Poštovani gospodine predsjedniče u ime Kluba Hrvatske stranke prava tražim da se danas tijekom ove sjednice obrati ili predsjednik Vlade ili ministrica vanjskih poslova vezano za zadnji skandal koji se odnosi da je Hrvatska potpisala da neće aktivirati svoj «ZERP». Sinoć smo čuli priopćenje Europske komisije gdje je točno kazano kako se Hrvatska u lipnju 2004. godine obvezala da neće svoj «ZERP» proglasiti i proširiti na zemlje članice Europske unije. Riječ je znači o još jednom skandalu koji mi zastupnici Hrvatskoga sabora doznajemo od Europske komisije i očito je da mnogim dužnosnicima koji u ime Hrvatske nešto potpisuju treba zabraniti nošenje olovke. Znači tražimo da nam se danas tijekom dana ili predsjednik Vlade ili ministrica vanjskih poslova točno kažu zašto je to tako i što je Hrvatska potpisala? Jer je stajalište Europske komisije jasno. Oni smatraju da zapisnik ima isto obvezujući karakter pa je pitanje tko mimo Hrvatskog sabora može prihvaćati za Hrvatsku državu takve obveze.
Hvala lijepa. Vi ste čuli jučer i predsjednika Vlade koji je informirao javnost da se ne radi o nikakvom ugovoru ni sporazumu nego da se radi o jednom zapisniku u, zapisniku na kojem je i od strane hrvatske Vlade iznijeto da se neće jednostrano primjenjivati odluke koje su vezane za «ZERP». Ministrica pravosuđa Ana Lovrin. Izvolite.
Gospodine predsjedniče to nije točno. … [[Upadica se ne razumije.]]
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođe i gospodo zastupnici, evo ovdje je još jedna izmjena, Zakon o izmjeni i dopuni Zakona o sudskom, o sudskom registru. Ova izmjena se događa u postupku odnosno u svrhu usklađenja domaćeg zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije, a u ovom slučaju potrebno je uskladiti postojeći Zakon o sudskom registru sa izmijenjenom prvom direktivom odnosno odredbama direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2003. godine. Osim što će se na taj način ispuniti jedna od obveza preuzetih Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju donošenje ovog Zakona označit će prelazak na suvremeni način vođenja isprava i podataka što će omogućiti učinkovito funkcioniranje sudskog registra kao javne knjige i doprinijeti dodatno sigurnosti gospodarsko-pravnog predmeta što će u konačnici biti još jedan doprinos stvaranju povoljnije ulagačke klime u Republiku Hrvatsku. Sukladno odredbama prve, sukladno odredbama izmijenjene prve direktive uz dosadašnje vođenje glavne knjige podataka u elektronskom obliku predviđeno je ovim izmjenama i vođenje i objava isprava koje se prema zakonu prilažu uz prijavu za upis u sudski registar također u elektroničkom obliku. Time će se postići da će svatko bez dokazivanja pravnog interesa moći izvršiti uvid u isprave i podatke ne samo neposrednim uvidom u zbirku isprava već i jednostavno putem računala i putem Interneta. Tako će neposredno biti ostvareno načelo transparentnosti sudskog registra kao javne knjige što jest smisao svih javnih evidencija i knjiga. Nadalje stvorena je zakonska podloga za komunikaciju registarskih sudova s javnim bilježnicima i drugim ovlaštenim osobama registarskim putem na koji će način biti značajno ubrzan postupak upisa u sudski registar a čime će se dodatno i doprinijeti oživotvorenju načela hitnosti upisa što će na posredan način doprinijeti također sigurnosti pravno, gospodarsko-pravnog prometa i evo možemo sa zadovoljstvom reći neki dan je bio sastanak sudaca trgovačkih sudova da je sudski registar postigao izvanrednu ažurnost i transparentnost već sada. Udovoljavajući također zahtjevima Europske unije u pogledu registra javnih knjiga sve isprave i podaci koji traže da sve isprave i podaci budu vođeni i dostupni na jednom mjestu ovim izmjenama uvedena je i obveza dostave godišnjih financijskih izvješća u sudski registar. Na taj će način, to držimo izuzetno važnim jer će na taj način svim subjektima u gospodarskom prometu biti omogućeno da steknu uvid u sve relevantne podatke o subjektu s kojim namjeravaju ući u određeni gospodarski ili drugi pravni odnos čime će biti dodatno osnaženo povjerenje u institucije sudbene vlasti i pojačana stabilnost gospodarskog sustava u cjelini. Vrijeme stupanja na snagu ovih odredaba odgođeno je u odnosu na odredbe članaka koji se odnose na mogućnost dostave isprava elektroničnim putem te njihove pohrane i izdavanja u elektroničnom obliku. Kao datum primjene odabran je 1. siječnja 2009. godine a sve u skladu s rokovima za dovršetak postupka informatizacije sudova. I na kraju u Zakon je uvedena mogućnost upisa u sudski registar pravnih tvorevina kao što su Europsko trgovačko društvo i Europska ekonomska interesna grupacija a sve sukladno odredbama Uredbe Vijeća Europske unije iz 2002. godine. O Statutu Europskog trgovačkog društva i Uredbe Vijeća o Europskoj ekonomskoj interesnoj grupaciji. Naime, odgoda primjene ovih odredaba jest do ulaska Hrvatske u Europsku uniju iz razloga što iste odredbe, odnosno iste gospodarske asocijacije nisu predviđene hrvatskim Zakonom o trgovačkim društvima. Ali, kada Hrvatska uđe u Europsku uniju ove će se direktive primjenjivati i na zakonodavstvo države članice direktno i stoga ih neće biti potrebno unositi u Zakon o trgovačkim društvima, a u registar će se registrirati sukladno europskim uredbama. Evo, gospođe i gospodo zastupnici pred vama je prijedlog zakona i vaše primjedbe iskazane u raspravi bit će razmotrene.
Hvala. Odbori, pravosuđe. Predsjednik odbora poštovani zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažena gospođo ministrice. Odbor za pravosuđe Hrvatskog sabora razmotrio je na 48. sjednici održanoj 28. studenog 2006. godine Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 7. studenog 2006. godine. Odbor je predmetni zakon raspravio na temelju svoje nadležnosti iz članka 73. Poslovnika Hrvatskog sabora u svojstvu matičnog radnog tijela. Uvodno ministrica pravosuđa istaknula je da se predmetnim izmjenama i dopunama zakona nastavlja usklađivanje s pravnom stečevinom Europske unije. Predlaže se uz dosadašnje vođenje glavne knjige podataka u elektronskom obliku vođenje i objava isprava koje se prilažu uz prijavu za upis također u elektronskom obliku, komunikacija registracijskih sudova s javnim bilježnicima. Predlaže se isto tako u elektronskom obliku, a uvodi se obveza dostave godišnjih financijskih izvješća sudskom registru. Uvodi se mogućnost upisa u sudski registar nekih pravnih subjekata kao što su Europsko trgovačko društvo i Europska ekonomska interesna grupacija s odgodom primjene do ulaska u Europsku uniju. Predlagatelj se očitovao i o poslovničkoj odredbi da se po hitnom postupku donesu zakoni koji se usklađuju s propisima Europske unije istaknuvši da u konkretnom slučaju nema potrebe za hitnim donošenjem. U raspravi su članovi odbora jednoglasno predložili predmetne izmjene i dopune zakona. Pored toga što su predmetni zakon, što se predmetni zakon usklađuje s propisima Europske unije bitnu novinu čini i predložena komunikacija javnih bilježnika s registarskim sudovima u elektroničnom obliku čime se pridonosi ostvarenju načela hitnosti upisa. Nesporna je činjenica da su sudski registri postigli ažurnost u svom radu, ali se postavlja pitanje na koji se način može jamčiti potpuno povjerenje u sudski registar. S tim u svezi istaknuta je potreba odgovornosti javnih bilježnika koji moraju odgovarati za identifikacijske i druge dokumente na temelju kojih se vrši upis u sudski registar i jamči točnost podataka. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe jednoglasno je sa 7 glasova za odlučio predložiti Hrvatskom saboru slijedeće zaključke. Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru. I drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznijeti u raspravi o prijedlogu zakona uputit će se predlagatelju radi izrade konačnog prijedloga zakona. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Kruno Peronja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Upravo se i ovim prijedlogom zakona potvrđuje koliko je Hrvatski sabor dinamično zakonodavno tijelo koje doista prati ono što se u praksi događa kako bi se moglo to i zakonom urediti. Ovim putem ističe se naravno bitne novine, bitne izmjene. Jer od dana stupanja na snagu ovog Zakona o sudskom registru od '95. bilo je niz izmjena, dopuna. No, ovim je potvrđena opredijeljenost da se doista naše zakonodavstvo usklađuje sa europskim kako bi se olakšalo i poslovanje brojnih subjekata. Ono od najvažnijih stvari u kojem se ovdje ističu i odredbe jeste da će se u kontekstu modernizacije trgovačkim društvima mora biti omogućeno da izaberu na koji način će pohranjivati obvezne akte i podatke, a ono najvažnije jest da to bude upravo u elektroničkom obliku. Tako da je i definiran pojam objave u smislu ovog zakona kako bi se uklonile eventualne dvojbe o tome što sadržajno navedeni pojam obuhvaća. Jedna pravna preciznost koja je do sad bila malo zanemarena. Također, zbog prilagodbe hrvatskog pravnog sustava, primjeni direktive Europskog parlamenta i Vijeća proširena je primjena direktive na sve subjekte koji podliježu registarskom pravnom režimu što znači da će se odredbe ovog zakona ravnopravno primjenjivati na sve subjekte upisa čime će se dodatno doprinijeti preglednosti sudskog registra. Ono što u ovim izmjenama se navodi jest jedan od glavnih ciljeva što se želi postići ovom izmjenom zakona jest proširivanje instrumenata kojim se ostvaruju doista u cijelosti oživotvoruju načela javnosti i preglednosti i to ponavljam na način da se uvodi mogućnost objave isprava u elektroničkom obliku pa se i usklađuje jedno od osnovnih načela registarskog postupka načelo hitnosti. A u eri informatizacije svakako je bila potrebna zakonska pretpostavka za uspostavu komunikacije elektroničkim putem u prvom redu između registarskih sudova i javnih bilježnika. Naime, razmjena isprava elektroničkim putem značajno bi ubrzala postupak jer bi izostale faze fizičke dostave, prijave s odgovarajućim ispravama, a smanjila bi se i mogućnost zlouporabe isprava i prijevarnog postupanja, a svakako da bi omogućila i jedna sustavnost u pohrani svih isprava i dokumentacije. Sličan način je postupanja između javnih bilježnika Registarskog suda ostvaren i u našoj susjednoj Republici Austriji i to vrlo uspješno. Također je uvedena mogućnost upisa u sudski registar novih pravnih oblika, kao što su europsko trgovačko društvo. Također i europska ekonomska interesna grupacija, a sve sukladno odredbama Uredbe vijeća. I također u skladu sa Statutom europskog trgovačkog društva. Ono što želimo još istaknuti u ovim bitnim novinama jest i vrijeme stupanja na snagu ovoga zakona, da je to 1. siječnja 2009. godine dovoljno vremena da se svi subjekti na koji se odnosi ova izmjena zakona koji su živo zainteresirani mogu na vrijeme prilagoditi, educirati i tako uhvatiti korak sa razvijenim zemljama Europe ili svijeta. A sve u smislu što bržeg i učinkovitijeg gospodarskog razvitka pravne sigurnosti i omogućavanja da se čim prije i brže može kroz sudski registar može provesti sve odredbe. Također je za pohvalu u ovom izmijenjenom zakonu i ostvarivanje prava na razgledavanje podataka, izdavanje izvadaka iz glavne knjige koja se vodi u elektroničkom obliku i razgledanje i izdavanje isprava i podataka koji su pohranjeni na papiru ili u elektroničkom obliku kao što to se navodi u stavku 4. članka 4. Tako da je dužan omogućiti svaki registar bez obzira o kojem se registru, subjekt upisa je upisan, a u zbirku isprava ako s njom uopće raspolaže. Naravno da ono što još je važno istaknuti jest da osim podataka koji su se do sada navodili za u smislu zakona za europsko društvo da se upisuje i slučaj preseljenja sjedišta u Republiku Hrvatsku dosadašnju tvrtku. Također namjeravano preseljenje sjedišta u drugu državu članicu. I ono što posebno se valja istaknuti jest da se upisuju, upisuje se i za člana uprave moguća funkcija predsjednika, zamjenika predsjednika ili direktora društva kako bi se doista u pravnom prometu omogućila jedna jasnoća i jedna dodatna pravna sigurnost. Također se, važno je istaknuti da se je i u članku 36. mijenja i dodaje iza riječi: "prezime" riječi: "prokuriste čija je prokura ograničena na podružnicu". I važno je istaknuti također da će se registar, da će registar brisati subjekt upisa na zahtjev tijela za porezne poslove po službenoj dužnosti ako subjekt upisa nema imovine. A također da će se i automatski brisati ukoliko u nekoliko godina, mislim da je to 3, da se ne objavljuju financijski pokazatelji. Sve u cilju ostvarivanja pravne sigurnosti, usklađenja sa zakonima Europske unije. Jer olakšanje će biti doista kada registar po službenoj dužnosti provodi postupak brisanja društva ako ono, ponavljam, u roku od 3 godine uzastopce ne postupi po zakonskoj obvezi predaje svojih godišnjih financijskih izvješća, niti ih dostavi sudu u roku od 6 mjeseci nakon što sud objavi pokretanja postupka brisanja, a društvo u tom roku ne učini vjerojatnije da je imao imovinu. Mnogo se je puta do sada u praksi pokazalo da su se vodili dugotrajni postupci i uspjeh je u postupku naravno lažan jer nije bilo i s čime su s čime su se mogli namiriti određena potraživanja. I ovim izmjenama omogućit će se doista elegantan način kako stvoriti pravnu sigurnost i izbjeći nepotrebno odugovlačenje postupaka nego i na vrijeme reagirani. Ističem također i jezik u ovom zakonu. Stoga klub Hrvatske demokratske zajednice podržava i hrabri da se donose i nadalje prijedlozi zakona koji će stvoriti još bolju pravnu sigurnost, osuvremeniti hrvatsko zakonodavstvo i tako na vrijeme pripremit se uopće da možemo poslovati onako kao što to posluju zemlje razvijenog gospodarskog svijeta i razvijenoj i ustaljenoj pravne sigurnosti. I koristim prigodu svim Nikolama čestitati danas blagdan Svetog Nikole, zaštitnika pomoraca i putnika.
Hvala. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, poštovana gospođo ministrice. Klub Hrvatske stranke prava podržat će Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru. Naime, ovo je već sedma novela ovoga zakona. I smatramo da je ova novela jedna od dosta bitnih novela koja će omogućiti više, koja će omogućiti, odnosno osnažiti zakonski provedbu u djelu, djelo načela javnosti i povjerenja u javne knjige, a znamo da je to veliki problem u suvremenoj hrvatskoj i da će to u mnogome omogućiti i uspješno gospodarsko poslovanje svih subjekata da se u svakom trenutku ima puni pregled kakva je situacija s kim se posluje. Kakvo je stanje sa konkretnim trgovačkim društvom već ovisi o tome o čemu je riječ. Također ovdje moram pohvaliti predlagatelje, u ovom slučaju Ministarstvo pravosuđa što se pridržava i Poslovnika Hrvatskoga sabora tako da je ovaj zakonski tekst uputilo u redovnu proceduru. Za razliku od drugih ministarstava, a što smo svjedoci i na ovoj sjednici. Naime, čim se stavi oznaka P.Z.E. automatski se traži donošenje zakona po hitnome postupku. I, znači ta pohvala je i u funkciji one posebne ekipe što je Vlada imenovala koja se zove HITRORez koja ima vezu znači izvršiti raščlambu svih propisa i osloniti se na one propise koji u biti smetaju građanima samo otežavaju. Dok i ove druge u ime kluba nazvao koji sve ove zakone upućuju u hitnu proceduru da onda tjeraju Hrvatski sabor na HITRO BRZ, znači donošenje po hitnom postupku, a u mnogim situacijama ne znamo ni što donosimo nit su simulacije napravljene, a riječ je o bukvalnom prevođenju direktiva. Također za klub Hrvatske stranke prava je bitno što se ovim zakonom stvara podloga za ostvarivanje komunikacije između registarskih sudova sa javnim bilježnicima, jer znao s obzirom i na nadležnost javnih bilježnika i na situacija koja je sad aktualna na ovome području. Znači, to će u mnogome osnažiti i dati zakonske pretpostavke da se s jedne strane čak i razbiju te razno razne birokratske barijere koje su nazočne u Hrvatskoj i da se poveća efikasnost samoga upisa u sudski registar. I onaj dio također bitan za sve nas, znači za sve one gospodarske subjekte u Hrvatskoj da će se zakonski omogućava odnosno daje se mogućnost, snaži se povjerenje u sudski registar. Znači, ovo je put kako i na koji način se trebaju predlagati zakoni u Hrvatskome saboru, ali kažem još ostaje onaj jedan dio, možda bi se trebalo razmotriti šta i kako s onima koji imaju obveze i duguju prema državi a u isto vrijeme hoće osnivati druge tvrtke jer ima puno takvih situacija. Znači, to plediramo da se do drugog čitanja dobro razmotri. Imamo situacija da mnogi osnuju tvrtku, upišu sudski registar, dovedu je u stanje stečaja, bankrota i duguju puno državi po razno raznim stavkama bilo da je riječ oko poreza, bilo da je riječ doprinosa za mirovinsko zdravstveno osiguranje i onda da bi spriječili, da bi se u biti, da ne bi te obveze izvršili prema državi one idu osnivati drugu tvrtku i na taj način se omogućava i stvaranje korupcije i svega ostaloga. Prema tome, kad već radite i kad je prvo čitanje znači plediramo da i ovaj dio dobro razmotrite kako bi se ustvari postiglo ono što se i pledira i u samom prijedlogu zakona. Znači, puno povjerenje u javne knjige, ovaj put riječ je o sudskom registru i da se u biti ostvari do kraja načelo javnosti i povjerenja u javne knjige i da se zna s kim se ima posla ako je riječ o odnosima gospodarskim. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovana ministrice, kolegice i kolege zastupnici! Ovo je jedan zaista od važnih zakona odnosno izmjena i dopuna zakona jer je sudski registar jedna od najvažnijih institucija tržišnog gospodarstva. Ali šta nam nudi ovaj zakon, to je drugo pitanje. Dakle, ja se zalažem da se zakon donese, da se modernizira sudski registar, da se uvedu tehničke mogućnosti, tehnološke mogućnosti, dakle elektronika i informatika to je u redu, ali zakon ili javne knjige, ili sudski registar ima smisla u tržišnom natjecanju ako zakon proglasi puno povjerenje u podatke koji se nalaze u tom registru. Za to povjerenje treba proglasiti zakonom da država materijalno odgovara za netočne podatke u javnim knjigama odnosno u registrima. Takve promjene u ovom prijedlogu zakona nema. Ovdje ima jedan prijedlog koji će još više komplicirati stvar a to je da se u sudski registar upisuju financijska izvješća. A za točnost tih financijskih izvješća će odgovarati prema interpretaciji čak a ne prema izreci pravne norme, uprave, pravnih subjekata koje će dostavljati financijska izvješća. To je samo stvaranje što više podataka bez ikakve odgovornosti. A kakav je odnos Vlade prema ovom zakonu sad ću vam pokazati i ja mislim da je tipičan. Vlada i predlagatelj ne zna šta mijenja. Evo zašto. U obrazloženju kad sam čitao zakon odmah sam pomislio kako to da se u Hrvatskoj pravnoj praksi, pravnoj teoriji predviđa da niži rang, akt nižeg ranga može mijenjati akt višeg ranga. Pa u obrazloženju zakona unatoč nekih nelogičnih stvari kao što je da je dosadašnji zakon otežavao i osporavao upis kao da će bilo koji zakon to eliminirati naprosto jer morate se upisati. Ali gledajte ovu pravnu nebulozu. Od stupanja na snagu '99. godine zakona mijenjan je pet puta. I sad navode Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru '96. uredbom o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru 1/98. "Narodne novine". A gledajte sada. Izrijekom slijedeće godine, izrijekom Vlada novom uredbom kaže: "Stupanjem na snagu uredbe iz '99. godine prestaje važiti Uredba o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru "Narodne novine" br. 1/98.". Dakle, Vlada zaista ne zna šta mijenja unatoč nelogičnosti pravnoj teoriji i pravnoj praksi da se aktom nižeg ranga ne može mijenjati akt višeg ranga, dakle uredbom se ne može mijenjati zakon Vlada ili predlagatelj zakona čak nije se potrudio da provjeri je li te uredbe uopće su na snazi a kamoli da uoči da uredba nije zakon i da nema smisla uopće unositi u izmjene i dopune jednog zakona. Ona ne važi. Slijedeća uredba je slijedeće godine donešena, isto se zakonodavac prijedloga poziva na nju. Uredba iz '98. godine prema Zakonu o ovlastima Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja, ta uredba je prestala 31. ožujka '99. godine. Dakle, Vlada nama ne samo u obrazloženju nego i u normativnom dijelu u članku 1. ovog zakona kaže u Zakonu o sudskom registru "Narodne novine" br. 1/95., 57/96. i 1/98., to je uredba, 30/99. to je uredba koja je prestala važiti navodi kao, normativno navodi da mijenja te propise a oni su prestali važiti. Nemaju pravnu snagu, ne proizvode pravne učinke i moralo se mijenjati zakon koji je u izvorniku. Dakle, to je samo dokaz kako se odnosi prema zakonima i usklađivanju sa potrebama prema Europskoj uniji ali važnije prema životu. Što je suština? Suština jeste da se omogući tehnički lakše doći do registra ali ta suština će samo omogućiti da se netočni ili podaci za koje nitko ne odgovara distribuiraju u hrvatskom tržištu. To nije smisao tog zakona. To nije smisao ovog zakona. Ima još jedno važno pitanje i pravno, da zakon tretira imovinu kao nekretnine. Pa u članku mislim da je 21. traži od poreske uprave, tijela za porezne poslove, da za subjekte registarskog suda, subjekte na tržištu koji nemaju imovine, traže njihovo brisanje. Dakle imovina se ovdje tretira kao nekretnine, a pravni izraz za imovinu su prava i obveze. Dakle netko bi morao utvrditi kakva je bilanca pravnog subjekta da bi mogao konstatirati da ne djeluje u tržištu. Ima još takvih podataka, ali i same završne i prijelazne odredbe na dobar način pokazuju u kojoj se poziciji nalazi hrvatsko pravosuđe i hrvatski pravni sustav, jer kaže da će stupiti ne zna se kad će nego kada Hrvatska postane članica Europske unije. Drugim riječima neka stoji propis pa ćemo ga primijeniti ako bude trebalo. To sve pokazuje odnos Vlade prema pravnom sustavu, izgradnji pravnog sustava pa je taj HITRORez važnije primijeniti kad se pripremaju nacrti da bude usklađen sa ostalim pravnim aktima u hijerarhiji pravnih akata i međusobno istog ranga pa onda HITRORez neće biti ni potreban, a imati ćemo pravnu sigurnost daleko veću nego što je do sada. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Kruno Peronja.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Netočno je kolega istaknuo da predlagatelj ne zna što mijenja. Naime članak 1. u Zakonu o sudskom registru navodi se "Narodne novine" broj 1/95., 57/96., 1/98., 30/99., 45/99. i 54/05. točno se navode izmjene ovoga zakona. Nadalje, također u članku 21. stavak 1. kolega je samo citirao stavak 1., treba i stavak 2. gdje se kaže: "Registar će po službenoj dužnosti provesti postupak brisanja nad društvo ako tri godine uzastopce ne postupe po zakonskoj obvezi predaji svih godišnjih financijskih izvješća, a niti ih dostavi sudu u roku od 6 mjeseci nakon što sud dobija i pokretanje postupka brisanja, a društvo to u tom roku ne učini, vjerojatno da ima imovinu." Dakle treba čitavi članak čitati, onda on ima doista smisla i to je upravo prava odredba. Financijska izvješća vrlo dobro i tako treba dalje.
Replika, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega vi ste u biti dobro otvorili pitanje o kojem bi trebalo stajalište zauzeti Odbor za zakonodavstvo i Odbor za Ustav i Poslovnik. Naime to su one situacije kad se zakoni vrijedeći mijenjaju uredbama sa zakonskom snagom. Što to znači pravno gledano ono, nije to uredba nižeg ranga kao uredba recimo podzakonski propis Vlade ili odluke ili drugi podzakonski propisi. Riječ je o uredbi sa zakonskom snagom, znači kojim se zadire u zakon i u nekim slučajevima čak se i načela toga zakona mijenjaju. Ali znači upitno s toga stajališta kako to i navoditi u samome zakonu ako je znači dvije-tri bilo uredbe sa zakonskim snagama gdje se zadiralo u materiju ovoga zakona, dali je s obzirom da uredba vrijedi godinu dana, dali ona kao takva ulazi u sadržaj novela ili ne ulazi. Pravno bi po meni bilo da ne ulazi, jer je vrijedila godinu dana. Ali kažem, takve pravne situacije očito bi mi trebali malo raspraviti jer što idemo dalje, vidljivo je da i taj dio, i nomotehnički i pravno ima puno lutanja i sa stajališta Vlade, a vidimo i ovdje kad i sami razgovaramo u hrvatskoj sabornici pa bi bilo dobro baš održati jednu tematsku sjednicu na mnoge te situacije što smo se mi dogovorili u Odboru za zakonodavstvo, ali na žalost nikad nismo potegli to pitanje kao što su uredbe sa zakonskom snagom, kao što su druge stvari o kojima treba razgovarati. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, zastupnik Josip Leko.
Poštovani kolega Kovačević, pustimo Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Ovdje je riječ o uredbama čija je vrijednost pravno eliminirana, nepostojeća, ex lege je nepostojeća, a i izrijekom je Vlada Republike sama svoju uredbu ukinula. Dakle ne možemo mijenjati nepostojeći pravni akt, a kad je nepostojeći pravni akt izrijekom ili ex lege prestao djelovati onda vrijedi nešto što je bilo prije ili što je donešeno kao zakon. Prema tome nema ovdje spora da se radi o pravnim aktima koji nemaju pravno djelovanje i koji je ex lege prestao djelovati. Prema tome možemo mi tražiti od Odbora da za buduće ponašanje Vlade dade jače tumačenje d ne može mijenjati zakon i da nema ovlasti mijenjati zakon, ima pravo urediti privremeno odnose iz područja Sabora, ali samo dok traje to ovlaštenje. Ništa više.
Poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Registar je javna knjiga koja je vrlo značajna doista u gospodarskom poslovanju pravnih subjekata, jer to je javna knjiga u koju se upisuju svi oni subjekti za koje je zakon rekao da postoji obveza njihovog upisa od dioničkih društava, društava sa ograničenom odgovornošću, javnih trgovačkih društava, komanditnih društava, zadruga i ostalih subjekata. Ono što je posebno bitno danom upisa u taj registar stječe se pravna osobnost, pravni subjektivitet tih subjekata. Ti subjekti nakon što su upisani u registar oni tek tad mogu stjecati prava i obveze u pravnom prometu. Stoga vidimo koliki je značaj tog registra kao javne knjige. To je de facto prevedeno kao knjiga rođenih. Dakle upisom neka tvrtka počinje postojati, ona tek tada može nastupati na tržištu. Ako malo kompariramo i pogledamo i vratimo se recimo desetak i 15 godina unazad, vidjet ćemo da je taj naš registar bio zapravo veliki uteg i veliki problem u životu svih tih naših subjekata. Sjetimo se samo svih onih gužvi koje smo imali u registru trgovačkog suda gdje su poštom donosili u vrećama one prijedloge za upis usklađenja poduzeća sa Zakonom o trgovačkim društvima. Imali smo zaista jednu vrlo nesređenu situaciju gdje smo imali firme tvrtke koje su do tada bile upisane. Imali smo puno novoosnovanih trgovačkih društava koje su ljudi kod nas osnivali i bez neke velike potrebe da bi zapravo poslovali sa njima. Osnivali su se iz nekakvih razloga sigurnosti da ako dođem u nekakvu poziciju da imam osnovano trgovačko društvo. Nakon toga pojavili su se u praksi javni bilježnici, pojavio se Zakon o trgovačkim društvima. Dat je rok da se sve te tvrtke usklade sa Zakonom o trgovačkim društvima i svi su u nekoliko dana sve te silne tisuće su nagrnule na registar trgovačkih sudova i pokušale se uskladiti. Nakon toga bio je još jedan dodatni rok da se uskladi temeljni kapital. To je bio također jedan dodatni zapravo teret i opterećenje na tim registarskim sudovima. Međutim, kako se svugdje situacija normalizira i ovdje je došlo do jedne normalizacije i danas je praksa u Republici Hrvatskoj da se trgovačka društva osnivaju onda kada je to doista potrebno. Onda kada njihovi osnivači zaista imaju i namjeru raditi nešto sa tim trgovačkim društvima. I stoga je danas i bitno manja gužva na registrima trgovačkih sudova, bitno manja gužva. Znači, nije toliki pritisak subjekata na osnivanje i zato je situacija puno bolja. Međutim, šta je po meni ključno kod ovoga Zakona? Bez obzira na sve ono, nomotehničke stvari o kojima je govorio uvaženi kolega Leko, da li u prijelaznim odredbama treba biti uredba, treba biti zakon. To sve do drugog čitanja, zaista, treba provjeriti da li je neka uredba na snazi koja je ovdje navedena. Ali ono što bih rekao vrlo je bitna ova odredba, a to je da se po prvi puta u jednom postupku pred državnim tijelima otvara mogućnost pokretanja postupka elektroničkim putem. To je, ja bih rekao, danas blagdan za subjekte na našem tržištu. Jer sjetimo se kako je bilo nekada osnovati trgovačko društvo, kako je bilo nekada promijeniti sjedište trgovačkog društva. Dođete kod javnog bilježnika, radite dokumentaciju, dođete na trgovački registar, čekate da vas prime, predate dokumentaciju, čekate da se to riješi. To su zaista bili problemi. Ili kada se osnivalo trgovačko društvo. Dođete, najprije izvadite dokumente na jednoj adresi, druge na trećoj, treće na četvrtoj adresi, zatim ponovno kod bilježnika, ponovno na registar trgovačkog suda i prođe vrijeme, gubite dane i dane. A danas je situacija takva, imamo projekt "HITRO.HR", dolazimo na jedno mjesto, dobivamo dokumentaciju koja nam je potrebna. Dolazimo kod javnog bilježnika koji nam napravi sve ono što je potrebno i samo jednim klikom na tipku "enter" njegova prijava sa svim dokumentima je na registru nadležnog trgovačkog suda. Dakle, ne gubimo na tempu, ne gubimo na vremenu. To je ono što je bitno i to je nekakav čini mi se smjer u kojem bi trebala ići kompletna naša javna uprava. Da se otvori ta elektronička komunikacija, da građani mogu svoja prava, interese pred nadležnim državnim tijelima ostvarivati na ovaj način. I tako da vidimo da ti naši registri koji su bili silan i veliki problem jer su bili naravno preopterećeni ne svojom krivnjom, ali su bili preopterećeni i bilo je teško u tim uvjetima raditi. Danas na neki način postaju vjesnici onoga što će se u budućnosti dešavati. To je u svakom slučaju po meni vrlo, vrlo značajno i sve ove druge odredbe također koje su u ovom Zakonu, nema ih puno, ali koje znače usklađenje sa zakonodavstvom Europske unije, koje znače primjenu direktno ove direktive Europskog parlamenta iz 2003. godine su za pozdraviti. Registri trgovačkog suda izuzetno su bitni jer vi danas ako ulazite u bilo kakvo poslovanje, putem registra, putem znači izvida znate točno sa kim poslujete. Što se u njemu upisuje? Upisuje se naziv neke tvrtke, upisuje se njezino sjedište, tko su članovi uprave, tko su ostale osobe ovlaštene za stupanje, kakav im je temeljni kapital. I sada posebno što je bitno, također se objavljuju i njihova financijska izvješća. To je vrlo bitno. Da znači onaj tko sudjeluje u poslovanju sa nekim da može biti informiran o financijskim, znači, pokazateljima one druge strane sa kojom posluje. Stoga mislim da je ovaj Zakon o izmjenama Zakona o sudskom registru doista jedan veliki, veliki iskorak u komunikaciji naših građana sa državnim tijelima. To je nešto što postoji u Austriji, to je nešto što mora biti zapravo smjer i u ostalim sudskim postupcima jer ako otvorimo tu elektroničku komunikaciju mi smo zapravo tim pitanjem, riješili smo pitanje dostave. Pitanje dostave u sudskim postupcima danas je ne samo što otežava, ne samo što tereti sudske postupke nego je i izuzetno skupo. A ovo je jedan način zapravo kojim ćemo to sasvim sigurno u budućnosti riješiti. Kolega Leko je rekao nešto da bi država morala jamčiti o točnosti i ispravnosti podataka koji su ovdje u sudskom registru navedeni. Potpuno se slažem sa kolegom Lekom, međutim ne slažem se u onom dijelu da bi to trebalo pisati u ovom Zakonu. To naprosto proizlazi iz općih odgovornosti, iz općih odredaba kojima se regulira pitanje odgovornosti za štetu Republike Hrvatske i drugih državnih tijela. Naime, ako bude neki krivi podatak objavljen, a taj podatak bude objavljen kao posljedica nekakve nepažnje ili kao posljedica nesavjesnosti državnog tijela ili onog službenika u sudskom registru, po općim pravilima o odgovornosti za štetu Republika Hrvatska će tu morati odgovarati za štetu. Tako da mislim, jasno je da treba reći da ti podaci moraju biti istiniti. Međutim, incidentna situacija se nažalost uvijek može dogoditi. I ako do toga dođe tada će biti potrebno utvrditi zbog čega je došla. Da li je to krivnja državnog tijela, da li je to krivnja nekog drugog ili trećeg. Poznato je da i javni bilježnici imaju odgovornost, međutim oni se za svoju odgovornost osiguravaju kod nadležnih osiguravajućih društava jer i on ne može znati da će mu sutra netko ući u bilježnički ured, da će krivotvoriti osobnu iskaznicu, on to ne može provjeriti. Temeljem toga napravit će krivi akt, nastupit će šteta i naravno netko za tu štetu mora odgovarati. U tom slučaju odgovarat će, ne niti bilježnik ako se dokaže da nije kriv za to, nego tu štetu će pokriti njegovo osiguravajuće društvo. Stoga mislim da je ovo jedan vrlo značajan Zakon, vrlo bitan zakon jer po prvi puta uvodi elektroničku komunikaciju subjekata sa nadležnim državnim tijelima. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Josip Leko.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani kolega Bošnjakoviću. Isključivo radi javnosti, da ne bismo obmanuli javnost hrvatsku i one koji nisu pravni stručnjaci. U zakonima koji reguliraju javne knjige i javne registre treba biti izričito da država odgovara za istinitost podataka. Pa je ovaj Sabor donosio dva puta zakon kojima isključuje odgovornost države za recimo registar, sudski registar i ovaj registar. Dakle odgovornost, materijalna odgovornost države je isključena, odgođena je dva puta u ovom Saboru, a po općim pravilima uvijek se odgovara, ali ovdje je isključena. Po općim pravilima ne može se isključiti, naprosto bi to bilo društvo koje ne regulira odnose i slučajeve koji se događaju u životu, a onda bi bilo to kaubojsko društvo. Ovdje je važno utvrditi da država za svoje javne knjige odgovara materijalno. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković.
Ovdje se ne radi o isključenju odgovornosti, ovdje se radi o tome da to pitanje nije eksplicitno napisano, da država odgovara, ali to ne znači da država ne odgovara jer postoje opće odredbe zapravo odgovornosti za štetu koje se primjenjuju u eventualnom štetnom događaju vezano za ovo tako da mislim nemam ništa protiv odredbe kojom bi se to i napisalo da bude jasnije, ali takva odredba u principu ne uvodi odgovornosti, jer država je odgovorna u principu po općim pravilima.
Poštovani zastupnik Rade Ivas.
Poštovani predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je jedan po meni vrlo značajan zakon, Zakon o sudskom registru kojim se želi u prvom redu uskladiti naše zakonodavstvo sa pravnim stečevinama Europske unije. Isto tako riječ je o Zakonu koji će omogućiti prelazak na suvremeni način vođenja isprava i podataka u sudskom registru i prihvaćanjem ovog Zakona svatko će moći bez dokazivanja bilo kakvog pravnog interesa obaviti uvid u ispravi i registre i to putem računala što će zasigurno ubrzati postupak pred ovim sudom, a i smanjiti sve one gužve koje smo imali pred tim sudovima. Inače Zakon o sudskom registru donesen je još '95. godine, on je u nekoliko navrata do sada mijenjan, značajne izmjene bile su 2005. godine kad su se i tim izmjenama su se otklonile neki nedostaci kao što je bilo vrijeme potrebno za skupljanje isprava potrebnih za upis jer je Zakon sadržavao ustvari odredbe koje su otežavale ili usporavale taj upis, a i nedovoljnu reguliranost pojedinih instituta i isprave tako da, tako je npr. postupak likvidacija po službenoj dužnosti nije bio u potpunosti reguliran. Ovim izmjenama i dopunama sigurno se povećala efikasnost, izjednačeni su u pravima i obavezama domaći i strani poslovni subjekti, smanjeni su troškovi, a i omogućena je provedba projekta HITRO. No praksa je traži i daljnje izmjene i dopune ovog Zakona, u prvom redu sa usklađivanjem sa Europskom unijom, a napose sa odredbama prve direktive Europskog Parlamenta i Vijeća pa se i pristupilo ovim novim izmjenama Prijedloga zakona koji inače sadržava 28 članaka i ovim izmjenama se interveniralo u nekoliko elemenata u ovom Zakonu, ja ću spomenuti samo neke. Ovim Zakonom se propisuje da u sadašnjoj vođenje glavne knjige podatak u elektroničkom obliku se predviđa da se vode vođenje i obava isprava koji se prilažu u upis, vodit će se također u elektroničkom obliku i time će se omogućiti da će svi pravni subjekti bez dokazivanja pravnog interesa moći imati uvid u te isprave. Isto tako stvara se mogućnost, odnosno zakonska podloga za komunikacije Registarskog suda s javnim bilježnicima i to putem elektroničke veze čime se zasigurno će se ubrzati postupak registracije, a time se i ostvariti ono jedno osnovno načelo Registarskog suda. Naime, razmjena isprava elektroničkim putem će se ustvari izbjeći ona faza fizičke dostave prijave, a time će se i smanjiti mogućnost zloupotrebe isprava i a pridonosit će se i sistematičnosti u pohranjivanju samih isprava. Ono što je vrlo bitno je to da se ovim Zakonom uvodi i obaveza godišnjih financijskih izvješćaja sudskom registru i to je vrlo važno za ostvarivanje načela transparentnosti upisa i na ovi način omogućit će se ustvari svim pravnim subjektima da dođu na jedan relativno kvalitetan način do podataka o subjektima upisa u sudski registar s kojima oni stupaju u pravni odnos. Čini se da je dobro što je izmjenjeni članak 70. Naime, sudovi nisu imali dosad mogućnost mehanizam i ovlasti putem koje bi provjeravali i uspoređivali poslovanja pojedinih subjekata upisa pa je taj članak izmijenjen na način da će sada sudovi moći s obzirom da se uvodi informacijski sustav pratiti i te podatke. I ono što je još ovim Zakonom mijenja to je uvođenje mogućnosti da se u sudski registar upisuju i europska trgovačka društva i europske ekonomske interesne grupacije sve u skladu sa odredbama Vijeća Europske unije, no oni primjenom ovih odredba će se odgađa se dok Hrvatska ne uđe u Europsku uniju. I ono još na kraju što smatram da je dobro je dobro što se predlaže odgoda primjena onih odredbi koji se odnose na dosta u ispravu u elektroničkom obliku jer će se do 2009. i registarski sudovi, a i ostali subjekti upisa moći osposobiti da mogu primijeniti ove odredbe. I na kraju smatram da će se ovim izmjenama postići veća sigurnost, transparentnost u gospodarsko-pravnom prometu i da ovaj Zakon vjerujem i sa primjedbama valjda će još do drugog čitanja biti poboljšan. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovana zastupnica Ivana Sučec Trakoštanec.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ja bih vrlo kratko se pridružila onima koji ocjenjuju da će kad se ovaj Zakon usvoji u konačnoj verziji početi jedna nova stranica da tako kažem ne samo u pravosuđu nego u gospodarstvu uopće jer ovo nije isključivo pravni problem, ovo je veliki dobitak i za gospodarstvo uopće jer ne dobiva samo na brzini i nego dobiva i na velikom smanjenju troškova koje je gospodarstvo do sada imala budući da su silne grupe ljudi morale hodati sa dokumentima, dakle sve je to iziskivalo puno više troška i vremena, ovo će biti dakle i u materijalnom smislu olakšanje. I još nešto je vrlo važno, a to je da će cijela Hrvatska biti uvezena u jedan jedinstveni sustav jer mi se moramo sjetiti kad smo nedavno govorili o Zakonu o stečaju da smo imali situaciju nepreglednosti stečajnih upravitelja koji su na jednom sudu imali nekoliko predmeta, na drugom još toliko. Dakle, nisu sudovi međusobno, nisu izmjenjivali informacije. Tu je moglo dolaziti do preklapanja. U ovom slučaju dakle, to se izbjegava i na jednom jedinom mjestu će se vidjeti što tko radi u Hrvatskoj ukupno. Dakle, još se i smanjuje i onaj trošak koji se odnosio na objavljivanje financijskih godišnjih izvješća kao obveza jer se ovime smatra kad je objavljeno u Registru suda da je to i javna objava. Znači, ne mora biti ona, ja koliko sam ja shvatila ako sam dobro shvatila, još jedna dodatna u javnim glasilima jer se ovo smatra ovo javnom objavom. Ja bih poučena iskustvima u gospodarstvu iz kojega sam i došla u politiku isto bila možda malo na neki način podozriva prema onim člancima koji omogućavaju direktnu komunikaciju javno bilježničkih ureda i sudova i mogućnosti intervencije u registraciju i ta dakle, kažem osiguranje točnosti podataka. Ja prihvaćam ovo što je rekao kolega Bošnjaković da postoje opća pravila, opća odgovornost da tako kažem, da postoje neki specijalni zakoni ali oni svi vrijede kad se već stvar dogodila i kad su nastale nepopravljive štete. Imate slučaj da ljudi ukradu ili otuđe nekome osobnu kartu, promijene sliku, stave svoju, nisam sigurna da su bilježnici prvo u poziciji da mogu takve stvari otkrivati, da li su dovoljno educirani a ne znam da li bi imali i vremena jer sad u ovom dijelu ja očekujem da ova brzina neće ići na uštrb točnosti dakle, podataka koje netko podastire kad registrira trgovinsko društvo i da ti podaci dakle, neće uzrokovati to da netko pod tuđim imenom ošteti poduzeće uzimajući robu na nepostojećoj adresi da ga onda nikako ne možete uloviti, jer ja znam da bi to iziskivalo da svaki javni bilježnik ima vjerojatno i nekakvog privatnog detektiva koji bi onda istraživao te podatke. Ali isto mislim da bi se trebalo možda do drugog čitanja razmišljati o ugrađivanju jednog osigurača gdje bi se barem reklo da treba obratiti posebnu pažnju na točnost onih podataka od koje netko prijavljuje. I još bih se osvrnula na članak 21. čini mi se. Točno. I ne znam zašto je zakonodavac, ovdje mi ustvari odnosno predlagač toliko bene volentan prema onima koji ne ispunjavaju zakonske obveze. Pa mislim da se poduzetnicima daje predugi rok od 3 godine da uzastopno ne dostavljaju financijska izvješća. S jedne strane imamo ovu brzinu dakle, elektroničkog puta osnivanja poduzeća, praćenje rezultata i onda dajemo nekome mogućnost da 3 godine ne dostavlja financijska izvješća. Dakle, to je po meni predugi rok. Ja molim da se razmišlja o njegovom skraćenju u kojem bi ta poduzeća koja možda ne dostavljajući izvješća opet prema svojim vjerovnicima ili svojim zaposlenicima ne izvršavajući obveze bili bez kontrole, ja predlažem da se razmisli da se taj rok skrati sve u cilju zaštite i zaposlenih i vjerovnika koji su tu kao mogući oštećenici. Evo, podržavam ove promjene a što se tiče ovih odredbi koje se odnose na neko buduće vrijeme članstva ja mislim da mi se s njima ne trebamo zamarat jer svaka članica Europske unije ima automatsku primjenu ovih zakona. Imala ih ili ne imala u svojem zakonodavstvu prema tome, mi ne moramo time razbijati glavu. Kad budemo članica automatski ćemo morati te primjenjivati odredbe i u svojem hrvatskom zakonodavstvu i podržavam budući da je bilo nekoliko izmjena ovu intenciju zakonodavca kad se usvoji tekst da se izda jedno prečišćeni tekst cjelokupnog zakona, da ljudi ne moraju tražiti kroz nekoliko tih "Narodnih novina" i da imaju jedan jedinstveni, suvremeni zakon koji će onda kažem po meni omogućiti ne samo razvijanje aktivnosti nego i znatnu uštedu u gospodarstvu posebice a i u drugim djelatnostima. Zahvaljujem gospodine predsjedniče.
Hvala. Poštovani zastupnik Emil Tomljanović!
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažena gospođo ministrice, kolegice i kolege! Pa uvodno bih htio istaknuti po mom mišljenju na bitne dvije stvari naravno pridružujući se kolegama koji su apsolutno poduprli ovakav prijedlog zakona. Vjerujem da će to dati odgovor na pitanje što se zapravo postiglo dosadašnjim izmjenama i dopunama ovog zakona. Naime, Sudski registar u smislu svojih djelatnosti i nadležnosti u ovom momentu dakle danas, u tom segmentu pravosuđa karakteriziraju sigurno tri stvari. Prva je gotovo potpuna ažurnost. Drugo, smanjenje vremena trajanja upisa na najmanju moguću mjeru i praktično nepostojanje zaostataka neriješenih predmeta. Dakle, jedna oblast pravosuđa u okviru Sudskog registra i upisa u Sudski registar koja je apsolutno u ovom afirmativnom smislu treba težiti da se u osnovnim segmentima pravosuđa zapravo dogode ovi efekti. I druga stvar koju treba naglasiti apsolutno u smislu provođenja načela upisa u Sudski registar a to su i načelo transparentnosti i efikasnosti i načelo hitnosti upisa. Dakle, provedbom ovog zakona kroz ova načela se smanjuje odnosno u potpunosti uklanja bilo kakva mogućnost koruptivnog ponašanja sudionika u postupku upisa i vođenja Sudskog registra. Dakle, ako se nešto zakonski osmisli na jasan, transparentan, razvidan način, ako se osmisli na način da se ti upisi ili prava koja ljudi i pravne i fizičke osobe ostvaruju upravo odvija na način kako je to predviđeno ovim zakonom, onda se apsolutno u postupku tog postupka ili procesa u smislu ostvarivanja prava i obveza fizičkih i pravnih osoba uklanjaju sve one mogućnosti odnosno ti koruptivni elementi iz ovakvo propisanog odnosno načina propisanog upisa subjekata u Sudski registar. Nadalje, predloženi zakon ne samo da će omogućiti daljnje povećanje efikasnosti upisa u Sudski registar već dodatne pozitivne efekte u smislu primjene ovog zakona ili propisa pronalazim i u izjednačavanju u pravima i obvezama domaćih i inozemnih pravnih i fizičkih osoba. Nadalje, smanjenju troškova upisa, zatim pojednostavljivanje i ubrzavanje samog upisa ali i omogućavanje, apsolutno omogućavanje provedbe u tom dijelu projekta Vlade Republike Hrvatske dakle, HITRO.HR. Isto tako propisuje se bolja zaštita autentičnosti isprava uz uklanjanje odnosno onemogućavanje na propisani način ili kako su predložena propisana rješenja krivotvorenja samih isprava. Uz dosadašnje vođenje glavne knjige podataka u elektronskom obliku predloženim zakonskim rješenjem uvodi se i vođenje i objava isprava koje se prema zakonu prilažu uz prijavu za upis u Sudski registar naravno isto tako u elektronskom obliku. Dakle, moći će svatko i to bez dokazivanja pravnog interesa izvršiti uvid u isprave i podatke ne samo neposrednim uvidom u Zbirku isprava već i jednostavnim i brzim pregledom na samom računalu. Posebno treba naglasiti stvaranje zakonskog temelja dakle osnovice za komunikaciju registracijskih sudova s javnim bilježnicima elektronskim putem čime će se na poseban način, čime se na poseban način doprinosi sigurnosti gospodarsko-pravnog prometa. I apsolutno se slažem sa svim onim kolegama koje u ovom segmentu dakle ovim zakonskim rješenjima naglašavaju potrebe odgovornosti javnih bilježnika da u ovom procesu upisa u sudskih registara, da se naglasi njihova odgovornost. Njihova odgovornost je uistinu velika i javni bilježnici su sada ne samo kao subjekti u postupku upisa već i kao, usudio bih se to tako kazati, kao najodgovorniji u smislu podastiranja istinitosti podataka. Ti subjekti i tu je njihova odgovornost sasvim sigurno treba, treba je razraditi s obzirom da se radi i o prvom čitanju, dići na jednu možda i veću razinu jer ključna je njihova odgovornost u smislu podastiranja bez obzira radilo se o elektronskom ili nekom drugom obliku, dakle istinitosti podataka koji idu ka sudskom registru. Dosežu se uistinu standardi Europske unije da se sve ispravi, svi podaci gospodarskih subjekata budu vođeni i dostupni na jednom mjestu uz godišnju obvezu dostave i financijskih izvješća u sam sudski registar. Zaključno i unatoč činjenici što se i ovaj propis donosi između ostalog i radi usklađivanja naših propisa s pravnom stečevinom Europske unije ovaj zakon će nedvojbeno predstavljati na nivou našeg unutarnjeg zakonodavstva uporište modernog, brzog i efikasnog sustava sudske, samim tim i segmenta javne uprave i u tom smislu ga sa svih aspekata apsolutno treba podržati. I dopustite mi da se osvrnem na neke primjedbe koje smo mogli čuti u današnjoj raspravi a odnosile su se ili bile su tipa Vlada odnosno resorno Ministarstvo ne zna što mijenja? Naročito se, je bilo osvrta na uredbe sa zakonskom snagom. Mislim da je potrebno intervenirati na način da je u obrazloženju samog zakona predlagatelj dakle resorno Ministarstvo odnosno Vlada nabrojilo i zakone i uredbe sa zakonskom snagom u smislu zakonodavne delegacije koje su regulirale ovu materiju u određenom vremenskom periodu i ne možemo ovaj Prijedlog zakona uopće u tom kontekstu kao niti njegova rješenja sagledavati na način da su se uredbama mijenjale neke zakonske odredbe ili dovoditi to u svezu da je predlagatelj sa konkretnim zakonskim prijedlozima se uopće upuštao u osvrtanje na neke, na neka rješenja koja su bila u određenom vremenskom periodu definirana odnosno regulirana uredbama sa zakonskom snagom. Shodno svemu izloženom mislim da je jedan, ovo jedan od propisa koji treba imati našu apsolutnu potporu jer uistinu uvodi nove standarde, usudio bih se reći europske standarde u jednoj oblasti ili u jednom segmentu našeg pravosuđa koje će apsolutno doprinijeti efikasnosti i pomacima u tom pozitivnom boljem smislu kada se radi o upisima u sudski registar. Hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt ministrica pravosuđa Ana Lovrin. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici evo na kraju ove rasprave ja bih zahvalila svima vama koji ste gotovo u cijelosti podržali donošenje ovoga Zakona i iskazali jednu ocjenu da se, da ove izmjene i dopune znače značajan napredak u usklađenju zakonodavstva Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije, a jednako tako i kao daljnji doprinos sigurnosti i brzini u gospodarsko pravnom prometu. Predlagatelj će razmotriti sve iznijete primjedbe i u tom kontekstu izraditi poboljšani konačni, konačni prijedlog. Te primjedbe uglavnom idu u dva pravca, a to je prva značajna primjedba nomotehničke naravi gdje evo ja mislim da u dijelu obrazloženja ne smeta pozivanje i na sada nevažeće, nevažeće uredbe iz razloga što se radi zapravo o obrazloženju i o historijatu, a raspravit ćemo pitanje da li, nomotehničko da li i u samom tekstu zakona i svakako jedno značajno pitanje koje se postavilo odgovornosti za točnost podataka u sudskom registru. Naravno da postoje opća pravila o odgovornosti države za rad, za rad nezakonit i nemaran rad svojih službenika ali pitanje je onda odgovornosti i do kuda može sezati odgovornost u slučaju eventualnog falsifikata koji je onda kazneno djelo priložene isprave ili prijevare, kao i za odgovornost za točnost financijskih izvješća koja, financijski propisi reguliraju istinitost i odgovornost za istinitost, a smisao financijskih izvješća u registru je isključivo njihova transparentnost i dostupnost na jednom mjestu radi informacije o gospodarskom subjektu s kojim se kani zaključivati posao. Ali svakako ovo je jedno izuzetno važan dio ovog zakona i predlagatelj će dodatno razmotriti ovaj problem i predložiti ga u konačnom prijedlogu rješenja. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se. Idemo glasovati. Rezultat? Sa 102. glasa za, 2 suzdržana donesen predloženi zaključak.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege, poštovana državna tajnice. IDS svakako pozdravlja bilo kakav korak koji unapređuje naše društvo i našu zemlju pa tako će IDS podržati Prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice o sudjelovanju Republike Hrvatske u programu koji se odnosi na okvirnu strategiju zajednice o ravnopravnosti spolova. Ali bojimo se da ovaj prijedlog samo radi forme i da sadržaja baš i nema. Prvo, kao prvo zakon nosi oznaku samo P.Z., a s obzirom da je ovo ipak prijedlog od međunarodnog značaja trebalo bi sigurno nositi oznaku P.Z.E. kako bi pokazali da zaista mislimo ozbiljno. Kao druga odrednica i pokazatelj naše ozbiljnosti pokazujemo je u stavku 4. uvodnog dijela u kojem se govori o ocjeni sredstava potrebnih za provođenje zakona gdje se kaže da će za sudjelovanje u programu Europske zajednice koji se odnosi na strategiju zajednice o ravnopravnosti spolova Republika Hrvatska treba u 2006. godini uplatiti financijski doprinos općem proračunu Europske unije u iznosu od 30 000 eura. No, zanimljivo je da će dio kojeg će sufinancirati je iz predpristupnog programa PHARE u iznosu od 25 tisuća, dok je samo iznos od 5000 eura osiguran u državnom proračunu za 2006. godinu na poziciji Ureda za ravnopravnost spolova. Mi u IDS-u smatramo da ova sredstva nisu dostatna jer problema ima puno i da se za 30 000 eura ne može puno postići oko ravnopravnosti spolova osim što će državni službenici imati osigurana sredstva za svoja putovanja, a što vidimo za što su osigurana sredstva u uvodnom dijelu. Znači, za podršku organizacije seminara, za mobilizaciju ključnih aktera. Drugo, sudjelovanje u bazi podataka, te treće pokrivanje administrativnih troškova vezano za sudjelovanje predstavnika ili predstavnice iz Hrvatske kao promatrača. Ove godine govorilo se je dosta i puno smo raspravljali o ravnopravnosti spolova. Imali smo Izvješće pravobraniteljstva za ravnopravnost spolova, te na prošloj sjednici smo imali isto tako nacionalnu politiku za promicanje ravnopravnosti spolova. Što se je iskristaliziralo iz tih rasprava znate vrlo dobro, a to je da institucije ne funkcioniraju na način da bi one pridonosile uspješnom razvoju ravnopravnosti spolova. Iako je policija dobila protokol o postupanju oko nasilja u obitelji sudstvo ima različita mjerila u odnosu na žene i muškarce. Imali smo primjer Ane Magaš i Tome Supljanca. Pravobraniteljstvo, ja sam tu izvukla podatke koje su bile vezane za njihovo izvješće gdje se vidi točno koliko imaju predmeta i da se praktički gubi povjerenje u institucije. Imali smo u 2005. godini 3565 predmeta, a predmeti su preneseni iz 2004. Analiza pokazuje da od tih 3564 su predmeti koji su od pojedinačnih pritužaba do pregleda medija, izbora akcijskih planova. Znači, sve je stavljeno kao da su to bile pritužbe, a realnost je da su realni predmeti 174. Znači, svega 4,8% od ukupnog onog što je pravobraniteljstvo radilo. Što se tiče policije ja sam zadnji puta iznijela primjer u Opatiji gdje žena ima pravomoćnu sudsku presudu da joj se suprug ne može približavati. Zvala je policiju, policija je došla i rekla da oni po tome ne mogu ništa postupati, nego da ga ponovo tuži iako ima pravomoćno rješenje. Prema tome, kako se zaštititi teško je u ovom trenutku reći iako postoje i zakonski propisi. Treba stvarati klimu povjerenja u institucije od policije preko sudstva, pravobraniteljstva za ravnopravnost spolova i zato smatramo da je potrebno više novaca za ovu problematiku jer problema ima na svakom koraku. Neću niti otvarati temu o neravnopravnosti na radnim mjestima, zlostavljanja na radnom mjestu. Jer, zaista treba žene zaštititi na radnome mjestu. Nadam se da će ipak se naći još dodatna sredstva kako bi se sprovodile ovakve akcije i u tom dijelu imate podršku IDS-a.
Hvala. Poštovani zastupnik Slaven Letica. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, zapravo ću kazati u vezi s tim nešto što zadnji put nisam imao prigode kazati jer ste me prekinuli pretpostavljajući da ću govoriti o sasvim trećoj stvari. Mislim da je rodna ravnopravnost ili spolna ravnopravnost jedan od ključnih i razumnih dijelova politike ove Vlade. Međutim, na tom području postoji mnoštvo hipokrizije i u tom pogledu bih skrenuo pažnju državne tajnice i onih ljudi koji će implementirati ili primjenjivati ovaj podsjetnik o razumijevanju na nekoliko paradoksa. Navodim tu kao jedan primjer gdje se ta hipokrizija dovodi do apsurdnih razmjera. Radi se o tjedniku “Nacional“ koji je dio svoje uređivačke politike u zadnjih pet, šest godina usmjerio na odlučnu borbu protiv nasilja nad ženama i to je jedna fantastična orijentacija i taj tjednik je vrlo zaslužan za medijsko pokrivanje slučaja Ljubomira Čučića i u zadnjih nekoliko brojeva toj temi je taj tjednik posvetio osam stranica. Nasilju prema ženama odnosno tzv. navodnom nasilju prema ženama u slučaju Vojković posvetio je 7 stranica. Istodobno taj tjednik kao vodećeg kolumnistu ima Srećka Jordanu koji je dokazan nasilnik prema ženama. I takvu hipokriziju imamo na različitim područjima. Znači, čovjek je premlatio vlastitu ženu u nazočnosti malog sina koji je bio u velikoj panici i pokušao na njega jurišati nožem. Imate slučaj nasilja nad ženama i to vrlo opakog tipa na Hrvatskoj televiziji. Imamo slučaj samohrane majke Ozane Bašić koja je predmet sustavnog maltretiranja već nekoliko godina na državnoj televiziji i naprosto ne postoji tehnologija da bi se ta žena izborila za svoja prava. Morate znati da u hrvatskoj povijesti sve malo pametnije žene pogotovo vrlo uspješne žene, inteligentne i obrazovane žene su imale tragične sudbine. Znači, ako pogledate zadnjih samo 200 godina biti žena obrazovana, pametna i uspješna su preporuke za silna maltretiranja, nesreće, progone, hospitalizacije i vješanje kao vještica. Ja sam u nekoliko navrata na našem odboru, na odboru, matičnom Odboru za informatizaciju, informacije i medije pokušavao pokrenuti taj postupak. I koristim baš ovu prigodu jer pretpostavljam da se ovo prenosi i hrvatskoj javnosti. Neugodno mi je zbog Ozane Bašić koja je samohrana majka, jedna od rijetkih obrazovanih žena u programu, da je praktički ne samo izložena sustavnom mobingu nego je predmet gotovo bih rekao jednog revanšističkog progona mediokriteta. Kad govorim, koristim pojam: "mediokritet" mislim na doslovnu upotrebu te riječi, od srednjaka, ljudi koji imaju srednju stručnu spremu, koji su podobni svakoj vlasti i koji nam dopuštaju da jedna obrazovana žena koja i vrlo je zgodna i pametna egzistira na tom području. Ja vam, dakle državna tajnice apelirajući dakako u prilog ovog podsjetnika o razumijevanju zamolio da se na tom području nešto napravi više da bi se ovaj hipokrizijski način brige o ravnopravnosti žena s muškarcima doveo do jedne situacije gdje ljudi neće na jednoj razini se zalagati za ravnopravnost spolova, a na drugoj činiti sve da se te žene diskriminiraju. Hvala vam lijepo.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče. Pa baš naslovno na ovo što je rekao kolega Letica Ozrena Bašić se obraćala i mnogim drugim saborskim zastupnicima, i nama u klubu Hrvatske stranke prava. A naime cijeli problem vezano za Ozrenu Bašić i 70 i nešto osoba proisteklo je iz činjenice što su oni i prošle godine negdje u ovo doba kad smo razmatrali izvješće o radu Programskog vijeća Hrvatske radiotelevizije potpisali peticiju kojom su htjeli ukazati na situacije i pojave koje su nezakonite, koje nisu dobre i nažalost dogodilo se je ono što se je dogodilo da su oni predmet šikaniranja, predmet mobinga na, i zbog toga također se pridružujem kolegi Letici. Pozivam i vas gospodine predsjedniče, a i državnu tajnicu i Vladu da ne dopusti ovakav odnos vodstva Hrvatske radiotelevizije prema potpisnicima peticije iako je Programsko vijeće kazalo da oni ne mogu činiti to što su potpisali tu peticiju doći u ovaj dio da su šikanirani, da ne mogu dobiti mjesta, iako su to sve ljudi koji su visoko obrazovani, novinari u punom smislu te riječi. Prema tome pridružujem se kolegi Letici i apeliram na odgovorne kako u Vladi, Ministarstvu kulture tako i u vodstvu Hrvatske televizije da konačno riješe ove probleme, da se ne događa ovo samohranoj majci i ostalima koji su bili potpisnice te peticije. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Slaven Letica.
Da ne bi ispalo. Prije svega zahvaljujem se kolegi Kovačeviću da su i na drugim javnim medijima situacije izvrsne. Ja ću osobno pokrenuti ovih dana proceduru oduzimanja koncesije RTL-u zbog diskriminacije oko 200 ljudi, šikaniranja, otpuštanja i različitih drugih načina korištenja ugovora o koncesiji. A među ovim ženama, 200 ljudi koji su otpušteni od RTL-a nalazi se oko 70% žena. Tako da dok mi usmjerimo pažnju prema jednom slučaju iz tog ponora ili podzemlja ljudskih duša otkrivamo nove slučajeve. I taj slučaj RTL-a zaslužit će pažnju ovog Visokog doma na temelju predstavke koju ću vama gospodine predsjedniče već možda sutra uputiti.
Hvala. Državna tajnica, Marija Pejčinović Burić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvažene gospođe i gospodo zastupnici. Obzirom da je bilo nekoliko konkretnih pitanja vezano uz ovaj sadržaj ovog podsjetnika o razumijevanju o ovom programu zajednice samo radi jasnosti evo nekoliko razjašnjenja. Kada se govori o potrebama dakle koliko će iziskivati sredstava iz državnog proračuna provedba ovog zakona onda se govori o članarini ovog programa, dakle koliko košta Republiku Hrvatsku da sudjeluje u članstvu ovog programa. Ukupno ta članarina iznosi 30 tisuća eura, a hrvatski proračun dakle izravno iz onoga što je odobreno za 2006. godinu će financirati 5 tisuća eura. Dakle to ni u kom slučaju, to je samo ukupni iznos članarine, to nije ukupni iznos koliko Vlada, odnosno koliko mi izdvajamo za ovu politiku dakle promicanje ravnopravnosti spolova u Hrvatskoj. Zašto takav odnos? Zašto 5 tisuća eura u ovoj godini za ovaj program? Upravo zato što je načelno bila, bio dogovor sa Europskom komisijom da u onim programima u kojima Hrvatska sudjeluje po prvi puta, a ovo su ove godine zapravo prvi puta Hrvatska ima priliku sudjelovati u programima zajednice da se većinski dio tih troškova financira ispred pristupnih programa u ovom slučaju iz programa PHARE. Nadalje, vidjet ćete kada sljedeći puta ovakav program dođe pred Hrvatski sabor taj će odnos u, dakle odnos financiranja iz državnog proračuna izravno i odnos iz ovih sredstava biti drugačiji. Toliko, evo zašto od 30 tisuća eura državni proračun izravno uplaćuje 5 tisuća eura. Što se tiče ovog dakle što se može financirati unutar ovog programa, to je jednostavno određeno ovim Memorandumom o razumijevanju o, dakle u programu je definirano što se može financirati. Ja bih samo evo kao podatak rekla kako je išlo financiranje odnosno za šta se po redu veličine najviše izdvajalo sredstava u ovom dosadašnjem programu. Dakle najveći dio novaca je išao za jačanje institucija, negdje oko polovice iznosa. Dosta značajan iznos, oko 40% na podizanje javne svijesti, a onaj treći dio na istraživanja i analize. I vjerujem da u tom smjeru su išle ove rasprave tu koje smo sada čuli. Dakle upravo na ovaj drugi dio, a to je podizanje javne svijesti se očito u Hrvatskoj treba više potrošiti. Međutim, koliko će Hrvatska sudjelovati u ovom programu ovisi o institucijama koje će se prijavljivati na programe Europske zajednice u ovom segmentu. I svakako ako bude dobrih programa koji će dakako biti u konkurenciji dakle sučeliti se sa sličnim programima iz svih 25 članica i dakle dvije pristupajuće zemlje i još jednim kandidatom. Naravno Hrvatska može s dobrim programima povući i više sredstava. I zaključno, ja bih željela reći da sigurno upravo na tragu ovog da u Hrvatskoj sigurno treba još raditi na ovom planu. I ovaj program zajednica će svakako pridonijeti dakle i jačanju svijesti u Hrvatskoj o toj rodnoj dakle zastupljenosti jednakoj u političkom životu, protiv diskriminacije žena na javnom i dakle i na radnom mjestu i u obitelji itd. Dakle svakako ovaj program je jedan od važnih koraka i za nas u Republici Hrvatskoj na tom planu, a svakako i u kontekstu dakle prilagodbi za članstvo u Europskoj uniji, on će biti jedan iznimno važan korak. Hvala vam lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju memoranduma o razumijevanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice o sudjelovanju Republike Hrvatske u programu koji se odnosi na okvirnu strategiju zajednice o ravnopravnosti spolova. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 103. glasa za, jednim suzdržanim donesena predložena odluka.
Hvala poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovane gospođe i gospodo saborski zastupnici. Pred vama je prijedlog izuzetno važnog zakona na kojem se radi već duže vrijeme, zakona koji spada u grupu zakona kojima se usklađuje naše zakonodavstvo sa pravnom stečevinom, dakle zakonodavstvom Europske unije. Ali prije svega mislim da je važno istaknuti kada govorimo o ovom Zakonu o poticanju ulaganja, da ga usklađujemo sa stvarnim potrebama i očekivanjima Hrvatske kada je riječ o ulaganjima kako stranih tako i domaćih investitora. Naime svi mi znamo jako dobro da kada gledamo ulaganja u Hrvatsku proteklih desetak, 12 godina, da bilježimo kada gledamo apsolutni iznos tih ulaganja značajne brojke. Možemo za razdoblje od 93. do evo ove godine konstatirati da je preko 12,5 milijardi eura uloženo u Hrvatsku, najviše iz zemalja Europske unije, Austrija, Njemačka, Sjedinjene Američke Države. Kada gledamo i ulaganja po stanovniku u odnosu na sve druge tranzicijske zemlje onda zauzimamo također visoko 4. mjesto sa 2 tisuće 500 eura. Dakle to su pokazatelji koji bi nam mogli reći da bi trebali biti zadovoljni sa ulaganjima. Ali ono što je sigurno, Hrvatskoj nedostaju ulaganja prije svega u proizvodnju ulaganja koja sa sobom nose i transfer novih tehnologija, koja nose i proizvode sa i usluge sa višom dodanom vrijednošću i to je ono što se kroz ovaj zakon željelo postići i ja vjerujem da je to i postignuto sa ovim zakonom. Isto tako ako uzmemo u obzir razdoblje prošle i ove godine i bez novog zakona uspjeli smo, Vlada je uspjela i Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva kao resorno ministarstvo preokrenuti sliku ulaganja investicija u Hrvatskoj. Mi smo preokrenuli trend od ulaganja u sektor trgovine, od ulaganja u druge sektore koji dakle nisu proizvodni, uspjeli smo ostvariti najveći broj ulaganja u upravo proizvodnju u grin fild investicije i to je ono što nas može zadovoljiti, ali ponavljam bilo je nužno i potrebno ne samo uskladiti taj zakon sa pravnom stečevinom Europske unije nego ga uskladiti sa našim očekivanjima i htjenjima znajući koliko su važne direktne i strane i domaće investicije kada je riječ o gospodarskom razvitku Hrvatske. Ono što je važno za reći za ovaj zakon, dakle on je u potpunosti usklađen sa svim direktivama i smjernicama Europske unije, on je usklađen i pozitivno mišljenje dobio od svih relevantnih agencija, institucija državnih, prije svega ona je usklađen sa Zakonom o državnim potporama, dakle on ima rekao bih zeleno svjetlo i od Europske komisije u cjelini dakle ovaj tekst zakona i od Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, dakle od svih onih koji na neki način moraju dati svoju suglasnost i trebaju dati svoju riječ o ovakvom zakonu. Što je i na koje težište ovog zakona? Prije svega dakle kroz ovaj zakon se reguliraju i regulira odobravanje poticajnih mjera, poreznih, carinskih povlastica i usmjeravaju se, dakle temeljem ovog zakona, prema proizvodno-prerađivačkim aktivnostima razvojno inovacijskim aktivnostima i aktivnostima poslovne podrške, odnosno aktivnostima više dodane vrijednosti i to je jedan od temeljnih ciljeva ovoga novog zakona. Ono što je dakle važno za istaknuti kao promjenu od postojećeg zakona, od poticanja ulaganja u ovom zakonu to je da se poticajne mjere za ulaganja omogućuju i postojećim trgovačkim društvima za razliku od važećeg zakona koji dakle poticajne mjere odobrava samo novoosnovanim trgovačkim društvima. Isto tako snižena je i minimalna visina ulaganja od koje se odobravaju poticajne mjere i to sa sadašnjih 4 milijuna kuna na 2 milijuna kuna. Za razliku od postojećeg Zakona o poticanju ulaganja koji omogućava četiri vrste poticajnih mjera, novi zakon omogućuje ukupno šest vrsta poticajnih mjera. To su porezne povlastice, to su carinske povlastice, potpora za opravdane troškove otvaranja novih radnih mjesta povezanih s ulaganjem. To su potpore za opravdane troškove usavršavanja povezanih s ulaganjem, poticajne mjere za osnivanje i razvoj tehnološko-inovacijskih centara i strateških aktivnosti poslovne podrške i poticajne mjere za velike projekte ulaganja, dakle to su projekti ulaganja od značajnog gospodarskog interesa. Posebna pozornost u ovom zakonu dana je na poticaj zapošljavanja, odnosno otvaranja novih radnih mjesta na stručnu izobrazbu ili usavršavanje zaposlenika. Ovim zakonom pošto je postojeći dakle zakon, predvidio Fond za poticanje otvaranja novih radnih mjesta koji do sada i nije profunkcionirao, ovim zakonom se predviđa i mijenja se taj model poticanja zapošljavanja, odnosno otvaranja novih radnih mjesta ili stručne izobrazbe i usavršavanja na način da Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva direktno dakle u svojim pozicijama proračuna preuzima poslove poticanja zapošljavanja, odnosno otvaranja novih radnih mjesta. Dakle sredstva su sada predviđena u proračunu na poziciji Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva. Posebno je važno za istaknuti da je u ovom zakonu se i uzeo kriterij jedan vrlo važan element koji danas imamo, činjenicu koju danas imamo u Hrvatskoj, a to je velika raznolikost, razvijenost pojedinih dijelova Hrvatske. Dakle nije, to svi dobro znamo, jednaka gospodarska razvijenost jednoga područja Zagreba, sjeverozapadne Hrvatske, Istre, kao što je to područje Vukovarsko-srijemske županije i neki drugi. I kao kriterij koji je jedini mogući za uzeti i statistički ga pratiti je stopa nezaposlenosti i to je kriterij na osnovu kojega su se ovim zakonom predvidjele različita poticajna sredstva za zapošljavanje, otvaranje novih radnih mjesta. Podijeljene su u tri skupine županije u Hrvatskoj, one koje imaju stopu nezaposlenosti od 10%, poticaji potpora u odnosu na troškove otvaranja novih radnih mjesta je za njih dakle do tisuću i 500 eura, od 10 do 20% je do 2 tisuće eura, iznad 20% je do 3 tisuće eura. Dakle različiti poticaji za nova radna mjesta po ovom zakonu su predviđeni ovisno o tome gdje investicija dolazi. Nije isto i mislim da ćemo se oko toga suglasiti, nije važno jednako iako je svaka investicija važna za Hrvatsku, ali u svakom slučaju mislim da je značajno i bitno potaknuti snažniji investicijski ciklus u nerazvijenim dijelovima Hrvatske, u Vukovarsko-srijemskoj županiji nego što se to dešava i logikom interesa poslovnoga na području, recimo, Zagreba. Ono što je ovdje potrebno, također, za naglasiti je da uvodimo jednu novu kategoriju poticaja vezano za velike projekte ulaganja. To su dakle projekti od posebnog gospodarskog interesa u područjima, županijama gdje je ta registrirana stopa nezaposlenosti preko 20%. Što znače veliki projekti ulaganja? To je, dakle, ulaganje u dugotrajnu imovinu u iznosu od minimalno 15 milijuna eura, otvaranje najmanje 100 novih radnih mjesta. To je znači izgradnja nove tvornice, pokretanje sasvim nove gospodarske djelatnosti, razvoj novih tehnologija, dakle, veliki, snažni projekti. Za takove velike projekte uz ove do sad spomenute poticajne mjere odobravaju se i posebna poticajna sredstva, bespovratna novčana potpora i to za troškove izgradnje nove tvornice ili kupnje novih strojeva do maksimalno 5% iznosa tih troškova. Ali ograničen je maksimalni iznos te potpore i ona može iznositi maksimalno milijun eura. Za troškove izgradnje infrastrukturnih objekata ili infrastrukturnih priključaka do maksimalno opet 5% tih troškova, ali opet je ograničen maksimalni iznos do pola milijuna eura. Ono što je isto važno za reći da je novo u ovom Zakonu što se poticajna sredstva za otvaranje novih radnih mjesta koje sam spominjao da se kreću od tisuću i 500 eura pa do 3 tisuće eura, ovisno o stupnju nezaposlenosti u pojedinoj županiji, da se ta sredstva i povećavaju ovisno o vrsti, o djelatnosti na koju se ta investicija odnosi. Rekao sam, ovim zakonom više se ne mogu ostvariti poticaji za sve djelatnosti kao što je to sada nego samo za proizvodno-prerađivačke aktivnosti, za tehnološko razvoje aktivnosti i za strateške aktivnosti poslovne podrške. I zbog toga se ova poticajna sredstva za novo otvoreno radno mjesto povećavaju, ovisno kakova je aktivnost, poslovna aktivnost u pitanju. Ako je u pitanju strateška aktivnost poslovne podrške 25% su veća poticajna sredstva po novom radnom mjestu. A ako se radi o tehnološko-razvojno inovacijskim centrima tada je i 50% povećana potpora za svako novo otvoreno radno mjesto vezano za to ulaganje. Što znači da maksimalna potpora u takvom slučaju može iznositi i 4 i pol tisuće eura. To je ono što je mislim za važno istaknuti jer jasno je da je ovim zakonom izražavamo i interes razvoja hrvatskog gospodarstva upravo kroz povećanje proizvodnih kapaciteta koje imamo u zemlji, kroz povećanje kapitalne opremljenosti rada, kroz modernizaciju unaprjeđenje poslovanje i isto tako ovim zakonom jasno je i istaknuto opredjeljenje Vlade da se ne samo, dakle, omogući razvoj onih područja Hrvatske koji i do sada su ostvarili dobre stope gospodarskog razvoja nego želimo ujednačeni razvoj Hrvatske u svim dijelovima. Želimo potaknuti ulaganje investicije u ona područja koja u gospodarskom svom razvoju zaostaju i koje je, mislim, i važno i bitno jasno definirati i na neki način konkretnim ovakovim mjerama i potaknuti da se investitori lakše i prije odluče za investiciju u tim područjima. Bilo je rasprave ili i u medijima nekih političkih stranaka koje su spominjale i Agenciju za poticanje ulaganja i eventualno njezinu ulogu u ovom zakonu. Mislim da je uloga Agencije za poticanje ulaganja ovdje sasvim jasno definirana. Agencija nije ta, ministarstvo kao dio Vlade je to koje odobrava, dakle, i provodi onaj postupak odobravanja poticajnih mjera, ali Agencija je u svakom slučaju jasno i precizno utvrđena zakonom, njezina uloga, zadaća, osim promidžbe i promotivnih aktivnosti, mogućnosti ulaganja u Hrvatskoj diljem svih onih zemalja i područja od kuda očekujemo investitore. Isto tako Agencija ima zadaću pratiti svakog potencijalnog investitora u Hrvatskoj, raditi zajedno s njim na ispunjenju obrazaca. Dakle, voditi cijeli postupak do onoga dijela kad se u ministarstvu donosi konkretna odluka. Ono što još na kraju želim posebno istaknuti da ovim zakonom su predviđene i sankcije i mjere, dakle kazne za one koji zloupotrebljavaju ovaj zakon. Do milijun kuna kazne za takove slučajeve. I ono što je isto važno, dakle, obveza čuvanja i radnih mjesta za koje se ostvaruje potpora iz svega onoga što je vezano uz investiciju, da bi se zadržali poticaji svi ovi iz zakona je do 5 godina. Dakle, željeli smo na neki način biti sigurni i ukoliko se u tih 5 godina, dakle, umanji broj novo otvorenih radnih mjesta na osnovu čega je ostvaren poticaj, ukoliko se dakle promjene bitni elementi na osnovu čega je investitor i dobio poticajna sredstva, tada će biti dužan vratiti ta sredstva i izgubit će mjere poticaja. Evo, najkraće o ovom zakonu toliko. Mislim da je zakon koji smo zaista i dugo čekali. Na njemu se jako puno radilo, puno je bilo konzultacija i u okviru Europske komisije. Puno je bilo konzultacija i ovdje kod nas sa svim tijelima državnim u Hrvatskoj. Željeli smo, ponavljam, napraviti zakon koji će odgovarati interesima i potrebama Hrvatske kada je riječ o gospodarskom razvoju i poticanju ulaganja bilo domaćih, bilo stranih u sva područja Hrvatske. Hvala vam lijepa.
Hvala. Odbori? Gospodarstvo, razvoj i obnovu, europske integracije? Otvaram raspravu. Klub zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici. Ma razumljivo da je svaki takav zakon dobrodošao. Ono što je sigurno dobro u ovome zakonu je to da se ne čini nikakva distinkcija između domaćih i stranih ulagača. Istina je, imali smo i do sada jedan sličan zakon, no on ako je vjerovati ovom obrazloženju nije dao očekivane rezultate jer je svega 42 trgovačka društva u Republici Hrvatskoj iskoristilo poticajne mjere. I upravo taj podatak možda govori da je nešto drugo, daleko bitnije od samih, pod navodnicima, poticajnih mjera, odnosno nešto drugo je bitno što se dešava u ovoj zemlji a što ne doprinosi jačem gospodarskom zamahu Republike Hrvatske. Znači, mjere za poticanje apsolutno treba pozdraviti, ali što koči onda s druge strane relevantne investicije u Republiku Hrvatsku koje nikako da nam se dogodi. Jučer sam u jednim novinama pročitao da je robna razmjena između Rumunjske i Italije premašila 10 milijardi eura. Jednostavno nisam mogao povjerovati u taj podatak, doduše oni imaju i 5 puta više stanovnika od Republike Hrvatske, iako po ničemu drugome se ne mogu komparirati sa Republikom Hrvatskom jer smo mi za njih ne Europa već Amerika. Ali opet, s druge strane oni idu u Europu 2007., a pitanje je sada kad ćemo mi. Međutim, što znači sad, motivira recimo tog talijanskog ulagača da tamo odlazi investirati. Da li ih motiviraju njihove poticajne mjere? Ja tvrdim ne. Dobro, ajde carinska politika je bitan, bitan je porez na dobit, ali to za dolazak recimo relevantnog kapitala nije presudna. Istina, cijena radne snage je u Rumunjskoj tri puta niža nego u Hrvatskoj, razumljivo da se za to nitko razuman u Hrvatskoj ne može založiti, ali što je onda bitno? Počev recimo od cijena nekretnine gdje se nešto može graditi, klima ne mislim na onu meteorološku nego mislim na onu poslovnu, a u Hrvatskoj na žalost vlada jedna apsolutna antipoduzetnička klima dok drugdje kada netko dođe sa kapitalom investirati onda je dobrodošao i upravo taj kapital gospodo danas određuje kada će neka zemlja u Europsku uniju, a kod jednostavno Hrvatske tog kapitala nema ako preskočimo banke i trgovačke lance. U Istri recimo takvih proizvodnih izvoznih tvornica je možda 20-tak od kojih su recimo njih 10-tak preuzeli postojeće sustave, u Zagrebu na nekih 800, 850 tisuća stanovnika možda ih je 40-tak, u Varaždinu oko 10, u Primorsko-goranskoj županiji ako ih je 10, neka i u Zadru i to je otprilike Hrvatska. Znači u nas poštovana gospodo tu antipoduzetničku klimu potiče i to što svaka Vlada kada dođe u poziciju Vlade počinje politiku kao da svijet počinje od nje, uvijek nastupa sa takvih pozicije kao ono prije što se dešavalo ništa nije valjalo, sad ćemo mi sve promijeniti, a zapravo istina je malo drugačija. Ono što bi možda daleko više hrvatskom gospodarstvu pomoglo od ovoga Zakona je kada bi recimo skratili ove rokove za administriranje, pogotovo kada bi mogli uskladiti lokalnu samoupravu i nadležna ministarstva u onom dijelu recimo usvajanja prostornih planova, izdavanja lokacijskih i građevinskih dozvola, ono što je ogroman hrvatski problem je i taj što jednostavno nema konsenzusa gdje što graditi, odnosno gdje u ovoj zemlji locirati gospodarske, a da ne govorim o energetskim objektima. Mi smo valjda jedina zemlja koja se oko toga sama sa sobom prije svega u ovome Parlamentu ne može dogovoriti, a onda svaka tzv. nevladina udruga uz često naklonost nekih medija sve to može dovesti u pitanje. Ja mislim da je najbolji primjer "Rokvu", poduzeće ili tvrtka koja je jako dobro poznata ministru, ja moram primijetiti da se i on sam angažirao oko jednog pozitivnog okružja koje investitore iz Danske ako se ne varam mogu očekivati u Hrvatskoj, zapravo to je tvrtka koja gradi postrojenje u Istri gdje će investirati u prvoj fazi oko 75 milijuna eura i od iduće 2008. godine de facto na tu tvrtku otpast će negdje oko 0,5% hrvatskog izvoza, a tamo od 2010. oko 1% hrvatskog izvoza. Sad se postavlja pitanje da li Hrvatska može bez industrije? Jasno da ne može. Da li može bez izvoza? Ne može. A paradoks je da recimo izvoz jedne Primorsko-goranske županije je upola manji od istarskog, a uz to imaju još i 50 recimo posto više stanovnika. Tko može s druge strane tvrditi da Hrvatska može živjeti samo od eko poljoprivrede i turizma? To su naprosto stvari koje nigdje u takvom obliku ne mogu proći, ne može Istra, gdje će onda Hrvatska? I jednom riječju mi se gospodo moramo u ovoj zemlji ponovo vratiti industriju i zato tu granu treba posebno poticati. Ono što je posebno zanimljivo to je ovaj članak 1. stavak 3. gdje se doslovce kaže da poticajne mjere uređene ovim Zakonom odnose se na projektna ulaganja u a) proizvodno-prerađivačke gospodarske aktivnosti, pod b) u tehnološko-razvojno inovacijske centre, pod c) strateške aktivnosti poslovne podrške. Znači ne može se dogoditi, barem ne tako ja tumačim zakon da se prati neka trgovina, da se prate banke, ali ovdje nema turizma. Od '91. do danas, točnije u 15 godina na našemu Jadranu gospodo nisu sagrađena pet novih, nije sagrađeno pet novih hotela. Ne govorim o rekonstrukcijama postojećih hotela, ne znam jednoga "Milenijuma" u Opatiji, jedne kako se zove u Splitu "Lava", "Edena" u Rovinju itd., govorim o novim hotelima. Da li sada u Hrvatskoj poticati recimo te investicije? Apsolutno da. To je niskoakumulativna grana i nema s druge strane investitora koliko bi mi to htjeli, a kada se opet pojavi onda nemamo ništa definirano ni što je sa vojnim objektima uz more, što sa prodajom ili davanjem u zakup ili sa pravom građenja tzv. turističkog zemljišta, što sa kampovima, čiji su, o tvrtki od države, što sa tvrtkama koje ne egzistiraju poput jednoga "Živogošća", ne znam "Imperijala" iz Raba, "Jadrana" iz Crikvenice, "Liburnije" iz Opatije itd., što sa prostornim planovima i slično? Ja sam ovdje namjerno spomenuo "Rokvul", oni jasno računaju na neki način i na ovaj Zakon ili onaj bivši, to je sigurno najveća green field investicija u Republici Hrvatskoj, ali tvrdim da bi najveći poticaj njima bilo ne tisuću 500 recimo eura po radnom mjestu, nego kada bi netko u Vladi preuzeo obvezu na sebe da izgradi ili modernizira onu cestu od Vozilići do Učke i onda od Lupoglava prema Buzetu, odnosno graničnom prijelazu Požane jer će ovom cestom od 2008. izlaziti 0,5% hrvatskog izvoza, a od 2010. 1%. Znači na jednu tvrtku otpast će preko 1% hrvatskog izvoza. Što je konačno kada govorimo o ovim zakonima i sa tim poticajnim mjerama sa cijenama nekretnina koje u Hrvatskoj kako stvari stoje mogu pratiti samo oni koji kroz apartmane narušavaju obalu, odnosno banke i trgovački centri. Članak 7. za razliku u članku 7. od ministra ja držim da je on na neki način nelogičan, da se tamo gdje je nezaposlenost do 10% znači prati to novootvoreno radno mjesto sa tisuću 500 eura, tamo gdje je nezaposlenost od 10 do 20% sa 2 tisuće eura, tamo gdje je nezaposlenost preko 20% da se prati sa recimo 3 tisuće eura. Pa ima, argument stoji, netko će reći pa više treba poticati otvaranje radnih mjesta u jednome Vukovaru nego u Buzetu gdje je nezaposlenost 3%. Ali pogledajte, investitor nije sada bitno da li je riječ ovdje o domaćem ili stranom, ne rukovodi se sad logikom tisuću 500 ili 3 tisuća eura po novootvorenom radnom mjestu. Ali onaj gospodo, tko na primjer dođe i pokušava uložiti sredstva u jedan Poreč, ja tvrdim da nije bez obzira što je tamo recimo nezaposlenost oko 10% ili 8 nije bitno, nije u istoj poziciji kao onaj tko dolazi i ulaže u jednu Slavoniju. Cijena kvadratnog metra u Poreču je u startu 200 ili više eura, u Slavonskom Brodu je ne znam, pretpostavljam 10 puta manje. O zahtjevnosti infrastrukture pa i visini plaća i svemu ostalom da i ne govorimo i zato sam mišljenja da bi poticaj trebao naprosto za sve diljem republike biti isti. Nije da ovaj Vladin prijedlog kojega je prije obrazlagao ministar nema logike apsolutno i u ovom dijelu. Ali mislim da i moje obrazloženje prateći prilike dole na prostoru Istre isto tako drži vodu. Na primjer jedan Čabar iz Gorsko kotara ima pretpostavljam malu nezaposlenost ali onaj tko želi u to mjesto ulagati u startu je sigurno opet teže mu uložiti novac tamo nego recimo doći i uložiti u Slavonski Brod. Članak 12. stavak 1. otprilike glasi da u slučaju velikih projekata ulaganja od značajnog gospodarskog interesa uzima se u obzir visina i značaj ulaganja za ukupan gospodarski razvoj i zapošljavanja, ravnomjerni regionalni razvoj, razvoj područja u kojima je registrirana stopa nezaposlenosti znači iznad nacionalnog prosjeka, razvoj same gospodarske grane u kojem se ulaže. Onda u stavku 2. govori se znači o onim ulaganjima u dugotrajnu imovinu nositelja poticajnih mjera, tamo gdje se uloži najmanje 15 milijuna eura uz uvjet otvaranja najmanje 100 radnih mjesta. Znači, vraća se određena sredstva itd. Ja mislim da je to apsolutno u redu ali još jedanput bih ovdje apelirao da se dogovorimo da li je moguće uopće pokrenuti jednu diskusiju, raspravu o reindustrijalizaciji Hrvatske jer još jedanput ću reći onaj koji misli da može živjeti samo od eko poljoprivrede i od turizma u velikoj je zabludi. Gore na galeriji su dečki i cure iz Pule i oni isto znaju da u poljoprivredi u Istri angažirano je negdje oko 3% ljudi, niti toliko a da i oni koji jesu svi imaju negdje drugdje radno mjesto a u turizmu negdje oko 15.-tak%. Ako 15.-tak %. Znači, ovo drugo otpada na neke druge grane. Treba isto tako dogovoriti se na ovome mjestu kako staviti u funkciju obalu. Dobro je da Vlada kaže neću prodavati državno zemljište, turističko zemljište. Vidimo da Grad Zagreb sada kani u Boroziji na Savudriji prodati jedan kompleks od 30 odnosno 60 hektara. Da to mi predložimo otrgali bi nam kožu. I konačno, moramo se dogovoriti gdje smjestiti energetske objekte od LMG centrala itd. I tu oko tih pitanja valja biti apsolutno jedinstven. Po mom sudu nema dvojbe da se ovaj zakon ne prihvati ali bojim se da ako ne promijenimo tu antipoduzetničku klimu u Republici Hrvatskoj rezultati ovog zakona biti će otprilike onakvi kakvi su bili rezultati zakona iz 2001. godine. Sve u svemu dobro je da se o tome počinje pričati i da se na tome radi i nema razloga ne dati podršku predlagačima ovoga.
Hvala. Klub HSP-a poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, poštovani gospodine ministre! A klub Hrvatske stranke prava sumnja u planirane dosege Prijedloga zakona o poticanju ulaganja. Čini nam se da je riječ o jednom iz paketa predizbornih zakona i da su u Vladi pobrkali lončiće. Zašto to kažemo? Puno je razloga zašto to kažemo a jedan je od najvažnijih da su pobrkani lončići u smislu jer Hrvatska prije svega treba imati strategiju gospodarskog razvitka Hrvatske. A na toj strategiji gospodarskog razvitka Hrvatske trebaju se temeljiti svi zakoni pa i ovaj zakon. Jer Hrvatska ima strategiju gospodarskog razvitka? Nema. Što vrijeme ide dalje to se sve manje stvara mogućnosti za izrade strategije realne gospodarskog razvitka koja će imati prave temelje, jer naime što sve više se rasprodaje i u kapitalne stvari u Hrvatskoj kad dođe u pitanje i rasprodaja HEP-a i ovoga drugoga sustava Hrvatska neće imati mogućnosti sastaviti pravu strategiju gospodarskog razvitka jer neće imati znači stožere, čimbenike na kojima može temeljiti gospodarski razvitak Hrvatske. Jasna je stvar da bez gospodarskog razvitka Hrvatske nema otvaranja novih radnih mjesta i bez gospodarskog razvitka Hrvatske nema rasta BDP-a ali stvarnog rasta BDP-a koji se temelji nas stvaranju nove vrijednosti. Da je tome tako samo ću vam ukratko ilustrirati sa podacima koji govore o surovoj zbilji a to vam je situacija da ako je riječ o vanjskoj zaduženosti, da je vanjska zaduženost kad se uzme i dugovi građana i države i svega ukupno preko 50 milijardi dolara, tu se uzimaju u obzir i kamate i tzv. kartični dug i predviđanja analitičara je da bi ta zaduženost mogla narasti za par godina i preko 146 milijardi dolara. Prema tome, to govori o onom vrlo negativnom jednome trendu koji nas nažalost može zadesiti. Govori se o rastu BDP-a, govori se o gospodarskom rastu ali taj rast BDP-a prema ocjenama ekonomskih analitičara u Hrvatskoj nije temeljen na stvaranju nove vrijednosti nego je temeljen na zaduženju Hrvatske i na potrošnji. Prema tome, to nije pravi rast BDP-a koji daje mogućnost i oslonac za daljnji razvitak Hrvatske. Sama činjenica da je u posljednje 3 godine prema službenim podacima otvoreno samo negdje od 15 do 17 tisuća radnih mjesta još nažalost potvrđuje ovu situaciju da su sve teže i teže okolnosti u uvjeti da bismo riješili i pitanje nezaposlenosti i da bi dobili prave oslonce ka gospodarskome razvitku Hrvatske. Naime, i sam dug građana prema bankama u Hrvatskoj je prerastao isto također preko 90 milijardi kuna. Znači, to su svi oni elementi iz ekonomske politike koji govore da je situacija u hrvatskom gospodarstvu vrlo loša, da se ne nazire prava mogućnost gospodarskog razvitka, da se ne nazire prava mogućnost otvaranja novih radnih mjesta, iskorištavanja ozbiljnih potencijala koja Hrvatska ima u područjima kao što je poljoprivreda kao što je područje turizma jer sama činjenica da je pokrivenost uvoza izvozom jedva negdje ispod oko 47% govori o toj surovoj zbilji i o situaciji da su stvarno pobrkani lončići jer se ide Zakonom o poticanju ulaganja bez da imamo konkretne strategije gospodarskog razvitka temeljenu na onome što Hrvatska ima, na hrvatskim mogućnostima, ali što idemo dalje znači sa ovom rasprodajom Hrvatske doći ćemo u situaciju da nećemo moći napraviti pravu gospodarsku strategiju. Također, vidjeli ste i sami kakva su to ulaganja u Hrvatskoj bila do sada, negdje oko 12 milijardi eura. To su recimo bila ulaganja kao što je kupnja Deutsche Telekoma HT-a i to su ulaganja takve naravi da se cijela sva ta dobit iznosi van izvan Hrvatske. Znamo i sami kad naši poduzetnici dođu u banke koje više nisu hrvatske pa imaju određeni proizvodni program onda im kažu čujte to nama ne treba mi to imamo u Italiji, ili u neku drugu banku dođu, mi to imamo u Njemačkoj, imamo u Austriji. Takav nama proizvodni ciklus, takvi proizvodni pogoni ne trebaju. Možete dobiti kredit u smislu potrošnje i svega ostaloga što opet govori o onoj činjenici da bez domaće banke koja će imati u obzir i financirati ulaganja u domaće gospodarstvo, malo i srednje poduzetništvo nema mogućnosti da se stvori prave pretpostavke za razvitak hrvatskog gospodarstva tako znači da ovaj zakon neće postići one planirane ciljeve i dosege. Također vam dobro ilustrira cijelu tu situaciju činjenica hrvatski građani, hrvatski ljudi na bezbroj natjecanja u Hrvatskoj ili izvana dobivaju nagrade za izume, za inovacije i u proizvodnom smislu ali jako je mali broj onih koji taj izum odnosno inovaciju mogu isprobati u okviru Hrvatske. Zašto? Zato što nama gospodarstvo je nažalost takvo pa sve te izume inovacije na kraju moraju dati u druge države a Hrvatska onda kupuje licencije i sve ostale stvari. Prema tome, krajnje je vrijeme da se tu konseszusom dogovorimo da Hrvatska konačno dobije pravu strategiju gospodarskog razvitka i da na takvoj jednoj strategiji koja će biti oslonjena na pravim stožerima, na pravoj podlozi, pravim temeljima omogućimo razvitak Hrvatske i gospodarski razvitak jer ovim zakonom kao takvim nećemo postići te ciljeve. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HSS-a poštovani zastupnik Zvonimir Sabati. Izvolite!
Hvala. Gospodine predsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici! Evo, ja ću samo reći da Klub Hrvatske seljačke stranke svakako podržava ovu inicijativu. Ona je dobro došla i nećemo sada ulaziti u detalje, bilo bi dobro da je ona rezultat jedne stvarne gospodarske strategije ali nećemo o tome sada ovom prilikom. Dozvolite možda vezano za ovaj Konačni prijedlog Zakona o poticanju ulaganja nekoliko opservacija u ime kluba Hrvatske seljačke stranke. Prije svega, smatramo da bi bilo dobro da se kod upućivanja ovakvog prijedloga zakona i poticanja ulaganja u proceduru ipak možda razmisli i o jednom, o nekoliko dodatnih segmenata. Prije svega, ovdje se govori o državnim poticajima i to je razumljivo i u redu. Međutim, ako se malo spustimo po općinama, gradovima, županijama tada vidimo da se nailazi na ipak određeni broj problema koji su htjeli mi to ili ne htjeli priznati prisutni. Bilo bi dobro da možemo nekako u ovaj poticaj ulaganja staviti sinergiju i državnih poticaja i uključiti na neki način pod navodnicima ili bez navodnika poticaje jedinica lokalne ili regionalne područne samouprave. Naime, ideja nas iz kluba HSS-a je ta da vidimo da li je moguće one jedinice lokalne i područne samouprave stimulirati koje dodatno potiču ulaganja. Danas naravno postoje vrlo prihvatljivi prijedlozi o poticaju, međutim da bi se došlo do konačne investicije treba još puno vode proteći. Prije svega, treba imati osigurano zemljište, treba osigurati kompletnu komunalnu infrastrukturu i to često puta zapne zato jer ako se radi o privatnom zemljištu koje se otkupljuje po visokim cijenama onda se očekuje uvijek pomoć općine, grada ili županije da sudjeluje u svim tim procesima. I onda ja mogu reći naravno na primjeru slobodne carinske zone Varaždin ili još nekoliko poduzetničkih zona koje su u Varaždinskoj županiji formirane i postižu dobre rezultate na koje su sve probleme nailazili. Najveći problem je recimo bio što se godinu i pol gotovo govorilo o priključku struje, tko će platiti 12 megavata priključak struje. Županija ne može, grad ne može, općina Trnovec ne može. Čekamo HEP. HEP je trgovačko društvo koje radi naravno na principu profita. I tko će na kraju to sufinancirati ili platiti. I onda kad županija, kad grad, kad općina napravi veći dio posla dobit … [[Govornik se ne razumije.]] prijedloga zakona ide u državni proračun u cijelosti. Ali dobro, neka je tako, glavno da se nešto ulaže. Znači, ja predlažem da možda razmislimo da se u nekakvoj interakciji sa ovim Prijedlogom zakona o poticanju ulaganja i stimuliraju one jedinice lokalne i područne samouprave koje će sudjelovati u tim investicijskim procesima. Nadalje, govori se ili bolje rečeno ne govori se ništa o tome kako će se ukupna procedura investiranja ili provođenja investicija u nekoj zoni malo većoj ili nekoj malo manjoj provoditi. To je dobar prijedlog poticanja, međutim ja ću vam opet reći primjer poduzetničke zone Kneginec, moje općine. Kad se pojavio veliki investitor imali smo osigurano zemljište mi smo osnivali povjerenstvo, povjerenstvo koje se tjedno sastajalo i koje je podnosilo izvještaj gdje se zapinje, što tko treba napraviti. Pa ne vidim razloga da se i ovdje ovim prijedlogom zakona ne predvidi nekakvo takvo povjerenstvo da iz ministarstva u bilo kojoj zoni bilo gdje u Republici Hrvatskoj bude predstavnik ministarstva i da sudjeluje u raspravi oko problema koji se eventualno mogu pojaviti. Ta koordinacija bi ubrzala čitav niz problema ili eliminirala čitav niz problema i samim time ulijevala bi dodatno povjerenje i nadu većim ili manjim investitorima. Kad govorimo o investitorima, sigurno ovdje je korisno što su domaći i strani izjednačeni, ali ipak bez obzira na sve mi znamo da razlike postoje. Prije svega naši investitori nemaju tako veliki kapital kao što imaju neki veći strani investitori. Dakle oni nisu u istoj poziciji. Pa na kraju krajeva i kad se pojave kod banaka svi znamo koji se tada problemi pojavljuju. Što se tiče ovih grana djelatnosti koje su ovdje i spomenute, od proizvodno-prerađivačke, tehnološke … [[Govornik se ne razumije.]] inovacijske i strateške aktivnosti poslovne podrške tu svakako podržavam ideju da se dobro razmisli da li nije dobro još spomenuti, posebno naglasiti i određene izvozne aktivnosti koje bi bile, djelatnosti koje bi bile itekako korisne upravo zbog ovog našeg debalansa uvoz-izvoz. No međutim kad sam spominjao tehnološko-razvojne inovacijske centre onda bi trebalo možda jače naglasiti i, naglasiti nove tehnologije od biomedicine, informacijsko-telekomunikacijskih tehnologija i tako dalje koje su čini mi se dobro došle i mogu ostvariti dosta velike i dobiti. A sad kad govorimo opet o tim granama djelatnosti ipak da velim nekakvo razmišljanje vezano za porezne povlastice koje su ovdje u članku 4. spomenute. Jer se veli da će stopa poreza na dobit se umanjuje za 50% od propisane stope poreza na dobit u razdoblju od 10 godina uz uvjet otvaranja najmanje 10 novih radnih mjesta. To je prihvatljivo i u redu. Međutim nije isto otvoriti 10 novih radnih mjesta u proizvodno-prerađivačkoj velikoj nekakvoj industriji ili pak to napraviti u nekakvoj novoj tehnologiji. Recimo informacijska nekakva djelatnost ili nešto sličnoga. Znači tu možda na kraju krajeva bi trebalo vidjeti da li postaviti i drugačije nekakve kriterije. Nadalje govori se o potporama za opravdane troškove otvaranja novih radnih mjesta. To je u redu što se govori o stopi nezaposlenosti iako to uvijek nije jedino mjerilo i da će netko na temelju 1500 ili 2 ili 3 tisuće EUR-a baš se uputiti u neko područje Republike Hrvatske samo na temelju tog kriterija. Dobro došlo, ali sigurno da tamo gdje je investicijska klima, gdje se osjećaju određene vrijednosti koje jesu, da tamo dolazi i investitore. Isto tako malo prije sam spomenuo te razlike, te potpore koje se odnose na broj novozaposlenih, do 10 ili više jel'? To isto bi bilo dobro i u članku 8. napraviti određenu distinkciju. Naime nije isto usavršavati jednog proizvodnog radnika i usavršavati određenog informacijskog stručnjaka iz informacijskih tehnologija. Naravno ovdje se piše u … [[Govornik se ne razumije.]] i tako dalje, ali ponavljam možda bi trebalo tu razmisliti i o toj nekakvoj distinkciji. Podržavamo naravno i ove poticajne mjere koje se odnose i na postojeća trgovačka društva. To je korisno i dobro. Problemi koji se mogu kod svega toga skupa pojaviti već sam između ostalog i spomenuo, iako tu postoje opravdani nekakvi problemi koji se odnose na odnos bankarskog sustava ili banaka prema investitorima posebno onih koji nemaju dovoljno kapitala za, početak za otvaranje posebno ovih novih tehnologija i tu dolazi do problema, prigovora na dugotrajnost postupka i tako dalje. Ono što je dobro također reći često puta imamo prilike čitati i vidjeti kako se čitav niz vojarna sa zemljištem velikih površina daje na korištenje ne znam gradu, županiji ili tako dalje uz neku općenitu namjenu. Bilo bi dobro da se upravo i takve površine koje se daju faktički uvijek besplatno na korištenje precizno utvrde i za ove namjene a ne da se eventualno ne daj Bože kroz neko kraće ili dulje vrijeme to pretvori u građevinsko ali stambeno područje. To mislim da ne bi bilo dobro. Evo s obzirom da sam iznio niz tih nekakvih razmišljanja koje tu HSS ima vezano za ovaj Prijedlog zakona bili bismo naravno zahvalni kad bismo čuli i određena obrazloženja vezana i za ovu sinergiju jedinica lokalne samouprave i državnih potpora. I da vidimo da li bi se mogli ti kriteriji dodatno nekako još raščlaniti vezano i za početna ulaganja. Isto tako i za broj novozaposlenih kao i za usavršavanje. Hvala lijepa.
Hvala. Klub PGS-SBHS-NDS-a poštovani zastupnik Željko Pavlic. Izvolite.
… [[Govornik je udaljen od mikrofona, ne razumije se.]] evo dopustite dakle da u ime Kluba PGS-SBHS-NBS-a kažem nekoliko riječi o Prijedlogu zakona o poticanju ulaganja dakle s Konačnim prijedlogom zakona. Naš Klub podržava intenciju dakle ovog Zakona, intenciju koja ide ka mogućnosti da se povećaju ulaganje u Republiku Hrvatsku, da se daju dakle potpore novim poduzećima, da se osnaže postojeća poduzeća i time da se poveća broj zaposlenih u Republici Hrvatskoj. Ono što posebno ističem i da, i pozdravljam je da ovaj Zakon ima i svoju regionalnu dimenziju tj. da pokušava rješavati tu problematiku i po područjima tj. po regijama tj. konkretno po županijama. I ovaj zakon na određeni način makar mi imamo određene primjedbe dakle i registrira situaciju na terenu. Situacija je takva dakle da između naših županija, između naših regija postoje velike razlike u standardu. Dakle u gospodarskom razvoju i nadamo se dakle da će ukoliko ovaj zakon bude prihvaćen tj. neki naši eventualni amandmani ići u tome da se stvore uvjeti za ravnomjerni razvoj Hrvatske. Već imamo dakle ovakav sličan zakon, Prijedlog zakona o poticanju ulaganja i onaj prijašnji zakon dakle ovaj Zakon bio je namijenjen prvenstveno privlačenju stranih, stranih ulaganja. Ovaj zakon to izjednačava dakle između, ulaganje između stranih i domaćih ulagača. No da se vratimo na samu srž ovog zakona. Ovaj zakon dakle govori o izravnim ulaganjima. Izravna ulaganja trebala bi biti stabilan izvor kapitala za zemlju primatelja. Trebala bi pomagati u financiranju eventualnog deficita tekućeg računa platne bilance. Trebala bi imati i važnu ulogu za gospodarstvo i to kao sredstvo prijenosa tehnologije i upravljačkih znanja, te širenja pozitivnih efekata na ostatak gospodarstva. Dakle, to je nekakva stručna definicija izravnih ulaganja. No, na žalost podaci koje imamo dakle o izravnim ulaganjima u Republiku Hrvatsku u prijašnjim godinama govore nam o tome da je malo tih zahtjeva i ostvareno. Naime, na primjer najnoviji podaci o izravnim ulaganjima po stanovniku za tranzicijske zemlje srednje i jugoistočne Europe pokazuju da je Hrvatska na relativno visokoj poziciji u društvu zemalja koje su postale punopravnim članicama Europske unije ili su ovog trenutka ozbiljni kandidati za ulazak kod nje. Istina je da prema ovom pokazatelju znatno zaostajemo za Češkom i Mađarskom, ali smo ispred Slovenije i Slovačke, mnogo ispred Poljske, te pogotovo ispred Bugarske i Rumunjske. Međutim, problem je dakle glavni struktura naših ulaganja koja nije baš ohrabrujuća, pa stoga niti efekti ulaganja nisu vidljivi kao što je to slučaj u nekim zemljama Srednje Europe u kojima je ulaganje puno manje. Podaci nam govore da je u proteklih 11 godina da je najviše stranih ulaganja završilo u sektoru telekomunikacija 22,5%. Pored telekomunikacija strane ulagače je najviše zanimalo bankarstvo 20,85% stranih ulaganja i farmaceutika 12,12%. Više od 3% stranih ulaganja završilo je u naftnoj industriji. To je zapravo 8,40%. Industriji cementa 3,43% te hotelijerstvo 3,06%. Također ono što je zanimljivo i bitno je da dominira preuzimanje postojećih poduzeća dok je mnogo manje ulaganja s ciljem pokretanja novih proizvodnih aktivnosti ili green field ulaganja. Ukupno se na green field ulaganja odnosi tek približno 16,6 izravnih vlasničkih ulaganja, a prisutna su najviše uslužnim djelatnostima. Također, green field ulaganja u prerađivačkom sektoru svode se uglavnom na manje projekte. Ono što je bitno da je vrlo malo izvozno orjentiranih ulaganja, a takva poduzeća, izvozno orjentirana poduzeća postala su nositelji izvozne aktivnosti tranzicijskih zemalja Srednje Europe i što je još važnije osigurala su efekt prelijevanja na ostale sektore gospodarstva potičući porast produktivnosti i konkurentnosti cijelog gospodarstva. Na žalost, eto podaci nam govore da unatoč velikog ulaganja u Republiku Hrvatsku da nije došlo do nekih konkretnih, pozitivnih pojava što se tiče našeg gospodarstva. Malo je dakle, uvoza nove tehnologije. Malo je dakle inovacija, a na kraju krajeva malo je i novo zaposlenih ljudi u Republici Hrvatskoj. Ono na što bi između ostalih trebali, htjeli upozoriti pomoću nekih naših amandmana. Dakle, prvi amandman bi išao na članak drugi koji govori dakle o osnovnom tom dijelu ulaganja, odnosno početnom ulaganju gdje se govori da regionalne državne potpore u skladu s ovim zakonom ne mogu se dodijeliti trgovačkim društvima u teškoćama kao i trgovačkim društvima u industriji čelika i industriji sintetičkih vlakana. Ja ističem posebno dakle ovdje trgovačkim društvima u teškoćama. Što to znači? Trgovačka društva mogu biti u različitim dakle teškoćama svojom ili tuđom krivnjom. Mogu te teškoće prebroditi itd. Tu spominje na primjer teškoće tekstilne, obućarske industrije. Znači, mi ćemo tu obućarsku i tekstilnu industriju jednostavno otpisati. Dakle, po ovoj definiciji oni ne bi mogli dobiti nikakvu pomoć. Umjesto toga predlažem drugačiju definiciju, definiciju koju predlaže sam sindikat. Dakle, koji govore da bi u zakonski tekst bilo korisno unijeti pravno pravilo koje bi zabranjivalo odobravanje potpora i to poslodavcima koji ne mogu od Državnog inspektorata ishoditi potvrdu da protiv njih nije podnesena prijava u prekršajnom ili kaznenom postupku zbog kršenja propisa o radnim odnosima. Na primjer, zbog rada na crno, dugova na osnovi poreza i doprinosa i slično. Mislim da bi ovakva konkretnija ili konkretna definicija bila puno, puno prihvatljivija i da bi ona išla upravo u tom cilju da se zaštite naše radnice i radnici u takvim poduzećima, a znamo da one u nekim takvim poduzećima neću reći u svima imaju velike, velike dakle poteškoće u ostvarivanju svojih radničkih prava, da su često puta maltretirane a nemaju se kome obratiti za te svoje probleme, a za taj isti posao dobivaju jako male plaće. Također imamo i primjedbu na članak 12. koji govori o poticajnim mjerama za velike projekte ulaganja. To su projekti ulaganja od značajnog gospodarskog interesa, interesa ili kraće rečeno strateški projekti. Iza nas je dakle ova klauzula u stavci 3. dakle da se za velike projekte ulaganja, u područjima županija Republike Hrvatske gdje je registrirana stopa nezaposlenosti iznosi preko 20%. Dakle, da oni imaju pravo na određene poticaje. Imaju pravo prvenstveno na troškove izgradnje nove tvornice ili industrijskog postrojenja, tj. da dobivaju bespovratnu novčanu potporu i ono što je posebno bitno da dobivaju bespovratnu novčanu potporu i za troškove kupnje novih strojeva odnosno proizvodne opreme. Mi mislimo da gotovo nema županije u Republici Hrvatskoj u kojoj dakle poslodavci ne bi trebali ili bi trebali dobivati takvu potporu, pa predlažemo dakle da ova granica nezaposlenosti bude 10%. 10% jer nema velike razlike između recimo stope nezaposlenosti koje eto u Međimurskoj županiji 15,5% i stope nezaposlenosti u recimo Karlovačkoj županiji gdje je 21,6% a imaju na primjer iste probleme na primjer u tekstilnoj industriji. Znamo za probleme u tekstilnoj industriji u Dugoj Resi. Znamo za probleme u tekstilno-obućarskoj industriji u Međimurskoj županiji. Ukoliko dakle bi primijenili ovaj članak da nam granica bude 20% nezaposlenih. Dakle, tekstilci Međimurja ne bi mogli dobiti dakle te beneficije pomoću kojih bi mogli dobiti barem malu potporu za troškove kupnje novih strojeva odnosno proizvodne opreme, a to im je itekako potrebno i to svima, pa mislim da bi tu bilo trebalo razmisliti o tome. Jer velim, radi se o strateškim razvojnim projektima. Ono što bih još na kraju dakle rekao, ovaj zakon samo djelomično rješava problem našega gospodarstva. Znamo da je najveći problem, ukupni problem našeg gospodarstva konkurentnost, znamo da Hrvatska bilježi određene uspjehe, dakle da se polako penje na toj stopi konkurentnosti u svijetu. Trenutno je negdje na 62. mjestu od 117 zemalja. U grupi je s Bugarskom i Rumunjskom, ali sami poduzetnici još i dalje upozoravaju da su prisutni problemi korupcije, nedovoljna efikasnosti državne uprave, nedovoljnog ulaganja u istraživanja i razvoj, da su problemi na području transfera tehnologije, proračunskog deficita stranih ulaganja kao izvora novih tehnologija, niske kvalitete poslovnih škola itd. Da su naši poslodavci svakodnevno dakle isto izvrgnuti novim fiskalnim pritiscima. Tu samo mogu spomenuti jedan od najvećih, najbitnijih dakle uvođenje vodnog doprinosa koji je itekako otežao gradnju novih proizvodnih pogona. Tu je problem i raznih novih lokalnih poreza, lokalnih … [[Govornik se ne razumije.]] na što su naše općine, gradovi i županije prisiljeni jednostavno jer imaju premale proračuna. I dakle mislim da bi i ovaj problem trebalo isto tako uskladiti sa svim ostalim segmentima, prvenstveno da on postane i dio gospodarske strategije. Dakle, načelno podržavamo ovaj zakon. A vidjet ćemo dakle kako će proći znači amandmani i onda ćemo tako i glasati. Hvala lijepa.
Hvala. Klub SDP-a, potpredsjednik Doma poštovani zastupnik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, poštovane kolegice i kolege. Dakako da svaki zakon koji potiče ulaganja koja trebaju dovesti do povećanja nacionalnog bruto proizvoda koji trebaju otvoriti nove investicije, stvoriti mogućnost stvaranja novih radnih mjesta i novog zapošljavanja raduje i dobro je došao. I u tom pogledu i mi smo sa velikom pozornošću, bez obzira što je ovaj materijal relativno kasno došao pristupili proučavanju materijala vjerujući da ćemo dobiti značajnije promjene i novitete u odnosu na već važeći Zakon o poticaju ulaganja u Republici Hrvatskoj. No moram reći da smo se poprilično razočarali. Prvo na što želimo upozoriti sasvim načelno da većina mjera, poticajnih mjera iz članka 3. ovoga zakona koji govore na znam o poreznim, carinskim potporama za opravdane troškove kod otvaranja radnih mjesta, usavršavanje i povezanih sa ulaganjem, itd. zapravo postoje u postojećem zakonu. Međutim praksa postojećeg zakona pokazuje nešto što je veoma važno. Problem koji se između ostaloga želi postići, a naznačava se i kao cilj ovog prijedloga zakona, a to je ujednačeno ili ravnomjerni razvoj Republike Hrvatske ili ravnomjerno zapošljavanje, zaposlivost zapravo se teško može riješiti ovim prijedlozima zakona. Sasvim načelno govoreći. Znate, nemate puno mogućnosti i koristi od poreznih olakšica u gospodarskim subjektima ako ti su gospodarski subjekti nisu u stanju ostvariti zapravo dobit, jer imaju tako loše poslovanje ili nemaju takvu mogućnost. I ono što je veoma važno uočiti jeste neujednačeni razvoj Republike Hrvatske da njena periferna područja sve više i više zaostaju za centralnim područjima, razvijenim područjima. I u takvoj situaciji je posve jasno da bi zapravo trebale raspravljati o jednoj novoj mjeri kroz poticaje ulaganja, to su tzv. direktna ulaganja koja trebaju omogućiti stvaranje proizvodnih jedinica u kojima će se otvoriti nova radna mjesta i zapošljavati i istodobno koje će početi prerađivati sirovinu koja se nalazi na tom prostoru bilo kao prirodno bogatstvo, bilo kao bogatstvo koje će stvoriti ljudi kao poluproizvod ili kao sirovinu za višu, na višu razinu prerađivačke kvalitete novog proizvoda, naravno pod uvjetom da taj proizvod ima, prođu na domaćem i stranom tržištu. Inače, sve ovo što ovdje se nudi nije loše, ali neće biti dovoljno da se zapravo počne provoditi regionalna politika razvoja u Republici Hrvatskoj i da se ovi problemi koji su do sada već postali do te mjere ozbiljni da se naši građani ne samo gospodarski, ne samo socijalno, nego i politički pa i kulturno organiziraju i interesno opredjeljuju da bi stvarali zapravo političke stranke koje ne vode više samo regionalnu politiku, što je dobro i što mi svi podržavamo, nego zapravo koje vode sve više i više autonomašku politiku koju pokušavaju doći do toga da upravljaju svojim resursima neovisno o državnoj centralnoj vlasti. Mi na to upozoravamo i smatramo da to pitanje treba početi rješavati sasvim ozbiljno, brzo, ne samo zbog prosperiteta i razvoja ukupne Republike Hrvatske nego i zbog problema koji ako to ne budemo rješavali se mogu pojaviti i mogu stvoriti. Drugi problem na koji upozoravamo jeste da nije dobro direktno involvirati državu i državne institucije u gospodarske subjekte. Ovo je opet načelno. Ovdje se sada svi posluju sa bivšeg fonda gdje se je zapravo htjelo izbjeći koliko toliko direktno uplitanje države u gospodarske procese, zapravo sada vraćaju nazad ministarstvu, resornom ministarstvu i drugim ministarstvima koji će se ovim poslovima baviti. I tog momenta zapravo ne samo što imamo jedan novi paraetatistički oblik upravljanja jednim dijelom i akumulacije koja se ostvaruje u okviru državnog proračuna i alokacije, te akumulacije u gospodarski sustav putem poticaja ulaganja, nego u biti zapravo radimo jednu vrlo ozbiljno pitanje da počinjeno na gospodarske subjekte koji će se javljati bilo domaći bilo strani ili fizičke osobe da bi dobili poticaj ulaganja. Počet ćemo primjenjivati upravne postupke, a eventualno i upravne sporove. E jedini je problem što ovaj zakon, to je treća naša primjedba u uopće nije predvidio kako će se rješavati sporovi koji nastanu između subjekata koji će se javljati kao kandidati za ostvarivanje poticajnih mjera, i naravno države odnosno konkretno resornih ministarstava. Prema tome ove tri, četiri važne stvari nas upućuju da zapravo imamo jednu situaciju koja je suprotna nekakvim načelnim stajališta u koje smo imali i u suradnji i prihvatili i u suradnji sa Europskom unijom, ali i sa potrebom našeg gospodarstva, a to je da zapravo država treba stvarati uvjete restrukturiranja gospodarstva kroz privatizaciju i pretvorbu otvarati mogućnost i slobodnog poduzetništva da razvija i istodobno da država stvara jednake šanse i prilike za svakog poduzetnika, a ne da ona bude direktno u tom dijelu uvučena. Zbog toga mi smatramo da bi zapravo trebalo raspraviti mogućnost da se umjesto ovoga prenošenja ovlasti ponovo na, i vraćanja obaveza ponovo na ministarstvo, eventualno razmotri. Da umjesto fonda bude agencija ili nekakvo drugo tijelo koje će zapravo raditi po principu nositelji javnih ovlasti koje bi dali zakonom, a da u isto vrijeme ministarstvo obavi ono što je daleko važnije a to je nadzor nad zakonitošću rada i provođenja zakona u praksi. Naravno iza toga samo po sebi slijedi i naša, iz ove četiri prethodne načelne primjedbi, slijedi i naša peta načelna primjedba da je prava šteta da zapravo ovaj zakon ne možemo raspraviti u dva čitanja nego je predloženo po hitnom postupku i da bi on trebao stupiti na snagu 1. siječnja iduće godine. I zapravo šta će se dogoditi? Čitav niz pitanja koje su već prethodno kolege spomenuli, a evo i neke mi spominjemo i načelne i pojedinačno, upozoravaju da je zakon nedovršen, da ga treba dorađivati i usavršiti i to kako sa ekonomskog tako sa pravnog aspekta, a naravno osobito u onom segmentu posebice sa socijalnog osvrta o čemu ću kroz pojedinačne primjedbe također nešto reći. I posebnu stvar koju valja naznačiti. Ovdje se spominju znate ciljevi koji se zakonom žele postići kao što je povećanje bruto domaćeg proizvoda pa onda se zapravo isti cilj opravdava drugim ciljem istim, povećanje BDP-a po glavi stanovnika, pa to je posljedica ako se poveća nacionalni brutoproizvod pod pretpostavkom naravno da raste nacionalni dohodak, to je pitanje o kojem bi trebalo voditi računa, ali o tom po tom, nećemo sada o tim sitnicama raspravljati nego se otvara ono što je daleko važnije kao pitanje oko kojeg bi se trebalo kao pojedinačno posebice raspraviti. Sam predlagatelj u obrazloženju zakona kaže da je zakonom bio, sadašnjim zakonom predviđen Fond za poticanje i otvaranje novih radnih mjesta i da sada to više neće raditi fond nego će za to raditi Ministarstvo gospodarstvo, rada i poduzetništva direktno preuzima poslove poticaja zapošljavanja i otvaranja novih radnih mjesta i stručne izobrazbe ili prekvalifikacije. Poštovane kolege i kolegice mi iz Kluba zastupnika SDP-a na ovakvo širenje poslova bez promjene Zakona o nadležnosti ministarstava, teško bi mogli pristati. Prvo iz razloga što se stvaraju paralelne institucije. Šta će raditi zapravo zavodi i agencije koje po posebnom zakonu vrše poticaje i obavljaju poslove zapošljavanja, za čega su one plaćene, za čega se taj dio u proračunu izdvajaju dodatna sredstva. Dalje otvara se pitanje sasvim ozbiljno, na koji način će to ministarstvo raditi. Hoće li ono praviti sada zapravo pododjele svoje po terenu, po jedinicama lokalne i regionalne samouprave koji će trebati obavljati ove poslove i preuzimati zapravo, biti nositelj gospodarskih ovlaštenja u izvršavanju zakona. E pa to nije isto! Izvršavanje zakona je nešto drugo, ovo su poslovne funkcije koje trebaju obavljati i u takvoj situaciji je sasvim sigurno da će napraviti greške. Treću stvar koju bi htjeli reći jeste da zakon sam kaže u obrazloženju, ne pravi razliku između domaćih i stranih ulagača, a onda u nastavku tog istog stavka zapravo piše rečenica koja kaže: Cilj je zakona potaknuti domaće gospodarske subjekte da potiču svoje investicije i sve aktivnosti. Valjda je cilj zakona ovdje da potiču i jedne i druge, da postaknu investicijske funkcije i aktivnosti i usmjere ih u Republiku Hrvatsku osobito u područja koja su nerazvijena ili koja se nedovoljno razvijaju i koje imaju visoku stopu nezaposlenih da bi se rješavala i gospodarska i socijalna pitanja. Moramo reći da je dosta interesantno i ovo stajalište iz obrazloženja da prilikom izrade modela primjene poticajnih mjera za zapošljavanje, posebno se uzima u obzir kriterij registrirane stope nezaposlenosti prema podacima Državnog zavoda za statistiku za pojedina područja gdje je potrebno ulaganje realizirati imajući u vidu bitnu činjenicu, vrlo veliku disproporciju u registriranim stopama nezaposlenih u pojedinim dijelovima Republike Hrvatske. Ali gospodo prije toga treba odgovoriti na pitanje, a koje gospodarske djelatnosti je moguće tamo ostvariti koje će otvoriti nova radna mjesta i zapošljavati, proizvesti proizvod koji će imati prođu i donositi dohodak. Mi na to pitanje ne možemo odgovoriti bez sustavne i smislene gospodarske politike koja mora proizaći iz gospodarske strategije Republike Hrvatske a koju na žalost nemamo. I u takvoj situaciji se zapravo krug zatvara. Mi moramo otvoreno o tim pitanjima progovoriti i moramo otvoreno početi razgovarati o tome šta imamo, šta nemamo i na osnovu čega ćemo primijeniti ovaj zakon, jer gospodarsku strategiju Republika Hrvatska nije donijela. Prestankom ili odgađanjem suradnje sa Međunarodnim monetarnim fondom vezano za stend by aranžman praktički ni nemamo više ni ekonomsku politiku za ovu sljedeću godinu ili barem Vlada je nije prezentirala u ovom Parlamentu da bi o tome bio upoznat, niti našoj javnosti. Prema tome u takvoj situaciji se postavlja, a na osnovu kojih to kriterija će stvarno osim golih statističkih podataka dobiti. Bojimo se naime jedne stvari koja je veoma važna. Da se ne bi dogodilo da se eventualno počnu odvijati nekakva investicijska ulaganja koja u svoj biti će biti promašene investicije i zapravo progutati i novce investitora ali i poticajne mjere koje i sredstva koja dajemo iz ovih poticajnih izvora Republike Hrvatske. Posebno sada nekoliko pojedinačnih primjedbi. Najvažnija za nas primjedba je gotovo, ja ne znam je li to greška ili namjera, nije mi jasno, da se u članku 5. kaže između ostalog ovako: "U iznos opravdanih troškova ulaganja iz članka 2. točke 5. i članka 4. ovog zakona neće se uračunavati iznosi dijela ulaganja koje čine zemljište itd. itd. Sada se postavlja pitanje šta to znači, da bilo tko, tko hoće stvoriti potpuno novu investiciju mora kupiti zemljište, mora osigurati nekakve, zašto mu se to priznati neće ili bolje rečeno da li je to situacija kada kažemo bilo tko onda ne mislimo samo na trgovačko društvo i fizičke osobe. Šta je sa jedinicama lokalne i regionalne samouprave koje imaju takva zemljišta i koja mogu kao svoj doprinos zajedničkom ulaganju uložiti ta zemljišta i zašto bi ih sprječavali da zapravo to čine, ali na osnovu toga zajednički tražiti poticajne mjere za ostvarivanje određenih poticaja od strane države radi razvoja svog kraja i zapošljavanja i rješavanja ozbiljnih pitanja. Oko poreznih dijelova naravno sad visina hoće li biti ne znam milijun i pol eura u kunskoj protuvrijednosti i do 10 godina itd. ili će to biti više kao što se predviđa u stavku 4. ka se oslobađa 100% ako je … [[Ne razumije se.]] od 8 milijuna eura. To je zapravo vezano i uz mogućnosti proračuna i poticajnih sredstava. Ali ono što je veoma važno. Ovdje treba naznačiti do 10 godina da će biti oslobođeno, a u zadnjem stavku 7. se lijepo kaže, s tim ulaganjima da će izvoziti najmanje od 5 godina, ali ne kraći od razdoblja korištenja poticajnih mjera. E sada zapravo smo odredili najnižu dob, pet godina. Prema tome onda nije do 10 nego najmanje 5 do 10 godina. To bi trebalo popraviti tako a jednostavno naši poduzetnici kada u te poslove ulaze znaju o čemu se radi. Ista stvar je vezano uz jedno pitanje koje je dosta interesantno, znate. To je potpora kod opravdanih troškova, otvaranje novih radnih mjesta gdje se u krajnjoj liniji, u stavku 3., predviđa da to može iznositi do 3 tisuće eura. Znate, kad to preračunate onda je to nešto malo manje od bruto prosjeka zajamčene plaće u Republici Hrvatskoj. E sad se postavlja pitanje, ako je to malo manje od bruto zajamčene plaće, onda se postavlja pitanje da li je to zapravo poticajna mjera ili je to sada postala socijalna mjera, ali ne više za nezaposlenog niti za radnika nego za poduzetnika koji skida sa sebe obaveze, cijene rada i u takvoj situaciji mi podržavamo ovo rješenje, ali onda mora se bitno mijenjati osnovica za oporezivanje plaća i dohodaka koji su u Republici Hrvatskoj. to ne može biti više tako niska zajamčena plaća, ona se mora popeti na višu razinu. U članku 8. naravno kad su u pitanju ova osposobljavanja općeg usavršavanja, malo je to općenito nedefinirano, ali posebice u b), pod točkom b) govori se o stjecanju teoretskih i praktičnih znanja, a postavlja se pitanje šta je sa vještinama. Ima jako puno potreba za stjecanje novih vještina za radi preoblikovanja i osposobljavanja za preuzimanja operativnih poslova. I ostaje pitanje u članku 13., 14. i 15. sasvim jasno, to je pitanje rješavanja sporova koje je potpuno ispalo. To pitanje se mora jedno novo poglavlje ugraditi jer se mora otvoriti s obzirom na ustavne odredbe, u članku 18. i 19. da na sva rješenja državnih tijela moraju se imati mogućnost uložiti žalba. Iznimno se žalba može uskratiti, ali ne može se uskratiti upravni spor. Prema tome, ta pitanja treba odrediti i treba riješiti pitanje upravnih sporova. I naravno, imati u članku 15. u stavku 1. potpuni tipfeler. Kaže, uredbu iz članka 13. stavka 7. Nije stavak 7. nego stavak 8. iz članka 13. U stavku 8. se Vlada ovlašćuje da će uredbom urediti ova pojedina pitanja. Hvala lijepa, gospodine predsjedniče.
Hvala. Klub HNS-a, poštovani zastupnik Jakša Marasović. U 12 i 14 je isteklo vrijeme za prijavu za raspravu od 10 minuta po ovoj točci.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre. Ja ne smijem reći, ali ovo je nužnost. Ovaj zakon ima u sebi "E", dakle, mi podržavamo ovaj zakon. Jer samo po sebi se to razumije, dakle, ova problematika se usklađuje sa europskom pravnom stečevinom i mi nemamo, mi ćemo glasati za ovaj zakon. Ali se postavlja nešto drugo. Zakon se zove, dakle, Zakon o poticanju ulaganja. Pitanje za koga mi donosimo ovaj zakon. Netko je maloprije govorio ovdje u što su se ulagalo najviše u Hrvatskoj. Telekomunikacije i bankarstvo. Šta se dogodilo s tim ulaganjima? Privatizirano je to nacionalno dobro, otpuštani su radnici, dakle, to su ulaganja gdje je dolazilo do otpuštanja ljudi. I u bankama i u telekomunikacijama. Ja koliko logički razumijem, poticati nekakva ulaganja bi trebalo u prvom redu u svrhu zapošljavanja i smanjivanja stope nezaposlenosti. Danas tih investicija ima malo, mislim da je kolega iz ovih kluba regionalnih stranaka kazao da je postotak oko "greenfield" investicijama koje su u Hrvatskoj vrlo male, vrlo mali je postotak, i pitanje je jesmo li mi sve napravili da omogućimo ulagačima takove investicije. Jesmo li osigurali sigurna ulaganja, dakle, sigurne uvjete za ulaganja? Jesmo li napravili sve druge pretpostavke u smislu infrastrukture, komunalne infrastrukture? Ja nisam baš siguran da jesmo. Danas se otvaraju mnoge gospodarske zone u Hrvatskoj, ne znam, par stotina, čini mi se. Pogledajte šta je u tim zonama. Najmanje proizvodnje, trgovina i to država protežira, to ova Vlada protežira. Protežira se trgovina jer se PDV ubire na granici, uvozi se sva roba. U Hrvatskoj, opća slika je u Hrvatskoj da se u Hrvatskoj ništa ne isplati proizvoditi, a nekada smo bili u jednom drugom sustavu ne samo u bivšoj državi nego i na ovim područjima snaga, recimo, u metaloprerađivačkoj industriji. I onda smo to privatizacijom sve uništili, od tih prostora napravili prodajne centre i tu snagu, ako hoćete i ljudsku i znanje koje smo imali, danas je potpuno neiskorišteno. Jedan broj ljudi koji gravitira prema sjeveru Italije je prešao u Italiju raditi, a mnogi su otišli u penziju, minimalne penzije i eto, mi kao čudo od zemlje imamo sa milijun i 400 tisuća zaposlenih i milijun i 100 tisuća penzionera i još uvijek funkcioniramo. Pitanje je kako? I ne samo da funkcioniramo nego Proračun za ovu godinu nam je 9% veći nego prethodne godine. A rast BDP-a je 4 i po posto. Dakle, ukupan BDP jer je proračun otprilike pola BDP-a, ukupan BDP za sljedeću godinu se predviđa potrošiti kroz proračun. Ukupan rast BDP-a. I to je, to su ti problemi o kojima se, ja bi kazao, ne razmišlja, a da, još sam zaboravio da nešto moram kazati, vezano za to kako je nekim investitorima koji dođu u Hrvatsku. Do papira ne mogu doći nikako, ne postoje ni prostorni planovi, a kamoli neki drugi nižeg stupnja koji bi omogućili ulaganja u općinama i gradovima. A i ondje gdje ima takvih planova birokracija radi po svome. Nikakvi papir se ne može dobiti bez da to platite i pitanje kad to čovjek koji dođe tu i počne se zanimati za ulaganje. Pitanje da li mu padne na pamet da se uopće vrati više na u Hrvatsku jer to vjerojatno ima i u drugim zemljama, ali nigdje nije izraženo kao kod nas. Moguće da je u ovim istočnim zemljama, ali tamo će taj koji hoće investirati puno lakše investirati jer su plaće na pola od naših i manje od pola od naših. Nedavno je izašlo u novinama koliki je otprilike, kolike su plaće u Hrvatskoj i Sloveniji, Mađarskoj, Rumunjskoj pa ste vidjeli mi smo odmah drugi iza Slovenije i to je još uvijek malo, još uvijek govorimo o lošem standardu. Pitanje je kako je to raspodijeljeno, ta prosječna plaća od 4 tisuće i 600 kuna, kad je pretvorite u bivše marke ili eure i nije tako mala, ali koliko ona pokriva troškove? To je veliko pitanje i zbog toga se kažem mi ćemo biti za ovaj Zakon samo ne znam kome ćemo poslužiti, ne znam koliko će se koristiti i ova planirana sredstva ministre vjerojatno ćete teško potrošiti. Evo hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Valter Poropat. Izvolite. Molim?
Pojedinačna rasprava, je li tako?
Da.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, poštovani gospodine ministre s kolegom. Uzimajući u obzir da je ovaj Prijedlog Zakona o poticanju ulaganja po hitnom postupku možemo u raspravi dati smjernice i prijedloge koji će u mnogo čemu jasnije i bolje definirati poticanje ulaganja. Naravno da smo mi u IDS-u podržali i podržat ćemo prijedloge koji će ići u smjeru boljih rješenja i poboljšanja onoga što je do sada bilo na poticanju ulaganja. Dosadašnjim Zakonom o poticanju ulaganja predviđene su bile poticajne mjere iz područja poreznih olakšica, carinskih olakšica, poticaj za otvaranje novih radnih mjesta i poticaja za edukaciju ili prekvalifikaciju djelatnika. Neovisno o poticajnim mjerama koje propisuje zakon osnovne prepreke u realizaciji investicija u Republici Hrvatskoj očituju se u administrativnim preprekama i nedostatku koordinacije između državnih institucija, ali i javnih poduzeća. Teško je odlučiti se za pokretanje nekog investicionog projekta ukoliko na terenu ne postoji adekvatna regionalna samouprava, odnosno adekvatna infrastruktura, a kada je riječ o većim projektima lokalna i regionalna samouprava nisu je u mogućnosti same ostvariti. Dakle, dešavaju se prijedlozi, dolaze investitori, a infrastruktura kao takva jednostavno je toliko skupa da je jedinice lokalne i regionalne samouprave ne mogu same isfinancirati. Analizirajući prijedlog ovog Zakona možda treba pojasniti rješenja nekih nedoumica. Naime, ukoliko netko želi investirati u novi proizvodni pogon gdje bi zaposlio 100 novih radnika i pri tome razmatra moguću destinaciju isti neće moći pouzdano izračunati trošak investicije i poslovanja u određenom razdoblju, a upravo je to od krucione važnosti za izbor destinacije. Ovdje se nameću pitanja konkretno kupnje, odnosno prodaje zemljišta. Možemo konstatirati da je Zakon u nekim stvarima nedorečen i u njegovoj provedbi. Osobno smatram da bi koordinaciju trebale provoditi državne agencije po uzoru na IDA iz Irske, "Čeh Invest" iz Čehoslovačke, "DTH" iz Mađarske i da ne nabrajam dalje. Sve zemlje u tranziciji imali su takve ili slične agencije i još ih imaju i one koordiniraju poslove za poticanje ulaganja. Ovdje želim spomenuti da smo u Istri osnovali prije nekoliko godina Istarsku razvojnu agenciju koja je u vlasništvu Istarske županije i svih gradova u Istri preko koje se direktno financijski podržavaju poduzetnički projekti i sugovornim odnosima sa bankama i ministarstvima plasiraju se sredstva obrtnicima, srednjim i malim poduzetnicima. Nakon toga učinjen je još jedan korak kad su Istarska županija i Istarska razvojna agencija osnovale Jamstveni fond Istra 21. Taj Jamstveni fond s kojim, koji poduzetnicima jamči njihove kredite kod poslovnih banaka, a banke istima poduzetnicima preuzimaju samim time, s tim Fondom preuzimaju manje rizike i tim poduzetnicima smanjuju kamate na kredite što je sigurno za svaki primjer kao pohvala. Dalje što želim reći je da se Zakonom o poticanju ulaganja treba jasno odrediti da isti predstavlja temeljni mehanizam za pokretanje poluga rasta hrvatskog gospodarstva i to revitalizacija proizvodnje, izvoza, malog i srednjeg poduzetništva, inozemnih direktnih investicija te regionalnog razvoja. Pored pozitivne opće klime za ulaganja kratke i jasne procedure pod poticajne mjere su od iznimne važnosti za odabir odredišta ulaganja. Što se sufinanciranja tiče, sufinancirati treba ulaganja u djelatnosti koje se bave izvozom, stimulirati proizvođače, ali i izvoznike bez obzira da li su direktni proizvođači ili ne, stimulirati izvoznike usluga i što posebno podvlačim stimulirati turizam, stimulirati ulaganja u područja od posebnog interesa, ulaganja u grane i djelatnosti od posebnog interesa, sufinanciranje kamatne stope na kredite za proizvodnju, izvoz, ulaganje u područja od posebnog interesa, grane i djelatnosti od posebnog interesa, sufinanciranje izgradnje infrastrukture, kupovine zemljišta, izgradnje objekta naravno ovisno o području gdje se investira ili grani i djelatnosti koja je od posebnog interesa. Sufinanciranje zapošljavanja, sufinanciranje školovanja, obuke, prekvalifikacije, sufinanciranje istraživanja i razvoja. Ovdje želim posebno napomenuti s obzirom da je Hrvatska mala zemlja s velikim potencijalom visoko kvalificiranih i visoko školovanih ljudi možda je potrebno naglasiti i sufinanciranje istraživanja gospodo i razvoja pod posebnom stavkom. Sufinanciranje je uvijek potrebno povezati s iznosom investicije i brojem novozaposlenih djelatnika osim kod sufinanciranja zapošljavanja, školovanja, obuke i prekvalifikacije gdje iznosi trebaju biti određeni po osobi. Da spomenem par i ostalih mjera. Uvesti mogućnost ubrzane amortizacije što je vrlo interesantna stvar, novo uposlene djelatnike osloboditi socijalnih davanja od najmanje 12 mjeseci, u područjima od posebnog interesa omogućiti korištenje zemljišta i objekata u vlasništvu države bez naknade, ili ustupiti zemljišta i objekte uz obavezu pokretanja gospodarskih djelatnosti i zapošljavanja. Ovo se već u nekim primjerima i pokazalo ostvarivo, posebno stimulirati poduzeća koja u svom izvoznom programu koriste sirovine i poluproizvode iz Hrvatske ili da su im isporučitelji hrvatska poduzeća, poticati razvoj industrijskih zona i slobodnih carinskih zona, pojednostaviti carinsku proceduru i prilikom "unutrašnje potrošnje" u Hrvatskoj. I još to posebno podvlačim a to je osmisliti posebne pogodnosti za naše građane koji se vraćaju iz dijaspore. A oni su naše pravo bogatstvo. Ovo govorim iz razloga toga što upravo iz županije odnosno iz grada Labina, iz Labinšćine odakle dolazim ima puno ljudi koji žive izvan Hrvatske a jedan lijepi broj je ljudi koji bi htjeli svoje znanje i svoj novac uložiti u našu zemlju. Poštovani gospodine ministre! Naravno da će IDS kao što je i predsjednik kluba Damir Kajin rekao podržati praktički svako rješenje koje će biti bolje od onog kojeg imamo sada a vjerujem da će i u ovom čitanju doći do nekih dodatnih stvari koje bi mogle poboljšati ovaj Zakon o poticanju. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege! Najprije bih želio reći da sam pomalo razočaran činjenicom da čak ni svi klubovi nisu našli za shodno da se očituju na ovaj zakon koji je jedan od najznačajnijih koje smo uopće imali u protekle 3 godine, zakon o kojem ovisi kvaliteta života u ovoj zemlji i praktično svaki segment tog života. Ono što mi nadalje smeta je činjenica da ovdje u ovom početnom dijelu, obrazloženju samog zakona imamo jednu konstataciju za koju smatram da trebamo podvući. Naime, jasno stoji da je dosadašnji Zakon o poticanju ulaganja, da taj zakon nije ostvario očekivane rezultate u razdoblju od 2001. do 2005. godine. Ja se pitam što smo čekali toliko vremena? Zašto ne postoji redovna godišnja analitika učinka ovakvih zakona? Zašto se mora tek krenuti u korak broj 2 nakon punih 6 godina? A u punih 5 godina smo imali samo evo stoji brojkom ovdje 42 novoosnovane tvrtke. Svega 700 milijuna eura investicija, zahvaljujući tom zakonu i svega nekoliko tisuća planiranih radnih mjesta. Planiranih. Ne znam koliko ih je i dan danas ustvari i realizirano. Ja sam se javio iako ja nisam stručnjak za ovo područje barem ne ekonomsko-gospodarski dio ali ću se barem očitovati na onaj dio gdje mogu pomoći i gdje smatram da trebam kao saborski zastupnik reći nekoliko riječi. Naime, u uvodnom dijelu zakona stoji da je prilikom izrade modela primjene poticajnih mjera za zapošljavanje posebno, ovo podvlačim posebno uzima se u obzir kriteriji registrirane stope nezaposlenosti prema podacima Državnog zavoda za statistiku. Dakle, samo postotak nezaposlenih. Ne i struktura nezaposlenih. Ne i profil nezaposlenih. Ja ne vidim ovdje ništa vezano uz prekvalifikacije koje smo eventualno pokušali u tijeku tih proteklih nekoliko godina. Da li je to možda razlogom zbog čega to nije išlo onako kako smo željeli. Ja ću vam gospodine ministre samo navesti primjer Slovačke gdje sam nedavno boravio. Gospodin Pupovac nije mogao otići na taj sastanak pa me je zamolio da ja odem i gospodin predsjednik Sabora je to odobrio. Tamo je bilo upravo riječi o ovakvoj materiji pod jednom od točaka i kolege iz Slovačke su nam rekli, znate niti jedan ozbiljniji investitor koji dođe u Slovačku mi ga ne primimo ispod delegacije u rangu sljedećih ljudi, ministar gospodarstva, župan, gradonačelnik. Ministar jasno obrazlaže pravnu regulativu, prednosti investicija, olakšice i sve ostalo. Župan obećaje investitoru jer su pod njim stručne i srednje škole da će upisnu politiku u te škole i programe tih škola prilagoditi kome i čemu? Upravo potrebama gospodarstva i tih potencijalnih investitora. Dakako gradonačelnik obećaje što? Komunalnu infrastrukturu, vodu, struju, plin. Kroz 5, 6 ili 12 tjedana sve se dogovara. Zašto u nas se ne može u tom sastavu primati ozbiljne investitore? Zašto se na takav ozbiljan način ne može pristupiti pokušaju da se unaprijedi jasno ciklus investicija u našoj zemlji? To ne bi smjelo biti za nas nemoguće. Nadalje, ja imam prigovor i gledajući moju županiju. Ja sam puno puta rekao i mom županu i predsjedniku gospodarske komore, vi nikada ne sjednete zajedno, predsjednik komore, župan, rektor. Bezbroj je mogućnosti. Europa vam već godinama nudi Tempusove projekte stipendiranja stručnjaka itd. Uvijek tko ih dobije? Dobiju ih znanstvenici bazičnih znanosti itd. Nikada se ne nađe prostora da se dogovorimo da ode nekoliko varioca iz "3. maja", iz "Uljanika", iz "Končara" da nauče tehnologiju varenja nekakve legure ili nešto što ne znamo, … [[Govornik se ne razumije.]] neke plastike koju ne znamo da bude otpornija, kvalitetnija itd. Dakle, nema koordinacije, nema nikakve organizacije, ništa nije naslonjeno na stvarne potrebe gospodarstva i na ono što planiramo činiti u budućnosti. Ništa. Samo malo gledam neke stvari koje sam podvukao da ne ponavljam ono što su kolege već rekli. Još jedno pitanje koje postavljaju moji gorani. Kažu, ako će se ovdje uprosječiti nezaposlenost po županijama i to biti osnovni kriterij onda gdje smo mi gorani, dakle jedno pasivno područje, jedno područje gdje građani žive u ekstremnim uvjetima, gdje je Zakon o brdsko-planinskim područjima im davao jasno vjetra u jedra, da li će ovaj zakon derogirati drugi zakon i njihovu poziciju učiniti sad težom itd.? Dakle, to je jedna bojazan od koje jasno se postavlja sada vezano uz mikro regije, mikro područja unutar naših županija a morate priznati da se radi o vrlo ozbiljnoj materiji. Isto tako jesu i otoci gdje bi morali svakako učiniti sve da ne dođe do nekakvih poremećaja u odnosu na relativno pozitivne propise i zakone koje smo ranije donijeli, ne ovaj sastav Sabora nego onaj prije nas, ali mislim da to treba poštivati, treba ono što je dobro održati i sačuvati. Vezano uz članak 1. ovoga zakona stavak 3. … [[Govornik se ne razumije.]] poticajne mjere uređene zakonom odnose se na projekte ulaganja u proizvodno-prerađivačke gospodarske aktivnosti. Za svaku pohvalu, i to je dobro, to je na prvom mjestu. I posebno ono što su kolege rekli mi podržavamo u HNS-u sve ono što je izvozne prirode prije svega. Međutim, ja bih želio reći pod d) tehnološko-razvojno inovacijske centre. Tu moje iskustvo a znam kakva je situacija u brojnim županijama tehnološko-inovacijski centri uistinu su negdje naslonjeni na potrebi gospodarstva ali najčešće ne. To su centri koji nisu u većini slučajeva opravdali svoje postojanje, nisu zaposlili bogzna koliko obitelji temeljem njihovih projekata i temeljem onoga što su oni radili u zadnjih deset, petnaest godina i nisam siguran da oni zaslužuju bar ovako postavljeni kako jesu da dobiju dodatna sredstva i da budu odmah rangirani iza razvojno-prerađivačke industrije i gospodarstva. A pod c) strateške aktivnosti poslovne podrške, ja nemam pojma šta je to, ne mogu vam pomoći. D) turizam, želio bih se osvrnuti kad su kolege ovdje spominjali turizam. Naš stalni plač oko turizma. Znate, turizmu u Hrvatskoj treba manje poticaja i pomoći kada su u pitanju kreveti, kada su u pitanju zidovi, kada su u pitanju bolje tih zidova. Turizmu treba podrška onog dijela naše industrije koji treba hraniti turizam. Ako turizam jeste izvozna grana pod utjecajem da prodajemo domaće proizvode strancu koji dolazi. Ako prodajemo uvoznu hranu a to je slučaj u 70% onoga što oni konzumiraju onda jasno ja postavljam pitanje kolegama koji su ovdje sugerirali ove izmjene da li se to odnosi na sve dijelove turizma ili primarno na poljoprivredu i slične industrijske grane koje trebaju hraniti taj turizam i kroz to jasno će znatno povećati izvoz ove zemlje kroz turističku ponudu. Vezano uz ovu koordinaciju gdje također smatram da bi ministarstvo i svaka Vlada, ova i svaka buduća morale činiti više. S time ću završiti. Radi se o slučaju francuskog jednog modela koji mi se sviđao i ovdje ću ga prepričati. Poduzetnik koji želi otvoriti neku tvrtku odlazi u lokalnu banku ili odlazi u lokalnu zajednicu i dobiva uvijek isti odgovor. Francuska država uvozi ovih 70 artikala ili 170 artikala, svejedno. Ako ćete proizvodi nešto od toga onda je sustav poticanja najveći jasno ako je van sustava EU. Ako uvoze čak iz drugih EU zemalja to je sustav poticaja B, opet jako povoljan. A onda ako je to čisto komercijalna nekakva logika gdje nečega već ima dovoljno na tržištu sustav financiranja C. Mi u Hrvatskoj nismo u zadnjih petnaest godina nikad ni pokušali sastaviti popis onoga što bi bilo važno pokušati proizvesti našim snagama, pokušati prioritetno poticati mlade ljude da takve tvrtke otvaraju, da u tom pravcu razvijaju gospodarsku aktivnost, da na taj način povećamo izvoz. Sve se svodi na tržnice, veletržnice, trgovine, veletrgovine, žalosno. Evo, to sam imao potrebu reći. I mislim da jedna ozbiljnija analitika, ozbiljnija koordinacija i organizacija bi svakako mogle doprinjeti znatno ovome zakonu a u ovom zakonu, u ovom prijedlogu zakona to ne vidim. Hvala lijepo.
Hvala. Replika poštovani zastupnik Miroslav Korenika.
Hvala lijepa. Moram naglasiti da je kolega Dorić odlično ustanovio da naše županije nisu kao što Hrvatska nije ravnomjerno razvijena niti naše županije nisu ravnomjerno razvijene i ići sa metodom poticaja samo na prosjek županija bojim se da će se vrlo brzo obiti svima nama o glavu. Prema tome, tu se vidi da zakonodavac ide sa nekakvim, smatra ili odnosno predlagatelj da su ovo kratkoročne mjere. Jer da se misli ozbiljnije na dugi rok onda bi se dala mogućnost da nekakve općine, skupine općina idu zajedno. Međutim, na ovaj način mi nećemo polučiti najbolje moguće efekte na jednoj strani. Na drugoj strani kada ste govorili o infrastrukturi pa imamo i do sada situaciju da su pojedini gradovi i općine ulagali u infrastrukturu. Često puta se sami zaduživali. Tu opet su u malo pasivnijoj ulozi županije jer one najčešće nemaju vlasništva, nema teritorija ili nemaju zemljišta i one mogu na neki način pomagati u kreiranju i financiranju infrastrukture. Međutim, tu najveći teret pada na gradove i općine. I onda imamo paradoksalnu situaciju da smo na prošlom, u okviru ove sjednice Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju jedinica lokalne i regionalne samouprave jednostavno oduzeli mogućnost da kasnije te jedinice lokalne pa i regionalne samouprave participiraju porezu na dobit. Na koji način oni sada imaju stimulaciju da ulaze u takvo nešto. I treća stvar, čini mi se da jedna od temeljnih karakteristika ovog zakona bi trebala biti i restrukturiranje gospodarstva. Primjerice, u sjevero-zapadnoj Hrvatskoj nezaposlenost je nešto niža ali je struktura gospodarstva koje se temelji na nisko akumulativnom gospodarstvu obućarska, drvno-prerađivačka, tekstilna industrija. Trebali bi poticaji ići i na postojeće gospodarstvo uz uvjet da se restrukturira, dobije modernije tehnologije i sve ostale, to je nedostatak kojeg ovdje nažalost nema.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Miljenko Dorić.
Zahvaljujem se kolega Korenika na ovoj podršci. Kad sam govorio o nedostatku koordinacije mislio sam i na tu komponentu. Normalno da ako sjedi ministar sa gradonačelnikom i dogovara sa investitorom da on mora poticati i pomoć i gradu i općini ako je potrebno. Neće valjda zbog nekakvog nedostatka infrastrukturnih nekakvih pojedinosti cijeli veliki projekt propasti ako se radi o nekoliko stotina tisuća kuna, država mora intervenirati i prema njemu. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Valter Poropat, replika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa moram reći da ste kolega Dorić i po mom mišljenju u potpunosti pogodili kad ste govorili o nepostojanju koordinacije onakva kakva bi ustvari trebala na samom terenu biti. Ministar, župan, gradonačelnik i ravnatelj srednje škole moraju biti ljudi koji će s investitorom razgovarati ili na njegov upit razmišljati kako će uopće prezentirati mu taj njegov zahtjev i dati njemu odgovor. Moram reći da smo mi na labinštini imali takvu koordinaciju i Ministarstvo gospodarstva je učestvovalo u tome i ta koordinacija danas daje rezultate.
Poštovani zastupnik Jure Bitunjac.
Hvala. Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege! Pred nama je zakon iz sfere gospodarske djelatnosti. Smatram da je to dobar zakon i ja ću ga osobno podržati a vjerujem i svi moji kolege iz Hrvatske demokratske zajednice, a nadam se i drugi zastupnici. On s jedne strane usklađuje ovo područje sa regulativom Europske unije kad je riječ o intervencijama države u gospodarski sektor a svakako je ministarstvo akceptiralo i odredbe Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja. U svakom slučaju ovo je jedan Zakon koji je dio strategije razvoja gospodarstva Hrvatske i on je ustvari instrument gospodarske politike ne samo povećanje društvenog, bruto društvenog proizvoda i je prioritet nego u prvom redu ja bih rekao ravnomjeran razvoj i novo zapošljavanje, a ovim Zakonom se također omogućuje i hrvatskom gospodarstvu, tvrtkama na području Republike Hrvatske bez obzira da li su u vlasništvu hrvatskom ili nečijem drugom, bitno je da su domiciono tu u smislu jačanja njihove konkurentnosti i povećanja izvoza ukupnog gospodarstva Hrvatske s ciljem smanjenja vanjsko-trgovinskog deficita koji je još uvijek, premda je ova Vlada napravila značajan iskorak još uvijek velik i značajan. Svakako ću spomenuti i porezne povlastice poglavito porez na dobit s obzirom da smo pričajući i usvajajući državni proračun da je to bila jedna diskusija vezano je sa Zakonom o financiranju jedinica lokalne samouprave, određenih dilema, a ovo je sada upravo prilika gdje možemo vidjeti gdje država se odriče, odnosno usmjerava značajan novac ovisno o interesu koji će biti od 50 do 100% poreza na dobit, znači ovisno o ulaganju, o visini ulaganja i broju zaposlenih radnika koji bi trebao temeljem odredbi ovog Zakona biti zaposlen. Svakako se nije ni zaboravilo na kadrove, na kadrovski sektor, odnosno ovo je i prilika za kad je riječ o novim ulaganjima za novo usavršavanje, nova znanja i nove vještine i zacijelo je predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, odnosno nadležno ministarstvo kao što je rekao i sam gospodin koji je govorio u ime kluba HNS-a da je zakon dobar i da ga kao takvog treba prihvatiti. Ono što bih ja posebno naglasio i to Zakonom ovim ne može biti regulirano jest uloga jedinica lokalne samouprave u oživljavanju, oživotvorenju ovog Zakona i cilja koji se s tim želi postići. Ja smatram da su jedinice lokalne samouprave općine i gradovi, pa i županije da imaju veliku važnost, da je država ovim Zakonom tu je stvorila dobar prijedlog o zakonu da stvara jedan dobar okvir i da ovisno o problemima koja će biti konkretna, znači na područjima jedinica lokalne samouprave kroz radne zone i druge načine da ovaj Zakon poluči onaj rezultat koji bi trebao polučiti. Ja mogu reći na primjeru Dalmatinske zagore, na primjeru samog Sinja određene dileme koje postoje, a u prvom redu ovisi o nama koji živimo na tim prostorima, odnosno ovise o onim koji vode te jedinice lokalne samouprave. Konkretno smo svjedoci zapuštenosti kraških polja, Sinjskog polja i drugih kraških polja na području Dalmacije, a često se puta govori da bi trebali biti i novi pogoni, bilo mljekare za oživljavanje stočarstva, bilo neke tvornice za pokretanje prerade povrća, povrtlarstva, ali u prvom redu želim reći da to ovisi o jedinicama lokalne samouprave, o konceptu njihovog razvoja i država je ta koja evo i ovim Zakonom stvara jedan dobar ja bih rekao odličan okvir, ali je sada na nižim razinama da postignemo one ciljeve koji su zacrtani ovim Zakonom, a i gospodarskom politikom Vlade Republike Hrvatske. Prema tome, kakvi će rezultati biti, što ćemo postići nije samo stvar ministarstva, stvar je svih nas, stvar je jedinica lokalne samouprave i smatram da program koji treba ići iz baze, a temeljem povlastica i temeljem stimulansa koji su dani u ovom Prijedlogu zakona možemo doći do rezultata koji svi očekivamo, a to znači smanjenje nezaposlenih, povećanje društvenog bruto proizvoda i ravnomjeran razvoj Republike Hrvatske. Smatram da je zakon, ponovit ću ponovo dobar, da je on na tragu i u duhu europskog zakonodavstva i da je kompatabilan Zakonu o zaštiti tržišnog natjecanja. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Pa ja bih htio kolegi Bitunjcu replicirati na ovaj dio koji se odnosi kad je spomenuo izmjenu Zakona o financiranju jedinica lokalne samouprave. Vidite kolega ovaj Zakon ne govori ništa o tome dakle čega se sada država odriče jer i do sada je u Zakonu o poticanju ulaganja isto tako bilo umanjenje poreza na dobit s obzirom na iznos ulaganja i sada dakle kada je to bio nekakav zajednički porez, ali su jedinice lokalne samouprave bile stimulirane osiguravati, stvarati uvjete da dolaze poduzeća, da tu imaju svoja sjedišta da bi između ostalog i plaćala dobit. Čak štovište jedinice lokalne samouprave su ili davala besplatno zemljište ili nisu naplaćivale komunalni doprinos kako bi u jednom trenutku kada se počinje plaćati dobit to bio dijelom i prihod jedinica lokalne samouprave 20% općina, 10% županije, a i do sada je 70% ubirala država. Međutim, država ne da će ovdje umanjiti prihode jedinica lokalne samouprave što je evidentno već sada pri donošenju proračuna jedinica lokalne samouprave, ona će to učiniti i kada bude povećavala neoporezivi dio plaća koji izrazito utječe na prihode jedinica lokalne samouprave, a činjenica je da će u budućnosti to država učiniti, možda čak i ovo predizborno vrijeme. I još nešto vam želim reći. Vidite ja doista cijenim napor svake jedinice lokalne samouprave na poticanju poduzetništva i stvaranja uvjeta za poticanje i poduzetništva, ali tu nismo ravnopravni zato jer je bilo 17 sjednica Vlade Republike Hrvatske diljem Hrvatske gdje je država podijelila zemljište, poklonila ih jedinicama lokale samouprave i onda je došao u Koprivnicu na 18. sjednicu gdje nije poklonila niti metar zemljišta nizašto nego je samo dala pravo građenja, a mi u Koprivnici smo morali svaki metar za poduzetničku zonu kupiti i platiti svaki kilovat struje poduzetničku zonu u Koprivnicu tako da nemamo baš svi jednako startne pozicije kao što vi želite reći.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Pa kolega Mršić ja nisam mislio raspravljati o proračunu niti o decentralizaciji ili centralizaciji sredstava, nego u prvom redu smatram da temeljem ovog Zakona jedinice lokalne samouprave, nadležno ministarstvo, odnosno Vlada Republike Hrvatske trebaju zajednički raditi na gospodarskom razvoju Hrvatske i u tom pravcu ne vidim nikakvih prepreka da bi eventualno izmjene Zakona o financiranju koji smo nedavno usvojili u prihvatili kroz proračun da bi bile ograničavajući faktor. U svakom slučaju treba biti simbioza između jednih i drugih, ali smatram da je bar u onom području odakle ja dolazim prioritet i oni stimulans koji je bio za jedinice lokalne samouprave presudan je, a te mehanizme mogu koristiti nadalje jest novo zapošljavanje, a kad je riječ o porezu na dohodak on svakako je prihod jedinica lokalne samouprave, prema tome novo zapošljavanje i porez na dohodak jest svakako i povećanje proračuna jedinica lokalne samouprave. Prema tome ići, vuči neke stroge granice između države, županije i jedinice lokalne samouprave kad je riječ o odgovornosti, a kad je riječ i o razvoju gospodarstva mislim da je to nonsens. Hvala.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Poropat.
Hvala lijepo gospodine podpredsjedniče. Pa evo ja ću se potpuno složiti sa kolegom Bitunjcem kad kaže da programi moraju ići iz baze. Međutim što se nama dešava? Nama se dešava da jedan veliki dio jedinica lokalne samouprave još nije usvojilo prostorno-planske dokumente i onda možda bi bilo dobro, predlažem, da se upravo tim jedinicama koje nisu riješile svoju prostorno-plansku dokumentaciju da im se poticajnim mjerama pomogne, neke nisu ni u mogućnosti da se takve prostorno planske dokumente isfinanciraju, da im se tu pomogne kako bi se na osnovu prostorno-planske, prostorno-planskih dokumenata moglo ići u neke investicije odnosno pozvati investitora, ponuditi mu prijedlog na kojem području se to može dešavati, ali eto smatram da jedinice lokalne samouprave kojih u Hrvatskoj ima veliki broj koje još uvijek nemaju riješenu prostorno-plansku dokumentaciju neće imati mogućnosti za ovakve poticajne mjere.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Kolega Poropat, slažem se da su prostorni planovi, da je to osnova. To je dokument koji je preduvjet bilo kakvog razvoja, društvenog, gospodarskog, bilo kojeg razvoja. Međutim morate imati na, imati činjenicu u vidu da je u mandatu ove Vlade kada govorimo o prostornim planovima, da smo negdje sa 150 jedinica lokalne, 100, 150 jedinica lokalne samouprave koje su imale prostorne planove 2003. godine upravo preko nadležnih Ministarstava i županija da je gotovo 500 jedinica lokalne samouprave danas imaju prostorne planove. Prema tome to ne bi trebao biti neki ograničavajući faktor. A u svakom slučaju, u svakom slučaju bez, bez jednog dijaloga, bez jedne koordinacije, a smatram da će Vlada preko Ministarstva ili preko Agencije za poticanje malog i srednjeg poduzetništva i preko drugih državnih institucija i da ćemo … [[Govornik se ne razumije.]] doći do željenog cilja bez obzira na političke odnose, kakav je ovdje u Saboru, kakav je u bilo kojoj jedinici lokalne samouprave neovisno o tome da ćemo korak po korak ići naprijed i mislim da je ovaj Zakon jedan veliki iskorak u pravcu novog … [[Govornik se ne razumije.]] kada je riječ o razvoju gospodarstva. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Korenika.
Hvala lijepa gospodine podpredsjedniče. Kolega Bitunjac je s pravom rekao da su jedinice lokalne i regionalne samouprave u provođenju ovog Zakona izuzetno važne. Ali ja ću vam na primjeru koji se dogodio u Varaždinskoj županiji pokazati kako se Vlada i saborska većina upravo maćehinski odnosi u odnosu na njih. Jedna općina u okolici Varaždina je za poslovnu zonu pomgla, promijenila je prvo prostorni plan. Pomogla je i animirala građane da se jeftino stvarno i uistinu jeftino proda poljoprivredno zemljište koje je pretvoreno u građevinsko. Odredila je i odrekla se komunalnog doprinosa. Odredila je minimalnu komunalnu naknadu. Nekoliko godina se nije plaćao porez na dobit i sada kad je ona trebala napokon nešto iz toga zaraditi za svoj daljnji razvoj u ovom Visokom Domu i Zakonom o izmjenama o financiranju jedinica lokalne i regionalne samouprave oni su ostali bez prihoda. Njima se vraća porez na dohodak. Ali poštovani kolega u toj jedinici lokalne samouprave najmanji broj novozaposlenih u tim tvornicama koje rade su upravo iz njihove općine. Prema tome očito će budući, općine ubuduće tražiti od investitora da zapošljavaju njihove ljude jer koji im je inače interes? Ako nemaju udjela u porezu na dobit, a nemaju ga, vi mi recite na koji način ćete, će oni imati interesa da tako nešto naprave. Očito da neće. I ukoliko ne promijenimo i očito da Vlada i kada je išla sa Prijedlogom zakona o financiranju jedinica za lokalne i regionalne samouprave ili nije htjela ili jednostavno nije znala što radi pa je išla na takav način. Inače ako želimo i bolje provođenje ovoga Zakona morat ćemo prije ili poslije dati jedan dio poreznog kolača, poreza na dobit i jedinicama lokalne samouprave jer inače bojim se da će efekti biti smanjeni. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Kolega Korenika pa vidite, mislim da ovo što ste sad vi rekli ja bih izvukao jednu poantu iz svega toga, jednu, jedan vaš pogled, jednu filozofiju kad je riječ o državi, a to je da su apriori jedinice lokalne samouprave i država suprotstavljeni. Ja smatram da je to, da je država i općina i grad i županija i ovo što mi nazivamo državom. Prema tome treba gledati, treba to gledati kao jedno te isto, kao određene razine države, a sa ciljem društveno-gospodarskog razvoja. Ja smatram da i nije, nikad to nisam čuo niti od jednog načelnika, gradonačelnika da bi bio osnovni pokretač ili davanje stimulansa kada je riječ o razvoju gospodarstva veći proračun. Ne. Nego u prvom redu rješavanje zapošljavanja i rješavanje socijalnih problema na dotičnom području. A vi to što ste sad spomenuli za jednu jedinicu lokalne samouprave ja ću ilustrirati kontra argumentom. Evo na primjeru, na primjeru Sinja. U Sinju HDZ nije na vlasti i ja vam mogu reći, a to vam mogu posvjedočiti i drugi da u ove tri godine, u ove tri godine gotovo svi zahtjevi koji su se ticali gospodarstva, koji su se ticali bilo kakvih poticaja o rješavanju zemljišta kojega vi niste riješili, a radi se o 140 hektara. O rješavanju drugih problema vezanih za vodoopskrbu, u rješavanju intervencija i u društvenom i u gospodarskom sektoru kada je riječ o Vladi Republike Hrvatske, bar o ovoj Vladi onda Grad Sinj bez obzira na političke konstelacije nije zaobiđen. Neće biti zaobiđen i ja sam siguran ako su dobri programi i ako su kvalitetni programi da svaka jedinica lokalne samouprave imat će apsolutan respekt i objektivnost ove Vlade Republike Hrvatske. Hvala.
Zahvaljujem. Završno ministar gospodarstva, izvolite. Vueklić.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče.
Ja se ispričavam. Bila je primopredaja službe. Meni su rekli da je, da je … … [[Upadica se ne razumije.]] To je za pojedinačnu raspravu je li? Ministre ja se ispričavam.
Ja se zahvaljujem gospodine podpredsjedniče. Predaja službe nije bila po PS-u izgleda. Gospodine podpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Svakako da je dobro što Vlada ide sa izmjenom Zakona o poticaju ulaganja i rekao je kolega Kovačević u svom izlaganju u ime Kluba da Vlada izvršava još jedno predizborno obećanje. Nisam mu mogao replicirati ni s njime se ne složiti jer naprosto je to istina i to je još jedno predizborno obećanje koje ova Vlada izvršava kao i sva ona do sada. Ja sam si dao malo truda pa sam napravio usporednu analizu postojećeg i novog zakona po poticanju ulaganja duboko uvjeren da je ovaj novi zakon daleko bolji iako smatram da ni postojeći zakon nije bio loš, pravedniji. Prije svega, što se tiče visine ulaganja po postojećem zakonu poticaji su bili namijenjeni za minimalno četiri milijuna kuna. Novi zakon predviđa prijedlog i u novom zakonu da je to do 300 000 eura ili 2 milijuna kuna. Samim tim bit će obuhvaćena novim zakonom puno više gospodarstvenika u poticanju. Što se tiče ulaganja, ulaganja po starom zakonu bila su u vrijednosti stvari, prava i obaveza unesenih u temeljni kapital. Novi zakon definira da je to standardna osnovica nekretnine, zgrade, oprema, nematerijalna ulaganja, patenti, licence do 50%, troškovi otvaranja radnih mjesta, bruto plaće u dvogodišnjem razdoblju. U kategoriji nositelja poticaja stari zakon predviđa samo novo osnovana trgovačka društva uz iznimku i postojeća društva turističke djelatnosti. Novi zakon to puno bolje definira i predviđa novo trgovačko društvo. Proširenje postojećeg trgovačkog društva, pokretanje aktivnosti kao obilježavanja, temeljitu promjenu u proizvodnji ili proizvodnom procesu ili modernizaciju postojećeg poduzeća. Pomoć za otvaranje novih radnih mjesta u starom zakonu predviđeno je postojanje kao jednokratna novčana naknada u iznosu od 15000 kuna uz osnivanje Fonda za poticaj novih radnih mjesta. Novi zakon, visina pomoći za otvaranje novih radnih mjesta ovisi o županijskoj stopi nezaposlenosti i djelatnosti, aktivnosti projekta ulaganja, a bespovratna novčana sredstva za otvaranje novih radnih mjesta kreću se u iznosu od 1500 do 4 tisuće i pol eura po novo otvorenom radnom mjestu. Dakle, puno, puno povoljnije za novo zaposlene i za poslodavce. Pomoć za usavršavanje zaposlenika u starom zakonu, pokrivanje troškova stručne izobrazbe ili prekvalifikacija u visini do 50% tih troškova. Prijedlog novog zakona, zakon razlikuje troškove općeg i posebnog usavršavanja. Za troškove općeg usavršavanja potpora iznosi do 60% za velike, odnosno do 80% za srednje i male poduzetnike. Kod općeg usavršavanja potpora iznosi do 35% za velike, odnosno 45% za srednje i male poduzetnike u odnosu na visinu opravdanih troškova usavršavanja. Porezni poticaji. Postojeći zakon predviđa smanjenje stope poreza na dobit sa 20 na 7, 3 ili 0 ovisno o visini ulaganja i broju novozaposlenih. Novi zakon stopa poreza na dobit smanjuje se ovisno o visini ulaganja i broju novo otvorenih radnih mjesta. Stopa poreza na dobit sa 20 može se smanjiti za 50, 65, 85 odnosno i za 100%. Carinski poticaji ostaju isti osim što se u novom zakonu oni primjenjuju do ulaska Hrvatske u Europsku uniju. Što se tiče poticaja za velike projekte ulaganja, za velike projekte ulaganja i poticaje za iste oni starim zakonom nisu bili predviđeni. Novi zakon predviđa i njih. Posebni poticaj za velike projekte ulaganja na područjima županijama gdje je stopa nezaposlenosti preko 20% na žalost mi u Hrvatskoj imamo i takvih županija. Ali se nadam da će sa nekim vremenom primjene ovog zakona takvih županija nestati ili biti sve manje. Veliki projekti ulaganja, ulaganje u dugotrajnu imovinu minimalno 15 milijuna eura. Otvaranje najmanje sto radnih mjesta. Izgradnja nove tvornice, pokretanje nove gospodarstva djelatnosti i razvoj novih tehnologija. Za velike projekte ulaganje uz do sada navedene poticaje i mjere odobrava se i posebna poticajna mjera odnosno bespovratna novčana sredstva i to: za troškove izgradnje nove tvornice ili kupnje novih strojeva do maksimalnog iznosa 5% tih troškova ali u maksimalnom novčanom iznosu do 1 milijun eura. Za troškove izgradnje infrastrukturnih objekata ili infrastrukturnih priključaka do maksimalnog iznosa pet postotnih troškova, ali u maksimalnom novčanom iznosu do 500 tisuća eura. Svakako da je ovo zakon koji potiče nova ulaganja koja će pojačati i povećati gospodarski rad i nastaviti gospodarski rast koji je u ove protekle godine i bio isto tako ne treba tu smetnuti sa uma i općine i gradove, županije koji također svojim mjerama i svojim aktima potiču mala, srednja i velika gospodarstva na ulaganje. Jedan je kolega rekao da što će biti sa Zakonom o brdsko-planinskom području spominjući Gorski kotar. Evo pošto dolazim iz tog područja ovaj zakon uopće ne dira brdsko-planinska područja, jedinice lokalne samouprave koje su imale poticajne mjere kao jedinice u brdsko-planinskom području ostaje i dalje i on se primjenjuje i na njih. Što se tiče prostorno planske dokumentacije kolega Valter Poropat je spomenuo da ovim zakonom nisu obuhvaćene subvencije ili poticaji za prostorno plansku dokumentaciju i da je to svakako trebalo napraviti, pa ja vrlo dobro znam i znam mnoge općine i gradove koje su to koristile. Ali naše Ministarstvo prostornog uređenja i zaštite okoliša jedinicama lokalne samouprave koje imaju volju, još jedanput naglašavam koje imaju volju donijeti prostorno plansku dokumentaciju a fiskalno nisu spremne u potpunosti financira izradu prostorne i planske dokumentacije. Dakle, ukoliko one imaju volju to nije problem. Ja mislim da je problem u njima što oni ne žele prostornu plansku dokumentaciju zbog razno raznih interesa ne ulazeći u politiku koja je na tim jedinicama lokalne samouprave i da je upravo bi mi se trebali zalagati da se takve jedinice, a to je moj osobni sud ukoliko ne donesu to u zakonskom roku i raspuste. Hvala vam lijepa.
Replika. Uvaženi zastupnik Markovinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, pomoćniče. Pa evo, kolega Vučić je nabrojio sve razlike između starog i novog prijedloga zakona i ovdje možda je nedovoljno istaknuo jednu bitnu stvar, a to je da dosadašnji zakon je stvarno stimulirao samo nove pogone, a novi pogon nastane, pa jedan dio i nestane. Dok evo baš primjer je kod nas u Svetoj Nedelji čitav niz velikih, jakih pogona se širi, proizvodnih pogona i upravo ovdje je jako bitno da i oni mogu tu stimulaciju pokupiti. Što se tiče jedinica lokalne samouprave isto tako moram reći da nije točno da je prestala stimulacija oduzimanjem poreza na dobit. Imamo mi čitav niz firmi koje smo tako mazili, pazili i doveli ovdje, a da su i dalje zadržali obrtnici sjedište, odnosno prema mjestu stanovanja jer vi bi Samobor ili Zagreb, a i sjedište firmi isto tako. Prema tome, nije točno. Najveći poticaj ustvari za jedinice lokalne samouprave je zapošljavanje, novo zapošljavanje. Ma nema pogona koji je došao k nama a da se nije niz ljudi zaposlilo, ako su, jasno ako su htjeli raditi ovdje. Tako da zapravo i dalje ostaje itekako taj poticaj, vrlo veliki poticaj. Također planska dokumentacija mislim da više nije, ne bi trebala biti problem, jer najveći dio sad već stvarno u ogromnom postotku jedinica lokalne samouprave ima plansko-projektnu dokumentaciju i s te strane nema problema. Problem možda je evo što isto tako ministarstvo stimulira je izgradnja infrastrukture u radnim zonama jer bez infrastrukture vrlo je teško dobiti poduzetnike. Hvala.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Vučić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Markovinović i ja se s vama apsolutno slažem, kao i 99,9% slučajeva do sada. Svakako da je stari zakon, dobro ste primijetili, mislim da sam i rekao u svojoj raspravi predviđao poticaje samo za stara poduzeća, da novi zakon predviđa poticaje za novo trgovačko poduzeće, proširenje postojećeg trgovačkog društva i pokretanja aktivnosti koja obilježavaju temeljnu promjenu u proizvodnji ili modernizaciji tog poduzeća, što je svakako dobro. I svakako da će zakon u tom dijelu povećati ulaganja i dobro je što zakon definira da se Zakon o poticaju primjenjuje i na domaće i na strane ulagače, da ih on ne razdvaja kao stari zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik potpredsjednik Doma, Mato Arlović.
Ma ja bih htio kolega Vučiću iskoristiti ovu repliku da rasvijetlimo jedno pitanje da ne bismo svi sami bili u zabludi. Naime, radi se zapravo o pitanju regionalnog poticanja. Ovaj zakon stupa na snagu 1. siječnja iduće godine ako ga donesemo. E sad, Zakon o poticanju ulaganja predviđa da će se davati regionalne potpore sukladno Uredbi o državnim potporama do donošenja pravila o regionalnim potporama koje će urediti drugom uredbom. A u isto vrijeme pretpostavka za primjenu pravila u regionalnim državnim potporama je postojanje regionalne karte državnih potpora obzirom na razdoblje određeno između ostaloga Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju. A s obzirom da je Republika Hrvatska bila pod kategorijom A to je isteklo mi uopće kartu regionalnih potpora nemamo. I u takvoj situaciji jedna važna stvar koju će trebati napraviti za provedbu ovoga zakona jeste izrada karte regionalnih potpora i s tim u svezi donijeti postojeće uredbe i pravila da se to može provesti. I u takvoj situaciji dakle nije dovoljno raspravljati samo s aspekta pojedine jedinice lokalne samouprave, nego sa aspekta, regionalnog aspekta razvoja Republike Hrvatske kroz regionalni razvoj i u sklopu toga onda naravno naznačiti poticajne mjere kako će se naći pojedina jedinica lokalne samouprave. Samo ovo sam htio u replici reći jednostavno da ne dođemo u poziciju da budemo u zabludi. Evo, to je to.
Nisam vidio. Odgovor na repliku, jel?
Ja se kolega Arloviću apsolutno sa vama slažem i duboko sam uvjeren da će Vlada napraviti i tu regionalnu podjelu u poticajima. Jer kako ste rekli donošenje samo ovog zakona nije ono što bi moglo zakon primijeniti u punoj mjeri. Tako da duboko vjerujem i ministarstvo i Vlada i donijeti taj Zakon o regionalnim potporama. A to je zagarantirano i hrvatskim Ustavom o ravnomjernom razvoju.
Zahvaljujem. Završno, ministar gospodarstva, gospodin Vukelić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane gospođe i gospodo saborski zastupnici dopustite mi nekoliko još rečenica vezano evo i na vašu raspravu na kojoj se zahvaljujem jer je ipak u većem dijelu bila podrška ovom zakonu koji je zaista posebno važan. Meni je žao što su neki eto iščitavajući taj zakon bili razočarani. Još više mi je žao što su razočarani jer nisu vidjeli novitete. A noviteta zaista ima u ovom zakonu i to vrlo bitnih i ja ih želim još jednom ponoviti. Prvi važni i najvažniji novitete je da je ovaj Zakon o poticanju ulaganja usmjeren prije svega ili isključivo prema proizvodnji i prema razvojno-inovacijsko tehnološkim centrima, poslovnoj podršci, centra poslovne podrške, dakle onom sektoru koji do sada u Hrvatskoj i ako ima ulaganja u tom sektoru nije po našim očekivanjima, ja vjerujem i po svim našim očekivanjima ostvario željene rezultate kada govorimo o visini ulaganja investicija. To je vrlo značajno i važno i zato ne stoji zaista činjenica da ova Vlada protežira trgovinu. Trgovina je značajan dio gospodarstva, ali ova Vlada želi jasno protežirati i poticati ulaganje u proizvodnju i ojačati proizvodnju kao i preduvjet razvoja gospodarstva ali i povećanja našeg izvoza, svega onoga što je vezano uz proizvodnju. Važna druga stvar koja je novitet u ovom zakonu je to što se zakon odnosi i na nove tvrtke i na postojeće. Jer je velika primjedba do sada bila prije svega investitora iz Hrvatske koji nisu mogli dakle ostvarivati potporu ukoliko nije bio pokrenut postupak osnivanja nove tvrtke. Ta nova tvrtka je jedino mogla ostvariti potporu. I to je važan dio. Da ne govorim onaj treći. Najvažniji po meni je. Isto novitet je razlika u potporama za nova radna mjesta koja se kreće dakle od tisuću 500 eura u onim županijama gdje je stopa nezaposlenosti ispod 10% pa do 3 tisuće gdje je preko 20%. A ti 3 tisuće eura je 50% veća potpora nego što je po postojećem zakonu se mogla dobiti. Po postojećem zakonu maksimalna potpora za novo radno mjesto je 15 tisuća kuna. A ako uzmemo kada je riječ o ulaganjima u tehnološko-inovacijske razvojne centre tada ta potpora ide do 4 i pol tisuće eura. Dakle to je značajno veća i preko 2 puta veća ne potpora za novo radno mjesto nego što je to bilo po, nego što je to sada po postojećem zakonu. Dakle, značajno veća sredstva, značajno veći broj investitora koji može koristiti potpore i isključivo potpore usmjerene u proizvodnju. To je ono što je posebno važno i bitno i mislim da je puno saborskih zastupnika i danas raspravljalo oko toga da se treba okrenuti proizvodnji, da trebamo na neki način poticati industriju i razvoj, industrijske proizvodnje provoditi svojevrsnu reindustrijalizaciju, što mislim da ova Vlada i čini ovoliko već tri godine. I isto tako kada sam govorio o rezultatima o poticanju ulaganja u prethodnoj godini, 2005., i ovoj godini tada vidimo da smo uspjeli i bez novog zakona preokrenuti trend i u ulaganjima jer je prošle godine prvi put preko 50% ulaganja u Hrvatskoj bilo "green field" ulaganja u proizvodnju. Prošle godine prvi put smo preokrenuli najveći broj preko 50% novih obrta, proizvodnih obrta. Prvi put smo preokrenuli najveći broj svih kredita poticajnih koje ova Vlada kroz program poticanja poduzetništva omogućila bilo usmjereno u proizvodnju. Dakle trendovi su se preokrenuli, a ovaj zakon je jedan od onih dijelova segmenata našeg poslovnog investicijskog okruženja koji želimo stvoriti u Hrvatskoj, koji će usmjeravati sve one investitore koji dolaze izvana ili koji su u Hrvatskoj već sada da ulažu upravo u onaj sektor, u one segmente gospodarstva koje želimo snažnije razviti. I isto tako želim reći ovdje, spominjana je jedna od najvećih green fild investicija u Hrvatskoj, Rokul u Istri i gospodin Dorić saborski zastupnik govorio o potrebi koordiniranog rada pa već upravo tri godine ova Vlada ministarstva rade koordinirano i zato smo ove trendove uspjeli preokrenuti. Oko investicija Rokula koja je preko 70 milijuna eura, koja će rezultirati 40 milijuna eura izvoza novog za Hrvatsku je nekoliko sastanaka bilo i sa mnom u ministarstvu sa načelnikom općine, sa predstavnicima županije, sa investitorima i zato su u tom paketu osigurani svi oni uvjeti koji trebaju biti ne samo kroz potporu zakonsku vezano za Zakon o poticajima Vlade nego i kroz izgradnju komunalne infrastrukture, priključka plina, izgradnje ceste itd. Prema tome na tom modelu se radi, ta koordinacija je bitna i važna i zbog toga već sada rezultate imamo, a ovaj zakon će jasnije i preciznije utvrditi na koji sektor, na koje načine i snažnijom podrškom ustvari potporama potaknuti investitora dolazak u Hrvatsku. Godinu dana pripremamo ovaj zakon, rađeno je temeljito i sa puno sastanaka sa predstavnicima Europske komisije, puno sastanaka u Hrvatskoj sa svim nadležnim institucijama, puno obilazaka svih zemalja u okruženju, Slovačke, Mađarske, Slovenije, želeći napraviti uvjete koji su konkurentni tim zemljama, jer sve zemlje žele privući ulaganja kod sebe. Napravili smo zakon koji je apsolutno konkurentan, koji dakle osigurava da se ravnopravno nosimo sa svim tim zemljama u okruženjima, ali koji isto tako je ukomponiran u strateški okvir gospodarskog razvoja Hrvatske 2007.-2013. Prema nije točno da se ne zna kuda Hrvatska ide, koju strategiju ima i isto tako sve industrijske politike koje su važne i koje želimo strateški razvijati u Hrvatskoj, koji želimo i pomoći da na neki način se i restrukturiraju ti projekti, te industrijske politike su u završnoj fazi što se tiče Ministarstva gospodarstva u izradi, do konca godine biti će napravljen i kada se govori o tekstilu i kada se govori o autodjelovima, kada se govori o metalno-prerađivačkoj industriji itd. itd. Prema tome mi znamo kojim putem idemo. Taj put je već i pokrenut, a ovaj jedan, ovaj zakon ja bih rekao treba gledati u kontekstu mnogih stvari koje treba učiniti i aktivnosti da se stvori jedna kompletna situacija u Hrvatskoj koja pogoduje investicijama bilo domaćih investitora, bilo stranih. Nije samo Zakon o poticajima ulaganja ta priča. Ovdje je spomenuto što to investitora može privući ili mu dati argumente da dođe u Hrvatsku investirati i po postojećem ovom sada zakonu, roku je došao u Hrvatsku. Došao je zato jer je bila koordinirana akcija svih tijela, svih ministarstava, došao je zato jer je vidio i ono što se dešava u Hrvatskoj, a to je vezano za administraciju HITRO.HR projekat, dakle smanjenje svih administrativnih procesa i isto tako mi smo Agenciju za poticanje ulaganja nakon niza godina kadrovski ekipirali, ona je sa 30-tak ljudi vodič svakom investitoru u Hrvatskoj kroz lokalnu samoupravu, kroz sva tijela državne uprave i mislim da je to ono što ustvari kroz buduće godine treba se dešavati i dešavat će se u Hrvatskoj, dakle kompletna koordinacija ali i niz aktivnosti od ministarstva do Agencije za poticanje ulaganje, do Hrvatske gospodarske komore, do Hrvatske obrtničke komore, svi zajedno sa jedinicama lokalne samouprave sudjelovati trebaju u tim projektima. Konkretni rezultati kao Rokul u ime takvih investicija i u Istri i u Varaždinu daleko više pokazuju da samo takvim modelom i putem se mogu ostvariti rezultati koje hoćemo, a to su konkretne greend fild investicije. Ono što za kraj želim još reći jedan važan segment koji je pretpostavka ovome zakonu ili koji je pretpostavka ustvari stvaranju povoljnog okruženja za ulagače je projekat veliki hrvatske, ove hrvatske Vlade, a to je izgradnja političkih zona. Ovdje je bilo spomenuto potpora za zemljište usklađeno sa svim pravilima i pravnoj stečevini Europske unije, dakle ne ulazi u, i ne može biti korištena za poticaje, ali, pa hrvatska Vlada itekako zajedno sa jedinicama lokane samouprave ulaže u stvaranje pretpostavki da investitoru zemljište, parcela u … [[Ne razumije se.]] zoni nije skupa i nije nešto što treba stavljati ili za što mu treba davati poticaj. Mi imamo sada preko 250 … [[Ne razumije se.]] zona u Hrvatskoj koje se grade, to su lokacije za sve ove investicije koje želimo privući sa prosječnom cijenom zemljišta od 5, 6 eura, 6 eura po kvadratnom metru. Izuzetno povoljna dakle cijena i to je jedan od preduvjeta koji stvaramo da bi se ponavljam privuklo investitore da mogu dobiti jeftino zemljište ali da kroz ove druge poticaje ustvari privučemo zapošljavanje jer zapošljavanje je prije svega ciljano, prioritetna stvar koju i kroz ovaj zakon želimo ostvariti. Isto tako želim reći da ovdje spomenuto u nekoliko rasprava oko turizma. Mislim da je turizam važna gospodarska grana Hrvatske, ali da turizam ne samo da ima svoje resorno ministarstvo nego ima i posebne poticaje i mislim da u ovoj, u ovom programu i u ovom poticanju o kojem govori mislim da nije zanemaren nego da je to itekako poseban sektor i segment hrvatskog gospodarstva koji ima svoje programe poticaja, strateške ciljeve za razvoj i mislim da će se u tom pravcu i do sada se radilo i nastaviti raditi i dalje. Ono što još želim još ovdje spomenuti i reći, Zakon o poticanju ulaganja ili program izgradnje političkih zona, program poticanja malog i srednjeg poduzetništva, ljudske politike i strategije razvoja tekstilne industrije, restrukturiranja tekstilne industrije, restrukturiranje crne metalurgije, brodogradnje, sve je to jedan niz mjera konkretnih koji treba uroditi onome što mi Hrvatskoj želimo, brži razvoj gospodarstva, povećanje zaposlenosti, jačanje i izvoza hrvatskoga bez industrijske proizvodnje, rasta industrijske proizvodnje, bez ulaganja s novim tehnologijama i izvozno orijentiranim kao što je primjer Rokule i sl. ne možemo to ostvariti. Da bismo sve te elemente koordinaciju uspostavili, spomenuti ću ovom prigodom iako je dakle na neki način ne direktno vezano za ovaj zakon, ali program koji pod radnim materijalom i projekat se priprema hrvatske izvozne ofenzive sadrži sve segmente pa i ovaj zakon kao pretpostavku za jačanje izvoza hrvatskog u taj projekat uključene su sve institucije i udruge izvoznika i Komora gospodarska, obrtnička, Udruga poslodavaca, konkretni poduzetnici, izvoznici. Prema tome ova Vlada priprema niz mjera da bi stvorila ono što u Hrvatskoj očekujemo svi, a to je poticajne mjere za razvoj gospodarstva, poticajne mjere za rast ulaganja, poticajne mjere za rast izvoza i sve ono što želimo ostvariti da bismo imali jako i čvrsto i stabilno gospodarstvo, a to je onda preduvjet i za rast životnog standarda svakoga čovjeka, a to je i pretpostavka jasno za rast zaposlenosti u Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi potpredsjednik Doma, Arlović.
Gospodine potpredsjedniče. Poštovani ministre, vi ste u naponu svog izričaja rekli dvije teze koje vas dovode u čistu kontradikciju i to između ostalog rekli ste imamo gospodarsku strategiju, ekonomsku politiku, imamo sve industrijske politike, a ja upravo to sad želim ispraviti i ustvrditi da nemamo jer ste vi sami poslije toga u daljnjem izlaganju rekli da su one u završnoj fazi izrade i da ćemo ih imati. Prema tome, ili su u fazi izrade pa ih nemamo ili ako ih imamo ne mogu biti fazi izrade. Dakle, sami ste u kontradikciji sa sobom i ja vas molim kad već budu izvršene, ti poslovi u ministarstvu, da svakako Vlada Republike Hrvatske uputi prijedlog gospodarske strategije sa ekonomskom politikom, industrijskim politikama ovom Saboru, da se Sabor informira kao najviše predstavničko tijelo hrvatskih građana i hrvatskog naroda u vezi s time, da bi saznao kuda ide. Hvala lijepa. … [[Upadica se ne razumije.]] Gospođo Babić, ponekad je dobro šutjeti, lakše je razumjeti.
Sad će pauza pa ćete vi na kavi to riješiti. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Korenika.
Na tragu ovoga što je rekao kolega Arlović, očito je da vi strategiju imate samo je skrivate, kao i ranijih godina pa nikako da dođe do javnosti.
Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Korenika.
To je ispravak, strategije nema. Prema tome, gospodin ministar je rekao kako postoji, ali u izradu su. Nema ih, očito ih skrivate. Pa dajte ih već jednom da svi saznamo nešto o njima. I druga stvar, mislite li, gospodine ministre i netočno je, poslije ovih promjena zakona teško da ćete ih prodavati i da će jedinice lokalne samouprave davati ovako jeftino zemljište za 5 do 6 eura jer će njih koštati daleko više kada otkupljuju od privatnika i od svega ostaloga, pa bilo to i za zapošljavanje. Jer će ispasti da rade za državu, a preko poreza na dobit ništa ne dobiju natrag.
Zahvaljujem.
Konačni prijedlog zakona o poticanju ulaganja. Amandmane je podnio Klub zastupnika PGS-a, SBHS-a i NDS-a. Državni tajnik.
Hvala. Ne može se prihvatiti ovaj amandman iz razloga što je članak 2. točka 1. u potpunosti, a sukladno obvezama iz članka 70. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju usklađen sa relevantnom pravnom stečevinom u području državnih, regionalnih potpora, te je kao takav i kao sastavni dio prijedloga Zakona o poticanju ulaganja dobio prethodno obvezujuće mišljenje od Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja od 29. kolovoza 2006. godine.
Nema predlagatelja. Treba glasovati. Tko je za taj amandman? Nitko nije dobio potrebnu većinu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 92. glasa za, 6 suzdržanih usvojen predloženi zakon. U ime Kluba HDZ-a Luka Bebić. Izvolite.
Predlažem da se u amandmanima glasuje dizanjem ruku jer ide brže, a kasnije o zakonima i zaključcima da se glasuje elektronski.
Dobro. Dajem na glasovanje sukladno Prijedlogu Odbora za zakonodavstvo slijedeći zaključak. Ovlašćuje se Stručna služba Hrvatskog sabora da obavi redakciju teksta Zakona o poticanju ulaganja prije njegove objave u Narodnim novinama. Molim uključimo se? Glasovati. Rezultat? Sa 96 glasova za i 4 suzdržana donesen predloženi zaključak.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda, - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o bankama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 586. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun i Odbor za europske integracije. Zaključujem dopodnevni rad sjednice. Nastavak je u 15 sati. … [[Upadica se ne razumije.]] A pola 2 je, čut ćemo u 15 sati. U 15 sati ćemo čut uvodno obrazloženje državnog tajnika Žigmana.
Nastavljamo sjednicu, državni tajnik Ministarstva financija, Ante Žigman. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Ministarstvo financija, odnosno Vlada Republike Hrvatske predlaže Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o bankama. Dakle, intencija tog Zakona je prije svega uređenje novog oblika kreditne institucije, a to su štedne banke. Osnovni razlog i situacija na tržištu je zapravo da trenutno na financijskom tržištu, odnosno na bankarskom tržištu imamo 3 vrste bankarskih institucija. To su banke, stambene štedionice i štedno-kreditne zadruge. Ono što s ovim Zakonom zapravo uvodimo je novi oblik banke, a to su štedne banke. Dakle, na ovaj način bi se uredile štedne banke koje bi kao obilježje imale sljedeća obilježja. Prije svega, to bi bila dionička društva. Najmanji iznos temeljnog kapitala iznosio bi 8 milijuna kuna. Pri tome poslovi štedne banke bi bili bankovne usluge, izdavanje garancija ili drugih jamstava, kreditiranje uključujući i hipotekarne kredite, trgovanje instrumentima tržišta novca i vrijednosnim papirima u svoje ime i za svoj račun. Obavljanje platnog prometa u zemlji, analiza i davanje informacije o kreditnoj sposobnosti zastupanju u osiguranju, izdavanje i upravljanje instrumentima plaćanja, iznajmljivanje sefova i posredovanje pri sklapanju financijskih poslova. U odnosu na banke koje posluju pod, možemo tako reći, puno širom odgovornošću, štedne banke neće moći obavljati poslove faktoringa, neće moći obavljati poslove leasinga, trgovanje instrumentima tržišta novca, obavljanje platnih prometa s inozemstvom, upravljanje mirovinskim i investicijskim fondovima, savjetovanje u pogledu strukture kapitala, poslovne strategije i drugih pitanja. Dakle, štedne banke kao takve ne bi imale zahtjeve za organizacijom, za internim nadzorom, financijskom kontrolom, možemo reći i dijelom koji se odnosi na usklađivanje sa standardima BAZEL 2, itd. I naravno, pri tome, imali niže troškove jer kao takvi neće obavljati dio poslova, odnosno neće snositi rizik kao što ga snose banke, možemo ih tako reći, velike banke, odnosno banke sa velikim ovlaštenjima. Stoga je i zahtjev kapitala samo 8 milijuna kuna i u tom smislu bi štedne banke na određen način omogućile i cilj je ovog zakona, dakle, da se bankovno tržište učini konkurentnim. Dakle, da se na bankovnom tržištu pojave manje banke jer moramo reći, dakle, da se broj banaka u Hrvatskoj od 1997. nezaustavljivo smanjuje, dakle, gotovo je prepolovljen. 1997. imali smo broj banaka 60, danas 2006. imamo 34 banke. Primjerice, najvećih 6 banaka ima aktivu od 81%. Dakle, imaju udio u ukupnoj aktivi od 81%. Dakle, radi se ipak o vrlo visokoj koncentraciji bankarskog sustava u 6 najvećih banaka i naravno na ovaj način bi se omogućilo, dakle, i efikasniji pristup kreditima od strane građana i malih poduzetnika. Dakle, izvor financiranja za male poduzetnike, građane, bi bio omogućen kroz štedne banke. Njima bi to bilo jeftinije. Zašto? Zato što štedne banke kao takve bi imale manje troškove i naravno rješavanjem poslovanja dijela štedno-kreditnih zadruga. Intencija je, dakle, da onaj dio poslovanja štedno-kreditnih zadruga koji je do sada bio lociran kod njih bude u štednim bankama i naravno, u tom kontekstu da se pojača nadzor, kontrola, odgovornost i sigurnost financijskog sustava prije svega. Stoga, dakle, građani, poduzetnici i ostali koji će ulagati u štedne banke će biti sigurni jer će štedne banke imati veći zahtjev za temeljnim kapitalom. Bit će sigurni i zbog toga što će nadzor nad štednim bankama vršiti Hrvatska narodna banka koja ima razvijen nadzor banaka a u ovom slučaju bi se njihov nadzor proširio i na štedne banke i naravno u svemu tome skupa na kraju bi profitirali poduzetnici, cijela ekonomija, građani i naravno ono što bi se još jednim dijelom ovim Zakonom riješilo a to je onaj dio koji se odnosi na kredite sa stupova popularno govoreći. Dakle više odnosno očekujemo smanjenje takvog načina oglašavanja jer bi se ovim Zakonom osiguralo i kvalitetnije i transparentnije i uređenije poslovanje tih institucija koje onda neće imati potrebu izlaziti na takav način pred građane i eventualne klijente. Ono što je potrebno naglasiti dakle da ovaj zakon usklađen je s pravnom stečevinom Europske unije. Imamo dva izvora prava. Dakle ugovor o Europskoj zajednici i direktiva 12 iz 2000. godine. Na taj način ovaj zakon predstavlja ispunjenje i obveze utvrđene Nacionalnim programom Republike Hrvatske za pridruženje Europskoj uniji u 2006. godini, a razlog ovog djelomičnog usklađenja je uređenje institucije štedne banke dok će se potpuno usklađenje zapravo dogoditi donošenjem zakona o kreditnim institucijama u 2008. godini i ono što je naravno važno da se uvođenjem ovog, ove institucije dakle štedne banke u financijski sustav Republike Hrvatske stvara kreditna institucija koja će na brži, jednostavniji način zadovoljiti potrebe građana, potrebe poduzetnika, omogućiti lakši pristup kreditima od strane tih subjekata i naravno u tom smislu osigurati daljnji ekonomski rast i ekonomski prosperitet. Hvala lijepa.
Hvala. Odbor za financije i državni proračun? Europske integracije? Ne. Otvaram raspravu. Klub SDP-a, potpredsjednik Doma poštovani zastupnik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege, državni tajniče zapravo ponekad čovjek raspravljajući i sudjelujući u radu našeg Parlamenta o pojedinim pitanjima dođe u situaciju da ne zna da li bi se o pojedinim prijedlozima ili temama smijao ili bi plakao? Prije jednom 8, 9 godina u ovoj sabornici smo žestoko raspravljali kako bankarski sustav u Republici Hrvatskoj treba okrupniti, kako male banke treba dokinuti i omogućiti im da prestanu s radom. Kako štedne kreditne zadruge zapravo ne bi se trebali baviti financijskim poslovima i bankarskim poslovima. Štedionice, o njima da ne govorim osim sa povlaštenim ovim, sa povlaštenim položajem u skladu sa zakonom i tada je otpočeo jedan proces koji kao što se ovdje vidi iz priloženoga je 1997. godine sa šezdesetak banaka završio negdje 2006. godine na 34 banke. Na stranu to što je to koštalo šezdesetak milijardi Republiku Hrvatsku saniranje bankarskog sustava, kuna. Na stranu to da nakon toga su te iste banke privatizirane i da smo negdje jednu četvrtinu uloženih sredstava u njihovo saniranje i strukturiranje povukli nazad a … [[Govornik se ne razumije.]] gubici Republike Hrvatske. Na stranu na to da su te iste strane banke sada pardon naše banke u vlasništvu stranaca zapravo u konačnici hipotekarni ovlaštenici na najvećim dijelom nekretnina odnosno kapitala trgovačkih društava koji su bili u privatizaciji i pretvorbi jer su kroz kredite za kupovinu tih istih poduzeća zapravo založili ti kupci dizali kredite kod tih banaka i založili. I da mi dolazimo onda u nemoguću situaciju da iste te banke kada se otvorio postupak revizije privatizacije i pretvorbe kažu da se njih ne može revidirati jer oni su privatizirani po posebnim zakonima a zapravo ne radi se samo o tome što se želi prikriti to kako su one privatizirane, još se više želi prikriti i onemogućiti javnost da stekne uvid u to kako su one sudjelovale u privatizaciji svih ostalih trgovačkih društava u Republici Hrvatskoj. Dakle po strani sve to da ostavimo ali tada sjećam se bilo je nas iz opozicije puno koji su govorili i upozoravali da okrupnjavanjem bankarskog sustava se stvara jedna velika, ako smijemo tako reći zona, rupa koja se teško može pokriti. Vezana je uz praćenje malog poduzetništva, obrtništva i naravno sitnih majstorskih inicijativa. Upozorili smo tada da to velike banke neće kvalitetno rješavati. I drugo, da neke od stvari koje će se dešavati kod nas će biti pomalo neprirodne kao što su i bile. Pa uz sve saniranje, onda smo imali posebna izdvajanja sredstava iz proračuna u HBOR, HKBOR za poticanje i razvoj malog poduzetništva i obrtništva. Onda u toj fazi jer još se nije bio mogao promijeniti zakon zbog monopola bankarsko-financijskog lobija u zemlji nisu, nije mogao HKBOR direktno dati kredit kao državna banka nego je on to morao raditi preko poslovnih banaka, a poslovne banke su bile upravo ove velike banke koje su onda zapravo odobravale i kredite i projekte i na novce državnog proračuna odnosno poreznih obveznika dodatno zaračunavale vrlo, vrlo visoku cijenu kapitala odnosno kamatu koju su plaćali naši poreznici i tako dalje. Na stranu sve to. Ali se sad postavlja pitanje u svemu tome se dogodilo još nešto. Da je veliki broj naših građana kao štediše, građanske, pravne osobe uložio i imao novac počevši od ne znam Nove banke, Županjske banke, Jugo banke u Vinkovcima, Cibalia banke i da ne nabrajamo sve tamo do Dubrovačke banke da su ti ljudi ostali bez novca osim onih zajamčenih 100 tisuća kuna koje im je zapravo isplaćeno na, s naslova državnog proračuna ili još preciznije s naslova poreznih obveznika … [[Govornik se ne razumije.]] banaka. Da mnoge od tih banaka pod stečajem još uvijek rade i imaju na svojem računu novac između ostalog tih štediša, stečajevi se ne okončavaju i u isto vrijeme napokon dolazimo u situaciju da … [[Govornik se ne razumije.]] da gospodarstvo ne može biti ovako praćeno bankarskim sustavom i da se mora otvoriti prostor da taj krvotok našeg gospodarstva koje se zove bankarsko-financijski, koje se odvija preko bankarsko-financijskih poslova, koji ide putem novca mora se staviti u funkciju gospodarskog rasta i razvoja. I dobro je ovo ne samo zbog toga što se usklađuje sa Europskom unijom nego je ovo usklađivanje sa potrebama hrvatskog gospodarstva da se počinju stvarati male i srednje banke koje će pratiti male obrtnike, poduzetnike koji će taj dio raditi. Dobro je zbog toga da se omogući nastanak tzv. štednih banaka koje bi zapravo po zakonu mogle imati ograničeni dio djelatnosti u odnosu na sve ostale banke, a zapravo se iza toga krije nešto sasvim drugo. To se omogućuje štedno-kreditnim zadrugama da se preoblikuju u štedne banke. Mi postavljamo pitanje iz Kluba zastupnika SDP-a a šta je sa mogućnošću osnivanja malih banaka koje bi trebale normalno raditi na tržištu, koje bi mogle pratiti ovu po istim kriterijima i uvjetima kao što to rade štedne sad u buduće ili što će u buduće raditi štedne banke. Ovo pitanje jednostavno visi u zraku. To je prvo. Drugo što bismo htjeli i načelno i pojedinačno upozoriti u vezi sa ovim zakonom ili povodom ovog zakona. Ovdje se kaže da štedna banka je financijska institucija koja od Hrvatske narodne banke dobila odobrenje za rad i koja je osnovana kao dioničko društvo sa sjedištem u Republici Hrvatskoj i posluje sukladno Zakonu o bankama. Vidite, čim je trgovačko društvo onda ne posluje samo sukladno Zakonu o bankama, nego posluje i sukladno Zakonu o trgovačkom društvu, a vezano za bankarsko-kreditne poslove i financijske poslove primjenjuje se na nju Zakon o bankama i drugi zakoni. Prema tome, to treba vrlo precizno naznačiti i objasniti iz jednostavnog razloga doći ćemo u situaciju zapravo ako ovako usko se to tretira onda će ispasti da će zapravo opet mogućnost na štednim bankama pitanje stečaja, pitanje sanacije moći otvarati samo Narodna banka. E pa ne bi bilo to tako. Ako je to trgovačko društvo onda moramo otvoriti mogućnost da dioničari, da u ovom konkretnom slučaju štediše isto tako moraju i trebaju imati odgovarajuću i pravnu i ekonomsku i financijsku poziciju. Treće. Gledajte, ovdje se kaže da ove štedno-kreditne ili štedne banke kao ne bi mogle obavljati neke od poslova. Međutim, ja bih htio podsjetiti na novi članak 177a. koji kaže da štedna banka može obavljati bankovne usluge iz članka 3. ovoga Zakona uzgred budi rečeno napisano je ovoga zakona zakon velikim slovom pa se misli na ovaj zakon. Ne na zakon o bankama, a zapravo odredba na koju se poziva se misli na Zakon o bankama. To je jednostavno nomotehnička nepismenost onih koji rade ovaj zakon. Prema tome, ovdje bi trebalo pisati malim slovom zakona ili napisati Zakona o bankama pa se onda točno zna. Zašto? Zato što u članku 3. ovoga Zakona piše jednostavno da se u članku 4. iza točke 3. dodaje točka 4. koja glasi: “Štedna banka koja od Hrvatske narodne banke dobije odobrenje za pružanje tih usluga.“ I to je to. To nije točno, jer sadržaj rada banaka je propisan člankom 3. a ne ovog zakona, nego onog zakona koji se mijenja i dopunjuje, uzgred budi rečeno. Međutim, ono što je važno primijetiti dodan je novi stavak 2. sasvim opravdano da štedna banka osim bankovnih usluga iz stavka 1. ovog članka može pružiti i ostale financijske usluge ako od Hrvatske narodne banke dobije odobrenje za pružanje tih usluga. Htjeli bismo vrlo ozbiljno upozoriti na ovu činjenicu. Hrvatskoj narodnoj banci se daje diskreciona ocjena za pružanje djelatnosti pojedinim štednim bankama i time moguće je dovesti da ona dovede u subjekte, određene subjekte ili neke članice štedne banke na financijskom tržištu u neravnopravni položaj ili da uspostavi monopolski položaj. Ako se hoće dati takvo ovlaštenje ili takva … [[Govornik se ne razumije.]] zakonska delegacija Narodnoj banci onda se ona može reći ali se zakonom mora propisati uvjete i kriterije kada u skladu sa ovim zakonom ove djelatnosti iz stavka 2. dodatno može odobriti Narodna banka. Ne smije to biti njeno diskreciono pravo. Narodna banka po Zakonu o Narodnoj banci vodi računa o financijskoj stabilnosti i stabilnosti cijena na tržištu kao glavni zadatak. Prema tome, nije ovo njen posao. To je broj jedan. Broj dva. Ako to može davati Narodna banka ja bih ponovo htio podsjetiti i ovim Zakonom o bankama kao i Zakonom o Narodnoj banci nedopustivo je praksa koja se uvela u Hrvatskom saboru, u hrvatskom zakonodavstvu da mi ustavnu normu sužavano tumačimo. Zašto? Zato što po svim rješenjima koje daje manje-više Narodna banka nema pravo žalbe, ali se može voditi spor. E vidite, u Ustavu se kaže da na svako rješenje upravnog tijela ili tijela sa javnim ovlastima mora biti žalba. Iznimno se može žalba ograničiti da bi se vodio upravni spor. Zašto? Pa između ostaloga da se može u postupku, u upravnom postupku utvrditi načelo materijalne istine, prikupiti sve činjenice i svi podaci itd. I nije dobro nekome dati diskrecionu ocjenu, a isključiti pravo žalbe baš zbog ovoga načela materijalne istine. Naravno, u tom kontekstu se postavlja još neka pitanja koja su za nas ovako dosta interesantna. Dakle, mi načelno podržavamo da se omogući štedno-kreditnim zadrugama da postaju, postanu štedne banke ali tražimo da se to perektuira, uredi kako treba. E sad koje je još načelno pitanje vezano i za konkretne izmjene zakona. Recimo u članku 15. kaže se u stavku, u članku 182. stavku 1. zamijenit će se odredbe oko prekršaja od 30 000 do milijun kuna. Ili budimo precizni to znači da onih prvih 500 tisuća se zamjenjuje za 30 tisuća i sad je raspon od najniže kazne za prekršaj do najviše do milijun kuna zapravo jako velika. Ali cijelu odredbu tog članka niste usuglasili međusobno. Pa onda imate apsurdnu situaciju da u istom tom članku imate sada dodatno stavak primjerice tri pa se kaže za prekršaj kaznit će se banka novčanom kaznom u iznosu od 50 do 100 tisuća kuna. I sad gledajte, sad odjedanput ova najniža kazna od 50 do 30 tisuća kuna nije, za nekakvu banalnu stvar će ovdje biti povećana na 50 tisuća kuna, a za najozbiljnije prekršaje se može biti minimalno 30 tisuća kuna. Drugo je pitanje kolika će se stvarno izreći, ali minimalna je mogućnost 30 tisuća. Prema tome, to se mora usuglasiti i to se mora na kraju krajeva razriješiti kao što se isto tako mora razriješiti ovo pitanje da za prekršaj iz stavka sad tog tri za kojeg se banka a onda i štedna zadruga, štedna banka može kladiti za 50 do 100 tisuća kuna. E tu će se odgovorna osoba kazniti sa tisuću do pet tisuća kuna što je zapravo simbolična kazna. To ne može biti. Isto tako, valja upozoriti da ovaj članak stavak 2. a vezano za sve prekršaje od jedan do 44. stavka 1. za koji se sad propisuje kazna od 30 tisuća do milijun kuna ostaje odredba sada u stavku 2. da će se odgovorna osoba u takvim slučajevima kazniti za te bankarske poslove članova uprave od 10 do 50 tisuća kuna. Pa ne možete kazniti pravnu osobu sa milijun kuna zbog financijskih malverzacija koje su imale za posljedicu dovođenje u stečaj primjerice štednu banku i dovesti do toga da mnogi štediše ostaju bez novca, a da odgovorna osoba će prekršaj osim kazneno pravne odgovornosti u to ne ulazim, govorim o prekršajnoj odgovornosti odgovarati samo sa 10 tisuća maksimalno do 50 tisuća kuna. Očigledno da tu nešto nije u redu sa srazmjerom tih kazni i to bi trebalo dodatno popraviti i urediti ako hoćemo naravno osigurati jamstvo i kreditne, bankarsko kreditne posao u odnosu na one kojima zapravo trebamo pružiti uslugu. To su fizičke i pravne osobe, naši građani i pravni subjekti na terenu. Još jedna primjedba vezano za članak 177.e. On je potpuno nerazumljiv. U njemu se kaže, osim odredbe članka 177.a do 170.e ovog Zakona na štedne banke se na odgovarajući način primjenjuju ostale odredbe ovoga Zakona. Opet, u smislu pišu s velikim slovom. Propisi doneseni na temelju ovog Zakona te drugi propisi, e sad ću, ako je ovaj, znači ispada tako da 177.a do 177.e se neće primjenjivati nego će se primjenjivati ostale odredbe ovog Zakona. I tako piše. A zapravo je meritum odredbi koje se primjenjuju na štedne banke ovaj zakon. Prema tome ove odredbe koje se unose za to bi trebalo napisati vrlo jasno znate da se odredbe, ostale odredbe Zakona o Narodnoj, o bankama adekvatno primjenjuju i na štedno-kreditne, odnosno na štedne banke. Prema tome taj dio se mora bitno, bitno popraviti. I još jednu stvar koju bismo mi htjeli posebice naglasiti. Znate, kada se radi o ovakvim zakonima, bez obzira što bi on trebao počet se primjenjivati 1. siječnja. Mi smatramo da nije dobro, iako se usklađuje sa Europskom unijom, da nije dobro da se ovaj zakon donosi po hitnom postupku. Radi se o tome da obaveze za provođenje zakona padaju na teret zapravo trećih, izvan državne uprave i sustava, odnosno na štedne banke, na štedionice koje se trebaju preoblikovati. A osim toga u samoj odredbi članka 16. kažemo da će u roku od 3 mjeseca od primitka odobrenja da to mogu raditi oni morati uskladiti svoje propise. Prema tome, po toj prirodi stvari nema potrebe da to bude hitni postupak, nego ga treba što prije pripremiti što kvalitetnije i drugo. I ovdje treba propisati nešto drugo, kada u kojem roku Narodna banka mora obaviti ove radnje da bi zapravo štedne banke, štedno-kreditne zadruge se mogle preoblikovati u štedne banke da bi mogle obaviti i svoj dio posla, osim onoga načelnog stajalište koje proizlazi iz Zakona o upravnom postupku da bi to morala obaviti Narodna banka u roku od 60 dana. Ali problem je u tome šta ako ona to ne napravi. Nema nikakve mjere protiv Narodne banke. A znate, u poslu u gospodarskom sustavu trpe štetnu posljedicu oni na koje se to primjenjuje. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Riječ u ime Hrvatske demokratske zajednice ima uvaženi zastupnik Šime Prtenjača.
Gospodine dopredsjedniče, kolegice i kolege. Ovaj zakon, novi Zakon o štednim bankama je možda, a vjerojatno vezano uz poslovničku proceduru trebalo kauzalno, istovremeno razmatrati sa novim Zakonom o kreditnim unijama. Naime, i jedan i drugi su potpuno uzajamno vezani. Proizlaze iz pravne regulative koja djeluje u sadašnjem vremenu i isto tako iz institucija koje su do sada postojali i još uvijek postoje, jer sve do primjene jednog i drugog zakona. Prema tome, donošenje ovog zakona podrazumijeva da ćemo i ovaj idući zakon koji je predviđen također donijeti. Isto tako mada na kraju treba kazati da podržavamo i ovo produženje roka jer se radi o usklađenju prijelaza ili transformacije jednih i drugih, pa to je tehničko pitanje i mislim da će se to urediti do primjene ovog zakona. Valja o ishodištu i jednih i drugih nešto prigodom donošenja ili predlaganja ovoga zakona kazati što se zapravo do sada događalo kod nas u bankarskom ili tom financijskom tzv. sektoru. Vrlo kratko ću podsjetiti da ova povijest seže koliko i nova hrvatska država, pa i nešto duže od toga, da smo Zakonom o bankama bivše Jugoslavije zapravo počeli proces transformacije banaka i doživjeli sve ono što smo do sada doživjeli u tom sektoru bankarstva sa najtežim, uz razne najtežim posljedicama za naše građane, gubitkom imovine i velikih vrijednosti, trauma i svega onoga što je nosio taj proces transformacije banaka iz ničijih u sada danas nečije i uglavnom strane ruke. Prema tome taj razlog ponekada prijete spoznaje da zapravo strani interesi nisu uvijek i domaći, dapače, da su oni često puta divergentni upućuje na to da je onda nužno donositi i druge prateće zakone kako bismo mogli odgovoriti na dio tih izazova. Evo u tom smislu podsjećamo da su i dosadašnja štedno-kreditne zadruge zatim štedionice i banke u nekoliko navrata zakonski bile regulirane, usklađivane i mijenjane i da smo danas ovu strukturu koju zatičemo u jednom i drugom području također poistovjećujemo i probleme koje su nosile traume u štedno-kreditnom sektoru, štedionicama. Podsjetit ću, čini mi se da ne pogriješim evo zadnji virovitički slučaj. Bilo je prije toga, ne znam, tu u Zagorju i ne znam što sve je bilo sa tim štedionicama koje su doživljavale slične probleme koje su imale. Onda su prvenstveno proizlazile iz loše reguliranog statusa, prevelike ovlasti uprava, lošeg nadzora i svega onoga što se je događalo na tom području, pa i nemogućnosti intervencija da se može unaprijed djelovati da bi se spriječilo takve traume koje su se događale. Evo iz toga zapravo jednim dijelom se može reći da će štedne banke proizići i iz transformacije štedno-kreditnih zadruga ili štedionica. Ali s druge strane ne prijeće nikome osnivanje istih tih novih banaka. Prema tome je i odgovor na to da apsolutno imamo sa za cilj, a kasnije ćemo vidjeti da jedan od ciljeva jeste da se upravo uključe i domaći kapital, u to se misli i privatne osobe kao što su to i različiti oblici interesnih udruživanja koja su tamo pobrojana. U tom smislu te transformacije i mogući novi oblik banaka daje onda mogućnost da se uz one produžene rokove koje ću kasnije iznijeti uz drugu točku da se zapravo oni na vrijeme mogu uskladiti, jer nužno je donijeti odluke na svojim skupštinama i odlučiti se u kom pravcu će dalje ići. Prema tome to je normalno zakonsko rješenje prekratko bilo i mogućnost primjene da od 1. siječnja stupi na snagu. Praktično mi smo već kroz amandmane kroz iduću točku kao odbori predložili da se ti rokovi pomaknu. Iz tog razloga ostat će dovoljno vremena da se mogu i donositi odluke na skupštinama, da se može odlučiti o idućem statusu i da se može također odlučiti o načinu kasnije upravljanja, odnosno nadzora u tim štedno-kreditnim, odnosno štednim bankama. Kod banaka već smo uočili probleme koje imam, bez obzira što smo i na tim područjima imali različite procese. Fisija i fuzija ja bih rekao slobodno na tom sektoru, ali uočavamo i probleme koje imamo. Jedan od tih temeljnih problem da danas 6 čini mi se banaka drži negdi gotovo, kaže negdi oko 81% kapitala, a da dvije najveće države čak 41% kapitala. Nije to loše. Ali ako taj kapital i taj interes tih vlasnika ne bi bio često puta u suprotnosti interesima naših ljudi, odnosno štediša prevedeno, jer kada govorimo i zaduženje stanovništva vidimo da 80 i nešto milijardi, neki kažu 90-tak milijardi po procjeni duga se odnosi na građane, a s druge strane je procjena je da se oko 120 milijardi tog kapitala nalazi na štednji a da naravno banke i oni vlasnici odlučuju što će raditi s tim kapitalom. Dakle u tom smislu se ostavljaju novi modeli u mogućnosti da se na novi način i drugačije zapravo, a rekao bih slobodno interpolira u ovaj bankarski sustav jedan novi model koji bi onda omogućio da na nešto povoljniji način možemo se uključiti kroz ova dosadašnja loša ili nepovoljna iskustva. O tehničkim detaljima temeljnog kapitala, načina i ostalo već je iznešeno ovdje u obrazloženju ministarstva. Ja želim još samo kazati i potvrditi još jedanput da mi smatramo da donošenje ovog zakona i idućeg zakona uistinu bi omogućilo da ove nove financijske institucije osiguraju brži i jednostavniji način zadovoljavanja potreba građana te malih poduzetnika za … [[Ne razumije se.]] financiranja, ali također i štednje i obavljanja platnog prometa osim u onim segmentima koja smo čuli za njih da su definirani. Prema tome evo još jedne mogućnosti da se na rekao bih slobodno novi i domaći način može pokrenuti proces štednje i raspolaganja privatnog kapitala u Hrvatskoj državi, a na taj način bi se i odgovorilo na sve ove primjedbe koje su se do sada odnosile na strane banke od njihova zaduženja, od njihova interesa na našem prostoru itd. Ovdje vidimo samo dvije-tri napomene kroz pojačani sustav kontrole i nadziranja ovakvih banaka, da zapravo se ipak puno bolje i kvalitetnije nego do sada omogućava nadzor i interni nadzor kada je riječ o njemu, ali isto tako i o reviziji i svim oblicima nadzora koje na kraju osigurava HNB. Naravno može se, a prošli tjedan smo usvojili Zakon o HNB-u, iznova postaviti pitanje i dvojbena uloga HNB-a, da li je ona sposobna ili nije ili što ako ona ne odgovori na taj način. Držimo da ipak, a HNB je dužna uskladiti opet svoje odluke koje će biti vezane uz ovaj zakon, držimo da HNB može kvalitetnije izvršiti takav nadzor tako da više, da bismo izbjegli zapravo one dosadašnje situacije i traume u koje su štedno-kreditne zadruge preko noći ili štedionice preko noći nestajale a da se zapravo nije moglo intervenirati i nije moglo djelovati na taj sustav. Zato mi držimo da ovaj zakon i na kraju uvijek se kaže radi usklađenja s europskim zakonodavstvom treba donijeti, a da ove tehničke eventualno male, sitne dopune možemo izvršiti u tijeku je još uvijek rasprava, posebice ćemo tražiti, naš klub tražiti da se produže rokovi usklađenja kako bismo prilagodili to mogućnostima i na taj način odgovorili na ovaj najveći izazov. Prema tome klub HDZ-a podržava donošenje ovog zakona kao i idućeg kojeg ćemo opet kratko obrazložiti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu. Klub zastupnika HNS-a, uvaženi zastupnik Zlatko Koračević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pozitivno je da je konačno Vlada donijela odluku i da je konačno odlučila urediti ovaj segment gospodarstva tim više što su lihvarenje i drugi oblici nelegalnog kreditiranja danas se razvili u tolikoj mjeri da nema gotovo ni jednog stupa u većim gradovima i naseljima u Hrvatskoj koji nije oblijepljen oglasima, a kojima se građanima nudi kreditiranje uz navođenje samo broja mobitela. Radi se dakako o sivoj ekonomiji iza koje uglavnom stoje štedno-kreditne zadruge a što bi se ovim zakonskim prijedlogom i Zakonom o štedno-kreditnim unijama trebalo do kraja legalizirati i uvesti reda u tom segmentu gospodarstva. Izmjenama i dopunama Zakona o bankama normativno se utvrđuje da financijsko tržišnu, nova financijska institucija, a to je štedna banka. Štedna banka je društvo kapitala osnovana kao dioničko društvo koje posluje sukladno bankovnim načelima, ali sa manjim obimom poslova u odnosu na banku. Štedna banka osim bankovnih usluga može pružati i ostale financijske usluge ako od Hrvatske narodne banke dobije odobrenje. Najmanji iznos temeljnog kapitala potreban za osnivanje štedne banke 8 milijuna kuna i jamstveni kapital štedne banke ne smije biti manji od minimalnog iznosa temeljnog kapitala. Predloženim izmjenama i dopunama Zakona o bankama isti je dopunjen tako da se na poslovanju štedne banke na odgovarajući način primjenjuju ostale već postojeće odredbe Zakona o bankama, propisi doneseni na temelju tog zakona te drugi propisi kojima se uređuje poslovanje banaka. S tim u vezi primjena prekršajnih odredbi Zakona o bankama proširuje se i na štedne banke i isto tako i odredbe o sigurnosti štednih uloga, nadzoru, kontroli poslovanja štedne banke što u potpunosti osigurava pravnu sigurnost komitente. U odnosu na poslovanje bivših štedno-kreditnih zadruga koje su bile od nadzorom Ministarstva financija, a koje nije ispunjavalo svoje obveze i koje je omogućilo velike nepravilnosti u radu i velike gubitke zadrugarima, koji većinom nisu bili poslovno povezani sa zadrugom, osim štednjom koja nije bila osigurana. Prijedlogom izmjena i dopuna Zakona o bankama pokušava se osigurati zakonski okvir za one štedno-kreditne zadruge koje su već odavno prestale poslovati po načelu uzajamnosti tako da se za njih otvara mogućnost preoblikovanja u štednu banku. Poslovanje štednih banaka trebalo bi omogućiti brži i lakši pristup financijskim uslugama za male i srednje poduzetnike koji su brojčano dominantni u hrvatskom gospodarstvu. Štedne banke trebale bi osigurati daljnji razvoj bankarskog tržišta s ciljem poticanja konkurencije te sprječavanja mogućnosti pojam monopola i stabilnosti sudionika na tržištu. Kao posljedica nepostajanja i neprimjene financijskih kriterija događali su se povremeni bankroti i afere te s tim povezane kriminalne radnje i prijevare koje su na kraju rezultirale gubitkom imovine štediša, padom povjerenja u financijske institucije i pravni sustav države. Najpoznatiji slučajevi su Štedno-kreditna zadruga u Virovitici oko 105 milijuna kuna gubitka te Štedno-kreditna zadruga "Cekin" iz Varaždina otprilike oko 35 milijuna kuna gubitka i mnogi drugi gubici u drugim štedno-kreditnim zadrugama za koje još nitko nije odgovarao ili odgovaraju odgovorne osobe u tim štedno-kreditnim zadrugama. Međutim nitko u Ministarstvu financija koje je u cijelosti zakazalo u kontroli i nadzoru nad zakonitošću poslovanja što je po zakonu bilo u obvezi. Klub Hrvatske narodne stranke će podržati ovaj zakonski prijedlog.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Uvažena zastupnica Nevenka Majdenić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o bankama je još jedan od zakona koji se usklađuje sa propisima Europske unije i čije je donošenje predviđeno Nacionalnim programom Republike Hrvatske za pridruživanje Europskoj uniji u 2006. godini, pa evo, ja podržavam njegovo donošenje po hitnom postupku. Jedan od razloga za dopunu Zakona o bankama je sadašnja slika stanja na bankarskom tržištu Republike Hrvatske gdje danas imamo s jedne strane banke koje su u permanentnom procesu preuzimanja i pripajanja i s druge strane štedno-kreditne zadruge koje su ograničene visinom temeljnog kapitala i čija je djelatnost regulirana posebnim zakonom. Kad sam spomenula proces okrupnjavanja banaka mislila sam na to da se njihov broj od 1997. godine kada je bilo 60 banaka do 2006. godine kada sad postoje 34 banke, dakle smanjio se za 26 banaka. Odnosno, da se bankovni kapital koncentrirao u trezorima 6 najvećih banaka. Njihov udio u ukupnoj aktivi bankarskog sektora iznosio je polovnim ove godine čak 81%, a kako ste mogli vidjeti iz priloženog materijala, 2 najveće banke, Zagrebačka i Privredna banka imaju oko 41% ukupne bankarske aktive. Ovakva tendencija okrupnjavanja bankarskog kapitala te činjenica da su banke u pretežito stranom vlasništvu prijeti stvaranju monopola na bankarskom tržištu. Zbog toga se ovim zakonom otvara mogućnost preoblikovanja dosadašnjih štedno-kreditnih zadruga koje su dovoljno ojačale u štedne banke i osnivanjem novih štednih banaka koje bi kao dioničko društvo poslovale na bankarskim načelima. Štedne banke bi bile osnovane domaćim kapitalom i kao male bankarske institucije mogle bi na brži i jednostavniji način zadovoljiti potrebe građana i malih poduzetnika za bankarskim uslugama, od kreditiranja štednje, obavljanja platnog prometa do otvaranja poslovnih računa. Time bi štedne banke participirale na domaćem tržištu kapitala, pojačale konkurenciju i smanjile mogućnost stvaranja monopola, a s druge strane efikasnije bi ispunile zahtjeve malih poduzetnika i građana za financijskim sredstvima i osigurale stabilnost njihovih sredstava. Jednostavno rečeno, ovim Prijedlogom zakona omogućava se stvaranje novog oblika financijskih institucija, štednih banaka, regulira se njihov način osnivanja, djelatnosti kojima se mogu baviti, visina temeljnog i jamstvenog kapitala, te način kontrole, revizije i upravljanja rizicima. Druge odredbe zakona i pratećih zakonskih propisa primjenjuju se isto kao i kad su u pitanju banke. Na kraju, zakon je predvidio i visinu novčanih kazni koje se primjenjuju na štedne banke za slučaj učinjenih prekršaja te predvidio postupak usklađenja poslova platnog prometa kod preoblikovanja i štedno-kreditnih zadruga. U skladu s iznijetim smatram, podržavam predložene izmjene i dopune Zakona o bankama. Smatram da će biti kvalitetnije, potpunije uređenje ovog dijela financijskih usluga i tržišta i da će se osigurati, odnosno da će se dati jedna dodatna sigurnost i stabilnost njegovim sudionicima. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Vlado Jelkovac.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Činjenica je da mi imamo sve veću koncentraciju bankarskog kapitala prisutnog na hrvatskom financijskom tržištu. Rečeno to u brojkama, 82% ukupne aktive banaka je prisutno kod 6 banaka, od čega 2 najveće banke imaju negdje oko 41% ukupne aktive. Sama ova činjenica dovela je do smanjenja broja banaka pa smo tako 97. godine imali 60, a 2006. 34 banke. No razlog zbog čega se donosi i ovaj Zakon je između ostalog nedefiniran status i pozicija sadašnjih štedno-kreditnih zadruga gdje uvođenjem štedne banke kao nove kreditne institucije bi se omogućilo postojećim štedno-kreditnim zadrugama koje su prerasle određene normativne okvire da nastave nesmetan rast i razvoj. Isto tako omogućio bi se brži i lakši pristup financijskim uslugama malim i srednjim poduzetnicima koji su ne toliko svojom ukupnom bilancom ali brojčano dominantni u hrvatskom gospodarstvu i na kojima planiramo temeljiti budući rast i razvoj hrvatskog gospodarstva. Pored toga štedne banke doprinijele bi jačanju konkurencije s ciljem sprječavanja razvoja monopola na bankovnom tržištu s obzirom na izraženi trend okrupljavanja. Štedne banke, dakle, predstavljale bi male kreditne institucije. Možemo očekivati da će se osnivati domaćim kapitalom i na taj način omogućiti preraspodjelu tržišta bankarskih usluga. Time se omogućuje, dakle, stvaranje kreditne institucije koja bi na brži, jednostavniji način zadovoljavala potrebe građana malih i srednjih poduzetnika za izvorima financiranja. Isto tako omogućila bi štednju, obavljanje platnog prometa i vođenje poslovnih računa. Štedna banka je društvo kapitala osnovano kao dioničko društvo. Ona bi poslovala u potpunosti u skladu sa bankarskim načelima sa predviđenim minimalnim temeljnim kapitalom od 8 milijuna kuna što već može biti značajni potencijal za jednu financijsku instituciju koja može pratiti i malo i srednje poduzetništvo u svakom slučaju i stanovništvo. Sukladno svemu tome, dakle, štedno-kreditnim zadrugama koje će svojim opsegom poslovanja ispuniti uvjete postavljenim ovim zakonom omogućilo bi se prerastanja u štedne banke, a time i poslovanje u skladu s pravilima bankarske struke i zbog toga mislim da je ovaj zakon dobrodošao pa ću ga naravno i podržati.
Replika, uvaženi zastupnik Korenika.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Ja se slažem s kolegom da će se i na ovaj način smanjiti mogućnost monopola u bankarskom sektoru, ali upravo zbog toga evo ja bih postavio i vama i predlagatelju i svima nama ovdje pitanje koji su razlozi onda da se u članku 177. pod b) ukida mogućnost da isto tako i ove štedne banke u svom kapitalu imaju povlaštene dionice. Mislim, meni nije jasno, možda vi znate jer i na taj način bi se poboljšala borba protiv monopola jer činjenica je da po ovom Zakonu mi bankama dopuštamo da imaju učešće od 25% u temeljnom kapitalu povlaštenih dionica. U štednim bankama mi to jednostavno zabranjujemo. Znamo koja je razlika ili barem pretpostavljam da većina zna koja je razlika između redovnih i povlaštenih dionica, ali ako želimo uistinu biti u skladu sa Europom ja bih molio da nam se onda i predlagatelj izjasni o tome, nisam baš uvjeren ili možda griješim, ali to će mi se reći da je ovo u skladu sa europskim pravilima. Zašto i ove štedne banke koje imaju minimalni kapital što ne znači da jedan dobar dio njih neće imati daleko više od minimalnog iznosa. Zašto im se ne daje mogućnost povlaštenih dionica jer onda bismo, onda možemo reći da je to borba protiv monopola.
Odgovor na repliku. A ne. U redu. Replika, uvaženi zastupnik Đakić.
Gospodine potpredsjedniče, naime replicirat ću ono što gospodin uvaženi kolega nije rekao, a to da ovim Zakonom i donošenje ovog Zakona se stvarno staje na kraj i kriminalnim radnjama koje su počinjene, a koje su počinjene kroz štedno-kreditne zadruge izmjenama zakona i omogućavanjem 2002. godine kad se zakon mijenja i kada se briše iz zakonskih odrednica da ne treba se dostavljati godišnje financijsko izvješće, nego da se samo mora odobriti nadležnim organima Ministarstva financija ukoliko dođu u kontrolu prikaz stanja i dokumentacije, stoga su se i dogodile čudne stvari koje su rezultirale osiromašenjem i krađom naših građana pa stoga podržavajući ove zakonske odrednice dobro je vidjeti da mora se imati temeljni kapital, ali i također da koliko je temeljni kapital te banke mora biti jamstveni kapital štedne banke koja će biti formirana i koja će raditi. Isto tako dobro je vidjeti da postoje i odobrenja za rad, kontrola, revizija, zadaći unutarnje revizije, sve definirano pa se više neće događati kao što se dogodilo u Virovitici, a čuli smo i u drugim krajevima da su građani ostali bez svojih uloga, bez svojih ušteđevina dugogodišnjih jer je tako nekomu odgovaralo i netko je namjerno mijenjao 2002. zakon kako bi takovim omogućio, kako bi omogućio da se dogode ove sve bespravne radnje promjenama zakona, ali no od toga ćemo govoriti još kada budu i daljnje zakonski prijedlozi u konkretnim slučajevima, reći ćemo kada je to ministar Crkvenac mijenjao i predlagao novi Zakon o štednim zadrugama gdje nemaju obavezu dostavljanja financijskog izvješća godišnjega Ministarstvu financija.
Zahvaljujem. Završno, državni tajnik Ante Žigman. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, uvažena dame i gospodo zastupnici. Evo zahvalio bih se na raspravi svim zastupnicima. U svakom slučaju dio povijesti bankarskog sustava koji je, koji seže u 90-te godine i dijelom je vezan za okrupljavanje bankarskog sustava danas i zapravo posljedica tadašnje situacije na kompletnom bankarskom tržištu je primjena tadašnjih zakona i u tom smislu konsolidacija financijskog sustava, stabilizacija financijskog sustava da bi ekonomija mogla rasti je bila nužna u tom razdoblju. Za to zalaganje za okrupljavanje bankarskog sustava krajem 90-tih je imalo na određen način i smisla. Upravo stoga što je trebalo dakle u vrlo kratkom vremenskom razdoblju uspostaviti kontrolu i nadzor zato što je trebalo osigurati i omogućiti da ekonomija, odnosno privreda dolazi do kredita po najpovoljnijim mogućim uvjetima, a to se na žalost u tom razdoblju u tadašnjem obliku bankarskog sustava kakav je bio razvijen početkom, odnosno krajem 80-ih, već krajem 80-ih, odnosno početkom 90-tih nije bilo moguće. Stoga je i privatizacija i okrupnjavanje bankarskog sustava dovelo do toga dakle da danas štednja više ne ide u čarape, nego se drži u bankama, dovela je do toga da nemamo evo već od kraja 90-tih nikakvih bankarskih kriza većeg razmjera i problema, odnosno ono malo što je bilo je bilo uspješno riješeno upravo zahvaljujući tome što je bankarski sustav stabilan i to je ono što je nužno i potrebno. Naravno ovim Zakonom se omogućuje dakle osnivanje novog oblika upravo da bi se izbjeglo ovo sadašnje što imamo kroz štedno-kreditne zadruge, da bi se izbjeglo oglašavanje po stupovima i na određen način omogućilo da se legalno osnuju male banke, odnosno štedne banke. Naravno da se štedno-kreditne zadruge mogu preoblikovati u štedne banke, ali se isto tako mogu osnovati i nove štedne banke. Dakle, tu nema praznine u ovom Zakonu. Postoje jasni uvjeti kod Hrvatske narodne banke da se osnuju nove štedne banke i u tom smislu ovaj Zakon to vrlo jasno govori i jasno propisuje uvjeti kada i koje uvjete treba ispuniti da bi se mogli određeni poslovi obavljati. Prije svega govorim zbog malog kapitala, a to je odgovor i uvaženom zastupniku vezano za povlaštene dionica zbog vrlo malo kapitala, zbog toga što je potrebno omogućiti i jamstveni kapital, odnosno posebne odredbe oko jamstvenog kapitala, odustalo se od povlaštenih dionica jer povlaštene dionice na taj način omogućuju ostvarivanje i isplatu dividende bez dobiti. Na ovako malom kapitalu, na ovakvim malim institucijama to jednostavno nije bilo dopustivo i iz tog razloga smo predložili da se ne mogu ostvarivati i imati povlaštene dionice. Hrvatska narodna banka mora svoje poslove obavljati i odgovarati novim štednim bankama sukladno sadašnjem Zakonu o bankama, a to je u roku od 60 dana tako da i taj uvjet se ne nalazi naravno ovdje u izmjenama i dopunama ovog Zakona već je definiran u sadašnjem Zakonu. U svakom slučaju ono što treba reći, a oko uvaženi zastupnici su već i govorili dakle o izmjenama Zakona iz 2002. godine, a o tome će biti dakle više riječi u sljedećoj izmjeni zakona koja je sljedeća na dnevnom redu, odnosno sljedećem novom zakonu koji je na dnevnom redu, ali bih htio naglasiti dakle da je Ministarstvo financija samo u ovoj godini podnijelo 18 prekršajnih prijava, 10 oduzimanja odredaba za rad štedno-kreditnih zadruga upravo zbog načina njihovog poslovanja i ovim Zakonom se želi dakle njih staviti u ravnopravni položaj s ostalim bankama u skladu sa kapitalom koji uplaćuju, ali i naravno to povlači za sobom vrlo visoku odgovornost, vrlo visoku predanost u radu. Vlada u svakom slučaju ostaje pri hitnom postupku prije svega da bi se usklađenje štednih banaka ostvarilo do 1., odnosno po drugom Zakonu kreditnih unija u do 1.1.2008. godine kako bi po novoj direktivi o kreditnim institucijama mogli i imali osnove za traženje prijelaznog razdoblja, odnosno tražiti izuzeće i u tom smislu je vrlo važno da ovaj Zakon ostane u hitnom postupku. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik potpredsjednik Doma Mato Arlović.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče! Ma ja bi bio sretan da je vaša teza koju ste izrekli točna. O tome da nakon okrupnjavanja i obavljenih poslova okrupnjavanja bankarskog sustava da su naši građani iz čarapa odnijeli novce manje-više u banke. Nažalost iz iskustva u postupku saniranja i okrupnjavanja bankarskog sustava gdje su veliki broj građana i pravnih osoba ostali bez svojih novaca je dovelo do toga da je zapravo veliki dio kapitala, financijskog kapitala u Republici Hrvatskoj još uvijek u čarapama i na drugim mjestima, nije u bankama a ako ne vjerujete samo pogledajte šta se dogodilo kod kupovine INA-ih dionica. Najveći dio novca je izašao zapravo ne iz bankarskog sustava nego iz ovih drugih izvora gdje građani drže svoje novce.
Iz čarapa.
Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o bankama. Imamo tablicu. Državni tajnik Ante Žigman. Izvolite! Amandman jedan, Odbora za zakonodavstvo. … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? Zastupnik Tonči Tadić. Izvolite!
Ja bi vas lijepo zamolio da prvo glasujemo o tome hoćemo li imati redoviti postupak ili će ići po hitnom postupku. Imate naš prijedlog zaključka o tome.
To ne. To je P.Z.E. i tako da je to utvrđena već primjena hitnog postupka. … [[Upadica se ne čuje.]] Odbor za zakonodavstvo?
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. Drugo, Kluba zastupnika HDZ-a.
Vlada prihvaća amandman uz napomenu da glasi, rizik eksternalizacije, radi se o dakle riječi umjesto poslovima da se dodaju riječi, dakle radi se o gramatičkoj grešci koja se potkrala u ovom amandmanu.
Dobro. Prihvaća se u tome izmijenjenom obliku. Zastupnici Ruža Tomašić, Tonči Tadić, Pero Kovačević i Pejo Trgovčević, amandman tri.
Vlada ne prihvaća amandman. Direktiva uz obrazloženje dakle, da direktiva Europske unije koja se odnosi na kreditne institucije dozvoljava uvođenje oblika štedne banke kao kreditne institucije nacionalnim propisom uz određene uvjete kao što je ograničavanje poslovanja samo na području država sjedišta takve institucije. Odredba stavka 3. ne znači da štedna banka ne smije obavljati poslove odnosno transakcije odobravanja kredita i primanja depozita s građanima drugih država odnosno poslovnim subjektima iz tih država već samo da ne smije osnovati podružnice i predstavništva izvan države u kojoj je njeno sjedište.
Zastupnik Tonči Tadić. Izvolite!
Ne slažemo se sa takvim obrazloženjem Vlade. Radi se zapravo o jednom nečuvenom narušavanju reciprociteta. Hrvatska dakle zabranjuje svojim štednim bankama da osnuju podružnice vani ali mirno dopušta stranim štednim bankama da osnuju podružnice kod nas. Mi zapravo želimo da se taj stavak zakona briše, da se naše buduće štedne banke izjednače sa europskima. Tražim glasovanje gospodine predsjedniče.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Četvrti, Kluba zastupnika HSU-a.
Ne prihvaća Vlada amandman. Obrazloženje je da predloženi tekst ovoga amandmana nije prihvatljiv iz razloga što štedna banka u odnosu na banke ima uvjet manjeg iznosa temeljnog kapitala dakle 8 milijuna kuna a sukladno Zakonu o trgovačkim društva imaoci povlaštenih dionica imaju pravo na zagarantirani iznos dividende neovisno o ostvarenoj dobiti. Dakle, bez obzira na ostvarene rezultate poslovanja štedne banke što bi kao moguću posljedicu moglo imati ugrožavanje solventnosti i novčanog tijeka te utjecati na daljnje poslovanje banke odnosno oduzimanje odobrenja za rad.
Dozvolite da imamo različiti pogled na ovu situaciju, ostajemo kod svog mišljenja ali ćemo povuć', da se ne mučimo.
Amandman četvrti povučen. Peti, zastupnika Miroslava Korenike.
Vlada ne prihvaća amandman. Obrazloženje je isto kao kod prethodnog amandmana. Dakle, radi se o tome da bi smanjenje kapitala moglo imati … [[Govornik se ne razumije.]] povlašteni dioničari bi moglo imati za posljedicu ugrožavanje solventnosti i novčanog tijela i rada štedne banke.
Moramo glasati. Nema zastupnika Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 6. zastupnici Ruža Tomašić, Tonči Tadić, Pero Kovačević i Pejo Trgovčević.
Vlada ne prihvaća amandman. Ova odredba odnosi se na usklađivanje obavljanja platnog prometa Štedne banke koja je nastala preoblikovanjem iz Štedno-kreditne zadruge te produženje roka za obavljanje platnog prometa nije potrebno iz razloga što ta banka tu djelatnost neće moći obavljati prije nego se uskladi sa pravilima koja uređuju platni promet odnosno dobije svoj broj u sustavu platnog prometa kao Štedna banka.
Zastupnik Tonči Tadić.
Gospodine državni tajniče, prijelaz od Štedno-kreditne zadruge u Štednu banku je zapravo prijelaz iz Štedno-kreditne zadruge u dioničko društvo. Trebate ljude okupiti, trebate napraviti s njima sastanak. Treba vidjeti da li ljudi hoće postati dioničari, riječ je o potpuno novom modelu. Naravno, velike banke koje su danas iz Austrije došle u Hrvatsku Volksbanka, Reiffeisen, Erste su počele kao obrtničke štedionice, prešle u štedne banke i danas tu harače po Hrvatskoj. Mi smatramo da bi bilo dobro da i hrvatske obrtničke štedionice prerastu u štedne banke ali dajte im vremena da se konsolidiraju. Problem je u tome. … [[Upadica se ne čuje.]] Hvala, gospodine predsjedniče. Ja vas ljubazno molim, kolege iz HNS-a budite pristojni. Problem je u tome da ova Vlada provodi tranziciju iz štedno-kreditnih zadruga i štedne banke i za sada one imaju posebni status u Zakonu o bankama. Ali neka druga Vlada, neki drugi ministar financija može odlučiti iz čista mira da briše taj posebni status, da ih izjednači sa ostalim bankama u Hrvatskoj dok nisu konsolidirane i da ih time zapravo uguši. Iz tih razloga će HSP iduće godine predložiti svoju deklaraciju kojom bi Sabor zaštitio buduće štedne banke, dakle obrtničke štedionice koje žele postati štedne banke od takvih poteza dok se ne konsolidiraju. Dakle, ključno je vrijeme, zato vas ljubazno molim pristanite na malo duži rok da se obrtničke štedionice registriraju kao štedne banke. Radi se o prijelazu u dioničko društvo. Oni imaju na stotine članova i nije to toliko jednostavno. Gospodine predsjedniče, ja vas ljubazno molim glasovanje o našem prijedlogu.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 82 glasa za, 7 suzdržanih, 11 protiv donesena predložena odluka … [[Govornik se ne razumije.]] zakon zajedno sa amandmanima.
Prelazimo na sljedeću - Konačni prijedlog Zakona o kreditnim unijama, hitni postupak - prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 585 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun i Odbor za Europske integracije. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Izvolite državni tajniče!
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici! Vlada Republike Hrvatske predlaže Zakon o kreditnim unijama kojim se želi urediti poslovanje današnjih štedno-kreditnih zadruga. Pri ranijoj raspravi bilo je dosta spomena štedno-kreditnih zadruga koje su specifične financijske institucije čije se poslovanje zapravo temelji na međusobnoj razmjeni novčanih sredstava njezinih članova uvažavajući njihove zajedničke interese i načelo uzajamne pomoći. Ono što je važno za reći u ovom dijelu da je nažalost današnja situacija izmjenom zakona u 2002. godini ovaj dio uzajamnosti zapravo nestao i na taj način se naravno su štedno-kreditne zadruge postale i funkcioniraju kao društva kapitala a zapravo legislativno se ne nalaze u sustavu dakle zakonski nisu pokrivene kao ostala društva kapitala. Stoga i prijedlog ovog zakona ide u tom smjeru ali ide i u smjeru dakle da je potrebno ovaj oblik institucije urediti sukladno pravnoj stečevini Europske unije na način da se kreditne unije izuzmu od primjene pravila o kreditnim institucijama što znači od pravila o solventnosti, upravljaju rizicima koje se provode kroz bazel 2 regulativu. Naravno u tom smislu treba reći da je bazel 2 regulativa odnosno odredbe bazela 2 na određen način će se primijeniti na banke a kreditne unije bi bile u tom smislu izuzete. Ono što je naravno potrebno i vrlo važno je da ovaj zakon bude donesen kako bi se kreditne unije kao što sam maloprije rekao uskladile odnosno počele funkcionirati do 1.1.2008. godine i kako bi naravno u tom smislu mogli tražiti izuzeće od primjene direktive o kreditnim institucijama. U Republici Hrvatskoj danas posluju 124 štedno-kreditne zadruge sa ukupnom aktivom od 1,5 milijardi kuna. Današnjim zakonom iako je utvrđeno kao što sam rekao načelo zajedničkog interesa uzajamnosti, ostalim odredbama je nedostatno uređena sama provedba osnovnih načela i ono što je važno dakle da je institucija štedno-kreditne zadruge u većini slučajeva odstupila od osnovnog načela poslovanja i u određenim slučajevima poslovanje predstavlja štedno-kreditnih zadruga predstavlja instituciju kroz koju se ostvaruje kroz visoke, kroz doista visoke kamatne stope na depozite a naravno na račun visokih kamatnih stopa na kredite i određenih drugih naknada visok prinos što je važno za reći pojedinim članovima. Dakle, pojedine štedno-kreditne zadruge imaju efektivnu kamatnu stopu preko 100%, efektivnu kamatnu stopu na određene kredite preko 100% a znamo da su u tom slučaju se nalaze tamo građani u teškom socijalnom stanju iz kojeg se na takav način iako postoji Zakon o kamatama koji propisuje da kamatne stope ne mogu biti veće od 19% oni to rade na način da građanima i određenim obrtnicima daju kredite po 12% ali pri tome naplaćuju godišnju naknadu od recimo ili jednokratnu naknadu od 30% vrijednosti kredita. I naravno na taj način naplaćujući naknade izbjegavaju i zaobilaze dio Zakona o kamata što naravno nadzor Ministarstva financija sankcionira ali nemoguće je 124 štedno-kreditne zadruge permanentno pratiti. I u tom smislu je vrlo važno da se na ovaj način vrati nazad onaj dio uzajamnosti što se kroz ovaj zakon pokušava i postići i na taj način da se dođe do osnovnog cilja i načela poslovanja štedno-kreditnih zadruga. Također, s obzirom da je pristup po članstvu štedno-kreditnih zadruga vrlo jednostavan uplata zadružnog udjela u iznosu od 1 kune, štedno-kreditne zadruge prema pravnoj stečeni predstavljaju kreditne institucije. Što se događalo s takvim institucijama koje se nisu mogle uskladiti sa direktivama kreditnih institucija? Jednostavno su bili izbrisani. Primjerice Slovenija je ukinula štedno-kreditne zadruge i tamo ih uopće nema. Doslovno su izbrisane. Dakle, Vlada Republike Hrvatske daje šansu i ovim zakonom omogućuje da oni koji ne mogu postati štedne banke imaju prostor u kojem mogu poslovati kao kreditne unije. Stoga je predmet ovoga zakona uređenje novog oblika kreditne unije čije se poslovanje temelji na ostvarenju zajedničkog interesa članova a osnovni cilj poslovanja kreditne unije je ispunjavanje potreba članova kreditne unije kroz odobravanje kredita i primanje depozita ali ne isključivo u jednom smjeru. Obilježja su dakle kreditne unije da oni posluju samo međusobno kao članovi, poslovanje samo sa članovima, oni mogu biti fizičke osobe koje imaju prebivalište u Republici Hrvatskoj, fizičke osobe, poduzetnici, obrtnici, članstvo kreditne unije temelji se na određenom načelu, zaposlenje kod istog poslodavca, pripadnost određenom zanimanju ili profesiji, prebivanje na određenom području, dakle regionalna samouprava, temeljni kapital iznosi najmanje 500 tisuća kuna i čine ga zadružni udjeli. Poslovi kreditne unije isključivo za članove i u domaćoj valuti. Dakle, oni primaju novčane depozite, odobravaju kredite, obavljaju mjenjačke poslove, odobravanje novčane pomoći, davanje jamstva za obveze pojedinih odnosno obveze članova kreditne unije. Poslovi, naziv kreditne unije predložen je iz slijedećih razloga. Dakle, naziv štedno-kreditnih zadruga nema tradiciju jer je primijenjen zapravo tek od '98. godine. Neprihvatljiva je riječ štedna zato što ili njezin oblik jer cilj članstva u ovakvoj instituciji nije štednja nego međusobno potpomaganje odnosno međusobni odnos članova. Depoziti odnosno štedni ulozi nisu osigurani od strane države, dakle nisu osigurani od strane države kao što je to slučaj kod institucija koje su pod Zakonom o bankama, dakle banke i štedne banke nakon što uvaženi dom usvoji izmjene i dopune Zakona o bankama. Negativna percepcija javnosti kroz poistovjećenje s lihvarenjem. Dakle, tu ne treba trošiti puno riječi. Spominjali smo i stupove, spominjali smo visoke kamatne stope, spominjali smo razne naknade. Dakle, kroz sve te načine se stekla negativna percepcija štedno-kreditnih zadruga u javnosti. I ono što je vrlo važno dakle da većina zemalja Europske unije koristi naziv kreditna unija. Osnovni cilj je dakle jednakost svih članova i primjena istih mjerila i uvjeta za sve članove, financijska stabilnost poslovanja, pristup članova povoljnim izvorima financiranja, izuzeće od primjene pravne stečevine Europske unije koja se odnosi na kreditne institucije. Ono što se omogućuje je pojedinim štedno-kreditnim zadrugama nastavak poslovanja u obliku kreditne unije. Oni koji ne žele poslovati dalje kao kreditne unije mogu se ili dovoljno su ojačali mogu se registrirati kao štedne banke ili mogu odustati od daljnjeg poslovanja. Važno je reći da će sve u ovom slučaju i nakon usvajanja ovog zakona i kreditne unije, i štedne banke i banke biti pod nadzorom Hrvatske narodne banke. Osnovni razlog tome je to da monetarne institucije prema najboljoj svjetskoj praksi gdje spadaju i kreditne unije trebaju biti pod nadzorom središnje banke što je kod nas Hrvatska narodna banka. Predviđeno je prema tome i traženje izuzeća, primjene direktive 12 iz 2000. od primjene za kreditne unije. Takvo izuzeće za ovakav tip institucije dobile su i druge države članice Irska, Austrija i Latvija. Stoga Vlada, ponavljam, ponovno daje mogućnost štedno-kreditnim zadrugama da se preoblikuju u kreditne unije jer ovakav oblik štedno-kreditnih zadruga je nešto što bi onemogućilo, što bi bilo onemogućeno ulaskom Hrvatske u Europsku uniju. Prema tome, umjesto da se ukinu naglo u jednom trenutku kada bi Hrvatska htjela ući odnosno bila spremna za ulazak u Europsku uniju zakonom se omogućuje, onim prethodnim zakonom koji je bio na raspravi, Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o bankama da se preoblikuju u štedne banke i da posluju kao banke sa malim ovlaštenjem ili da se preoblikuju u kreditne unije i na taj način doista se vrate pod okrilje osnovnih ciljeva funkcioniranja uzajamnog djelovanja unutar jedne takve kreditne institucije. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Odbor za financije i državni proračun uvaženi zastupnik Prtenjača.
Hvala. Da, upravo radi ovih amandmana koje sam prije obrazlagao pa dopustite da kratko izvijestim Sabor o stavu na odboru. Mi smo kao matično tijelo raspravljali o tom zakonu i Vlada nas je informirala, naime predstavnici što s kreditne unije, da ne čitam sve skraćeno ću pokušati, i osnovne funkcije u tome. Bilo je nešto rasprava. Rasprave su išle otprilike u dva pravca i to, prvo iznijeto je mišljenje da je ostavljen prekratak rok zastupnicima da se temeljno pripreme za raspravu o Konačnom prijedlogu Zakona o kreditnim unijama. Drugo, u svezi odredbe članka 9. stavka 3. konačnog prijedloga zakona kojim se regulira tko može biti član kreditne unije istaknuto je mišljenje prema kojem nije potrebno nabrajati ispunjavanje jednog od uvjeta za ostvarivanje prava na članstvo u kreditnoj uniji kao što je predloženo u 4. točci valjda predmetnog stavka te je predloženo njegovo brisanje jer je uvjet isključivo jedan drugi, pa je nabrojano tamo može biti bilo koji od tih. Prema tome, mislimo da ne treba biti nabrajanje svih uvjeta. U raspravi na odboru iznijeto je niz prijedloga amandmana koje su u pisanom obliku uputili Hrvatska obrtnička komora, Hrvatska udruga banaka, Savez štedno-kreditnih zadruga o kojima je odbor raspravljao i odlučio neke od njih predložiti i predložio ih kao amandmane odbora. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora odlučio je većinom glasova pet za i dva suzdržana predložiti Hrvatskom saboru donošenje ovog zakona. I sad slijedeći amandmani, upravo ono što je bilo vezano i prije, zato želim prokomentirati kratko. Amandman jedan "U članku 18. konačnog prijedloga zakona u stavku 2. u drugom redu broj "3" zamjenjuje se brojem "4". Naime, riječ je čini mi se o mandatu predsjednika uprave kojem je bilo predviđeno tri godine a mi smo smatrali normalnim da to ide na četiri godine kao što je nadzorni odbor na četiri godine, i predlažemo taj amandman. Drugo, u članku 79. konačnog prijedloga zakona u stavku 2. riječi: "do 31. ožujka 2007." mijenja se i glasi: "do 30. lipnja 2007". To je opet ono što smo i prije komentirali, sa dakle produženjem roka. Zatim, u stavku 5. istog članka riječi: "a najkasnije do 15. travnja 2007. godine" mijenja se riječima: "najkasnije do 15. srpnja 2007. godine". Obrazloženje, predloženim izmjenama osigurat će štedno-kreditnim zadrugama duže vrijeme za donošenje odluke da li će nastaviti poslovati kao kreditna unija ili kao štedna banka, ili će donijeti odluku o likvidaciji. Dakle, produžili smo primjereno rokove jer se do kraja godine ima donijeti zakon, odnosno primijeniti. U članku 83. konačnog prijedloga zakona u stavku 2. riječi: "do 1. svibnja 2007." mijenja se riječima: "1. rujna 2007.". Obrazloženje, predloženom izmjenom produžava se rok u kojem zadrugar štedno-kreditne zadruge koji želi postati dioničar štedne banke treba dati izjavu o tome koju potvrđuje javni bilježnik itd. Prema tome, mi smo smatrali da ovim amandmanima možemo i treba intervenirati da bismo udovoljili većini ovih uvjeta. Hvala.
Zahvaljujem. Ostali odbori ne uzimaju riječ. Dakle, u ime kluba SDP-a uvažena zastupnica Dragica Zgrebec.
Gospodine podpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Već je rečeno u obrazloženju da zapravo ovaj Prijedlog zakona o kreditnim unijama predstavlja kao i izmjene Zakona o bankama koji smo već raspravili zapravo predstavlja usklađenje ovog dijela odnosno poslovanja štedno-kreditnih zadruga sa zakonodavstvom Europske unije. Naime po, u poglavlju financijskih usluga i bankarstva pod dodatkom a) točke 391. kao što piše u obrazloženju predviđeno je usvajanje i stupanje na snagu Zakona o štedno-kreditnim zadrugama u drugom kvartalu 2006. godine. Mi kasnimo puna dva kvartala sa ovim usklađenjem. I eto sad je došao taj veliki set zakona kojih eto tako baš ne na ozbiljan način ne možemo ni proučiti niti raspraviti. Da je Vlada zapravo željela usklađivati Zakon o štedno-kreditnim zadrugama govori, u prilog tome govori i odluka Ministarstva financija koju je još u ožujku ove godine osnovao jednu komisiju koja je trebala raditi na usklađenju Zakona o štedno-kreditnim zadrugama u koje su bili uključeni i predstavnici štedno-kreditnih zadruga i oni su u međuvremenu održali i dva sastanka i jedan, izradili jedan radnik materijal novog Zakona o štedno-kreditnim zadrugama. S obzirom da nije se raspravljalo o tom radnom materijalu predsjednik Saveza štedno-kreditnih zadruga je uputio jedno pismo Ministarstvu koje nosi datum od 21. studenog 2006. godine upravo o problemu što i, prolaze svi rokovi da bi se izvršilo usklađenje ovog Zakona. U međuvremenu na Vladi je prihvaćen prijedlog zakona koji je upućen i u saborsku proceduru. Mislimo da nije dobar način kako se usklađuje ovo područje s obzirom da se tobož htjelo to raspraviti i sa onima koji su najviše zainteresirani a to su postojeće štedno-kreditne zadruge kojih u Hrvatskoj ima 124 a da na kraju zapravo njihovo mišljenje nije uvaženo. Postoji dosta uznemirenosti kod ljudi koji vode sadašnje štedno-kreditne zadruge s jedne strane zbog kratkog roka. Zbog druge strane što se treba obaviti značajne poslove, razgovore, pregovore sa postojećim zadrugarima kako bi se u roku od 3 mjeseca ili ako se prihvati ovaj amandman u roku od 6 mjeseci donijela odluka o preoblikovanju. Jer ne radi se ovdje samo o donošenju odluke nego treba učiniti i određene predradnje što ću kasnije kroz neke komentare i primjedbe na pojedine odredbe predloženog zakona i reći. Ovdje se kaže u obrazloženju da je namjera zapravo donošenja Zakona o kreditnim, kreditnoj uniji odnosno izmjene Zakona o bankama kojim se uvodi štedna banka vraćanje povjerenja u štedno-kreditne zadruge jer su eto zbog određenih malverzacija koje su bile u nekim od tih zadruga zapravo građani izgubili povjerenje. Da bi se istovremeno reklo eto da ta kontrola koju je trebalo obavljati Ministarstvo financija nije bila efikasna i sad ćemo to sve prebaciti na Hrvatsku narodnu banku koja je do sada kontrolirala poslovne banke. I već i na samom Odboru a i danas je ponovljeno kako su te štedno-kreditne zadruge imale visoke, nenormalno visoke kamate, visoke naknade kao da takvih naknada nemate i u bankama. Vi imate formalno kamatnu stopu, ali plaćate ili jednokratnu naknadu ili naknadu na više razina. Kod puštanja, kod odobrenja kredita, kod puštanja u opticaj kredita i tako dalje i tako dalje. Dakle nije to pravilo ili iznimka samo u štedno-kreditnim zadrugama. A zašto tu idu najsiromašniji slojevi stanovništva posuđivati odnosno dizati kredite ili pozajmice? Vjerojatno je problem što ih drugdje ne mogu dobiti. Pa se javljaju upravo takvim institucijama. I sada nekoliko konkretnih komentara i primjedaba. U članku 2. se kreditna unija definira kao financijska institucija. U članku 3. se definiraju njezini poslovi između ostaloga u tim poslovima koje bi ona mogla obavljati nema više platnog prometa. Danas 11 štedno-kreditnih zadruga, među njima i obrtničke štedno-kreditne zadruge obavljaju platni promet temeljem odobrenja Hrvatske narodne banke i ukoliko bi one htjele, mogle ili htjele nastaviti taj posao morale bi se oblikovati u štednu banku i podići svoj temeljni kapital na 8 milijuna kuna. Do sada su one morale imati temeljni kapital od 100 tisuća. Dakle za kreditnu uniju se to povećava 5 puta, ali za štednu banku čak na 8 milijuna kuna i to nije tako jednostavno doći do tog temeljnog kapitala jer bi to zapravo trebali uplatiti osnivači. Šta bi one mogle sve obavljati? Navodi se 5 poslova, između ostalog u točki 4. kaže se: «Dodjeljivati novčanu pomoć članovima kreditne unije». Moram reći da ja ne razumijem, ali i ljudi koji bi to trebali razumjeti i koji se bave tim poslom zaista ne znaju šta je to? Je li to neka bezpovratna pomoć kad na prvom mjestu, kad se na prvom mjestu kaže može odobravati kredite članovima kreditne unije u domaćoj valuti. A davati novčanu pomoć, jel' su to neke pomoći, donacije ili šta je to zaista je jedna, na ovakav način nije jasno. U članku 5. povezat ću to sa člankom 7. kaže se da kreditnu uniju može osnovati 50 ili više osoba koje ispunjavaju uvjete iz članka 9. Do toga ćemo kasnije doći. Da, govori se tu dalje o Statutu, ali ja ću se zadržati samo na ovom 1. stavku. Da bi se u članku 7. reklo da temeljni kapital unije ukupni je iznos članskih udjela. Da on mora iznositi najmanje 500 tisuća kuna. Da u cijelosti mora biti uplaćen u novcu. A u stavku 6., 5. toga članka kaže se da najviši iznos članskih udjela pojedinog člana kreditne unije i s njim povezanih osoba ne smije biti veći od 5% ukupnog iznosa članskog udjela. Ako je najmanje 50 osnivača onda oni ne mogu imati 5% nego mogu imati samo 2%. Ili ako će imati najmanje, najviše 5% onda ih ne može biti 50 nego 20. Dakle vidi se da tu baš nije konzistentno pisano i očito da se ovaj zakon pisao u žurbi. U članku 9. govori se tko može biti član Kreditne unije i ovdje se kaže da su to trgovci pojedinci i obrtnici sa sjedištem u Republici Hrvatskoj i fizičke osobe sa prebivalištem u Republici Hrvatskoj, a znate ima puno malih poduzetnika čiji je kapital ili ukupna vrijednost njihove tvrtke daleko manja nego što je to vrijednost jednog obrta pa je pitanje zašto ne bi i oni mogli biti ili i neke sportska društva ili slično. Makar u stavku 3. se ne govori da trebaju ovi uvjeti koji su nabrojeni kao četiri uvjeta biti kumulativni već treba zadovoljavati samo jedan od uvjeta, onda kada idemo analizirati svaku pojedinu točku u prvoj se kaže zaposleni kod istog poslodavca. Zašto bi oni bili u nekakvoj kreditnoj uniji. Oni to mogu ostvariti kod svog poslodavca ako to tako žele imati tamo. Pripadaju određenom zanimanju. Bilo je čak i komentara hoće li se to po strukovnim nekakvim, strukovno obrtnici organizirati u kreditnoj uniji hoće to biti mesari, pekari, hoće to biti umirovljenici itd. da prebivaju na istom području. Kasnije se to kaže da je to područje lokalne, jedinice lokalne i područne regionalne samouprave. Dakle, da je to područje i općine i županije ili i grada i općine i grada i županije. Dakle, mora biti i jedno i drugo, ne? A što jedno zapravo besmisleno je to tako napisati jer ako su na području jedne regionalne samouprave, jedne lokalne jedinice onda su na toj. Ne mogu biti na području druge regionalne samouprave. A točka 4. zapravo kaže da to mogu biti svi, jer kaže koji su međusobno povezani na drugi način koji je sukladan ispunjenju zajedničkog interesa. Dakle, uopće ove tri točke prve onda su bespotrebne. Kaže se kako se pristupa u kreditnu uniju? Kaže osoba koja želi postati član kreditne unije dužna je u pisanom obliku podnijeti zahtjev za pristupanje u kreditnu uniju, a onda u stavku trećem se kaže da odobrenje za pristupanje u kreditnu uniju donosi nadzorni odbor kreditne unije jednoglasnom odlukom svih članova. Što to znači u praksi? Dnevno se može pojaviti na pedeset, stotinu ljudi koji žele postati član kreditne unije i tako se mogu javljati svaki dan. To znači da bi nadzorni odbor morao permanentno zasjedati u punom sastavu jer inače ne može donijeti odluku da netko postane član. I onda vidite kad sam rekla da se brzopleto to pisalo u većini članaka vam se govori o članskom udjelu, ali vam se onda u članku 12. pojavljuje odjedanput zadružni udjel, zadružni ulog. Dakle, i to bi trebalo onda u članku 12. izmijeniti u članski udjel. U dosta članaka se govori da ako zakonom drukčije nije određeno da se onda primjenjuju odredbe Zakona o trgovačkim društvima koje se odnose na društvo s ograničenom odgovornošću. Drugim riječima, kreditna unija je trgovačko društvo i onda neke stvari bi trebalo ili primjenjivati tako kako piše u Zakonu o trgovačkim društvima ili precizirati u samom zakonu. Pa ćemo krenuti dalje gdje se govori o uvjetima za imenovanja člana uprave. Kaže da ima najmanje srednju stručnu spremu danas kažu barem prema nekim informacijama koje sam ja dobila. Zapravo, do sada mora imati visoku stručnu spremu i adekvatno iskustvo. U članku 18. u stavku 2. govori se da uprava ne može imati mandat dulji nego od tri godine dok istovremeno Zakon o trgovačkim društvima kaže da uprava ima mandat od pet godina, a nadzorni odbor od četiri godine. Dakle, trebalo bi onda reći što se tu primjenjuje. Što se tiče same skupštine govori se tko čini skupštinu. Ali kada se govori o odlučivanju onda u stavku, u članku 30. u stavku prvom kaže se da skupština kreditne unije može valjano odlučivati ako je na njoj prisutno više od polovine svih članova skupštine. Što ako članovi ne žele prisustvovati skupštini? Može se desiti da skupština se nikad neće održati jer nikad neće imati više od polovine svojih članova. Zakon o trgovačkim društvima to regulira da se statutom može utvrditi što je kvorum. Što ako dva puta se ne može održati skupština onda kvorum čini onaj tko želi prisustvovati skupštini. I tako bismo mogli onda do kraja makar vrijeme brzo ističe dati još značajnih primjedaba. Na primjer, kada se govori o pričuvama kreditne unije u članku 37. ako se ona ima osnivački ulog onaj najmanji od 500 tisuća kuna onda će ona morati postići, usmjeravati dobit u kreditne pričuve dok ne iznose 160 tisuća kuna što mislim da nije, dakle jednu petinu svog osnivačkog uloga što isto bi onda vjerojatno trebalo uskladiti i sa Zakonom o trgovačkim društvima ako se pozivamo da se one primjenjuju. I što se tiče kako je vrijeme pri kraju reći ću samo oko kaznenih odredaba. Naime, i tu mislim da bi to onda trebalo uskladiti. Prekršajne odredbe u članku 75. govore o tome koje su kazne za pojedine prekršaje ako to učini kreditna unija. Ali za odgovornu osobu će taj prekršaj, ako učini taj prekršaj biti pet do dvadeset i pet tisuća kuna. Istovremeno ako ta odgovorna osoba radi u štednoj banci onda će biti kažnjena sa tisuću do pet tisuća kuna. Vjerojatno bi to trebalo i jedan i drugi zakon uskladiti. Očito je kao što sam rekla u uvodu, zakon je pisan na brzinu nije konzistentan i nije bez bitnih popravaka prikladan za donošenje. Hvala lijepa.
Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Đakić.
Gospodine potpredsjedniče, naime ispravit ću ovaj zadnji netočan navod da je zakon pisan na brzinu, da nije konzistentan. Ovaj zakon je zapravo sukus onih potreba i sigurnosti građana Hrvatske i govori o svim detaljima koji su potrebni da bi se osigurala njihova ušteđevina tako da mišljenje ili iskazano uvjerenje da je on pisan na brzinu uopće ne stoji. Da ste imali mogućnosti, volje i znanja trebali ste napraviti takav zakon davno.
Zahvaljujem. Riječ u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice ima uvaženi zastupnik Šime Prtenjača.
Hvala lijepo. Ja sam i kod prvog zakona na kratko komentirao, tako ću i sada neovisno o ocjenama ili drugačijim viđenjima uvjeta i stanja potreba donošenja ovih zakona. S jedne strane, i prije sam rekao i sad ponavljam, još jedanput da je donošenje ovih zakona neophodno s jedne strane radi domaće regulative i svih neugodnih iskustava i spoznaja koja smo imali do sada i pokušati to ispraviti i uskladiti naravno, a s druge strane i radi potrebe screeninga, odnosno usuglašavanja akata, zakona po pojedinim područjima kako ih ne bismo tijekom iduće godine došli u situaciju mijenjati nekoliko puta. I s treće strane apsolutno, pa zato smo i kao odbor dali Vladi ili ćemo mi direktno dati, a Vladi sada dajemo mogućnost da putem svojim amandmana, ukoliko uoči bilo koji od propusta koji se ozbiljnije mogu odnositi na ove zakone da ih također usklade, što mislim da ne bi trebali biti nekakvi problem ukoliko uistinu postoje ozbiljni razlozi. Svaki je zakon ma kakav on bio kad se donosi naravno kad se tiče onih na čije područje rada i života se odnosi izaziva određene sumnje, nelagode ili primjedbe. Tako smo imali zahtjev vjerojatno kada bismo anketirali sve štedionice, štedno-kreditne zadruge da bi iz izuzeća svaka od njih bila za status quo kakav imamo danas. Naravno da upravo iz ova dva razloga koja sam iznio mi ne možemo prihvatiti takvo stanje. Čuli smo da Slovenija i neke druge zemlje uopće ih nemaju više. A prema europskim do sada uređenim direktivama i prihvaćenim vidjeli smo da je izuzeće ostavljeno Austriji možda, ali nisam siguran da li su i njemačke Sparkasse ona čuvene eventualno u tom izuzeću kao temeljni kapital i ostalo. Prema tome ovo je sad pokušaj jednog takvog izuzeća i utvrđivanja našeg puta i statusa u toj pravnoj regulativi. Uz ona iskustva koja smo imali, negativna iskustva, ne govorim o onim pozitivnim nego temeljem negativnih iskustava i ono što se da ispraviti kažem i kod banaka, a i kod štedionica je štedno-kreditna zadruga do sada se vidio temeljni problem u upravljanju, u nadzoru, u kontroli, u sankcijama i zapravo iz nedostatka svega toga događalo se one tragedije, traume koje su se događale, a da se unaprijed nije moglo spriječiti, pa čak i kad se ponekad spoznalo da se nešto događa nije moglo spriječiti takva pojava. Ove dvojbe da li će HNB moći kontrolirati, a s obzirom na redefinirani status banaka i ove također kao i ovih unija ostavili smo povjerenje da će HNB s punim povjerenjem uz … [[Govornik se ne razumije.]] one iste dvojbe. Mi smo mogli reći zašto Ministarstvo financija bez obzira koje i jedno i drugo i treće u svakoj Vladi nije interveniralo ili postiglo rezultate, a vidjeli smo da dijelom i nisu bili ni te skupštine dužne izvještavati. No s druge strane isto tako zar je netko odgovarao u HNB-u za stečaj bilo koje banke? Volio bih vidjeti primjer i slučaj da li je itko odgovarao. Prema tome, bez obzira na nadležnost čini mi se da ovdje sada kada smo se usmjerili da centralna nacionalna banka vrši nadzor tog financijskog sektora da će biti efikasnija u smislu propisivanja i donošenja podzakonskih akata, a onda i primjene takve akata i mogućnosti ažurne intervencije da bi se izbjeglo sve ono što je do sada bilo neregulirano na tom području. Navoditi broj kao argument, broj dosadašnji ili trenutni kapitala i štedno-kreditnih zadruga mislim da nema potrebe. Cilj je da ova unija uz one banke postigne temeljnu svoju svrhu a to je cilj ili načelo uzajamne pomoći i gospodarskih interesa onaj koji se unutar udružuju. Držimo da se to kroz ovaj zakon može postići i da kroz ovako definiran temeljni kapital i visinu učešća pojedinca unutar toga da se može uskladiti ove sitne detalje da se može i mora uskladiti kako bismo postigli izuzeće da u okviru prilagodbe i ovog screeninga sa Europskom komisijom možemo imati uređeno financijsko tržište. Ovo je još jedan prilog od toga, prilog tome i ostavlja se ono pitanje dali smo i amandmane da se i uprava, nema logike tri godine da to bude barem četiri godine kao što je nadzorni. Eventualno Zakon o trgovačkim društvima je drugačije uredio, ali držim da 4 godine može jer teorijski nikad se neće poklopiti isti dan pa i sat da imenuju upravu i skupštinu, odnosno upravu i nadzorni. Prema tome držim da to može udovoljiti ovome, uz produženja ovih rokova koje smo predložili za sada također smatramo da sasma pristojno vrijeme da se može izvršiti transformacija sadašnjih oblika u nove oblike koje smo već naveli, ova dva zakona. Ali isto tako da se izabere treći put da dosadašnji članovi mogu i odustati i zatražiti povrat svog kapitala u onome dijelu, naravno koji se ne usklade. Oko eventualno tih dvojbi da će HNB, pa propisuje se ovdje rok kada i što ona treba uskladiti, držimo da ona može odraditi taj dio posla s obzirom na njenu zakonsku obvezu i da će ona možda efikasnije i na način izvještavanja i kontrole direktne i poduzetih direktnih mjera koje će ona imati moći provoditi preventivne mjere tako da se ne bi ostavila mogućnost da se događaju dosadašnje bih rekao traume koje se na ovom području najosjetljivije. Evo, uz potvrdu potrebe usuglašavanja tog glasovanja i prihvaćanja ovih amandmana i možda nekih drugih sitnih klub HDZ-a podržava donošenje zakona i smatramo ga nužnim. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HNS-a, poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege. Ovaj zakon kojega je Vlada predložila zapravo odnosi se na 124 štedno-kreditne zadruge kao što smo ih kasnih '90.-ih nazvali sa negdje oko milijardu i pol bilančne svote sa sredinom ove godine od kojih je 11 ili 12 imalo dozvolu obavljanje i platnog prometa. E sad, da li su svi ostali razlozi podjednako bili prisutni kad se predlaže ovaj novi propis ili je i djelomično obavljanje platnog prometa nekome također u bankarskom, u velikom bankarskom sustavu smetalo, pa i u ovom zakonu toga više ne bi bilo ne znam. Kolega Prtenjača je iznio amandmane odbora koji se odnose na rokove. Nismo čuli stav Vlade o ovim amandmanima. Pretpostavljam da će biti prihvaćeni, jer ja bi želio da budu prihvaćeni, jer je moja rasprava djelomično vezana i upravo na upozorenje da rokovi predloženi zakonu jesu prekratki ako želimo da preoblikovanje 124 sadašnjih pravnih osoba kao kreditnih zadruga i njihovo pretvaranje u kreditne unije ili štedne banke bude provedeno u zakonitom miru bez nervoze, uzbuna i panika do kojim bi moglo doći onda prihvaćajući već ove amandmane bi dobili duže rokove za koje smatram da u provedbi zakona i stjecanju prava na zahtjev izuzeća u pregovorima s Europskom unijom ne bi ništa izgubili. Jer ako je Bruxelles Austrijancima dao da zadrže svoje kreditne unije ili kreditne zadruge, a mi ovim zakonom sada reguliramo ne vidim razloga zašto onda to i kod nas ne bi bilo moglo tako. Dakle upozoravam, meni je žao, nema državnog tajnika koji ima pravo odgovarati gospodine pomoćniče ministra ja znam da odgovore znate, ali na žalost Poslovnik vam ne daje pravo da na to odgovorite, dakle to je prva dilema koja je kod rokova prisutna, to tim više da 31. ožujak iduće godine je praktički tu kad mi usvojimo ovaj zakon i kad se objavi u "Narodnim novinama". Druga dilema je dakle vezani na platni promet. Platni promet i obavljanje platnog prometa kod nekih zadruga nije bio uopće veliki problem, jer da bi oni obavljali platni promet trebali su suglasnost Hrvatske narodne banke i bez toga nitko nije mogao voditi platni promet. Dakle taj dio argumentacije otpada, očito je bilo nekih interesa velikog bankarskog sfere ili velike bankarske sfere da to drugačije reguliramo. I šta sada ovaj zakon novi donosi? Kreditne unije. 50 građana nekim interesom povezano sa po 10 tisuća kuna, to je pola milijuna kuna osnivačkog kapitala, osnuju kreditnu uniju. Mislim da postoji u hrvatskoj tradiciji jedan zgodniji naziv, kreditna unija. Kasa uzajamne pomoći znate. Ljudi daju ulog, šest mjeseci novac stoji, nakon toga imaju pravo na kredit, na pozajmicu bez kamata, minimalnom kamatom. To je zapravo to. U tvornicama, u poduzećima i jesu i još uvijek funkcionira upravo takva vrst međusobnog pomaganja. Zakon ima odredbe o nadzoru i uvjetima likvidacije. U obrazloženju nadalje piše da je cilj ovoga zakona vratiti ili stvoriti povjerenje građana i da se na ovom dijelu financijskog tržišta uvede reda. Sada ja pitam da li je to istina. Prvo što se tiče povjerenja, ja mislim da veliki dio građana koji su ostali bez svog novaca u "Cekinu" međimurskoj štedionici i ostalim štedno-kreditnim zadrugama neće dobiti povjerenje samo zbog toga što ćemo jednu stvar nazvati drugim imenom. I čini mi se da odredbe o nadzoru nisu dovoljne da spriječimo ono što se dešavalo i dešavat će se i nadalje različiti "Cekini" međimurske štedionice i svih drugih oblika toga jer kapital kad ode i kad nestane kazna od 100 tisuća kuna za člana uprave ili čelnika uprave kreditne unije onima koji su ostali bez novaca ne znači baš ništa. Drugo, da li će biti reda na tom sektoru financijskog tržišta? Ja sam otkrio da osim velikih banaka i ovih štednih banaka koje smo u Zakonu o bankama malo prije raspravljali i kreditnih unija u Hrvatskoj funkcionira još jedan financijski magnat ogromne snage i moći kako po kapitalu tako po utjecaju jer se o njemu nitko ne usudi ni raspravljat a kamoli predložiti zakon. Državni tajnik je spomenuo u jednom trenutku doduše sramežljivo, oglasi na stupovima, ako ste primijetili to. To su oglasi na stupovima gdje na tržište, financijsko tržište izlazi ilegalni kapital. I što je zajedničko tim oglasima? Nema ni jednog imena ustanove, institucije ili banke ili adrese tko iza ovoga stoji samo brojevi mobilnih telefona. I kažu da daju kredite bez jamaca, bez hipoteke bez obzira da li mu je plaća opterećena više od 1/3, bez zaloga, bez učešća. Najniža kamata, za tri dana riješeni kredit, prigodni božićni, uskrsni, zatvaramo crnu listu. Pazite zatvaramo crnu listu onih koji su na bankarskim crnim listama. I to sve, je to sve legalno. Tko stoji iza ove kreditne ponude? Čiji novac dolazi preko ulice do građana pod takvim uvjetima? Ja sam zaista mislio da se udružilo desetak tajkuna i da svoj kapital stvoren na sivoj ekonomiji legalizira na ovakav način, ali pažljivim iščitavanjem u ovim tekstovima poruka piše: ne plaćate čak ni proviziju ni trošak kredita jer to sve plaća banka. Piše banka plaća trošak kredita. Bankarski krediti, bankovni krediti. Koje to banke na ovakav način u Hrvatskoj posluju? Štedno-kreditne zadruge. Ne. Banke. Ja sam se poigrao i nazvao nekoliko ovih brojeva, mobitela koji su ovdje i došao sam do tvrdnje i spoznaje da su zaista banke. U onoj tablici u koncentraciji bankarskog kapitala među prvih pet su tri. Da li se ovo radi zbog toga da se izigra propis o maksimalnom povećanju kreditnog potencijala kojega poslovna banka smije plasirati na tržište? Da li se ovdje radi o kapitalu koji se na ovakav način zapravo legalizira jer je došao iz nekog drugog tržišta da ne spominjem drogu ili nešto drugo? Da li se ovo radi da bi se izbjegao nadzor Hrvatske narodne banke? I sada završavam pitanjem: Koja odredba u Zakonu o bankama koji je bio prije 15 minuta na raspravi i koja odredba ovog zakona jamči da sutra u Hrvatskoj ovoga više ne bude? Koja je nadležnost Hrvatske narodne banke je ta da do sada ovo nije mogla spriječiti, a da će nakon usvajanja ova dva zakona to morati spriječiti. U obrazloženju zakona nema odredbe, odnosno rečenice da li je Hrvatska narodna banka dala mišljenje na ovaj prijedlog zakona? Da li Hrvatska narodna banka ima ikakvo mišljenje o ovlastima koje dobija ovim zakonom i da li će moći dobivene obveze primjenjivati kod kreditnih unija da spriječimo ovo sivo tržište. I završavam sljedeće, na žalost državnog tajnika nema od koga bih mogao dobiti odgovor, pa vas molim kolegice i kolege da zajedno pronađemo odredbe Zakona o bankama i Zakona o kreditnim unijama koje sada Hrvatsku narodnu banku ovlašćuju, kojim naređuju da spriječe ovo. A zašto ovo potenciram? Nedavno sam bio svjedokom jedne zagrebačke obitelji koja je ostala ne samo bez stare kuće u Zagorju nego zagrebačkog stana u kojem živi jer je potpisala s jednim od ovih ugovor. Pravomoćna sudska presuda je donijeta u roku od dva mjeseca u korist onoga čiji je mobitel ovdje bio napisan. Tada sam saznao da postoji stotinjak pravomoćnih sudskih presuda gdje hrvatsko pravosuđe sudi i dosuđuje u korist ovih lihvara koji se nalaze na ovakvom bankarskom tržištu, a s druge strane kažu mi da ovo nije zakonita djelatnost. Pa kako je onda moguće da hrvatski sudovi donašaju presude u korist ovih, a protiv građana ako je ovo nezakonita djelatnost, aktivnost. Kolegice … [[Govornik se ne razumije.]] ja to ne znam, ali nema bolje prilike nego sada jer su sad ova dva zakona ispred sebe imamo. I ako toga nema, ja vas molim, predstavnici Vlade, ili nam zaista pokažite ili dajte putem Vladinog amandmana reagirajte da ovo spriječimo. Na stotine i stotine građana je nasjeo ovim ponudama i ostali su bez svoje imovine. Ne mogu prihvatiti tvrdnju da policija ili postojeća nadležna tijela ne mogu uredovati jer bi trebali doći u privatni stan i da se do njih ne može doći. Pa kako korisnici kredita dolaze onda do njih? Negdje se oni jedanput moraju naći da potpišu ugovor. Kako sudovi sude u njihovu korist ako se ne pojavljuju čak ni na sudovima onda? 124 štedno-kreditne zadruge sa milijardu i pol bilačnog kapitala. Donašamo posebni zakon da bi se oni preoblikovali u kreditne unije ili štedne banke, potrošit će milijun, 2, 3 ili 5 ako ne i više kuna administrativnih troškova, papira, pre, do, od registracija. A na ovom tržištu je 10 puta više novaca od ovih milijardu i pol u štedno-kreditnim unijama, odnosno zadrugama i za ovo zakon nemamo. Oni se ne moraju preoblikovati i vjerojatno od Europe nećemo tražiti izuzetak da ovo možemo nastaviti i kad budemo članica Europske unije. Zato apeliram, sad oba zakona su pred nama. Možda odgovori postoje, možda to u zakonu ima, ja našao nisam. Pitao sam neke prijatelje koji rade u institucijama koje se ovdje spominju i kažu nema tih odredbi. Ovo će nadalje biti legalno. I usput, prema članku 30. Zakonu o porezu na dohodak, svaka kuna kamate koju zarađuju ovi kamatari trebala bi oporezovana sa 45%, stopom 45 jer nema pravo na osobni odbitak. 45% na svaku kunu kamate. U prvih 9 mjeseci ove godine prihod državnog proračuna od ovih je 0 kuna. Krediti koji se ovdje nude u prosjeku su 100 tisuća eura. Uzmite kamatnu stopu od 8% na 5 godina i doći ćete do kamate i do utajenog poreza na dohodak. Hvala.
Za Klub HSU-a, poštovani zastupnik Stjepan Kozina. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, predstavnik Vlade, dame i gospodo zastupnici. Prijedlog zakona o kreditnim unijama kao financijske institucije u kojem poslovanju sudjeluju svi članovi na načelu uzajamne pomoći, štiteći svoj interes. Dosadašnji pravni okvir ovih institucija sadržan je u Zakonima o štedno-kreditnim zadrugama. Kako nijedne odredbe nisu uvažavale određene probleme u poslovanju dolazilo je do problema u smislu kriminala, prevara i gubitkom imovine štediša. Na taj se način gubilo povjerenje u financijske institucije i općenito u pravni sustav države. Kreditne unije u Republici Hrvatskoj imale su određenu tradiciju. One su bile i prije rata, formirale su se da li po cehovima, da li po nekim interesnim družinama ili kako drugo. Kreditno-štedne zadruge bez razlike u problemima koje su ih pratile, neke su se potvrdile i radile te na taj način potvrdile. Govorimo o takvim štedno-kreditnim zadrugama koje su ostvarile dosta visoki kapital i jako dobro posluje. One bi i dalje htjele ostati u kreditnim unijama, međutim kreditne unije imaju dosta mali opseg rada koji već oni sada obavljaju pa će biti prisiljeni da se pretvore u štedne banke. Međutim, štedne banke imaju dosta visoki taj kapital koji mora biti pa ne znam kako će to biti. Kada bi bilo moguće da te kreditne unije ima nešto blaži taj odnos prema njima i općenito da se poveća opseg njihovog rada, to bi bilo znatno bolje. Radi toga i kreditne unije imaju svoje mjesto i podržavamo donošenje tog zakona. Međutim, radi poboljšanja zakona imamo određene primjedbe, na određene članke zakona dali smo i amandmane. Prije svega izostavljeni su poslovi platnog prometa za obrtnike. Isto je bilo dozvoljeno štedno-kreditnim zadrugama nakon predanog elaborata i zadovoljenja tehničko-tehnoloških uvjeta na način koji se propisan za banke. Ograničavanje kreditne unije na jedinice lokalne samouprave suprotno je ustavnim načelima o pravu čovjeka koje se odnose na protok kapitala i suprotno je načelima Europske unije u smislu globalizacije. Zakonodavac ovim Prijedlogom gotovo u potpunosti onemogućava kvalitetan rad i razvoj kreditnim unijama. Ako uzmemo u obzir da je većina uspješnih štedno-kreditnih zadruga, tj., zadruga koje će inače najveći teret prilagodbe ovog dijela financijsko tržišta novim zakonom ustrojeno na principu rada u više jedinica lokalne uprave i samouprave, onemogućit će se ne samo nesmetana tranzicija u kreditne unije nego i značajno otežati daljnji rad te razvoj istih, što je bila nit vodilja predlagača zakona. Ustrajanjem na odredbama ovog članka štedno-kreditnim zadrugama koje svoje poslovanje ostvaruju 3 ili 4 ili više županija, značilo bi smanjenje broja radnih mjesta i do 80% što je u današnje vrijeme ne samo kontraproduktivno nego i nije u skladu sa načelima i politikom koje ovaj Dom, Vlada i sva ministarstva propagiraju. Znači li ovaj članak da komintentima kreditnih unija koji promijene mjesto stanovanja, a što je čest slučaj u praksi, automatski prestaje članstvo i obaveza prema matičnoj kreditnoj uniji. Kako objasniti dojučerašnjim klijentima da promjena mjesta stanovanja moraju promijeniti i kreditnu uniju s kojom posluju. Da zaključim, ustrajanje na ovom članku i svim njegovim odrednicama značilo bi zatvaranje najvećeg broja štedno-kreditnih zadruga koje nisu u mogućnosti preoblikovati u štedne banke ili ne vide interes u poslovanju samo jedne jedinice lokalne uprave ili samouprave. Veća prava za primanje članova u kreditnu uniju treba imati uprava. Smatramo da nije potrebno dnevno sazivati nadzorni odbor radi toga. Izjavu o prihvaćanju Statuta mora ovjeriti javni bilježnik i to su određeni troškovi. Smatramo da uprava može sama utvrditi identitet uvidom u javne isprave. Na taj način proceduru pristupanja i potpisivanja potrebne dokumentacije treba ostaviti djelatnicima znači radnicima koji neposredno komuniciraju sa budućim članovima unije. Istinitost podataka na dokumentaciji može biti predmet redovne kontrole poslovanja kreditne unije. Skupština kreditne unije do određenog broja članova može biti kako je predviđeno. Međutim, ako kreditna unija ima i preko 5 hiljada članova treba omogućiti postojeća pravila da se članovima predloži određeni broj članova skupštine koje bi oni odabrali i isti broj znači koji bi zastupali skupština prema delegatskom principu. I ovo da zaključim. Mi smo dali određene amandmane i u pravili ćemo prihvatiti prijedlog ovog zakona i smatram da bi on trebao donijeti novine i da bi se neki amandmani trebali … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Pojedinačna rasprava. Potpredsjednik Doma, poštovani zastupnik Mato Arlović. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče, uvažene kolegice i kolege! Ovo je zakon kojim se zapravo želi zamijeniti postojeći Zakon o štedno-kreditnim zadrugama i donošenjem ovog zakona taj bi zakon prestao važit. Dakako neka od rješenja vezano za kreditne unije podsjećaju mnoge i na kasu uzajamne pomoći odnosno kasu uzajamne solidarnosti. No sva ta rješenja na neki način i trebaju biti sadržana i u ovom zakonu i treba ih imati u vidu. Ono što je posebice interesantno zapravo jeste pitanje kako je zakon razradio ova pitanja i područje? I odmah moram reći da već kod poslova kreditne unije u članku 30. postavlja vrlo ozbiljno pitanje zapravo kad se kaže da kreditna unija smije obavljati samo sjedeće poslove, primati novčane depozite članova kreditne unije u domaćoj valuti, odobravati kredite članovima unije u domaćoj valuti, obavljati mjenjačke poslove za članove kreditne unije, dodjeljivati novčanu pomoć članovima kreditne unije, davati jamstva itd. E sad se prvo postavlja pitanje zašto onda ako se govori o dodjeljivanju pomoći nije u okviru kreditne unije posebice formiran fond solidarnosti? I to je zakonom propisano koji iznos od temeljnog kapitala i zajedničkog ulaganja se uzima i formira u fond solidarnosti iz kojeg se onda mogu davati uzajamne pomoći. Pazite, ako se radi o pomoćima onda je jasno da su to bespovratna sredstva. Drugo, na što bih htio odmah u tom kontekstu upozoriti jeste pitanje, zašto pojedine poslove kao što je recimo pitanje obavljanja platnog novčanog prometa ne bi isto tako mogla kreditna unija obavljati za svoje članove? Nije logično mislim. Naravno, treba dobiti odobrenje Narodne banke ali nije logično da ona to ne može raditi pogotovo s obzirom da su to do sada mogle raditi štedno-kreditne zadruge. Treće, uopće nije logičan član 5. Prvo, postavlja se pitanje pojedinac znamo da je jedan. Par je dvoje. A koliko je udruga? Tri, pet, šest, sedam, koliko fizičkih osoba? Nije uopće logično po čemu ili na osnovu čega je propisano da bi kreditnu uniju moglo osnovati 50 ili više osoba. To tim više ako se ima u vidu i poveže se sa člankom 7. kad se u stavku 5. kaže da najmanje moraju imati 5% uloga odnosno ne smije biti veći od 5% i da ukupni ulog mora biti do 500 tisuća, najmanji ulog temeljnog kapitala 500 tisuća kuna. Ako se radi o 5% onda to ovdje ovih 50 zapravo jednostavno ne mogu taj dio ostvariti. Prema tome, najveći broj koji bi po tome mogao ostvariti je 20 osoba. Ili se mora ovaj postotak mijenjati ili se mora između ostaloga i zbog ustavno pravne stipulacije raspraviti pitanje ovoga broja osnivača kreditne unije. Naime, ja zastupam tezu sukladno našem Ustavu, po mom mišljenju mislim da na to imam pravo kad se kaže u Ustavu u članku 43. dopustite da citiram: "Svakom se jamči pravo na slobodno udruživanje radi zaštite njegovih probitaka ili zauzimanje za socijalna, gospodarska, politička i tako druga kulturna uvjerenja i ciljeve. Radi toga svatko može slobodno osnivati sindikate, druge udruge, uključivati se u njih i stupati i tako redom." E sad pazite. Ovdje se radi o tome da probicima, radi njihovih probitaka, radi zauzimanja za ostvarivanje socijalnih, gospodarskih ciljeva. Molim vas lijepo to radi i kreditna unija. A svatko na to ima pravo. Zašto bi sada mi sveli da to mora biti 50 osoba? Osim toga kod svih drugih udruga po Zakonu o udrugama tako visoki broj se, ili veliki broj se ne traži za osnivanje bilo koje druge udruge. Naravno dosta je interesantno da kada je u pitanju izmjena i dopuna Statuta i donošenje Statuta da se traži 2/4 većina glasova a u isto vrijeme osnivačka skupština u stavku 4. članka 5. kad donosi poslovni plan kreditne unije za prve tri godine poslovanja kreditne unije zahtijeva za izdavanje odobrenja itd., tada se postavlja pitanje zapravo da li se i to donosi sukladno ovom kao što piše u stavku 5. većinom glasova svih osnivača. Naime, jer ovdje se vrši raspodjela sredstava. Prema tome, ovdje se postavlja pitanje da li i tu trebala biti 2/4 većina? Treće je dosta interesantno rješenje vezano uz članak 9. vezano za to da članovi kreditne unije mogu biti samo i sad se nabraja. E sad vrlo je interesantno spomenuti stavak 3. koji kaže, mogu biti članovi kreditne unije ako ispunjavaju samo jedan od sljedećih uvjeta. I jedan od tih uvjeta po mom mišljenju nije do kraja ustavno pravno utemelje. A to on glasi, pripadaju određenom zanimanju odnosno profesiji. Poštovane kolegice i kolege, u našem Ustavu je izričito propisano, ja ću i to biti slobodan citirat: "… da svatko u Republici Hrvatskoj ima pravo i slobodu neovisno o njegovoj rasi, boji kože, spolu, jeziku, vjeri, političkom ili drugom uvjerenju, nacionalnom ili socijalnom podrijetlu, imovini, rođenju i naglašava naobrazbi." I ne bi se moglo po naobrazbi kao što ovdje piše po određenom zanimanju ili profesiji i druge isključiti. Odnosno jednu profesiju favorizirati a da se ne povrijedi članak 14. stavak 1. Ustava. Dakle, mi možemo razgovarat o tome koju naobrazbu moraju imati članovi uprave kreditne unije, koju moraju imati članovi nadzornog odbora ali isključiti samo jednu naobrazbu, stvoriti to kao maltene kao da stvaramo nekakve zidare nove itd., a po našem Ustavu to ne bi išlo i to bi se moralo prije nego se donese ovaj zakon barem još jedanput preispitati i vidjeti. E sada, dosta interesantno opet rješenje vezano za članak 11. član kreditne unije može biti isključen iz kreditne unije odlukom nadzornog odbora ako prestane ispunjavati uvjete iz članka 9. neku od ovih. Međutim, ako on prestane ispunjavati neki od uvjeta članka 9. po sili zakona onda on nije isključen. Onda njemu prestaje funkcija odnosno prestaje biti član. Prema tome, Nadzorni odbor to treba konstatirati, to je broj jedan. A broj dva, ako bi i bilo isključenje u pitanju onda to nadzorni odbor ne bi mogao odlučivati jer član unije je skupština te iste unije, ona je najviše tijelo. Prema tome, to bi morala odlučivati skupština a ne nadzorni odbor. Ja nemam ništa protiv da se otvori i mogućnosti da skupština nekog člana može isključiti iz svojih redova ali se zakonom treba propisati koji su to uvjeti vjerojatno zbog teške povrede zakona narušene, štete ugleda itd. To bi moglo se eventualno propisivati ali tada to mora se dati odgovornost skupštini. Nadalje, u članku 17. se govori između ostaloga za člana uprave da član uprave ima najmanje srednju stručnu spremu. To jednostavno ako se sa aspekta obavljanja poslova koje mora obavljati kreditna unija i dobiti odobrenje od Narodne banke teško bi moglo ići se ispod razine one koju je propisao Zakon o trgovačkim društvima, to tim više što se u zakonu ovom spominje isto tako da se na upravu primjenjuju odgovarajuće odredbe Zakona o trgovačkim društvima. E, onda tu dodatno odmah fali jedna odredba kao što je to pitanje solidarne odgovornosti propisano kod članova nadzornog odbora tako isto tako postoji solidarna odgovornost članova uprave ili pojedinca člana uprave za štetne posljedice koje je svjesno propustom napravio u obavljaju tih poslova. Isto tako, u članku 17. je, citiram, nije bila član uprave ili nadzornog odbora kreditne unije. Dakle, to je pretpostavka. A onda već u članku 18. i dalje govori ako je bila ali je prestala obavljati. Ovdje se postavlja pitanje ako je bila član druge kreditne unije ili nadzornog odbora onda je pitanje koje vrijeme mora proteći kad se ne može imenovati za člana uprave zbog mogućeg sukoba interesa a ne ovako generalno postaviti a onda u isto vrijeme drugim odredbama to … [[Govornik se ne razumije.]] U članku 18. se govori da bi član uprave mogao biti biran na tri godine, članovi nadzornog odbora kao što se vidi kasnije u odredbama na četiri godine. Sad se postavlja pitanje zašto najduže do tri godine kada oni mogu biti po Zakonu o trgovačkim društvima birani na zapravo na pet godina. Prema tome, nema rezona, takvog ograničenja ili bolje rečeno oni se nisu posebice razradili. E sada, najinteresantniji dio jer moram s obzirom na vrijeme raspraviti nekoliko stvari koje se odnose na preoblikovanje, zatim pripajanje ili spajanje, prisilna likvidacija. Prvo, postavlja se pitanje pripajanje ili spajanje dviju ili više unija kaže se ovdje mora u cijelosti prenijeti imovinu. Zašto? Zašto ono ne bi moglo biti do iznosa koji je najmanje zajamčenog temeljnog kapitala da bi se mogla osnovati kreditna unija. Prema tome, da i članovi ne moraju sve svoje zapravo tada prenositi imovinu. Onda vas moram podsjetiti još, naravno taj dio bi trebalo dodatno razraditi u cijelosti osobito kada se još govori o ovom pitanju oko likvidacije. Imate posebno likvidacije u prijelaznom razdoblju za koje će rješenje donositi za likvidatora Ministarstvo financija a onda prije toga imate likvidatora nakon prijelaznog razdoblja koji će raditi narodna banka vezano za određene zakonom stečene uvjete. Prema tome, nemoguće je ovako te stvari riješiti. I zadnju stvar koju bih htio reći, to je pitanje kaznenih odredbi koje jasno potpuno se moraju usuglasiti, nema smisla da ovako ostanu kako jesu jer jednostavno taj dio neće moći funkcionirati s obzirom da su te kazne puno veće nego što su ulozi koje bi mogli imati da bi mogli osnovati temeljni kapital. Prema tome, bolje da onda da cijeli temeljni ulog nego da plati prekršajnu kaznu. I rokovi usklađivanja jednostavno ne funkcioniraju. Primjerice, šest mjeseci narodna banka ima da provedene propise može napraviti. Do 1. svibnja se oni moraju o ulozima očitovati. Kako će u štedno-kreditnim bankama to uraditi ako nemaju provedbene propise, zadrugama ako nemaju provedbene propise. Prema tome, taj dio treba usuglasiti da bi mogao biti zakon provediv. Hvala vam lijepa.
Hvala. Poštovana zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege! Prijedlog zakona o kreditnim unijama regulira dio financijskog tržišta sadašnjeg i to iz područja djelovanja štedno-kreditnih zadruga. Kreditne unije su novim zakonom prije svega zamišljene kao financijske ustanove namijenjene za pružanje užeg kruga financijskih poslova svojim članovima po načelima uzajamnosti. Kreditne unije u Hrvatskoj imaju tradiciju. Nedugo nakon osnivanja prvih kreditnih unija u Europi 1850. godine 1862. godine osnovana je kreditna unija u Pitomači te je početkom 20. stoljeća u Hrvatskoj djelovalo 1511. kreditnih unija s oko 250 tisuća članova. U zemljama Europske unije danas djeluje preko 130 tisuća različitih kreditnih unija u kojima je organizirano preko 83 milijuna članova i zaposleno više od 2 milijuna i 300 tisuća djelatnika. Mislim da je interesantan podatak da je 31.12.2005. godine ukupna bilančna svota štedno-kreditnih zadruga u Republici Hrvatskoj iznosila milijardu i pol tisuća kuna, milijardu i 500 milijuna kuna. Odobrenje za rad ima 124 štedno-kreditne zadruge i vjerojatno je da će se veliki dio ovih štedno-kreditnih zadruga nastaviti poslovati kao kreditne unije. Smatram da razvoj kreditnih unija treba dobro urediti, poticati, tradiciju kreditnih unija nastaviti, treba im osigurati budućnost. Ne treba o štedno-kreditnim zadrugama negativno suditi po onima koji su loše štetno poslovali već treba detaljnije zakonski propisati financijske kriterije kojim se osiguravaju sigurnost, solventnost i likvidnost poslovanja što ovaj prijedlog Zakona o kreditnim unijama i osigurava. Kreditne unije kao financijska institucija koje se bave pretežno razmjenom financijskih sredstava između članova kreditne unije koje su vlasnici i kojom upravljaju svi njezini članovi kroz određenu demokratsku proceduru trebale bi iskoristiti sporost banaka u rješavanju financijskih neravnoteža, pogotovo građana kao i primjenu relativno strogih uvjeta pri odobravanju kredita. Činjenica da se veliki broj brzih i malih kredita da se rješavalo baš kroz štedno-kreditne zadruge i to umirovljenicima i obrtnicima dok su banke takve kredite rješavaju putem skupih dopuštenih prekoračenja tekućih računa gdje je kamatna stopa i preko 12%. Ono što smatram da bi trebalo promijeniti u zakonu a to je broj osnivača je to da kreditnu uniju može dakle osnovati trideset i više osoba a ne kao što je u prijedlogu zakona pedeset, odnosno da ostane isti broj kao i prije na istoj razini u smislu lakšeg usklađivanja sa zakonom postojećih štedno-kreditnih zadruga. Osim toga, manji broj osigurava lakše, brže, efikasnije odlučivanje i manje troškove održavanja skupština. S tim u vezi podnijeli smo kolega Jelkovac i ja jedan amandman. Na kraju u svakom slučaju podržavam usklađivanje ovog dijela financijskog tržišta sa propisima Europske unije, ali također predlažem i prihvaćanje pojedinih podnesenih amandmana koje smatram opravdanim. Hvala lijepa.
Hvala. Uvaženi zastupnik Miroslav Korenika. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa da se ne bih ponavljao ali ipak morat ću neke stvari ponovo reći jer sam i ja dao amandmane ali čini mi se sva negativna iskustva koja vezano uz štedno-kreditne zadruge imaju građani Republike Hrvatske opravdana su na žalost i možemo mi pričati ovdje danas. Ali veliki broj njihovih članova i štediša ostao je bez svojih novaca. Na žalost u Gradu Varaždinu je nekoliko takvih afera od kojih se jedna još vuče i danas korijene i repove i pitanje kada će se ona sudski do kraja razriješiti jer su građani s pravom nezadovoljni jer smatraju da institucije pravne države u tim slučajevima nedovoljno ili vrlo malo rade i odrađuju svoj posao. Međutim, konkretno u ovom zakonu već je kolegica Zgrebec u ime Kluba govorila kako je njezin dojam a ja mislim da se slažem s njom i da je to činjenica bez obzira što će mi netko reći to se dugo radilo. Radilo se možda jest dugo. Međutim, time je onda poraznije koliko je ovaj zakon nekonzistentan, koliko ima suprotstavljenih članaka i ja bih molio isto i upravo zbog toga ću predložiti na kraju, a mogu reći i odmah sada predlažem da se ipak donese zaključak da ovaj zakon ide u drugo čitanje upravo zbog toga da se mogu uskladiti sve ove nelogičnosti pa i ne samo sa Zakonom o bankama nego i sa nekim drugim propisima. Ja i sada postavljam pitanje kao i moji svi prethodnici koji su razlozi da se u poslovima kreditne unije izostavlja posao platnoga prometa. Činjenica jest da 2002. godine kada je Narodna banka u skladu sa Zakonom o platnom prometu u zemlji odobrila da štedno-kreditne zadruge mogu vršiti poslove platnoga prometa. Ja mogu pitati sebe i vas i čini mi se da je odgovor da se ide u prilog velikim bankama. Zašto? S kojim, koji su razlozi ako želimo da nešto bude za članove štedno, u ovom slučaju kreditnih unija brže, kvalitetnije bolje jer ionako je činjenica da će se i dalje glavni računi će uglavnom obrtnici imati u bankama. Zašto se ne bi onda i dalje vodio platni promet. Meni to nije jasno. Pretpostavljam da će nam predlagatelj to objasniti. Druga stvar, nije mi jasno zašto bi oni članovi štedno kreditne, odnosno kreditne unije ne bi imali 10% kapitala i oni i oni koji su međusobno povezani jer tada će sasvim sigurno i njihovi razlozi da se kvalitetnije i bolje, pouzdanije pa da i bude veća kontrola. Znači, imat će više razloga za to, nego ako je to samo 5%. Ja ne vidim da je to bilo kakvo usuglašavanje sa pravilima Europske unije. A pri tome u članku 9. gdje se određuje tko mogu biti članovi kreditne unije vezato na jedinicu ili regionalne samouprave. Čini mi se da je sporno i sa temelja hrvatskoga Ustava, jer mi se zalažemo da se sve i imamo to i trend u Europi da se sve globalizira, da se ide na sve veće područje. Zašto ne bi i osobe koje su iz različitih područja Hrvatske našle neki poslovni interes, a da to ne bude samo jedna jedinica lokalne i regionalne samouprave već je kolegica Zgrebec govorila i o nelogičnostima koji pišu u pojedinim člancima zakona. Posebno je pak problematično u članku desetom stavku trećem kada se za svakog novog člana treba sastajati nadzorni odbor, a sa aspekta troškova da se i u stavku četvrtom podaci koji se daju da ih mora potvrditi javni bilježnik. Ja ću vam samo reći imamo 124 štedno-kreditne zadruge trenutno u Hrvatskoj sa 124000 članova. Ako znamo da svaka ovjerena preslika košta 46,60 kuna i ako se ponovo mora sve ovjeravati kome i za koji račun mi opet dajemo tolike novce. Pa pretpostavljam da ovjerom od uprave plus uplaćivanjem onog iznosa koji treba financijski da se prihvaća i onda statut i da ne treba dodatna ovjera kod javnih bilježnika. Ovako ispada da ćemo javnim bilježnicima još malo u Republici Hrvatskoj povećati njihove prihode i njihov promet. Dao sam amandman isto tako da članak 28. da se iza stavka trećeg dodaju stavci četvrti i peti jer to je nedovoljno jasno bez obzira što se ovdje govori da se primjenjuju i određeni članci Zakona o trgovačkim društvima i Zakona o bankama. Znači da skupština iz svojih redova bira predsjednika i zamjenika predsjednika, da predsjednik skupštine sjednice saziv prema potrebi ali najmanje jedan puta godišnje i isto tako da peti stavak da u kreditnoj liniji koja ima do 50 članova svi sačinjavaju skupštinu a broj predstavnika u skupštini kao i način izbora određuje se statutom kreditne banke. Ovo zbog toga što postoji mogućnost da oni koji su uzeli kredit iz unije, znači mogućnost je da oni jednostavno preglasavanjem dovedu do toga da smanji kamate na postojeće kredite i da dovedu u nepovoljan položaj vlastitu kreditnu uniju. Kao što sam rekao na početku jer vjerojatno ćemo se svi manje-više ponavljati u daljnjim raspravama. S obzirom na neke nelogičnosti i s obzirom na neke stvari koje nisu usuglašene sa Zakonom i o bankama i Zakonom o trgovačkim društvima čini mi se da bi bilo dosta pametno od svih nas da ovaj zakon ode u drugo čitanje. Jer, bojim se da samo predloženim amandmanima a bez eventualnih amandmana Vlade neće biti dovoljno kvalitetan ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Vlado Jelkovac.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Ovdje je u najvećem dijelu već gotovo sve rečeno pa ću ja pokušati skratiti svoju raspravu. Dakle, činjenica je da mi ovim zakonom pokušavamo riješiti stanovite probleme koje smo primijetili u funkcioniranju u praksi štedno-kreditnih zadruga a koje su se pojavljivale uglavnom zbog smanjenog nadzora odnosno zbog nepostojanja nadzora od strane centralne državne institucije. Tome je naravno pogodovao i dosadašnji pravni okvir koji u svim svojim rješenjima i Zakonom o štedno-kreditnim organizacijama iz '98. i štedno-kreditnim zadrugama iz '98. i 2002. ta pitanja nije dakle riješio na adekvatan način. Odredbe zakona nisu uvažavale specifične rizike kojima su te financijske institucije, dakle štedno-kreditne zadruge u obavljanju svoje djelatnosti bile izložene i zbog toga smo u praksi imali kao posljedicu događanja da se dešavaju i bankroti štedno-kreditnih zadruga, da se pojavljuju afere i generalno da pada povjerenje u financijske institucije i cjeloviti pravni sustav države. Rješenja koja se ovdje pokušavaju ovdje dati, odnosno koja se, daju se na neki način naslanjaju na iskustva iz zemalja Europske unije. Iz ovih brojki koje su nam date u obrazloženju zakona možemo vidjeti dakle da je u zemljama Europske unije postoji preko 130 tisuća različitih kreditnih unija u kojima je organizirano preko 83 milijuna članova i zaposleno više od 2,3 milijuna djelatnika. Pa ako malo upotrijebimo matematiku možemo vidjeti da se tu radi o prosječno 638 članova odnosno 17,7 dakle blizu 18 zaposlenih po jednoj kreditnoj uniji što je prilično velika brojka. Ovim zakonom pokušava se dakle riješiti budući status 124 štedno-kreditne zadruge mada ova suma u samoj tabeli koju smo dobili daje brojku od 111 ali unutra ne vidim nigdje grada Zagreba pa pretpostavljam da se razlika od 13 odnosi na područje u gradu, u gradu Zagrebu. Ja bih malo o konkretnim člancima. Neki kolege u prethodnim raspravama već su i spomenuli stanovite odredbe za koje mislim da bi ih bilo dobro ugraditi u zakon. Konkretno u članku 3. mislim da nema niti jednog razloga da kreditne unije ne obavljaju i poslove platnog prometa za obrtnike naravno članove kreditne unije poglavito iz razloga što mislim da će postojati značajan broj kreditnih unija koje će ustvari i osnovati obrtnici. Prema tome držim da ih oni žele učestvovati, participirati u njihovom osnivanju i zbog toga što preko njih mogu kvalitetnije i lakše, jednostavnije obavljati platni promet. Kolegica Majdenić je u svom izlaganju rekla: «Mi smo zajednički podnijeli amandman kojim predlažemo da se u članku 5. izmijeni odredba prema kojoj u prijedlogu dakle kreditnu uniju može osnovati 50 ili više osoba. Mi predlažemo 30.» To je na neki način odredba koja je važila i do sada. Mislim da ne bi trebalo povećavati tu brojku. U članku 10. kaže se da odobrenje za pristupanje u kreditnu uniju donosi nadzorni odbor kreditne unije jednoglasnom odlukom svih članova. E sada ako usporedimo tekst ovog stavka 3. u članku 10. sa obrazloženjem kojeg imamo u materijalu na stranici 3. Ja ću pročitati to obrazloženje. Kaže: «Ovim zakonom uspostaviti će se postupak za članstvo u kreditnoj uniji na način da pojedina osoba u želji da ostvari svoje financijske potrebe odnosno dobije kredit potpisuje potrebnu dokumentaciju i postaje član te odmah i bezuvjetno ostvaruje pravo na kredit.» Sastanak nadzornog odbora sasvim sam siguran nije dnevni posao ili nije dnevna aktivnost nego pretpostavljam najčešće mjesečno ili tromjesečno i mislim da će tada nastati jedan vakuum odnosno da će potencijalni korisnici odnosno budući članovi kreditne unije zbog toga trpiti. Dakle da se razmisli eventualno da se takova, da se ta obaveza odnosno pravo stavi u nadležnost upravi. U članku 17. već smo čuli slična mišljenja. U stavku 1. kod uvjeta za članove uprave predviđeno je najmanje srednja stručna sprema. Ovdje se ipak radi o specifičnim, ja bih rekao i vrlo stručnim poslovima upravljanja kreditnom unijom odnosno upravljanja jednom financijskom ustanovom i mislim da bi bilo dobro razmisliti o tome da predsjednik, da član uprave ima ako već ne visoku stručnu spremu, a onda barem višu stručnu spremu. I još samo nešto o završnim odredbama. Neću čitati i ponavljati one elemente koje je svojim amandmanom dao Odbor za proračun i financije. Mislim da su oni puno prikladniji i bliži praksi da će ipak omogućiti kvalitetniji prijelazni period i transformaciju iz štedno-kreditnih zadruga bilo u kreditnu uniju bilo u štednu banku i da bi ih predlagatelj zbog toga mogao prihvatiti. Dakle uz ove promjene i naznake ovaj Zakon bi vrijedilo podržati. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče, uvažene kolegice i kolege naime ovaj zakon i ovaj Prijedlog zakona o kreditnim unijama koji zapravo zamjenjuje dosadašnji Zakon o štedno-kreditnim zadrugama donosi sve bitne stavke koje će regulirati poslovanje u ovakovim institucijama koje su osnovane radi uzajamne pomoći onih koji su se udružili u same kreditne unije. Naime dosadašnji zakoni koji su govorili o štedno-kreditnim zakonima, o štedno-kreditnim zadrugama iz 1989. godine, iz 1998. godine pa tako i 2002. godine o čemu sam već govorio u jednoj replici imali su odredbe koje nisu uvažavale specifične rizike kojima su te financijske institucije u obavljanju svoje djelatnosti izložene. Također niti jedan od spomenutih zakona ne propisuje detaljne financijske kriterije koji bi osiguravali sigurnost, solventnost, likvidnost i poslovanje kreditnih unija. Takove odredbe odnose se prvenstveno na iznos temeljnog kapitala, omjer iznosa temeljnog kapitala i ukupnih obaveza koje preuzima kreditna unija. Iznos pojedinačnog najvećeg kredita, kreditnih, izloženost prema jednom klijentu, iznos ulaganja u materijalnu imovinu, formiranje rezervi pa i sve ostalo što je bilo u pravnom smislu od podnošenja financijskih izvješća te kontrole i zakonskih i kaznenih odredbi. Naime ovaj zakon iz 2002. godine zapravo najviše je omogućio da se dogodi kriminalnih radnji i prevare štediša što u Virovitici samo 1260 njih koji su ostali bez svojih štednih uloga sa ogromnim svotama novaca. No što je tu je. Iza nas je. Nadamo se da će pravni sustav Republike Hrvatske dostići one koji su posegnuli u džepove štediša i da će moći se nadoknaditi bar imovinom koja je ostala sada u stečaju i da neće doživjeti likvidaciju bez naknade štete onima koji su bili štediše takovih zadruga. Govorimo o tome da ovakove financijske institucije u obliku prvih štedno-kreditnih zadruga, obrtničkih zadruga štedno-kreditnih i ostalih naziva koji su korišteni datiraju iz 1850. godine u Europi. Ali i prva obrtno-štedno-kreditna zadruga koja je osnovana u Pitomači 1862. godine i ako se dobro sjećamo i naš pokojni podpredsjednik Hrvatskog sabora gospodin Stjepan Sulimanac bio je jedan od tih koji su bili udruženi u tu zadrugu pa i sam sam u datom pogledu i vremenu bio član i zadrugar te zadruge i korisnik njihovih usluga. Stoga kad mi se predbacuje da ovako iz klupe od gospođe kolegice Zgrebec da nisam upoznat i da ne znam o tom problemu ništa želim joj samo reći da osjećam zajedno sa svim štedišama koji su štedjeli u takvim štedno-kreditnim zadrugama i moram vas izvijestiti da ta zadruga u Pitomači koja je prva u Hrvatskoj i vjerojatno prva i u bivšoj Jugoslaviji na ovom prostoru poslovala da je danas u stečaju samo zbog toga što je konkurencija u obliku političkih i politikanskih nastupa pojedinaca iz određenih grupacija političkih željela ju uništiti i uspjela je u tome. I stoga želim dalje govoriti da u ovom zakonu su jasno definirane i statut i poslovnik i upravljanje likvidnošću i sve one stavke koje govore o jednoj pravednosti u uzajamnoj pomoći svih koji se udružuju, a naročito koji se udružuju, mogu se udruživati zapravo svi jer tako je definiran ovaj zakon, a mogu biti i pod cehovskom i po obrazovnom i po svim ostalim granama udruženi u ovakovu financijsku organizaciju, jedni drugima pomagati. Naime iznos koji je planiran od 500, najmanji iznos koji je planiran depozita od 500 tisuća kuna ja bih povećao na miliju i pol kuna zbog sigurnosti i naplate u slučaju bilo kakvih potresa. No međutim definirano je i to da su pričuve kreditne unije koje moraju biti 20% ukupnog iznosa članskih udjela, kao i da se mora najmanje 50% ostvarene dobiti unijeti u pričuve kreditne unije, a ostatak tek može biti isplativ članovima kreditne unije, dok su sada funkcionirali da su kompletnu zaradu od kamata na građanima i štedišama i na svojim članovima birali međusobno i stvarali velike dobiti koje nikada nisu nigdje evidentirane. I to su bile ekstra zarade bez oporezivanja i bez ičega. Na kamatama koje su bile i do 400% što je u sudskim procesima i odlukama i presudama Vrhovnog suda opovrgnuto, dok su isti korisnici takovih kredita došli u situaciju da su izgubili kuće, gospodarske objekte i to je prodano za 1 kunu. U svom tom sistemu koji je omogućavao i taj zakon iz 2002. godine zbog nekontrole događale su se takove čudne stvari, pa i danas se događaju da su pojedinci u obliku političkih moćnika članovi pojedinih zadruga, da su oni udjeličari sa cijelim obiteljima, da su u sprezi sa sudstvom koje je također bračni drugovi i ostali kao na prostoru Virovitičke županije tako i Koprivničko-križevačke, a vjerojatno i drugih. Ja poznajem samo one o kojima govorim, koji su udruženi zapravo u jednu zelenašku organizaciju registriranu pod štedno-kreditnu zadrugu i danas žive na leđima štediša i svojih sugrađana i prijatelja. I želim reći da vjerojatno će ruka pravde dostići njih. No međutim puno je onih koji su doživjeli svoj financijski i ljudski krah ne znajući od kuda zapravo vjetar puše i kako se na njih primjenjuju zakonske odrednice i kako se može sa 400% kamata nekoga opteretiti i uzeti mu se kuća za 1 kunu i dalje da bude dužan i on kao i njegovi jamci ili vjerovnici. Vjerujem da ovim zakonom će biti definirano sve u Republici Hrvatskoj što se tiče ovakovih brzih kredita da nadzorni odbor će zasigurno zasjedati ako će imati dovoljno klijenata ili zamolbi za učlanjenje i tjedno jedanputa donositi odluke o prijemu, a isto tako isključenju svih onih koji neće podmirivati svoje obveze ili neće biti solventi kao što se navodi u ovom zakonu. Želim reći još da stvarno pozdravljam ovaj zakon, ali moram naglasiti da je regulativa Europske unije kao i direktiva Europske unije da ona datira iz 2000. godine i da se već davno moglo donesti ovakav zakon kako bi se spriječile ovakve malverzacije koje su se događale baš u vremenu 2000. do 2003. godine, a 2004. godine već su krenule u stečaj takove institucije ili su se preregistrirale i kroz druge oblike ponovo zelenašili i otimali novce hrvatskim građanima. Stoga pozdravljam ovaj zakon i želim da stvarno kroz njega oni koji trebaju i koji će se udružiti u ovakvim oblicima će imati dovoljno i zakonskih i statutarnih i poslovničkih ovlasti da mogu kontrolirati, a nadam se i Ministarstvo financija kao i Narodna banka Republike Hrvatske imat će instrumente kontrole svih onih koji su učlanjeni, koji dobivaju kredite i koji primaju udjele na račun kamata ili dobiti iz ovakovih formi. No želim naglasiti da zakoni Republike Hrvatske i … [[Govornik se ne razumije.]] Vlada Republike Hrvatske mora spriječiti sve one koji su do sada zelenašili kroz oblike štedno-kreditnih zadruga. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Miroslav Korenika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Potpuno je netočno pa i tendenciozno da je zakon iz 2002. omogućio nezakonitost i kriminal. Dragi kolega najveći dio zlouporaba i kriminalnih aktivnosti dogodio se do 2000. godine htjeli vi to priznati ili ne i već su prije 2000. godine krenuli prvi stečajevi, a tek otvaranjem i koalicijskom vlašću došlo je do toga da su građani slobodnije govorili o tome. Zašto te afere nisu razjašnjenje do danas mogu postaviti pitanje i sebi i vama, jer zaboravljate bio je zakon iz '98. godine pa izmjene i dopune i nisu zakoni ti koji omogućuju nego nečasni ljudi i slaba kontrola i nefunkcionalnosti, nefunkcioniranje pravne države, od policije pa na dalje.
Povreda Poslovnika, poštovani zastupnik Josip Đakić.
Gospodine predsjedniče, povrijeđen je članak 209. Poslovnika Hrvatskog sabora, jer gospodin nije ispravio netočan navod moj nego je govorio o onom što ja nisam zapravo ni rekao. Ja sam decidirano rekao da je brisanjem onoga članka u kojem su odrednice da se mora godišnje izvješće podnositi Hrvatskoj narodnoj banci i Ministarstvu financija iz 2002. omogućene kriminalne radnje. Tako sam rekao i iza toga stojim.
Završni osvrt, državni tajnik Ante Žigman.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvaženi članovi Sabora, zastupnice i zastupnici, evo ja bi se zahvalio na početku svima na vrlo plodnoj raspravi. Radi se dakle kao što je u raspravi vrlo jasno rečeno o zakonu kojim se pokušava stati na kraj svim radnjama koje su do sada bile rađene i svim poslovima koji su uglavnom bili rađeni na nezakonit način kroz štedno-kreditne zadruge. Dakle jednim dijelom se daje mogućnost njihovog usklađenja kao štednih banaka a nakon toga i kroz kreditne unije, dakle za one koji se ne mogu kao štedne banke registrirati, odnosno nisu dovoljno ojačali. Zašto nadzor se seli iz Ministarstva financija u Hrvatsku narodnu banku? Razlog je vrlo jednostavan, zbog toga što nadzor nad monetarnim institucijama, a kreditna unija je monetarna institucija, jer da je kredit treba biti u rukama centralne banke i nema smisla u jednoj administraciji kao što je hrvatska administracija na dva mjesta raditi i razvijati kadrove jednom dijelu u Hrvatskoj narodnoj banci, a dodatno u Ministarstvu financija i na taj način rasipati vrijedne resurse. Stoga je kredibilan prijedlog u ovom slučaju da se kontrola preseli iz Ministarstva financija u Hrvatsku narodnu banku. Vezano za platni prometi poslove koje obavljaju kreditne unije, pa razlog je vrlo jednostavan i jasan. Radi se o institucijama koje nemaju osigurane depozite kao što imaju banke, kao što imaju i štedne banke, kao što imaju ostale institucije koje se tu registriraju unutar tog zakona nego se radi o kreditnim unijama koje kao takve nemaju mogućnost da osiguravaju da doista onaj novac koji odlazi s jednog računa na drugi i nemaju mogućnost dakle da u tom smislu provode kontrolu, nadzor, financijsku kontrolu unutar svoje kreditne unije na način kao što rade to banke i koje na takav način obavljaju platni promet. Do sada su samo tri od 124 štedno-kreditne zadruge obavljale platni promet, a 8 od njih su to obavljali kroz podračun druge poslovne banke. Dakle radi se o tome da nema niti interesa niti je to nužan posao koji bi kreditna unija kao unija u kojoj se nalaze njihovi članovi, koja se bavi razmjenom financijskih sredstava između članova kreditne unije obavljala. Vezano za stručnu spremu je bilo nekoliko naglasaka. Razlog zašto se krenulo na ujednačavanje stručne spreme zato što zakoni, dakle ovaj zakon će biti jednog dana dio sastava zakona unutar Europske unije kada Hrvatska postane članica Europske unije, ne poznaje višu stručnu spremu pa smo stoga stavili srednju stručnu spremu. Pristup članova u kreditnu uniju je puno restriktivniji. Zašto? Iz jednostavnog razloga što ne želimo da netko uđe samo zato da bi dobio kredit, dao jednu kunu udjela nego želimo da kad netko uđe u kreditnu uniju da unutra dulje ostane, da bude njen član i da se zajedno sa ostalim članovima međusobno potpomažu. Kreditna unija nje trgovačko društvo i nije profitno društvo. Dakle ona na kraju godine svim svojim članovima razmjerno isplaćuje višak prihoda nad rashodima i u tom smislu je važna i primjena ovog zakona u navedenim rokovima. Rok za usklađenje je 1.1.2008. godine. Kao što smo napomenuli radi se o tome da Europska unija ne poznaje štedno-kreditne zadruge, da su druge zemlje ukinule štedno-kreditne zadruge, da Vlada ovim daje mogućnost da se štedno-kreditne zadruge koje ne mogu se preoblikovati u štedne banke preoblikuju u kreditne unije i na taj način zadrže svoje poslovanje. Evo primjerice Slovenija i neke druge zemlje su u potpunosti ukinule štedno-kreditne zadruge i na taj način bi se dakle otvorio prostor da se traži izuzeće od primjene direktive o kreditnim institucijama ako se štedno-kreditne zadruge uspiju, a prema zakonu bi se morale uspjeti registrirati kao kreditne unije. Dakle Vlada ovim zakonom doista otvara jedan prostor i rješava jedno važno pitanje u dijelu i što je bilo često napominjano uređenja tog tržišta, tih institucija, dakle štedno-kreditnih zadruga i omogućuje njihov kontinuitet u budućnosti u nešto izvinjenijem obliku ali naravno u svrhu zadržavanja financijske stabilnosti i u svrhu zadržavanja kompletne makroekonomske stabilnosti u zemlji. Hvala vam lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o kreditnim unijama Da, prvo imamo amandmane Vlade o kojima trebamo glasovati da li ćemo glasovati, raspravljati. Amandman 1.? Trebamo glasovati. … [[Upadica se ne čuje.]] To su Vladini amandmani. Prvo glasujemo da li ćemo raspravljati. Tko je za to da raspravljamo o ovim amandmanima Vlade? Hvala. Protiv? Suzdržan? 101 za je sada. Ajde, glasovat ćemo. Amandman 1.? Državni tajniče, obrazložite amandman 1.
U članku 5. dodaju se novi stavci 2., 3. i 4. koji glase: Dakle, kreditna unija može biti osnovana na jednom od slijedećih načela, načelo zaposlenja ili načelo zanimanja odnosno profesije i teritorijalno načelo. Iznimno od stavka 2. ovog članka kreditna unija može biti osnovana na drugom načelu koje osigurava ostvarenje zajedničkog interesa i financijske uzajamnosti članova kreditnim unijama.
Otvaram raspravu. Klub HSP-a Tonči Tadić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče! Ja mislim da je škandalozno da netko naziva zakon P.Z.E. i onda ta Vlada dade četrnaest amandmana u hitnom postupku. To jasno pokazuje da zakon nije zreo za hitni postupak. Međutim, tu je taj čarobni naziv P.Z.E. radi čega vi gospodine predsjedniče inzistirate da to ipak bude po hitnom postupku. Zakon očito nije ni iz daleka dorađen kao što bi trebao biti. I da je bilo čiji zakon od zastupnika sigurno ne biste pristali da bude po hitnom postupku. Ja vas ljubazno molim da o tome vodite računa. Mi smo protiv ovih amandmana iz tog razloga.
Dajem na glasovanje amandman 1. Vlade. Tko je za? Hvala. Protiv? Amandman je dobio potrebnu većinu. Amandman 2. Vlade?
Predloženi tekst predstavlja odredbu koja određuje sadržaj i način upisa kreditne unije u sudski registar.
Vi znate da kod amandmana predsjedatelj ocjenjuje da li je dobio većinu ili nije i odmah je konstatira, i nemojte mi onda suflirati.
Ista je potrebna iz razloga što Zakon o sudskom registru ne sadrži odredbe koje određuju podatke i način upisa u sudski registar.
Otvaram raspravu. U ime kluba zastupnika Pero Kovačević.
Gospodine predsjedniče, mislim vidljivo je. Treba zaštititi dignitet Hrvatskoga sabora od ovakvog šlamperaja Vlade Republike Hrvatske.
Molim vas, osvrnite se na amandman.
Pa to je šlamperaj. Pazite, zaboravili su riješiti pitanja upisa u sudski registar. I onda se kriju ovim P.Z.E. To nije P.Z.E. nego "P.Z. bezveze".
Tko je za ovaj amandman Vlade? Hvala. Protiv? Amandman je dobio potrebnu većinu. 3. amandman Vlade?
Predložena je izmjena u 3. amandmanu. Predstavlja pojašnjenje dosadašnje odredbe koja je bila predložena.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za ovaj amandman Vlade? Molim glasovati. Hvala. Protiv? Amandman je dobio potrebnu većinu. Amandman 4.?
Predloženi tekst predstavlja usklađenje u odnosu na primjedbe Odbora za zakonodavstvo vezano za ulogu Hrvatske narodne banke u nadzoru kreditnih unija.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Protiv? Amandman je dobio potrebnu većinu. 5. amandman?
Predloženi tekst predstavlja usklađenju u odnosu na primjedbe Odbora za zakonodavstvo Hrvatskoga sabora.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Protiv? Amandman je dobio potrebnu većinu. 6. amandman?
Predložena izmjena također predstavlja usklađenje u odnosu na primjedbe Odbora za zakonodavstvo.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za ovaj amandman? Protiv? Amandman je dobio potrebnu većinu. Amandman 7.?
Navedena izmjena predstavlja točno određenje pozivanja na materijalnu odredbu.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman 7. Tko je za amandman 7.? Hvala. Protiv? Amandman je dobio potrebnu većinu. Amandman 8.?
Predložena dopuna predstavlja usklađivanje u odnsou na primjedbe Odbora za zakonodavstvo Sabora.
Otvaram raspravu. Zaključujem. Tko je za amandman 8.? Hvala. Protiv? Amandman je dobio potrebnu većinu. 9.?
Predložena dopuna predstavlja usklađenje u odnosu na primjedbe Odbora za zakonodavstvo.
Otvaram raspravu. Zaključujem. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Protiv? Amandman je dobio potrebnu većinu. Amandman 9.?
Predložena dopuna također predstavlja usklađenje u odnosu na primjedbe Odbora za zakonodavstvo.
Otvaram raspravu. Zaključujem. Tko je za taj amandman? Hvala. Protiv? Amandman je dobio potrebnu većinu. Amandman 10.?
Predložena dopuna također predstavlja usklađenje u odnosu na primjedbe Odbora za zakonodavstvo.
Otvaram raspravu. Zaključujem. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Protiv? Amandman je dobio potrebnu većinu. 11. amandman?
Predloženi tekst predstavlja odredbe koje određuju pravo zadrugara koji ne ispunjava uvjete za člana kreditne unije na isplatu njegovog zadužnog udjela te obvezu štedno-kreditne zadruge koja ga je sukladno usklađenju sa ovim zakonom dobila odobrenje za rad na upis promjene podataka u sudski registar.
Tko je za ovaj amandman? Otvaram raspravu. Zaključujem. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Protiv? Amandman je dobio potrebnu većinu. Amandman 12.?
Predloženi tekst predstavlja dopunu i pojašnjenje dosadašnjih odredbi koje određuju postupak i način preoblikovanja štedno-kreditne zadruge u štednu banku.
Otvaram raspravu. Zaključujem. Tko je za ovaj amanmdan? Hvala. Protiv? Suzdržan? Tko je za amandman 12.? Hvala. Protiv? Amandman je dobio potrebnu većinu. Amandman 13.?
Navedena izmjena predstavlja usklađenje u odnosu na prethodni amandman.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za amandman 13.? Hvala. Protiv? Utvrđujem da je amandman dobio potrebnu većinu. I amandman 14.?
Navedena izmjena predstavlja usklađenje u odnosu na primjedbe Odbora za zakonodavstvo.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje predloženi amandman. Tko je za taj? Hvala. Protiv? Suzdržan? Amandman je dobio potrebnu većinu. Sada imamo tablicu, sada imamo jednu tablicu. Prvo ćemo, tablicu u kojoj su amandmani Odbora za zakonodavstvo
Vlada Republike Hrvatske prihvaća sve amandmane Odbora za zakonodavstvo.
Hvala. Onda imamo 2. amandman Kluba zastupnika HSU-a?
Vlada ne prihvaća amandman s obzirom da kreditne unije mogu poslovati samo sa svojim članovima. Nije dopustivo da iste obavljaju za određene institucije i druge pravne osobe koje nisu članovi, te poslove jer bi se time narušilo osnovno načelo poslovanja kreditnih unija odnosno one bi postale banke i u tom smislu se ne bi moglo tražiti za njih izuzeće u pregovorima sa Europskom unijom. … [[Upadica se ne razumije.]]
Ovdje se radi o različitim pogledima na materiju. Mi ostajemo pri svojim, ali ćemo odustajati od ovih amandmana. Nema smisla.
Povučen amandman. Amandman, 3. amandman zastupnici Ruža Tomašić, Tonči Tadić, Pero Kovačević i Pejo Trgovčević.
Vlada ne prihvaća amandman uz isto obrazloženje budući da kreditne unije mogu poslovati samo sa svojim članovima. Nije dopustivo da određene poslove i pravne osobe koje nisu članovi dakle da se za njih obavljaju ti poslovi?
Zastupnik Tonči Tadić?
S ovim našim amandmanom tražimo da se kreditnim unijama omogući vođenje platnog prometa. Također da mogu obavljati čitav niz drugih usluga koje su i do sada štedno-kreditne zadruge obavljale kao što su «konzulting» i posredovanje, osiguranje imovine, knjigovodstveni servisi ili kase uzajamne pomoći. Nema razloga im to ne dati. Ali ključna je stvar zašto Vlada ne dopušta da kreditne unije imaju pravo na platni promet? Zato jer pogodujete u stranim bankama u Hrvatskoj. Tražim glasovanje gospodine predsjedniče.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 4. zastupnik Miroslav Korenika.
Vlada ne prihvaća amandman uz isto obrazloženje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala nije dobio potrebnu većinu. 5. zastupnice Dragice Zgrebec?
Vlada ne prihvaća amandman uz isto obrazloženje.
Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Kako nismo glasovali? … [[Upadica se ne čuje.]] A je li? I to, da, da. Malo prebrzo idem pa onda, da, da. Dakle, tko je za taj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Sedmi zastupnice Nevenke Majdenić i Vlade Jelkovca.
Prihvaćamo amandman.
Postaje sastavni dio. Deseti Kluba zastupnika HSU-a.
Ne prihvaćamo amandman. Članski udjel pojedinog člana kreditne unije ne smije biti veći od 5% ukupnog iznosa članskih udjela kako bi se onemogućilo da manji broj članova kreditne unije, dakle njih 10 steknu neformalne ovlasti upravljanja kreditnom unijom te kako istupanjem člana iz kreditne unije ne bi bilo ugroženo poslovanje i upitan nastavak rada kreditne unije.
Klub zastupnika HSU-a.
Ne slažemo se. Ali povlačim.
Povučen. Zastupnik Miroslav Korenika, 11. isti.
Ne prihvaćamo amandman uz isto obrazloženje.
Tko je za taj amandman? Nije dobio potrebnu većinu. 13. Kluba zastupnika HSU-a.
Vlada ne prihvaća amandman. Dopunom ovog članka onemogućilo bi se poslovanje kreditne unije na osnovanom načelu međusobne uzajamnosti njenih članova te također onemogućilo dobivanje od Europske komisije izuzeća o primjeni direktiva o kreditnim institucijama. Dakle primjena BASEL-a 2 i najmanjeg temeljnog kapitala od 8 milijuna kuna.
Zastupnik, klub HSU-a.
Zbog istih razloga prije navedenih povlačim amandman.
Povučen amandman. 14. zastupnici Ruža Tomašić, Tonči Tadić, Pero Kovačević i Pejo Trgovčević.
Vlada ne prihvaća amandman uz isto obrazloženje.
Zastupnik Tonči Tadić.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Članstvo u štedno-kreditnim unijama po nama treba omogućiti i malim poduzetnicima koji često puta rade sa kapitalom manjim od obrtnika. Nema razloga da ih u tome ograničavamo. Također smatramo da treba brisati stavke 3. i 4. jer su u suprotnosti sa pravnim sustavom kako Hrvatske tako i Europske unije. I sa time Vlada zapravo nameće graničenja za buduće članove kreditne unije kao što su npr. vezanost za određeni teritorij kao članstvo u kreditnoj uniji. Dakle što kršimo zakone europske Hrvatske to vas ne bi … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]] da kršite i propise Europske unije koji se zalažu za to da … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]] prebivališta. … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]] molim da glasujemo o ovome.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 15. zastupnice Dragice Zgrebec.
Ne prihvaćamo amandman uz isto obrazloženje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 16. Odbora za zakonodavstvo. Tog jesmo, da. 17. zastupnika Marka Širca.
Vlada ne prihvaća amandman jer tekst ovog članka uređen je amandmanom Vlade Republike Hrvatske.
Amandman 17. povučen. 18. zastupnika Miroslava Korenike.
Vlada ne prihvaća amandman. Odredbe ovog članka određuju uvjete za svojstvo člana kreditne unije, odnosno ispunjavanje jednog od uvjeta sukladno načelu na kojem je osnovana određena kreditna unija.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 19. Kluba zastupnika HSU-a.
Vlada ne prihvaća amandman. Uz obrazloženje da kreditna unija organizirana je kao skup članova odredbama zakona kao i statutom utvrđeni su uvjeti koje osoba mora ispuniti da bi postala član kreditne unije te je potrebno da prije stupanja u članstvo nadzori odbor utvrdi jesu li se ispunili uvjeti.
Klub zastupnika HSU-a.
Mi u Hrvatskoj stranci umirovljenika smatramo da je predloženim amandman, da se je trebao prihvatiti jer se njime pojednostavljuje i pojeftinjuje način pristupa štedno-kreditnim unijama, što je u konačnici i cilj. Prema tome tražim glasovanje o ovom amandmanu.
Povučen?
Tražim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 20. zastupnika Miroslava Korenike.
Ne prihvaća Vlada amandman.
Dajem na glasovanje. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 24. Kluba zastupnika HSU-a.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 25. zastupnice Ruže Tomašić, Tonči Tadića, Pere Kovačevića i Peje Trgovčevića.
Vlada ne prihvaća amandman. Prema pravnoj stečevini koja se odnosi na akademsku naobrazbu dakle Bolonjska konvencija ne poznaje viši stupanj stručne spreme. Ali je utvrđeni i uvjet posebnog stručnog iskustva u zakonu.
Zastupnik Tonči Tadić.
S ovim amandmanom želimo samo zajamčiti da član … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]] stručnu spremu. Dakle želimo čim kvalificiranije članove uprava. Tražim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 27. Odbora za financije i državni proračun.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 28. zastupnice Dragice Zgrebec.
Vlada ne prihvaća amandman.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 29. je identičan pa se o njemu ne glasuje. 33. zastupnica Ruža Tomašić, Tonči Tadić, Pero Kovačević i Pejo Trgovčević.
Vlada ne prihvaća amandman. Poslovi kreditne unije zahtjevu rad člana uprave u punom radnom vremenu te s obzirom da je člankom 18. ovog zakona utvrđeno najduže trajanje mandata člana uprave kreditne unije nije prihvatljivo, … [[Govornik se ne razumije.]] o radnom odnosu na neodređeno vrijeme.
Tonči Tadić. Izvolite.
Poštovani gospodine državni tajniče … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]] navedeno jako nespretno. … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]] članak … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]] članovi moraju biti u radnom odnosu … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]] jasno da li na određeno ili na neodređeno vrijeme. A kamo li zaposliti … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]] na tri godine na određeno vrijeme ili na managerski ugovor. Dakle to su stvari koje su ovdje nejasne i zato tražimo da umjesto radni odnos na puno radno vrijeme piše radni odnos na neodređeno vrijeme. Tražim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 36. zastupnika istih.
Vlada ne prihvaća amandman. Prihvaćanjem amandmana Odbora za zakonodavstvo koji je prema tablici sljedećoj odnosi na članak 25. Dakle koji je usvojen na samom početku. U uvjetima za člana nadzornog odbora utvrdit će se da ta osoba mora biti član kreditne unije. Dakle taj amandman je već usvojen, a predložio ga je Odbor za zakonodavstvo.
Amandman 36. povučen. 40. zastupnice Dragice Zgrebec.
Vlada ne prihvaća amandman.
Tko je za amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 41. zastupnice Ruže Tomašić, Tadića, Kovačevića i Trgovčevića.
Vlada ne prihvaća amandman. Isto kao i kod prethodnog amandmana. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Odbor za zakonodavstvo je već to prihvatio.
Dobro. Jesu to prihvatili ili nisu?
Jesmo. Odbor za zakonodavstvo.
O.k., dobro. Povlačim onda.
43. zastupnik Miroslav Korenika.
Vlada ne prihvaća amandman.
Tko je za taj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 44 Kluba zastupnika HSU-a.
Vlada ne prihvaća amandman jer je poslovanje kreditne unije uspostavljeno na načelu jednakosti svih njezinih članova te iz tog razloga svaki član nužno mora imati pravo na isključivo jedan glas. Drugi dio amandmana sadržan je u amandmanu Odbora za zakonodavstvo koji je već prihvaćen.
Zastupnik Silvano Hrelja.
Obzirom da je jedan dio amandmana prihvaćen, povlačim amandman.
Povućen. Amandman 72 Odbora za financije i državni proračun.
Vlada ne prihvaća amandman jer je sukladno mišljenju Europske komisije predložene promjene rokova nisu prihvatljive te bi bitno utjecale na ostale rokove utvrđene ovim zakonom. Također … rok usklađenja lipanj 2008. godine koji je prihvaćen, predviđen ovim zakonom i nadalje dio teksta je već uređen amandmanom Odbora za zakonodavstvo koji je prihvaćen. … [[Upadica se ne čuje.]]
Povučen amandman 72. 73 kluba zastupnika HSU-a.
Vlada ne prihvaća kao na amandman Odbora za proračun i financije.
S obzirom da ima istu sudbinu kao prethodni, povlačim.
Povučen 73. 74.
Vlada ne prihvaća amandman isto kao i kod prethodnog amandmana.
Zastupnik Tonči Tadić, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, dame i gospodo zastupnici. Ovdje se nalazimo u istom problemu kao kod Zakona o bankama. Rokovi su nerealni, razumijete. Ovaj članak govori o tome u kojem roku nekakva štedno-kreditna zadruga mora sazvati svoje skupštinare i odlučiti hoće li postati kreditna unija ili štedna banka. Nemoguće je u tri mjeseca sagledati sve aspekte poslovanja. Napraviti reviziju izvješća, skupiti sva pisma namjere svih tih skupštinera tko hoće biti dioničar, tko neće biti. To je prekratak rok. Ono što je ovdje najčudnije jest to što ministarstvo inzistira na brzoj promjeni ovog zakona kao da ćemo biti u Europskoj uniji 2008. godine. Mi u Uniji nećemo biti ljudi moji još par godina. Čemu žurimo sa time. To ide smo u korist stranih banaka u Hrvatskoj. Pa dajte tim štedno-kreditnim unijama mrvicu vremena da se usuglase. Nema razloga da rok bude samo tri mjeseca. Dajmo im cijelu iduću godinu ili barem pola godine. Tražim glasovanje gospodine predsjedniče.
Tko je za taj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 77 Kluba zastupnika HSU-a.
Vlada ne prihvaća amandman, tekst članka uređen je amandmanom Odbora za zakonodavstvo koji je prihvaćen [[Upadica: Povlačim.]]
Amandman 77 povučen. 78 zastupnika Ruža Tomašić, Tonči Tadića, Pere Kovačevića i Peje Trgovčević.
Vlada ne prihvaća amandman iz istog razloga.
Tonči Tadić, izvolite.
Dakle Odbor za zakonodavstvo je prihvatio amandman.
Onda povlačimo i mi, ali ponavljamo, rokovi su prekratki.
Povučen. 80 Kluba zastupnika HSU-a.
Vlada ne prihvaća amandman zato što je tekst članka uređen amandmanom Odbora za zakonodavstvo.
Povlačimo.
Amandman 80 povučen. Amandman 82 Odbora za financije i državni proračun.
Vlada ne prihvaća amandman jer je isti uređen amandmanom Odbora za zakonodavstvo.
Amandman 82 povučen. 83 zastupnice Ruže Tomašić, Tonči Tadića, Pere Kovačevića i Peje Trgovčevića.
Vlada ne prihvaća amandman iz istog razloga. Dakle tekst je uređen amandmanom Odbora za zakonodavstvo koji je prihvaćen.
Tonči Tadić.
Zanima je li to rješenje prihvaćeno ili je to riješeno na drugi način.
Tekst je uređen amandmanom Odbora za zakonodavstvo koji je prihvaćen, a produženje rokova onemogućilo bi zauzimanje pregovaračkog stajališta. Dakle taj dio nije prihvaćen.
Dakle opet se nalazimo u istom problemu. Vlada inzistira na skraćenju rokova jer očekuje ulazak … /Govornik isključen, pa ponovo uključen./ … radi čega mi to radimo. To nije potrebno niti radi pregovora. Nigdje u europskim dokumentima ne piše da se moramo uskladiti do 2008. nego na određeni rok od 4 godine, razumijete. Zašto skraćivati to? Nećemo ući u Uniju još par godina. Tražimo glasovanje gospodine predsjedniče.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o kreditnim unijama. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 72 glasa za, 6 suzdržanih i 12 protiv, donesen predloženi zakon u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Sukladno prijedlogu Odbora za zakonodavstvo dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Ovlašćuje se Stručna služba Hrvatskoga sabor da obavi redakciju teksta Zakona o kreditnim unijama prije njegove objave u "Narodnim novinama". Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 78 glasova za, 4 suzdržana i 3 protiv, donesen predloženi zaključak. Radi spriječenosti predlagatelja ovlaštenih, preskočit ćemo točku 7. i nju raspraviti sutra u popodnevnom dijelu rasprave i sada prijeći na točku 8. a to je - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o plovidbi unutarnjim vodama, drugo čitanje, P.Z. br. 512 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Drugo je čitanje. Kod donošenja Poslovnika primjenjuju se odredbe koje se odnose na drugo čitanje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, pomorstvo, promet i veze. Državni tajnik ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka Branko Bačić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite državni tajniče.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o plovidbi unutarnjim vodama Hrvatski sabor je prihvatio u prvom čitanju 7. srpnja ove godine. Konačni prijedlog zakona koji se danas predlaže ne razlikuje se od zakonskog prijedloga iz prvog čitanja. Naime predloženim izmjenama i dopunama koje su bile u prvom čitanju, … [[Ne razumije se.]] na odredbe 3. članka važećeg zakona kojima je definirano sjedište agencije za plovne puteve unutarnjih voda u Zagrebu. Drugo, ministarstvo iz kojih se imenuje sastav upravnog vijeća agencije i treće, način povjeravanja poslova iz djelatnosti agencije. Konačnim prijedlogom zakona predlažemo sljedeće, dakle da se sjedište agencije izmjesti u Vukovaru i to je osnovna svrha izmjene zakona koja omogućuje i to odmah bolje djelovanje agencije sa nove lokacije. Od osnutka i početka rada agencije uočeno je da je puno svrhovitije, a time i ekonomičnije da sjedište bude tamo gdje se i odvijaju djelatnosti zbog kojih je agencija i osnovana kao što je građenje, tehničko održavanje, obilježavanje i upravljanje plovnim putevima, a poglavito zbog koordinacije radova na predstojećoj izgradnji kanala Dunav-Sava. Luka u Vukovaru je naša najveća luka na rijekama i stoga jasno da je to bio jedan od najvažnijih razloga, … [[Ne razumije se.]] sjedište agencije, predlažemo da se iz Zagreba premjesti u Vukovar. Promjena sjedišta neće izazivat nikakve nove troškove koji bi eventualno trebalo osigurati iz državnog proračuna. U Vukovaru je ranije oformljena ispostava same agencije i opskrbljena je potrebnom opremom. Sada će u tom centru ispostave ukoliko Sabor usvoji ovakav prijedlog zakona, biti i sjedište agencije. Drugi razlog je sastav upravnog vijeća agencije koji se usklađuje sa Zakonom o ustrojstvu i djelokrugu središnjih tijela državne uprave. Nakon donošenja izmjena i dopuna Zakona o plovidbi unutarnjim vodama iz 2003. godine došlo je do spajanja nekih ministarstava, a time i nadležnosti. Stoga se predlaže sastav upravnog vijeća prema nadležnosti središnjih tijela državne uprave a ne prema nazivima ministarstava iz kojih Vlada imenuje predstavnike u upravno vijeće same agencije. Na taj se način bez obzira kako se eventualno budu spajale ili razdvajale nadležnosti ministarstava uvijek će se znati iz kojih resora treba imenovati 6 predstavnika u upravno vijeće agencije. I treća izmjena koja se ovom kratkom izmjenom zakona predlaže, jest izmjena u načinu povjeravanja poslova. Naime, u sadašnjem zakonu su poslovi povjeravanja, odnosno nadležnost u povjeravanju poslova koje izvodi agencija bile utvrđene javnim natječajem, a mi sa ovom izmjenom zakona da se način povjeravanja poslova i usluga od strane agencije radi sukladno zakonu o javnoj nabavi koji šire tumači i omogućava način povjeravanja poslova. Inače, u prvom čitanju bilo je nekoliko prijedloga koje mi u ovom drugom, konačnom čitanju nismo prihvatili iz razloga što kroz 2007. godinu namjeravamo Saboru predložiti sustavnu izmjenu i donošenje novog Zakona o unutarnjoj plovidbi. Od tih primjedaba, sugestija koje su bile u prvom čitanju prva se odnosila na način da u upravno vijeće Agencije za plovne puteve uđu predstavnici luka, brodara i lokalne samouprave. Mi to sa ovakvim Prijedlogom usvojili zbog toga što već sada u upravnim vijećima lučkih uprava sjede predstavnici koncesionara i lokalne samouprave. Pa kako se nadležnost lučkih uprava teritorijalno proteže i pokriva cijele plovne puteve u cijelosti nije bilo potrebno da dođe do paralelizma pa da evo ti isti predstavnici sjede, dakle, i u jednoj državnoj, upravnom vijeću državne ustanove kao što je ova agencija. I uz to vrijeme da budu članovi upravnog vijeća lučkih uprava. U svakom slučaju ćemo vrlo brzo već na iduću sjednicu Sabora dostaviti i prijedlog plana razvoja unutarnjih plovnih puteva i to u idućem 5-godišnjem razdoblju, i upravo taj 5-godišnji plan je sada u proceduri usvajanja na Vladi Republike Hrvatske. I također ćemo za iduću sjednicu Sabora predložiti Saboru na usvajanje 5-godišnji plan razvoja luka na unutarnjih vodama. Na taj način će svakako Sabor biti detaljno upoznat sa stanjem, sadašnjim stanjem unutarnjih plovnih puteva i luka, tih luka na unutarnjim polovnim putevima. I s druge strane, jasno ćemo prikazati plan razvoja luka i plan izgradnje i održavanja plovnih puteva u Republici Hrvatskoj. Dakle, sa svim ovim nadopunama, jasno dakle sa izmjenom Zakona koja je predviđena u idućoj godini ili donošenjem novog zakona i sa 5-godišnjim planom kako razvoja unutarnjih plovnih puteva tako i razvoja luka na unutarnjim plovnim putevima mislim da ćemo evo zaokružiti sve one primjedbe, sve one sugestije i usvojiti najveći dio onih sugestija koje su date i koje su bile u raspravi kada je ovaj Zakon bio u prvom čitanju. Hvala.
Hvala. Odbor za pomorstvo, promet i veze? Predsjednica, poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Izvolite.
… [[Govornica naknadno uključena.]] predsjedniče, poštovani državni tajniče. Odbor za pomorstvo, promet i veze Hrvatskog sabora na 55. sjednici održanoj 30. studenog 2006. godine raspravio je Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o plovidbi unutarnjim vodama, drugo čitanje, P.Z. br. 512. Uvodno izlaganje dao je predstavnik predlagatelja koji je naglasio da se ovim Zakonom predlažu ove 3 izmjene i dopune i to promjena sjedišta Agencije za plovne putove unutarnjim vodama, iz Zagreba se seli u Vukovar, što predstavlja idealno mjesto odakle bi se koordinirala gradnja višenamjenskog kanala Dunav-Sava. Drugo, zatim usklađivanje sastava upravnog vijeća Agencije koje čine predstavnici iz nadležnih ministarstava, dakle, praktički jedna nomotehničko usklađenje. Što znači, predstavnici izvršne vlasti. I treće usklađenje sa Zakonom o javnoj nabavi, raspisivanjem javnog natječaja za povjeravanja poslova koje ne obavlja Agencija. Nakon provedene rasprave Odbor za pomorstvo, promet i veze Hrvatskog sabora jednoglasno je odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o plovnim putovima unutarnjim vodama, u tekstu u kojem ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub HDZ-a, poštovani zastupnik Vladimir Štengl. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice će podržati Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o plovidbi unutarnjim vodama. Zakon o plovidbi unutarnjim vodama iz 1998. godine uredio je pravni okvir djelatnosti plovidbe unutarnjim vodama i odnosa u vezi s plovidbom u Republici Hrvatskoj. Sigurnost plovidbe radilo se o međunarodnom, međudržavnom ili državnom sustavu plovidbe, materijalno-pravni odnos u pogledu plovila, postupke upisa plovila, prijevoza, plovedbenih nesreća, kapetanija i nadzora. Izmjenom i dopunom Zakona o plovidbi unutarnjim vodama iz 2003. godine usklađene su norme sa direktivama Europske unije i kao najveća novost osnovana je Agencija za plovne putove unutarnjih voda kao neprofitna ustanova sukladno Zakonu o ustanovama, sa zadaćama od gradnje plovnih putova, tehničkog podržavanja i obilježavanja plovnih putova i objekata sigurnosti plovidbe, upravljanje plovnim putovima u smislu osiguranja plovnosti i sigurnosti plovidbe i upravljanje plovidbom. Sjedište Agencije je bilo predviđeno u Zagrebu. Poradi uočenih nedostataka a u pogledu Agencije za plovne putove unutarnjih voda, ovim predloženim izmjenama i dopunama Zakona sjedište Agencije bi bilo u Vukovaru. Za takvu predloženu izmjenu ima, ali stvarno itekako čvrstih i opravdanih razloga. Vukovar jeste središnje mjesto riječnog prometa u Republici Hrvatskoj, luka Vukovar je najveća luka na unutarnjim vodama u našoj državi, a predviđenom izgradnjom višenamjenskog kanala Dunav-Sava, nominiranog prioritetnog Vlada Republike Hrvatske i ishodište tih putova. Svakako da kod ovog Prijedloga nije zanemariva ni ekonomska strana tog pitanja, upravo zbog položaja na kome se predloženo sjedište Agencije, dakle Grad Vukovar nalazi. Kada su u pitanju plovni putovi unutarnjim vodama i plovidba prometovanje tim putovima potrebna su još neka objašnjenja. Važno je i treba naime napomenuti da je to djelatnost sa izuzetno bogatom tradicijom, ekonomski, razvojno i u svakom drugom pogledu izuzetno isplativa. Mora se reći i činjenica je da je cijeli sustav plovnih putova poprilično zapušten a razloga za takvo stanje ima više. Sigurno je da je tome doprinijelo prethodno ratno razdoblje i ostavilo posljedice. Ali to je i rezultat slabog održavanja koje seže desetljećima. Gotovo da je teško prisjetiti se radova na produbljavanju plovnog puta na Dunavu a i ako ih je bilo, bili su u funkciji nečeg drugog, dakle ne primarnog produbljavanja plovnog puta. A sve tri naše rijeke koje su i značajni plovni putovi, dakle Dunav, Drava i Sava zahtijevaju itekako puno rada i skrbi da bi bili kao plovni putovi, da bi kao plovni putovi bili u stanju koje se zahtjeva od tog posla. Sada uspostavom Republike Hrvatske kao samostalne države normalizacijom odnosa sa susjedima ovo se na Dravu ne odnosi, tu su odnosi uređeni, te tri rijeke postaju ili već jesu osim Drave i granične u djelu u kome su plovne. Dunav cijelom dužinom dok je na snazi ovaj privremeni režim granice. Sava velikim dijelom plovnosti u Republici Hrvatskoj a Drava samo u jednom malom dijelu. To naravno zahtijeva dodatne napore zadire u više područja problema, ne radi se samo o tehničkim nego i rješenju pitanja granica i definiranja granične crte. Tehnički dio stavlja pred agenciju velike zadatke i ona tim zadacima mora odgovoriti. Odredba o sastavu upravnog vijeća agencije koje čine predstavnici resornih ministarstava koji imaju dodirne točke sa pitanjima plovnih putova daje opći naziv središnje tijelo državne uprave što kod eventualne promjene ustroja nekog ministarstva imenovanje člana vijeća čini jednostavnijim. Još jedna predložena izmjena odnosi se na povjeravanje poslova iz djelatnosti agencije kada i zbog ekonomičnosti ona ne namjerava obavljati sama nego povjerava drugom sukladno Zakonu o javnoj nabavi čemu podliježu državna tijela i pravne osobe koje se financiraju iz državnog proračuna. Ovakvim ustrojem i sjedištem kako je predloženo uz područne jedinice agencija će ostvarivati svoje zadaće, ona ih mora ostvarivati koje se pred nju stavljaju i dati rezultati koji su sljedom toga i očekuju. Tradicija parobrodarskog prometa na unutarnjim vodama, naročito na Dunavu je duga. Bez malo seže 180 godina pa i to ide u prilog prijedlogu da sjedište agencije bude u Vukovaru. Ovo naravno na parobrodarske se mora uzeti s rezervom jer je sada drugi motorni pogon, nisu više brodovi dakle parobrodi. Još nešto. Radi se o području od posebne državne skrbi, ratom stradalom području, još uvijek neoporavljenom od posljedica rata i okupacije pa je i ovo doprinos oporavku i oživljavanju tog područja uz sve već navedene praktične razloge. I evo u prilogu tome, još jedan podatak. Luka Vukovar je u prvoj godini poslije mirne reintegracije dakle u 1998. godini ostvarila prekrcaj od 8 tisuća 130 tona. Do 27.11.2000. godine ostvaren je prekrcaj od 832 tisuće i 500 tona. Plan luke je za ovu godinu 850 i gotovo je sigurno da je do današnjeg dana taj plan i premašen. Uz još napomenu da je ove godine bio višednevni zastoj prometa radi ekstremno visokog vodostaja. Dakle, što je zanimljivo za tu luku nije problem niski vodostaj u prometu na Dunavu nego samo ali samo ekstremno visoki vodostaj. Međutim, oni se javljaju samo u višegodišnje, čak i desetgodišnjim i više intervalima. I još nešto. Ovo su bili podaci o prekrcaju samo za luku Vukovar d.o.o. na području lučke uprave Vukovar. A na tom području ima još koncesionara, istina sa manjim prekrcajima. Dakle i više nego sigurno je da je na prostoru lučke uprave Vukovar ove godine premašen prekrcaj od jedan milijun tona. Ponavljam, klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati donošenje ovog zakona. Hvala.
Klub SDP-a poštovani zastupnik, potpredsjednik Doma Mato Arlović. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] predsjedniče, državni tajniče, poštovane kolegice i kolege! Znate kad dobijemo ovakav prijedlog zakona koji u svom samom obrazloženju najavljuje da će u sljedećoj godini doći jedna cjelovitija izmjena i dopuna Zakona o plovidbi unutarnjim vodama onda se postavlja pitanje da li zbog ovih nekoliko izmjena treba donositi zakon. Istini za volju, mi kao klub u načelu se ne protivimo ni ovoj izmjeni jer se radi između ostalog o promjeni sjedišta i dobro je da se jedna neprirodna situacija zapravo ispravlja i da sjedište agencije bude u Vukovaru ili bilo kojoj od gradova naših u kojima se nalaze riječne luke i pristaništa. Nema nikakvog smisla da je ono stavljeno u Zagrebu kad zapravo plovidba do Grad Zagreba rijekom Savom nije moguće osim za mala plovila. No, ima nekoliko stvari oko kojih bi htjeli da se otvori jedan puta i načelna rasprava u našem Saboru. Mi bi htjeli podsjetiti da po našem Ustavu Vlada Republike Hrvatske između ostaloga provodi zakone, druge odluke Hrvatskog sabora naravno preko svojim resornih ministarstava. Drugo, htjeli bi podsjetiti da kada je u pitanju državna uprava člankom 116. je propisano da se ustroj i poslovi državne uprave i način njihova obavljanja uređuje zakonom. Naravno određeni poslovi državne uprave mogu se zakonom povjeriti tijelima jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave i pravnim osobama koje imaju javne ovlasti. E sad, zakonom i propisima uređuje se status državnih službenika te radno pravni status namještenika. Gledajte, potpuno je točno između ostaloga ovo što je rekao i kolega Štengl u ime kluba HDZ-a. Nesporno je da je agencija neprofitna ustanova, nesporno je da je ona osnovana između ostaloga i po ovom Zakonu o … [[Govornik se ne razumije.]] plovidbe ali isto tako i po Zakonu o ustanovama. Međutim, postavlja se pitanje sustavno pravnog aspekta šta je ta agencija, osim što je neprofitna ustanova? Pa ona je upravo ova organizacija kojoj su povjereni poslovi, date javne ovlasti da obavlja određene poslove u svoje ime, u svoj račun ali naravno u skladu sa provođenjem Zakona o plovidbi unutarnjim vodama koje zapravo odvaja agenciju od čiste državne uprave koja to radi. I potpuno je neprirodno sada mijenjati zakon po kojem u upravna tijela odnosno u upravno vijeće se predlaže da to budu osobe iz tijela središnjih tijela državne uprave ili recimo sasvim jasno da nema dvojbe iz ministarstava. Zašto? Zato što su ta ministarstva svako u svojoj nadležnosti odgovorna za nadzor i kontrolu provođenja zakona vezano za uređenje plovnih putova, vezano između ostaloga za gradnju plovnih putova u unutarnjim vodama, zatim pitanje obavljanja poslova tehničkog održavanja, obilježavanja plovnih putova, objekata, sigurnosti plovidbe, upravljanja plovidbom itd. E sada, zamislite šta će se dogoditi. Sada ministarstvo će između ostalog vezano za nadležnosti upravnog vijeća samo sebe nadzirati i kontrolirati u obavljanju provođenja zakona u svemu tome. Zapravo se radi o sukobu interesa i u takvoj situaciji nije normalno, nije dobro da se takva koncentracija moći pojavljuje na ovakvim mjestima. Ponajmanje je to dobro u onom segmentu i ja ponovo ponavljam u ime našeg kluba. Trebalo je barem otvoriti prostor da predstavnici lučkih uprava i jedinica lokalne i regionalne samouprave kroz koji vodotoci prolaze, na koji imaju plovne putove praktički budu u taj dio uključeni. Nije dobar argument, dapače vrlo je loš argument da se kaže da između ostaloga oni neće biti uključeni jer se oni nalaze u upravnim vijećima riječnih luka i lučkih uprava. Znate, to jednostavno nije dobro iz prostog razloga jer lučke uprave nisu te koje obavljaju ove poslove nego su oni korisnici usluga ove agencije koja treba osigurati uređenje plovnih putova, nadgradnje … [[Govornik se ne razumije.]] i svega ostaloga što se zapravo rješava u plovnim putevima na unutarnjim vodama. I zbog toga nije dobro da to sami kontroliraju oni koji zapravo su u isto vrijeme zaduženi za provedbu zakona. Bojimo se da će nam se dogoditi jedna situacija koja je slična današnjoj. Mi smo imali i zadnji puta kod rasprave u prvom čitanju ovog zakona pokrenutu inicijativu da se da šira informacija o stanju plovnih putova i luka u unutarnjim vodama, zatim da se izvijesti o pripremi programa uređenja plovnih putova osobito vezano za čak ne samo naše odluke nego i međudržavne sporazume. Onda nam je rečeno da se zapravo radi tek na programima o pripremi uređenja toga. Još uvijek mi to izvješće dobili nismo iako je to izvješće obvezno po Zakonu o plovnim putovima. Ako se još uvijek radi na programima, pazite a zakon je već donesen 2003. godine, ne zakon je donesen '98. godine još u vrijeme dok sam ja vodio taj odbor. Molim vas lijepo, nakon toga kad je zakon donesen 2003. on je malo usklađen sa odredbama Europske unije i sporazumom oko međunarodnih voda na Dunavu oko dunavske agencije, ali ostaje pitanje kako ćemo mi riješiti pitanje plovnog puta na Savi. Mi još uvijek zapravo u to pitanje ne pipamo i ne diramo, neki kažu ne zbog toga što se ne može urediti plovni put na Savi nego zbog pitanja uspostavljanja moći oko iskopa šodera i pijeska na tim plovnim putevima gdje često puta ne samo da se plovni put narušava nego i matica mijenja svoj tok itd. s obzirom na velike iskopine i to ispod dopuštene dubine matice. Prema tome, ako sa tog aspekta gledamo onda se otvara vrlo ozbiljno pitanje šta će biti dalje. Drugo, mi smo donijeli strategiju prostornog razvoja Republike Hrvatske. U toj strategiji smo propisali koji su plovni putevi prve kategorije, druge, treće, četvrte, sve do šeste i u tom segmentu je otvorena mogućnost maltene do Varaždina da se otvori mogućnost za određenu tonažu plovila da se plovi rijekom Dravom. Otvorena je mogućnost i raspravlja se o mogućnosti da se uspostavi plovnost rijeke Save sve do Zagreba a posebice ovo što je kolega Štengl otvorio pitanje to je pitanje skraćivanja plovnog puta prosijecanjem odnosno ne prosijecanjem nego zapravo izgradnjom kanala Dunav-Sava koji bi trebao ići starim vodotocima kojim su još rimske legije zapravo i Rimljani provozili žito iz vojvođanskih i slavonskih ravnica sve do Karlovca i dalje preko … [[Govornik se ne razumije.]] Bosuta, Vuke, Stare Vuke, Vučice itd. i onda vrlo malo ostaje zapravo za prosijecanje i prokapanje koje bi tu trebalo učiniti. Prema tome, radi se ne samo o mogućnosti da se donese operativni program održavanja već plovnosti uspostavljene plovnim putem niti program koji bi trebao omogućiti kvalitetno čišćenje plovnih putova koji još uvijek imaju oznake pojedinih opasnosti. Nije u pitanju ni pitanje prosijecanja Mandara vezano za rijeku Savu da se skrati plovnost rijeke Save odnosno dužine plovnosti rijekom Savom i osim toga da se ta rijeka dovede u situaciju da ne bude tako hirovita u vrijeme velikih kiša i snjegova, otapanja snjegova u proljeće ili jesen što je dakako itekako važno ne samo za plovnost nego posljedično i za danas sutra korištenje sustava navodnjavanja i odvodnjavanja na području Posavlja itd. nego se ovdje otvara i pitanje dugoročne strategije zapravo uređenja kompletnosti plovnih puteva i skraćivanje prijevoza i između ostaloga njegovog pojeftinjenja velikih roba i usluga a osobito rasutih tereta u tom segmentu. Naravno, kad se u tom pogledu govori onda se često puta zanemaruje činjenica da je riječna luka Vukovar i u bivšoj državi bila treća uključivo pomorske luke ali da se ona sada itekako razvija, da će se riječna luka Slavonski Brod iznimno razviti s obzirom na prihod rasutih i sitnih tereta i tekućih tereta koji će trebati između ostaloga sada osigurati između dviju država odnosno na granici između dviju država itd. Prema tome, ta plovnost je veoma važna i veoma ozbiljna. Zbog toga ovoj agenciji u ovoj maloj izmjeni o kojoj mi malo razgovaramo znate to nije beznačajno pitanje. Mi to što otvaramo sada tri izmjene kojima bi omogućili da agencija prebaci svoje sjedište u Vukovar, kojim ćemo omogućiti između ostaloga da neke plovne djelatnosti sama može prenositi, obavljati ili prenositi na treće. Čujte, to i da nismo propisali zakonom to postoji po zakonu i po Ustavu takva mogućnost, agencija to uvijek može kao pravna osoba, kao neprofitna ustanova učiniti. Ono što je ovdje važno trebalo bi propisati da to uvijek mora raditi u skladu sa natječajem. Ili ne znam, pitanje sastava samog vijeća, naravno to je po mom dubokom uvjerenju loše za poslovanje jer ljudi koji se bave upravom, koji se bave provođenjem zakona nisu zapravo onaj poduzetnički duh i poslovni duh koji će osigurati gospodarske ciljeve i interese zapravo za razvoj onih zadataka i ostvarivanja onih zadataka koje zakon propisuje. I zbog toga mi smatramo da je trebalo zastati u donošenju ovog zakona i kad se već najavilo da će se pripremiti jedna serioznija izmjena koja upravo treba riješiti ova pitanja koja se odnose, da kažem ponovno, na gradnju plovnih putova u unutarnjim vodama, pitanje svojstva investitora i investicija po posebnim propisima, obavljanje poslova tehničkog održavanja, obilježavanje plovnih putova i objekata, uspostave sigurnosti plovidbe, upravljanje plovnim putovima u smislu osiguravanja plovnosti, sigurnosti plovidbe i upravljanja plovidbom itd. i ono posebice sada pitanje a koji su to prateći objekti koji bi se trebali riješiti znate da se sve to može učiniti. Tužno je to reći ali je istina. Znate, mi nijedno riječno brodogradilište nemamo za izgradnju novih plovnih objekata koji će koristiti naše plovne putove niti servisirati ovih 200-tinjak plovnih jedinica koje imamo u našem, u našim lukama nego to radimo u brodogradilištu Apatin. Za Boga miloga zar mi ne možemo jedan puta izdvojiti nešto sredstava i nešto novaca i osigurati direktnu investiciju koja će izgraditi jedno ili omogućiti investicioni ulaganje koje će stvoriti jedno moderno srednje riječno brodogradilište za riječne brodove i plovila. Na kraju krajeva na tom prostoru od Slavonskog Broda preko Županje do Vukovara ako hoćete ili Osijeka ima na, jako puno nezaposlenih ljudi iznimno školovanih metalaca koji su nekad i u bivšoj ali i u ovoj državi na takmičenjima metalaca ostvarivali iznimne rezultate, osvajali zlatne i srebrne i druge medalje u mnogim strukama i vještinama metalaca i tako dalje i koji na kraju krajeva rade po brodogradilištima od Jadrana s naše strane obale do talijanske obale jer nemaju gdje raditi. A poslove i milijune dolara koji trebaju osigurati se za servisiranje plovila, koji trebaju se staviti u funkciju za prijevoz roba i usluga na našim, i ljudi na našem prostoru i ne samo naših plovila nego i stranih plovila koje koriste naše plovne putove. Ili plovne putove koji su teritorijalnom integritetu, suverenitetu Republike Hrvatske, a imaju karakter međunarodnih ili međudržavnih plovnih putova. Zapravo nema tko servisirati i nema tko … [[Govornik se ne razumije.]] Prema tome mi moramo početi sasvim ozbiljno o tome dijelu raspravljati i u tom kontekstu dati nekakve ovlasti da agencija u ime Republike Hrvatske može biti nositelj investicionih ulaganja i poticaja za ovakve stvari jer kažem ponovo to je veoma važno sve skupa za sigurnost plovidbe na našim, na našim rijekama i našim plovnim putovima. Dakako posebno je pitanje ovdje šta je sa porušenim i potopljenim objektima na plovnim putevima koje su se događale tokom Domovinskog rata. To treba napokon očistiti, treba napokon urediti i takve stvari sasvim sigurno zahtijevaju ne samo malo izmjene i dopune zakona nego prije svega više volje i sredstava da se osigura i ovaj postojeći zakon, da se njegova provedba. Zbog toga mi smatramo da je ovo na neki način formaliziranje problema iz jednostavnog razloga što se tiče zapravo rada oko plovnih puteva na našim plovnim rijekama. Praktički rade one naše jedinice ispostave agencije koje to rade u sklopu ili se nalaze tamo gdje se nalaze riječne luke od Osijeka, Vukovara pa nadalje, a zapravo agencija sumira izvješće koje dobiva sa terena. Dobro je da se agencija preseli u Vukovar, tu se slažemo ali nije dobro ovo rješavati da ista ministarstva koja bi trebala osigurati provođenje zakona i kroz tu agenciju i kroz riječne luke ili lučke uprave. Zapravo sada odjedanput metnut će svoje ljude u agenciju pa će biti ruka ruku mije, je li, znate kako to ide, a nekom obadvije i onda u takvoj situaciji ćemo doći u poziciju da nitko neće biti odgovoran za ono stanje koje ćemo imati. Ja neću se iznenaditi ako ne dođemo sljedeće godine u situaciju kad nam se predloži šira izmjena. U prvo čitanje da ćemo ponovo raspravljati o tome da tražimo onaj izvještaj koji bi trebao biti dostavljen vezano za rad i stanje plovnih puteva koji se kod nas nalazi jer … [[Govornik se ne razumije.]] sada ćemo donijeti i raspraviti, donijeti konačni prijedlog zakona a da izvješće još uvijek nećemo dobiti i zapravo ovaj Parlament neće imati stvarni uvid u stanje plovnih putova u Republici Hrvatskoj. Ako je šteta ikakva prisutna onda je najveća šteta je upravo to što ne znamo stanje niti poduzimamo mjere da se to stanje ispravi i da se zapravo ti plovni putevi počnu koristiti na dobrobit razvoja hrvatskog gospodarstva i napredak cijele naše zemlje i zapošljavanje naših ljudi. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Petar Mlinarić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Meni je posebno drago da se ovaj zakon mijenja i sjedište agencije će biti u Vukovaru. Naša Vlada je, i ova Vlada je pokazala da ispunjava predizborna obećanja i sve ono što je do sada obećala i mislim da je i pokazala svoju dosljednost. Odbor koji se predlaže za unutarnju plovidbu, za zaštitu okoliša, za razvitak, za financije, za poljoprivredu, za upravljanje vodama i jedan predstavnik Hrvatskih voda. Mislim da će taj Odbor i to Povjerenstvo imati veliku zadaću održavanje voda i sve ostalo, ali i kanal Dunav-Sava koji je iduće godine nadamo se da će započeti radovi na kanalima. Izmjene i dopune Zakona o plovidbi unutarnjim vodama iz 2003. godine imali su za cilj tadašnje usklađenje postojećih normi sa direktivama Europske unije u područjima unutarnje plovidbe. A najveća novost koju je ta izmjena zakona donijela bilo je osnivanje Agencije za plovne putove unutarnjih voda kao neprofitne ustanove koja se osniva sukladno o, ustanovama. Zadaća novoosnovane agencije bila je i jeste gradnja plovnih putova unutarnjih voda u svojstvu investitora po posebnim propisima. Obavljanje poslova tehničkog održavanja i obilježavanje plovnih puteva i objekata, sigurnosti plovidbe sa svrhom upravljanja plovnim putovima u smislu osiguranja plovnosti i sigurnosti plovidbe, upravljanja plovidbom. Kao prvo ovim se zakonom želi promijeniti sjedište Agencije za plovne putove unutarnjih voda. Naime u postojećem Zakonu za sjedište agencije je bio predviđen grad Zagreb, ali se prilikom osnutka agencije i početka njenog rada, obavljanja njenih djelatnosti kojih je vrlo važna obilježavanje plovnih putova i objekata, sigurnosti plovidbe kao uređenje i tehničko održavanje plovnih putova uočilo je da bi bilo puno ekonomičnije imati sjedište agencije tamo gdje se i obavljaju djelatnosti zbog kojih je agencija osnovana a to je u blizini ili na plovnom putu. Kao centralno mjesto koje povezuje sve plovne putove unutarnjih voda ukazao se logičnim grad Vukovar pa se ovom izmjenom predlaže da sjedište Agencije bude u gradu Vukovaru. Osim inih razloga sjedište Agencije u Vukovaru idealno je mjesto odakle će se koordinirati gradnja višenamjenskog kanala Dunav-Sava koji je nominiran kao projekt Vlade Republike Hrvatske koji ima prioritet a ujedno je temeljem Zakona o plovidbi unutarnjim vodama takav projekat u nadležnosti agencije. Uz to treba naglasiti da je rijeka Dunav međunarodni plovni put a luka Vukovar najveća naša luka na unutarnjim vodama pa je i to bio razlog po kojem je ovaj odabir, nije slučajno učinjen. Moram naglasiti da luka Vukovar ove godine će negdje imati promet i pretovar negdje blizu milijun tona. To je stvarno luka koja svako, svake godine za 20% i više povećava pretovar i mislim da je ovo stvarno pravo mjesto da na neki način da se i ta luka a i sam grad Vukovar nagradi sa ovim sjedištem. Druga novost je usklađenje sustava upravnog vijeća Agencije koje čine predstavnici resornih ministarstava koje imaju dodirne točke sa plovnim putevima prema resorima nadležnih tijela iz kojih dolaze. Budući da je nakon donošenja Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o plovidbi u unutarnjim vodama došlo do spajanja ministarstava, a time i spajanja nadležnih u praksi se pokazalo da je trebalo imenovati po dva predstavnika iz istog ministarstva da bi se udovoljilo formi, a sada je potrebno ispraviti tu okolnost i navesti predstavnike koji će biti imenovani u svezi sa područje djelatnosti koje su bitne za rad agencije bez obzira da li je došlo ili će u budućnosti dolaziti do spajanja nadležnosti resora u ... [[Govornik se ne razumije.]] pojedinih ministarstava. Na taj način određivanjem općeg naziva kao što je Središnje državno tijelo nadležno za to i to prevladat će se postojeće stanje koje trenutno ne odgovara stvarnosti stanju … [[Govornik se ne razumije.]] Prijedlogom ovog Zakona poboljšat će se i unaprijediti unutarnja plovidba, općenito prijevoz i dotok roba, prijevoz putnika kroz omogućavanje građenja novih uređenja i održavanje te obilježavanje postojećih plovnih puteva što je zadaća Agencije za plovne putove unutarnjih voda kojom se ovim izmjenama središte premješta u rad … [[Govornik se ne razumije.]] pa će time biti operativnija i sposobnija sa što manje troškova ostvarivati svrhu zbog koje je i osnovana. Osnovna je i zadaća omogućiti uspostavu više kategorije plovnosti, plovnih putova unutarnjih voda kako to nalažu međunarodni ugovori konvencije. Moramo naglasiti da je rijeka Dunav plovna svih 12 mjeseci što kod drugih rijeka nije i budući ovakav model poznaju i druge europske zemlje omogućeno je i usklađivanje i približavanje pravnog i gospodarskog sustava Republike Hrvatske pravnoj stečevini Europske zajednice. Hvala lijepo.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Ministarstva moira, turizma, prometa i razvitka Branko Bačić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, poštovane gospođo i gospodo zastupnici. Evo ja bih se na kraju samo osvrnuo na tri primjedbe koje je gospodin potpredsjednik Sabora iznio, a koje sam dijelom pokušao objasniti u svom uvodu. Naime, može se postaviti načelno pitanje da li državni dužnosnici ili predstavnici resornih ministarstava trebaju, moraju sjediti, odnosno biti imenovani u upravna vijeća agencija ili ustanova u vlasništvu Republike Hrvatske ili su pak u sukobu interesa ako sjede u takvim upravnim vijećima. Držim da kada je u pitanju ova Agencija koja je dužna temeljem zakona provoditi programe, planove koje utvrđuju resorna ministarstva bilo kada je u pitanju provedba, bilo kada je u pitanju izgradnja plovnih puteva, bilo kada je u pitanju zaštita okoliša, bilo kada je u pitanju gospodarenje vodama da onda ta činjenica da su u upravno vijeće, Upravno vijeće ove Agencije imenovani predstavnici tih ministarstava ne možemo govoriti o sukobu interesa. Dapače, činjenica da nitko bolji ne može nadzirati radove agencije od onih predstavnika ministarstava koji u svom djelokrugu rada imaju i utvrđen je djelatnost koju agencija obavlja. Prema tome, agencija je dužna graditi pojedini plovni put, održavati pojedini plovni put, dužna je vršiti sve one poslove koji su u ovom Zakonu predviđeni i za koje će onda najbolje upravo kroz Upravno vijeće pojedini predstavnici resornih ministarstava nadzirati taj rad. Druga je pak stvar što kako je to gospodin potpredsjednik rekao da i temeljem zakona predstavnici pojedinih ministarstava nadziru rad ove Agencije pa onda nemaju razloga sjediti i u upravnom vijeću. Naime, u tom slučaju se radi o čisto stručnim poslovima koji se obavljaju u lučkim kapetanijama i da li je jasno ti poslovi inspekcije i nadzora nad kvalitetom obavljanja čisto stručnih poslova ostaju i dalje u ministarstvu. Jasno da upravno vijeće nadzire rad agencije u tom stručnom dijelu da li je pojedini plovni put održavan prema Pravilniku o klasifikaciji plovnih puteva, da li je pojedini plovni put obilježen kako je predviđeno Pravilnikom o obilježavanju plovnih puteva. Te poslove dakle ne nadzire Upravno vijeće Agencije u čijem, dakle u čijem upravnom vijeću sjede i predstavnici ministarstava nego te poslove obavljaju stručni djelatnici ministarstava koji nadziru da li dakle agencija održava plovni put, da li ga gradi i obilježava sukladno podzakonskim aktima. U tom dijelu meni se osobno čini da je dobro da u Upravnom vijeću Agencije sjede predstavnici ministarstva pa bili oni državni dužnosnici koji su čak i dužni i u čijem je djelokrugu rada i odgovornost za dobro funkcioniranje agencije. To je jedna stvar. Druga stvar koja mi se također čini da je ovom izmjenom Zakona logična i koju mislim da treba podržati to je omogućavanje dakle agencije da temeljem Zakona o javnoj nabavci povjerava određene poslove koje sama nije u mogućnosti napraviti drugim trgovačkim društvima, drugim pravnim osobama koji će jasno za njen račun određene poslove iz djelokruga izgradnje i održavanja plovnih putova napraviti. Konkretno recimo moguće je kroz rad Agencije obaviti gro poslova na održavanju i obilježavanju plovnih puteva, ali na većem dijelu velikih zahvata na izgradnji plovnih puteva Agencija niti opremom niti na nijedan način ne može obavljati one velike zahvate na izgradnji plovnih puteva, pa primjerice već danas nekoliko puta spomenuti kanal Dunav-Sava koji je temeljem zakona i predviđen u djelokrugu rada ove Agencije s tim da je jasno da Agencija koliko god bila dobro primljena nije u mogućnosti taj posao napraviti ili pak izradu projektne dokumentacije za izgradnju tog kanala nije bila u stanju sama napraviti već je taj posao povjerila nekome drugome, tako da dakle ta činjenica da je Agencija ustanovljena, osnovana sa svrhom da određene stručne poslove izdvojimo iz ministarstava kojima je temeljna zadaća dakle uprava i dakle rad u tom dijelu, dakle da se osnuje agencija koja bi onda takve stručne recimo građevinske ili neke druge poslove obavljala i da bi se oni izdvojili iz same uprave, dakle iz sastava ministarstva. I treća stvar, to ću ponoviti u prvom čitanju koje je bilo u srpnju mjesecu rekli smo da ćemo do drugog čitanja pripremiti petogodišnji plan izgradnje luka na unutarnjim vodama i izgradnju i petogodišnji plan razvoja unutarnjih plovnih puteva. Ja sam rekao da su oba dokumenta već ranije načinjena od strane našeg ministarstva i da su u proceduri Vlade, da ih nismo još dostavili u saborsku proceduru isključivo iz razloga što smo htjeli da se donese državni proračun kako bi jasno onda nakon što proračun bude usvojen pozicije, proračunske pozicije koje se dotiču rada same Agencije i temeljem kojih su planirana sredstva za odražavanje samih plovnih puteva bili do kraja točni, precizni i kako bi onda u Sabor mogli ući sa jednim petogodišnjim planom koji je oslonjen na tek usvojeni državni proračun. To je bio razlog zbog čega nisu bile do kraja spremne oba plana, dakle niti plan, niti petogodišnji plan izgradnje plovnih puteva niti petogodišnji plan izgradnje luka na unutarnjim vodama. I ponavljam da će oba plana nakon usuglašavanja sa Ministarstvo financija biti na prvoj idućoj sjednici Sabora gdje će sve ovo što ste gospodine potpredsjedniče rekli, a to je jedan, jedno izvješće, jedan pregled sadašnjeg stanja unutarnjih plovnih puteva sa planom njihova daljnjeg razvoja i trenutno stanje sa lučkom infrastrukturom i lučkom suprastrukturom u lukama na unutarnjim plovnim putevima i njihovim planovima izgradnje i razvoja biti dostavljene na idućoj sjednici Sabora. To su dakle bili razlozi zbog čega nismo tu svoju reka bih obećanje koje sam dao na prvom čitanju izvršio do kraja, jer se njihovo usaglašavanje na nivou Vlade poklopilo sa donošenjem državnog proračuna i neke su promjene kao ministarstvo bili pretpostavili dakle i bili planirali u izgradnji, u izradi oba plana zahtijevali određene izmjene kroz izvršenje proračuna. Evo, hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, potpredsjednik poštovani zastupnik Mato Arlović.
Toliko je važno pitanje da jednostavno moram posegnuti za institutom ispravka netočnog navoda, jer ste sami rekli da vam se čini da nema sukoba nadležnosti, odnosno sukoba interesa vezano za formiranje ovog vijeća. Ja moram nažalost reći, ne samo da ima sukoba interesa i sukoba nadležnosti nego da dozvolite nekoliko primjera koji to egzaktno potvrđuju. Primjerice Ministarstvo graditeljstva između ostaloga će imati svog predstavnika. Ono daje suglasnosti i izdaje građevinske dozvole, lokacijske dozvole za izgradnju svih objekata. U isto vrijeme u Upravnom vijeću će praviti program i sve ostalo raditi. Ili Ministarstvo financija će imati svog predstavnika u isto vrijeme. Ono je zaduženo za provođenje Zakona o javnoj nabavi, a Agencija može po posebnim uvjetima prenositi te ovlasti drugima, odnosno taj će čovjek davati stručno mišljenje za ove druge poslove. Ili recimo kad bude donosilo ono neposrednom pogodbom itd. pa će se kontrolirati. Ili Ministarstvo financija treba kontrolirati između ostaloga korištenje i trošak proračunom odobrenih sredstava. Ta sredstva se odobravaju u proračunu i za radove agencije. Da ne govorim o Ministarstvu poljoprivrede ili ne znam za upravljanje vodama itd. Prema tome, to je vrlo, vrlo osjetljivo pitanje. A između ostalo, s tim ću zaključiti, između ostaloga sustav i predviđa, ne samo naš nego europski da se u takvim slučajevima da se ne bi kompromitirala državna uprava i izvršna vlast formiraju upravo ovakve agencije kao samostalne i neovisne ustanove, neprofitne ustanove da bi zapravo ministarstvima odnosno upravi ostalo da provodi zakone, a ove agencije da obavljaju poslovanje. I zadnju stvar, ove lučke kapetanije znate koje će ovo obavljati one su pod ingerencijom ministarstava. Pa ne može lučka kapetanija koja je pod vašom ingerencijom kontrolirati Upravno vijeće u kojem je predstavnik središnje vlasti. Ne ide, znate. Mislim, razumijete, sami smo po pitanju … [[Govornik se ne razumije.]] u državnoj upravi.
Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o plovidbi u unutarnjim vodama. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 97 glasova za i 2 suzdržana donesen predloženi Konačni prijedlog zakona.
Cijenjeni gospodine predsjedniče, cijenjeni zastupnici, evo par rečenica vezano na ovaj objedinjeni, objedinjenje dvije točke. Sadašnji Zakon o javnim cestama u svojim prijelaznim i završnim odredbama je predvidio da do 31. prosinca ove godine osobe sa određenim tjelesnim invaliditetima imaju, ostvaruju dva prava, a to je besplatnu cestarinu na cestama pod naplatom i prilikom registracije motornih vozila da se oslobađaju plaćanje naknade za uporabu javnih cesta. Kako se taj rok u kojem treba primijeniti te zakonske odredbe približio samome kraju inicijativa je Kluba zastupnika HSS-a da se te, ti rokovi jednostavno produlje. Međutim, u isto vrijeme Vlada je pripremala vlastitu izmjenu Zakona o javnim cestama po načelu da onaj koji daje nekome pravo da ga on treba i platiti onome tko je tu uslugu treba naplatiti. Kao što je npr. subvencioniranje ne znam umirovljenicima u gradskim, iz gradskih proračuna besplatnog prijevoza npr. tramvajima, autobusima ili slične beneficije koje daje netko taj treba i osigurati novac društvima kojima je to prihod. Stoga Vladin prijedlog izmjena i dopuna Zakona o javnim cestama ide korak dalje da se ta prava i dalje ostaju, ali uvodi određene restrikcije u dijelu gdje smo uočili nepravilnosti. Događalo bi se da su osobe sa tjelesnim invaliditetima imali i po više vozila, a mi sada kažemo da osoba koja ima to pravo može ga ostvariti npr. putem smart kartice posebne koja se posebno izdaje i u upotrebi su, ali da prilikom korištenja besplatnog prolaza ta osoba koja koristi to pravo mora biti u vozilu i mora se identificirati. Jer su zloupotrebe u tom dijelu bile poprilično velike. Druga stvar, prilikom plaćanja cestarina za upotrebu, prilikom plaćanja cestarina prilikom registracije to je bio izgubljeni prihod županijskim upravama za ceste koje iz tih prihoda ostvaruju uređenje županijskih cesta. Da bi apsurd bio veći, kod besplatni prolaz autocestom trgovačko društvo kojemu je to prihod mora platiti PDV. Prema tome, znači nekome onaj koji daje besplatan prolaz nije mogao izbjeći plaćanje PDV-a. U amandmanu na državni proračun koji je nedavno usvojen ovdje u Saboru je predviđen iznos od 20 milijuna kuna gdje bi se iz državnog proračuna nadoknadilo ovim trgovačkim društvima koji naplaćuju korištenje autocesta, odnosno Županijskim upravama za ceste taj novac tako da ne bi bili oštećeni korisnici tog prava, ne bi bili oštećeni oni koji pružaju uslugu, ali državni proračun bi to subvencionirao, kao što je i praksa kad god se daje nekakva subvencija. Eto u toliko se prijedlog Vlade je dopunjen na inicijativu prijedloga HSS-a. U principu su oni kompatibilni ali je ovdje jedna malo finija da tako kažem, dorađenija varijanta. Evo mislim da sam vam. Temeljem ove izmjene ministar mora, turizma, prometa i razvitka i Ministarstvo financija će posebnim pravilnikom propisati adekvatne oznake tako da stvar može u praksi dobro funkcionirati. I taj prijedlog se već radi jer on mora biti donesen vrlo brzo da bi od 1. siječnja ove godine ovo profunkcioniralo. Hvala lijepa.
Hvala. U ime Kluba, u ime predlagatelja i Kluba HSS-a poštovana zastupnica Ljubica Lalić će dodatno obrazložiti Prijedlog o izmjeni i dopuni Zakona o javnim cestama. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo imamo danas prigodu da raspravljamo o dva prijedloga zakona kojima je jedan jedini cilj i jednom i drugom a to je da se ispravi jedna nepravda koja je nastala izmjenama i dopunama Zakona o javnim cestama. Naime, Zakonom o javnim cestama iz 1996. godine bili su oslobođeni plaćanja naknade za registraciju vozila sve osobe s invaliditetom osamdeset i više posto i šezdeset i više posto ako su imale za posljedicu nemogućnost korištenja novog. Ne samo da nisu imali, ne samo da su bile oslobođene plaćanja naknade pri registraciji, nego su bile oslobođene i plaćanja naknada za prolaz cestom, mostova itd. Izmjenama i dopunama zakona iz 2004. godine taj članak je preinačen i jednostavno su ta prava izostala. Međutim, članak čini mi se 73. je propisivao da osobe koje su stekle ta prava do donošenja izmjena i dopuna zakona pravo zadržavaju do 31.12.2006. godine. Tijekom ove godine svim klubovima zastupnika i Vladi Republike Hrvatske obraćale su se udruge invalida sa zamolbom i prijedlogom da se izvrše izmjene i dopune zakona jer toj kategoriji invalida osobni automobil nije luksuz kao mnogima nego je to jednostavno ortopedsko pomagalo. Moj klub zastupnika sve vrijeme je čekao da se pojavi Vladin prijedlog jer nismo htjeli ni približno dovest se u situaciju da netko imputira da se bavimo politikanstvom. Međutim, koncem desetog mjeseca kada se vidjelo da zaista nema prijedloga Vlade mi smo uputili taj prijedlog. Taj prijedlog smo uputili u prvo čitanje spremni za sve one primjedbe koje će se tijekom rasprave iznijeti jer smo svjesni toga da je primjenom Zakona o javnim cestama iz 1996. godine bilo itekakovih zlouporaba. Dobili smo čak obrazloženje da je zbog tih zlouporaba iz zakona i izbačeno to pravo dakle onima kojima je najpotrebitije. Međutim, sama činjenica da se zakon zloupotrebljava ne znači da toj kategoriji ljudi treba ukinuti pravo nego moramo iznaći mehanizme koji će osigurati i zaštititi državu od eventualnih zlouporaba. I u tom smislu mi pozdravljamo prijedlog Vlade Republike Hrvatske koji dakle ostvaruje isti cilj kao što je i naš prijedlog izmjena i dopuna zakona bio s time što smo pomalo skeptični da će se za ovih 20 i nekoliko dana ili bolje rečeno blagdani nastupaju zapravo u pred Božićno vrijeme, zadnji tjedan pred Božić kad državna tijela ne rade. Bojimo se da pravilnik neće biti izrađen do 1.1. naredne godine. Ja ću biti presretna ako bude izrađen. Zašto? Zbog toga što ne bismo željeli dovesti Vladu u situaciju da postupa protivno zakonu. 31.12.2006. godine prestaje to pravo. Dakle, Vlada svojim primjerom mora pokazati da se zakon mora poštivati. Evo, još jedan apel dakle da se napravi pravilnik i podzakonski akti koji će spriječiti zlouporabe koje su se uistinu događale, spriječiti zlouporabe. Ali i kod tumačenja zakona kad ga tumačimo moramo se držati pravila struke jer često pripisujemo nedostacima zakona. Međutim, nisu nedostaci zakona nego su, se nedostaci sastoje u našim tumačenjima koja su vrlo često ekstazivna. Dakle, odskaču od pravila pravne struke. Međutim, vi vjerojatno očekujete sada da ja kažem kako mi povlačimo svoj prijedlog zakona. Ja sam na odborima rekla pa ću to i ponoviti. Teoretski je moguće da prijedlog zakona u hitnom postupku ne dobije parlamentarnu većinu. Teoretski je moguće u tom slučaju dakako da ostaje naš prijedlog u prvom čitanju. Ako prijedlog Vladin dobije parlamentarnu većinu i prihvatimo ga do glasovanja i mi ćemo se izjasniti da li ostajemo kod prijedloga predsjedniče ili ga povlačimo. Hvala lijepo.
Hvala. To je to. Odbori? Ne. Otvaram raspravu. Klub HDZ-a poštovani zastupnik Živko Nenadić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Ovo je jedna mala izmjena dosadašnjeg, odnosno važećeg zakona i odnosi se na jednu kategoriju kojoj je to potrebito – na invalide 80 i 60 postotne invalide. Da ne bih ponavljao što je državni tajnik rekao i kolegica Lalić. Jasno je o čemu se radi. Dakle, da se ne plaćaju godišnje naknade za uporabu javnih cesta, a isto tako da se ne plaćaju cestarine. Kako je to izlazilo taj rok ove godine i ovime se prijedlogu izmjene ne prolongira rok već se zapravo briše taj rok i to im se pravo daje trajno. To je dobro i pozitivno ali mi kao mi odmah smišljamo i kako ćemo nekoga zeznuti, prevariti. U ovom slučaju državu i financije. Bilo je zlouporaba i mislim da je dobro što je Vlada proširila ovaj prijedlog HSS-a i uvela određena ograničenja a i prijedlog kazni. Jer, vidjeli smo da ima 1305 osoba koje su prijavile na taj način sa povlasticom dva automobila. Čak 80 osoba sa tri automobila. To, imati tri automobila i koristiti državnu povlasticu baš ne sliči na socijalu i mislim da je dobro ovo što je prijedlog da se može koristiti povlastica za samo jedan automobil, a isto tako i da se ne zloupotrebljava pa da netko na tuđe ime uzme automobil i stalno se voza po auto cesti i drugim cestama koje se naplaćuju već da doista služi invalidu i da invalid mora biti nazočan za korištenje te povlastice. To je dobro. Ali čini mi se da možda kazna nije, prijedlog kazne nije baš dovoljno primjeren. Predlaže se kazna za zlouporabu za prijevaru zapravo od 500 do 5 tisuća kuna. Čini mi se da je veliki raspon 500 kuna i 5 tisuća kuna jer tu nema nekakvih ja bih rekao olakotnih okolnosti nego jesi li prekršio ili nisi prekršio. Znam bilo je i na Odboru za pomorstvo, promet i veze jedna primjedba gdje se predlagalo da bude kazna od 2 tisuće do 5 tisuća kuna. Mislim da bi stvarno predlagatelj trebao o tome razmisliti i prihvatiti jer sama cestarina u jednom pravcu Split-Zagreb 157 kuna, a kazna najniža 500 kuna, pa ako dva puta prođeš i jedan put te uhvati i platiš kaznu opet si zaradio. Mislim da kazna ne postiže svrhu, a recimo do Ploča će biti možda i ne znam koliko će biti cestarina pa će se na neki način isplatiti varati. Zato mislim da bi, ja isto tako smatram da bi ova doljnja granica se trebala povisiti. I dakako da ovaj prijedlog klub HDZ-a podržava, a kako je u tom prijedlogu konzumirani prijedlog HSS-a kao što je rekla kolegica Lalić ako ovaj prijedlog prođe, onda stvarno nema potrebe za drugo čitanje za ovaj prijedlog HSS-a. Evo, hvala lijepo.
Hvala. Za klub SDP-a, poštovani zastupnik i potpredsjednik Mato Arlović.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, poštovana kolegice Lalić. Odmah dozvolite da kažem da smo mi u klubu zastupnika SDP-a sa radošću primili prijedlog zakona HSS-a i da ga naravno u cijelosti podržavamo. Nemamo ništa protiv da je Vlada svojim prijedlogom preuzela prijedlog HSS-a i malo ga proširila, ali u tom pogledu moramo reći da imamo neke primjedbe na ovaj Vladin prijedlog jer on nije konzekventno ideju Kluba zastupnika HSS-a proveo do kraja. To je prvo. Drugo, što bismo htjeli reći, mi nećemo ulagati amandmane na ovaj zakon, ali ćemo izložiti naše primjedbe koje ukazuju na nelogičnost, uvjereni da će do glasanja predlagatelj sam pripremiti amandmane i to popraviti. Prvo bi htjeli razlučiti u članku 63.a jedno važno pitanje. Zapravo ajmo hipotetski postaviti pitanje. Je li pravo pripada automobilu ili invalidu. To je ključno pitanje. Naime ovdje se lijepo kaže u stavku 1. da invalidu koji ima 80% oštećenja, tjelesnog oštećenja i kojem su onesposobljeni donji ekstremiteti 60% i više ima pravo na oslobađanje naknade za uporabu javnih cesta i naravno neplaćanje cestarina. Međutim sad se u stavku 2. članka 63.a koji predlaže Vlada kaže i sljedeće. Da će ministar donijeti propis kojim se propisuju isprave kojim se dokazuje pravo na oslobađanje plaćanja godišnje naknade za uporabu javnih cesta te postupak i način ostvarivanja prava temeljem naljepnica. E sada prva stvar, nelogično je da ministar za pomorstvo, promet i veze zajedno sa ministrom nadležnim za obitelj, branitelje i međugeneracijsku solidarnost donosi ovaj propis, a ne sa ministrom zdravstva, jer zapravo invalidnost utvrđuje u postupku koja se utvrđuje invalidnost pred Zavodom za mirovinsko i invalidsko osiguranje, naravno po propisima koje provodi Ministarstvo zdravstva. Drugo se kaže, tek će se ostvarivati ta prava na temelju postupka i način ostvarivanja prava temeljem naljepnice. Kolegice i kolege ne ostvaruje se pravo temeljem naljepnice nego se ostvaruje na temelju utvrđene invalidnosti od 80% tjelesnog oštećenja i 60% i više oštećenja donjeg ekstremiteta koje bi trebao ministar za promet i veze utvrditi sa ministrom po nama zdravstva, a ne obitelji, branitelje i međugeneracijske solidarnosti. Iz toga slijedi samo po sebi pretpostavka da bi trebalo mijenjati članak 63. Ako to pravo pripada invalidu, a ne automobilu onda uopće ne smijemo upotrebljavati institut naljepnice nego mi moramo imati mogućnost vidno označiti automobil u kojem se prevozi takav invalid i ako takav označeni automobil upozorava djelatnika na javnim cestama da se u tom automobilu nalazi, on to može provjeriti i utvrditi ako dođe do zloupotrebe naravno može se kazniti, ali je načelo da to pripada invalidu, a ne automobilu. Jer ovako znate, vi ćete imati X puta situaciju da će u žurnim situacijama možda ili zbog nemogućnosti da ima osobni automobil invalid koji ima tjelesno oštećenje 80% i više i oštećenje ekstremiteta donjeg 60% i više, zamoliti nekoga drugoga da preveze ga, on će morati plaćati sve te cestarine, a recimo treba mu zbog medicinskih usluga. … [[Upadica se ne čuje.]] Ma naravno on mora biti u autu, ali nema auto naljepnicu, neće moći ostvariti pravo. Razumijete? Jer ste vezali pravo uz naljepnicu, a ne uz invalida i to nije dobro. Zbog toga mi upozoravamo da to treba popraviti da ne dođe u provedbi zakona do loših rješenja. Zbog toga je model koji je predložio HSS vezano za pravo potpuno čisto i u redu. Tamo se kaže invalid tjelesnog oštećenja 80% i više sa oštećenjima donjeg ekstremiteta 60% i više, ima pravo na oslobađanje plaćanja cestarine, odnosno naknade za upotrebu javnih cesta. On to pravo ima, da bi to dokazao mora dokazati svoju invalidnost, odnosno dobije … [[Ne razumije se.]] svoju invalidnost i on kada se nalazi u automobilu on je toga oslobođen. E sada je pitanje zašto naljepnicu, vezati to uz naljepnicu. To vam je isto kao kod Zakona o sigurnosti cestovnog prometa, znate. Imate onu naljepnicu da je tehnički pregled prošao za auto, pa onda ako nemaš naljepnicu platit ćeš 300 kuna zato što je nevidljivo obilježena, a zapravo iza toga se krije vrlo važna stvar. Naljepnica ne dokazuje ništa. Jer jedina isprava, isprava koja je dokument koju uvažava sud i u upravnom i u sudskom postupku je zapravo knjižica, tehnička knjižica vozila. Prema tome vidite kako mi sami sebi otežavamo i zagorčavamo život u nekim stvarima koje nisu dobre, a poglavito kada se radi o ovim kategorijama socijalno iznimno osjetljivim, radi se o invalidima. Naravno da u takvoj situaciji mi sasvim ozbiljno postavljamo pitanje da se ovaj dio proba korigirati i popraviti. Dakle mi jesmo za zakon, mi jesmo da se ova oslobođenja utvrde, mi jesmo i za to da se to pravo pripada isključivo invalidu, mi jesmo da to pravo invalid može koristiti uvijek kad on vozi ili kad se vozi u automobilu, ali ne bismo to vezali samo uz pitanje naljepnice jer je to kumulativni, pazite ovdje piše "kumulativni". U 63.b se kaže osobni automobil označen naljepnicom izdanom prema provedbi propisa članka 63.a stavak 2. ovoga zakona i ako se u osobno nalazi. Znači, kumulativno, mora biti i naljepnica i osobno. To nije dobro prema tome to treba korigirati. Četvrta primjedba naša vezana je uz prijedlog kazni. Prvo, čini se prividno kao da u zloupotrebi ovakvih stvari nije bilo kazne do sad, znate? Nije točno. Vozač koji vozi na hrvatskim cestama, autocestama, itd., gdje se plaća cestarina, ako nema odgovarajući dokument za oslobađanje on plaća cijenu najduže rute i to nije mala, ne mora biti za naše prilike mala kazna. Prema tome, ta kazna je propisana i ona postoji i provodi se u praksi, pravilnikom. To je prvo. Tako da odmah razlučimo da nije ovo pitanje da nije bilo uopće regulirano. Istini za volju, postavlja se pitanje ako je to prekršaj u obliku kazne onda to treba biti uneseno u zakon, a ne pravilnikom jer to nije stvar koju pravilnik može regulirati. I u tom pogledu mi podržavamo da se ova izmjena u 75.a pojavi. Ali je nelogično, potpuno je nelogično da kazna od 500 kuna do 5 tisuća kuna bude za ovo djelo jednaka primjerice djelu koje je vezano, recimo, ako ne održava javnu cestu sukladno odredbi članka 18. stavka 3. pa zapravo ugrožava sigurnost prometa. Ili ako ne poduzme mjere za otklanjanje opasnosti na javnoj cesti, mjere za siguran promet. Ili recimo, u članku 75. ako postupa protivno odredbi članka 38. stavak 1. i 2. ili ne znam, ako ne postupi sukladno odredbi članka 40. Radi se znate o tome … [[Govornik se ne razumije.]] nasada i objekata na križanjima cesta koji sprječavaju siguran pregled ceste vezano za vožnju, itd. E sad, šta to piše. Tu će se odgovorna osoba kazniti od tisuću do 5 tisuća kuna. Pazite, ugrozili su sigurnost prometa kojima dovode u pitanje život i zdravlje vozača, odnosno sudionika u prometu i veliku materijalnu imovinu. A ovo je samo je napravio prekršaj vezano za to što eventualno nije imao naljepnicu, a invalid je, po ovom Prijedlogu zakona. Zbog toga ja mislim prvo da ova donja granica nije logična, niti ova gornja. I ako se hoće uvesti ova gornja granica 5 tisuća kuna onda se može raspravljati da to bude, ne znam, 500 ili tisuću kuna donja granica, ali onda ne može biti ova za odgovorne osobe ovako mala. Onda je trebalo cijeli članak, recimo, 74., 75. naravno korigirati, popraviti, izmijeniti i dopuniti i da bi to bilo usklađeno jer su onda, jer imate u istom zakonu određeni prekršaj i njihove iznose koji su zapravo neprimjereni sa aspekta ne samo društvene opasnosti nego i dijela koje mogu izazvati i štete koje mogu prouzrokovati. Zbog toga, mi u Klubu zastupnika SDP-a imamo jedan prijedlog koji bi mogao biti od koristi zapravo za Vladu kao predlagatelja Konačnog prijedloga Zakona. Prvo da naravno do kraja preuzme rješenje članka 63. novoga koji predlaže HSS. Drugo, da korigira 63.b vezano za naljepnicu. I treće je da korigira ovo pitanje koje je vezano uz suglasnost kojeg ministra. To treba raditi, vezano za zdravstvo, ne znam, Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. I treće, da napravi uz članak 75.a istodobno izmjenu članka 74. i članka 75. vezano za prekršajne odgovornosti odgovornih osoba u pravnim osobama ako su svojim radnjama prouzročile prekršaje koji mogu dovesti u opasnost život i zdravlje sudionika u prometu i naravno, nanijeti veliku štetu u materijalnim dobrima zbog propuštenih ovih radnji jer time zapravo dovode cestu u poziciju opasnog elementa koji ugrožava sigurnost prometa. Jer je potpuno neprimjereno, ponovno podvlačimo, da za isto djelo maksimalno može biti kažnjeno, ova odgovorna osoba sa 5 tisuća kuna kao recimo invalid koji ima 80% tjelesnog oštećenja i 60% oštećenja donjih ekstremiteta u situaciji kad dođe da je eventualno sjeo u automobil, zaboravio naljepnicu po sadašnjem rješenju imati na automobilu. Mislim da te stvari treba korigirati jer ipak zakone donosimo za ljude, a ne za čistu formu koja bi zapravo trebala onemogućiti često puta nepravedno one koji su u najtežoj situaciji da se taj dio radi. Znate, idu ljudi ili ne koriste se zapravo pozicijom invalida tek tako olako da bi izvršili nekakvu nazovimo prijevaru. A osim toga, radi se o relativno sitnim koristima vezano za plaćanje cestarine osim na najdužoj relaciji Zagreb-Split. Sve ostalo su zapravo ispod 100 kuna i neće se tek tako olako ljudi dovoditi u situaciju. Mi ne smijemo ići sa prijedlogom zakona koji polazi od pretpostavke da unaprijed sumnjamo u sve ljude. Mi idemo u to da damo pravo onome kome je to potrebno i iznimno ako se zloupotrijebi to pravo da se sankcionira. Evo, to je to i zbog toga predlažemo da se odgodi glasanje, možda do drugog tjedna a da predlagatelj do tada korigira ove prijedloge, odnosno nek razmotri naše primjedbe pa ako nađe za potrebno da to korigira i da napravi. Mi smatramo da se može i ovako tumačiti kako smo mi upozorili, a ako se tako može tumačiti onda će to biti zakon koji će zapravo umjesto da uvede reda i sigurnosti na ovom prostoru izazvati dvojbe i probleme koji nam nisu potrebni. A pogotovo ne sa kategorijama naših osoba, naših invalida gdje su to i posebno osjetljive, ne samo fizički nego i psihički, osobe s obzirom na razumljive razloge i nesreću koja ih je zadesila. Hvala vam lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Josip Đakić.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa ispravit ću samo jedan netočan navod gdje je ustvrđeno da propis donosi ministar pomorstva, prometa i veza bez ministra zdravstva i socijalne skrbi. Naime, jasno je navedeno u članku 63. stavku 2. tko donosi uz čiju suglasnost. Pa tako je do sada bilo da je ministar zdravstva i socijalne skrbi što piše i u ovom članku 2. koji će donjesti pravilnik i o korisnicima te o rješenjima na osnovu kojih se izdaju naljepnice.
Poštovani zastupnik Josip Đakić, nastavak.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, Hrvatskog sabora, ovaj Zakon o dopunama Zakona o javnim cestama sa Konačnim prijedlogom Zakona je bio nužda i potreba kako bi se uslišile potrebe koje su do sada koristili invalidi, i civilni i vojni invalidi, i na inicijativu i HVIDRA-e Republike Hrvatske kao i 100%-tnih invalida Republike Hrvatske kao i civilnih udruga i svih onih koji su invalidne osobe u Republici Hrvatskoj. U nekoliko navrata smo razmatrali mogućnosti izmjene ovog ograničenja koje je trebalo važiti do 31. prosinca 2006. godine, jasnom formom koja govori o tome kako i tko može koristiti ove zakonske odrednice i dalje. I hitnost postupka donošenja ovog Zakona, tj., izmjena i dopuna ovog Zakona je u tome što je ograničavajući rok za donošenje zakona kao i onih podzakonskih akata. Prijedlozi koji su išli bili su do sada funkcionalni, ali evo kao što vidimo bilo je i zlouporaba istih i stoga ja smatram da apsolutno za svakoga invalida 80 i više posto tjelesnog oštećenja, odnosno za onoga koji ima 60% oštećenja gornjeg ekstremiteta ili nogu treba i dalje primjenjivati ove zakonske odrednice o oslobađanju od cestarine, tj. naknade, godišnje naknade za i cestarine. Isto tako kao i naplate objekata cestovnih, autocesta, vijadukata, tunela i ostalih, no međutim ja bih samo dodao državnom tajniku da korištenje automobila i stvarnu potrebu imaju invalidi sa … [[Govornik se ne razumije.]] invalidnosti očiju koji također proizlaze i iz civilnih struktura, ali i iz vojnih struktura i oni nisu obuhvaćeni ovom zakonskom odrednicom pa treba u budućnosti razmišljati ili o podzakonskom aktu dopuniti nešto da i oni ostvare tu svoju formu. Definirano je kao koja su to motorna vozila namijenjena prijevozu osoba koje uz vozača mogu prevesti najviše četiri putnika, jednog od četiri sjedala, a kasnije kao osobni automobil motornog vozila mijenjaju za prijevoz osoba koji osim sjedala za vozače imaju najviše osam sjedala i čija nosivost tereta ne prelazi 250 kilograma. Ovo je sve dobro definirano, ja samo sam dopunio ono što je u zahtjevu … [[Govornik se ne razumije.]] Republike Hrvatske i stvarnih potreba da se stavi nekakva mogućnost da i invalidi sa 70% oštećenja vida što nitko nije spomenuo do sada istu tu formu ostvaruju. Ono kad se govori o naljepnici kao jednom obilježavajućem sredstvu onih koji ostvaruju pravo. Naime, do sada je naljepnica bila izdavana kao što sam rekao po rješenju Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi o ustanovljenju invalidnosti kao i za invalide 80% po rješenju i više postotaka po rješenju Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti i stoga naljepnica zapravo i dalje može biti ta koja se može zlouporabiti jer postoje različiti modeli da se nalijepi na određenu pločicu i zalijepi se na staklo i prenosi se iz automobila u automobil i to je zapravo korisno kada vozač ili invalid koristi nečiji drugi automobil za svoj prijevoz jer možda nema vlastitoga, ali cestarina i doplatak za cestarinu se koristi jednokratno i samo na jedan osobni automobil. Tu bih skrenuo pozornost da stvarno naplata cestarine u jednokratnom iznosu ukoliko mu je pokvaren automobil, ukoliko nema drugog mogućnosti prijevoza da tu koristi za oslobađanje taj put ako ga netko drugi vozi ili ako se služi nečijim drugim automobilom. Evo to su one sitne stvari koje bi trebalo još usuglasiti, pozdravljamo donošenje ovog Zakona i vjerujemo da ste već i pripremili i podzakonske akte kako bi on se mogao koristiti u idućoj godini. Hvala lijepo.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Zdravko Livaković u pogledu svog dijela, svog Zakona.
Evo malo samo da neke stvari pojasnim zašto je u osnovnom zakonu krajem '94. ustvari ova odredba i donešena. Direktive Europske unije kažu da svatko mora, da usluga mora biti plaćena. Znači ono trgovačko društvo koje daje određenu uslugu mora naplatiti uslugu. Rekao sam u uvodnom izlaganju, događalo se da su Hrvatske autoceste davale besplatnu uslugu, a plaćale PDV što je apsolutno loše i nedosljedno. Inače da imate uvid Hrvatske autoceste su godišnje gubile 12,76 znači 12 milijuna i 760 tisuća kuna godišnje, a županijske uprave za ceste 14 milijuna i 540 tisuća. Prema tome, to je bio motiv, a ovim izmjenama Zakona i pravilnicima mislim da ćemo to popraviti, odnosno mislim da smo uspjeli. Pravilnike donosi ministar, pravilnici su pripremljeni tako da nije komplicirana procedura i vjerujte mi da smo prvi mi zainteresirani da u roku koji je propisan osnovnim zakonom to učinimo i ovim izmjenama i dopunama. Gospodinu Arloviću, evo ja pretpostavljam da imamo isti prijedlog, ali lijepo piše mislim da je to u redu čisti lapsus, kaže: "Ministar u suglasnosti ministra nadležnog za obitelj, branitelje, međugeneracijsku solidarnost i ministra nadležnog za zdravstvo, za socijalnu skrb." Ja to tako razumijem jer određena prava daje Ministarstvo branitelja po određenim osnovama osnovno, a druga prava daje ministar zdravstva. Prema tome, u tom pravilniku će svi sudjelovati, ja sam to tako shvatio i mislim da ovo što je tu u redu. Prilikom registracije nužna je ta naljepnica da ipak to vozilo jer on ima određene beneficije i kod kupovine vozila da bude označeno i u slučaju da ne znam policajac na cesti, na autocesti uhvati da može to prepoznati, ali tehnika kojom se ostvaruje besplatna naplata ustvari, odnosno je smart kartica. Već sad su u upotrebi smart kartice sa slikom gdje korisnik te beneficije će biti ustvari, to je možda i višestruko osiguranje i na smart kartici ima sliku i osobnoj karti, prema tome ta naljepnica je samo u postupku davanja smart kartice, a ne, evo tako smo mi to sročili i mislim da je to u redu. Ja bih time završio. Hvala lijepa. Ispričavam se, dva amandmana su bila. Jedan je amandman koji je podnio Odbor za zakonodavstvo kojeg prihvaćamo. I drugi je amandman Odbora za pomorstvo, promet i veze gdje se predlaže da bude jedinstvena kazna od 2 tisuće kuna da ne bude od 500 do 5 tisuća. Prihvaćeno.
Ispravak navoda, poštovani potpredsjednik Mato Arlović.
Gospodine predsjedniče. Državni tajniče nisi, nije lapsus to hoću reći. Ja predlažem da se briše ministar nadležan za obitelj, branitelje i međugeneracijsku solidarnost jer pitanje invalidnosti i u toj kategoriji utvrđuje se na temelju provedbenih propisa i propisa koji ureguliraju zdravstvenu ili mirovinsku invalidsku zaštitu, a pravo proizlazi iz Zakona o braniteljima i nema potrebe da uopće u tom dijelu sudjeluje. I drugo pitanje smart kartice, sve u redu. Slažem se s vama i u tom pogledu morate imati mogućnost da odredite, ali ne naljepnicama na automobilu, ovdje piše: "Naljepnice zalijepljene na automobil.", nego vezano za status invalida koji je to dobio i na osnovu toga mu izdajete to dio. Prema tome, nema potrebe naljepnica, a kad stavite kumulativno onaj tko nema naljepnicu neće moći ostvariti pravo.
I poštovana zastupnica Ljubica Lalić u ime predlagatelja Kluba zastupnika HSS-a. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo zahvaljujem klubu SDP-a i HDZ-a koji su se očitovali na prijedloge zakona i što smo zajednički ustvrdili dakle da su ovo dva prijedloga zakona koja imaju jedan cilj i mislimo da smo blizu toga. Ja kao predlagatelj pokazujući dobru volju zaželeći surađivati dakako i sa Vladom isto tako se pridružujem prijedlogu kluba SDP-a odgodimo glasovanje gospodine državni tajniče i 'ajmo naći zajedničko rješenje koje će uistinu bit u funkciji onoga što hoćemo. Naše namjere su i vaše i naše plemenite. I nema razloga da glasujemo prekosutra ili ako uspijemo napraviti zajednički amandman gdje ćemo otkloniti ove nejasnoće i imat ćemo dobro rješenje da ćemo mi i povuć' prijedlog. Mislim, valjda je sve jasno ali hoću izrazit da mi nije želja nadmudrivat se tu nego da zaista dobijemo najkvalitetniji zakon koji će s jedne strane otklonit eventualne probleme u primjeni ali i otklonit zlouporabe kojih je sasvim sigurno bilo. Nećemo ništa izgubit ako ne glasujemo u petak nego u sljedeći petak. Tada je konac ove sjednice i tada ćemo imat dobar zakon. Hvala lijepo.
Hvala. Pa i nakon provedene rasprave kad je zakon po hitnom postupku uz odobrenje Sabora se može podnijeti ono nakon roka podnijeti amandman ukoliko predlagatelj ga podnese. Zaključujem raspravu ova dva konačna prijedloga zakona. Nastavak sutra sa točkom 11., 12., 13 i nadalje. Negdje u popodnevnim satima ćemo ovaj Zakon o doplatku za djecu. A sada ćemo sa točkom 12. sa točkom 11. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o tržištu vrijednosnih papira pa onda izmjene i dopune Carinskog zakona, onda ova konvencija, onda Zakon o hrvatskoj banci za obnovu i razvitak, ugostiteljskoj djelatnosti. Nastavak dakle sutra u 9 sati i 30. Konačni prijedlog zakona o dopunama Zakona o javnim cestama. Amandmane koje je podnio Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pomorstvo, promet i veze predlagatelj je prihvatio. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 98 glasova za, 2 suzdržana donesen predloženi zakon zajedno sa prihvaćenim amandmanima.