kroz formu sponzorstva godišnje ostvaruje 5 ili 10 milijuna kuna, znači godišnje ili u Privrednoj banci, TDR-u i šta ja znam kome sve ne. TDR-u koji sada otpušta 100-tinjak radnika u Vrsaru i Rovinju a da niti sindikati niti itko o tome progovara. Zašto nitko ne diže glas? Zato jer se svi boje da će ostati, ne znam, bez naknade za reklame, cigareta i slično, a što to onda govori da onda moć nije u ovome Saboru, već da je moć u kapitalu, odnosno u medijima. I to je bit. Mi smo, a kako nas i javnost tretira u pravom smislu te riječi postali zadnja rupa na svirali, u trenutku kada smo sami sebe razvlastili. Svaki direktor državnog poduzeća ima dva puta veću plaću od predsjednika Države ili Sabora, što je sramota, a mi šutimo. Svaki kolumnist u vodećim hrvatskim medijima ima veću plaću od predsjednika Sabora, ma neka ima, ali o tome ne trebamo niti pričati, možemo pričati o nečemu drugome. 200 ljudi na HRT-u ima veću plaću od ministra, ili primanja. A mi opet šutimo. A ovim zakonima tima koji drže gospodarski život Hrvatske, koji su to stekli pretvorbom, koji su ga stekli privatizacijom, znači temeljem čega već ne, političkog dogovora ili nečega sličnog, omogućiti ćemo da si sva sporna pitanja na neki način legaliziraju. Evo članak 5., stavak 2., osobi kojoj je dio tog zemljišta potreban za formiranje neizgrađene građevinske čestice jasno da mene ne pogađaju kada je to riječ o malim običnim ljudima, nego kada je riječ o tim velikim sustavima u skladu sa lokacijskom dozvolom ili detaljnim planom uređenja ako taj dio ne prelazi 20% površine planirane građevinske čestice, jasno je da će im se omogućiti dodjela tih nekretnina. Osobi koja je na zemljištu u svom vlasništvu bez građevinske dozvole ili drugog odgovarajućeg akta, nadležnog tijela državne uprave izgradila građevinu u skladu sa detaljnim planom uređenja ili lokacijskom dozvolom a nedostaje još do 20% površine planirane građevinske čestice pod uvjetom da se jasno obveže da će u roku od 6 mjeseci od dana sklapanja kupoprodajnog ugovora podnijeti zahtjev za ishođenje građevinske dozvole. Rekoh, nije problem kada je sirotinja po srijedi, problem su oni koji naprosto drže taj, ja ću reći politički i medijski itd., život u Republici Hrvatske. Ili obrazloženje članka 3. Obrazloženje, koje to, članak 4. na stranici 8. doslovce kaže, nadalje trgovačka društva nastala pretvorbom po knjigovodstvenoj vrijednosti bila su univerzalni slijednici, sve imovine, prava i obveze pretvorila u društvena poduzeća sve do okončanja postupka privatizacije koje se provodi temeljem procijenjene vrijednosti temeljnog kapitala društva a koja se pak utvrđuju kao razlika procijenjenih vrijednosti, aktiva i obveza na dan 31. 12. određene godine da bi po okončanju postupka privatizacije društvo zadržalo vlasništvo samo na procijenjenoj imovini. Kako je od dana pretvorbe do dana privatizacije u pravilu proteklo nekoliko godina, rečena društva su u tom periodu kao slijednici pretvorbenog društvenog kapitala, odnosno poduzeća poslovala i bila prinuđena prodati dio čestice. Jesu vraga bila prinuđena, tko ih je prinudio?! Sredstva ostvarena prodajom rezultirala su povećanjem različitih stavki, aktiva, odnosno smanjenjem stavki obveza ali prodane nekretnine nisu … [[Govornik se ne razumije.]] kao dio imovine društva bile predmetom procjene i da ne citiram zapravo sve dalje. Ono što IDS želi, da nam se nedvosmisleno kaže da tzv. zvano turističko zemljište ni pod kojim okolnostima neće postati ovaj imovina tih hotelskih kuća ili poljoprivredno poljoprivrednih poduzeća. A moguće je da se u ovom slučaju gotovo to učini i bez pod navodnicima naknade i to treba sigurno izbjeći. Zadnji puta kada smo razgovarali o tom turističkom zemljištu ja sam ispred kluba govorio da je to sigurno dobar zakon, koristan zakon, da je namjera predlagača poštena, i jasno da se zakasnilo sa 10 ili 12 godina, to je sada druga stvar, vjerojatno ni to nije slučajno ali dajmo jednostavno uredimo što je moguće prije tu materiju da od tih hotelijera ili poljoprivrednih sustava počnemo prikupljati zakupninu već za iduću 2006. godinu. Što se tiče još jednog detalja kojeg je gospođa Bagić spomenula, to je kako je ona rekla citiranje pretvorbe društveno političkih organizacija, ni manje ni više nego je upotrijebila taj termin pretvorbe, to je isto apsolutno provedeno nepošteno, privilegirajući jedne političke opcije na štetu svih ostalih političkih subjektima. Znači nekima je dana sva imovina društveno političkih organizacija, a ostalima, mislim da smo to izglasali 96. godine i jasno da sam bio protiv toga, a ostalim političkim tim grupacijama nije dato ništa. Još je rekla da se nitko glede toga ne buni. Ljudi se bune, samo nema koristi od isto tako vjerojatno u ono vrijeme političkog dogovora između dviju najjačih stranaka. To je zapravo bit. A što se tiče ovih šuma, barbariga dragonera, te nekretnine su bile prije toga koliko je meni poznato vlasništvo jedinica lokalne samouprave. Kako je država stekla to poljoprivredno, odnosno šumsko zemljište, temeljem zakona ako se ne varam negdje iz 93. ili 94. godine. Jednostavno papirnatom "uzrupacijom" pod navodnicima razvlastila je u tom dijelu jedinice lokalne samouprave. Što se tiče te barbarige dragonere ja mislim do 10. 12. … [[Govornik se ne razumije.]] ulazi na taj prostor gdje će za dvije ili tri godine realizirati se investicija vrijedna 250 do 300 milijuna eura, od toga će biti samo 50 milijuna eura PDV-a u državnom proračunu. A što se tiče Istre koju stalno proziva, ne znam zašto Kovačević, ona sigurno može biti primjer cijeloj Istri i glede tolerancije, nezaposlenosti ili nekih gospodarskih momenta ali vjerojatno i raspolaganje nekretninama. Je, točno je, općina Vodnjan je prodala tih 100 hektara u toj barbarigi dragoneri nije trebala, nije morala ali u konačnici možda ta investicija postane najveća referenca ukoliko se izgradi tamo taj kompleks Kempinski privlačenja relevantnog kapitala i to najviše kvalitete na prostor čitave Republike Hrvatske. Ako dođe Kempinski to će biti tako. Vodnjan, Fažana koji su zbog Briona izgubili svaku turističku valorizaciju sada bi se na neki način i u turističkom smislu mogli promijeniti. Jednom riječju mi ćemo glasati za ovaj Zakon, ali stvarno molimo predlagače da se ne bi dogodila, dogodio pokušaj nove uzurpacije tog turističkog ili poljoprivrednog zemljišta svejedno što je svakako jedan od najvrjednijih resursa kojim Republika Hrvatska u ovom trenutku raspolaže. Eto.
Hvala. Imamo tri ispravka. Gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče pa evo osim niz točnih navoda poglavito u odnosu na plaće pojedinih društvenih subjekata, pripadnika skupina u našoj državi bilo je i niz netočnih navoda ali kako je kolega Kajin govorio o jednoj cijeloj hrpi zakona ovim povodom. To je bilo teško pratiti. Ja ću se ograničiti samo na ovaj zakon, a netočna je njegova tvrdnja da bi izmjene, Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o vlasništvu pogodovao tajkunima. To je apsolutno netočno jer upravo ovaj Zakon će onemogućiti onima koji su kroz pretvorbu i privatizaciju stekli i uknjižili se nezakonito ovaj će, ova odredba zakona 390.a) jasno precizira pod kojim uvjetima se može knjižiti bivše društveno poduzeće a sada pretvoreno, pretvoreno trgovačko društvo i neće više biti nedoumica u pravnoj praksi jer su i stajališta pojedinaca i stručne javnosti govorila drugačije, a upravo ovaj zakon jasno i glasno onemogućava nezakonite uknjižbe i stjecanje onoga što državi nije plaćeno.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Frano Piplović. Izvolite.
… [[Govornik se ne razumije.]] također stavio naglasak na ispravak ovoga navoda netočnog da ovo pogoduje zapravo tajkunima. Ja ne znam kolega Kajin očito onda vi ste dobili neki drugi prijedlog zakona, a mi svi drugi zastupnici opet neki drugi prijedlog zakona. Nigdje tako da nema prostora za takav jedan zaključak o ovim … [[Govornik se ne razumije.]] rješenjima koja se nude. Naprotiv ovaj Zakon što je rekla i kolegica otvara mogućnost za ispravak nekih nepravdi koje su učinjene ali isto tako onemogućuje pravljenje novih nepravdi po ovoj osnovi. Ja zapravo u ovome zakonu vidim mogućnost prije svega da se pomogne malim ljudima koji danas ne mogu zaokružiti tamo neki svoj posjed i tako dalje. Imaju niz problema sa lokalnim moćnicima. Prema tome nemojmo baš tražiti u ovom zakonu ono, ono čega nema u ovome zakonu.
Povreda Poslovnika gospodin zastupnik Damir Kajin.
Evo pozivam se na članak 209., stavak 2. gdje je gospodin Piplović a i kolegica ispravljaju moje točne navode. Ovaj Zakon će omogućiti onima koji su nešto nezakonito stekli da na kraju lijepo sve legaliziraju. To će se dogoditi upravo to.
Tvrdnja na tvrdnju. Idemo dalje. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Lino Červar. Izvolite.
Pa ja bih samo htio gospodine potpredsjedniče ispraviti kolegu Kajina da je točno da ljude interesira šta je sa turističkim zemljištem u Istri, ali još više ljude u Istri interesira što je to sa privatnim vlasnicima kompletnog priobalja u Istri koji su se u zadnjih 10 godina upisali pod vrlo čudnim okolnostima kao vlasnici najboljeg zemljišta i priča se da je to u doslusi sa jedinicama lokalne samouprave gdje je IDS na vlasti. Prema tome ja bih želio čuti ovoga mog kolegu Kajina da kaže da li je to tako ili nije? [[Upadica: Nije tako. To su samo tvoji. Tvoji su to napravili.]]
Ne može se tako postaviti pitanje premda u, budući da ste vi susjedi i Istrani vi ćete to između sebe raščistiti. Hvala. Idemo dalje. U ime Kluba DC-a, u ime Kluba DC-a HSLS-a LS-a gospodin zastupnik Frano Piplović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege, gospodine pomočniće ministrice. Pa Klub DC-a HSLS i LS-a podržava ovaj Prijedlog zakona. Nemamo zapravo mi nekih velikih i primjedbi. Možemo samo konstatirati jednu žalosnu činjenicu što nismo recimo imali ovako jedna rješenja ranije jer će nam onda biti svima žao jer bi bilo daleko manje nepravdi, daleko bi bilo više kvalitetnijih rješenja, imali bi više i zaposlenih u mnogim tvrtkama, mnoga vlasništva bi ostala i dalje vlasništva na korist naših ljudi. Bilo bi daleko više reda. Međutim dobro je da imamo i ovakva jedna rješenja da i ona dolaze sada da se, što sam rekao malo prije, jednostavno spriječe, spriječi stvaranje novih nepravdi i da ta praznina koja je bila postojala da ona ipak više ne bude praznina. Da imamo, imamo jednostavno mogućnosti prije svega da ljudima damo i na ovakvim, i s ovakvim zakonskim rješenjima zadovoljštinu da se ipak nešto kreće i držimo da su ova rješenja u ovom Prijedlogu zakona da je to i daljnja dogradnja pravnog sustava Republike Hrvatske. Isto bi posebno apostrofirali ovo su zapravo na prvi pogled izgledaju male, male promjene međutim koje će puno značiti malim ljudima osobito onim koji imaju problema oko formiranja građanskih parcela gdje su loši međususjedski odnosi, a prostora ima da se recimo zemljište zaokruži na način da se može kupiti od lokalne uprave i samouprave, da se ne mora ići na natječaj pa su to dodatni troškovi i uvijek bude nekako malom čovjeku sjedne na nevolju pa mu nevolja bude znatno veća. Tako da držimo da je ipak ovo jedan pomak i velika pomoć građanima, a ovo što je malo prije bilo govoreno o onim koji su činili velike nevolje našim građanima ja mislim da će pomalo se i stvarati jedan pravni okvir gdje će te nevolje biti daleko teže napraviti nego što je to bilo do sada. Znači naš Klub podržava ovaj Prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. U ime Kluba PGS-a SBHS-a MDS-a gospodin zastupnik Nikola Ivaniš. Nema ga. Klub gubi pravo. U ime Kluba HNS-a gospodin zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine pomočniće ministra, kolegice i kolege. Ovaj Zakon ima tri aspekta, o tri stvari govori, ali prije nego što krenem na sadržaj htio bih malo o brojkama. Ovaj Zakon je zapravo težak kad se sve skupa zbroji oko 600 milijuna njemačkih maraka. To treba dakle pomnožiti sa 4 da bi se dobila stvarna cifra. Toliko, toliko imovine je pretvoreno u trenutku kad su se društvena poduzeća pretvarala u dionička društva, u trgovačka društva. Toliko imovine nije upisano ili je manje upisano u vrijednost tih poduzeća. Zašto je to napravljeno? Pa valjda zato da bi poduzeća bila jeftinija. Da bi ih netko jeftinije kupio i da bi mogao onda sa njima dalje manipulirati. Naime čitavo vrijeme ovdje govorimo o trenutku pretvorbe. Ali nakon pretvorbe se dogodila još jedna stvar, a to je privatizacija. I ova društva trgovačka koja su pretvorbom, nastala pretvorbom društvenih poduzeća više nisu u ogromnoj većini državna društva nego su to privatna društva. Netko je to za očito manje novaca kupio, manje novaca nego što su stvarno vrijedili. Pa se onda dogodi primjerice da Autobusni kolodvor u Zagrebu se pretvori, pa ga netko kupi i u toj pretvorbi 28000 kvadratnih metara vrlo vrijednog poslovnog zemljišta u Zagrebu pojavi se u vlasništvu tog poduzeća, nije bilo upisano u temeljni kapital, nitko to nije platio. Sad se i vode i nekakvi postupci oko toga. Što će se dogoditi ne zna se. Dogodilo se u masu poduzeća društvenih koja su postala dionička društva i poslije privatne tvrtke, da su stanovi zapravo koji su bili vlasništvo tih poduzeća, nekad su poduzeća kupovale stanove i tako bila vlasnici tih stanova, da su stanovi postali vlasništvo tih poduzeća bez prethodnog upisa. Naravno nepravno i naravno da su prodavani. Netko je te stanove prodao, netko je tu i poprilično zaradio. Ukoliko se sada omogući situacija da se ta dionička društva, ta trgovačka društva koja su nastala pretvorbom društvenih poduzeća upišu bez ikakve naknade kao vlasnici onoga u što se po dosadašnjim propisima nisu mogli propisati, a što je po sadašnjem zakonu zapravo vlasništvo Fonda za privatizaciju. To onda lijepo znači da nastavljamo sa praksom koja je provođena 15 godina. Zdjela je uglavnom ispražnjena i sad se struže teflon sa dna. To je ono što je još ostalo. Ostale su nekretnine, ostalo je zemljište na kome se nalaze ta poduzeća. To je trenutačno u vlasništvu Fonda za privatizaciju i ovim zakonom ćemo to omogućiti trgovačkim društvima da upišu svoje vlasništvo. Pitanje koje me zanima po kojoj cijeni ćemo to napraviti. Ako to nije bilo procijenjeno u trenutku nastanka poduzeća, ako to nije ušlo u temeljni kapital poduzeća. Danas ulazi, hoće li to netko platiti. Sasvim druga stvar, drugi dio zakona koji se slučajnošću teksta našao pokraj ovoga jeste imovina jedinica lokalne, regionalne samouprave koja se sad prodaje isključivo preko javnih natječaja i po kojoj ono što je kolega Piplović pričao naši građani mogu na neki način legalizirati ono što je dosad bilo nelegalno sagrađeno. Nelegalno sagrađeno zato je 20% parcele ili manje od 20% parcele nije bilo njihovo pa nisu mogli nitko dobiti građevinsku i uporabnu dozvolu. No, sad će moći zaokružiti parcelu bez javnog natječaja i moći će dobiti tu građevinsku dozvolu pod uvjetom da ju unutar 6 mjeseci zatraže. Ako ju ne zatraže konzekvenca naravno mora biti da se taj objekt kao bespravni objekt ruši. To je ovaj dio zakona koji se tiče građana u kojima će građani moći sudjelovati i od kojeg će imati profita. Omogućavanje ovog prvog dijela zakona, omogućavanje činjenice da a to se danas već radi o i međunarodnim korporacijama i velikim našim korporacijama da na jeftin način, dakle jednim potezom pera, jednom odredbom kojom će evo dvadesetak zastupnika ovdje sjedi u Saboru, o zakonu koji kažem vrijedi toliko milijardi kuna jednim potezom pera zakonodavca da će se moći upisati u vlasništvo svega onog na što po nikakvoj pravdi Božjoj prava nemaju i to bez jedne kune. Takvu odredbu zakona Hrvatska narodna stranka naravno ne može prihvatiti. Ja se iskreno nadam da tako nešto ni ovaj Sabor ne može prihvatiti i da će do drugog čitanja u ovom zakonu se naći mehanizam na koji način i pod kojom cijenom se vlasnici trgovačkih društava koja koriste imovinu koja sad nije njihova, koja je vlasništvo Fonda za privatizaciju, na koji način će se moći upisati i pod kojom cijenom u vlasništvo te imovine. Ako to ne napravimo moramo biti svjesni činjenice da ne rasprodajemo porodično srebro, nego to porodično srebro dijelimo. Dijelimo onom tko već puno ima. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSS-a gospođa zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolege i kolegice zastupnici. Prije svega želim reći da je dobro što je predlagatelj s ovim zakonom išao u redovnu proceduru i to iz dva razloga. Prvi je razlog što se radi o izuzetno važnom zakonu, a naročito ako se gleda upravo materija koja se regulira ovim izmjenama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Drugi razlog vidimo u tome što pojedine odredbe zakona naprosto nisu dobre, a sam tekst zakona nomotehnički nije dobro uređen. Ako se gleda članak 1. Zakona stavak 3. točka 2. kao i novi stavak 4. onda je zapravo vidljivo da posebni dijelovi nekretnina u najvećem dijelu slučajeva neće uopće biti upisani u zemljišne knjige zbog ranijih problema upravo u ovoj materiji, a u ovim odredbama se neće moći izvršiti uknjižba prava vlasništva u najvećem broju slučajeva. Poznato je naime, da najveći broj zgrada koje se nalaze u gradovima nije uopće upisan u zemljišne knjige zbog nedostatka upravnog akta, a pogotovo nedostatka uporabnih dozvola. Moram prije svega reći da izdavanje uporabnih dozvola bio izuzetno dugotrajan upravni postupak, te da velik dio zgrada pogotovo u Gradu Zagrebu, ali dakako i u svim drugim gradovima nije upisan u zemljišne knjige, jer nemaju uporabnih dozvola iako se u puno slučajeva radi o tome da takve građevine imaju tek mala odstupanja od građevinske dozvole ako je to dovoljno, ali je to dovoljno da ne mogu dobiti uporabnu dozvolu. Ako se k tome još ima u vidu da velik broj zgrada ne posjeduje nikakvu dokumentaciju, a izgrađena su prije puno godina, onda je razvidno da problem postaje još veći. Trebalo je naravno to imati na umu te doći do kvalitetnijeg rješenja koje bi s jedne strane omogućilo prije svega upis nekretnina koje nisu upisane, dakako misli se na zgrade, a potom naravno i uknjižbu prava vlasništva. Da li to rješavati u upravnom postupku i na koji način predlagatelj je trebao puno više razraditi ovu normu, jer bojimo se da ovako postavljena norma neće promijeniti faktično stanje na bolje. Ako se gleda članak 3. i to završni dio članka koji glasi: "Na temelju ovršne odluke vlasti kojom je radi izgradnje zgrade dodijeljeno pravo korištenja, odnosno utvrđeno prvenstveno pravo korištenja njegovu nositelju Ugovora o međusobnim pravima i obvezama sklopljenim u skladu s uvjetima utvrđenim u toj odluci, obavijesti nadležnog katastarskog tijela, te da je na određenoj građevinskoj čestici izgrađena zgrada, te građevinske dozvole. Vidljivo je da ovaj dio norme potpuno nespretno formuliran, te u svakom slučaju nomo tehnički gledano članak 3. trebalo je raščlaniti tako da bude jasniji, pa stoga predlažemo da to predlagatelj učini dakako do drugog čitanja jer ovo je samo prvo čitanje. Osim toga, nije vidljivo da li se radi o kumulaciji pojedinih odluka tijela upravnih vlasti ili pak o alternativama, a to može dovesti do problema u sudskoj praksi, te je vidljivo da je nužno prvo to jasno napisati, a drugo srediti i urediti tekst. Što se tiče članka 4., odnosno odredbe novog članka 390.a, tu je potrebno u svakom slučaju napraviti promjenu teksta tako da iza riječi "privatizacije bile" se stavi zarez "," te u nastavku "osim ako nije posebnim zakonom uređeno.", jer ova materija se mora gledati u sklopu i drugih zakona. Vidljivo je naime da u procesu pretvorbe društvenog kapitala da neke nekretnine koje po posebnim zakonima jesu bile izvan pravnog prometa unesene u temeljni kapital, a ovakvom odredbom članka 390.a bi se zapravo takvo nepravno stanje formaliziralo na nedopustiv način, pa i bez obzira na odredbu točke 2. stavka 1. ovog članka. Još je gora odredba stavka 2. koja zapravo negira reviziju pretvorbe, odnosno privatizacije te u tom smislu kod utvrđenja nekretnina smatra procijenjenima uopće ne navodeći pravno korektni termin, osim ako je posebnim zakonom drugačije uređeno. Što se tiče članka 5. zakona mislim da je puno korektnije navesti da je u slučaju direktne pogodbe obavezno provesti vještačenje kako bi se na taj način onemogućilo kod sklapanja direktnih pogodbi, bez javnog natječaja, manipuliranje s prodajom dijelova nekretnina kao i samostalno određivanje cijena što nikako nije dobro i nije prihvatljivo. I na kraju, Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke, bez obzirna na iznijete primjedbe podržat će prvo čitanje ovog zakona, a kod drugog čitanja dakako da ćemo donijeti odluku nakon što vidimo da li predlagatelj prihvaća iznešene primjedbe. Ne samo našeg kluba, nego i primjedbe iznešene tijekom dosadašnje rasprave, a vjerojatno i iz rasprave koja će se odvijati i nakon našeg izlaganja. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospođa zastupnica Lalić je evo rekla da odredbom članka 390.a je zapravo omogućena legalizacija stjecanja vlasništva na stvarima koje su bile izvan pravnog prometa, a upravo je točno obrnuto, da ovaj članak 390.a onemogućava nezakonite uknjižbe na pomorskom dobru i na drugim predmetima koji su bile izvan pravnog prometa upravo svojim podstavkom drugim koji jedan od uvjeta za stjecanje kaže da su mogle biti predmet stjecanja prava vlasništva. Dakle da se ne radi o res extra commercium.
Hvala lijepa. A u ime kluba HSP-a, gospodin Pero Kovačević. Nema ga. Gubi pravo klub. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Gospodin zastupnik Kruno Peronja. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, poštovana gospodo predstavnici predlagatelja. Upravo ovim prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima želi se urediti ona pitanja, one zakonske članke koji su proizvodile doista dugotrajne sporove u pitanju uknjižbe. Zapravo i jedna nomotehnička nedostatnost što ovaj zakon glede pretvorbe društvenih sredstava bivših društvenih poduzeća ne sadrži pozitivnu definiciju. Naime, odredbe članka 390. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima propisuju da se opće odredbe toga zakona o pretvorbi prava upravljanja, korištenja i raspolaganja u pravo vlasništva ne odnose na stvari na kojima su pravo upravljanja, korištenja i raspolaganja imale bivša društvene političke organizacije na stvari koje nisu unesene u društveni kapital pravnih osoba u postupku pretvorbe na temelju zakona koji uređuju pretvorbu društvenih poduzeća, te na stvari pravnih osoba u društvenom vlasništvu sa sjedištem na prije okupiranom, a sada oslobođenom teritoriju Republike Hrvatske, kao i da će se pretvorba pravo upravljanja, korištenja i raspolaganja ovih stvari urediti posebnim zakonom. Također je i pitanje pretvorbe društvenih sredstava, bivših društveno-političkih organizacija uređeno Zakonom o pretvorbi prava na društvenim sredstvima bivših društveno-političkih organizacija što znači da su odredbe članka 390. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima u ovom dijelu već konzumirani. Posebni zakoni koji uređuju pitanje pretvorbe i privatizacije bivših društvenih poduzeća također ne propisuju na kojima stvarima trgovačka društva kao pravni slijednici bivših društvenih poduzeća stječu pravo vlasništva. Svakako da je prevažno što su do sad dvojbene stvari ovim izmjenama potpuno otklonjene i to na način da do sad u sudskoj praksi dvojba je bila rješavana na više načina. Tako da se je trgovačko društvo knjižilo vlasnikom svih nekretnina koje su bile uknjižene kao društveno vlasništvo sa pravom korištenja društvenog poduzeća kao pravnog prednika trgovačkog društva ili zemljišta na kojem je bio izgrađen i u postupku pretvorbe procijenjen objekt bez da je to zemljište u cijelosti ili moguće djelomično procijenjeno ili je nekretnina za koju je dostavljena potvrda ili rješenje nadležnog tijela da je vrijednost procijenjena u društveni kapital. Upravo neki dan smo imali prigodu imati također jedan vrstan prijedlog Zakon o turističkom zemljištu kojim bi se želilo otkloniti neke dvojbe, no ovim preciziranjima tako će i uskladba Zakona o državnoj upravi biti potpuna. Tako da se stvaraju jasni pogledi na primjenu zakona i propisa čini mi se u najvažnijim stvari u pitanju uknjižbe stvarnih prava i pitanja vlasništva. Do sada nije bila rijetkost da je u društveni kapital procijenjena nekretnina koja uopće nije mogla biti procijenjena. Primjerice nasip, ribnjak, nadalje one stvari koje su izvan pravnog prometa. Pomorsko dobro, najvažniji dio koji zapravo želimo zaštiti od bilo kakve devastacije često su uknjiženi i lukobrani i muli i mulići i zgrade koje su bespravno sagrađene na pomorsko dobro. Ovu pogrešku u pretvorbi trgovačka društva kroz parnice nastojale su prikazati kao pravilo i traže priznanja prava vlasništva na svemu što je bilo u postupku pretvorbe procijenjeno. Olako i olakom brzinom se pristupalo takvoj pretvorbi što želi se u ovom slučaju sasvim otkloniti. Stoga moguća dozvola uknjižbe prava vlasništva trgovačkog društva se ukazivala na ovim nekretninama i to na štetu upravo Republike Hrvatske. Ono što također proizlazi iz ovih izmjena izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima jeste doprinos zaustavljanju bespravne gradnje jer u prvom članku se i navodi vlasništvo posebnog dijela ne može se uspostaviti dok nadležno tijelo državne uprave ne potvrdi da je određeni stan ili druga prostorija u određenoj zgradi i na određenoj zemljišnoj čestici samostalna uporabna cjelina. Potvrda iz stavka 1. ovog članka mora sadržavati točan popis svih dijelova, svih posebnih dijelova nekretnine i da su izgrađene u skladu s dozvolom nadležnih tijela državne uprave. Upravo izvrsnost ove odredbe kaže da ona mjerodavna tijela trebaju izdati takvu potvrdu. Ne može se to ovakvim zakonom rješavati kao što su neki prethodni govornici govorili, da se to može uraditi u sudskom, makar i zemljišno-knjižnom postupku. Također ovu potvrdu može zamijeniti uporabna dozvola iz koje je razvidno da je zgrada izgrađena sukladno planu posebnih dijelova nekretnina, potvrđenih građevinskom dozvolom, da ti posebni dijelovi predstavljaju samostalnu uporabnu cjelinu i dobro da je to tako. Konačno da se sustavno djeluje svim mogućim zakonima i propisima na zaustavljanju i od pomisli da se bespravno gradi, jer bespravno sagrađen objekt neće moći biti uknjižen, neće moći na njemu biti upisana hipoteka, fiducijalno vlasništvo, njegova cijena u prodaji bit će manja nego kad je on uknjižen i naravno da ovaj zakon slijedi moderne standarde da se i odredbe i nazivlje precizira. Stoga je i ovdje u članku 2. vrlo jasno istaknuto i zamjenjuje se građevini plan odobren od vlasti, glavni projekt koji je sastavni dio građevne dozvole ili koji je potvrđen po nadležnom tijelu državne uprave. Vrlo jasno, precizno i stvara se odgovornost i kod drugih državnih tijela da se takvu preciznu odredbu ugrađuje i radi. Činjenica je da ovakvim pristupima izmjenama i dopunama treba pribjegavati uvijek kad se neke stvari nedovoljno jasno odrede, kad se u sudskoj praksi stvara dvostrukost kriterija. Kada različiti sudovi rješavaju o istoj stvari različito i zato je svaka pohvala predlagatelju što posebno uređuje i pitanje vlasništva tih trgovačkih poduzeća koji su do sada koristili, a bit će prisiljeni zakonskim propisima, da su koristili i ono zemljište koje nije ušlo u temeljni kapital, koje nije procijenjeno da oni koriste besplatno do današnjeg dana. Utvrđeno je vrlo jasno procjena vrijednosne nekretnine u odnosu kad se ona govori od onog dana kad je izdano rješenje o pretvorbi što ne ostavlja nikakve mogućnosti dvostrukom mjerilu i konačno olakšava se područnoj i lokalnoj zajednici, općinama, gradovima i županijama da neke nekretnine, govori se o 20% i manje, ne prodaju putem natječaja kada je ono potrebno da bi se formirala građevna parcela i na taj način omogućila pojednostavljena procedura i prodavalo onima uz tržišnu cijenu naravno, ali neposrednom pogodbom što bi se skratio postupak do dobivanja građevne dozvole za vlasnika koji to želi, smanjila bilo kakva vrst manipulacije ali i ojačalo jedinice lokalne samouprave da suvišnim propisima ne robuju nego da se elegantnim odlukama utemeljenim ovim zakonom može neki dio nekretnine prodati i bez prodaje javnog natječaja, naravno usklađuju se svo ostalo nazivlje, lokalna samouprava i regionalna, odnosno područna samouprava. Neka takvim standardom predlagatelj i dalje i brzinom usklađuje sve one propise koji su već u praksi stvorile niz dvojbi u primjeni i stvorile velike i duge sporove čime su sudovi dodatno opterećeni. Svakako potpora ovom zakonu.
Hvala lijepa. U 12,50 je prošlo vrijeme za prijavu od 10 minuta. Imamo dvije replike. Prva, gospodin Ante Markov. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolega Peronja je govoreći o gradnji i o institucijama koje trebaju pravno poduprijeti tu gradnju, govorio o dosta jednoznačajno o toj gradnji sugerirajući da će se to moći metodološki riješiti ovim predmetnim zakonom. Na žalost gradnja je živa materija, jer iza nje stoje živi ljudi, bila ona u funkciji investicijske gradnje za potrebe gospodarstva, bila ona u funkciji nužnosti stanovanja. Ona je jedna i druga osjetljiva. Naravno nužnost stanovanja je daleko jače motivirana i ako nemate prostorne planove, ako se prostorni planovi naprosto radi kompliciranosti ukupnog sustava našeg Zakona o prostornom uređenju ne donose, ako se posebno na području otoka ili obale pa imate zaštićeni obalni pojas onda ste uistinu u velikoj neprilici da budete legalisti, a legalisti ne možete biti ako ne dobijete papire koji svjedoče da nešto možete. Prema tome moramo olakšati sustav, moramo ga otarasiti od nepotrebnih nagomilanih birokratskog aparata i diskrecijskog ponašanja onih monopolističkih kuća koji imaju tu poziciju da određuju kako će i kad će biti i u kom vremenu donošeni planovi. Onaj dio koji se tiče zemljišta koje se koristi a nije ušao u procjenu vrijednosti temeljnog kapitala, to je problem koji ni pravni teoretičari nisu do danas sami među sobom uspjeli dokučiti. Naravno zemljišno-knjižno stanje je naslijedilo takve odnose i dublje produbilo probleme koji su proizašli iz toga. I kada smo raspravljali o turističkom zemljištu tada smo se složili da je ovaj zakon ustvari preduvjet ozbiljne rasprave da se može argumentirano dati pravna ocjena upravo tog problema.
Hvala lijepa. Odgovor gospodin Kruno Peronja. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče upravo je ovaj zakon odgovorio kako i na koji način se mogu knjižiti nekretnine koje su bile u pretvorbi, društveno vlasništvo vrlo precizno i jasno. Govori se o tijelu državne uprave koje će izdavati potvrdu za posebni dio zgrada, tj. stan, a naravno da se govori i ovaj zakon zaustavlja tu i pomisao na bespravnu gradnju i ne može se ništa raditi, a treba jasno lučiti prostorne planove od zemljišno-knjižnog postupka i uknjižbe nekretnina. Naravno da se neće moći dobiti građevnu dozvolu ukoliko nema prostornih planova općina, gradova koje trebaju biti usklađene sa županijskim prostornim planovima i sankcija za one općine i gradove koje neznaju donijeti prostorni plan, koje neznaju kuda usmjeriti svoj razvitak jest upravo raspuštanje općinskih i gradskih vijeća ako do 31. prosinca ove godine ne donesu te prostorne planove i tako treba biti, jer nitko nezna bolje od lokalne zajednice kuda treba krenuti, a svaka druga ja bih rekao špekulacija donijet ćemo ovo, donijet ćemo ono, prodat ćemo ovo, prodat ćemo ono treba biti doista rigorozna i svako nepoštivanje roka do kada se trebaju donijeti općinski i gradski prostorni planovi treba rezultirati raspuštanjem gradskih i općinskih vijeća. Najefikasnije, najučinkovitije je ova hrvatska Vlada koja je donijela i predložila propis a mi ga prihvatili ovdje, kazuje da smo odgovorni postali za vlastiti razvitak i da ne razmišljamo u donošenju prostornih planova kako ćemo nešto prodati, netko će nešto zaraditi nego dugoročno usmjeravati vlastiti razvoj jer zemlja koja je pomorske tradicije, koja je gotovo više od 140 godina turistička destinacija onda zna da može razvijajući te dvije djelatnosti uz one sve ostale da može biti valjani čimbenik u razvoju i svjetskih pomorstava i svjetske trgovačke gospodarske djelatnosti.
Hvala lijepa. Ima još jedna replika. Gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Evo, ja bih se u svemu složila sa kolegom Peronjom da je izuzetno dobro došla odredba stavka 2. članka 391. koji omogućava i olakšava poslove jedinici lokalne samouprave da ne provodi zbog formalnih razloga niz nepotrebnih natječaja. Dakle, da se u slučaju zaokruživanja građevne parcele do 20% može neposredno i ne, kako je tu kolega zastupnik govorio, dodjeljivati nekome, tajkunima ili vrlo siromašnim ljudima koji samo žele legalizirati davno izgrađenu nelegalnu građevinu nego se radi o prodaji neposrednom pogodbom. Ali ono što bi još tu svakako trebalo misliti o tome, o mogućim zlouporabama, a to je definirati što je to tržišna cijena ukoliko se ide na neposrednu pogodbu. Pa onda svakako ako uzmemo da je tržišna cijena ono što se dobije javnim natječajem, a javnog natječaja nema, valjalo bi precizno definirati koja je to cijena, tko će ju odrediti, da li ovlašteni sudski vještak, da li po procjeni porezne uprave koja mislim da baš nije voljna davati takve procjene i podatke. Ali svakako ju treba do drugog čitanja jasno ovdje definirati. A bilo bi dobro onda razmisliti, kolega Peronja još možda i o nekim drugim slučajevima u kojima bi se omogućivala neposredna pogodba po jasno utvrđenoj tržišnoj cijeni kod mogućih osoba koje već posjeduju određenu nekretninu kao pošteni posjednici, a žele ju i kupiti. Hvala.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Pa očito da je to jedan složni proces transformacije društvenog vlasništva u privatnom vlasništvu. I evo, danas znači imamo na dnevnom redu jedan zakon koji zadire u taj problem. Imali smo nedavno i Prijedlog zakona o turističkom zemljištu koji smo ovdje vrlo detaljno raspravili. Svi smo pozdravili ideju Vlade i namjeru Vlade da se regulira ovo jedno pitanje koje je goruće. Vidjeli smo da se tamo radi o, čini mi se, 100 milijuna kvadrata zemljišta koje je još uvijek vlasničko-pravno neregulirano. Radi se o vrlo jednoj velikoj vrijednosti nekretnina, a koje su nam imovinsko-pravno nesređene. Ovaj Zakon i tada smo to rekli potrebno je povezati sa izmjenama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima i zato su već i u izvješćima radnih tijela Sabora već bile navedene takve primjedbe da je potrebno za drugo čitanje objediniti ova dva zakona i to bi zaista bili dobro. Jer ta dva zakona su međusobno povezana i treba ih raspravljati kao jednu cjelinu. U svakom slučaju za pozdraviti je, Vlada je prepoznala gdje leži problem i ovo su zakoni koji nude određena rješenja, a posebno je dobro da su oba u prvom čitanju tako da ih možemo zaista analizirati kvalitetno i eventualnim primjedbama, amandmanima do drugog čitanja i popraviti. Ono što je po meni najbitnije u ovom Zakonu? Najbitnije je da se rješavaju određene dvojbe i određene poteškoće koje se u praksi dešavaju vezano za društveno vlasništvo trgovačkih društava. Naime, člankom 42. Zakona o privatizaciji donosilo se jedno rješenje kojim se utvrđivale nekretnine koje su procijenjene u vrijednost društvenog kapitala u postupku pretvorbe, a za potrebe upisanih nekretnina u zemljišne knjige. Međutim, ni to rješenje u smislu tog Zakona nije tabularna isprava i u sudskoj praksi status ovog rješenja je dvojak. Dakle, jedinom zakonom smo regulirali donošenje rješenja kojim će se definirati da vrijednost određenog zemljišta, da određeno zemljište ulazi u vrijednost društvenog kapitala. Međutim, to rješenje nije bilo valjana tabularna isprava, znači nije bio onaj potreban dokument na temelju kojeg bi se u zemljišnim knjigama upisalo i pravo vlasništva trgovačkog društva. To je sasvim sigurno dovelo i do pravne nesigurnosti, dovelo je i do poteškoća u reguliranju prava vlasništva i kao što vidimo naša sudska praksa je zauzela dvojaka stajališta vezano za ta pitanja. Jedni su provodili, upisivali temeljem takvih rješenja, a drugi su ta rješenja tretirali i smatrali kao dobru podlogu i dobar temelje za otvaranje novih sudskih procesa, parnica u kojima bi se zapravo presudama donosile zapravo isprave kao dokumenti koji su podobni za uknjižbu prava vlasništva. E upravo da bi se to riješilo ovim Zakonom se u članku 390.a predlaže, mislim vrlo jasno i precizno, da trgovačko društvo kao pravni sljednik društvenog poduzeća po završenoj pretvorbi društvenog vlasništva vlasnik je nekretnina koji su na dan procjene, dakle, to je bitno na dan procjene vrijednosti temeljnog kapitala, u postupku pretvorbi ili privatizacije bile i sad se tu traže 3 kumulativna uvjeta. Da ne bi bilo isto nejasnoća, znači da je to društveno vlasništvo s pravom upravljanja, korištenja i raspolaganja društvenog poduzeća koje su mogle biti predmet stjecanja prava vlasništva. Dakle, ne može se raditi kao što je to, već smo čuli, u praksi bilo na pomorskom dobru, šume i takve nekretnine koje ne mogu biti predmet stjecanja. I treće, čija je vrijednost bila procijenjena u kapital društva i koje su po nadležnom tijelu iskazane u kapitalu društva. Dakle, i ovo je vrlo bitno. Da je vrijednost te nekretnine bila u temeljnom kapitalu. Jer ako je bila u temeljnom kapitalu to znači da je ušla i u cijenu svega toga. Tako da netko ne bi stekao nešto što nije bilo obuhvaćeno onom kupovninom. Nekretnine koje je trgovačko društvo kao pravni sljednik društvenog poduzeća na zakoniti način otuđilo prije dana procjene vrijednosti temeljenog kapitala u postupku privatizacije smatraju se procijenjenima u smislu odredbe koja je ovdje stavljena. Mislim da će ovakva norma koja je po meni prilično jasna i precizna otkloniti sve dvojbe koje sada zaista u našoj sudskoj praksi, u zemljišno-knjižnom postupku imamo i da će u mnogima olakšati samim trgovačkim društvima upis prava vlasništva takvih nekretnina u zemljišnu knjigu. I na Odboru za pravosuđe je već bilo zapravo jedna primjedba vezano sa stavak 1. za ovu alineju 3. gdje je rečeno u ovom 3. kumulativnom uvjetu vezano za tu nekretninu čija je vrijednost, kaže, bila procijenjena u kapital društva i koja je i koje su po nadležnom tijelu iskazane u kapital društva. Dakle, bila je primjedba da se briše ova riječ "bila procijenjena" jer bila to znači da se odnosi samo na one procjene koje su do sad bile obzirom da privatizacija i pretvorba će se dešavati u budućnosti tako da eliminiramo bilo kakvu dvojbu i nejasnoću. Za sve one postupke koji će ići ubuduće bilo bi zaista uputno tu riječ i brisati. Također je dobra i druga namjera i drugi cilj ovog Zakona, to je vezano za članak 391. da se zemljište u vlasništvu jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave poglavarstva tih jedinica može prodati po utvrđenoj tržišnoj cijeni bez provedbe javnog natječaja pa pod, znači 2 su kategorije, osobama kojima je dio tog zemljišta potreban za formiranje neizgrađene građevine čestice u skladu s lokacijskom dozvolom ili detaljnim planom uređenja, ako taj dio ne prelazi 20% površine planirane građevinske čestice. To je moguće naravno i danas, nije ovo nešto novo, međutim danas je postupak kompliciraniji. Jedinice lokalne samouprave moraju raspisivati javne natječaje, taj postupak naravno i traje. Malo komplicira i ne samo jedinicama lokalne samouprave, što je ovdje bilo riječi, nego on komplicira i samim našim građanima koji su zainteresirani za jednu takvu pravnu radnju. I zato je ova norma dobra i za jedinice lokalne i područne samouprave jer im olakšava postupak, ali je dobra i za one zainteresirane subjekte koji u takvom pravnom poslu očekuju da će regulirati svoj problem. A to znači da će doći do tih 20% koji im je potrebno da bi formirali tu građevinsku česticu zato u svakom slučaju i ova norma mislim da unosi puno i jedno veliko poboljšanje u reguliranju takvih … [[Govornik se ne razumije.]] Ima nešto što također smo na Odboru za pravosuđe rekli to se odnosi na ovaj termin tržišnoj cijeni, ta tržišna cijena je jedan termin koji se isto može sutra u praksi tumačiti na ovakav ili onakav način i mislim da do drugog čitanja sasvim sigurno treba naći jednu formulaciju koja će točno definirati šta je to i koja je to tržišna cijena da bismo sutra u primjeni ovog Zakona izbjegli bilo kakve manipulacije kojih smo zapravo svjedoci svih ovih godina. Tržišnu cijenu može utvrditi ili sudski vještak, može se dobiti podatak o toj tržišnoj cijeni ili od nadležnih poreznih uprava i sasvim sigurno to ne bi trebao biti problem da se do drugog čitanja precizira. Ono što bih htio upozoriti ovdje u obrazloženju zapravo samog Prijedloga zakona na stranici 3 govorimo o članku 390. pa govorimo da se člankom 390. propisuje, da se odredbe članka 360. do 365. ne odnose na stvari na kojima se pravo upravljanja, korištenja i raspolaganja imale bivše društveno i društveno-političke organizacije na stvari koje nisu unesene u društveni kapital pravnih osoba u postupku pretvorbe na temelju Zakona o pretvorbi. Također navodi se da su odredbe tog članka već konzumirane i da su zapravo nepotrebne, a u samom tekstu Zakona znači nemamo redefiniran, nemamo promijenjen taj članak 390. Zato ako se već u obrazloženju to navodi mislim da trebamo za drugo čitanje i promijeniti znači sadržaj članka 390., sve ono što je u njemu, a nepotrebno je, već je konzumirano po drugim zakonima, trebamo iz njega izvaditi van i napraviti novu odredbu. U svakom slučaju podržavam ovaj Zakon, dobro da je u prvom čitanju, za drugo čitanje treba ga vezati sa Zakonom o turističkom zemljištu, problem nedvojbeno veliki postoji i što se toga tiče u svakom slučaju do drugog čitanja imamo još dovoljno vremena da analiziramo i jedan i drugi zakon. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovana zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice. Evo ja bih se u osvrtu na ovaj Zakon koji je ocjenjujem dobrodošao, kojega smo čekali da konačno riješi pravnu prazninu i dvojbu sudske prakse i ine stručne javnosti oko toga, oko generalne sukcesije bivših društvenih poduzeća koja su pretvorbom i privatizacijom postala trgovačka društva i o tome što su to dokumenti i temeljem čega se takva pretvorena trgovačka društva onda upisuju svoje vlasništvo na nekretninama. Sve ono što smo čuli danas od kolege Kajina i od drugih zastupnika je apsolutno točno da se u Hrvatskoj dogodio niz nezakonitih uknjižbi, da su se stekle mnoge nekretnine, kvadrati građevnog zemljišta, tisuće kvadrata građevnog zemljišta na koje su se kao sljednici upisala pretvorena trgovačka društva, a da pri tome nikad nisu platili za to niti kune ovoj državi. Evo i zato ne mogu, ne razumijem i ne shvaćam danas zastupnike koji su govorili da ovaj Zakon pogoduje tajkunima, koji su govorili da će se kolega Vujanić upravo ovim Zakonom omogućiti da se uknjiže danas društvena trgovačka društva kao sljednici bivših društvenih poduzeća, da se uknjiže bez kune na svu onu imovinu koja je sada u Fondu za privatizaciju. Upravo obrnuto, ovaj novi članak … [[Govornik isključen, ne razumije se.]] traži kumulativne pretpostavke za uknjižbu prava vlasništva na nekretninama i to upravo traži da društveno vlasništvo s pravom upravljanja korištenja i raspolaganja društvenog poduzeća koje su mogle biti predmet stjecanja prava vlasništva i čija je vrijednost procijenjena, jasno ja se isto zalažem da se u ovom podstavku briše riječ "bila" dakle čija je vrijednost procijenjena u kapital društva i koje su po nadležnom tijelu iskazane u kapitalu društva, tek tada vlasnik nekretnine može postati trgovačko društvo. Upravo ova odredba nova članka 390. akceptira i ono što je po mome mišljenju i do sada trebalo biti u sudskoj praksi, a to je prema članku 42. Zakona o privatizaciji koji kaže da fond izdaje rješenja kojim se utvrđuju nekretnine koje su procijenjene u vrijednosti društvenog kapitala u postupku pretvorbe na temelju Zakona o pretvorbi. Rješenje se izdaje na zahtjev stranke, a za potrebe upisa nekretnina u zemljište knjige, odnosno polaganja u knjigu isprava i jednako tako u djelu u kojem se bojimo što će se dogoditi sa dijelom društvenog kapitala koji nije procijenjen Zakon o privatizaciji člankom 47. kaže "dionice, udjel i stvari i prava koji nisu procijenjeni u vrijednosti društvenog kapitala pravne osobe, na temelju Zakona o pretvorbi prenose se fondu, ako ne postoje razlozi za obnovu postupka, odnosno ako prijenos ne utječe na postojeću tehnološku cjelinu". I tu možemo povezati, ja isto kao kolega Bošnjaković smatram da su ovo dva vrlo povezana zakona, Zakon o turističkom zemljištu i ovaj Zakon, ali evo vidimo rasprave su različite, pa kolega Kajin izuzetno pozdravlja Zakon o turističkom zemljištu i ja mislim da je on isto dobrodošao, da je on izvrstan zakon koji konačno rješava pitanje turističkog zemljišta koje je bilo izuzetno od pretvorbe rezervirano i na žalost kojim su se mnoge hotelske kuće nepravedno, besplatno i bez ikakve naknade koristile 15 godina, ali ovaj Zakon je konačno krenuo u rješavanje toga problema i ovaj Zakon je rekao da to najvrednije hrvatsko zemljište, turističko zemljište neće biti prodano, da će postati državno vlasništvo i kao takvo će biti zaštićeno. Jasno da u tom kontekstu treba misliti na bivše vlasnike kojima je ono oduzeto i koji nisu dobili za njega pravičnu naknadu, pa onda u raspravama smo tu čuli da se i radi o zakonu koji zapravo uvodi novu nacionalizaciju, podržavljenje itd. Dakle, sredina je kao i uvijek, istina je negdje u sredini, to je dobar Zakon, ali kod konačnog teksta toga Zakona treba jasno i glasno reći što se misli sa povratom zemljišta bivšim vlasnicima, odnosno sa pravičnom naknadom, ali evo ovaj Zakon upravo ovaj članak 39.a. je ključni članak ovog Zakona koji jasno i glasno kaže na koji način će trgovačka društva kao sljednici bivših društvenih poduzeća moći upisati vlasništvo na nekretninama i neće se događati više da se mnogi su se obogatili, stekli enormne vrijednosti, a zapravo bez plaćene kune državi, nezakonito i valjalo bi do konačnog teksta ovog Zakona onda jasno i glasno reći što će biti sa dosadašnjim nezakonitim uknjižbama i ja osobno držim da ovdje mora biti puno jača i aktivnija uloga Fonda za privatizaciju, na to sam upozorila i naše Državno odvjetništvo jer ja držim da od kada je bivše pravobraniteljstvo a sada Državno odvjetništvo građanski odjel postalo dio državnog odvjetništva da se mora brinuti o zaštiti da mu je "ex lege" povjerena briga zaštite državne imovine bez obzira na nalog državnih tijela, državnih fondova ili trgovačkih društava u vlasništvu države Hrvatske. I stoga mislim da Državno odvjetništvo zajedno sa Fondom za privatizaciju mora znatno aktivniju ulogu preuzeti i paziti na ove nezakonite uknjižbe, načelo povjerenja u zemljišne knjige ne vrijedi do 2007. godine. Prema tome, ima vremena da se puno toga ispravi i popravi što je učinjeno. Druga izvrsna odredba ovog zakona je članak 391. koji je izmijenjen u svome stavku 2. pa je sada omogućio da ne treba provoditi javni natječaj i u slučaju stjecanja vlasništva kada jedinice lokalne samouprave otuđuje vlasništvo a stječe ga, do sada je bilo država Hrvatska da je sada omogućeno i kada je stjecatelj jedinica područne odnosno lokalne samouprave. I jednako tako mislim da bi trebalo staviti u ravnopravan položaj pravne osobe u pretežitom, u cjelovitom ili pretežitom vlasništvu Republike Hrvatske. Također bi trebalo staviti i u vlasništvo jedinica lokalne samouprave jer smo sada u poziciji da pojedini grad ili općina neće morati raspisivati natječaj ukoliko nešto prodaje državnom poduzeću ali će morati raspisivati natječaj ukoliko hoće prenijeti neku svoju imovinu na svoje vlastito trgovačko društvo u svome vlasništvu. I još nešto, vraćam se natrag jer imam još malo vremena na članak 1. koji zaista uvodi reda u građenje, uvodi u pravni sustav reda da se ne mogu posebni dijelovi knjižiti ukoliko nisu u skladu s građevnom dozvolom odnosno ukoliko nemaju uporabnu dozvolu i sugeriram u tom dijelu predlagatelju da proba ovo što je kolegica Lalić govorila, da proba negdje. Mi ne možemo zbog bivših nasljeđenih nepravnih odnosa ili protupravnih danas dalje zakonom i dalje taj nered poticati. Ono što bi trebalo napraviti u prijelaznim odredbama zaista jer imamo nebodera sa po sto ili dvjesto stanova koji nisu uknjiženi i oni koji su gradili te nebodere i prodavali stanove nemaju nikakvog interesa da uknjiže cijelu zgradu, pa onda možda za takve slučajeve gradnje prije 90. ili ne znam koja će biti ključna godina da se proba naći nekakva prijelazna odredba ali svakako da se za sve buduće i sadašnje slučajeve neka ostane ova odredba u članku 1. predloženih izmjena i dopuna. A ovi ostali članci koji terminološke razlike uvode i koje olakšavaju ja bih rekla, kolega Kajin je rekao da dobro kad se radi o siromasima ali šta ćemo ako se radi o tajkunima, pa ja ne znam zaista da li bi stjecanje vlasništva i Zakon o vlasništvu mogli pisati jedan za one do prosječnog primanja toliko a za one s malo većim primanjima, dakle to je neozbiljno. Mislim da je dobro da se svima omoguće brža i jednostavnija uknjižba da bi uveli reda u naše stjecanje vlasništva.
Hvala. Poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite!
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovana državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici! Čujte, čim je riječ o vlasništvu to je ozbiljno pitanje, pogotovo ako imamo na umu da je Republika Hrvatska pravni slijednik Socijalističke Republike Hrvatske u kojoj su vladala dva režima vlasništva. Dakle, moramo znati da je i u prošloj Socijalističkoj Republici Hrvatskoj postao vlasnički odnos. I svi pravni poslovi zakonitog stjecanja vlasništva iz bivše države vrijede i danas. Mnogi tako stečeni pravni poslovi, pravne nekretnine stečene su već upisane u zemljišne knjige ili djelom upisane neke nekretnine nekog zemljišnog tijela su djelom upisane u zemljišne knjige, kao recimo neki stan u neboderu koji nema ni građevinsku dozvolu ni uporabnu dozvolu a ostali to nisu upisali ali nisu zato nevlasnici. Oni su vlasnici ali doduše vanknjižni vlasnici, taj pojam smo imali i prije. Ako bi usvojili ovako stipuliranu odredbu koju u ciljevima podupire, dakle cilj je da se Zakonom o vlasništvu riješe problemi koji su nastali u pretvorbi i privatizaciji. To naprosto teško ćemo riješiti. Teško ćemo to riješiti zato što postoji već pravni sustav. Ali dobro, nekad treba pokušati. Dakle, izmjena članka 73. stavak 3. za cilj je imala da riješi pravna pitanja iz područja pretvorbe i privatizacije ali ona će imati male učinke. Možda će samo legalizirati odnosno upisati vlasništvo nastalo u pretvorbi i privatizaciji ali njene posljedice ne možemo zanemariti da će biti i na ostale vlasnike jer je u Hrvatskoj vlasništvo jedinstveno. Pa ćemo mi jednom odredbom reći da oni koji su dijelovi, vlasnici dijelova nekretnine od danas nisu vlasnici nekretnine jer se po važećem zakonu, i to se ne mijenja, vlasništvo stječe upisom u zemljišne knjige. Taj problem nismo sagledali. Zato je kolegica Lalić vrlo dobro napomenula da posljedice zakona i ciljevi nisu međusobno usklađeni. Još nešto. Treba reći da važeće odredbe Zakona o zemljišnim knjigama i važećeg Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima omogućile su tzv. sjedinjenje, spajanje dva zemljišno-knjižna tijela. Pa imamo kombinaciju da je zemljište bilo društvo pa su ljudi otkupili stanove, pa su po važećem zakonu stekli i zemljište. Ali nisu svi otkupili stanove. Nisu svi otkupili stanove u nekoj zgradi pa su postali zaštićeni podstanari itd. I sada imamo takvu situaciju da to ne možemo riješiti samo tek tako sa zakonom koji će ciljati na ozakonjenje pretvorbe i privatizacije. Nećemo to tako uspjeti. Dakle, još jedanput ponavljam. Naravno da su ciljevi da jedan put pa makar to kakva takva bila pretvorba i privatizacija podvuče linija i da se upišu vlasnici koji su stekli nekretnine i pokretnine, prava i drugo upišu u zemljišne knjige kao vlasnici tih poduzeća ili kako ih već zovemo. Ali te posljedice ne mogu pogađati ostale jer i nemamo pregled ostalog stanja. Recimo, za slučaj a imamo takvih da su prije bili sustanari. Pojam sustanara danas više ne postoji ali posljedice tog odnosa postoje. Dakle, bio je stan koji su koristile dvije obitelji, imale su status podstanara odnosno sustanara. Takav stan je upisan možda danas ili položen u knjigu isprava u ugovor o otkupu ali i dalje stoje dvije obitelji. Oni i dalje su i suvlasnici i sustanari. Dakle, vlasništvo je vrlo zanimljivo. Čak ne možemo mi biti maštoviti sve što se događa pa mi jednim potezom to riješimo bez sagledavanja posljedica koje traju već dugo, dugo godina. Ja sam htio samo to ukazati. Dakle, ostaje odredba članka 72. vlasništvo određenog posebnog dijela nekretnine, uspostavlja se upisom u zemljišnu knjigu kao pravo povezano sa određenim vlasničkim dijelom te nekretnine, to ostaje a nedvojbeno da važe svi ugovori koji su kupili takav dio u neke nekretnine, dakle, važe, ne možemo ih poništiti, oni su stekli vlasništvo, nažalost nisu ga uspjeli upisati zbog puno stvari, zbog puno stvari, pa čak i zbog toga što država je sama proglasila da upisom u zemljišne knjige, zapravo postajete vlasnici ali vam ona ne odgovara za ispravnost činjenica upisanih u tu zemljišnu knjigu. Tako da tu ima više problema. Kada je riječ o članku 390.a. dakle trgovačko društvo koje je izvršilo pretvorbu, dakle, sve svoje prava i obveze je snimilo i to, te nekretnine su mogle biti predmet pretvorbe i to procijenjeno nema nikakvog razloga da ne dobije valjanu ispravu i da se upiše u zemljišne knjige. Nema nikakvog razloga i do sada nije bilo razloga nikakvih da se nije moglo upisati. Ja se slažem da bi trebalo imati sva ova četiri kumulativna uvjeta da bi tabularna isprava bila dobra. Dakle, da je bilo prije pravo upravljanja, korištenja raspolaganja, da je moglo biti predmetom prava vlasništva, da je vrijednost bila procijenjena i da je iskazana u kapitalu za pretvorbu. Onda možemo govoriti da je to bilo pretvorbe valjana. Ali šta ćemo a takvih imamo slučajeva da je neko trgovačko društvo, neko poduzeće kupljeno u stečaju bez valjanog popisa nekretnina, a posebno nekretnina. A u stečaju je kupilo i postao je pravno valjani posao. Kupio je od suda, od države de facto kupio i onda mi njemu sada postavljamo uvjete koje zapravo radimo rikverc, radimo rikverc. Dakle, sud bi trebao dati mu ispravu, a kako će sud do toga doći to bi bilo već drugo pitanje, da ima pravo upisa. I gledajte članak 2., nekretnine koje je trgovačko društvo kao pravni slijednik društvenog poduzeća na zakonit način otuđilo, bez obzira što nije bilo pretvoreno, mi to sada verificiramo. To kažemo o.k., prodao je, prije pretvorbe, mi to kažemo o.k. Jesmo li to htjeli? Možda jesmo ali moramo znati koja je posljedica iz toga. Ja mislim da bi u svakom slučaju u negdje prelaznim i završnim odredbama trebalo reći a to je, to sam uvjeren da i Vlada želi prava dakle, stvarna prava stečena do stupanja na snagu ovoga Zakona ostaju prava vlasnika, naravno ako su stečena na zakonit način. I na kraju to ste većina zastupnika je govorila, vezano za pravo vlasništva, jedinica lokalne samouprave. Svi su oni u pravu koji kažu nepotrebno je raspisivati natječaj, naravno da je to kompliciranje, znamo o čemu se radi. Ali ovdje piše po tržišnoj cijeni. Pa moramo znati kada već donosimo akt, odnosno zakon kako ćemo doći do te, nazovimo zakonite tržišne cijene. Ne možemo to propustiti nagađanju i pravnoj praksi, moramo reći, tržišna cijena u smislu ovoga Zakona je cijena koja je prosječna cijena zemljišta na području samoupravne, ili samouprave ili nekog dijela samouprave. Što zavisi naravno bitno da li je uz more, da li je drugdje. To smo imali tzv. nekada pravičnu cijenu ako znate pa je na temelju prosječno utvrđene cijene itd., itd, dakle, da ne ostavimo na volju kada već poglavarstvo već to utvrđuje kao izvršno tijelo a ne predstavničko tijelo prodaju i cijenu onda bi zaista morali determinirati ili bar približno odrediti koja bi to bila cijena. Dakle, naravno da podupirem da se pitanje vlasništva i upisa vlasništva stečeno u pretvorbi i privatizaciji jedan put završi ali misli da ovako rješavajući to pitanje bojim se da ćemo izazvati teže posljedice nego što su pozitivni efekti ovoga Zakona. Hvala.
Hvala. Replika, poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Pa evo, kolega Leko, nažalost, rekli ste otprilike da šta je sada velika stvar ovoga članka 390.a. da kumulativno utvrđuje pretpostavke stjecanja vlasništva kada se zapravo moglo to i do sada steći, upisati itd.. U tome i jest problem. Što se do sada upisivalo i stjecalo a ja tvrdim nezakonito stjecalo, stjecalo se bez kune plaćene u državni proračun ili Fondu za privatizaciju upravo stoga jer je u sudskoj praksi bilo dvojbeno a bilo je dvojbeno i među stručnom javnošću da li se radi o generalnom sukcesoru, dakle, što se događalo, ja bih to usporedila otprilike sa naknadno pronađenom imovinom u slučaju, u slučaju nasljeđivanja. Događalo se da su poduzeća odlazila u pretvorbu, da je tamo su bile popisane neke nekretnine, i poduzeće je dobilo potvrdu da je ono sada trgovačko društvo nastalo pretvorbom od bivšeg društvenog poduzeća i onda se pronašlo negdje neko rješenje o dodjeli bivšem društvenom poduzeću koje nikada nije bilo proknjiženo. I donijeto je na uknjižbu i ta trgovačka društva su rekla evo rješenje o pretvorbi, mi smo slijednici toga bivšeg društvenog, društvenog poduzeća i evo želimo se uknjižiti. Tako su vam uknjiženi ovi kvadrati i kvadrati i tisuće kvadrata među inim i turističkoga zemljišta potpuno, potpuno nezakonito. I još nešto što želim reći da neće biti nikakvog, zato sam govorila ovo što je kolegica Lalić spomenula i vi i jest problem ali uglavnom sa onim kućama i zgradama koje su izgrađene negdje prije 90.-te nije problem oko vlasništva jer više u zgradama nema nepoznatog vlasništva, dakle, stanovi su ili otkupljeni, oni koji nisu otkupljeni su ostali vlasništvo sada pretvorenih trgovačkih društava ili su izuzeti iz kapitala i postali su vlasništvo, gradova, općine ili države. Dakle, svi će oni biti vlasnici pojedinih dijelova i suvlasnici zemljišta koje služi za redovnu uporabu zgrada. Jasno, jedino što je tu sporno, to je zemljište koje služi za redovnu uporabu zgrade, to još nije pred upravnim tijelima jasno i glasno utvrđeno i odrađeno. Dakle, tu neće bit spora i za sve buduće slučajeve dobro da je članak 1. ovako to odredio, ovih izmjena, ali za bivše izgrađene nebodere bi bilo dobro u prijelaznim odredbama odrediti nešto što je ako oni nemaju uporabnu dozvolu, što onda. Hvala.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovana kolegice dvije stvari ste, na dvije ste se se očitovali stvari. Recite mi tko je vlasnik stanova u zgradama koje ne mogu poslati vlast odgovarajućem zakonu, dakle ne mogu se upisati u zemljišne knjige. Tko je vlasnik? Nema ga, jer se vlasništvo stječe upisom u zemljišne knjige, upisom u zemljišne knjige. Ta norma nije sporna. Nije sporna. Tko će održavati te stanove? Ne, ne, a kada je u pitanju članak 390.a., ako interpretaciju razumije dobro onda su po samoj logici stvari za buduće, upis u zemljišne knjige pretvorenih poduzeća potrebna kumulativno sva četiri uvjeta. Ne znam šta ste mi onda to replicirali. A ovo što se događalo u pretvorbi da se netko upisao a da nema niti jedan od ovih uvjeta nemojte meni prepisivati. To ja niti sam rekao, niti o tome, u tome želim sudjelovati. Nažalost, rokovi za pobijanje u vrlo formalnom zemljišno-knjižnom postupku. Otišli? … [[Upadica se ne razumije.]] Sve se bojim. Sve se bojim da onda nema ni … [[Govornik se ne razumije.]]
Dobro. Sad ćemo prekinuti sjednicu. Nastaviti je u 15 sati. Prvi na redu je poštovani zastupnik Antun Kapraljević pa Emil Tomljanović i Ante Markov. Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu. Poštovani zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite.
… [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]]
Gospodine Kapraljević, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]]
Molim vas, nemate više riječ. Izvolite sjesti. Gospodine Kapraljević, izvolite.
... [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]] [[Upadica: Daj se uštekaj tamo.]] Pa uštekam se, ali me netko išteka. Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Evo ja bih nastavio onu dopodnevnu raspravu koja se vodila o Zakonu o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Nadam se da će se malo i sabornica ili sabornici smiriti. Zahvaljujem. Čak sam mislio odustati od rasprave, međutim ima tu prevažna stvar se dešava u ovom izmjenom i dopunom Zakona. Dešava se to da mi ozakonjujemo nešto što se desilo u prošlosti, ozakonjujemo jedan dio pretvorbe i privatizacije, ozakonjujemo jedan dio pljačke praktički jer se člankom 390.a u stavku 2. ozakonjujemo onaj dio koji je proveden zakonito a isto tako pošto ozakonjujemo ono što je provedeno zakonito automatski ozakonjujemo i onaj dio koji je proveden nezakonito, pa tako podsjetit ću vas samo na neke stvari koje su nalaz revizije pretvorbe i privatizacije i podsjetiti vas o kojoj se imovini radi i o kojim iznosima, i o kojim površinama bilo zemljišta, bilo građevinskih objekata pa vas moram podsjetiti da se radi ovdje o 484 milijuna maraka ili milijardu i 200 milijuna kuna koji nisu po Zakonu o pretvorbi i privatizaciji ušli u temeljni kapital društava i to je jako dobro rekla revizija pretvorbe i privatizacije. I tu je, radi se o 2 milijuna 774 tisuće 577 metara kvadratnih zemljišta i radi se o objektima površina od 89 tisuća 265 metara. Ja znam da i kolegica Lovrin je pričala o dijelu zakona koji kaže u članku 47. da bi sva ta imovina a tako je to napisala i revizija, da bi sva ta imovina trebala pripasti Hrvatskom fondu za privatizaciju. Međutim, pošto revizija nije mogla imati uvida u to da li je to pripalo Fondu za privatizaciju, da li nije, ona je samo konstatirala da bi taj dio trebao ući u Fond za privatizaciju. Međutim, isto tako u tom članku piše ako ne postoje razlozi za obnovu postupka odnosno ako prijenos ne utječe na postojeću tehnološku cjelinu i to je ono zbog čega ja sumnjam da je svih tih 2 milijuna 774 tisuće metara kvadratnih zemljišta ili objekata od 89 milijuna metara kvadratnih ušlo uopće na Fond za privatizaciju. I zbog toga postavljam si pitanje nije li ovo mogućnost da oni koji su taj dio u međuvremenu na bilo koji način išli osporavati i nije prenesen u Fond za privatizaciju, da mi ozakonimo ovakvim člankom jer u međuvremenu su oni napravili procjenu i sve ono zadovoljili što mi tražimo u ovom članku 390.a gdje kažemo da su ove tri stvari vezane ali isto tako oni su sve to zadovoljili i dat ćemo im mogućnost da bez naknade dobiju onaj dio koji ustvari su već opljačkali. I zato bih molio da i državna tajnica nam objasni ovaj dio jer mi iz ovog nalaza revizije proizlazi da će se to desiti tako, jer nema podataka o tome koliko poduzeća, koliko tvrtki, ne sad više društvenih nego privatnih jer u međuvremenu je i privatizacija prošla, koliko privatnih tvrtki potražuje i dalje ovo zemljište koje na početku nisu unijeli u svoj temeljni kapital. I zbog toga ako napravimo na ovaj način a da ne znamo o čemu se radi pitam se nije li to nastavak onoga što je već davno nekad započeto. Ako nije volio bih da mi se to kaže jer činjenica je da se tim ljudima koji su u pretvorbi i privatizaciji došli do nekakvog zemljišta, vlasništva ili objekata ili zemljišta to ne može oduzeti, to je jasno jer oni su postali vlasnici. Na koji način su došli uopće sad ne želim o tome raspravljati, ali ako to idemo ozakoniti onda to tako treba i reći. Znači, ozakonjujemo nešto što je napravljeno protupravno.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković.
Ne ozakonjujemo mi ovim nikakvu pljačku, želim ispraviti taj navod, jer ovaj članak 390.a on zapravo ne omogućava da se prenese u vlasništvu ono što je opljačkano ili što je na neki način nelegalno. Baš obrnuto, taj članak 390.a omogućava da ono što je procijenjeno u temeljnom kapitalu pretpostavka je dakle i plaćeno da to trgovačko društvo mogu knjižiti u svoje vlasništvo.
Hvala. Sada poštovani zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite! Oprostite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo ja ću svoju raspravu podijeliti u dva dijela. Prvi dio koji se odnosi na članak 391. za sve ono što je vezano u smislu odlučivanja poglavarstava jedinica lokalne i regionalne uprave i samouprave, naravno sve sagledano u smislu novo predloženih zakonskih odredbi. O čemu se ovdje zapravo radi i gdje vidim zapravo te pozitivne pomake odnosno izmjene koje će omogućiti gradskim, općinskim u prvom redu poglavarstvima da na konkretna pitanja koja im se pojavljuju gotovo u svakodnevnom radu imaju sada normativni okvir da mogu postupati na drugi način odnosno ne više na način kao što je to do sada bilo a u svakom slučaju dakle i brže i efikasnije u odnosu na fizičke osobe u prvom redu koje od tih jedinica lokalne samouprave traže određenu reakciju i uz donošenje odluka kada se rješava o njihovim pravima odnosno o njihovim pitanjima. O čemu se konkretno radi? Naime, izmijenjen je članak 391. odnosno predložena je izmjena Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima na način da poglavarstva jedinica lokalne samouprave više nisu baš u svakoj situaciji obvezana raspisivati javne natječaje da bi disponirali nekretninama koje su u njihovom vlasništvu. Ovdje se u prvom redu rješavaju oni problemi kada se radi o maloj kvadraturi tih nekretnina a iste su te čestice ili dijelovi čestica potrebni da bi se formirale građevinske čestice ili da bi se na taj način razriješilo zemljišno-knjižno stanje ili pak ishodovali odgovarajući dokumenti da bi se podnositeljima zahtjeva u tom smislu razriješili njihovi imovinsko-pravni problemi. Dakle, apsolutno pozitivni pomak u tom smislu kao i u smislu da više jedinice lokalne samouprave odnosno njihova poglavarstva ne moraju raspisivati natječaje a što podrazumijeva dakle u prvom redu donošenje odluke o raspisivanju natječaja, pa protek određenog roka pa opet prikupljanje ponuda, donošenje odluka o najpovoljnijoj ponudi, dakle sve vezano za protok vremena, troškove i odlučivanje. Međutim, sada to više nije potrebno u smislu izmjena ovoga zakona jer kada se radi o disponiranju prava vlasništva prema dakle pravnim osobama koje su u vlasništvu ili pretežitom vlasništvu Republike Hrvatske ili pak predlaže se i jedinica lokalne i regionalne samouprave da ta zakonska obveza u krajnjoj liniji onda ne bi bila, dakle moglo bi se na jedan neposredan način ali pod uvjetima ustanovljenja tržne cijene disponirati sa takvim česticama odnosno nekretninama u vlasništvu jedinica lokalne samouprave. U onom prvom dijelu dakako postoje dva osnovna preduvjeta kada se radi o formiranjima građevinskih čestica. Dakle, one moraju biti naravno uvijek u skladu sa lokacijskom dozvolom ili detaljnim planom uređenja i u smislu njihove površine zakonsko je rješenje koje isto tako treba poduprijeti da taj dio koji dakle je sastavni dio kupoprodajnog ugovora ne smije prelaziti 20% površine planirane građevinske čestice. I drugi dio moje rasprave i mog izlaganja naravno odnosio bi se na ovaj članak 390.a koji su i moji prethodnici komentirali, doduše jedni u jednom svjetlu, drugi u drugom svjetlu, odnosno i sa pozitivnim i sa negativnim predznakom. Članak 390.a zapravo regulira što je apsolutno potrebno dobro i takva rješenja treba apsolutno i poduprijeti način uknjižbe prava vlasništva, popunjava određenu pravnu prazninu koja se pojavila kod knjiženja prava vlasništva, pravnih osoba ili poduzeća kao pravnih slijednika društvenih poduzeća. I moje mišljenje da će ovakvo rješenje zakona gdje se kumulativno propisuju uvjeti koje treba određena pravna osoba ispuniti da bi se određena nekretnina, dakle, čestica proknjižila u njezino vlasništvo, dakle jasni propisani zakonom zapravo prouzročiti jednu jasnoću i transparentnost načina stjecanja prava vlasništva zapravo ne stjecanja prava vlasništva nego upisa prava vlasništva, pravnih osoba o kojima je ovdje riječ, a riječ je o trgovačkim društvima dakle koji su pravni slijednici društvenih poduzeća. Bilo je dosta riječi o tome što u slučaju nezakonitih uknjižbi i kakvi su problemi kada se radi o nezakonitim uknjižbama. Ova odredba zakona u odnosu kakvu smo imali situaciju do sada zapravo će razriješiti sve one dvojbene situacije ili nepravilnosti koje smo imali prilike u praksi susretati a očitovale su se i u različitoj sudskoj praksi, reagiranju, na različiti način određenih zemljišno knjižnih odjela općinskih sudova zbog toga što u sustavu knjižena ovih nekretnina u smislu prijenosa prava vlasništva nismo imali jasne odredbe u Zakonu o vlasništvu i drugim stvarnim pravima sa jedne strane a ovu pravnu prazninu nisu popunile niti odredbe Zakona o privatizaciji a niti odredbe zakona o privatizaciji, odnosno članak 42., 47. koji je trebao na izvjestan način detaljno regulirati ovu materiju. Po meni dakle, dvojbi u tom smislu ne, dakle, sve što je temeljem ovoga Zakona će biti u smislu knjiženja prava vlasništva kao takvo u mogućnosti da se knjiži, sudovi će imati jasnu situaciju temeljem izmijenjenog zakona koje nekretnine knjižiti i na koji način a što se neće moći knjižiti s jedne strane a s druge strane biti će sasvim jasna pravna situacija, u konkretnoj situaciji dakle, može se i dogoditi da je došlo do nezakonitih uknjižbi, dakle, apsolutno se onda otvara i put, odnosno mogućnost poništenja takvih uknjižbi ako je do nepravilnosti u smislu prenošenja prava vlasništva dolazilo ili došlo kod pojedinih knjiženja samih nekretnina. Dakle, zaključio bih da i u jednom i u drugom smislu ove izmjene Zakona treba podržati. S obzirom da se radi o prvom čitanju, dakako izvjesne primjedbe koje smo imali i na radnim tijelima i koje su se mogle čuti danas u raspravi, mislim da će predlagatelj isto tako sagledati i ozbiljno razmotriti i u tom smislu očekujem možda u nekim rješenjima određenih još kvalitetnijih pomaka. Apsolutna podrška ovom zakonu i mislim da će puno nejasnoća koje su se javljale u ovom segmentu, ali vrlo bitnom segmentu, dakle, reguliranja prijenosa prava vlasništva u praksi dakle, na kvalitetan način razriješiti. Hvala.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Antun Kapraljević.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, zahvaljujem i kolegi što je to tako lijepo pojasnio, ja se potpuno sa njim slažem. Točno je tako, mi ozakonjujemo nešto, mi ozakonjujemo nešto što sada proglašavamo zakonitim. Šta sa onim šta je napravljeno protuzakonito, što nije napravljeno po zakonu, što nije procijenjeno, što nije ušlo u temeljni kapital, šta sa onim kada kažemo u stavku 2. gdje kažemo da su se ozakonjuje onaj dio koji su napravljeni po zakonu. Šta je sa onima koji nisu napravljeni po zakonu? Na isti način kako ove ozakonjujemo koji su po zakonu, na isti način podvlačimo crtu sa onima koji su napravili protuzakonito. Jer mnogi od ovih koji se nalaze na ovom spisku a radi se o milijardu i 200 milijuna kuna. Mnogi od ovih su u međuvremenu sa Fondom za privatizaciju riješili to sve i ozakoniti će sada po ovom prijedlogu zakona.
Hvala. Završni osvrt, državna tajnica Snježana Bagić, izvolite. O, pardon, ispričavam se, odgovor na repliku, poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Hvala gospodine predsjedniče, apsolutno se sa ovim prijedlogom zakona ne može ozakoniti ništa ono što je protupravno proknjiženo, apsolutno se ne može. Ovaj Zakon doslovce kumulativno propisuje što se sve mora, koje se pretpostavke moraju ispuniti da bi došlo do knjižena onih nekretnina koji spadaju u ovaj segment, dakle, segment koji je izvučen, zapravo na koji pravo vlasništva polažu pravne osobe, dakle, trgovačka društva kao pravni slijednici bivših društvenih poduzeća. Ja sam i u svojoj raspravi kazao, dakle, ako se je radilo ili se je dogodilo bilo kada ili bilo koja nezakonita uknjižba i moguće da ima i takvih situacija, dapače, vrlo je vjerojatno s obzirom na brojnost uknjižbi da dolazi do nezakonitih uknjižbi, apsolutno ovaj Zakon kao novi Zakon ne sprječava nego radi jasnoće postupanja zapravo pospješuje da se vidi u kojim konkretno situacijama je došlo do nepravilnosti, došlo do nezakonitosti, i ono što sam odgovorio i kolegi Leki, u tom smislu vlasnička prava, na priznanje prava vlasništva nekog drugog koji polaže pravo na određenu česticu ne zastarijevaju, dakle, onaj koji smatra da su mu vlasnička prava povrijeđena i ako ima aktivni legitimitet da ih štiti, on će ih moći štiti u sudskom postupku ali koji je s obzirom na uknjižbu prava vlasništva i način knjiženja prava vlasništva sada puno jasniji nego što je to bio prije.
Hvala. I završni osvrt, državna tajnica Snježana Bagić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Kao što je u raspravi rečeno, vlasništvo je ozbiljno pitanje. Zato će i Vlada Republike Hrvatske kao predlagatelj ovih Izmjena i dopuna Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima u pripremi ovoga Zakona za drugo čitanje kao konačnoga prijedlog doista ozbiljno razmotriti sve primjedbe i prijedloge. Naime, sređeni vlasnički odnosi zaslužuju posebnu našu pozornost i više puta su ovdje raspravljani. Ovdje mi je također drago da je prepoznata potreba naravno uz određene primjedbe i sugestije kako da se to poboljša, da se konačno pitanje pretvorbe vlasničkih odnosa i sustava društvenoga vlasništva zaokruži i dovrši. Vlada doista smatra da ona to i omogućuje ovim Izmjenama i dopunama Zakona to je za davanje članka 390.a. Smatram da se time ništa ne ozakonjuje, neka pljačka niti … [[Govornik se ne razumije.]] tajkunima nego upravo obrnuto. Naime, ovdje se jasno propisuje ono što do sada doista nije bilo propisano dosadašnjim pretvorbenim zakonima a to je što je doista pravna osoba, trgovačko društvo u pretvorbi mogla steći. I ono, dakle, između ostaloga ono što je bilo, što mu je bilo protivno kapitalu društva i što je sadržano u iskazu toga po nadležnome tijelu, dakle, u iskazu nekretnina toga društva. Dakle, nema, kada se govori o onome što je ono steklo, samo ono što je moglo steći po propisima i što se moglo smatrati iskazanim i protivnim u njegovom pretvorbenom kapitalu. Sve ostalo nešto što nije moglo steći nikako na zakonit način, i što dakako onda može biti predmet posebni postupak uključujući sudske postupke. Također, drago mi je da je prepoznata ipak potreba da se napraviti izuzetak od pravila kada je riječ o … [[Govornik se ne razumije.]] natječajima, raspolaganje nekretnina u vlasništvu jedinica lokalne uprave i samouprave. Vlada je kao predlagač će razmotriti sugestiju da se propiše što se smatra tržišnom cijenom kako bi ta pravila postupanja bila što jasnija. Ponavljam, ovo je prvo čitanje Zakona i Vlada će doista zahvaljujem svim zastupnicima koji su raspravljali i dali svoje sugestije i primjedbe, Vlada će nastojati ove primjedbe dobro razmotriti, uvažiti kako bi tekst zakona bio što bolji. Zahvaljujem.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak: Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 78 glasova za, 13 suzdržanih i 2 protiv usvojen predloženi zaključak.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana gospodo zastupnici ovaj Sabor je prošle godine, točnije 15. listopada 2004. donio Zakon o Nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje obrazovanja i od tada do danas postupilo se na način da je imenovan privremeni ravnatelj Centra koji je obavio pripreme za početak rada Centra. Donio je privremeni Statut, obavio je proceduru upisa Centra u sudski registar i poduzeo radnje za konstituiranje Upravnog vijeća Centra. Vlada Republike Hrvatske je imenovala članove Upravnog vijeća Nacionalnog centra i mi smo u skladu sa svim relevantnim propisima napravili statut. Uputili ga svim državnim, relevantnim državnim tijelima i dobili smo određene primjedbe. Sva mišljenja i primjedbe su uvrštene, usvojene, raspravljene. Ono što želim nadodati i zamoliti mi smo nakon prihvaćenih mišljenja na sjednici Upravnog vijeća koja je održana 1. prosinca napravili statut koji je vama dostavljen međutim u njemu se je, ja vas molim za jednu ispriku, u preambuli mi je promaklo da je ostao datum 1. prosinca, 8. studeni umjesto 1. prosinca. Ja vas molim da uvažite moju ispriku i hvala vam na razumijevanju.
Hvala. Izvjestitelji Odbora? Ne. Predstavnik Vlade, državni tajnik Želimir Janjić.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Dopustite kratko samo da kažem da podsjetim kada smo donosili zakon da smo ovaj zakon doista donijeli sa jednom zavidnom većinom u Hrvatskom saboru što zapravo potvrđuje da je i Hrvatski sabor prepoznao ovaj projekt vanjskoga vrednovanja obrazovanja koje do sada nismo imali kao jedan vrlo vrijedan projekt koji može računati dakle na potporu i struke ali i Hrvatskoga sabora koji je svoje mišljenje temeljio na mišljenju struke i to poštovao. Mi smo u raspravi, podsjetit ću vas vrlo jasno rekli da prihvaćamo vašu sugestiju koju ste vi ovdje izrekli da suglasnost na Statut daje Hrvatski sabor, a ne Vlada Republike Hrvatske kao što se to najčešće čini kada je riječ o ovakvim javnim ustanovama. Stoga danas i raspravljamo o Statutu. I drugo, mi smo se isto tako na vašu sugestiju obvezali da Nacionalni centar z vanjsko vrednovanje obrazovanja podnosi izvješće i saborskog Odboru za obrazovanje, znanost i kulturu najmanje jednom godišnje dakle prvi sljedeći susret predstavnika Nacionalnoga centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja u idućoj godini bit će u Odboru za obrazovanje, znanost i kulturu. Ne moramo govoriti posebno o važnosti vanjskoga vrednovanja obrazovanja. Mi ga ovim postavljamo i već u svibnju mjesecu 3., 4. i 5. mi ćemo imati prve nacionalne ispite i izvješće o provedenim prvim nacionalnim ispitima dobit će saborski Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Ja bih vam još jedanputa želim zahvaliti što ste u ovako visokom stupnju suglasja donijeti ovaj zakon. Nadam se da će to biti i sa Statutom. Hvala vam najljepša.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, poštovana zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo predsjednice Upravnog vijeća, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege iako se radi o jednoj naoko formalnoj stvari kao što je potvrđivanje Statuta jedne javne ustanove koju je osnovao ovaj Hrvatski sabor nama u SDP-u čini se važnim istaknuti nekoliko bitnih stvari vezanih uz sam meritum rada budućeg Centra za vanjsko odnosno postojećeg Centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja. Posebno obzirom na činjenicu da je sam prijedlog za formiranje Centra odnosno uspostavljanje institucije koja bi trebala provoditi vanjsko vrednovanje u obrazovanju došao iz našeg Kluba još početkom, sredinom prošlog mandata. Da je u, kao što je istakao državni tajnik sam zakon i sam projekt prihvaćen s visokim stupnjem konsenzusa ali isto uvažavajući činjenicu da postoje izuzetno velika očekivanja od rada Centra i projekata koje bi Centar trebao provoditi. Zakon o Nacionalnom centru za visoko, za vrednovanje u obrazovanju donijet je negdje u listopadu 2004. godine. Eto trebalo je nešto više od godinu dana da se formira Upravno vijeće koje bi onda bilo sposobno, koje je to vrlo brzo napravilo i nama predložilo Statut. Malo nam je žao što je toliko to dugo trebalo ali nam je i drago da se to konačno formiralo i nadamo se da će sad zaista Centar moći kompetentno početi sa radom. Nama u SDP-u se i dalje čini, želimo to istaknuti i ovom prigodom da je uvođenje sustava vrednovanja u školstvo dobar korak koji može i zasigurno hoće potaknuti na brojne promjene u sustavu školstava jer će nam samo, samo sustavno vrednovanje dati uvid u pravo stanje stvari, definirati neke probleme i možda ponuditi put njihova rješavanja. Mislim da je dobro da je Vlada prihvatila prijedlog koji je upravo bio iz našeg Kluba da se ovaj Statut Centra daje na potvrdu Hrvatskom saboru kao i da se godišnje izvješće o radu Centra podnosi nadležnom Odboru za obrazovanje jer ipak se radi o važnoj temi iako smo mi vrlo često skloni teme iz obrazovanja koliko god ih deklarirali važnima u naravi stvari ispadnu marginalne. I važno nam je što će se o radu Centra i o rezultatima rada Centra raspravljati i u Hrvatskom saboru jer ponavljam nadamo se, a to je i nekako naša ideja da bi to sam rad Centra trebao imati veliki utjecaj na cjelokupni školski sustav, na njegovo ustrojstvo kao i na prilagođavanje obrazovnog tržišta, obrazovnog sustava na tržištu rada, ali dobro je da se o tim problemima i javno raspravlja i ovdje u Hrvatskom saboru jer mislim da treba širiti bazu interesa za probleme u obrazovanju i promicati važnost školstva, ali posebno i kvalitete školstva. Nekoliko rečenica o meritumu budućeg Centra za obrazovanje odnosno djelatnostima Centra. I dalje smatramo u SDP-u važnim prilično jasno definirati pojam i važnost vanjskog vrednovanja u obrazovanju. Vanjsko vrednovanje predstavlja skup definiranih i jasnih mjera i postupaka usmjerenih na procjenjivanje i ocjenjivanje efikasnosti odgojno-obrazovnog procesa te objektivno praćenje ishoda obrazovanja. Vanjsko vrednovanje i prema našim zakonima provodi Nacionalni centar kao institucija koja izvan neposrednog odgojno-obrazovnog rada i to je nekakva razdjelnica od unutarnjeg vrednovanja koje provode škole odnosno učitelji i učenici sami za sebe i procjenjivanje vlastite uspješnosti. Mi smo osnivanjem Centra osnovali instituciju koja bi se bavila vanjskim vrednovanjem i želim ovdje još jednom vrlo jasno reći a u javnosti možda najrazvikaniji moment ili dio vanjskog vrednovanja to je pitanje državne mature je važan segment vanjskog vrednovanja, ali ipak samo jedan element te je potrebno razvijati i ostale sastavnice sustava vanjskog vrednovanja i u tom smislu cijeli koncept koji se bazira i na nacionalnim ispitima i na nekim, nekim drugim mjerama koje se predviđaju u radu Centra ocjenjujemo dobrim. Želim ovdje istaknuti što se ističe i u samom Statutu da je vrlo važno uspostaviti ne bilo kakve nego vrlo učinkovite mehanizme suradnje Centra i ostalih ustanova posebno Zavoda za školstvo kako bi se podaci dobiveni kroz proces vrednovanja mogli upotrijebiti kao indikator potrebnih promjena u sadržaju škole odnosno u nekakvom donošenju nekakvog novog nacionalnog kurikuluma, ali i u sustavu što primarnog obrazovanja nastavnika kako onog dodiplomskog odnosno diplomskog tako i trajnog usavršavanja učitelja i nastavnika. Mislim da je, već bi svima trebalo biti jasno da samo funkcionalnim povezivanjem sustava vanjskog vrednovanja sa ostalim segmentima odgojno-obrazovnog sustava ćemo postići cilj da to vanjsko vrednovanje bude taj faktor koji utječe i koji treba davati poticaj za uvođenje inovacija u obrazovni sustav, u upravljanje samim sustavom, a na koncu konca i na vođenje obrazovne politike. Jer, samo ako ćemo cijelu priču bazirati na vrlo tom povezanom i kompleksnom sustavu koji treba biti temeljen na visokoj profesionalnosti i etičnosti ćemo moći postići cilj koji mislim da je ovdje konsenzualno podržan, a to je unapređenje kvalitete odgojno obrazovnog rada kao i usmjeravanje učenika na poželjne ciljeve obrazovanja koji se onda postižu radom i zalaganjem, a ne nekako drugačije. I htjela bih ovdje u ime Kluba SDP-a još jednom na neki način apelirati i na predsjednike ministarstava i samo upravno vijeće centra da je granica između dobre provedbe projekta vanjskog vrednovanja i jednog jalovog rada vrlo tanka, jer se radi o vrlo osjetljivoj materiji i da tu treba biti izuzetno oprezan pri projektiranju samog sustava i provedbi projekata, jer loše izveden sustav vanjskog vrednovanja, nacionalnih ispita i državne mature može imati prilično pogubne utjecaje obzirom da se radi o učenicima, obzirom da se radi o djeci, a ne o nekakvim drugim stvarima na kojima su eksperimenti ipak dozvoljivi. Druga, uvjetno rečeno opasnost u samom sustavu vanjskog vrednovanja i zašto nam je izuzetno stalo da bude dobro projektiran, dobro izveden, sa svim svojim sastavnicima je u tome što se na neki način dovodi u pitanje i svrha škola, odnosno ciljevi škole. I još jednom evo, upozoravamo ministarstvo da je zaista krajnje vrijeme da se počne baviti vrlo ozbiljnim stvarima primarno donošenjem nacionalnih kurikuluma odnosno kurikularnom reformom, jer nam se čini da odabrana metodologija kao što se sada krenulo radeći u ministarstvu prvo od kataloga znanja koji su nekom vrlo čudnom metodologijom preimenovani u HNOS nije dobra metodologija za donošenje nacionalnog kurikuluma. Jer, ipak smatramo da je prvo trebalo projektirati ciljeve i ishode obrazovanja i razine kompetencije koje se žele postići na svakoj pojedinoj razini obrazovanja, a ne na neki način popisivati sadržaje koje učenici trebaju znati bez vrlo jasno definiranog i preciziranog cilja samog školovanja. Nekoliko riječi o državnoj maturi koja je jedna od vrlo važnih djelatnosti ovoga centra. O državnoj maturi se dosta piše i govori u javnosti i svako toliko ta tema dođe nekako na dnevni red, ali zbog privida bliskosti i jednostavnosti teme, jer svi imamo nekakva osobna iskustva o tome, svi se osjećaju kompetentnima o državnoj maturi govoriti. No, želimo još jednom u ime SDP-a upozoriti da državna matura neće unatoč vrlo uvriježenom mišljenju kao čarobnim štapićem riješiti sve naše probleme u školstvu, nego da će efekt biti upravo suprotan. Uvođenje državne mature će uz brojne očekivane te pozitivne efekte generirati i brojne druge probleme i prouzročit će velike potrese u školstvu obzirom da će ukazati na one manjkavosti i na nedorečenosti i probleme u samom sustavu. Stoga je projekt državne mature i želim to vrlo jasno istaknuti potrebno vrlo, vrlo dobro pripremiti i provoditi ga postupno uvažavajući aktualno stanje u svakoj pojedinoj školi i uvažavajući sve različitosti u pojedinim dijelovima Hrvatske. Naš projekt državne mature se razvijao baziran na jednom znanstvenom projektu. Želimo još jednom i ovom raspravom potaknuti i nacionalni centar i rukovodstvo nacionalnog centra da svakako uvaže i iskustva zemalja koja su državnu maturu uvele jer nema potrebe da otvaramo nekakvu, da otkrivamo nekakvu toplu vodu. Jer uvođenje državne mature, na uvođenje državne mature moramo gledati kao na rezultat jednog procesa, ali kao na sam proces koji u konačnici treba biti dobar projekt i na korist školi i na korist učenicima. Svakako ne bi bilo dobro da zbog jedne relativno loše provedbe državna matura bude još samo jedna trauma za naše učenike u cijelom tom sustavu. Posebno smatramo važnim istaknuti da je neobično važan način na koji će se formirati standardi na kojima se treba provesti državna matura, jer ona mora biti koncipirana, ti standardi moraju biti koncipirani tako da tijekom cijelog školovanja vode učenje, učitelji vode učenike na učenje od nekakve faktografije prema rješavanju problema, od reproduciranja ka kreiranju nekakvih novih vrijednosti. Jedan detalj o kojem smo raspravljali kada smo donosili zakon sada nekako zaokružujemo formalnu strukturu same državne mature verifikacijom ovog statuta. Čini nam se da je dosta loše što još uvijek nemamo pedagoški standard. Hrvatska je jedna od rijetkih zemalja u Evropi u kojoj se nastava i ono kako škola izgleda, u kojim uvjetima se to učenje i poučavanje dešava na nekakvom običajnom pravu, jer pedagoškog standarda naprosto nemamo. Kada smo donosili zakon u listopadu 2004. godine to je dakle bilo prije godinu i dva mjeseca i kada smo mi iz SDP-a predložili zaključak da sukladno odredbama Zakona o osnovnom i srednjem školstvu Vlada predloži, odnosno ministarstvo predloži nama u Hrvatski sabor usvajanje pedagoškog standarda. Dobili smo tada odgovor da je evo standard samo što nije ovdje na raspravi u Hrvatskom saboru. Standard još uvijek nismo vidjeli i zaista još jedna zamolba ili apel ili bilo bi bolje reći zahtjev ministarstvu da što prije zaista dođe sukladno zakonskim obvezama sa prijedlogom pedagoškog standarda ovdje na raspravu u Hrvatski sabor jer sad smo u situaciji da definiramo sustav koji će na kraju školovanja sve učenike ispitivati po jednom ispitu, ali da nismo učinili skoro ništa ili vrlo malo da im osiguramo jednake uvjete za učenje i poučavanje. Jedan detalj. Mislim cijeli taj sustav vanjskog vrednovanja i uspostavljanja sustava upravljanja kvalitetom jer to vanjsko vrednovanje između ostalog treba biti. On će biti nepotpun ako se paralelno sa sustavom vanjskog vrednovanja neće rješavati, neće uvesti ili implementirati sustav unutarnjeg vrednovanja i mislim da bi bilo dobro kad bi ministarstvo pripremilo i te projekte. Je, već jesu. Dobro. To je mislim u svakom slučaju pohvalno ipak neki apeli iz ovog Parlamenta dolaze do ministarstva, da bi cijeli sustav imao nekakvog smisla. Obzirom da se djelatnosti ovog centra koji su propisani u članku 11. u ime ovog statuta u velikoj mjeri korespondiraju sa ovim našim porukama. Mi ćemo podržati statut ovoga centra uz još jednu primjedbu koja nekako indirektno proizlazi iz samog statuta ali nije baš posve precizno rečeno. Naime, ono što bi htjeli istaknuti a to su suvremeni trendovi u obrazovanju koji na neki način pomiču granicu gdje se to dešava učenje. Do prije nekog vremena učenje se, odnosno obrazovanje dešavalo uglavnom u institucijama. Sada se cijeli koncept pomiče prema konceptu učenja koji nije nužno vezan uz same obrazovne institucije u onom tradicionalnom smislu u kojem ih poznajemo i bilo bi dobro kada se nacionalni centar u svojoj djelatnosti bavio i vrednovanjem programa neformalnog obrazovanja i certificiranjem kompetencija proizašle iz programa neformalnog i formalnog obrazovanja i mislim da bi onda u tom smislu i dali ključnu poruku da je bitan proces učenja, da ono što je novo u cijeloj priči je stjecanje novih kompetencija, osobnih kompetencija temeljem cjeloživotnog učenja. I na kraju nadamo se da će centar unatoč tome što je dosta dugo vremena prošlo od donošenja zakona do samog statuta se uspjeti ekipirati visoko stručnim i kompetentnim ljudima odgovarajućeg profila. Centar mora postati i znanstvena institucija između ostalog i podržavamo donošenje ovog statuta uz naznaku da ćemo pomno pratiti implementaciju pojedinih projekata u samom školskom sustavu kako bi bili sigurni da se ostvaruju proklamirani ciljevi unapređenja kvalitete školstva i promicanja novog sustava vrijednosti temeljenog na radu i na kompetencijama. Hvala.
Hvala. Klub HNS-a poštovana zastupnica potpredsjednica Vesna Pusić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo iz centra i Vlade. HNS će podržati donošenje ovog statuta Centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja obzirom da se radi o jednom koraku, zapravo složenom projektu osposobljavanja obrazovnog sustava u Hrvatskoj da funkcionira po nekim prepoznatljivim i europskim usporedivim kriterijima. Glavna primjedba je vrijeme u kojem mi raspravljamo o ovom Statusu naprosto iz meni nerazumljivih razloga se sa Statutom Centra tako dugo čekalo i mi tekar danas donosimo pravila po kojima Centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja može funkcionirati. Jasno je da vanjsko vrednovanje obrazovanja je jedan element u sustava vrednovanja obrazovanja, s jedne strane horizontalno, s druge strane vertikalno. Horizontalno u toliko što ima smisla jedino u kombinaciji sa razvijenim sustavom unutarnjeg vrednovanja obrazovanja, dakle sustavom vrednovanja obrazovanja unutar škola od strane nastavnika samih i roditelja i korisnika obrazovanja, a to su učenici. Prema tome, razrada projekta unutrašnjeg vrednovanja obrazovanja je barem isto toliko važna kao i ovaj Centar za vanjsko vrednovanje i u tom smislu mislim da je neophodno da se poduzmu malo energičnije mjere i koraci da bi se pomoglo uspostavljanje tog sustava unutarnjeg vrednovanja obrazovanja u obrazovnih institucijama gdje onda i sami nastavnici i đaci imaju prilike procijeniti kvalitetu i koristi od rada i načina rada. Drugo, mi sad u situaciji kao zemlja u kojoj je, upravo za ovu vrstu projekata, nam stoje na raspolaganju sredstva europskih fondova. Prema tome, ako postoji nešto u čemu je i moguće i nužno i potrebno dobiti sredstva od europskih fondova onda je to upravo ovaj mehanizam različitih aspekata vrednovanja obrazovanja. I zanimalo bi nas u klubu HNS-a što Centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja u tom smislu poduzima, da li postoje projekti koji su se u smislu razvoja programa Centra već kandidirali za sredstva iz europskih fondova, koji su to projekti jer pretpostavljam da nešto je u tom pogledu već poduzeto. Međutim mi o tome nismo informirani, a to je nešto što je očiti klasični primjer i kandidat za financiranje iz europskih fondova. Kao što sam rekla, ovaj Centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja nije dakle samo jedan od elemenata u ovom horizontalnom smislu, dakle vanjsko i unutrašnje, nego i u vertikalnom smislu. Dakle, vrednovanje srednjoškolskog obrazovanja naravno da je jedan od elemenata u sustavu vrednovanja osnovnoškolskog obrazovanja s jedne strane i visokog, višeg i visokog obrazovanja s druge. I ima svoj razlog za postojanje i pravi smisao kao sastavni dio tog vertikalnog sustava i kao sastavni element koji ima i sinkronizirane, odnosno usklađene kriterije sa onima koji se koriste za vrednovanje osnovnoškolskog obrazovanja, odnosno za vrednovanje visokoškolskog obrazovanja kasnije. Obzirom da na rezultatima vrednovanja srednjoškolskog obrazovanja se temelji i kvalificiranje za upis na sveučilište. Prema tome, sa tog stanovišta bilo bi također vrlo značajno i važno znati što se događa na ovim drugim područjima i kada će biti gotovi projekti za vrednovanje obrazovanja i u kojem smislu i u kojem stupnju su oni usklađeni a ovim poslom koji će raditi Centar za vanjsko vrednovanja obrazovanja. Jasno je i naravno o tome smo imali raspravu i na odboru da je sustav vrednovanja obrazovanja sustav koji može funkcionirati samo ako se stalno razvija. Ali s druge strane, neke elemente na koje se on naslanja se mora postaviti odmah, jer ako se ne postave odmah onda nema smisla i postoji vrlo realna mogućnost i potencijalni problem da mi na prvim ispitima koncem ove akademske, odnosno školske godine nastane opći kaos, da se ljudi počnu strašno buniti na kriterije koji su korišteni, na način ispitivanja, na masu stvari koje će biti sastavni dio ovog vanjskog vrednovanja i za to se treba pripremiti i vidjeti na koji način će se na to reagirati, tko će evaluirati … [[Govornik se ne razumije.]] Dakle sve ono što jeste posao Centra, ali što u tom svom poslu Centar mora predvidjeti i biti spreman na to reagirati. Jedan od elemenata po svim istraživanjima koje je gotovo odlučujući, a svakako najvažniji u kvaliteti znanja s kojima, s kojim učenici izlaze iz škola je kao što istraživanja pokazuju vrijeme koje svaki đak provede dnevno u školi. Drugim riječima, jednosmjenska nastava je glavni faktor uspjeha učenika u obrazovanju. Mi za to nismo spremni. Sastavni dio ovog posla koji Centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja ovdje kojem doprinosi je i stvaranje uvjeta za jednosmjensku nastavu. Stvaranje uvjeta za jednosmjensku nastavu znači školske zgrade i znači nastavnici koji će obavljati tu nastavu. Ja vas podsjećam da mi za to u proračunu novaca nemamo. Mi u proračunu podsjećam vas nemamo novaca niti za dodatno obrazovanje nastavnika. Dakle ono što bi Centar morao raditi na nekim temeljima za koje postoje financije naprosto nije osigurano. Konačno, hoću podsjetiti na činjenicu, koju pretpostavljam mnogi znate, da postoji na europskoj razini, a i komparativno sa Sjevernom Amerikom postoje redovita istraživanja koja na 5 predmeta, 5 školskih predmeta, obično materinji jezik, matematika, strani jezik, mislim da je fizika i povijest ispituje kvalitetu komparativnog, kvalitetu obrazovanja. Dakle ispituje kvalitetu obrazovanja. Recimo razlika između Njemačke, Finske, Velike Britanije, Švedske da bi mogli i na taj način vrednovati kvalitetu obrazovanja i znanja koje škole osiguravaju za svoje učenike. Već niz godina na prvom mjestu u tim istraživanjima je Finska, kao što znate visoko korelira, dakle visoko je usklađena sa, ti rezultati tog istraživanja sa ekonomskom uspješnosti zemlje. Uspješnost u obrazovanju i to ovom srednjoškolskom je visoko usklađena sa uspješnosti, ekonomskom uspješnosti zemlje općenito. Preporučamo u ime kluba HNS-a da Centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja uključi Hrvatsku, učini napor da Hrvatska bude uključena u to istraživanje, kao što je recimo Poljska i da na taj način također imamo neku mjeru u kojem smislu naše obrazovanje osposobljava naše ljude da funkcioniraju na tom tržištu na koje su upućeni, dakle da funkcioniraju na europskom tržištu obrazovanih ljudi. Temeljem onog što ionako zagovaramo, a to je da je obrazovanje glavni pokretač razvoja svake moderne zemlje pa tako i Hrvatske. Klub HNS-a će podržati donošenje ovog statuta.
Hvala. I klub HDZ-a, poštovana zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, predsjednice Upravnog vijeća, evo pred nama je danas Statut centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja. Već su dvije kolegice i uvodu rekle što znači uopće ovaj centar, a preduvjet i kvaliteta obrazovanja su zaista i trajno vrednovanje sustava. Hrvatska u posljednje dvije godine je započela čitav niz promjena u sustavu obrazovanja strateški razvojni dokument koji ima svrhu poboljšanja sustava odgoja i obrazovanja, koji ima zadaću osposobiti mlade, djecu, ali i odrasle za ravnopravno uključivanje u društvenu zajednicu i svijet, usvojila je Vlada 9. lipnja ove godine kao plan razvoja sustava odgoja i obrazovanja. Hrvatska je pokrenula čitav niz promjena u svom sustavu. Ove godine je donesen već ovdje spomenuti HNOS sa svrhom rasterećenja učenika, nastava je utemeljena na procesu poučavanja. Poučavanje je usmjereno prema učeniku uvažavajući učeničke sposobnosti i sklonosti. Uvođenje učenika u istraživačku usmjerenu nastavu, evo to donosi sve ova novina HNOS-a i svakako uvodi se i državna matura u svrhu unapređenja i razvoja strukovnog školstva osniva se agencija za strukovno obrazovanje. Jedna od značajnih aktivnosti, a u svrhu unapređenja i osiguravanja kvalitete školstva je i vanjsko vrednovanje obrazovanja. Uvođenjem nacionalnih ispita iz hrvatskog jezika, matematike i stranih jezika engleskog jezika, već u školskoj godini ovoj, krajem školske godine čuli smo i od državnog tajnika u mjesecu svibnju, u prvim razredima gimnazije imaju ti nacionalni ispiti upravo već nekakvu pripremu, što bolju pripremu za uvođenje državne mature. Osnovna je namjena upoznati i školu i roditelje i nastavnike, a posebno učenike s novim sustavom provjeravanja uspješnosti učenja. Škole dobivaju povratnu informaciju o uspjehu svojih učenika te ih mogu uspoređivati sa nacionalnim standardima. Škola će dobivene rezultate svakako koristiti za samoanalizu, samovrednovanje, definiranje razvojnih ciljeva i svojih planova. Istraživanje u ocjenjivanju pokazuju da je ocjenjivanje u našem školstvu nestandardizirano i subjektivno. Vanjskim se vrednovanjem prati funkcioniranje sustava i pojedinih škola. Provjeravaju se kod učenika poželjne kompetencije i koliko se ostvaruju dogovoreni standardi. Pravno je sve regulirano rekli smo Zakonom o nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje koji je usvojen 2004. i izmjenama i dopunama Zakona o srednjem školstvu iz ove godine. Vanjsko će vrednovanje u hrvatskom školstvu provoditi nacionalni centar koji je registriran ove godine kao javna ustanova, stvoreni su svi uvjeti za početak rada ove ustanove, imenovano je upravno vijeće koje je donijelo statut kao osnovni dokument. Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje po zakonu je neovisna institucija. U članu 11. predloženog instituta definirani su poslovi vanjskog vrednovanja. Nacionalni centar će izvješćivati o svom radu ono što smo i tražili prilikom donošenja zakona, podnosit će izvješće Vladi kao osnivaču, saborskom Odboru za obrazovanje, znanost i kulturu i Ministarstvu nadležnom za poslove obrazovanja. Statutom su propisana i pravila zaštite tajnosti podataka, dužnosti čuvanja tajne što je vrlo važno, koje prema poslovima koje nacionalni centar obavlja izuzetno važna stvar. Očekuje se da će i nastavnici i učenici ulagati više u kvalitetu svoga rada. Kod učenika se očekuje i podizanje motivacije za učenje i učenje koje je više usmjereno na važne ishode a kod učitelja i nastavnika da će unaprijediti kvalitetu ocjenjivanja, da će se postići veća objektivnost u praćenju i vrednovanju učenika. Učenici će početi usvajati sasvim drugačiji stav od onog kojeg imaju u većini slučajeva, da pojednostavljeno kažemo učeći zbog ocjene i shvatit će da samo učenjem, savjesnim radom i zalaganjem može ostvariti uspjeha u školi, a i u životu. Svakako da bi se ostvarili ovi ciljevi nužno je izvršiti i dobru pripremu, tj. stvoriti uvjete da svi učenici imaju jednaku mogućnost za ostvarivanje uspjeha što je zadatak i ovoga centra. Posebno je važna rekla sam i zaštita tajnosti ispitnog materijala, kvaliteta ispitnog materijala, kao i zaštita tajnosti podataka i organizacija provođenja ispita, a sve je to u nadležnosti centra i regulirano je statutom. Na prvi prijedlog statuta kojeg je Hrvatskom saboru dostavilo Upravno vijeće Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja bilo je primjedbi od strane Vlade, upravno vijeće je prihvatilo prijedlog Vlade za poboljšanjem prijedloga statuta, izvršilo usklađivanje sa zakonom i tako će Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice raspravljajući o ovom statutu predlaže Hrvatskom saboru davanje suglasnosti na Statut Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja. Hvala.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. I konačno, Statut Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja. Davanje suglasnosti. Dajem na glasovanje odluku o davanju suglasnosti na Statut Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja koje je donijelo Upravno vijeće Nacionalnog centra 1. prosinca 2005. godine. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Sa 75 za i 2 protiv donesena je predložena odluka.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Naime razlog ponovnog uvrštavanja prijedloga ovog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju na dnevni red današnje sjednice Sabora je odluka Ustavnog suda od 23. studenoga 2005. godine koji je uslijed izostanka propisane većine potrebnog broja zastupnika ukinuo Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju kojeg je Hrvatski sabor donio na sjednici održanoj 12. srpnja 2005. godine. Budući su razlozi za donošenje ovog zakona identični kao i u vrijeme kada je on već bio izglasovan, odnosno na dnevnim redu Sabora u srpnju 2005. godine, smatram da nema potrebe za novim i dodatnim objašnjavanjem, budući da novih razloga ili argumenata nema nego ostaje i argumentacija i razlozi koji su vrijedili prilikom prvotnog predlaganja u srpnju 2005. godine. Hvala lijepa.
Hvala. Odbori, Ustav, Poslovnik i politički sustav? Molim predsjednika Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, Ivana Jarnjaka. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost je na svojoj 55. sjednici održanoj 6. prosinca 2005. godine raspravljao o prijedlogu Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o javnom okupljanju, s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabor itd. Odbor je podržao stajalište Vlade Republike Hrvatske te se ne protivi prijedlogu za donošenje ovog zakona po hitnom postupku, jer ocjenjuje da je od interesa za Republiku Hrvatsku. Nadalje, Odbor je podržao razloge predlagatelja za donošenje ovog zakona jer smatra da će predložene zakonske mjere i dopune doprinijeti boljoj i učinkovitoj zaštiti štićenih objekata i osoba te posebno stranih delegacija. Stoga je većinom glasova odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju u tekstu kako je predložen od predlagatelja zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika LS-a, poštovani zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite. HSLS-a i DC-a.
Hvala gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Ovo su uvijek zapravo situacije u kojima se čovjek, političar može osjećati ambivalentno. S jedne strane imati onaj osjećaj da se nijednog građansko pravo ne bi trebalo ni na koji način suspendirati, a opet s druge strane moramo voditi i računa u određenoj i određenim okolnostima koje nas ipak uče da niti jedna sloboda nije apsolutna, pa tako niti sloboda javnoga okupljanja. I mislimo da treba zapravo razbiti jednu famu koja se javila ovih posljednjih dana u našim medijima, da je Ustavni sud ukinuo ovaj Zakon zato što je bio neustavan. Ustavni sud je ukinuo ovaj Zakon ne zbog sadržaja koji bi bio u neskladu s Ustavom nego iz jednostavne činjenice što za ovaj Zakon, budući da je organski, budući da određuje određena građanska i ljudska prava treba da se izglasa sa 77 glasova. U Parlamentu taj Zakon nije dobio taj broj glasova. Neprijeporno je da se ovim Zakonom određuje jedna od temeljnih političkih sloboda građana, a to je pravo na okupljanje građana. Da građani imaju pravo da artikuliraju svoja određena, svoje nezadovoljstvo i da mora postojati prostor koji će im se omogućiti da oni tu svoje nezadovoljstvo mogu na demokratski, građanski način i artikulirati. No kažem, kao što smo rekli, nijedna sloboda pa tako ni ova nije apsolutna. I naš Ustav ni na koji način ne propisuje kako se ta sloboda može ograničiti nego upravo to prepušta da se odredi zakonom, a da se pri tom ne ugroze same slobode. Znači, upravo, znači Zakon određuje prostor, može odrediti prostor gdje se ta artikulacija, odnosno i sloboda okupljanja nije dopuštena. Kažem, Ustav ne daje nikakva mjerila pa se onda možemo pozvati na članak 11. Europske konvencije o zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda. I tamo možemo u tom članku pročitati, svatko ima pravo na slobodu mirnog okupljanja i slobodu udruživanja s drugim, uključujući i pravo osnivati sindikate ili im pristupati radi zaštite svojih interesa. To je u redu. I sada postoji ovaj stavak 2. ovoga članka 11. koji glasi: "ne mogu se postavljati nikakva ograničenja u ostvarivanju tih prava osim onih koja su propisana zakonom i koja su u demokratskom društvu nužna radi interesa države, državne sigurnosti ili javnog reda ili mira, ili radi sprječavanja nereda ili zločina, radi zaštite zdravlja ili morala, ili radi zaštita prava i sloboda drugih". Ovaj članak ne zabranjuje da se nameću zakonska ograničenja u ostvarivanju tih prava pripadnica uređenih snaga, policije ili državne uprave. Kao što iz ovoga proizlazi, očito doista da radi interesa državne sigurnosti ili javnoga reda i mira može postojati, kažem, i izvjesna ograničenja. I ono što je zapravo sada cijeli problem koji se javio što se ovaj Zakon zapravo odnosi na prostor na kojem se nalaze 3 najznačajnije institucije Hrvatske države. To je ovaj Sabor, to je hrvatska Vlada i to je Ustavni sud. Doduše, s druge strane svakako da postoji jedan emocionalni odnos prema ovome prostoru koji na neki način doista predstavlja to sveto mjesto Hrvatske državnosti i sada smo, doista se nalazimo na jednom prijeporu između ove činjenice da se na ovome jednom vrlo malome trgu i malom prostoru nalaze ove 3 institucije. A kažem, s druge strane ipak su poslije ovih posljednjih događaja u svijetu posebice poslije 11. rujna 2001. godine da se ipak određeni stav prema ovoj sigurnosti se svakako mora mijenjati. Ali ono što se jasno i nedvojbeno mora reći, a to je da se nema potrebe fiksirati samo na ovaj prostor nego da zapravo pokušamo simulirati ovu situaciju kada se kaže da se doista radi o ovome nekome krugu od 100 metara. Da to znači kada bi Ustavni sud zasjedao u Novom Vinodolu ili, recimo, u Dubrovniku ili nekom drugom mjestu, onda upravo sa tom činjenicom da Ustavni sud tamo zasjeda ide i tih 100 metara. To isto vrijedi i za Vladu, to isto vrijedi i za Hrvatski parlament. Znači, ne radi se o fiksaciji samo na prostoru, samo na Trg Svetoga Marka nego doista prije svega radi se na same institucije koje za sobom povlače upravo ovo pravo da na neki način budu osigurane. I s druge strane, kažem s druge strane, ova odredba iz ovoga Zakona ni na koji način se ne odnosi na ovaj Gornji Grad nego jednostavno odnosi se na upravo na ovu činjenicu da se taj prostor vezuje uz zaštitu ovih triju institucija. I upravo, kažem, ako bi eventualno neke civilne grupe za pritisak na neki način doista inzistirale onda bi se moglo dogoditi, ne znam, ako Vlada odseli na Savu da bi onda se upravo samom tom činjenicom da bi se ova odredba vezala uz onaj prostor na Savi ili ne neko drugo mjesto. Ovo što je, čini mi se, u raspravi od 12. srpnja ove godine bilo prevladalo upravo to je bilo ovo činjenično stanje i ono je neki način je bilo onda rukovodilo da su postali i određeni zastupnici i klubovi koji su bili protiv ovoga Zakona. Ono što mi se čini u ime kluba da je vrlo važno reći da mi, ipak je krajnje vrijeme da kroz Hrvatski parlament i samim time i u Hrvatskoj javnosti nametnemo ipak važnost i ozbiljnost određenih institucija. Čini mi se da su poslije 90-ih godina upravo prevladalo jedan prilično nonšalantan, diferentan odnos spram tih institucija i da zapravo kod nas apsolutno ništa nije sveto. Čitajući ovih dana neke tekstove Vlade Gotovca naišao sam zapravo na sjajnu misao koja kaže da se kod nas najozbiljnije shvaćaju oni ljudi koji ozbiljnost izvrgavaju ruglu. I doista čini mi se da, eto u posljednje vrijeme i u medijima, isto da zapravo mi sami dopuštamo da određene institucije dovodimo u pitanje, odnosno smatrajući samom činjenicom ne znam, da smo članovi Parlamenta, ili Vlade, ili Ustavnog suda ili neke druge institucije, da je to zapravo, da je to dostatni razlog da se prema tim institucijama može odnositi doista kako god tko hoće i kako mu se prohtije. Ja mislim da to nije dobro i da upravo je jamac hrvatske opstojnosti i državnosti može biti doista samo naše institucije jer one su zapravo trajne, mi smo prolazni. I odnos prema instituciji ne ovisi o određenoj kompoziciji Parlamenta ili Vlade ili ne znam, Ustavnoga suda nego prema činjenici da je riječ doista o institucijama Hrvatske države koja se zove Hrvatski sabor ili hrvatska Vlada ili Ustavni sud Republike Hrvatske. I čini mi se upravo da taj aspekt sigurnosti doista zapravo treba o njemu voditi računa, tim više što upravo ova europska konvencija to zapravo i dopušta. I ovaj članak 11., posebice kažem, ovaj 2. stavak koji kaže da i u demokratska društva radi interesa državne sigurnosti doista mogu postaviti određena ograničenja ovih temeljnih, jednih od ovih temeljnih građanskih prava i sloboda kao što je i pravo na okupljanje. I doista, nema razloga da se, da odlukama gradskih skupština, vijeća, da se doista odrede prostori u kojima se slobodno može se okupljati, u kojima se slobodno može artikulirati svoje mišljenje i stavove. I upravo iz tih razloga ćemo doista apelirati da u Gradu Zagrebu ili bilo kojem hrvatskome gradu doista postoje takvi prostori gdje će se omogućavati da ljudi slobodno artikuliraju svoje stavove određenim odlukama, određenim pojavama u društvu. Jer upravo sama, to ne znači da će se hrvatska demokracija na bilo koji način biti ugrožena ako se ljudi skupe i artikuliraju svoje određene političke ili neke ine stavove, o bilo nekim gospodarskim ili nekim drugim pitanjima. Ali doista sukladno s dobrim ovim europskim običajima kao i, ne znam, nedavno sam bio i u Budimpešti. Recimo tamo je Parlament ovako ograđen i doista samo se ne pristoji ne, … [[Govornik se ne razumije.]] možete promatrati u Parlamentu, odnosno u Parlament ulazi onaj koji mora ući, a ne sa demonstracija doista na ovakav, na neposredan način kao što je to kod nas do sada bilo moguće. Tamo recimo nije moguće, ali kažem nije to sama Mađarska, uzeo sam primjer kao tranzicijsku zemlju, ne znam u Italiji je to isto nekih svojih pristojnih 200-tinjak, 300-tinjak metara koji također postoji upravo zbog toga da to ne znači da političari nemaju pravo čuti što i građani misle, ali doista kažem moramo voditi računa i ovakvim nekim kažem detaljima, na kraju krajeva ovo je povijesno mjesto hrvatske državnosti, s ove strane tu je i ova crkva sv. Marka, spomenik kulture koji pripada našoj kulturnoj baštini, odnosno praksa, donedavna praksa ne može biti dovoljan argument da se s time nastavi, … [[Govornik se ne razumije.]] dobro da se poteže da stvari relativiziramo i da potežemo kako se tko ponašao u koje vrijeme, nego jednostavno se čini da je današnji datum 8. prosinca sasvim dobar datum da na neki način da to priznamo upravo tu činjenicu i ne svetost i nedodirljivost ovih institucija nego upravo činjenica da na neki način moramo i mi kao politika educirati građane i na neki način braniti pravo ovih institucija na jedan nesmetan rad, a što kažem za sobom ne znači da to ne proizlazi kritika. To je to što se mene osobno tiče, ja sam i protiv parkiranja u neposrednoj blizini ovoga Parlamenta i, molim? … [[Upadica se ne čuje.]] Da, to je jedna ne samo ekološka nego upravo mislim da je ne samo ekološka nego i estetska svijest i to također nije uobičajeno isto u ovim kažem, na stranu ovo što pripada da kažemo predsjedništvu Parlamenta koji je svaki dan ovdje, ali doista vrlo lako se može to napraviti, određeni protokol koji ćemo vrlo točno.
Kolega Kajin, izraz neodobravanja govorniku ćete zadržati kada budete vi govorili.
Pa ja mislim da se kolega Kajin slaže sa mnom da doista nema smisla pakirati u neposrednoj blizini Parlamenta, ali kažem kako ovdje govorimo o tom pravu na slobodu okupljanja isto mislim da evo danas nadam se da mi predsjednik Sabora neće zamjeriti isto riječ i da imamo i pravo na slobodno izražavanje mišljenja i danas mislim da je bila jedna dobra prilika i situacija da damo punu potporu Vlade Republike Hrvatske, prije svega i premijeru Sanaderu, na ovo što se dogodilo velika hipoteka sa Republike Hrvatske skinuta, pokazalo da su one procjene da se general ne krije u Hrvatskoj, da su čitav niz objeda bile po svema krive, da će to zapravo nama omogućiti čitav niz otvaranja slobodnijih ovih političkih odnosa i ovu slobodu pregovora, da je velika hipoteka skinuta, da se dalje možemo, da opet postaje presumpcija nevinosti, nitko nije kriv dok mu se to ne dokaže. Ne mora on dokazivati svoju nevinost, nego sud mora dokazati nečiju krivnju, da su poslate dobre poruke, da doista nitko neće biti izuzet i da s jedne strane upravo je ovo jedna sjajna i dobra prilika da se postigne puna solidarnost između i opozicije i pozicije u Parlamentu pa i onih koji na neki način pokušavaju zadržati svoje pravo na svoje mišljenje i u ovako posebnim situacijama. Upravo zbog toga će klub HSLS-a, LS-a i DC-a podržati ovaj Prijedlog zakona i mislimo da, ali opet isto također da moramo građanima Republike Hrvatske ostaviti dovoljno, odnosno ostaviti prostor gdje oni imaju pravo da demonstriraju bilo svoje zadovoljstvo i bilo svoje nezadovoljstvo i da na neki način nitko nema pravo da niti jedno temeljno ljudsko građansko pravo političku slobodu na bilo koji način dovodi u pitanje. Evo, hvala.
Hvala. Klub HSP-a je odustao od rasprave. Klub SDP-a, poštovana zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je ustvari danas Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju. Ustvari je potpuno identičan onom prijedlogu zakona koji je ovaj Parlament usvojio prije evo skoro 5 mjeseci, međutim tada uz nedovoljan broj glasova te je između ostalih nakon toga i klub SDP-a podnio Ustavnu tužbu, a Ustavni sud je nedavno donio odluku kojom se sporni zakon ukida jer je izglasan na način da nije bilo dovoljno glasova, s time da je Ustavni sud rekao da zakon ostaje na snazi do 31. ožujka iduće godine. Mi smo iz tog razloga što je u praktički i sadašnji, odnosno ukinuti zakon još uvijek na snazi kad smo izglasavali dnevni red imali primjedbu zašto onda uopće da ide ovaj Zakon u hitnu proceduru kad ima dovoljno razloga da prođe i prvo i drugo čitanje. Osim toga time što je Ustavni sud donio odluku da zakon vrijedi do 31. ožujka iduće godine Vlada u biti bi na miru uživala u ozračju predstojećih blagdana jer i na taj način kako je to Ustavni sud odredio ne bi nitko nezadovoljan pokvario mir blagdana svojim zvižducima, transparentima ili možda šatorima i lancima. Međutim Vlada je bez obzira i na taj nepomućeni mir ponovno poslala u hitnu proceduru ovaj Prijedlog zakona identičan onome od prije 5 mjeseci, čak toliko identičan da niste se potrudili niti ispraviti krivi datum je koji unutra stoji na koji smo mi tada upozorili, jer je napad na neboder, na New York bio 11. rujna 2001. godine, a ne 2003. godine kako je stajalo u onom prijedlogu, a stoji i u ovom prijedlogu. Nas to samo navodi na zaključak da je očito da je Vlada, odnosno vladajuća koalicija ovoga puta valjda pronašla dovoljan broj glasova da bi izglasala ovaj Prijedlog zakona. Kolegice i kolege kao i prvi puta i ovoga puta klub SDP-a bit će protiv ovog Prijedloga zakona. Prošli puta mi smo čak pokušali amandmanima ublažiti ovakav Prijedlog zakona. Ja sam tada u ime kluba čak i na neki način pokušala shvatiti vaša nastojanja da s jedne strane pomirite potrebu za sigurnost državnih institucija s jedne strane, a s druge strane naravno pravo na okupljanja građana, međutim vi ste tada glatko odbili te amandmane, ovoga puta nam ne pada na pamet da bilo šta pokušamo popravljati u vašem prijedlogu. Ovim vašim prijedlogom danas vi ponovno kao prvo zabranjujete bilo kakva okupljanja, mirne prosvjede, iskazivanja nezadovoljstva potezima prvenstveno Vlade u krugu ravno 100 metara od Markova trga i to čak i za one grupe koje su manje od 20 osoba. Drugo, ovim prijedlogom vi sebi osiguravate mir za vaše oči i uši jer naime shvaćamo mi da je teško slušati zvižduke otkad stolujete s druge strane Markovog trga. Ti samo pokazuje koliko ste ustvari nedosljedni i neprincipijelni, jer ja pitam u ime kluba što je to bilo recimo drugačije u periodu npr. od 11. rujna 2001. godine kada se desio teroristički napad u New Yorku do 23. studenog 2003. godine, jer ste u tom periodu, bili ste u oporbi, zdušno podržavali i prosvjede i šatore i bacanje jaja i pašteta i sl., pa i od onih ljudi kod kojih je policija naknadno pronašla i čitave arsenale oružja. Danas kada bi vam vjerojatno građani s guštom došli pod prozore i pitali vas za svoje plaće, za svoja prava, za svoja poduzeća, za svoje pravo na troškove prijevoza vi im to ovim zakonom izričito zabranjujete jer ta pitanja ne gode vašim ušima. I konačno, ovim prijedlogom zakona vi bacate ustvari još jednu mrlju na demokratsko lice Hrvatske s kojim tako volite istupati kad ste izvan granica države i pred očima Europe. Vani se možda još i možete prodati ali ovdje doma više ne. U konačnici, što se tiče Kluba SDP-a dobitak za tobožnju sigurnost institucija je gotovo nikakav. Pa evo, samo da spomenem da vam je tu nedavno ono doslovce pod nosom opljačkana pošta ovdje u blizini najvažnijih institucija države. Ali, zato dodatno urušavate dostignuti demokratski standard Hrvatske i u tome ste vrlo dosljedni. Nažalost, Vlada je, to je točno, za ovaj svoj prijedlog zakona dobila i potporu pet od šest sindikalnih lidera. Što su dobili za uzvrat to će vrijeme te pokazati, ide vama i njima na dušu. Klub SDP-a neće glasovati za ovaj prijedlog zakona i najavljujemo da ukoliko ovoga puta bude usvojen sa dovoljnim brojem glasova najavljujemo novu ustavnu tužbu ovoga puta zbog sadržaja samog zakona kojim ocjenjujemo se ograničavaju Ustavom određene temeljne ljudske slobode i prava građana ove države. A na neki način Vlada i vladajuća koalicija ovim prijedlogom zakona pridružuje se obilježavanju Međunarodnog dana ljudskih prava koji je za dva dana.
Hvala. Poštovani zastupnik Niko Rebić ispravak netočnog navoda.
Zahvaljujem predsjedniče. Pa kolegica je ponovno ustvrdila da ako se ovim zakonom zabranjuje javno okupljanje što je potpuno netočno. Ovim zakonom se regulira javno okupljanje, dakle to je. Pa je li vi znate uopće koliko je trebalo engleskoj demokraciji da dođe do Haydn parka, dakle da pomiri one koji izražavaju nezadovoljstvo ali i druge da mogu u miru raditi. I drugo što nije samo nama pošta opljačkana. Valjda je i vama u interesu trebalo bi biti da se to ne događa u ovoj zemlji. Hvala.
Klub zastupnika DC-a, HSLS-a, LS-a poštovani zastupnik Frano Piplović. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Pa ja sam mislio da smo mi završili ovu raspravu ljetos o ovome zakonu, međutim očigledno da nekome paše da budemo, da kopiramo recimo neke institucije kao što ima Kina. Peking ima Trg nebeskog mira a Zagrebu se nudi da ima "Trg hrvatskoga nemira". Pa, ja mislim da svaki odgovoran čovjek u ovoj zemlji bi trebao promišljati na takav način da ovaj Trg sv. Marka ne bude "Trg hrvatskoga nemira". Nijedan trg u Hrvatskoj nije sporan, samo je sporan Trg sv. Marka. Ne znam kome to odgovara da u ovim okolnostima. [[Upadica se ne čuje.]] Oprostite, podijelili smo to.
Samo malo, kolega. Malo prije je govorio Zlatko Kramarić u ime Klub DC-a, HSLS-a i LS-a. Nažalost, već je govorio predstavnik u ime kluba, dogovora nije bilo a vi ćete se javiti u pojedinačnoj raspravi. Tako pluralizam klubova dovodi ponekad do ovakvih situacija. [[Upadica se ne čuje.]] Vidiš kakva su to lukavstva uma kakva se tu pojavljuju. Nije lako kad ima klubova koji se svaki čas stvaraju, rastvaraju, dovode. Poštovani zastupnik Damir Kajin Klub IDS-a. [[Upadica se ne čuje.]] Pa znam, u ime vašeg kluba je prije par dana netko drugi govorio.
Gospodine predsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici! Pa eto, u jednom dijelu jedne aktualne teme se između ostalog dotaknuo i gospodin Kramarić, dobio je tu mogućnost da u dvije, tri minute nešto kaže pa ću ja to iskoristiti oko generala Gotovine i reći doista da u ovom trenutku Vlada ima podršku opozicije. To želim reći. Ali da je zemlja kao u slučaju podizanja optužnice protiv generala Bobetka trebala čuti poruku da odgovornost za Hrvatsku nije samo na vlasti već i opoziciji, da hrvatska demokracija je neupitna, da Hrvatska nije ugrožena i da Hrvatska nikakve potrese neće doživjeti. 99. možda je moglo biti drugačije kad smo imali 10 milijardi dolara duga. Danas imamo 35. A tko bi stradao? Oni koji su najugroženiji, sirotinja koja živi od socijalne pomoći, branitelji koji žive od proračuna, nezaposleni koji žive od pomoći na Zavodu za zapošljavanje, umirovljenici koji očekuju pomoć i utoliko treba pomoći Vladi Ive Sanadera a na izborima predsjednika HDZ-a pokušati smijeniti. Ali sad mu treba pomoći. To sam želio reći. Zakon o javnom okupljanju. IDS je protiv ovog zakona.
Tema, kolega Kajin. Ne radi se o smjeni predsjednika Vlade ni bilo koga, teme se držite.
Zakon o javnom okupljanju odnosno zabrani, kako ja to zove, prosvjeda na Markovom trgu. To nije ništa drugo doli zabrana prosvjeda na Markovom trgu. I mislim da se na neki način u sve to nepotrebno upliće i predstavnika države koji niti traži tu zabranu niti mu je potrebna ova zabrana iz članka 2. stavka 2. Hrvatski taj naš trg Svetoga Marka je na neki način Hayd park, to je uvijek bio i mislim da taj njegov status to nije bila slabost hrvatske demokracije, upravo je bila to spremnost da svatko tu u neposrednoj blizini ovoga Doma, hrvatske Vlade, Ustavnog suda može izraziti svoj stav ili sud. Ja sam bio recimo duboko solidaran sa zahtjevima radnika Sljemena. Svjestan sam isto tako da njihov problem nije nastao 2005. ili 2004., međutim jednu bih stvar doista zabranio a to je kampiranje i noćenje na Trgu sv. Marka. Nikada, ama baš nikada ne bi zabranio javno okupljanje. Ali što se tiče ovih noćenja, to ne bi dopustio. Što se tiče javnog okupljanja na Trgu sv. Marka, znači tom kultnom mjestu hrvatske državnosti, demokratičnosti pristup znači mora biti slobodan ali se mi moramo ovdje dogovoriti da ta okupljanja mogu biti od 9 do 18 ili od 8 do 17 sati, da se ne mogu održavati kada recimo traje primanje nekih stranih delegacija ili u četvrtak sjednica Vlade. I o tome bi također bio spreman jednostavno progovarati. Mi bi jasno bili sretni da nam recimo da nema prosvjeta, da nam je socijalna karta otprilike onakva kakva je Austriji ili Švedskoj ali mi ćemo na tom morati se načekati. Kako narod živi ponekad se najbolje vidi upravo ovdje na Trgu sv. Marka. Usput ako se već brinemo o sigurnosti stranih delegacija što je apsolutno logično ja držim da bi "vis avis" digniteta ove zemlje bilo isto tako logično da se iz Proračuna grada Zagreba ili države Hrvatske svejedno uredi ova Mesnička ulica, ulica ovdje dole Čirila i Metoda jer one su sramota grada Zagreba, a samim time i države Hrvatske. Kada stranac dolazi u Vladu ili u Sabor kod predsjednika gospodina Šeksa vidi te ulice pa onda mu je jasno u kakvu je zemlju došao, da je to jedna mala siromašna zemlja.
Meni ide … [[Govornik se ne razumije.]] ulicama, ne tim. Meni ide lijepim ulicama, ne tim.
Dobro. Ja dolazim ovim ulicama. Jer ako netko ne drži, ja isto to kažem, do institucija onda neće držati ni do zemlje. A kako se drži do recimo vanjske politike možda nam je pred 7 dana najbolje pokazao Kacin u onoj emisiji kod Stankovića "Nedjeljom u 2". Držim i to da je u Hrvatskoj na dijelu potpuna destrukcija institucija. Često i od dijela državnih medija koji su u povlaštenijoj poziciji i od ministara i od zastupnika i ako ne promijenimo taj odnos do institucija ova zemlja nema šanse da se pokrene. Jasno sam apsolutno za neovisnost medija. Oni moraju biti korektor u društvu. Mi nismo svete krave, ali i Sabor treba očuvati svoj dignitet jer ukoliko tome ne bude tako, ukoliko mi ostanemo bez moći, govorim sada o instituciji. Opozicija ga ionako nikad nije imala, ista znači moć biti će isključivo koncentrirana u krupnom kapitalu u medijima, izvršnoj vlasti, a nad time bi se valjda trebale onda zamisliti i oni koji rade u samim medijima. Da se vratim na ovu temu. Ali još jedanput neka se urede te fasade. Neka se urede. U prošlosti na Trgu Svetog Marka odvijao se čitav niz tih prosvjeda i okupljanja i nikome se ništa nije nažao dogodilo. I utoliko je IDS aposlutno protiv ovog … [[Govornik se ne razumije.]]
Nikome se nije ništa nažalost dogodilo?
Na sreću, na sreću. Ajde nikome se nije na sreću dogodilo ništa loše. Neka znači neka okupljanja na to ste me podsjetili sada organizirala je sama Vlada. Sjetimo se na primjer skupa branitelja 1997., 1998. na kojem je gospodin Šušak, pokojni ministar govorio. Sjetimo se okupljanja radnika Belja, PIK-a Vrbovca, pa onda su tamo bili radnici Prvomajske iz Raše. Pa su bili tamo skupovi podrške NOrcu. Sjetimo se skupova otpuštenih policajaca, pirotehničara Mungosa i na kraju opet radnika Sljemena. Jasno na ovom trgu se odvijaju inauguracije predsjednika države. Dolaze strane delegacije, ali to opet nije razlog da mi zabranimo ove prosvjede. Istina bivša opozicija a to ste vi koji ste danas na vlasti podržavali ste recimo proteste tih policajaca, aplaudirali ste kao što kaže gospođa Sobol gađanju tih policajaca trulim jajima bivšeg premijera. Sadašnja opozicija jasno podržava proteste protiv ove Vlade i to se neće moći promijeniti ali se možemo dogovoriti da se na ovom kultnom mjestu hrvatske demokracije ne uskraćuju prosvjedi ali i da se s druge strane zabrani ovo kampiranje. I jasno da se od, u trenutku dolaska stranih delegacija ako to oni traže također isključi mogućnost prosvjeda kao i u trenucima kada cijela Vlada ovdje zasjeda. Ako želi netko prosvjedovati, na primjer ne znam protiv dolaska Busha, danas protiv Carle Del Ponte i tako dalje neka onda to čini u Zagrebu. Nije to sporno. Ali ne na Trgu Svetog Marka. Neka to bude recimo ovdje dole u Radićevoj ulici. Što se tiče pojedinačnih demonstracija, kada pojedinci prosvjeduju također nema nikakvog razloga da se te ljude tjera sa Trga Svetog Marka već treba shvatiti da je riječ o očajnicima koji su izabrali posljednji način kako skrenuti pozornost na svoju nesretnu sudbinu. Jasno još jedanput ću reći. Ako dolaze strane delegacije trebate ljude zamoliti da ne ometaju protokolarne funkcije, ali Trg ja mislim da se ne smije uzurpirati od strane organa reda. Jednako tako sam da se zabranjuju prosvjedi recimo pred diplomatskim misijama. Ili ambasadama. Jasno da fizički nitko nikoga ne smije ugrožavati, ali prosvjed uvijek je bio način nekog političkog progovaranja. Znači da se vratim na bit. Protestirati da, kampirati ne. A ako nam netko treba biti uzor kako to otprilike izgleda onda nam recimo može to biti zemlja iskonske demokracije recimo Sjedinjene Američke Države. Jasno je da ja ne mislim da su radnici Sljemena kampirali. Da se odmah od toga ogradim. Oni su se na taj način borili ovdje za svoja prava i u tome sam ih podržavao, ali mislio sam da ako se netko na to želi odlučiti to mora činiti na nekom drugom trgu. Govorim o kampiranju. Efekt uvijek u konačnici je isti iako smo svjesni one narodne što je netko bliže vatri da se jasno bolje grije. Sve u svemu mislim da je ovaj zakon anakronizam. Može postati na koncu paradigma jedne vlasti koja se pravi da ne zna koji su problemi u ovom društvu. Ovaj zakon postat će na kraju mjesto sprdnje sa vlašću, a to se ne bi trebalo dogoditi. I zato zaista razmislite. Protest da, noćenje ne. Ima jedan jasno problem. To su protesti na javnim putevima, na cestama ili pred granicama tj. graničnim prijelazima. Apsolutno protiv sam zatvaranja graničnih prijelaza pogotovo u sezoni, protiv sam zatvaranja cesta, ali isto tako držim legitimnim na primjer kada su kamiondžije iz Istre to je bilo 4.6. njih 174 na neki način ne blokirali nego usporili protest na Y-u jer ono što im se dešava tamo nije bilo do tada normalno. Za kraj ja držim da najveći krivac za zabranu prosvjeda su sindikati. To ću reći, još jedanput ću ponoviti. Najveći krivac su sindikati. Prodali su prava radnika koje su trebali zastupati sa sindikalnom članarinom. I držim da je to bit. I to sam spreman reći. Zamislite samo tu kako su bili jedinstveni oko tog slučaja. Ni oko recimo neradne nedjelje se ne mogu dogovoriti iako ja držim da neradna nedjelja to je apsurd nad apsurdima ako nam se to dogodi. Međutim u ovom konkretnom slučaju sindikati su itekako bili jedinstveni sa Vladom. Još jedanput ću reći ne mislim da treba zabraniti rad nedjeljom jer će dovesti do kraha tisuće i tisuća malih trgovaca pogotovo ako im zabranite rad u sezoni, ali, i reći ću i to da Proračun ne puni ni crkva ni sindikati nego ga pune ovi mali trgovci a ovi drugi troše proračunske novce kao i neke druge institucije [[Upadica: Javno okupljanje, nije rad nedjeljom tema.]] Znači gospodine predsjedniče kao što treba pustiti trgovce da rade, kao što treba pustiti radnike da prosvjeduje tj. građane da prosvjeduju na ovome Trgu Svetoga Marka tako mislim da nema potrebe da se ovaj Zakon usvaja u ovome Parlamentu iako jesam da se, još jedanput ću ponoviti zabrani prosvjed noćenje, kampiranje i zabrane prosvjedi kad dolaze strane delegacije odnosno kad u četvrtak zasjeda Vlada. Tako je drugdje u svijetu tako neka bude i u Hrvatskoj ali neka Trg Svetoga Marka i ubuduće ostane mjesto, sveto mjesto hrvatskog parlamentarizma, hrvatske državnosti i tog jednog načina izražaja u kojemu svatko može naprosto izraziti ili ne izraziti slaganje sa potezima hrvatske vlasti ili neke druge institucije. Mislim da je to minimum na čemu mora inzistirati ova vlast i što može i mora pružati svojim pod navodnicima "podanicima".
Neka tako bude. Samo šta će Ferijalni savez i udruge kampera ako. Imamo nekoliko ispravaka netočnih navoda, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo, prvi netočan navod kolege Kajina je da na ovom trgu, Markovom trgu nije nitko stradao. Na jednom velebno skupu stradao je Matija Gubec koliko znamo. Međutim, nešto drugo sam htio reći. Gospodin Kajin govori da državni mediji doprinose, unose ne znam nemir, zbrku, slične stvari. Državni mediji gospodine Kajin pružaju evo ruku pomirenja poštujući dosljedno odluku Vijeća za elektronske medije da svaku krivu informaciju npr. o vama možete demantirati u emisiji u kojoj je objavljena pa očekujemo da ćete u Dnevniku biti bar pola Dnevnika vi, svakog Dnevnika. Hvala.
Dobro. Matija Gubec nije bio žrtva. Bilo je to prinudno javno okupljanje. Poštovani zastupnik Frano Matušić, ispravak netočnog navoda.
Gospodine predsjedniče, uzaludno je ispravljati sve ono što je rekao kolega pa odustajem.
Uzalud vam trud. I poštovani zastupnik Dragutin lesar, isto ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Moram ispraviti navod kolege Kajina da su sindikati bili jedinstveni u potpori ovom prijedlogu zakona. Vjerojatno zbog velike zabrinutosti i stanja fasada u Mesničkoj nije primijetio da je bilo sindikata i oni koji nisu dali suglasnost na ovaj prijedlog zakona i u prvom proceduri njegovog donošenja, što je kolega Kajin mogao se informirati da je čitao novine.
Ako se fasade koje jesu u dosta lošem stanju mogu srušiti, onda to govori samo za sebe, osim za popravak fasada. Poštovani zastupnik Dragutin Lesar, Klub zastupnika HNS-a.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege, povodom ovog hitnog postupka zakona koji je ponovo došao pred nas prvo dvije dileme. Da li je većina u ovom Saboru 76 ili 77 glasova. Očito još uvijek nisko načisto što znači većina od ukupnog broja zastupnika. Jer da nam je to čisto znali bi bili prilikom glasanja o ovom prijedlogu zakona da 76 nije isto kao što je to i 77. Pa bi možda bi bilo dobro da to gradivo ponovimo. Drugo, da li je ovaj zakon organski ili ne? Ustavni sud je odlučio da se radi o organskom zakonu. Nije ovo prvo sporenje o tome da li neki od predloženih zakona jesu u tzv. kategoriji organskih ili ne, a da bi to ubuduće moguće sporove, sukobe i polemike izbjegli, možda bi bilo da u onom podnesku kada predsjednik Sabora upućuje pojedini prijedlog zakona pred nas, osim što zakon europske posebno označavamo sa P.Z.E. u tom podnesku već stoji napomena da se radi o organskom zakonu, odnosno prijedlogu zakona koji se primjenjuje većina svih zastupnika. I onda u kasnijoj proceduri više nema spora. Čim se naznači da se radi o organskom zakonu nema dileme da li je 76 ili 77 i onda bi Ustavni sud imao manje posla, pa i manje sporova bi imali. Ako je to moguće napraviti volio bi da to tako radimo. Po samom sadržaju zakona ovo je zakon koji Gornji Grad pretvara u Zabranjeni Grad i vjerujem da će Turistička zajednica Grada Zagreba uvrstiti u ponudu stranim turistima posjet Zabranjenom Gradu koji je otvoren samo za strane turiste, kao što je to po ugledu na kinesku turističku ponudu. Oni isto imaju Zabranjeni Grad i tamo naplaćuju ulaznice i dobro im to ide. Nesporno je da svako javno okupljanje, taman da bilo u potporu vlasti, ili da želi nastupiti recimo neka od popularnih glumica ili pjevačica, ili pantomimičari ili bilo tko drugi, na Markovom trgu to više nije moguće. Hrvatski građani ako ih je više od 20, taman da i čitaju novine na Gornjem Gradu, postoji opravdani razlog da policija evidentira njihove osobne podatke i da odlučuje o tome da li se radi o javnom okupljanju ili ne. Ali ako strani turisti u grupi od 40 njih posjete Markov trg, zadrže se ovdje 2, 3 sata ne vjerujem da će bilo tko tko je dežuran u operativnoj službi MUP-a tražiti od pozornika da ih popiše. Kolega Kramarić je spomenuo i iskustva Budimpešte, pa se pozvao da i tako postupimo mi. To je dobar primjer, jer oni imaju dobru tradiciju kada je još Januš Kadar uveo praksu da Mađari ne smiju ni prismrditi parlamentarnoj zgradi, a kamoli ući u nju. I ne bih prihvatio da se rukovodimo Budimpeštom nego možda onima gdje i strani turisti u Parlament mogu ući, ili su mogli ući, bez velikih procedura, a ne da svoj nacionalni Parlament mogu razgledati samo sa pristojne udaljenosti. A da bi bili sigurni da neće biti predmet promatranja sigurnosnih službi. Što je svrha ovog zakona? Ovaj zakon govori i o javnom okupljanju što nije ili ne mora nužno biti i protest. Javno okupljanje nije samo kad netko prosvjeduje u znak neslaganja s nekim ili nečim nego je onda kad može izražavati svoje socijalne, političke, vjerska stajališta i sve ono što u zakonu se citira. Dakle, mi zabranjujemo svako javno okupljanje 100 metara od Markovog trga, a u našim raspravama i nadmudrivanjima isključivo govorimo o prosvjedima. Ja vas dakle podsjećam da ovaj zakon ne tretira samo prosvjede nego javna okupljanja. Vlada kaže nikakva okupljanja na Markovom trgu i želim vjerovati da se to i zaista ne odnosi na strane turiste primjerice. Međutim, da li je opće potreban ovaj zakon? Ja mislim da ne. A to se dokazalo unazad nekoliko mjeseci jer postoje daleko efikasnije metode zabrane okupljanja na Markovom trgu. U širokom spektru tih mogućnosti jedna je arheološka iskopavanja. I mislim da je ovaj problem Markovog trga izuzetno dobro riješen arheološkim istraživanjima. Podignute su ograde, počelo se kopati i na Markov trg kad bi i htjeli ne mogu i opće ne treba policiju da spriječi prosvjede na Markovom trgu. Vjerojatno postoji i drugi način, osim arheoloških iskapanja. Samo čujem da je dosta sporenje čija je ideja bila otvaranje arheoloških radova. Neću presuđivati, ali tko god se sjetio prije donošenja zakona genijalno je riješio problem bilo kakvog zviždanja, sirena, zadovoljnika i nezadovoljnika na Markovom trgu. I zbog toga zaista mislim da ne treba forsirati ovaj zakon jer dok se ova iskapanja završe, prije, već će i izbori parlamentarni novi biti tako da upotreba zakona objektivno neće niti trebati. I završavam sa sljedećim, kaže kolega Kajin da on je za javne prosvjede, a okupljanja su širi pojam, ali nije za kampiranje i noćenje. Da je on duboko podržavao radnike "Sljemena" ali je protiv toga da noće i kampiraju. Znate, kad netko nešto zahtjeva, išće, kad prosvjeduje onda upotreba različitih vrsta pritisaka ima različite efekte. Pa da su radnici "Sljemena" ovamo dolazili kada smo mi na pauzi za ručak ili kada Vlada ne zasjeda, vjerujte mi ne bi bio problem "Sljemena" riješen tako kao što je. I upravo sam njihov čin da su ovdje ustrajali 24 sata 36-37 dana je bio upotreba jedne od najgenijalnijih metoda pritiska i same svrhe zašto su ovamo došli. I sada reći da vi jeste za to da oni protestiraju ali ne tako kako oni žele, je licemjerno. Ako smo za to da je sloboda okupljanja i prosvjeda stvar organizacije i građana kojim to dozvoljavamo, onda selekcija o tome za kakvo jesmo a kakvo nismo nije baš do kraja. To bi recimo isto bilo da pokušavamo zabraniti bilo kakvu javno okupljanje recimo na ulici ili trgu pred gradskim poglavarstvom u Puli i da unaprijed spriječimo mogućnost prosvjedovanja zbog čudnih rezultata gradskih izbora u gradu Puli koji će vjerojatno tema razgovora biti tek koji, vremena koja dolaze. To su razlozi dakle zbog čega ni ovaj puta ovaj prijedlog zakona nećemo podržati. Nadam se da ovaj puta neće biti sporno jel' organski ili nije i da li je većina 77 ili 76, ali velim kad i bude donijet neće se morati primijeniti jer ove metode djelovanja su daleko efikasnije koje sa zakonom nemaju nikakve veze. Hvala.
Hvala. Imamo svega devet ispravaka netočnih navoda. Poštovana zastupnica Zdenka Babić Petričević, prvi.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Kolega Lesar, Gornji Grad nije zabranjeni grad, bio je nekad zabranjeni grad, a Petrinjska, Đorđićeva, Zrinjevac 7 bile su slobodna zona za hrvatske domoljube, a vi dobro poznate koje je to bilo vrijeme. Ne mogu vas više slušat, to je ono najgore.
Poštovani zastupnik Josip Leko.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolega Lesar je izrekao netočnu, a pomalo i neustavnu tvrdnju tražeći da Vlada kod prijedlog utvrdi koji je zakon organski u smislu članka 82. Ustava, zatražio je od Vlade što po Ustavu nema pravo. Tako bi Vlada mogla manipulirati sa ocjenom što je to organski, a što nije organski zakon. Ustav to pravo rezervira samo za Hrvatski sabor kod glasovanja, kod odlučivanja o zakonu i Ustavnom sudu nakon odlučivanja o zakonu. Prema tome nije moguće da Vlada ocjenjuje koji je zakon … … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne. Pročitajte stenogram pa ćete se korigirati. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne. Ne može ni predsjednik Sabora nego Sabor. Predsjednik Sabora je samo predsjednik, a ne Sabor. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne.
Dobro. Kod signature i označavanja prijedloga zakona da li je zakon organski ili nije organski ili neki drugi, Ustavni sud je u nekoliko navrata rješavao o tome što je to organski zakon. Jednom interpretacijom Ustava se može kada Ustav kaže u tom spomenutom članku 82. da su organski zakoni svi oni zakoni kojima se razrađuju Ustavom utvrđene slobode i prava čovjeka i građanina osim izbornog sudstva i drugoga malo se može uzeti stanovište da se svakim zakonom razrađuju neke ustavom utvrđena prava i sloboda čovjeka i građanina i ja ne mogu preuzeti tu odgovornost, a Ustavni sud je zauzeo stajalište u nekoliko svojih odluka i judikata koja razrade Ustavom utvrđenih prava i sloboda čovjeka i građanina kad se razrađuju, kada su to organski zakoni, a kod kojih drugih prava i sloboda čovjeka nisu organski zakoni. Poštovani zastupnik Zlatko Kramarić, ispravak netočnog navoda.
Ja moram priznati ja nisam uopće spominjao Janoša Kadra i koliko je meni poznato Janoš Kadar nikada nije bio predsjednik mađarskoga parlamenta pa dovođenje na bilo koji način u svezi moje interpretacije kako se ne znam u nekim tranzicijskim zemljama radi i u interpretaciji kolege Lesara postoji jedna doista velika diskrepancija. Ali već kad me je ovako povukao za jezik, onda ga doista moramo pitati, on je kao uvaženi sindikalni lider, koliko je on to do 90-te godine se usudio napraviti javni prosvjed recimo na Trgu sv. Maraka ili negdje drugdje.
Kolega Kramarić u pravu ste u pogledu ovog prvog dijela ispravka netočnog navoda, Janoš Kadar nije bio predsjednik parlamenta, a ovaj drugi dio je bio … … [[Upadica se ne čuje.]] Da, tako je to. Da. … [[Upadica se ne čuje.]] Taj upit koji ste uputili zastupniku Lesaru, mislim zastupnik zastupniku ne može postavljati pitanje jel'te, ali to je retoričko pitanje. Poštovana zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac.
Hvala gospodine predsjedniče. Evo imali smo priliko vidjeti da je iz gospodina Lesara ipak progovorio sindikalist u prvom redu. Ali ja bih htjela ispraviti onaj dio njegovog izlaganja gdje je kritizirao prosvjede i kampiranje. Pa ja mislim gospodine Lesar da po noći nije bio saborskih zastupnika ovdje niti Vlade i niti da je imalo to smisla i radi digniteta samih prosvjednika. Ja sam sigurno za to da se može prosvjedovati tokom cijelom dana, ali zaista mislim da noćnih prosvjeda ne mora biti. I do sada je policija imala mehanizme kako spriječiti prosvjede, znamo da svi prosvjedi iznad 20 osoba se moraju prijaviti policiji i da su imali mogućnost zabrane. Znači da je ovaj zakon sasvim suvišan. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Valter Poropat, ispravak netočnog navoda.
Hvala gospodine predsjedniče. Ispravljam navod uvaženog zastupnika Lesara iz čijeg se izlaganja moglo utvrditi da je Kajin protiv prosvjeda na Markovom trgu. Gospodine Lesar, Kajin nije protiv prosvjeda na Markovu trgu.
Poštovani zastupnik Ivan Bagarić, ispravak netočnog navoda.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine Lesar ja mislim da apsolutno nije točno da je ova ograda na Markovom trgu podignuta radi arheoloških iskapanja. Ja mislim da je to zapravo mjesto u koje bi se mogli jednoga dana legalno izabrani zastupnici u Hrvatskom saboru naći utočište bježeći ispred napada licemjernih novinara i sindikata a koje vi provodite, predvodite u nastupima u nastupima vaše skromnosti. Hvala lijepo.
Poštovana zastupnica Ljubica Lalić, Klub zastupnika HSS-a. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo nakon što je Ustavi sud ukinuo Zakon o javnom okupljanju iz proceduralnih razloga pred nama je novi prijedlog koji se tek neznatno razlikuje od prethodnog. To je u onom dijelu gdje se izuzimaju kulturne vrijednosti. Što ovaj zakon znači? Pojednostavljeno rečeno on znači zabranu, prosvjed, ophod povorki i drugih sličnih javnih okupljanja, organiziranje u vrhu javnog izražavanja misli ili ostvarivanja političkih interesa građana. Kako Ustav Republike Hrvatske svim građanima priznaje pravo na javno okupljanje i mirni prosvjed, jamči slobodu mišljenja i izražavanja misli, s tim da sloboda izražavanja misli obuhvaća osobito među inim i slobodu govora i javnog nastupa. Dakako da zakon nije mogao izrijekom zabraniti javno okupljanje i zato je to učinio ograničenjima. To ograničenje očituje se u odredbi najmanje 100 metara od objekta u kojima su smješteni ili zasjedaju Hrvatski sabor, Predsjednik Republike Hrvatske, Vlada i Ustavni sud Republike Hrvatske. Dakako da Vlada poriče da se radi o zabrani, ali to je istina. Ne smije se prosjedovati pred očima i ušima Vlade i narodnih zastupnika, kolege zastupnici a to smo mi. Obrazloženje iz sigurnosnih razloga. Narodni zastupnici ne bi se smjeli bojati naroda ni onda kad narod ima primjedbi na njihov rad i kada je nezadovoljan njihovim radom. Zastupnik u Saboru ne nastupa u svoje ime. Dužnost mu je zastupati stavove glasača koji su za njega glasovali. Događa se da zastupnici tijekom mandata odstupe od onih stavova koja su zastupali u predizbornoj promidžbi. Oni ne mogu i ne smiju biti nedodirljivi do narednih izbora. Ako do njih ne dopire glas putem razno raznih dopisa koje dobivamo, ako se ne slušaju pojedinačne sugestije i primjedbe onda se mora omogućiti građanima da organizirano izraze svoje mišljenje i ostvare svoj politički interes. Niti po paravanom sigurnosti to im se ne smije onemogućiti, pa gdje će najučinkovitije i najglasnije izraziti svoje mišljenje? Pa naravno tamo gdje ih se čuje, gdje čuju oni koji trebaju čuti, a to je Hrvatski sabor i to je hrvatska Vlada. Zašto se bojati glasa naroda? Neki između nas sjedili smo u ovom Saboru kada su nam prosvjednici ispod prozora upućivali pozive da izađemo da nam se sudi. Doduše, tada su oni koji danas iz sigurnosnih razloga udaljavaju s Trga Svetog Marka prosvjednike tada poticali na prosvjed, na neosnovane optužbe koje su imale posljedicu poticanje mržnje. Optuživalo nas se za nacionalnu izdaju zbog suradnje s Haaškim sudom, a tadašnja Vlada nikoga nije izručila. Kada je to brzopotezno radila nova Vlada prosvjeda nije bilo. Čudno, ali istinito. I danas kad nema povika "izdajice izađite da vam sudimo" ali ima "omogućite nam realizaciju prava na plaću, dajte nam da radimo" sada su ti prosvjednici postali nepoželjni, pa čak i opasni. Oni se danas uklanjaju daleko od očiju i ušiju onih koji su dužni donositi političke odluke koje bi uklonile razloge potrebe prosvjeda. Ne dvojimo da će voljom parlamentarne većine ovaj Zakon biti donesen, uklonit će se mogućnost javnog izražavanja nezadovoljstva, ali nezadovoljstvo će ostati. Bilo bi politički mudro, a narodu korisno da i Vlada i Sabor počmu razmišljati o razlozima nezadovoljstva i potrebe izražavanja toga nezadovoljstva. Naravno da nema razloga za zadovoljstvo naših 300 tisuća radno sposobnih građana kojima nije omogućeno konzumiranje ustavnog prava na rad. Obećano im je pokretanje Hrvatske što je budilo nadu da će i njima rad biti dostupan. Konzumiranja prava na rad najbolji je način vraćanja dostojanstva čovjeku kao najvećoj vrijednosti humanog društva. Nažalost, obećanje je ostalo samo na razini obećanja zbog čega im uskraćujemo pravo da nakon 2 godine podsjete one koji su obećanje dali da su im poklonili povjerenje na temelju obećanja koje su sada zaboravili. Pokrenut ćemo Hrvatsku bilo je obećanje onima koji su u to vrijeme radili da se njihova sigurnost, koji su u to vrijeme radili da se njihova sigurnost neće pretvoriti u nesigurnost i ukidanje radnog mjesta. Nažalost, doskorašnji radnici ostaju bez prava na rad i sada im se ovim zakonom onemogućava da Vladu i Sabor upozore na neispravnu politiku zbog koje ostaju bez posla. Na Markov trg dolaze radnici tražiti da im poslodavac isplati zarađenu plaću. Vlada kaže neka zahtijevaju od poslodavca. Pa i zahtijevali su, ali se poslodavac oglušio. Čak štoviše, dok im je isplaćivao plaću nije im uplaćivao doprinose. Normalno bi bilo da kao u svim pravnim državama realizaciju svojih prava traže pred nadležnim sudovima. To pravo imaju i kod nas, ali zbog stanja u pravosuđu čekat će godinama na sudski pravorijek a tada će to biti samo pravo koje se neće moći realizirati jer do tada neće biti ni društva kapitala, a ni poslodavca. Ako im državna vlast nije stvorila mehanizme koji bi ga zaštitili od poslodavčeve samovolje, ako nije ustrojila efikasnu i ažurnu sudbenu vlast, pa kome će drugome izraziti i svoje zahtjeve i svoje nezadovoljstvo. Nikome drugome negoli hrvatskoj izvršnoj i zakonodavnoj vlasti koja im ovim zakonom kaže "da imate pravo izraziti svoje nezadovoljstvo s nama i našim radom, ali samo tamo gdje mi to ne čujemo". Možemo se zavaravati koliko hoćemo, ali ne dokle hoćemo, ali u našem narodu raste ogorčenje zbog korumpiranosti društva. Redovnim i normalnim putem gotovo ništa nije moguće realizirati. Tvrdi se da redovnim putem nije moguće djecu upisati ni u srednju školu, a kamoli na fakultet. Tvrdi se da se normalnim putem ne mogu realizirati niti prava iz zdravstvenog osiguranja i zdravstvene zaštite. O rješavanju prava pred tijelima državne uprave da se i ne govori. Pa tko je dužan suzbiti i iskorijeniti korupciju u društvu. Naravno, državna vlast. Pred kime građani imaju pravo iznijeti svoje zahtjeve za suzbijanje korupcije? Pa naravno, pred zakonodavnom i izvršnom vlašću Republike Hrvatske. A oni ovim zakonom kažu "da, imate pravo, ali samo tamo gdje mi to ne čujemo". Ograničenje se očituje ne samo u najmanje 100 metara od Sabora i Vlade nego zakon kaže da će ovlaštena službena osoba Ministarstva unutarnjih poslova može spriječiti, odnosno prekinuti mirno okupljanje i javni prosvjed ako postoji zbiljska i izravna opasnost za zdravlje sudionika i drugih osoba. Pojednostavljeno rečeno, ministar unutarnjih poslova može zabraniti svaki prosvjed gdje će samostalno ili po nečijem nalogu procijeniti da postoji zbiljska i izravna opasnost za zdravlje sudionika i drugih osoba. Ovakve ovlasti ne pripadaju demokratskom društvu u koje se i sami svrstavamo i navodno mu želimo pripadati. Prisjećam se izjave jednog našeg kolege koji je rekao da ovaj zakon uvodi policijsku državu kojoj se on protivi. Ne znam da li se on tome još uvijek protivi, ali mi u klubu zastupnika Hrvatske seljačke stranke protivili smo se onda, a protivimo se i danas. Prema Konvenciji za zaštitu prava i temeljnih sloboda i protokola Vijeća Europe ne mogu se postavljati nikakva ograničenja ostvarivanju prava na slobodu mirnog okupljanja i slobodu udruživanja s drugima osim onih koja su propisana zakonom, ali ne bilo kakva nego ona koja su u demokratskom društvu nužna radi interesa državne sigurnosti. Ovakva ograničenja koja zapravo znače onemogućavanja nisu u demokratskom društvu nužna radi interesa državne sigurnosti. Postojale su štićene osobe i u vrijeme prosvjeda 2001. godine, ali oni ipak nisu bili zabranjeni, čak štoviše bili su poticani od onih koji ih sada zabranjuju. Kolegice i kolege zastupnici svojom voljom i brojem ruku možete zabraniti izražavanje nezadovoljstva pojedinih segmenata našeg društva, ali nezadovoljstvo postoji i ono ostaje, stoga Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke ne može i neće podržati predloženi Zakon.
Hvala. U 17 i 10 je isteklo vrijeme za pojedinačnu raspravu po ovoj točci dnevnoga reda. Klub zastupnika SDSS-a, poštovani zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Kada bi Trg svetoga Marka bio zadnje mjesto obrane demokracije u Hrvatskoj ne vjerujem da bi u ovome Saboru bilo ijednog zastupnika ili zastupnice koji bi dozvolili da se na njemu demokracija ne brani, ali kolegice i kolege bez obzira na razlike u ovoj mogućoj priči, a podsjetit ću i na neke nerazlike u vremenu kad se zakon pripremao, ovo mjesto sasvim sigurno nije ni jedino, a nije ni zadnje. Nije jednino koje treba braniti, nije jedino na kojem treba jačati demokraciju i sasvim je sigurno da ni mi ovdje ne bismo trebali doprinositi fetišu naše politike i ulozi, našoj ulozi u tom fetišu kao što su neke kolegice i kolege se ovdje osvrtale na to. Da je ovaj gradski prostor drugačiji, da je kojim slučajem zgrada Vlade ili Sabora na nekom drugom mjestu, pristupačnijem, prostorno organiziranijem sasvim je sigurno da nitko ne bi mogao ni na koji način potezati pitanje mogućnosti da se na određenoj udaljenosti organiziraju protesti, bilo protiv predstavnika Vlade, Vlade ili Sabora, sasvim sigurno, ali na žalost to nije tako i neće biti tako dok se zgrada Vlade ne izmjesti na za to prikladno i pogodno mjesto i u tom smislu ja doista nisam siguran da je ovo pravo mjesto nakon svega na kojem ćemo mi dokazivati svoju demokratsku opredijeljenost. Ako je ne možemo dokazati na zadnjem mjestu u Hrvatskoj, ako ne možemo čuti glas onih koji su u Hrvatskoj osiromašeni, obespravljeni i čija prava su dovedena u pitanje nego trebamo ih čuti ovdje pred vlastitim prozorom, onda bolje i da ne sjedimo iza tih prozora. Ako nam nije u mandatu da obiđemo sve te ljude i vidimo i čujemo kako žive, nego čekamo da nam dođu na Markov trg da bismo ih saslušali, čuli onda naravno bolje da ne sjedimo i ne čekamo na Markovom trgu ikoga. Prema tome ako nismo u stanju svakodnevno biti u muci sa predstavnicima naroda kojeg predstavljamo onda nemojmo se pozivati na tu priliku kada narod dođe k nama da bismo podijelili njegovu nevolju i njegovu nesreću i čuli što nam on to zapravo ima za poručiti. Da je to vrijeme spominjanoga Gubeca, da dakle nema dalekovidnice i ne znam čega sve nečeg drugoga i da ljudi ne mogu na druge načine dolaziti iskazati svoja stajališta, nezadovoljstvo i kritiku onda bih ja razumio da je to ključno mjesto na kojem se treba čuti glas i obraniti glas naroda, ali ovako još jedanputa zapravo od sebe praviti fetišku instituciju, a od saborskih zastupnika praviti fetiške osobe, gospođe i gospodo to nije pošteno prema onima na koje se pozivamo u njihovoj nevolji i u njihovoj nesreći. Nije pošteno, a i nije realno da im nudimo ono što im ne možemo ponuditi, a to je da na ovom mjestu dođu u onom broju u kojem bi se mnogi htjeli okupiti i kazati što misle o nama ili što misle o Vladi. A sad mi dozvolite dvije riječi o nečemu što je ipak pitanje političke dosljednosti, pa čak i onda kada ide na vlastitu štetu, čak i onda. Neki od nas su sudjelovali u pripremnim razgovorima u vezi s ovim Zakonom nakon što su već neki elementi bili dogovoreni i onda nam je bilo rečeno da je postignuta suglasnost između predstavnika bivše Vlade i predstavnika aktualne Vlade. Mi smo, ispričavam se, mi smo naravno slušali i htjeli smo čuti koji su argumenti izneseni tome u korist. Argumenti su bili razni od jaja pa nadalje, mi smo izražavali različite stupnjeve skepse u pogledu toga do koje mjere je potrebno to ograničiti, a svi su znali i svi su bili suglasni da neku vrstu ograničenja treba uvesti. Neki radikalnije, neki manje radikalno. Prema tome, ovdje smo čuli da su neki u međuvremenu odlučili se drugačije pozicionirati, to je naravno u politici dopustivo i zamislivo, ali vratit ću se na prvi dio svojeg izlaganja. Niti je prilika niti je mjesto da na ovome mjestu dokazujemo u kojoj mjeri smo privrženi nevolji naroda i u kojoj mjeri smo spremni biti s narodom u momentu kad izražava svoje nezadovoljstvo, o tome kako ga vodimo, na koji način ga vodimo i na koji način ga zastupamo. Primjećujemo branimo na svakom mjestu u državi, branimo u svakom mogućem javnom mediju i prikazu stvarnoga stanja u državi, pravo da se vidi kako živimo i da ljudi mogu reći kako živimo, ali ne pravimo fetiš od mjesta i od sebe jer ćemo dobiti istu onu situaciju koju smo dobili sa ovih nešto povlaštenih tisuću ili ne znam koliko 2 tisuće za ne znam koju vrstu potreba koje u dodatku imamo. U tom smislu ja doista ne mislim da je ovo ključno i stvarno pitanje obrane onoga što je temeljno pravo, a to je pravo na okupljanje i pravo na prosvjedovanje, ali stvorimo pretpostavke da je to u Hrvatskoj doista i moguće.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Josip Leko.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi zastupnik Pupovac je ustvrdio da prijedlog zakona nije ni mjesto ni prilika da se mi iskažemo koliko smo za demokraciju. Potpuno netočno. [[Upadica se ne čuje.]] Tako je rekao doslovno. [[Upadica se ne čuje.]] Molim vas, kolegice i kolege, prijedlogom zakona se zabranjuje mirno okupljanje, čak i na Katarininom trgu. To je principijelno pitanje. Čak pred Palainovkom nije moguće organizirati mirni, naglašavam mirno okupljanje, čak da se mole Boga kako bi Vladi dala mudrost da pusti da građanin kaže šta hoće, čak ni to nije dozvoljeno. Ako to nije obrana na pravi način bez obzira šta mi mislili osobe da li stalno idemo građanima u susret i čujemo šta oni misle, ali građani traže da dođu ovdje i kažu da su nezadovoljni s nama i sa Vladom a mi bismo to njima zabranili i to na miran način, organizirano i mirno, čak kažem da samo kažem nose molitvenike da se Vladi prosvijetli pamet i mudrost da im mogu predati to. Ne može ni to. Pa nemojmo molim vas. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Kolega Leko, zastupnik Pupovac je rekao, pratio sam vrlo pažljivo, da nije ovo jedino mjesto. On nije rekao da ovo nije mjesto. Razlika je vrlo bitna. [[Upadica se ne čuje.]] A nije jedino mjesto. To je od zastupnika Pupovca. Dakle, nije rekao nije to mjesto. I poštovani zastupnik Nenad Stazić ispravak netočnog navoda.
Isti, uz možda korektniji citat. Isti ispravak. Dakle, kolega Pupovac da ovo nije jedino mjesto ni vrijeme da se poistovjetimo s patnjama građana, tako je otprilike glasila formulacija. Jest kolega Pupovac. Ovo je jedino vrijeme jer upravo o tome raspravljamo. I ovo je jedino mjesto jer je ovo Hrvatski sabor gdje se donose zakoni, preko puta je hrvatska Vlada koja donosi odluke o sudbini građana. Gdje da protestiraju, u Maksimiru, u Zoološkom vrtu, gdje nego ovdje pred Vladom i pred Saborom. Uz svo razumijevanje i dužno poštovanje vaše koalicijske pozicije i potrebe da opravdate zašto ćete glasati vjerojatno za ovaj prijedlog zakona ovaj navod vam je potpuno netočan.
Hvala. Završili smo raspravu po klubovima. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Slaven Letica. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, mislim da predlagač zakona Vlada Republike Hrvatske može biti zadovoljna odlukom Ustavnoga suda jer je zakon vraćen zbog proceduralnih a ne suštinskih razloga. I doista, ne samo da zakon nije u suprotnosti sa hrvatskim Ustavom nego nije ni u suprotnosti sa Konvencijom Vijeća Europe jer sva ograničavanja slobode okupljanja, prosvjedovanja i pružanja podrške ograničava na načelne razloge vezane uz državnu sigurnost, javni red i mir, sprječavanje nereda ili zločina, zaštitu zdravlja, zaštitu morala i zaštitu prava i sloboda drugih. Unatoč tome što je to gotovo normativno i međunarodno pravno savršen zakon ja ću dakako biti protiv toga zakona. Razlozi su načelne naravi. Mene jako veseli da kolege iz SDP-a prosvjeduju protiv ovoga zakona. Očito da se demokracija u Hrvatskoj razvija jer doista prije petnaestak dana predsjednik stranke je postigao u okviru predsjedništva Sabora konsenzus i podržao tadašnji prijedlog zakona a sada koliko vidim postoji intelektualne ponude protiv sadržaja tog istog zakona što je samo dobro za demokraciju. I dobro je da se za slobodu okupljanja, prosvjedovanja bori upravo stranka koja je praktički pedesetak godina održavala psihozu verbalnih delikata i zbog jedne rečenice jednog intervjua ne javnog okupljanja ljude stavljala u tamnice i time obogatila čak i hrvatsku publicistiku kad je u pitanju predsjednik ovog Visokog doma Vladimir Šeks koji je napisao jednu prekrasnu knjigu o svojim uzničkim iskustvima. Dakle, koje bi ja primjedbe dao u odnosu na ovaj konkretni zakon? Prva je što se tiče naslova. To bi trebao biti Zakon o javnom okupljanju, prosvjedovanju i pružanju javne podrške. Mi stalno negativno mislimo, međutim sve više ćemo se u svjetloj budućnosti susretati sa pozitivnim povorkama koje će izražavati podrške nekim projektima, zalagati se za prava žena, za prava djece itd. i to bi trebalo podržati. U definiciji mirnog okupljanja, mislim da je to članak 4., trebalo bi kazati da se pod mirnim okupljanjem i javnim prosvjedom podrazumijeva svako organizirano skupljanje više od 20 nenaoružanih ljudi. Ovaj element nenaoružanosti prisutan je u preko 80% hrvatskih zemalja i on ima supstancijalnu vrijednost. I zbog toga bi ga trebalo svakako uključiti jer onda organima javnoga reda pruža velike mogućnosti da se doista ljudi koji dolaze sa oružjem mogu isključiti iz takvih događaja. Što se tiče članka 11. iz kojeg je izbačena odredba o zabrani okupljanja ispred kulturnih spomenika i kulturnih institucija alineja mislim da je sedma ili osma je tako definirana da bi dala i danas legitimitet balvan revoluciji. Zabranjuje se primjerice okupljanje na auto-cestama i magistralnim cestama a moglo bi se dopustiti da opet pobunjena skupina radnika, seljaka, etničke zajednice blokira ne magistralne ceste. Kad su u pitanju same institucije doista nepotrebno je zaštićen Ured predsjednika Republike koji je "kula od slonovače", do nje se ne može uopće predrijeti, on je prezaštićena institucija. Štiti se Ustavni sud, Sabor i Vlada, ne štiti se Vrhovni sud koji je također Vrhovni sud zakonodavne vlasti. Znači, postoji nekoliko konceptualnih ali još više su suštinski problemi u pitanju. I sad nešto o suštini zbog čega ću ja glasovati protiv ovog zakona. Zato što su hrvatski prosvjednici najbolji prosvjednici u svijetu. Kad bi se napravila analiza prosvjedovanja u Hrvatskoj od 52. godine kad je Zvonimir Marković završio u tamnici do danas a pogotovo na Gornjem gradu nikada nikome od prosvjednika nije prijetila opasnost. Opasnost prijeti od terorista, bombardera, pojedinaca i različitih drugih institucija. Dakle, ja sam protiv toga da se to napravi ne zbog toga što bi taj zakon bio suprotan hrvatskom Ustavu, on to nije, ne zbog toga što bi bio suprotan međunarodnim konvencijama europskim i onim Ujedinjenih nacija nego zbog toga što je on suprotan zdravoj logici i zdravoj pameti i hrvatskoj tradiciji. Ako vi zabranite jedino što ćete postići je pokret otpora. Sve što se zabranjuje u Hrvatskoj ima kontraefekt. Prema tome, ako dopustite, ako pozovete na kavu imat ćete manji efekt nego ako kažete sto metara. Ljudi će imati nekakav izazov. Vi se sjećate kako je izgledalo ovdje noću dok nismo uveli sistem ždrijebanja zastupničkih pitanja. Noći i noći su ljudi provodili tu po hodnicima, borili se kao da je to pitanje života i smrti. Danas ne možeš nagovoriti dvadeset ljudi da postavljaju pitanja. Prema tome, ako dopustite to će se lako dogoditi. I završit ću sa anegdotom iz Bratislave. Bili smo u Bratislavi i ono što fascinira među tim divnim narodom a o tome mogu posvjedočiti ljudi koji su tamo bili. Tu je kolega profesor Turić, tu je Florijan Boras i naš uvaženi predsjednik. Tamo praktički nije bilo nikakve sigurnosti. Taj dragi svijet ja sam sreo na centralnom trgu ispred njihovog nacionalnog teatra koji se zove Narodno divadlo, našeg premijera i njihovog premijera. Bili su među običnim svijetom. Kod nas postoji sistem još uvijek naslijeđene ratne zaštite državnih dužnosnika i o tome treba ozbiljno razmišljati. Mene veseli da je naš premijer dao jučer jednu izjavu da su neozbiljne tvrdnje o ugroženosti njega osobno i hrvatske Vlade. Obavještajne službe, zaštitari, policija često precjenjuje sigurnosne ugrozbe. Toga u Hrvatskoj nema. I tamo eto da bude nešto optimistično u tom druženju kratkom sa našim dragim premijerom i premijerom Slovačke zemlje popričali smo o tom prijateljskom odnosu, o nekim iskustvima i htio sam uspostaviti nekakav tip ravnoteže. Pošto je naš premijer previše visok, a slovački je previše nizak ja sam nekakvu ravnotežu postigao tako da sam pokupio jedno prekrasno dijete sa ceste i zamolio sam slovačkog premijera da mu dijete stavim na ramena. I on se jako usrećio i ta slika je obišla slovačke medije. Dakle zaključujem.
A to je bilo njegovo dijete jel' Slavene?
Nije njegovo. To je od njegove tajnice dijete, prekrasno dijete. A da li je bilo njegovo o tom potom. Dakle demokracija u Hrvatskoj napreduje krupnim koracima i mene veseli da eto gospoda iz SDP-a će biti ovoga puta na mojoj strani. Ja ću energično biti protiv ovog Zakona. Hvala vam lijepo.
Čudni su putevi Gospodnji. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Ivica Pančić.
Ja sam mislio da ste vi u Bratislavu otišli navijati za naše tenisače a ne hvatati djecu. Ali dobro. Cijenjeni zastupnik Letica kaže da je iznenađen SDP-ovim raspravama koje ide, koje idu u smjeru prihvaćanja ovoga Prijedloga zakona jer je postignut dogovor od strane SDP-a na predsjedništvu Sabora o usvajanju ovoga Zakona. To jednostavno nije točno. SDP je iskazao spremnost da sudjeluje u popravljanju tj. liberalizaciji ovoga Prijedloga zakona koji bi dozvolio određene vidove okupljanja ali to od strane Vlade nije prihvaćeno i jasno je da nam je ovaj Prijedlog zakona neprihvatljiv i nama je drago što će i kolega Letica konačno biti na našoj strani. Hvala.
Ja sam bio na tom predsjedništvu Sabora pa imam neku, ne mogu komentirati ali neki konsenzus je postignut od kojega se kasnije odustalo. I poštovani zastupnik Marin Jurjević, ispravak netočnog navoda.
Nije točan navod … … [[Upadica se ne razumije.]]
A je, je, tražio je da, tražio je, nije valjda oko onoga hvatanja djece jer nije to bilo. … [[Upadica se ne razumije.]] Ajde ispravite, da, da.
… [[Govornik je kasnije uključen.]] zloupotrijebio instituciju ispravka krivog navoda i uvaženi kolega Pupovac i kolega Piplović, a i vi predsjedniče jer znadete da je bio postignut međupartijski konsenzus u okviru predsjedništva.
Međuparlamentarni. Poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Nije točan navod kolege Letice da SDP koji je uostalom formiran 1990. godine ikada ikoga progonio zbog verbalnog delikta. Ako kolega Letica misli na Savez komunista Hrvatske onda ste vi kolega Letica bili duže član Saveza komunista Hrvatske nego mnogi koji ovdje sjede. A od kojih dobar dio nikad nije bio član. A uostalom kao učesnik na zadnjem kongresu u SKH 1989. godine u Zagrebu bilo bi dobro da ste onda bili hrabri pa govorili na kongresu o tim stvarima o čemu je trebalo, o čemu je trebalo govoriti. A naglo vam je porasla hrabrost evo u zadnje vrijeme, mislim. Kad ste bili član SKH mogli ste to hrabro raditi na tome da se to promijeni.
Radi se o pomiješanom identitetu. Ja nisam bio na partijskom kongresu nego admiral Sveto Letica [[Upadica: Dobro.]] I on je bio dugo u partiji. Znači u vašoj glavi su pomiješane neke stvari.
Dobro. Preporučam svoju knjigu Verbalni delikt. Preporučam svoju knjigu Verbalni delikt, četvrto izdanje izlazi skoro [[Upadice se ne razumiju.]] Da. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Evo kao što je poznato i kao što je to već u ime Kluba nekoliko puta navedeno Ustavni sud je ukinuo zakon o kojem danas gotovo u potpunosti identičan. Raspravljamo jer nije bio donesen potrebnom većinom. Međutim iz obrazloženja te odluke vidi se zbog čega Ustavni sud drži upravo da se radi o organskom zakonu za koga, za čije donošenje je potreban broj zastupnika 77. Upravo obrazlažući svoje stajalište o pravnoj naravi zakona podnositelj, kako su sami podnositelji istakli, a što i prihvaća Ustavni sud on upravo ističe kako je u članku, kako se u članku 42. Ustava navodi da se svakom priznaje pravo na javno okupljanje, mirni prosvjed i u skladu sa zakonom takvo pravo. Da se radi o političkim doktrinama spada u korpus temeljnih ljudskih prava i sloboda. Dakle već iz obrazloženja sama norma odnosno forma koja je bila potrebna i koja je još uvijek potrebna naravno za ovakvu vrst zakona govori i upućuje i na sam sadržaj. I zato je nedopustivo da je Vlada u saborsku proceduru podnijela identičan zakon identičnog sadržaja. Ono što mi se čini važnim napomenuti odmah na početku jeste da upravo sa ovakvim zakonskim prijedlogom Vlada ustvari pokazuje i dokazuje na eklatantan primjer da postoji veliki jaz između službene oficijelne politike i potreba i interesa građana s druge strane. Zašto je tomu tako? Teško je shvatiti da Vlada koja se deklarira, koja se želi prikazati u velikoj mjeri demokratskom da nije shvatila da je demokracija komunikacija. Da prosvjednici naoružani transparentima nisu teroristi. Da građanske inicijative i građanske akcije ne predstavljaju opasnost. Nisu opasnost za ovu vlast. Nisu terorizam. I složila bih se s onim koji su rekli da Gornji Grad nije i ne smije biti zabranjeni grad. Gornji Grad ne smije biti prostor političke diskrecije, ne smije biti oteti prostor demokraciji i građanskim slobodama. Vlada na ovakav način šalje poruku da se boji vlastitih građana, da strahuje od vlastitih građana, da su joj ti i takvi građani potrebni samo onda kada je vrijeme izbora i kada želi izmamiti i oteti njima glas. Od samostalne Hrvatske ovdje se na Markovom trgu prosvjedovalo ali nije nikada bilo nekih posebnih incidenata osim ako zanemarimo ovdje već spomenuto bacanje jaja i jogurta na bivšeg premijera Ivicu Račana. Što je onda bilo, da, da, i našeg kolegu Slavka Linića. Što je onda od strane oporbe dočekano sa velikim i neskrivenim simpatijama. Međutim radi se o temeljnom ustavnom pravu i u cjelini možemo zaključiti da se nikada na Markovom trgu nije dolazilo iz obijesti, iz hira, da se ovdje nije dolazilo puna trbuha. I ovaj zakon odnosno ovaj prijedlog ukoliko bude donesen kao zakon on je brutalan udarac na demokraciju, a i hrvatski sindikalizam kao njezina važna prateća pojava. O tome su se izjasnili mnogi, mnogi sindikalni čelnici, pa tako i vođa Hrvatskog školskog sindikata "Preporod" koji je doslovni izjavio: "Nismo spremni na zamjenu temeljnih demokratskih stečevina za sitne materijalne koristi.". Istina, treba potvrditi da su, da tako nisu postupile sve sindikalne vođe. I upravo je to bio možda povod da vođa Hrvatskog školskog sindikata "Preporod" oglasi se na ovakav način. Članovi Vlade jednostavno nemaju, a i ne samo članovi Vlade, nego i mi ovdje saborski zastupnici nemamo pravo na osobno mir dok radnici nemaju ga. I natjerani su jednostavno na prosvjede. I tako Vlada umjesto svog programa "Otvorenih vrata" sada zatvara Markov trg. To je dakle jedan krasni kvantni skok. Vlada mora shvatiti da postoji zbog ljudi. Ova Vlada nezadovoljne ljude očito ne želi ni vidjeti, ni čuti. Njihova nazočnost samo joj narušava lijepu sliku s najkarakterističnijim motivom na zagrebačkim razglednicama. Vlada dakle koja se reklamira otvorenim vratima zatvara Markov trg i bila bi tako virtualno samo otvorena u prikazu vlastite slike o samoj sebi. Sjetimo se samo slika koje su putem CNN-a obišle svijet onog prije donošenja ovog i još onog ranijeg zakona, dakle prije 2000. godine sukoba, odnosno klinča prosvjednika i specijalaca. Zar želimo takvu sliku odaslati od strane Hrvatske u svijet. Temeljno ljudsko pravo pravo je na okupljanje i prosvjed. Zakonom se mogu ograničiti ta prava samo kada se štiti sloboda i prava drugih ljudi, te pravni poredak, javni moral i zdravlje. To piše u Ustavu i to Vlada treba znati. Svako ograničenje mora biti razmjerno naravi i potrebe za ograničenjem u svakom pojedinačnom i konkretnom slučaju. Ustav je tu jasan. Eventualna ograničenja moraju se propisati vrlo, vrlo određeno. Na kraju krajeva tako i sada u postojećem zakonu piše da se u blizini bolnica, škola ili vrtića ne mogu vršiti prosvjedi. Zar se i Vlada želi toj zaštiti, kao što su zaštićeni dječji vrtići priključiti? S tim da vrtići rade puno dulje. Ovaj postojeći zakon, odnosno onaj koji je donesen prije ovog koji je ukinut, a na žalost još uvijek na snazi, vrlo je liberalan, suvremen. On je usklađen sa europskom Konvencijom o zaštiti temeljnih ljudskih prava i to još 1999. godine nakon žestokih pritisaka međunarodne zajednice. i nakon intervencije, sjetimo se i onda Ustavnog suda u raniji zakon. A najočitiji primjer je izigravanje prava građana na slobodno okupljanje, onaj zaključak Zagrebačke gradske uprave prije 2000. godine o zabrani okupljanja na Trgu bana Jelačića. Dakle i taj je zagrebački zaključak tadašnjih zagrebačkih vlasti Ustavni sud ukinuo. Eto, Vlada se opravdava tobože silnim strahom od terorizma. Međutim, to je sigurno samo paravan. Vidimo ovdje da prosvjednici nisu nikada bili teroristi, da je njih lako kontrolirati. Na žalost, Vlada bi trebala se pozabaviti naoružanim pljačkašima koji ovdje usred bijela dana i to pored svih mogućih straža i čuvara neometano pljačkaju. A kako se evo policija odlučila da ubija takve, a ne da ih privede licu pravde postavlja se pitanje i ugroženosti sviju nas, pa i dobronamjernih turista. Što radi Vlada? Vlada očito trenira strogoću na onim slabijima, na onim odbačenima. Ovdje čujem žamor i negodovanje. Naravno, menije žao što vas ja na to moram podsjetiti ali sjećate se samo tih pustih prosvjeda i što se onda i slobodno govorilo u Hrvatskoj do 2003. godine. Sjetimo se samo splitske rive, sjetimo se samo što je govorio predsjednik HDZ-a Ivo Sanader na prosvjedu u Splitu da Split ulazi u hrvatsku povijest i da više ništa ne može biti isto. Citiram: "U Hrvatskoj su u sukobu sada dvije koncepcije, splitska riva i šačica koja je dobila vlast 3. siječnja, što je bio očiti nesporazum. Poručujemo Račanu i Mesiću da mi nismo izdajnici nego su izdajnici oni koji su umirovili hrvatske generale, a sada ih uhićuju, koji su vodili i dobili Domovinski rat.". E na tom i sjajnom, krasnom skupu koji nije palo na pamet ondašnjoj vlasti da zabranjuje, bila je i razna ikonografija, pa su bile ispisane poruke sljedećeg sadržaja: "Đihad crveni štakori uzeli su raciju kočija kojom upravlja Carla del Ponte, a vuku je Mesić i Račan", zatim "Znajte hrvatske ljude, ne možete izdavati sve hrvatske ljude", zatim "Ustani Zagrebe vrana te zove. Sudite izdajicama, a ne junaku. Sveti rat ne dirajte.", "Odlazi tovariš.", upućeno predsjedniku Mesiću, a da ne spominjem sve one grozne uvrede koje se ne daju iskazati, koje su bile upućene tadašnjem premijeru Račanu i predsjedniku države, pa i jednoj našoj zastupnici. Prema tome, ono što posebno treba istaknuti jeste da evo hrvatska Vlada još jednom promisli, da povuče ovaj konačni prijedlog ili da dobro razmisli, s obzirom da ga čeka još jedna kontrola od strane Ustavnog suda, naravno ne samo glede forme, nego i glede sadržaja. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo tri ispravka. Prvo je gospodin Markovinović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo ispravljam netočan navod kolegice da ova Vlada ne želi ni čuti ni vidjeti nezadovoljne i ogorčene ljude. Svi smo svjedoci da već 2 godine predstavnici Vlade vas lijepo i gledaju i slušaju iako ste kronično nezadovoljni. Hvala.
Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Emil Tomljanović.
Ispravljam netočan navod kolegice … Mogu ja? … [[Govornici govore u glas, ne čuje se.]]
Nemojte, nemojte ni vi govoriti kad niste dobili riječ iz klupe. Niste dobili riječ i ne možete govoriti. Dobio je zastupnik Tomljanović. Gospodin Tomljanović je dobio riječ.
Evo možda ovaj ispravak nešto doprinese ovoj raspravi. Naime, kolegica je rekla: "Policija se odlučila na ubijanje.", "Policija se odlučila na ubijanje, a ne na privođenje ljudi pravdi.", a kakvo je ovo ponašanje osim što netočan navod saborske zastupnice, bivše ministrice pravosuđa, pa to je upravo sramota koja kaže u Saboru, u Hrvatskom saboru, policija se odlučila na ubijanje komentirajući zadnji oružani incident kada se dogodilo sa smrtnom posljedicom u odnosu na … [[Govornik se ne razumije.]] Pa to je neprihvatljivo ponašanje, pa to je vrijeđanje institucije i to bivša ministrica, za cijelu policiju.
Hvala. Imamo povredu Poslovnika, gospođa Ingrid Antičević Marinović.
Povreda 209. kolega zloupotrebljava Poslovnik. Ovo su riječi koje, ma čekajte, ovo su riječi koje je izgovorio vođa sindikata policije, a jednako tako čulo se to i od vodećih ljudi. Gospodin Jagić je to doslovno rekao. … [[Govornici govore u glas, ne čuje se.]]
Vi ste se pozvali na članak 209. neutemeljeno, neutemeljeno, pa čak i da je istina da je predstavnik sindikata rekao to nije rekao službeni predstavnik policije, ako je rekao, nego predstavnik sindikata. I ne možete onda govoriti, jer predsjednik sindikata ne može govoriti u ime policije. U ime policije može govoriti onaj koji je predstavnik policije. A sindikat je sindikat. To su, da ne ulazim dalje u to, dalje idemo. Ispravak netočnog navoda, gospodin Kruno Peronja. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, … [[Ne razumije se.]] kolegica netočno ponavlja tvrdnju i tek se sada eventualno poziva na neke citate, policija se branila, policija je obavljala svoj posao i neka tako svaka služba obavlja svoj posao kao što hrvatska policija obavlja.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Oprostite, ima repliku gospođa Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolegice Antičević nismo mi ništa nervozni, mi pažljivo slušamo. Podsjetili ste nas na mnoga, na javna okupljanja, ali nekako vam evo sjećanja sežu samo do splitskih prosvjeda, a ne sjećate se recimo prosvjeda i okupljanja prije 2000. kada su neki danas zastupnici i ona zastupnici pa poslije ministri i ministrice bili zajedno sa seljacima na traktorima, a onda nakon 2000. su istim tim seljacima kada su imali mirne prosvjede poslali prekršajne prijave, prekršajne kazne za nepravilno parkiranje, naplaćivali kazne i … [[Govornik isključen, ne čuje se.]]
Gospođa Ljubica Lalić ima povredu Poslovnika.
Pa povreda Poslovnika, članak 209. stavak 2. jer kolegica Lovrin koristeći, zloupotrebljavajući institut ispravka netočnog navoda je samo rekla netočnost i potpunu neistinitost. … [[Upadica se ne čuje.]] Ali ovo je bila povreda Poslovnika. … [[Upadica se ne čuje.]] O.k. u replici potpuno je rekla netočnost i potpunu neistinu. Da bi se moglo raspravljati, posebice drugoga klevetati onda taj dio se mora poznavati, međutim kolegica zloupotrebljava Poslovnik neosnovano, neargumentirano i nedopustivo … druge braneći svoje propuste.
Prednost ima povreda Poslovnika, a gospođa Ljubica Lalić nije se korektno javila za povredu Poslovnika jer je gospođa Ana Lovrin imala repliku, a pobijanje navoda gospođe ne možete kroz povredu Poslovnika. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa replika, kako nisam rekao. Dobro nek' i to bude tako. Idemo dalje. Ima odgovor na repliku gospođa Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Ja se potpuno slažem što je rekla moja uvažena kolega Lovrić i još bih dopunila da upravo njezinom blagonaklonošću i njezinim smislom za demokraciju je upravo dok je vrijeme dok je bila gradonačelnica izdana je dozvola upravo za stavljanje velikog dvometarskog, četverometarskog plakata generala Ante Gotovine koji je danas uhićen i na žalost evo vidite kako se vremena mijenjaju, sadašnji gradonačelnik, sadašnje poglavarstvo je to oduzelo pravo toj udruzi da ističe taj plakat jer tobože zidine su sada postale jako stare i zaštićeni su spomenik kulture. Onda još imamo sa splitske rive, možda ćete se i vi s tim složiti ili se više ne slažete, gdje se na rivi uzvikivalo – prošla su vremena kada su vlasti se mogle prodavati hrvatske ljude za Judine škude, nećemo dopustiti da Hrvatska postane protektorat socijalističke internacionale, nedamo naše sinove, naše najbolje hrvatske generale.
Pokazali ste kako evoluiraju mišljenja i kako se neki ljudi poprave, a neki se nikad ne poprave, uvijek ostaju… Idemo dalje. Gospodin Zvonimir Mršić. Nema ga. Gospodin Nenad Stazić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Vidite ima neke čudne ironije u tome da mi baš danas raspravljamo o ovom prijedlogu zakona i to iz dva razloga. Iz dva razloga. Naime ako se ovaj zakon prihvati u petak to će biti dan, samo dan uoči 10. prosinca Dana ljudskih prava, međunarodnog Dana ljudskih prava. Time će parlamentarna većina na originalan način obilježiti ovaj međunarodni dan. Bit ćemo valjda jedinstveni u svijetu koji dan uoči međunarodnog Dana zaštite ljudskih prava donosimo zakon kojim se zabranjuje okupljanje i prosvjed. Druga ironija se, drugu ironiju vidim u tome što o pravu na okupljanje i prosvjed govorimo baš danas na dan kad je eto došla vijest da je uhapšen general Gotovina. To naime možda ne stoji u direktnoj vezi, ali budi sjećanja, budi sjećanja na 11. veljače 2001. godine kada se 150 tisuća ljudi okupilo na splitskoj rivi. Tad se u skladu s pravom na prosvjed, u skladu s pravom na okupljanje koje se ovim zakonom zabranjuje, tada se poručilo vlasti – zar ćete stvaratelje države slati u Haag, bude li trebalo vi ćete u Haag. Nosili su se transparenti – sudite izdajicama, a ne junaku. Znajte hrvatske Jude ne možete izdati sve hrvatske ljude. Današnji premijer bio je na tom skupu i govoreći o Haagu i gospođi Carli del Ponte rekao, citiram: "Hrvatski narod nikada neće pognuti glavu" a danas eto doživljavamo da mu ta ista gospođa Carla del Ponte toplo zahvaljuje na suradnji oko hvatanja odbjeglog generala. Vidio sam izjavu na televiziji Carle del Ponte i učinilo mi se da ta čestitka, da ta zahvala nije kurtoazna. Carla del Ponte je uistinu iskreno zahvalna premijeru Sanaderu na svemu što je zdušno učinio da se uhvati generala Gotovinu. Iskrene čestitke stižu i s drugih strana svijeta. Srbijanski predsjednik Boris Tadić također iskreno čestita Sanaderu što je pomogao uhvatiti Gotovinu.
Vjerojatno ćemo uskoro i mi njemu čestitati.
Molim? Nisam vas čuo gospodine potpredsjedniče.
Čestitanje, to vi niste zaduženi da prenosite svjetska čestitanja, ali ja sam komentirao. Ako je Tadić čestitao Sanaderu, najvjerojatnije će njemu uskoro Sanader čestitati.
Tim čestitkama ćemo se, premijera Sanadera, pridružiti s oduševljenjem i unaprijed se pridružujemo kad on bude čestitao srbijanskom predsjedniku Tadiću, ali za sada je ovako da Tadić čestita njemu što je pomogao uhvatiti Gotovinu. Povijest zabrane okupljanja u Hrvatskoj je zanimljiva. U vrijeme prve HDZ-ove administracije zabranjivalo se, zabranjivali su se prosvjedni skupovi. Sjetimo se samo skupa podrške za Radio 101 kada je tadašnja HDZ-ovska vlast htjela oduzeti koncesiju Radija 101. Građani su se okupili, poslije podne je došla vijest, poslije podne je Radio 101 pozvao na okupljanje do uvečer na Trg bana Jelačića igla nije stala. Sve pokrajnje ulice bile su ispunjene. Predsjednik Tuđman tada je iz bolnice u Washingtonu ili gdje je bio naredio da je skup zabrani. Tadašnji ministar Jarnjak nije ga poslušao, to ga je koštalo funkcije. Ali je zato poslušao kada je zabranio prosvjed sindikata na Trgu bana Jelačića nekoliko mjeseci kasnije. Došli su specijalci u maskirnim uniformama, oboružani do zuba i zabranili su taj skup sindikata. 2000. godine kada sam kao novoizabrani zastupnik prvi put dolazio na sjednicu prolazili smo pokraj barikada koje su ostale od HDZ-ove vlasti. Cijeli Markov trg bio je blokiran onim rampama željeznim i bila je tamo policija koja je štitila cijeli taj prostor i štitila ga je sve vrijeme do 3. siječnja, odnosno dok nije nova Vlada to zabranom dakako ukinula, te rampe i te policajce maknula. I počelo se prosvjedovati normalno, kako je tko htio i zbog čega je htio. I neću zaboraviti Slavka Linića, nikad ga neću zaboraviti, u Dnevniku je izašla ta njegova izjava. Rekao je "maknite i policajce iz zgrade Vlade, maknite i zaštitu tamo pa nek nas tuku, ako misle da smo im krivi nek nas tuku. Izabrali su nas, imaju pravo od nas nešto tražiti, imaju nam pravo reći što hoće". Ali, to je Slavko Linić. Nikad se nije zabranjivalo u vrijeme koalicijske Vlade prosvjedovanje protiv bilo koga i na bilo kojem mjestu. Nikada. Čak ni onda kada su svi znali, kada je bilo bjelodano jasno da je to protestiranje, ti prosvjedi da su organizirani, da su instrumentalizirani, da su naručeni od HDZ-a, čak ni onda. Čak ni onda kada se na premijera nabacivalo jogurtom tu, a pitam se što da je umjesto jogurta bila bomba. Jer taj koji je bacao jogurt ili paštetu, paštetu je bacio. Taj koji je bacao paštetu na premijera Račana, kod njega su našli poslije cijeli arsenal oružja i to ne zaostao iz rata negdje na tavanu. Sakrio ga je u dvostrukom zidu. U dvostrukom zidu. Gdje je tada bio sadašnji premijer kao šef tadašnje opozicije da brine o sigurnosti političara? Poticao je takve, poticao da bacaju paštete, da se okupljaju, da logoruju, da buče, da prave nered, da prijete, da pozivaju na svrgavanje vlasti, da pozivaju na puč. Poticao ih je. Danas nitko ne naručuje prosvjede, ali je današnji premijer, njemu je danas neprihvatljivo da se protestira protiv njega i njegove Vlade. Isprika mu je da to radi radi zaštite državnih interesa, a svi znamo da nije. To je zaštita političke elite. Političke elite i samo ne nje. Nije ovo izraz racionalne politike, to je potez uplašenog poretka. Zašto nije izraz racionalne politike? Vidite, brani se ispred Sabora i Vlade. Pa gdje da protestiraju kao što sam već rekao? Gdje? U Maksimiru, u zoološkom vrtu? Pa oni nemaju ništa protiv ponašanja vukova ili medvjeda. Oni imaju nešto protiv ponašanja Vlade. Gdje da protestiraju nego pred Vladom? I drugo, gledajte sadašnji, zašto nije izraz racionalne politike? Pa današnji zakon obavezuje svakoga tko misli organizirati prosvjed da o tome obavijesti policiju, da kaže koliko prosvjednika očekuje, da kaže kad će prosvjed početi i da kaže kad će prosvjed završiti. A policija na temelju toga radi sigurnosnu procjenu i odlučuje da li će skup odobriti ili ne. Pa ako misli da je skup sa sigurnosnog aspekta neprihvatljiv ona ne mora odobriti skup. Pa neka ministar Kirin koristi svoje ovlasti. Pa neka Vlada se koristi svojim pravom da dozvoljava ili da ne dozvoljava neke skupove. Pa ako misli da je skup opasan za sigurnost neka ga zabrani, ali neka to napravi Vlada jer joj je to posao. A ne da nama u ovdje u Sabor šalje ovakve zakonske prijedloge koji bi trebali pokriti tu neodlučnost Vlade da sama zabrani neki skup i da kaže jasno pred svima, ne damo vam prosvjedovati. Ali usvojili bi ovaj zakon ili ne, vi narod ušutkati nećete. Bilo je i prije vas pokušaja, pa bili su i zakoni zloglasni u onoj prvoj Jugoslaviji, o zaštiti države, ništa to pomoglo nikome nije. Štoviše budete ljudima branili da govore oni će govoriti glasnije, glasnije. Već sad vam je to neugodno, a postat će vam još neugodnije. Prema tome, u vlastitom interesu, odustanite od ovoga. Odustanite od ovoga, bar ćete sačuvati priliku demokratičnosti.
Hvala lijepa. Imamo 2 replike i 2 ispravka. Prva je replika gospodin Ivica Pančić. Izvolite.
Nisam se mislio javiti, ali pod dojmom uhićenja generala Gotovine, a i nekih ovdje izrečenih riječi moram ipak reći par rečenica. Gospođa Carla del Ponte ima razloga za zahvalnosti hrvatskoj Vladi i premijeru Sanaderu jer kako je na portalu "indeks" maloprije objavljeno, naši hrvatski agenti otkrili su mjesto gdje se krio general Gotovina. Znači, locirali su ga, a uhitili su ga španjolski policajci. Ali ostavimo to po stranu. Šokantnije za svakog istinskog hrvatskog domoljuba, a vjerujem da je svima nama na srcu naša Hrvatska, je čestitka Srbije na uhićenju generala Gotovine. Ali još šokantnije je izjava gospodina Bebića da se nada da će i Sanader čestitati srbijanskom premijeru. Jer smo dotle došli da Antu Gotovinu izjednačavamo sa Mladićem i Karadžićem. Sramota iako se nadam da je riječ o lapsusu.
Nije potrebno dizanje tona i stvaranje umjetnog raspoloženja. Rekao sam da će uskoro vjerovatno gospodin premijer Ivo Sanader možda čestitati i gospodinu Tadiću. Pa kako god to vi shvatili. Idemo dalje. Replika, gospodin Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Kolega Staziću, ja ne bih išao tako daleko i govorio o ovom-onom. Ja bi govorio o nečemu što se dogodilo u ovom Saboru prije 5 minuta. … [[Upadica se ne razumije.]] Je. Spomenuli ste ljudska prava i govorili to što ste govorili. Ja bi kazao sve i svašta, zapamtili iz bliže i prošle, i iz bliže i dalje prošlosti ovo i ono. Doista vas pitam jeste li zapamtili izjavu vaše kolegice izrečenu prije 5 minuta kako se policija odlučila na ubijanje. Hoćete li se, da, da to je ona rekla. Hoćete li se, kolega, za tu izjavu ispričati kao kolega zastupnik u ime kluba ili na bilo koji drugi način? Pa makar ta izjava bila izrečena slučajno. Hoćete li to učiniti zbog onih zaštitara koji su nedavno ubijeni od razbojnika ili u ime tih ljudskih prava na koje ste se pozvali? Molim vas, budite jasni u replici, nemojte sad opet pričati o Anti Gotovini, o tom sad ne govorim. Pitam vas, pitam vas iskreno i otvoreno što ćete učiniti s tim? To je veliki problem. Hvala lijepa.
Odgovor, gospodin Stazić. Izvolite.
Neću gospodine Bagariću govoriti o Anti Gotovini, govorit ću o vama, o vama ću govoriti. Kolegica Ingrid Antičević Marinovi raspravljala je prije 15 minuta, vi se njoj niste javili za repliku, vama je trebalo 15 minuta da shvatite što hoćete reći. Toliko o vama.
Replika, gospodin Živko Nenadić.
Evo poštovani gospodine predsjedniče. Ja sam se javio za repliku namjerno repliku da mi može gospodin Stazić odgovoriti ako hoće i neki drugi koji su spominjali ovdje u nekoliko navrata danas poslijepodne i to baš danas poslijepodne spominjana i splitska riva i istupi i general Ante Gotovina. Ja ovdje kažem da je general Gotovina pobjegao iz Hrvatske ne od Hrvatske, ne od Haaga nego od tadašnje vlasti, jer je tadašnja vlast pripremila optužnicu. Da nije, uostalom sjećate se izjave drugog čovjeka koalicije kad je govorio o nepodobnim generalima. Da nije bila tada takva vlast, a onda bi danas general Gotovina se branio sa slobode kao i general Čermak i general Matač. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor, gospodin Stazić.
Vidite, molim vas. Vidite, ako bi mi slučajno prihvatili da je točno to da je general Gotovina pobjegao od tadašnje vlasti, a ne pred optužnicom, pa što se nije vratio kad ste se vratili na vlast? Što se nije vratio kad ima tako puno povjerenja u vas? Nije se vratio jer je znao što ga čeka i u tom pogledu je bio inteligentniji, neću reći od koga, od vas koji ga branite, reći ću, jer bi ga ovdje uhapsili kao što su ga vani uhapsili agenti Hrvatske.
Ispravak netočnog navoda, gospodin Emil Tomljanović. Izvolite.
Kolega Stazić je to u više navrata netočno navodio naziv predloženog Zakona. Konkretno, je li me čujete? Konkretno ste govorili da se radi o Zakonu o zabrani javnog okupljanja. Ne radi se i netočno da se radi o Zakonu o zabrani o javnom okupljanju nego Zakona o javnom okupljanju. Ovaj Zakon ne zabranjuje nego regulira, a što se tiče rad sjaj intencije predlagatelja u smislu sjećanja i prisjećanja i tko se u kom vremenskom periodu čega sjeća ili prisjeća, pa prisjetite se stava vašeg kluba i vas u smislu raspravljanja i prihvaćanja prvog prijedloga zakona koji ima gotovo identična rješenja kao i ovaj Zakon, a u određenom segmentu i još liberalnije.
Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Niko Rebić.
Zahvaljujem. Pa kolega Stazić je netočno ustvrdio da je ovaj Zakon potez uplašene Vlade. Dakle, ovaj Zakon nije potez uplašene Vlade jer protiv ove Vlade je nemoguće skupiti 100 tisuća prosvjednika kao protiv vaše, vaš je problem kako vas narod doživljava i ovaj Zakon kolega Staziću i dalje dopušta, po ovom Zakonu se i dalje može okupiti 100 tisuća ljudi na splitskoj rivi, a ovaj Zakon ne dopušta, možete li vi uopće zamisliti da se okupi 10 tisuća ljudi na … [[Govornik se ne razumije.]] ? Evo to je moje pitanje za vas.
Nije ispravak netočnog navoda, ali poznato je je li da se taj institut koristi za svašta što tko želi reći, pa onda nema potrebe da se … … [[Upadica se ne čuje.]] Povreda Poslovnika gospodin Nenad Stazić.
Pa potpuno točno gospodine potpredsjedniče Sabora ste ustanovili da se ovdje ne radi ni o kakvom ispravku navoda, ovo je čista opomena, ovo je čista povreda Poslovnika, ali ja vas sve jedno molim da ne izričete opomenu zastupniku jer sumnjam da bi djelovala odgojno.
Moja je stvar procjene da li ću izreći i odbijam da izreknem opomenu jer se takvih slučajeva događa svaki čas i mogao bi stotina opomena tako podijeliti ovdje u Saboru. Javio se za riječ nakon gospodina Stazića, ali sam morao dati ispravke i ovo, državni tajnik gospodin Ivica Buconjić. … [[Upadica se ne čuje.]] Nisam vidio, šta ću. Sreća da sam na ovoj strani, nisam vidio.
Javljam se premda se nisam mislio javiti jer nisam očekivao ovakvu kvalifikaciju da policija ubija umjesto da privodi. Možda bi vama bilo gospođo zastupnice draže da su bili policajci ubijeni, da nisu provodili zakon i da nisu štitili sigurnost građana i imovine. Ja vas uvjeravam ... … /Buka u dvorani./ …
Agresivnost vam neće pomoći. Dosta je vas, vi se pet puta javljate za riječ, nisam vam dodijelio opomenu. … [[Upadica se ne čuje.]] Pustite me da reagiram, jer mi vi ne date uopće progovoriti, jer ste se digli ovdje u glas vas 10 govori. Dozvolite da završi pa ćete onda … … [[Upadica se ne čuje.]] Kolega potpredsjedniče nisam vam dao riječ. Nisam vam dao riječ. Nisam dao riječ. Ovdje galami već pola sata gospodin Linić, pa sam prelazio preko toga upada u riječ … … [[Upadica se ne čuje.]] Ne uzmemo isprazno ime, dobio je riječ gospodin. Dobio je riječ. Završite raspravu. … [[Upadica se ne čuje.]] Neće vam pomoći radikalizacija. … [[Upadica se ne čuje.]] Izvolite završite, riječ, državni tajniče. … /Buka u dvorani./ … Završite riječ gospodine državni tajniče. … /Buka u dvorani./ … Završite vaše izlaganje gospodine državni tajniče. /Buka u dvorani./
Policija će štititi sigurnost svih građana. /Buka u dvorani./
Da li vi odustajete ili što?
Ako će to pomoći situaciji odustajem. Samo nije korektno da ne iskažem ono što sam htio reći. /Buka u dvorani./
[[Govornik nije uključen, ne čuje se.]] [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Nije bio naveden citat. [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Ako ste završili gospodine državni tajniče ili odustajete?
Nisam završio, ali odustajem u cilju … [[Govornik je isključen, ne čuje se.]]
Odustajete, nije vam se dozvolilo da iskažete do kraja svoje.
Nije točno da nije donešeno… [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]] [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] /Buka u dvorani./
Gospođo Opačić, izvolite! [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Gospodine potpredsjedniče, ja vas lijepo molim da odredite stanku od deset minuta za sjednicu kluba.
Gospodine potpredsjedniče, u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice molim stanku od deset minuta zbog konzultacija [[Upadica: Deset minuta stanku isto.]]
U ime Kluba HNS-a tražim deset minuta stanke [[Upadica: Isto.]]
Određujem stanku od deset minuta. Započinjemo u 18,32 sati.
Nastavljamo sa sjednicom. Klub zastupnika SDP-a, poštovana zastupnica Milanka Opačić, izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Čini mi se da je prošlo nešto manje od možda 10-ak ili 15 dana kada smo isto ovako imali jednu situaciju kada smo zatražili stanke i tada sam ovdje upozorila na jednu atmosferu u dvorani koje nije dobra, način komunikacije koji nije dobar. Jer svaki puta kada ponestane pravih argumenata za raspravu onda lete uvrede, kvalifikacije i nešto čemu mjesta nema u Parlamentu. Ima mjesta žustroj raspravi, ali nema mjesta uvredama i kvalifikacijama. Nažalost, tada smo detektirali i još jedan problem, a to je da predsjednički stol svaki puta nema ujednačenu praksu i ne reagira jednako i da dok to tako bude da će biti i ovakvih situacija. Ovdje je sada došlo do jednog konflikta. Naime, naša kolegica Ingrid koja je u svojoj raspravi izrekla neke rečenice, ono što je pogriješila, pogriješila je utoliko što nije navela da je riječ o citatu predsjednika sindikata policije. I htjela bih reći, ukoliko je taj citat netočno navela, kolegica Ingrid se spremna za to ispričati. Međutim, što ćemo učiniti sa državnim tajnikom koji se ovdje ustao i optužio zastupnike da bi oni sasvim sigurno bili sretniji da je ubijen policajac. To je vrlo grubo podmetanje od strane državnog tajnika i protu-poslovničko ponašanje. Zbog toga što po članku 109. Poslovnika stavku 2. predstavnik Vlade nazočan sjednicama Sabora i radnih tijela, citiram: "sudjeluje u radu Vladu, iznosi stajališta Vlade, daje obavijesti, stručna objašnjenja, izjašnjava se o podnesenim amandmanima ako je za to ovlašten, te obavještava Vladu o stajalištima i mišljenjima Sabora, odnosno radnih tijela". Gospodine državni tajniče, nigdje vam Poslovnik ne daje za pravo da ovdje dolazite i na ovakav način podmećete zastupnicima i komunicirate sa zastupnicima u ovom Domu. Prema tome, ovdje je sada pitanje što ćemo sa predstavnicima Vlade koji kontinuirano krše Poslovnik i vrijeđaju zastupnike i nisu upozoreni ni jedan puta od strane predsjedničkog stola. I na kraju, još samo nešto. Mi iz Kluba SDP-a dat ćemo svoj puni doprinos da se u ovoj dvorani prvenstveno raspravlja argumentima. Međutim, svaki puta kada ne budemo zaštićeni od uvreda od strane predsjedničkog stola, prisiljeni smo zaštititi se sami. Hvala lijepo.
Mir! Mir, molim vas!
Ne može nas nitko tjerati iz sabornice, gospodine predsjedniče!
Mir, gospodine potpredsjedniče! Ja predsjedavam sjednicom, dajem riječ i nemojte molim vas. Držimo se svi zajedno Poslovnika. Neka izgovori ono što tko ima izgovoriti. Postoji procedura. Klub HDZ-a, poštovani zastupnik Luka Bebić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Ocjenjujem da se svaka prilika koristi za stvaranje naelektrizirane atmosfere u ovom Saboru. Komu to treba i zašto to treba, ja o tome imam svoje mišljenje. Ako je sa predsjedničkom stola, po optužbama već drugi put nije bilo jednakog tretmana, kriv sam što gospođi Antičević-Marinović nisam izrekao opomenu nakon toga što je izjavila. Da se je policija odlučila na ubijanje. I potom što nisam najprije opomenuo, a zatim udaljio iz sabornice gospodina Slavka Linića koji cijelo vrijeme ovdje stvara atmosferu, dobacivao, skakao iz klupe, udarao po klupi. Kriv sam što mu nisam udijelio ili opomenu ili čak zbog stvaranja nereda u sabornici i sprječavanja normalnog rada Sabora, nisam ga udaljio iz sabornice. Kriv sam što sam dozvolio državnom tajniku nakon opetovanog traženja riječi i nakon brojnih ispravaka i netočnog navoda i replika koje su slijedile da konačno dobije riječ. Nije mu se dozvolilo da završi niti rečenicu, a kamoli da bi ja mogao reagirati jer u toj buci i galami uopće nisam čuo, da ni sada ne znam što je gospodin tajnik rekao. Jer nisam uopće čuo što je rekao, a nisam čuo zbog vas. E sada, osjetljivost na uvrede. Cijeli ovih nekoliko dana se raspravlja tko je koga uvrijedio, koji je rang i težina uvrede. Ja recimo smatram da je cijeli HDZ uvrijeđen izjavom da dvojica zastupnika Letica i Lončar obavljaju prljave poslove HDZ-a, pa prema tome HDZ proizvodi prljave poslove. Bio sam strašno uvrijeđen kad se nitko nije javio kad smo etiketirani kao zločinačka organizacija nego ste šutili u skladu s možda već davno izrečenom ocjenom da je cijela Hrvatska demokratska zajednica pod istragom. A osjetljivost vas na svaku stvar je enormna. Vi ste tako osjetljivi kad se vama, a ne slušate što govore vaši zastupnici. U uvodnom izlaganju povodom proračuna u ime Kluba cijelo je izlaganje bilo omalovažavanje, diskvalifikacija i uvreda Vlade i HDZ-a od strane vaše predstavnice. Kao što je i današnje uvodno izlaganje povodom ove točke bilo diskvalificirajuće i na granici uvreda. Saslušajte što govore ne samo HDZ-ovi zastupnici i ostali nego što i vi govorite i vaši predstavnici, pa onda ocjenjivajte tko je koga uvrijedio i koliko uvrijedio. Nitko nije indijska sveta krava a da bi se izuzeo od toga. Svak treba biti osjetljiv, svak treba biti objektivan koliko je moguće biti objektivan pa će onda sve biti lakše. Dakle, ako sam počeo griješiti, počeo sam griješiti povodom izjave gospođe Antičević-Marinović i gospodina Linića pa sam onda, pa to ja i priznam da ne dajem opomene za ispravke netočnih navoda, da dozvoljavam da se to razmaše i da čak nema veze sa raspravom o kojoj je riječ. Onda je prešlo cijelo, jedan dio raspravljanja o gospodinu Anti Gotovini, a mi smo povodom ovog Zakona o javnom okupljanju. Gospodin Stazić u svakoj svojoj raspravi je na granici ili prijeđe uvredama i diskvalifikacijama HDZ-a. Cijelo vrijeme. Pa kad je mene vaš predsjednik opomenuo da u odnosu na gospodina Borasa da ga, gospodin Boras je našao snage da dođe ovdje pred sve vas, da se ispriča za ono što je učinio na odboru. Isto tako, gospodin ministar Šuker nakon što je uvrijedio ne gospodina Crkvenca nego Slavka Linića, je sa predsjedničkog stola pozvan da se ovdje ispriča i on se ispričao. Ja se ne sjećam vaše nijedne isprike.
Dobro, zaključite.
Hvala lijepo. [[Pljesak.]]
Klub zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Žalim za svakim izgubljenim životom u Republici Hrvatskoj, žalim za izgubljenim životom i hrvatskog kriminalca, ali ta dvojica opljačkali su Hrvatsku banku, pucali su na Hrvatsku policiju, ranili su policiju, pa nije valjda netko očekivao od policajca da će na njih baciti bombone već da će jasno pucati. Oni su branili sebe i svojih 4 tisuće kuna da bi nama omogućili da imamo u banci deponiranih 15 tisuća kuna i to je istina i pitajte isto tako građane što o tome misle. Ministarstvo tvrdi treba čestitati tim dečkima, ne treba ih prozivati, od tih dečki se ogradila njihova rođena majka ako je točno ovo što sam ja imao pročitati. Mi moramo kao hrvatski Parlament stati na stranu policajca, možda u hiljadu slučajeva su u krivu, kad me netko prozove za 0,1 ili 2 promila ili zbog toga što vozim 10 ili 20 kilometara brže, ali ovdje su bili u pravu i postupili su kao hrvatski policajci. Ja isto tako žalim za tim hrvatskim policajcem koji je ranjen, ja isto tako očekujem od predsjednika Sabora i hrvatskog predsjednika Stipe Mesića da te dečke jednostavno odlikuju. U ovoj godini u Hrvatskoj je počinjeno možda 400 možda više razbojstva. Iduće godine će biti počinjeno možda 500 ili 600. Kada se ponovno SDP vrati na vlast, ako se to dogodi 2007. ili 2008. biti će ih počinjeno 700 ili 800 ili 900 i to mi moramo danas zaustaviti i utoliko tim dečkima se treba zahvaliti. Ja sam isto tako svjestan činjenice da će biti teško obnašati vlast ukoliko dođe do promjene vlasti kao što je to bilo i 2000. godine, ali jedan problem mi nećemo ukoliko budemo u toj poziciji u kojoj smo bili 2000. godine, sa njim se nećemo trebati nositi, a to je slučaj Gotovine. Njega opozicija ova današnja ili bivša vlast ni nije mogla riješiti, nije mogla riješiti. Zbog "Oluje" ja tvrdim, ja otvoreno, to sam uvijek govorio za ovom govornicom, Gotovina nije kriv, ali mislim isto tako da se Gotovina mora braniti u Haagu i da mu u tome Hrvatska mora pomoći. Danas i to sam rekao dva, tri puta za ovom govornicom, Vladu Ive Sanadera u slučaju Gotovine valja podržati. Sutra predsjednika Ivu Sanadera, predsjednika HDZ-a valja rušiti. Moja lista je jedina pobijedila listu Ive Sanadera i sve ću napraviti da se to ponovno dogodi na narednim izborima, ali danas u ovom slučaju mora ga se podržati. Sutra će ponovno doći na vlast SDP ili neće doći, nije bitno i trebati će se ponovno nositi sa ozbiljnim problemima i zato se treba jasno pripremiti na vlast i nije gospodinu Pančiću naša obavještajna služba otkrila Gotovinu na Maljorki ili ne znam gdje je bio, to su učinili Amerikanci, Englezi, obavijestili su nas da jednostavno u tome sudjelujemo. Nemojte biti djeca, pa to je naprosto tako i to mi svi znamo, ali to treba napraviti da bi sutradan Hrvatska vis a vis svojih građana koji žive od one socijale, od one mirovine itd. mogla ići bez hipoteke naprijed i utoliko danas podržimo Vladu u ovom konkretnom slučaju, a sutra predsjednika HDZ-a pokušajmo maknuti sa vlasti, ali ne u slučaju Gotovine.
Gospodo, držite se teme za što ste tražili sjednice klubova. Klub zastupnika HNS-a, poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Da … [[Govornik se ne razumije.]] ubij ga prejaka riječ? Neki kažu da riječ ima zlu moć, a čini mi se da počesto tu zlu moć riječi koristimo onda kad ju i ne treba. Ja razumijem atmosferu danas u Parlamentu, ne samo u Parlamentu nego u cijeloj Hrvatskoj i razumijem i emocije i stresove i strahove i neugodnosti koje to … [[Govornik se ne razumije.]] Ja to zaista mogu razumjeti, ali to ni na koji način ne smije biti razlogom atmosfere među nama ako raspravljamo o nečemu sasma drugom i zaista ne vidim razlog da i tragedija i postupanje policije bude razlogom da i državni tajnik se obraća pojedinom saborskom zastupniku na način kao što je to bio. Što hoćemo? Prejake riječi i u tom slučaju smo koristili u medijima kada su kriminalci pobili čuvare onda smo pitali gdje je policija, sada kada je policija bila brza tamo gdje je trebala biti i napravila ono što od nje tražimo sad opet nije dobro. Pa što očekujemo, da praćkama gađa ove koji s automatima ulaze u banke, ušetavaju se u pošte i banke? Svaki život koji je izgubljen je vrijedan žaljenja, ali mi smo tu policiju poslali sa zadaćom da radi svoj posao. Siguran sam da ljudi koji su bili u toj akciji zavrjeđuju priznanje jer su djelovali kako treba i napravili veliki dio posla za one i ubuduće da se razumijemo. Zašto licitiramo time ovdje i u medijima? Zašto je to uopće tema velikih medijskih izjava kada se nešto takvog desi i … [[Govornik se ne razumije.]] da su i policajce ubijali, ubijali su i policajce ti ili slični, možda čak ti isti policajci i kod mene u Međimurju i to je razlogom da oni budu predmet našeg nadmetanja i obračunavanje u Zakonu o Markovom trgu, odnosno javnom okupljanju. Mi smo imali pokušaj prije nekoliko mjeseci da doradom Poslovnika riješimo i ovakve stvari. Podsjećam vas kolegice i kolege da taj Poslovnik, dorada Poslovnika nije uspio zbog jedne jedine odredbe, zbog jednog jedinog amandmana nismo uspjeli izglasati te dorade Poslovnika, svi klubovi su se složili da ga trebamo doraditi i konsenzus o sadržaju postupanja. Samo jedna sitnica je bila razlogom … [[Govornik se ne razumije.]] jer ja sad predlažem im ovim, a od nadležnosti je predsjedništva i Odbora za Ustav i Poslovnik, učinimo napor početkom iduće godine odmah da ponovno poslovnički probamo ovo riješiti jer očito dogovori nisu predmet kojega bi vi mogli poštivati, a ja sam siguran da ćemo ovaj put poslovnički to uspjeti riješiti. Predsjednik Odbora za Ustav i Poslovnik je dovoljno spretan da to izvede da ovaj put uspije. Hvala.
Klub PGS-a, SBHS-, MDS-a, poštovani zastupnik Nikola Ivaniš. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, uvaženi kolegice i kolege, državni tajniče. Dozvolite da prije svega izrazim svoje duboko razočarenje što se još jednom u Saboru pokazalo kako u ovom Parlamentu rasprava može otići od merituma ili kako se možemo naći u situaciji da od šume ne vidimo drvo ili mogli bi se nabrojati još čitav niz tako poslovica koja govori vrlo rječito o tome da je moguće sa adrenalinom i pseudoadrenalinom zamutiti vodu da se ne vide ni velike ribe u njoj. Mi govorimo o Zakonu o javnom okupljanju. O tom Zakonu o javnom okupljanju gospodin državni tajniče moj klub koji je mali klub i ja apsolutno ne mislim da će se često u ovoj sabornici uvažavati naše mišljenje, mi u tom malom klubu mislimo da to nije dobar prijedlog zakona, mislimo da je cijela hrvatska javnost u kontinuitetu od prvog prijedloga do danas ustvari osudila pokušaj da se spriječe prosvjedi na Markovom trgu, mislimo da je ovo obrazloženje ovdje koje stoji o tome da je konfiguracija Markovog trga ta koja je osnovni razlog jedno obrazloženje koje ne drži vodu. To svi mislimo i zbog toga ga nećemo podržati, ali držimo da ste vi ti koji ste legalni predlagatelji i držimo da na jednu temu ne bi trebalo otići na drugu, na treću, na četvrtu i na petu i da se ustvari ne zna o čemu smo počeli razgovarati. Iz tog razloga izražavamo svoje razočarenje što se još jednom pokazalo da je Hrvatski sabor na toj razini da se takve stvari apsolutno dešavaju. Držimo i s time bismo htjeli i apropo ove pauze iskazati, zaista ne vidimo razloga zbog kojega bi trebalo raspravljati o policiji zbog ustavne uloge policije se svađati, zbog ustavne uloge policije do koje nam je, ja sam uvjeren stalo svima od lijeva do desno i dovoditi do ovakvih situacija da građani misle da se u hrvatskom Parlamentu dešava veliki cirkus. Građani o hrvatskom Parlamentu i o nama pojedinačno i tako misle jako loše iz razloga koji su objektivni i iz još više razloga koji nisu objektivni. Proziva nas se za neke čudne novce kojih mi nemamo, proziva nas se za privilegije koje imaju ti koji nas prozivaju. Prozivaju nas ljudi koji imaju dvostruko veće plaće od nas a mi sa svim ovim činimo da će nas još uspješnije prozivati. Mislim da bi bilo argumentirano reći zašto nešto podržavamo ili zašto ne, a onaj tko ima većinu neka donosi on će zato platiti cijenu ili dobiti nagradu na idućim izborima to je naš stav. Mi ovaj prijedlog ne podržavamo. Mi mislimo, ja se sjećam prosvjeda od 1995. od, meni najneugodnijeg prosvjeda Hrvata iz Bosanske Posavine 1995. ili početkom 1996. preko nekih drugih do prosvjeda policajaca i Mungosa. Svi smo uvijek ostali živi i mislim da se ne trebamo braniti ovakvim mjerama. To je moje osobno mišljenje kao zastupnika i nas u Klubu i, ali isto tako mislimo da u ove situacije ne bismo smjeli dolaziti posebno zato što dođemo izvan merituma o kojem se raspravlja. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HSLS-a DC, LS-a poštovani zastupnik Frano Piplović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Prvo bih ispravio odnosno i nadopunio gospodina Bebića kada je malo prije govorio tko se kome ispričao moram reći da me pamćenje služi dobro da je kolega Korenika se ispričao gospodinu predsjedniku Sabora također zbog neke rečenice koja je, riječ koja je bila kazana, znam da je bilo tijekom mog boravka ovdje u Saboru. Ova tema o kojoj mi danas raspravljamo kolegice i kolege ona je među nama prisutna već 6 mjeseci na različite načine kroz raznorazne medijske, raznorazne informacije o medijima i istupe političara i tako dalje. Međutim nesretno se poklopilo da evo danas počinjemo raspravljati o ovome Zakonu. Da je danas naš general uhićen. Prema tome i jedno i drugo vjerojatno je utjecalo na to da se malo izađe izvan konteksta lijepog ponašanja kako bi to priličilo saborskom zastupniku i ovom Visokom domu. Vjerojatno su mnogi od nas razdraženi i osjetljivi. Prema tome pripisujem velikim dijelom tu naelektriziranu atmosferu i takvoj jednoj činjenici. Naš kolega Ivo Bagarić je u svojoj raspravi prije jedno sat vremena pokušao braniti kako je ovdje na ovom našem Trgu, ova ograda da to nije zbog arheološkog istraživanja. Ja tvrdim kolega da je to baš zbog arheološkog istraživanja. I to ću potvrditi zbog čega? Traži se zrno mudrosti na ovom Trgu ispod tog asfalta, mudrosti naših velikana koji su bili u ovoj dvorani, koji su bili u Banskim dvorima, koji su bili u zgradi Ustavnog suda traže ljudi to zrno mudrosti koje će vjerojatno kad ga nađu podariti nama ovdje saborskim zastupnicima i drugim dužnosnicima. To zrno mudrosti nam je uvijek potrebno a napose u ovakvim situacijama u kojima se nalazimo na trenutke i tako dalje. Ja kao saborski zastupnik apeliram na svoje kolege da zaista tu, taj važni dar koji je Bog dao čovjeku dar riječi da to upotrijebimo onako kako to dolikuje. Kulturno, argumentirano i da ne vrijeđamo druge i da ne širimo pomoću te laži neistine i tako dalje. Riječ je zaista vrlo opasno oružje ako se čovjek njome ne koristi onako kako to dolikuje. I dvije tri riječi o našoj policiji. Mislim da je naša policija zavrijedila daleko više poštovanja nego što joj je danas iskazano ovdje u ovoj dvorani. Ono što je policija napravila da zaštiti ustavni poredak ona je to napravila u skladu sa svojim ovlastima. Prema tome dužni smo joj iskazati kao saborski zastupnici i kao građani poštovanje. I na kraju krajeva mislim da je neumjesno, da nije dostojno saborskog zastupnika staviti policajca zajedno sa kriminalcem koji je spalio tijelo svoga oca. Hvala.
Nastavljamo raspravu, poštovani zastupnik Frano Piplović. Izvolite [[Upadice se ne razumiju.]] Govorio je u ime Kluba, sad ste na redu za raspravu. Što je bilo?
Ne, nisam, nisam rekao da odustajem nego …
Od čega, što? [[Upadica: Sve u redu.]]
Ne, od rasprave.
Pa imate raspravu sada.
Da, da. Znam i razumijem. Nisam shvatio u prvi mah predsjedniče. Ništa, kolegice i kolege evo ja ću nastaviti moju raspravu u, vezano isključivo za sam predmet o kom ovdje raspravljamo. Malo me zateklo, zateklo ovo, ova situacija da se odmah poslije rasprave u ime Kluba nalazim u situaciji da moram raspravljati kao saborski zastupnik ovdje. Prvo ću reći da jednostavno podržavam ovaj prijedlog zakona iz razloga što nisam našao dovoljno argumenata koji se ovdje tijekom ove rasprave nude da je riječ o kršenju ljudskih prava, prava i sloboda. Trg Svetog Marka budući da se, da je on zapravo glavni, glavno, glavni predmet spora on je zapravo jedno kultno mjesto Hrvata međutim političari su zapravo to mjesto pretvorili u mjesto prosvjeda. Između opredjeljenja za kultno mjesto i mjesto prosvjeda ja se opredjeljujem da Trg Svetog Marka i dalje ostane kultno mjesto hrvatskih građana i tako dalje. Oni koji nude da će se ovim ograničiti ljudska prava i slobode mislim da nisu ponudili ovdje dovoljno argumenata da bi se to pokazalo učinkovitijim odnosno da bi to bilo točno. Konvencija o zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda u članku 11. navodi kada se mogu zabraniti odgovarajuća okupljanja odnosno ograničiti odgovarajuća okupljanja. Navodi se da su to prava koja uživaju pripadnici oružanih snaga, policije ili državne administracije. Znači ničim Konvencija o zaštiti ljudskih prava ovim činom, ovim aktom koji se nudi Hrvatskom saboru nije, nisu ugrožena. Kako to izgleda kod zemalja u Europskoj uniji? U Austriji okupljanja su zabranjena u radiusu od 500 metara znači od zgrade parlamenta, vlade i tako dalje. U Sloveniji to je okupljanje ograničeno na 30 metara od zgrade Vlade i Parlamenta. U Češkoj je to određeno 100 metara. U Litvi je najmanja udaljenost od 25 metara u jednoj situaciji. U drugoj situaciji najmanja udaljenost je 75 metara od zgrade vlade. U Latviji je također udaljenost znači zabranjena, zabranjeno okupljanje na udaljenosti manjoj od 50 metara. U Estoniji također 50 metara, a u Mađarskoj se ne navodi metraža ali se navodi ako da policija može zabraniti okupljanja u roku od 48 sati od njegove najave iz dva razloga. Prvi razlog je ako okupljanje ugrožava funkcioniranje parlamenta ili sudova. I pod dva, ako normalno odvijanje prometa ne može biti osigurano na neki drugi način. Prema tome, ne bih dalje dužio ovu moju raspravu jer mogao bi puno toga govoriti i o samim trgovima, da su trgovi vrlo jedna interesantna sociološka kategorija, da su trgovi jedno povijesno, kulturološko, civilizacijsko dostignuće, da su trgovi bili agora, forum itd., da su bili mjesta gdje su diktatori narodu utjerivali strah u kosti, ali isto tako da su trgovi mjesta gdje je i narod određivao sudbinu diktatora, da su trgovi bili mjesto okupljanja i raznoraznih narodnih veselica, da su trgovi bili mjesta ustoličenja, vladara, razilazi pučkih i drugih crkvenih svečanosti itd., itd., itd. Prema tome, ako smo u dobroj vjeri i u dobroj volji ja vjerujem da će se ovaj prijedlog Vlade shvatiti onako kako ga treba shvatiti, a vjerujte da onaj tko je dovoljno maliciozan može naći i u Bibliji dovoljno argumenata da dokaže da nema Boga. Prema tome, tako isto i u ovom prijedlogu možemo uvijek iščačkati puno toga i pokazati kako je to zapravo kršenje ljudskih prava i sloboda. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovana zastupnica Jagoda Martić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Prijedlog zakona o javnom okupljanju, odnosno izmjene i dopune istog ima zaista zanimljiv put donošenja. Ovaj zakon Hrvatski sabor je donio 12. srpnja 2005. godine. međutim, problem je nastao kada se utvrdilo da za njegovo donošenje ipak nije bilo dovoljno ruku. Mi iz kluba SDP-a ukazivalo smo da se radi o organskom zakonu za čije je donošenje potrebna većina glasova svih zastupnika, vladajuća većina je to, te navode demantirala i tvrdila da za njegovo izglasavanje je potrebna većina glasova svih zastupnika, da nije potrebna većina glasova svih zastupnika. Klub SDP-a je podnio tužbu Ustavnom sudu Republike Hrvatske i Ustavni sud je presudio da se radi o organskom zakonu i da zbog toga njegovo donošenje u Saboru nije bilo regularno. Zakon je poništen i Vlada ga je sada ponovo uputila Saboru na donošenje i zanimljivo je da je, da sada imamo prijedlog zakona o istovjetnom tekstu kakav je bio i onaj prvi prijedlog koji je ovaj Sabor donio 12. srpnja. Pa ga Ustavni sud poništio. Zašto kažem da je to zanimljivo? Pa zbog toga što je Vlada u slučaju ovog prijedloga Zakona o javnom okupljanju odustala od svoje već pomalo uobičajene prakse. Naime, već smo se u više navrata imali priliku uvjeriti da Vlada ishitreno donese neku odluku, pa kada javnost izrazito negativno reagira na tu odluku, onda Vlada tu svoju odluku povuče. Sjetimo se slučaja "Bechtel", sjetimo se afere Liburnija hotela, pa evo sada i ova najnovija afera Volgs Deutsche gdje je Vlada bez znanja predsjednika države kao sukreatora vanjske politike na jednoj od svojih zatvorenih sjednica tamo negdje u 9. mjesecu donijela odluku da se podunavskim Nijemcima, austrijskim državljanima vrati zemljište i nekretnine. Javnost je izrazito negativno reagirala i sada je pitanje kada će i da li će taj sporazum doći na potvrđivanju u Sabor. Javnost je izrazito negativno reagirala i na ovaj prijedlog izmjena i dopuna Zakona o javnom okupljanju. Ali Vlada od njega očito ne odustaje kao u prethodnim slučajevima već je vrlo odlučna u nakani da zaštiti sebe od nezadovoljnih građana. Znači u ovom slučaju je strah od javnog iskazivanja nezadovoljstva građana pred sjedištem Vlade puno jači od popuštanja pred negativnim stavom javnosti kao u prethodnim slučajevima. To nije neshvatljivo ako imamo na umu da se radi o Vladi koja najprije uvjerava samu sebe da jako dobro radi, pa zatim uvjerava i građane da sve ovo što ova Vlada radi radi prvenstveno u korist građana. Eto prva polovica mandata bila je prvenstveno usmjerena prema Europskoj uniji, pa se malo zanemarila unutrašnja politika, ali eto sada je to iza nas, pregovori su započeli pa će se u drugoj polovici mandata okrenuti životnim problemima ove zemlje i vrlo brzo će građani osjetiti poboljšanje svog standarda. Sigurno da u situaciji kada se u tu tezu želi uvjeriti i sebe i druge javno izrečena kritika ne odgovara jer remeti svijet iluzija. I onda se Vlada odlučila na ovaj prijedlog zakona. Građani više neće imati pravo javnog okupljanja na Markovom trgu. Znači ispred zgrade Vlade i Sabora, ali zato će se moći okupljati i javno prosvjedovati u blizini spomenika kulture, što sada važećim zakonom nije bilo dozvoljeno. I onda Vlada u svom obrazloženju ovog prijedloga zakona kaže da se na taj način broj ograničenja glede mjesta održavanja javnih okupljanja smanjuje. Tu su u pravu, jer Markov trg je samo jedan, a spomenika kulture nulte kategorije ima punio više i po toj logici se zaista smanjuje broj ograničenja. U obrazloženju potrebe donošenja ovog zakona kaže se da je donošenje ovog zakona nužno radi interesa državne sigurnosti ili javnog reda i mira radi sprečavanja nereda ili zločina, radi zaštite zdravlja ili morala ili radi zaštite prava i sloboda drugih. Dalje se navodi da je prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju usmjeren samo na najnužnija ograničenja koja su potrebna radi interesa državne sigurnosti te radi zaštite prava i sloboda drugih. Nadalje se Vlada poziva i na potrebu osiguranja zaštite i predsjednika ili poglavara stranih država ili vlada jer su posjeti stranih državnih delegacija učestali. Opravdanje za donošenje ovako drastične zabrane javnog okupljanja Vlada pronalazi u specifičnosti konfiguracije zgrada na Markovom trgu pa nije moguće osigurati širi prostor odgovarajućim fiksnim tehničkim sredstvima zaprečavanja, već je kako kažu iz Vlade jedino logično ovakvom odredbom regulirati, tj. odrediti primjereni sigurnosni pojas. Možda je to jedino logično rješenje za Vladu koja ne želi čuti javno izrečenu kritiku, jer joj ta kritika remeti iluziju o odličnim rezultatima rada. A ja smatram da su se uz malo dobre volje, uz malo dobre političke volje mogla pronaći i druga logična rješenja koja bi osigurala i neosporno potrebnu sigurnost svima onima koji obnašaju dužnost u zgradama na Markovom trgu, a da se u isto vrijeme ne zabrani javno okupljanje građana na tom prostoru. Jer podsjetila bih članak 42. Ustava Republike Hrvatske svim građanima priznaje pravo na javno okupljanje i mirni prosvjed. Zatim članak 38. stavak 1. i 2. Ustava jamči slobodu mišljenja i izražavanja misli, s tim da sloboda izražavanja misli obuhvaća osobito među inim i slobodu govora i javnog nastupa. Sve to jamči Ustav Republike Hrvatske, a Vlada kaže da je jedino logično rješenje zabraniti građanima okupljanje ispred zgrade Vlade. Mislim da se iz ove odluke može zaključiti samo jedno, a to je da se Vlada boji svojih građana, da se boji njihovih prosvjeda i javnog izražavanja kritika na račun rada Vlade, ne znam zbog čega. Ne znam zbog čega taj strah kad ova Vlada kako premijer Sanader i sam tvrdi odlično radi, pa bi onda i građani valjda trebali biti zadovoljni ili možda ni on sam ne vjeruje u to što tvrdi i govori. Hvala lijepa.
Hvala. I poštovani zastupnik, potpredsjednik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege, ja neću osobno moći, a vjerujem ni moj klub podržati ovaj prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju kako iz materijalno-pravnih tako iz formalno-pravnih razloga, ali naravno i iz političkih, socijalnih, kulturoloških, pa ako hoćete i demokratskih razloga. Dopustite da navedem za to argumente. Prvo htio bih podsjetiti da je člankom 42. Ustava svakom osigurano kao ustavno pravo, pravo na javno okupljanje i mirni prosvjed. Drugo, da se to pravo u skladu s našim Ustavom, sa istim tim člankom 42. regulira zakonom. Treće, istim tim zakonom kojim se regulira ostvarivanje tih prava moguće je sukladno članku 16. Ustava ograničiti i određena prava naravno ako bi se zaštitila sloboda i prava drugih ljudi, te pravni poredak, javni moral i zdravlje i naravno to ograničenje mora kaže u Ustavu stavku 2. članka 16. razmjerno naravi potrebe za ograničenjem u svakom pojedinačnom slučaju. Postavlja se kolegice i kolege meni osobno pitanje i na temelju prakse dosadašnjeg iskustva, u kom segmentu su bila ugrožena ljudska prava i slobode drugih ljudi, pravni poredak, javni moral i zdravlje ako su ljudi do sada prosvjedovali na Trgu sv. Marka. Nisam imao takvu priliku to vidjeti. Imao sam priliku vidjeti i iskustva spoznat da su ostvarili svoje pravo na mirno okupljanje i javni prosvjed i da su ostvarili svoje pravo suverena da na taj način javno kontroliraju i prozivaju vlast za dobre nagrađuju, a za loše poteze kritiziraju i osporavaju. Naime kome se ovdje ograničava pravo na mirno okupljanje i javni prosvjed, suverenu Republike Hrvatske ili ako hoćete dijelu suverena. Ja bih htio podsjetiti na članak 1. stavak 2. Ustava u kojem se kaže: U Republici Hrvatskoj vlast proizlazi iz naroda i pripada narodu kao zajednici slobodnih i ravnopravnih državljana i u tom pogledu valja voditi računa da ovi ljudi koji su se okupili su državljani Republike Hrvatske, da oni imaju ustavno pravo na mirno okupljanje i javni prosvjed i da to pravo može biti ograničeno samo u slučajevima iz članka 16. Ustava stavka 1. i stavka 2. naravno dodatne kvalifikate. Meni se čini da takvi uvjeti nisu se sreli i da u takvoj situaciji jednostavno ne treba zabraniti okupljanje i mirni prosvjed ni na jednom trgu u Republici Hrvatskoj ne samo u glavnom gradu nego i u … drugo je pitanje do kada i pod kojim uvjetima to okupljanje, mirni prosvjed možda treba trajati i da li i kada se može ograničiti zabrana ako dođe u pitanje ugroza zaštićenih prava i sloboda iz članka 16. koje Ustav propisuje. Drugi razlozi su činjenično sljedeći. Mi imamo Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju koji je u isto vrijeme ne vodi računa i u tom pogledu je formalnopravno pa ako hoćete i nomotehnički potpuno nedorečen o činjenici da je Ustavni sud iz razloga tzv. formalnopravne neustavnosti zbog neodređene kvalifikacije, potrebne kvalificirane većine kod donošenja samog teksta ukinio ustavni zakon. Ali isti taj zakon koji je Ustavni sud ukinuo sukladno odluci Ustavnog suda je ostao dalje na snazi do 31. ožujka. Prema tome postavlja se pitanje zapravo šta mi mijenjamo, odluku Ustavnog suda ili tekst izmjene i dopune Ustavnog zakona. Ne mijenjamo tekst izmjene i dopune Ustavnog zakona jer taj Ustavni zakon je isti, odredbe su iste koje su ukinute, koje su, naime ne Ustavnog zakona nego Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju ispričavam se, koji je Ustavni sud ukinio jer je on potpuno isti, a u isto vrijeme ne navodimo u tekstu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona koji su prestali, da će prestati šta sad, na snazi kad, odluka Ustavnog suda to mi nismo ovlašteni mijenjati. Kada će prestati onda važiti taj zakon koji je ukinio Ustavni sud? To ne piše u tekstu zakona. To je drugi razlog formalnopravne naravi o kojoj valja voditi računa i koje u tom pogledu je apsolutno ovaj tekst zakona nedorečen. Treći razlog. Ovaj Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o mirnom okupljanju i javnim prosvjedima, javnom okupljanju i mirnim prosvjedima je predložen po hitnom postupku. Poštovani kolege svi razlozi koji su navedeni u Glavi IV. za donošenje zakona po hitnom postupku … prvo iz razloga što isti taj tekst koji mi trebamo sada raspraviti i donijeti je na snazi i to na snazi odlukom Ustavnog suda do 31.3. iduće godine. Prema tome koji je razlog da po hitnom postupku sve ovo donosimo, a pogotovo ako nismo odredili pitanje zapravo kad prestaje ili kada ispunjavamo odluku Ustavnog suda izmjenom i dopunom ovoga Zakona o prestanku važenja, o izmjenama i dopunama Zakona o mirnom okupljanju i javnim prosvjedima. Četvrto, poštovane kolegice i kolege, znate ako predstavnici naroda, suverenog, želi ostvariti svoja suverena prava javne kontrole vlasti jer nemojte zaboraviti da Ustav omogućuje i na drugi način da se ta vlast ostvaruje ne samo kroz neposredno, kroz svoje izabrane predstavnike nego se kaže narod ostvaruje vlast izbornom svojih predstavnika i neposrednim odlučivanjem. Nemojmo zaboraviti da narod može zatražiti javnim prosvjedima i mirnim okupljanjima na kojem će skupljati potpise, da se referendumom zapravo izjasnimo o ovom pitanju. Pa jel' nam to treba? Jel' nam to treba kad svo iskustvo od svih prosvjeda od ne znam Dubrovnika pa na ovamo do Slavonije i od sjevera do Istre naše, od Međimurja do Istre, svi ti prosvjedi koje smo mi do sada imali su zapravo bili prosvjednici, vapaj naroda, ili za socijalnim pravima koja su im ugrožena, koja su Ustavom zaštićena ili za ljudskim pravima i slobodama koja su eventualno ugrožena i to tražeći pomoć od vlasti, ne protiv vlasti ili reakcija ako je vlast na nečemu pogriješila što je često puta dovelo do toga da je vlast, odnosno u određenim situacijama reagirala i korigirala svoju odluku. Pa šta nas to smeta? Ja ne vidim razloga zbog čega to smeta i zbog čega bi smetalo da to može biti samo na Markovom trgu. Osim toga, veoma je interesantna činjenica je rješenje da 100 metara od toga gdje zasjeda Sabor, Vlada ili Ustavni sud ili se nalazi Predsjednik, nema mirnih prosvjeda i javnog okupljanja. Ali ja bi vas htio podsjetiti na povijesne činjenice, ove povijesti, da smo mi imali zasjedanje Sabora i izvan zgrade ovog Parlamenta ne samo u Gradskoj vijećnici Gradske skupštine Grada Zagreba nego i zgradi Ine u Zagrebu, ali i njegovih radnih tijela izvan metropole. Ja bih vas htio podsjetiti da za vrijeme još okupacije je odbor Hrvatskog sabora zasjedao u Nijemcima na okupiranom području, između ostaloga jer smo htjeli pokazati tom sjednicom da nikada nećemo pristati na okupaciju. Pa hoćemo i tamo zabraniti mirne prosvjede koji mogu biti prosvjedi ne samo osporavanja vlasti nego i potpora vlasti za rješavanje takvih situacija … [[Ne razumije se.]] Htio bih vas podsjetiti da naša Vlada ima uobičajeno pravilo ponašanje sada i ova i prethodne Vlade, da ponekad svoje sjednice održavaju na područjima naših županija. Hoćemo li tada primjenjivati takve odrede? Mislim da ovakva odredba kakvu mi imamo nije dobra. Mi možemo razgovarati o zaštiti vrijednosti koje štiti Ustav i srazmjerno opasnosti njihove moguće ugroze, ograničiti takva mirna okupljanja i javne prosvjede ali nikako ne bi trebalo donijeti ovakvu odredbu generalnu koja se odnosi na izmjerene metre zračne linije a onda nam se dogodi znate paradoksalna situacija koja je nemoguća znate, moramo se pozvati na nju, da uz važenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirnom okupljanju i javnim prosvjedima u zoni zabrane se izvrši pljačka koju zapravo izvrše razbojnici pljačkajući poštu. Dakle, ni to nismo bili u stanju u tom momentu zaštititi. I u takvoj situaciji sasvim sigurno za raspravu zapravo da se od slučaja do slučaja treba omogućiti Vladi ako se steknu zakonski uvjeti koje treba zakonom propisati da ograniči, da može ograničiti mirno okupljanje i javni prosvjed ali nikako ne treba dati generalne ovlasti jer to onda zadire po meni u prava slobodnih državljana da zapravo mirnim prosvjedom i javnim okupljanjem mogu izložiti svoje stajalište i kao slobodni i kao ravnopravni državljani s ciljem da zapravo ostvare određena prava i upozore Vladu na eventualne propuste koji se dešavaju. Hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt državni tajnik u Ministarstvu unutarnjih poslova Ivica Buconjić. Izvolite!
/Govornik nije uključen, ne čuje se./
Može i bez. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 10 sati ujutro jer imamo oko dvadeset točaka dnevnog reda raspravljenih, glasovanje, brojne točke, zakoni, amandmani. [[Upadica se ne čuje.]] Da, ključiće treba ponijeti, hvala. To je sve za večeras. Sutra je samo glasovanje u 10 sati. Nastavit ćemo u utorak sa dugo očekivanom temom dalekovidnice. Prelazimo na glasovanje. Konačni prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju. Za ovaj Zakon je potrebna većina od 77 zastupnika. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. Sa 83 glasa za, 2 suzdržana i 29 protiv donesen je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju, u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.