Idemo na devetu raspravu, u ime Kluba zastupnika Domovinskog pokreta, poštovani kolega Ante Prkačin, izvolite.
Hvala, g. predsjedniče, kolegice i kolege. Evo prigodnjačka tema. Svake godine koncem 4., početkom 5. mj., kad se obilježava godišnjica vojno-redarstvenog Bljeska, i tmurnog i sumornog Jasenovca odnekud bljesne i HOS-ov pozdrav „Za dom spremni“ i problem vezan uz HOS. Ove godine doduše nije bio onako žestok, nije bio onako eksplozivan kao prošle godine, ali problem tinja, pomalo gori i gorjeti će sve dok se taj slučaj ne riješi kako treba, dok mu se ne pristupi ozbiljno a mi smo, odnosno ja sam autentičan HOS-ovac koji je prošao sve, od zapovjednika voda i satnije do načelnika ratnog stožera a ispred kluba Domovinskog pokreta, predložio recepturu i način rješavanja tog problema, jel smo rekli i složili se da nitko ne osporava doprinos HOS-a u Domovinskom ratu, da nitko ne osporava viteško ponašanja HOS-ovac u Domovinskom ratu, najviteškija vojska iza koje ne stoji jedan jedini ratni zločin a mi smo maltretirali zarobljenike, mi nismo imali potrebe neprijatelju se osvećivat jer smo na ratištu bilje prolazili. Dakle, o tome se radi. Ja sam rekao prošli put, da iz slučaja dvojice HOS-ovaca, dvojice autentičnih HOS-ovaca iznijet naše viđenje problema. Jedan je u ono vrijeme, 16—godišnji, imao nešto više od 16 g., Darko Peranović koji je pristupio HOS-u samo radi toga što nije imao dovoljno godina da pristupi Hrvatskoj vojci, on nije imao pojma ni o „Za dom spremni“ ni o biločemu drugom, čak zaprijetio majci da će se ubiti ako ga bude izvlačila iz postrojbe. I on kaže sljedeće, ja sam dvojicu ranjenih suboraca u jednoj diverzantskoj akciji na Kostrešu u Bosanskom Brodu, jedan od njih je bio državni reprezentativac u hokeju na ledu Krešimir Pavičević Pavo, drugi je bio Pejo Breščaković njegov vršnjak koji nije imao 18 godina, ja sam ih teško ranjene izvlačio, Pavu sam pustio odmah jer sam vidio da mi umire u rukama, a Peju sam uspio izvući, nažalost ni njemu nismo spasili život na sjajnoj brodskoj kirurgiji ni ona mu pomoći nije mogla, dakle gledao sam kako krv lipti po njihovom amblemu „Za dom spremni“. Isto tako mi je zarobljeni suborac u Popovu Polju koji nažalost nije imao prilike ubiti se jer je dogovorio bio u toj akciji ko bude ranjen ubija se, on je bio teško ranjen, pao u nesvijest, Srbi su ga odveli i još nekoliko hrvatskih vojnika. Ove su normalno maltretirali i mučili, a HOS-ovcu zbog „Za dom spremni“ su u šest prostrijelih rana dnevno sipali sol itd., to bi bio dakle Darko i on kaže, ja nemam veze sa Drugim svjetskim ratom, ali to je za mene sveti pozdrav i ja ga se nikada riješiti neću. Marko Skejo legendarni zapovjednik 9.bojne kaže ovako, komandante tako on mene zove moram prenijet, kada sam mu rekao Marko državni poglavari traže da se riješi problem HOS-a, a on kaže de ti komandante kaži državnim poglavarim jer kod njega nije poglavarima neg državnim poglavarim da sam ja ima 35 godina kad sam krenuo u rat, ja nisam obuo livu cipelu na desnu nogu, ja točno znam zašto sam ja to stavio. Dakle, to je naše stanovište, ako je problem HOS-a u Drugom svjetskom ratu onda napokon treba riješiti taj Drugi svjetski rad ne onako kako tri lažljivca rješavaju nego onako kako Bog zapovijeda. Ja sam prošli put govorio o 27.7. danu, tzv. danu ustanka u Srbiji, jesam li vam rekao da su ubijena dva katolička svećenika nisam spomenuo trećeg, jesam li rekao da je Juraj Gospodnetić pečen na ražnju, jesam rekao da je bilo samo deset domobrana, veliki narodni ustanak protiv fašista, deset domobrana koje su lokalni pobunjenici rastjerali vrlo brzo, jesam li rekao ne znam u stvari nisam, jesam spomenuo potpis sramnog sporazuma iz Otrića i Benkovca, jesam li rekao, a jesam, da je tek 19.12.te iste godine prvi metak da su srpski pobunjenici ispalili na talijanske okupatore i fašiste. Reći ću vam sljedeće, vrijeme brzo prođe kao da ovaj sat posebno žuri kad ja dođem. Kad se pogleda statistika pa kad se vidi broj poginulih u Jugoslaviji za Drugog svjetskog rata, prvo se usporedi Jugoslavija sa Bugarskom. Bugara je bilo 20 milijuna, Jugoslavena 18 milijuna, Bugara u ratu poginulo 20.000, Jugoslavena milijun i 10, 20 ili milijun i 50 tisuća. Dalje, na jednog poginulog Albanca i Makedonca ginulo je 10, 15 ili 20 Srba, Hrvata i ostalih gdje se uključio u rat dragi drug Tito tu su bili masovni pokolji, tu je bio bratoubilački rat. Ja nažalost opet nemam vremena, završit ću petak nastavljam.
Hvala vam lijepa. Idemo sada na 8. raspravu, poštovana kolegica Rada Borić u ime Kluba zastupnika zeleno-lijevog bloka. Izvolite.
Kolegice i kolege. Kad su nam Vlada i premije svojom milošću predstavili informaciju o zaključku Nacionalnog plana oporavka i otpornosti za 2021.-2026., u tražilici u zaključku nisam pronašla niti jednom riječ ravnopravnost, čak niti riječ žena iako je i ona ne samo upisana u naše dokumente kao što je to Ustav i drugi zakoni i Zakon o ravnopravnosti spolova, već je to bio jedan i od uvjeta EU-a pri pisanju nacionalnih planova oporavaka i otpornosti. Ne treba smetnuti dakako s uma pa ću i ponoviti činjenice da u Hrvatskoj živi više žena nego muškaraca, bolje su obrazovane ali su slabije plaćene, u većem su riziku od siromaštva itd., itd., ali sudjeluju na način na koji znaju i umiju sudjelovati svojim sposobnostima. I sve to Vlada zna jer sada u ovom mastodontskom dokumentu od 1165 stranica, u uvodnom djelu i priznaje, čak i dodaje posebice da je pandemija COVID-19 produbila jaz između muškaraca i žena a i da je poraslo nasilje nad ženama. Kažu nam tako da će se u svim programima voditi računa o poštivanju Zakona o ravnopravnosti spolova te odredbama Zakona o suzbijanju diskriminacije. Iako već 6 g. nemamo nacionalnu politiku ravnopravnosti spolova, a čuli smo i nedavno da će se nacionalna politika u pretvoriti u nacionalni plan ravnopravnosti spolova i da će ga također donositi Vlada i da ovaj Sabor o tome neće niti morati raspravljati ukoliko opet nećemo milošću Vlade dobiti dokument ovdje. Time se i zaboravlja da se negira, poništava i ona vlastiti saborski Odbor za ravnopravnost spolova kojemu jedna od prvih zadaća je upravo sukreiranje ili briga, da ne kažem, i nadzor o provedbi ravnopravnosti spolova, pa bi o tome eto kolege mogle povesti ovdje i računa zašto već 6 g. nemamo taj dokument. Dakle, vratimo NPO-u. Iz teksta je vidljivo, iz kompletnog teksta od 1165 stranica, da je ravnopravnost spolova tj. politike ravnopravnosti spolova, da su doslovno lijepljene u određene dijelove. Pod naslovom ravnopravnost spolova i jednake mogućnosti. Dakle, i vrlo su kontradiktorne, evo jednoga primjera koje je kolegica Branka Stipić, novinarka istakla. U djelu o digitalnoj transformaciji društva i javne uprave piše gdje će se, kada je primjenjivo promicati rodne ravnopravnosti i jednake mogućnosti te da će se voditi računa da mogućnost zaposlenja, socijalne zaštite, obrazovanje ili pristupa javnih uslugama, bude jednako za sve, neovisno o spolu, dobi, seksualnoj orijentaciji, vjeri, invaliditetu, etničkom podrijetlu. Zanimljivo je da kod izbora članova nadzornih odbora u poduzećima od posebnog interesa za Hrvatsku, čitaj: javnim poduzećima ili poduzećima izlistanim na burzama, sve osobe koje udovoljavaju uvjetima, imat će jednake mogućnosti za izbor. Pa zar doista, kada je primjenjivo? Što sto znači kada primjenjivo a kada nije primjenjivo ako pozitivni propisi RH, od Ustava nadalje, i dosada, u svim su građanima se jamči jednaki pristup, i obrazovanju i zaposlenju i zdravstvu i javnim uslugama. U teoriji dakle, svako ko je kvalificiran, može postati član nekog nadzornoga odbora, zašto kada je primjenjivo? U praksi je naravno dobro poznato što podrazumijeva kvalifikacija za neku poziciju ili radno mjesto. Na ovaj dokument je na neki način, ovaj dokument je javno priznanje da dosada nije bilo to kao što kažu teorije ili kažu zakoni, ali zbog tih milijardi eura koje kanimo dobiti ili trebamo dobiti ukoliko smo poslali valjani dokument, stvari bi se trebale promijeniti za muškarce i žene, tj. trebali bi imati jednaka prava. Podsjećamo, dokument se zove Nacionalni plan oporavka i otpornosti iz 2021. do 2026. a ne iz 821. do 826.
Šesta rasprava Klub zastupnika Centra i GLAS-a, poštovana kolegica Marijana Puljak. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Drage kolegice i kolege. Jučer je održana tematska sjednica saborskog Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu o aktualnom stanju na Sveučilištu u Zagrebu. Mogu slobodno reći, sjednica na kojoj je dosegnuto novo dno u vladavini rektora Borasa i novo dno za cijelo sveučilište, naše najveće i najstarije sveučilište koje bi trebalo biti primjer svima ostalima. Naime, na tu sjednicu bili su naravno pozvani i rektor sveučilišta Damir Boras te predsjednik Sveučilišnog savjeta g. Luka Burilović, no na sjednicu se nisu odazvali. Od pozvanih su se odazvali ministar Radovan Fuchs, državni tajnik, predsjednica Velikog vijeća sindikata znanosti i visokog obrazovanja Vesnica GArašić, članovi savjeta sveučilišta Milena Žic Fuchs i Joško Klisović uz vanjske članove odbora. Dakle, da ponovim saborski Odbor za znanost saziva tematsku sjednicu o stanju na Sveučilištu u Zagrebu. Sama ta činjenica bi bila dovoljna da se zatrese sjedalica ili stolica rektora Borasa. Na sjednicu se poziva rektor i predsjednik Sveučilišnog savjeta da pred matičnim odborom, pred najvišim predstavničkim tijelom, pred zakonodavnim tijelom, osnivačem sveučilišta iznesu svoja viđenja o stanju na sveučilištu, brojnim nezakonitostima, kršenjima statuta, a u posljednje vrijeme i prijavama o seksualnom uznemiravanju. I što se dogodi? Rektor ne dođe na sjednicu. Odbije se odazvati pozivu HS-a, ne samo on nego i predsjednik Sveučilišnog savjeta, tijela koje bi trebalo nadzirati rad sveučilišta, tijela koja bi trebala nadzirati zakonitost rada sveučilišta g. Luka Burilović, predsjednik, mogu slobodno reći omražene HGK, njihov predstavnik u tom dijelu, dakle par sati prije početka sjednica kaže da ima drugih obaveza, odbije se i on odazvati pozivu HS-a. Ja bi rekla da nema dalje. Vrhunski skandal nepoštivanje institucija ove države, bahatost rektora i predsjednika koji vjerojatno danas negdje sjede i govore, a ono pih šta nam možete, ništa nam ne možete. Dakle, što mi radimo uopće ovdje, predstavničko tijelo naroda, narodni zastupnici, zakonodavno tijelo? Dakle, koji može biti razlog, osim ne znam spriječenosti bolešću ili nekim drugim sličnim razlogom, da se bilo tko ne odazove pozivu HS-a, pogotovo kad je ovako važna tema na tapetu. Da živimo u bilo kojoj civiliziranoj zemlji u kojoj demokratske institucije obavljaju svoju funkciju i imaju nekakvu težinu, već jučer bi i rektor Boras i g. Burilović dali ostavke, ne samo jučer, već i davno prije kad možda, kad je bilo i ono cijepljenje preko reda ili možda kad se zapošljavalo u Rektorat preko mjere bez odobrenja ministarstva. Dakle treba nam akademska zajednica, sveučilište i uprava našeg najvećeg sveučilišta, koja će trasirati put Hrvatske kao moderne europske razvijene zemlje u kojoj će se cijeniti znanost, znanje, odgovornost i rad, ako čelnici akademske institucije ne štuju i prakticiraju i sami te vrijednosti, kako možemo očekivati od njih da će stvoriti instituciju koja će njegovati i promovirati te vrijednosti u društvu? Pozivam rektora Borasa da dođe na prvu sljedeću sjednicu saborskog odbora, objasni svoje ponašanje te pred Saborom i svekolikom javnošću odgovori na sva pitanja koja su postavljena na toj sjednici. Ukoliko se ogluši i na taj pozivam, pozivam ga da odstupi sa svoje funkcije jer ne poštuje institucije ove države. Ne može postojati država u državi, ne može postojati niti jedna institucija koja smije raditi kontra zakona, ma koliko autonomna bila. Zahvaljujem.
3. rasprava u ime Kluba zastupnika Hrvatskih suverenista poštovani kolega Hrvoje Zekanović. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, poštovani kolegice i kolege. U Hrvatskoj se svakodnevno događa jedna besramna pljačka hrvatskog naroda. Ponovit ću, događa se besramna pljačka hrvatskog naroda. Ovaj put je to od strane bankarskog sektora, odnosno od strane banaka. Prije nekoliko desetljeća bilo je najnormalnije da kad sa svog posla ideš kući, 1. u mjesecu ili 10. u mjesecu, ovisno kad se dobiva plaća, da ideš s onom kuvertom punom novaca ili polupunom, ovisno, ili polupraznom, ovisno koji posao radiš. Nakon toga je bilo normalno da svoju plaću ili mirovinu dobiješ na štednju knjižicu. A sad je normalno da svoju, svoje prihode, plaću ili mirovinu dobiješ na tekući račun. I sad dolazimo do jednog problema koji je iznimno očit, a na njega nitko ne reagira. Održavanje tekućeg računa, pa i žiro računa, nije besplatno. Ako otvorite žiro račun ili tekući račun u bilo kojoj banci, za to ćete morati plaćati desetak kuna mjesečno. Ako još želite koristiti nešto što je danas postalo normalno i naravno, internet bankarstvo odnosno plaćati račune mobitelom, još ćete plaćati vjerojatno i 20 kuna mjesečno. Ali tu nije kraj. Za svaku transakciju koju napravite preko banke kojoj dajete vaš novac svaki mjesec da raspolaže s njim ćete platiti 2 do 4 kune po transakciji. I ni tu nije kraj, nego su prije mjesec dana sve banke ili velika većina banaka u Hrvatskoj, najvažnije banke su uvele da se naplaćuje podizanje novca sa POS uređaja, 2, 3, 5 i više kuna. Drugim riječima, do svog novca više ne možeš doći besplatno nego da bi podigao svoj novac, moraš platiti. A nema veze što taj ima tvoj novac na računu i što s njim može raspolagati i ulagati ga čitavo to vrijeme. E sad, zašto je to tako? Jadne banke su, znate li, ostvarile skoro 54% pad prometa u prošloj 2020. g. pa su tako zaradile neto dobit od samo 2,7 milijardi kuna. Samo 2,7 milijardi kuna ili 2 700 milijuna kuna, a to im očito nije dovoljno pa su jadne banke trebale odnosno bankari podići ove naknade umirovljenicima, ljudima koji rade, koji žive od minimalca, uzimati još 40, 50 kuna mjesečno, ovisno, kako kome, možda i više, što je mnogo. Ali ni tu nije kraj. Banke su u Hrvatskoj, bez obzira na jedan ekstra profit sklonije sve više i više otpuštanju ljudi. Ja ću sad ovdje navesti jedan jako lijepi primjer, a tiče se mog Šibenika. Šibenik je, za razliku od mnogih gradova, donedavno imao svoju domicilnu banku, zvala se Jadranska banka Šibenik. Te banke više nema. Tu banku je danas prihvatila, usisala, Hrvatska poštanska banka. Netko će reći i ovo je bila hrvatska banka i ova je u hrvatskom vlasništvu. Super, i meni je to drago. Međutim, nije mi drago što danas u Šibeniku ima preko stotinu radnika manje u Jadranskoj banci Šibenik, što je 11 poslovnica zatvoreno jer smo zaboravili da je ta banka bila osmišljena i napravljena kao jedan servis građanima a danas tog servisa nema. Danas tisuće umirovljenika, ali kad kažem tisuće, ne mislim figurativno nego je stvarno, kada je prvi i drugi u mjesecu, čekaju ispred HPB-a u Šibeniku u bespreglednim redovima da bi podigli svoj novac je HPB htjela uštedjeti pa je otpustila stotinjak radnika, ugasila je 11 poslovnica. Pa da bi neko došao do svog novca, prvo mora platiti, a drugo mora čekati satima i satima. Čitavo jutro izgubiti da bi došao do svog novca. S tim da moram naglasiti i ovdje da je najveća pljačka od strane banaka bila ona 90-ih godina, kad se dogodila ona famozna privatizacija, kada smo gotovo sve banke poklonili strancima.
Prelazimo sada na 7. raspravu, Klub zastupnika SDP-a poštovana kolegica Andreja Marić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege. Unatoč manjku radne snage u zdravstvu i socijalnoj skrbi koji osobito dolazi do izražaja u ovo vrijeme pandemije, mnogi mladi koji su se obrazovali upravo za rad u tim resorima, godinama čekaju na prvi posao u struci. Problem je što većinom ne mogu dobiti pripravništvo. Tek nakon obavljenog pripravničkog staža, polaganja stručnog ispita i dobivanja odobrenja za samostalni rad i licence, mogu stupiti na tržište rada. To su u zdravstvu zdravstveni prvostupnici i magistri te srednjoškolska zdravstva usmjerenja, fizioterapija, radna terapija, radiološka tehnologija, sanitarno inženjerstvo, medicinsko-laboratorijska dijagnostika, primaljstvo, dentalni farmaceutski tehničari, zdravstveno-laboratorijski tehničari. Godinama postoji problem s premalo pripravničkih mjesta, a previše potencijalnih kandidata. Tek u jesen 2020. donesene su kvote za zdravstveni sektor za 2020. i one su iznosile 170 pripravničkih mjesta na razini cijele države, ukupno za sva spomenuta zanimanja zajedno. Predstavnici ovih mladih ljudi koji se nazivaju pripravnici u neizvjesnosti, obratili su mi se za pomoć 19.10.2020., već 3.11.2020. postavila sam pitanje na aktualcu ministru Berošu, dogovorila da ih primi na razgovor, što je i realizirano 16.11.2020. I činilo se da će problem biti riješen jer je ministar obećao 2000 pripravničkih mjesta za 2021. g. i još stotinjak mjesta krajem 2020. g. preko Ministarstva obrazovanja. Ovo potonje se nije realiziralo jer nadležne službe nisu odradile zadatak. Potom je iz Ministarstva zdravstva početkom ove godine potvrđeno da će se po svim zdravstvenim ustanovama prikupiti podaci koliko bi svaka ustanova tražila pripravničkih mjesta i kojih, ovisno o potrebama. No, što je do sada riješeno? Natječaj za pripravništvo zaista su se i otvorili, međutim, u neskladu sa stvarnim brojem ljudi koji trebaju obuhvatiti. Prema podacima iz HZZ-a na dan 31.12.2020. bilo je ukupno 3782 nezaposlene osobe medicinskih zanimanja, od toga bez radnog iskustva, dakle ljudi koji čekaju pripravnički staž 1149. Na dan 28.02. ove godine ukupno je nezaposlenih 3742, od toga bez radnog iskustva 1072. Među njima je ukupno 372 sestre, srednjih i viših bez radnog iskustva, 55. A znate koliko je predviđeno mjesta za njih u ukupnoj kvoti od 2000 mjesta? 675 pripravničkih mjesta. Kako je moguće da je za tako malu potrebu dano toliko pripravničkih mjesta, dok je za neka zanimanja dan nedostatan broj pripravničkih mjesta? Da li je ministarstvo uvažilo potrebe koje su im postale zdravstvene ustanove? Pripravništvo za medicinske sestre ukinuto je 2013. kad i za liječnike, farmaceute, stomatologe, primalje i biokemičare, što znači da nove generacije nisu obvezne odraditi pripravništvo, no druga zdravstvena zanimanja moraju ga odraditi, a trenutačnom raspodjelom kvota za njih nema mjesta. Pripravnici u neizvjesnosti zbog svega su se ponovo obratili Ministarstvu zdravstva, medijima, reagirala je i pučka pravobraniteljica, a ovih dana smo ponovno u kontaktu. Koji su prijedlozi rješenja? Višak kvota koje se ne mogu popuniti treba raspodijeliti na druga zdravstvena zanimanja. Drugi dio problema u nalaženju pripravničkog staža je način kojim zdravstvene ustanove odabiru kandidate. Obavljanje pripravničkog staža prije više godina reguliralo se, prema dopisu tadašnjeg ministra Rajka Ostojića od 11.04.2013., a taj isti dopis je ukinut 26.07.2019. i ne postoji pravilnik koji bi jasno regulirao način odabira kandidata te se vrlo često događa da neke osobe traže pripravništvo po 2, 3 godine ili više, a neki pak nađu staž samo nekoliko mjeseci nakon diplome. Ministarstvo u dogovoru sa Zavodom za zapošljavanje mora donijeti pravilnik po kojem bi zdravstvene ustanove bile dužne uzimati kandidate prema određenim kriterijima, kao što je datum, odnosno starost diplome, prosjek ocjena, duljina trajanja obrazovanja. Tako bi svi dobili priliku odraditi pripravništvo unutar godine dana nakon završetka školovanja. Ako se nešto hitno ne promijeni, jedino rješenje tih zdravstvenih radnici bez iskustva vide u ukidanju pripravničkog staža, kao što je tako već godinama u svim drugim europskim zemljama. Osobno ću i dalje svim sredstvima koja imam kao saborska zastupnica inzistirati da se problem s pripravništvom što prije riješi. Hvala lijepa.
Idemo dalje, sada je na redu Klub zastupnika HDZ-a i poštovani kolega Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem g. predsjedniče [[Upadica predsjednik: Sada ćemo ga još dodatno usporit kad ide HDZ.]] da, da bilo bi dobro ili produžiti vrijeme. Zahvaljujem g. predsjedniče. Poštovane kolegice i kolege. Ne tako davno jedan crkveni velikodostojnik u Hrvatskoj rekao je da čuvajmo se lažnih proroka koji se na narod pozivaju, a nikad povjerenje od tog naroda dobili nisu. To su kako on nastavlja zloguki proroci koji šire defetizam, šire malodušje i obezvređuju svakaki bilo kakav uspjeh koji se događa u našoj državi. Među takvim zlogukim prorocima i lažnim prorocima svrstao bi naše ekipu iz Mosta i Nikolu Grmoju. Ja razumijem njihovu frustraciju i opterećenost mojom malenkošću kad me u tri, četiri mjeseca preko stotinjak puta spominjao u ovoj sabornici jer su s pravom detektirali da sam ja odgovoran za njihove političke poraze na jugu Hrvatske i u Metkoviću i u Dubrovačko-neretvanskoj županiji odakle su krenuli. 2013.g. kao mladi perspektivni političari zadobili su povjerenje u Metkoviću no još ga brže izgubili. Pala je ta pozlata Mosta i u Metkoviću i u Dubrovačko-neretvanskoj županiji i s pravom zbog te frustracije što su i njihovi prijatelji sugrađani vrlo brzo prepoznali kao lažne i zloguke proroke, izgubili su izbore i u Metkoviću 2017. i sam Grmoja 2017. za župana Dubrovačko-neretvanske županije na isti način kao što će i njegov prijatelj Petrov izgubiti ove izbore u Dubrovačko-neretvanskoj županiji 16.svibnja. Optuživati mene za stanje u hrvatskom pravosuđu suluda je misao izrečena više puta ovdje u HS-u. Nit sam pravnik, nit sam sudac, a već 37 godina u hrvatskom pravosuđu, hrvatskom sudstvu suci između sebe kadroviraju svoje kolege. Ne da nemam nikakav utjecaj nego dapače, vodeći se argumentum a contrario upravo je Most imao u dva mandata priliku urediti hrvatsko pravosuđe, dva puta je ovaj Sabor dao podršku Vladi čiji je ministar pravosuđa dolazio iz redova Mosta. I što se napravilo? Pokazali su se neuspješnima da ne znaju i ne mogu se nositi s odgovornošću koje nosi obnašanje vlasti, prije svega izvršne vlasti u Hrvatskoj. To su pokazali na lokalnoj razini u Metkoviću, to se pokazalo na županijskoj razini kada ne mogu dobiti povjerenje, a to se prije svega pokazalo u dva mandata dviju vlada RH one 2015.i one nakon parlamentarnih izbora 2015.i 2016.g. Povjerenje se ne zadobiva lažima, difamacijom, uvredama i klevetama povjerenje se dobija stalnim upornim, konstantnim zalaganjem za dobrobit onih koji su vas izabrali, koji u vama prepoznaju zagovornike kraja odakle dolazite, a ne lažnim difamacijama i klevetama optuživati druge i kriviti druge za vlastiti neuspjeh. To je osnovna karakteristika gubitnika, političkih patuljaka koji svoju veličinu vide samo između sebe, a narod im takvu i građanin takvu podršku nikada nisu dali, niti će im dati. Hvala.
Poštovane zastupnice, poštovani zastupnici dobro jutro. Prije nego što prijeđemo na iznošenje stajališta klubova dozvolite mi da utvrdim da je sukladno čl. 125. st. 3. poslovnika HS-a u dnevni red 7. sjednice uvrštena točka Prijedlog za pokretanje pitanja o povjerenju Viliju Berošu, ministru zdravstva u Vladi RH koju su podnijeli 41 zastupnica i zastupnik HS-a. Prelazimo sada na iznošenje stajališta, prvi je na redu Klub zastupnika Mosta i poštovani kolega Nikola Grmoja. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege. Čitamo kako Vlada namjerava uvesti sindikalni porez kao ustupak sindikatima kako bi se moglo provesti produljenje trajanja radnog vijeka. U zemlji u kojoj su nameti previsoki za usluge koje dobivaju hrvatski građani, u zemlji u kojoj ne funkcionira ni pravosuđe, ni javna uprava, a ni zdravstvo Vlada bi željela svima nametnuti obvezu plaćanja sindikalnog poreza svojevrsne obvezne članarine sindikatima neovisno jest li njihov član ili niste. Što je s pravom na slobodno udruživanje? Sindikati su potrebni, ali nam nikako nije potreban harač kojeg trebaju plaćati svi, pa i oni koji ne žele biti članovi sindikata. Takav namet imamo u HGK-u i HOK-u i Most je pokazao što misli o takvim obveznim članarinama. Naš zastupnik Zvonimir Troskot je napisao zakone kojim smo tražili ukidanje obveznih članarina, ali ih je odbila Plenković-Pupovac-Hrebak većina. Što su čelnici sindikata, što su HGK i HOK, a što smo i mi političari učinili za radnike, poduzetnike i obrtnike, pokazuju brojke ljudi koje su napustile Hrvatsku. To su vaši rezultati dragi čelnici sindikata, to su vaši rezultati gospodo iz HGK-a i HOK, to su vaši rezultati gospodo iz Vlade, to su naši rezultati kolege iz oporbe. Reći ćete mi nismo na vlasti, mi smo u oporbi. I ja bih se mogao vaditi da smo bili sa 12 ruku samo po šest mjeseci u Vladi i da smo pokušali mijenjati stvari i da su nas zato morali maknuti iz Vlade, al to bi bila samo opravdanja, a ona nikom ne koriste. I narod mora preuzeti odgovornost jer bira iste jer se da potkupiti jer se da obeshrabriti umjesto da političare stalno mijenja kako bi barem malo bili bolji. Prvaci smo Europe po percepciji korupcije, suci nam se druže s optuženicima, čovjek bez moći i utjecaja ne može doći do pravde, nameti nam ubijaju poduzetnike i obrtnike i nitko nije kriv. A narod šuti i ne ustaje. Ja neću šutjeti, neću prestati upozoravati na stanje u hrvatskom društvu i pravosuđu kojeg su iskadrovirali većim dijelom Vladimir Šeks, Branko Bačić i Miroslav Šeparović, trojica kumova, trojica trijumvira. Taj isti Šeks me u najnovijem istupu istaknuo kao jedinog zastupnika oporbe koji u javnosti gura tezu da je on personifikacija svega zla u hrvatskom pravosuđu. Toliko ga žulja Most i ja osobno da me uvrstio u trijumvirat koji po Šeksu uz mene čine predsjednik Milanović i njegov savjetnik Jovanović. Kaže da smo nas trojica trijumvira zanemariva mizerija i da to o njemu ne misli akademska zajednica, suci, državni odvjetnici, profesori pravnih fakulteta pa čak ni vi zastupnici u HS-u. Budući da je očito da se Vlado nalazi u nekakvom stanju deluzije imam potrebu suočiti ga s realnošću od koje očito bježi. Vladimire, krivcem za stanje u hrvatskom pravosuđu smatraju te mnogi i to ljudi različitih uvjerenja koje ne veže puno toga, osim da su se na vlastitoj koži uvjerili kako si zajedno sa svojim kumovima doveo do toga da nam zbog nepravde i s katastrofalnog stanja u pravosuđu ljudi odlaze iz zemlje. Vas trojica ste trijumviri koji ste sklopili pakt zbog vaših osobnih interesa i time nanijeli ogromnu štetu ovoj zemlji. Pokušavaš se sakriti iza priče oko izručenja Perkovića i Mustača, al to ne može izbrisati činjenicu da si i sam bio operativna veza UDBA-e pod kodnim imenom Kolega. Dokumenti o tvojoj nečasnoj ulozi su izašli u javnost nakon što je Most otvorio arhive koje su tvoj pulen Plenković i njegova stranka nakon toga brzo zatvorili. Kao što sam rekao svi smo odgovorni, ali nismo svi isti odgovorni i što je najvažnije nismo svi isti. Zato narode probudi se i kazni one koji su Hrvatsku premrežili korupcijom, a najveća kazna za njih je gubitak njihovih pozicija, utjecaja, moći i vlasti. Hvala.
Zahvaljujem. Idemo na petu raspravu u ime Kluba zastupnika IDS-a govorit će poštovani kolega Marin Lerotić, izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Evo, prošlo je više od godine dana od pandemije i jedna od brojnih promjena odnosno novosti je rad od kuće, kako bismo što više moguće smanjili kontakte između zaposlenika i naših sugrađana. Mogućnost rada od kuće nažalost nije dovoljno kvalitetno reguliran važećim Zakonom o radu odnosno to se tek usputno spominje kroz institut izdvojenog mjesta rada. Tako da je u praksi bilo svakakvih situacija i iskustva zaposlenika, ali i poslodavaca sa primjenom novog modela rada od kuće koje je država snažno zagovarala kao jedan od važnijih epidemioloških mjera. Dojmovi i iskustva u radu od kuće su različiti, naravno ima i pozitivnih i negativnih i nesumnjivo je da će se o radu od kuće voditi još mnoge rasprave u budućnosti. Dio ljudi koji za to imaju uvjete svakako žele raditi od kuće bilo stalno ili kombinirano tako da jedan dio rade od doma, a jedan dio sa radnog mjesta. Tim zaposlenicima treba omogućiti da i nakon završetka pandemije ukoliko to žele i ako je tava priroda posla kojeg obavljaju da i dalje na jedan fleksibilan način mogu obavljati svoj posao odnosno kombinirati ga jer naime, ako se promoviramo kao zemlja poželjna za digitalne nomade odnosno strane državljane kojima je omogućeno raditi na daljinu praktički sa cijelim svijetom, onda treba svakako zakonski urediti i omogućiti i našim ljudima, našim radnicima da rade na takav način. Međutim, treba voditi računa i o tome da rad od kuće otvara brojna pitanja i potencijalno može imati određene negativne posljedice koje treba istaknut. Primjerice, može dovesti do diskriminacije zaposlenika temeljem njihovog imovinskog stanja. Ako si radnici ne mogu priuštiti prikladan prostor u stanu odnosno u kući gdje bi se trebali u miru koncentrirati i obavljati svoj posao, zatim pitanje kvalitetnih sredstava za rad računalo, kamera, adekvatni programi, brzi Internet, kvalitetna telefonska linija. Sve to nabrojano u uredima radnici imaju osigurano pod jednakim uvjetima, a sa radom kod kuće nažalost to nije slučaj. Imamo situaciju da su neki poslodavci radnicima ukinuli naknade troškova prijevoza i toplog obroka, dok im većinom nisu nadoknadili troškove rada od kuće i korištenje privatnih resursa. Također dio radnika pogotovo u višečlanim obitelji nemaju mogućnost za učinkovito izvršavanje radnih zadataka od kuće zbog neodgovarajućeg stambenog prostora, osobito kada ista prostorija služi za život, rad i učenje više osoba u isto vrijeme. Postoji dakle niz otvorenih pitanja i problema koji se javljaju i obavljanju posla od doma i stoga je neshvatljiva sporost Vlade i resornog ministarstva u predlaganju zakonskih rješenja kojima bi se ovo pitanje napokon reguliralo. Sada imamo situaciju da već godinu dana brojni zaposlenici rade na način koji je tek djelomično zakonski uređen da su prepušteni sami sebi i dogovoru s poslodavcem koji često i nije nikakav dogovor, budući da su radnici uglavnom u podređenom položaju zato što bez jasnog zakonskog temelja nemaju načina kako da se izbore za svoja prava. I što je najgore, Vlada uopće nema u planu te izmjene donijeti ove godine, već tek imamo općenite najave za novi Zakon o radu 2022. Do tada će proći više od dvije godine od početka pandemije i to dovoljno govori o brzini s kojom ova Vlada rješava probleme hrvatskih radnika.
Idemo na drugu raspravu, Klub zastupnika HSLS-a i Reformista poštovani kolega Darko Klasić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani predsjedniče. Dobro jutro svima. Uvažene kolegice i kolege. 26.3.2021.g. NZJZ dr. Andrija Štampar raspisao je natječaj za izbor novog ravnatelja pola godine ranije čiji mandat počinje tek u rujnu jer ravnatelj Zvonimir Šostar ide u mirovinu. Osnivač ustanove je Grad Zagreb. 6.4.2021.g. predsjednica Upravnog vijeća URIH-a Mirka Jozić raspisala je natječaj za ravnatelja te institucije čiji mandat traje četiri godine, osnivač je isto Grad Zagreb. 11.4.2021.g. raspisan je javni natječaj za ravnatelja DV „Poletarac“ Gornja Dubrava, osnivač također Grad Zagreb. 14.4.2021. Upravno vijeće javne ustanove Maksimir raspisalo je natječaj za ravnatelja na mandat od 4 godine, osnivač je također, Grad Zagreb. Natječaj Centra za rehabilitaciju Silver, natječaj za ravnatelja Kazališta Komedija, i da dalje navodim, samo su još neki od natječaja koje provodi gradska uprava sa vršiteljicom dužnosti gradonačelnika Grada Zagreba Jelenom Pavičević Vukičević koja je se promovira kao odvažna i svoja, a očigledno samo sjedi odvažno, modus operandi kadroviranja stranke 365 Milan Bandić pred lokalne izbore. Sve već viđeno, zapravo. Dok je raspisivanje natječaja malo manje od mjesec dana prije izbora, za gradski stadion, uglavnom jeftini populizam ili natječaj za davanje u zakup sportskih građevina u vlasništvu Grada Zagreba, pogodovanje strukturama, na proteklim izborima, raspisivanje natječaja za ravnatelje pojedinih gradskih institucija ozbiljan je utjecaj na upravljačke procese koje već za mjesec dana treba preuzeti nova gradska uprava. U ovih dva mjeseca prije izbora intenzivno se otvaraju natječaji za najbliže suradnike Jelene Pavičević Vukičević kako bi im se ugovorima omogućilo 4 godine kontinuiteta na vlasti. 4 godine, tako da se i dalje pokušava kontrolirati kadrovska politika u gradu. Jelena Pavičević Vukičević javno pokazuje da osim parola, nije odmakla daleko od dosadašnjeg načina upravljanja gradom. Štoviše, na ovaj način namješta ljude novom gradonačelniku koji će biti prisiljen s njima raditi, a neće ih moći sam odabrati, što je krajnje neprihvatljivo. Podsjetit ću vas kako je na sjednici Skupštine Grada Zagreba prihvaćen prijedlog da u Zagrebu do izbora nema zapošljavanja na neodređeno, nego samo prijeko potrebnima na određeno, svako odgovaran tako bi pred izbore trebao se i ponašati. Nažalost, ovdje ne vidimo nikakvu odgovornost niti za grad niti za građane. Nažalost od ovog prijedloga, izgleda, ostalo je samo deklarativno mrtvo slovo na papiru, do kojeg vršiteljica dužnosti gradonačelnika malo prema običaju dosadašnjeg rada gradske uprave drži malo ili skoro ništa. Ovakvim se natječajima za ravnatelje utječe na buduće kadroviranje u gradskim ustanovama koja često dovode do prekomjernih zapošljavanja te milijunskih troškova koji na kraju moraju platiti svi građani Grada Zagreba. Ovakvo postupanje nije predviđeno zakonskim okvirom o radu lokalne samouprave i to je nešto što svakako treba u budućem zakonskom rješenju predvidjeti. Smatram neprihvatljivim da gradonačelnik ili načelnik na odlasku bira ravnatelja gradskih ustanova na 4 godine izvan svoga mandata. Hvala lijepo.
Četvrta rasprava, nezavisna zastupnica, poštovana Katarina Peović, izvolite.
Evo, nešto bih rekla o tim pregovorima između Vlade i sindikata, ali pokušat ću to reći iz aspekta radnika, ne samo poslodavaca. Podsjetit ću vas je da je Vlada se povukla nakon vrlo oštre reakcije na početku korone krize Europske konfederacije sindikata koja je poslala jedno oštro pismo A. Plenkoviću koji je krenuo praktički derogirati radnička prava, sva prava iz Zakona o radu na početku korona krize. Korona kriza je bila lijep povod da se u potpunosti derogiraju radnička prava, srećom, Europska konfederacija sindikata nešto znači pa je poslala oštru notu zbog čega su ti pregovori „okončani“ no danas, znači, dobivamo na slamčicu, jel, ove podatke o tim pregovorima između Vlade i sindikata i sada vidimo da se opet pokušava prekrajati zor Zakona o radu i to tako da se omogući lakše otpuštanje radnika, da se omogući smanjenje otpremnina i smanjenje otkaznih rokova u zemlji u kojoj jel, radnik radi za 37% europske plaće u kojoj je 14% radno sposobnog stanovništva iselila, u kojem imamo jedno od najnižih zaposlenosti u Europi. Lakše otpuštanje, smanjivanje otpremnina i otkaznih rokova. Druga stvar koju saznajemo iz tih pregovora je da će se povećati plaće ali kako ćemo povećati plaće? Pa A. Plenković će povećati plaće kolegice i kolege, jednom statističkom manipulacijom tako da će radnicima naknade isplaćene dakle bez oporezovanja, jel, uključiti u podatak o prosječnoj plaći. Znači, nije istina da će se radnička plaća dići, znači ali će to lijepo izgledati u statistici, činit će se da prosječne plaće rastu, ali ne porezne naknade, nisu dio plaće. Ono o čemu nećemo čuti vjerovatno kao prijedlog, neće izaći kao prijedlog razgovora između sindikata i Vlade je jako dobra metodologija neovisnog jednog sindikata, malog, znači novog sindikata i RIS-a, Regionalnog industrijskog sindikata, iz Varaždina koji su u svojem istraživanju došli do metodologije izračuna minimalne dostojanstvene plaće i nećete vjerovati, dakle kolika je ta plaća, iako sam ovdje više puta upozoravala da kada bi se jel, nekakav izračun prosječni, znači potreba, onih temeljnih potreba računale, bila puno viša sigurno od našeg minimalca, došli su do izračuna od 10 428 kuna. Naravno da ne možemo reć „E, sutra ćemo povećat plaću minimalnu, sve će bit u redu“, ali sigurno možemo i trebali bismo Vladu natjerati da u tim pregovorima inzistira da se taj iznos uzima kao referentan, pogotovo je dakle neovisni, novi sindikat i RIS, stavili su naglasak na korporativnu odgovornost za dostojanstvenu plaću odnosno velike bogate brandove koji pogotovo u istočnoj Europi, dolaze zbog niske cijene rada i praktički eksploatiraju našu radnu snagu i dolaze onda tamo gdje im je povoljnije. Dakle, velike modne kompanije imaju odgovornost za dostojanstvenu plaću, organiziraju proizvodnju zemljama jeftine radne snage, ubiru enormne profite, čak i u vrijeme aktualne pandemije, koriste situaciju u kojoj se nalaze siromašne zemlje Europe koje isključivo kao što je to naš slučaj, misle konkurirati jeftinom cijenom radne snage, znači ne progresom tehnološkim napretkom, obnavljanjem industrije, zelenom reindustrijalizacijom nego isključivo dakle svoju konkurentnost ćemo temeljiti na jeftinoj cijeni radne snage i to urušavaju radnička prava. Pa prva i osnovna stvar bi bila da se koristi svoja sindikata da dakle se zagovara ova minimalna dostojanstvena plaća, pogotovo znači u onim korporacijama gdje je to itekako moguće. Tim se dakle krši, ovim plaćama se svakako krši Ustav RH, minimalna plača je podsjetim, plaća za puno radno vrijeme i onda ako uzmemo u obzir, moramo znati da se krši Ustav i socijalni karakter minimalne plaće, to bi se svakako trebalo promijeniti [[Upadica predsjednik: Hvala vam.]] no bojim se da to neće biti slučaj. Hvala.
Ovime smo došli do kraja slobodnih govora, pa sada prelazimo na dnevni red kako je najavljeno, prva točka: - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. broj 134 Predlagatelj je Vlada na temelju Članka 85. Ustava i Članaka 172., 204. i 206. Poslovnika Hrvatskog sabora. Sukladno Članku 206. Poslovnika prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvaćen je prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno Članku 204. hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za financije i državni proračun. Molio bih sada predstavnika predlagatelja da da dodatno obrazloženje navedenog prijedloga zakona, s nama je poštovani državni tajnik u Ministarstvu financija Zdravko Zrinušić. Izvolite.
Hvala vam lijepa uvaženi predsjedniče Hrvatskoga sabora. Cijenjene zastupnice i zastupnici, dakle pred vama se nalazi Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o deviznome poslovanju. Sam zakon je inače usvojen 2003. godine u Hrvatskome saboru, a naknadne izmjene i dopune ovoga zakona bile su isključivo radi usklađenja sa pravnom stečevinom EU. Nakon toga je bilo u 2 navrata usklađivanje toga zakona sa Direktivama EU. Ona koje je možda upečatljivija u kontekstu današnjih izmjena i dopuna je Uredba 1889 iz 2005. godine gdje je u sada važećem zakonu sadržana odredba kojim je propisana obveza pisanog oblika prijave prijenosa gotovine i to kada fizičke osobe prilikom ulaska u EU ili izlaska iz EU preko RH unose ili iznose gotovinu vrijednosti od 10.000 EUR-a ili veći iznos. Nastavno na to je dodatno izmijenjen pravni okvir 2015. odnosno 2018. donesena je potpuno nova Uredba pod brojem 2018/1672 Europskog parlamenta i vijeća i izvan snage je stavljena spomenuta Uredba 1889 iz 2005. Ova uredba u cijelosti je obvezujuća u državama članicama i izravno se primjenjuje od 3. lipnja ove godine, znači za nešto više od, nešto manje od mjesec dana. To znači da države članice moraju nacionalnim zakonom odrediti nadležna tijela ovlaštena za provedbu kontrola prekograničnog prijenosa gotovine, mjere privremenog zadržavanja gotovine i sankcije koje se primjenjuju za nepoštovanje obveze prijavljivanja prijenosa iznad utvrđenog praga za prijavom. Slijedom svega navedenoga ovim konačnim prijedlogom zakona osigurava se provedba spomenute uredbe. Obzirom da uredba u svojim definicijama sadrži pojmove koji su biti za naglasiti u smislu primjene kod naših građana u ovome zakonu smo u jedan ili dva članka dodatno išli to naglasiti kako bi se bolje shvatile te odredbe, a prije svega u kontekstu pojma gotovine koji kada se u žargonu govori onda ljudi obično misle da je čisto samo novac u džepu, ali što se tiče same uredbe, a onda i ovoga zakona gotovina obuhvaća i druge ekvivalentne oblike, a to su instrumenti na donositelja npr. moguće dionice na donositelja, kartice sa unaprijed uplaćenim sredstvima, kovanice s udjelom zlata u najmanje 90%, zlatne poluge ili grumeni zlata s udjelom zlata od najmanje 99,5%, naravno i sam gotov novac. Dakle, pojam je preciziran kako bi se spriječilo zaobilaženje obveze prijenosa gotovine kroz sredstva koja su ekvivalentna gotovom novcu u smislu likvidnosti i anonimnosti. Do sada odnosno trenutno važećim zakonom pojam gotovine obuhvaćao je gotov novac, kovanice i novčanice i instrumente na donositelja. Dodatno u ovim izmjenama uvode se još u dvije, u dva slučaja kada se ta prijava treba obaviti i to na traženje ovlaštenoga tijela to je u ovome zakonu Carinska uprava odnosno uredbom ako Vlada donese uredbu može se ovlastiti i granična policija ako to dopuštaju sigurnosni razlozi ili ako je to zbog ekonomičnosti postupanja. Dakle, prva ostaje ova odredba koju imamo i sada vezano za ovaj prijenos odnosno unos i iznos iz EU preko RH odredba od 10.000 EUR-a ili više, a uvodi se i tzv. prijenos gotovine u pratnji za kontrole prijenosa gotovine u poštarskim paketima, …/nerazumljivo/… pošiljkama, prtljazi bez pratnje ili kao teret u kontejnerima. Dakle, prijenos gotovine bez pratnje tako se definira unutar same norme, a treće je tzv. nacionalne kontrole gotovine gdje je po uzoru na Italiju, Austriju, Njemačku, Belgiju, Dansku RH uvodi i obvezu na zahtjev ovlaštenoga tijela prijave prijenosa gotovine unutar granica pojedinih država EU odnosno u ovom slučaju ako bi netko ulazio, izlazio iz RH na zahtjev carinske službe osoba je dužna ako ima gotovinu iznad iznosa koji je dakle propisan, to je 10.000 i više to prijaviti. Dakle, nije obveza samoinicijativno nego na zahtjev. Što se tiče načina provedbe obveze prijave gotovine prema ovom konačnom prijedlogu zakona u okviru nacionalne kontrole gotovine on je slijedeći. Dakle, ova prva koju smo spomenuli koja je sada na snazi ostaje i dalje na snazi pa ću ponoviti. Dakle ove za samoinicijativne prijave kad dođete na graničnu crtu dužni ste carinskom službeniku prijaviti ako ulazite ili izlazite iz RH iznos koji je 10.000 EUR-a ili veći, a u kontekstu pojma gotovine dakle podrazumijevamo i sve ono što smo uvodno rekli da su to instrumenti na donositelja, kartice eventualno koje su unaprijed prepaid ono uplaćenim iznosom ili udjeli zlata odnosno, odnosno kovanice s udjelom zlata od 90%. Ovaj drugi dio koji smo spomenuli da se, da se na zahtjev nadležnog tijela prijavljuje, dakle pošiljatelji i primatelji gotovine u iznosu od 10.000 ili više koje se preko RH unosi u uniju ili iznosi iz unije u poštanskim paketima, kurirskim pošiljkama, prtljazi za bez pratnje ili kao teret u kontejnerima dužni su dakle na zahtjev ovlaštene osobe Carinske uprave podnijeti prijavu na propisanome obrascu i ta prijava je potrebna se podnijeti u roku 30 dana od zahtjeva carinskog službenika. Dakle, ovo je nova obveza po uredbi osmišljena kako bi se carinskim tijelima država članica omogućilo primijeniti diskrecijsko pravo od pravnih i fizičkih osoba pošiljatelja odnosno primatelja i od njihovih zastupnik zahtjeva podnošenje prijave o prijenosu. I ova zadnja koju smo spomenuli unutar granica EU, dakle isto tako obveza prijave na zahtjev nadležnog tijela. Fizičke osobe koje sa sobom nose gotovinu u iznosu od 10.000 EUR-a ili više dužne su taj iznos prijaviti na zahtjev ovlaštene osobe Carinske uprave. U pogledu postupanja nadležnih tijela zakonom se propisuje ovlast Carinske uprave privremeno zadržati gotovinu u odnosu na koju nije ispunjena, eventualno nije ispunjena obveza prijave gotovine u pratnji, obveza prijave gotovine u bez pratnje kao i u slučajevima svakog prijenosa gotovine ako postoje naznake da je gotovina povezana s kriminalnom aktivnošću neovisno o iznosu i neovisno o tome radi li se o gotovinu u pratnji ili bez pratnje. Privremeno zadržavanje smije iznositi 30 dana uz mogućnost produljenja na najduže ukupno 90 dana u slučajevima poteškoća u dobivanju informacija. Ako postoje naznake da je gotovina povezana sa kriminalnom aktivnošću Carinska uprava će bez odgode u tim slučajevima obavijestiti nadležno državno odvjetništvo znači dat će mu podatke i okolnosti kako je došlo do toga slučaja, a državni odvjetnik će poduzeti mjere naravno sukladno važećem Zakonu o kaznenome postupku. U tom smislu Carinska uprava nadležna je evidentirati, razmjenjivati i čuvati podatke o prijenosu gotovine. I zaključno vezano za prekršajne odredbe. prijedlogom zakona uvode se djelotvorne i razmjerne novčane kazne za povredu obveze prijave gotovine. Novčane kazne predstavljaju jedine sankcije odnosno za buduće više neće biti mogućnost ove, novci koji se oduzmu a nisu iz kriminalnih aktivnosti ih trajno oduzeti nego će se ovaj ta ti prekršaji odnositi samo na izricanje prekršajne mjere. Glede samoga prekršaja uveden je i kvalificirani oblik prekršaja kako bi se većim rasponom novčanih kazni osigurala razmjernost sankcioniranja ovisno o vrijednosti gotovinskih prijenosa koji su predmet prekršaja. Dakle, granica za primjenu kvalificiranog prekršaja je 100.000 EUR-a. Prijedlogom zakona prvi put se uvodi i ograničenje visine izrečene novčane kazne koja ne smije prelaziti iznos od 60% iznosa neprijavljene gotovine, a to je sukladno presudama Suda EU pa s obzirom da tu obvezu, su inače u EU presude Europskoga suda obvezatne one se sada ujedno ugrađuju u sami propis kako bi poslije u slučaju postupanja suda, sudbenih vlasti imali smjernice za određivanje visine kazni. Evo to je ukratko vezano za ove izmjene koje inače nisu velike. Naglašavam sama uredba se ovaj primjenjuje od 3. lipnja ove godine pa je slijedom toga i Hrvatski sabor je dobio da ovaj zakon ide po hitnome postupku. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Imamo 2 replike, prvi je na redu kolega Lalovac. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvaženi državni tajniče iako je ovo direktiva, iako je tehničke prirode da je mi tu usvojimo ono što trebaju zapravo hrvatski građani da jednostavno znaju šta znači europsko tržište. Vi danas u Hrvatskoj možete uzeti 10.000 EUR-a ili više i otići u Portugal, otići u Stockholm vas nitko ne smije ni pitati, nit vas tko šta treba zaustaviti i pitati odakle vam 10.000 EUR-a. Ali uzmite 10.000 EUR-a, odite do Mostara jel, netko će vas zaustaviti i netko će vas pitati odakle vam 10.000 EUR-a, imate li potvrdu, ako nemate potvrdu oduzet će vam te novce. Zašto je ovo bitno? Zato što odnos Hrvata u BiH s Hrvatskom je blizak. Imamo 1000 km granice, ja znam da je ovo možda odnos u Njemačkoj ili Belgiji koji nemaju takve granice bitan, ali ovo je bitno jasno da danas komuniciramo i za hrvatske građane kako će postupati da dobiju što više informacija kvalitetnih danas u ovoj raspravi o tome šta ih čeka donošenjem ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala vam. Izvolite odgovor.
Hvala lijepa. I hvala lijepa na ovim sugestijama, ono što se naravno i u dosadašnjoj praksi znalo pokazati upravo ovo recimo tako nerazumijevanje ispunjivanja svojih obveza od strane kako državljana RH tako i drugih građana koji bi iz susjednih država koje nisu u EU ulazile u RH, a time i u EU, a nosili su gotovinu u iznosu od 10.000 EUR-a ili više odnosno ekvivalent te gotovine. Ono što Ministarstvo financija namjerava ili već čini je upravo to informiranje putem carinskih službenika i stavljanjem na carinskom prijelazu obavijesti u vezi takve obveze da svakom pojedincu bude jasno što je njegova obveza. Naravno, da će carinski službenici i kroz svoj nastup njih poticati da se prisjete te obveze, a ne ovaj loviti na krivoj nozi kako bi se reklo.
I druga replika kolega Bošnjaković, izvolite.
Hvala lijepo. Državni tajniče jasno je da je ovaj zakon zapravo u svojoj praktičnoj dimenziji provedba direktive i mislim da je sasvim jasno da EU, a time i Hrvatska kao njen sastavni dio da se ima pravo i treba ovaj štititi od nekih nezakonitosti vezano za prijenos za unos ili izlaz gotovine iz EU. Nemam nekih primjedbi u odnosu na zakon koji je dosta tehničke naravi, ali ima tu jedna stvari kod privremenog zadržavanja gotovine, jasni su mi u članku ovaj 4. ove 3 mjere, ako nešto formalno nije ispunjeno. Ali ima jedna tamo stavka koja kaže ukoliko postoje naznake da je gotovina povezana sa počinjenjem nekog kaznenog djela, ta riječ „naznake“ zapravo, ona je vrlo široka i ona sutra može doživjeti jako ekstenzivno tumačenje od onoga koji ju provode, zato mislim da je dobro nekim internim aktima to pojasniti, evo.
Izvolite, odgovor.
Hvala vam lijepa. Možda sada nisam spomenuo, okvir za postupanje koji su propisani direktivama EU-a u kontekstu recimo tako, nacionalne analize rizika koja se formira i bazira na razini cijele EU, gdje te naznake su jasno određene za postupanje svih carinskih službenika na razini EU-a. Odmah kao što i zakon kaže je carinski službenik dužan o tome obavijestiti državnog odvjetnika koji će u tome smislu naravno, ako ima takvih elemenata, postupiti. Jasno je da pojedine osobe koje su u tom nacionalnom ... [[Govornik se ne razumije.]] rizika već prepoznate imenom i prezimenom će odmah biti vam sumnjive i takve stvari se misle ovakvim slučajevima, evo samo jedna od ilustracija, jedan od primjera koji je bio, već ima godina relativno dosta, 4 milijuna 742 310 eura je čovjek unosio u RH. 4 milijuna 742 000 eura.
Hvala vam lijepa. Možete sada na mjesto s obzirom da više nema replika [[Upadica Zrinušić: Hvala.]] Pa pozivam izvjestitelje odbora žele li uzeti riječ? Ne, onda otvaram raspravu, prva na redu je poštovana kolegica Grozdana Perić u ime Kluba zastupnika HDZ-a, izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Evo pred nama je kao što je državni tajnik rekao, prijedlog u hitnoj proceduri samog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju i naravno, u ime kluba HDZ-a, podržavamo ovaj prijedlog. Naime, kao što je i uvodno rečeno, u odnosu na dosadašnju regulaciju, ova nova uredba koja će se primijeniti od 3. lipnja 2021. g., dakle uredba 2018/1672, donosi nekoliko novosti a to je da od država članica traži uspostavljanje mjera za otkivanje fizičkog prekograničnog prijenosa gotovine u Uniju ili iz Unije, u svim oblicima fizičkog prijenosa, bilo putem sustava prijavljivanja, znači obveza samoinicijativne prijave ili sustava objavljivanja, dakle obveza prijave na zahtjev nadležnih tijela. Time se ovom uredbom uz dosadašnje obveze, dakle prijave i kontrole fizičkog prijenosa gotovine od strane fizičke osobe ili u prtljazi ili u vozilu te osobe, uvode i kontrole prijenosa gotovine u poštanskim paketima, kurirskim pošiljkama, prtljazi bez pratnje ili kao teret u kontejnerima kada je prijenos gotovine bez pratnje. Time ovom uredbom i zakonom određuju se nadležna tijela za provedbu uredbe, tako da kontrola kretanja gotovine je dakako u nadležnosti carinske uprave te granične policije, kada to bude određeno prema posebnoj uredbi Vlade RH. Propisuju se obveze prijave gotovine i to obveze prijave gotovine po uredbi i obveze prijave gotovine u okviru nacionalnih kontrola. Time fizičke osobe koje sa sobom gotovinu u iznosu od 10 000 eura ili više, dužne su taj iznos prijaviti ovlaštenoj osobi carinske uprave ili granične policije kada preko RH ulaze u Uniju ili izlaze iz Unije na propisanom obrascu koji može biti predan ili poslan elektroničkim putem. Ova obveza je do sada bila propisana prethodnom uredbom i Zakonom o deviznom poslovanju koji je na snazi. Pošiljatelji i primatelji gotovine u iznosu od 10 000 eura ili više, koja se preko RH unosi u Uniju ili iznosi iz nje, u poštanskim paketima, kurirskim pošiljkama, prtljazi bez pratnje ili kao teret u kontejnerima, dužni su na zahtjev ovlaštene osobe carinske uprave podnijeti prijavu na propisanom obrascu u roku od 30 dana od zahtjeva. Ovo je nova obveza, po uredbi je osmišljena kako bi se carinskim tijelima država članica omogućilo primijeniti diskrecijsko pravo i od pravnih i fizičkih osoba, pošiljatelja, primatelja ili njihovih zastupnika zahtijevati podnošenje prijave o prijenosu. Dakle, na ovaj način fizičke osobe koje sa sobom nose gotovinu u visini od 10 000 eura i više, dužne su to prijaviti na zahtjev ovlaštene osobe. U prijedlogu zakona svi pojmovi koji se odnose na kontrole prekograničnog prijenosa gotovine, imaju isto značenje kao istovrsni pojmovi u uredbi 2018/1672 i uredba je time uvela širi koncept definicije gotovine koja osim gotovog novca, obuhvaća i prenosive instrumente na donositelja a to su kartice sa unaprijed plaćenim sredstvima, robu koja se upotrebljava kao izrazito likvidna pričuvna vrijednosti, to su kovanice sa udjelom zlata od najmanje 90% i poluge kao što su poluge zrnaca ili grumeni s udjelom zlata od najmanje 99,5% a kako bi onemogućilo kriminalce da uporabom sredstva ekvivalenti gotovine, izbjegavaju propisane obveze prijavljivanja prijenosa gotovine. Uvode se i djelotvorne i razmjerne novčane kazne koje su jedine sankcije za provedbu obveze prijave gotovine, time se propisuje ograničenje visine novčane kazne prema kojemu iznos izrečene novčane kazne mora biti niži od 60% iznosa neprijavljene gotovine, imajući u vidu presudu u predmetu koja je izrečena od suda EU. Ako postoje naznake da je gotovina povezana s kriminalnom aktivnošću, carinska uprava će bez odgode o tim okolnosti i podacima, obavijestiti nadležnog državnog odvjetnika, a državni odvjetnik će poduzeti mjere i radnje propisane Zakonom o kaznenom postupku. Time je se ovlašćuje carinska uprava evidentirati i razmjenjivati i čuvati podatke o prijenosu gotovine te se predlaže na ovaj način zapravo, donošenje zakona po hitnom postupku, stoga se njime osigurava provedba upravo, provedba Uredbe EU od 3. lipnja 2021. g. i evo, zahvaljujem.
Idemo na drugu raspravu, Klub zastupnika SDP-a, poštovani kolega, Boris Lalovac, izvolite.
Zahvaljujem g. predsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicom. Evo, kao što se uvodno već bilo reklo, pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju s konačnim prijedlogom zakona, po hitnom postupku zbog usklađivanja s Direktivom o fizičkom prijenosu gotovine u Uniju i iz Unije, tako da je to bitno znači, i u Hrvatsku, drugim riječima, a i iz Hrvatske, kada se prenosi. I ovdje je bitno razjasniti možda neke nedoumice, ako građani imaju općenito, zato kažem, ovo jednostavno da se ovdje ne odnosi na monetarnu uniju, je li tako? Dakle ovo je bitno da hrvatski građani mogu, kada idu u EU, da nevezano je da li je ta država članica monetarne unije ili nije monetarne unije, da može nositi gotovinu, ono kao što sam vam uvodno bio rekao, znači ovdje se radi o širem pojmu Unije, znači od 28 država članica, ovo je 7, u, gdje se zapravo iz Hrvatske, kad hrvatski građani hoće nešto kupiti ili nose gotovinu, ljudi vole plaćati gotovinom, da mogu taj novac nositi unutar granica EU, ono što sam bio uvodno rekao, pa i do Stockholma, je li tako? Nitko ga zapravo ne bi smio pitati, neće ga nitko ni zaustavljati, odakle mu taj dio novca. Ili hoće, ne znam, zato postavljam pitanje, je li? Da li ga unutar EU može slobodno kretati s gotovinom i to da bude građanima jasno kada se kreće sa tim novcem. Druga stvar koja što je ovdje smo zapravo bili rekli, da nije .../nerazumljivo/..., da jednostavno građani znaju da nije zabranjeno nositi novac. Znači to je vrlo jasno da građani znaju, nije zabranjeno nositi novac iz Unije ili u Uniju nego da ga moraju prijavljivati. To je ono što je bitno građanima, znači ga moraju prijaviti, da ne bi bilo zabrane, da se stvori u javnosti nekakav .../nerazumljivo/... evo, ja sad više ne mogu ni 10 tisuća eura prenijeti u neku, ne znam, u BiH, nego da ga morate prijaviti, a da kad prilikom prijave, odnosno prelaska granice, vjerojatno će vas netko tražiti i tada nekakve dokumente odakle vam taj novac, je li tako? Znači vjerojatno, najvjerojatnije nekakav izvod, bankarski izvod da je taj novac glasi na vaše ime, da ste ga podigli u banci, itd. Ako netko obavlja neku transakciju putem gotovine, je li? Tako da je ovdje bitno reći da se to i dalje smije raditi, je li, samo se treba prijaviti. Treba na vrijeme prijaviti taj novac koji se prenosi i u tom kontekstu sad možda više vezano kroz nekakav hodogram, to je ono što sam zapravo i molio, a ja vjerujem da će to i carinska uprava vrlo detaljno ispisati, kod nekakve komunikacije sa građanima, da to bude vjerojatno i na stranicama carinske uprave, Ministarstva financija, ne znam, ovdje je vjerojatno i policija će kontrolirati, ne samo i Carina, možda i na njihovim, zato se i mijenja, znači i na njihovim stranicama, da jednostavno građani znaju kada koriste novac, odnosno nose gotov novac iz Hrvatske, a ovdje se najprvenstveno misli na BiH jer Hrvatska ima 1000 km granice s BiH, vrlo bliske odnose. Nemojmo zaboraviti i da veliki broj hrvatskih građana i u BiH dolaze na ljetovanje u Hrvatsku, imaju nekretnine u Hrvatskoj, kupuju nekretnine u Hrvatskoj, rade razno razne poslove sa Hrvatskom, je li, tako dalje. Jednostavno da kod tog određenoga komunikacije između hrvatskih vlasti i građana prilikom prenosa tog novca, je li, da sve to bude javno, ovo što ste rekli, transparentno, objavljeno na stranicama, da ne bude određenih pitanja. Jer ono što odmah građane zanima, da li ovih 10 tisuća eura znači po osobi. Jer gledajte, vi nekad putujete s autom, bude vas dvoje, troje u autu i sad on kaže, gle evo, 3 'iljade, evo tebi 2 'iljade, sad, hoće li sad ovaj u Carini reći, e, gle, ne, ne, samo malo, vas je 4, to je 10 'iljada, razumijete, imate tu puno situacija nekakvih koje onda kasnije imate, što morate razjasniti da li je to i od ovoga koji ima taj novac u autu, kad sjede njih četvoro, da li to znaju da se njih dvojica mogu podijeliti, ne znam, po 3 tisuće eura i onda to prenesu, je li? ... [[Upadica se ne čuje.]] Evo, kod cigareta, da. Znači puno je tu, puno je tu nekakvih pitanja koja zapravo će, muče hrvatske građane, žele jednostavno znati, da bi se ne bi doveli u nekakvu neugodnu situaciju, da mu netko to oduzima, pa 30 dana tamo nešto stoji, pa se zapravo analizira ovo što ste zapravo bili rekli, itd. Znači to je, zato jednostavno molim da sve one nekakve stvari možda koje će i građani pitati vas da takva pitanja objavljujete na stranicama i onda da tu dajete nekakve odgovore, jednostavno da građani znaju. Jer ovo što ste vi rekli, evo, bilo je situacija da je prenosio 4 milijuna eura, što nemoguće, da uopće zamislite da netko može toliki novac prenositi preko granice, ali, evo, bilo je, .../nerazumljivo/... znači takvih, kad je imalo 4 milijuna, onda možete misliti koliko ima ovih situacija di imate 10, 15 tisuća eura, gdje nosite preko granice. Kažem, ljudi, netko voli kad kupuje nekakvu zemlju, itd., da ne bi bilo se stvorilo, ne znam, netko ostvari od turizma, netko ostvari od turizma nekakav prihod, iz Hercegovine, ima kuću u Dalmaciji, bavi se turizmom, itd., zaradi 10, 15 tisuća eura i želi odnijeti, ovo, a da, želi odnijeti kući. I što će ga ovaj zaustaviti na granici, odakle ti 10 tisuća eura, a? A on kaže ja nemamo potvrdu banke. Znači morate tu vrlo biti, mora se vrlo jasno znati šta se događa jel kažem ne samo za Dalmaciju imate odnos gore Posavinom itd. znači vrlo javnost mora znat jel to nije prilika u EU. EU nema nijedna onih granica ko Hrvatska, Hrvatska ima najveću granicu sa BiH, najveća granica EU, ima najbliže odnose sa tim građanima BiH itd. i zbog toga ovo pitanje vrlo jasno za hrvatske građane i u BiH, a i u Hrvatskoj da se zna takva postupanja. Moram priznat ok vidim proširila se definicija, moram priznat ne znam samo kako kartica sa unaprijed uplaćenim sredstvima kako bi se to kontroliralo? Imate karticu u novčaniku nosite, ne znam ja nisam imao susret s takvim karticama, ali kako se to kontrolira? Ne znam kako će vam … uzet karticu, kako će se to kontrolirat da ste vi na kartici uplatili određena sredstva i sad prelazite granicu i sada će vas zaustavit carinik, ok ajde kad kontrolira fizički, kad kontrolira da li imate novac, otvorite gepek itd., ali ne razumijem kako će kontrolirati karticu pa možda i to nekakva pitanja. Kažem, ne znam kod tih uplata kod tih kartica, ali kažem to su možda sve nekakvi detalji koje bi jednostavno samo da objasnite građanima kod takvih nekakvih pitanja. Evo danas će se nama u raspravi otvorila se takva pitanja pa onda da se jednostavno ne dogodi jel ovdje kao što ste vi rekli, a temeljem ove presude Europskog suda, propisano je ograničenje novčane kazne koja ne smije biti više od 60% da mu uzmete sredstva. znači ako nosite slučajno 10.000 eura 60% vam uzme, 6.000 eura vam uzme ako niste prijavili jel. … [[Upadica se ne razumije.]] u sudskom postupku, da, da, ok, ali čisto da građani znaju da se ne dogodi jedan takav proces. Jednostavno ono što ste sami rekli, jednostavno možda iz loše informiranosti općenito ljudi ne znaju, ne vjerujem da svi oni koji to rade imate normalno onih koji rade određene što ste rekli kriminalne aktivnosti, oni vjerojatno imaju nekakav svoj dosje, ali obični građani koji jednostavno u jednom neznanju, koji ne gledaju jednostavno ne prate sve te određene transakcije jel danas objasniti da možete nositi kažem gotovinu do Švedske, do Štokholma da vas niko neće pitati, a tu otić do Mostara da će vas zaustaviti i da će vam sve to uzeti, to našim građanima ne možete mu baš objasnit da je to nekakvo jedinstveno tržište. Je za Hrvatsku, ali kažem jednostavno naši nekakvi povijesni odnosi i nekakav život građana je jedno potpuno drugo. Tako da evo znači podržavam zakon, on je dio europske pravne stečevine, međutim evo ovo nekakva današnja rasprava tu da jednostavno na jedan potpuno i puno informativniji način objavi i ne samo na stranicama i kroz nekakve edukacije, ne samo carinske ovo što ste rekli i policije itd. i građani da dobiju određene informacije kako se to može prevesti da nije zabrana, ali da postoje određene jasne procedure, da postoje određeni obrasci, da postoje određeni dokumenti vjerojatno bankarski izvodi koji su još drugi dokumenti koji vam dokazuju to određeni dio, da ne bi ljudi mislili da je to … nesrazmjer imovine da će vas neko kontrolirati kao nesrazmjer imovine razumijete. Ljudi će reć gle ja nosim pa nisam prijavo, nemam nekakav podatak iz banke to je nekakva njegova ostavština ne znam od roditelja itd., pa da sa sobom ne nose nekakve ugovore o prijenosu, ne znam dobili ste nekakvu ostavštinu, znači čisto da se u tim nekakvim tehničkim stvarima koji možda nama izgledaju, ali životno ljudima koji žive uz granicu da ne zakompliciraju život ovim direktivama. Znači klub SDP-a će podržati ovaj dio uz svakako podršku da se to i dalje komunicira prema hrvatskim građanima. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Time zaključujem raspravu o ovoj točci, o njoj ćemo glasovati kad se steknu uvjeti.
Sada idemo na sljedeću točku, a to je: Konačni prijedlog Zakona o promicanju čistih vozila u cestovnom prijevozu, drugo čitanje, P.Z.E. br. 121 Predlagatelj je Vlada RH temeljem čl. 85. Ustava RH i čl. 172. U svezi s čl. 190. Poslovnika HS-a. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnijeti do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo te Odbor za pomorstvo, promet i infrastrukturu. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovani državni tajnik u Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture Tomislav Mihotić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani g. potpredsjedniče HS-a, uvaženi zastupnici i zastupnice, poštovane dame i gospodo, sve vas srdačno pozdravljam. Ukratko ću vam predstaviti Konačni prijedlog Zakona o promicanju čistih vozila u cestovnom prijevozu. Ovim zakonom propisuje se obveza provođenja mjera za promicanje uporabe čistih vozila u cestovnom prijevozu, a što se postiže kroz postupke javne nabave prilikom kupnje uzimanja na lizing, unajmljivanja i najma vozila s pravom otkupa te sklapanje ugovora o cestovnom prijevozu. Ovim zakonom u nacionalno zakonodavstvo prenosi se Direktiva EU 1161/2019 Europskog Parlamenta i Vijeća od 20.lipnja 2019.g. o izmjeni Direktive 33/2009 EZ o promicanju čistih i energetskih učinkovitih vozila u cestovnom prijevozu. Svrha uvođenja održivog, konkurentnog, sigurnog i dekarboniziranog energetskog sustava može se postići javnom nabavom kojom se promiču čista vozila kojima se obavlja javni prijevoz. Novim zakonom za razliku od sada važećeg zakona koji se stavlja van snage uvodi se obveza izvješćivanja Europske komisije o ostvarenim minimalnim ciljevima javne nabave za udio čistih, lakih i teških vozila, a koje će obveznici javne nabave morati uzesti u obzir kod svih postupaka javne nabave vozila koja će se provoditi nakon 2.kolovoza 2021.g. Za razliku od sada važećeg zakona koji se primjenjivao na javne naručitelje u slučaju kupovine vozila i prijevoznika koji obavljaju prijevoz kao javnu uslugu, ovim konačnim prijedlogom zakona područje primjene zakona proširuje se i na korištenje vozila na lizing, unajmljivanje ili najam s pravom otkupa te na sklapanje ugovora o prijevozu. Popis usluga na koje se odnosi zakon je bolje definiran, tako da sada uključuje usluge javnog linijskog cestovnog prijevoza, posebnog cestovnog prijevoza putnika, izvanrednog prijevoza putnika, kao i posebne usluge dostave pošte i paketa kako bi se izbjeglo nametanje nerazmjernog opterećenja tijelima javne vlasti i operatorima od obveze primjene zakona izuzimaju se javna nabava određenih vozila sa specifičnim značajkama koje su povezane s njihovim operativnim zahtjevima. U ta se vozila ubrajaju oklopna vozila, vozila hitne pomoći, pogrebna vozila, vozila kategorije M1 s pristupom za invalidska kolica, pokretne dizalice, vozila projektirana i izrađena prvenstveno za korištenje na gradilištima ili u kamenolomima, lukama ili zračnim lukama, kao i vozila posebno konstruirana i proizvedena ili prilagođena kako bi ih koristile Oružane snage, civilna zaštita, vatrogasne službe, snage za održavanje javnog reda i vozila za održavanje cesta poput ralica za snijeg. Tekst ovog konačnog prijedloga zakona u odnosu na prijedlog zakona koji je u prvom čitanju prihvaćen bez primjedbi sadrži samo manje nomotehničke izmjene. Završno, donošenje ovog zakona i njegova provedba doprinijeti će nastojanjima da se ostvari mobilnost s niskom razinom emisije CO2 iz vozila i smanjenju onečišćenja zraka i onečišćenja bukom. Slijedom svega naprijed navedenog, predlažem donošenje ovog zakona u HS-u.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike. Prva je poštovane zastupnice Nađ.
Zahvaljujem predsjedavajući. Poštovani državni tajniče, u Direktivi se navodi da kako bi se dodatno promicala dekarbonizacija prometa, poboljšala kvaliteta zraka i održali jednaki uvjeti za različite ... [[Govornik se ne razumije.]] države članice mogu u skladu s pravom Unije odlučiti da i za privatne operatere i usluge izvan područja primjene ove Direktive, kao što su taksi poduzeća, poduzeća za najam automobila i poduzeća za dijeljenje prijevoza, isto tako, nametnu slične zahtjeve. Jeste razmišljali o ovom prijedlogu iz Direktive?
Poštovani državni tajnik.
Pa razmišljamo sigurno o tome. Sad smo ograničili jedan dio vozila gdje to ne bi bilo produktivno, tj. gdje bi stvorilo značajne probleme u funkcioniranju i radu, ali sigurno da kad se stvore uvjeti na ovo što ste spomenili, će se polako širiti ovaj obuhvat obveze poštivanja ovih odredbi.
Sljedeća replika je poštovane zastupnice Baričević.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče, evo i samim današnjim konačnim prijedlogom, kao što ste nam i kazali, Zakonom o promicanju čistih vozila u cestovnom prometu, do sredine stoljeća emisije stakleničkih plinova i onečišćivača koji nastaju pri prijevozu moraju biti potpuno uklonjene i ovdje je to svakako za pohvalu.
Poštovani državni tajnik.
Pa zahvaljujem. Mogu samo napomenuti koji su ciljevi Direktive. Znači do 2030. trebalo bi dodatno smanjiti emisije stakleničkih plinova za najmanje 40%. U odnosu na razine iz 1990., to je odgovor jednim dijelom i na ovo pitanje koje ste vi postavili, kako ćemo ići prema tim ciljevima. Znači s novim mjerama tijekom ovog perioda ćemo ići ka tome da se do 2030. uspostave ovi ciljevi koje nam je zadalo EU vijeće i EU, a s druge strane, do 2050., tj. do polovine stoljeća, onečišćivači koji nastaju pri prijevozu, moraju biti u potpunosti uklonjeni, tj. u potpunosti bi trebalo prestati zagađenje od strane onečišćivača ovoga tipa o kojem zakon govori.
Hvala lijepa. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Onda prelazimo na raspravu koju otvaram i prvi će u ime Kluba zastupnika SDP-a govoriti poštovani zastupnik Matko Kuzmanić. Izvolite g. državni tajniče na svoje mjesto.
Hvala potpredsjedniče. Državni tajniče, uvaženi zastupnici. U prvom čitanju, da se ne ponavljam sam već se osvrnuo na ovaj Zakon, a ono što bih sada želio naglasiti, to je da konačan cilj ovoga Zakona treba biti smanjenje emisije štetnih plinova i tranzicija prijevoza na ekološki prihvatljiva pogonska goriva na našim prometnicama, a to su prvenstveno elektronična, plug-in i baterijska, vodik i prirodni plin. Međutim, ovaj Zakon je trebao regulirati pojam zone čistoga prometa te definirati nadležna tijela za uspostavu istog, što nisam vidio u zakonu. Drugo, što je jako bitno, a napominjao sam prilikom prvog čitanja, to je nedostatak samog pravilnika kojeg ministar mora donijeti u roku od 60 dana od stupanja na snagu ovog Zakona jer je to problem same provedbe. Ako mi donesemo nekakav zakon koji je, budimo iskreni, prepisan iz EU direktive koja nam to nalaže, nećemo napraviti nikakav učinak, ako pravilnikom ne osiguramo njegovu provedbu. Treće što imamo ovdje, to su realni problemi u ovom području, to je sama visoka cijena ovakvih vozila i njihova komercijalizacija u društvu. Moramo ih učiniti na neki način dostupnima što široj javnosti, a to je dugoročan proces koji zahtijeva mnogo prilagodbi i gdje nas čeka mnogo izazova. Za sad su ova vozila dostupna samo ljudima koji imaju prilično novaca. Također, imamo i problem aspektne infrastrukture, od trajanja punjenja samih takvih vozila do broja punionica. Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost proteklih godina provodi natječaj koji potiču izgradnju punionica i kupnju elektroničnih vozila, međutim, nemamo zakonski osiguran dodatan izvor financiranja. Za sada to nije poznato planiramo li to napraviti iz Višegodišnjeg financijskog okvira ili Plana za oporavak. Poljaci su, npr. to riješili što su nekih 15-tak lipa iz cijene litre goriva izdvojili u poseban Fond za sufinanciranje projekta čistog transporta. Kada bi u potpunosti prešao na električna vozila mi bismo trebali osigurati mrežu od 150.000 javno dostupnih punionica, a to moramo već sada početi planirati jer vrijednost tog investicijskog ciklusa iznosi gotovo 10 milijardi kuna. Prednost sunčanih područja je višedimenzionalan efekt koji mi možemo postići, pogotovo u Dalmaciji i Primorju, gdje možemo osigurati i dugoročnu isplativost samih tih punionica na vrijeme. To su prednosti koje moramo na vrijeme prepoznati i to je put kojim moramo krenuti. Ne smijemo isključiti iskustva privatnog sektora jel ovdje se ipak radi o tehnologiji budućnosti od koje može korist imati i hrvatsko gospodarstvo. Npr. „Rimac automobili“ mogu poslužiti kao primjer našim poduzetnicima, a mislim da bi RH koja ima tvrtku kao što su „Rimac automobili“ morala u ovo područje ući i bitno ambicioznije i promišljenije i na neki način omogućiti razvoj i drugim gospodarskim subjektima u svojem poslovanju kroz nove tehnologije, pa usudio bih se reći i tehnologije budućnosti iako naša administracija prilično kasni čak i u prepisivanju ovih samih legislativa. Vidio sam da niste ovdje uključili privatne prijevoznike, a smatram da je uključivanje privatnih prijevoznika u proces zelene tranzicije ili zelenog plana EU ključan jer moramo omogućiti da se i privatni prijevoznici mogu na vrijeme pripremiti za transformaciju svog poslovanja. Jer opet napominjem, ovo je dugoročan proces i strategija nije puko donošenje zakona već njegova provedba sa konkretnim rezultatima. Ono gdje ćemo naići na problem to je edukacija provedbenih tijela. Jedne presudne činjenice moramo biti svjesni. Naša tijela zadužena za provedbu javne nabave nisu kapacitirana za provedbu zelene javne nabave. Znate koliko smo samo problema imali prelaskom „kriterija najniže cijene“ u kriterij „najpovoljnije ponude“. Isto tako ukoliko pažljivo ne razradimo kriterije može nam se dogoditi da ta ista tijela krše pravila tržišnog natjecanja ili ne daj Bože nekome pogoduju, što baš i nije nepoznata dosadašnja praksa. Sve u svemu, Klub SDP-a podržava donošenje ovog zakona, a dugoročnost implementacije zelenog plana kojeg je ovaj zakon i sastavni dio, svoje rezultate će praktički pokazati za 5, 10 ili čak 20.g., što najviše u ovom trenutku ovisi o nama. Znači, podržavamo ovaj zakon, ali inzistiramo na tome da se Pravilnik o provedbi samog zakona kojeg mora donijeti ministar donese u tom roku od 60 dana ukolko se treba i da se predstavi javnosti. Volio bi da smo to imali prije prilike čitati na Odboru za pomorstvo, promet i infrastrukturu, ali evo taj Pravilnik još nismo vidjeli, pa se nadam da ćete nam ga uskoro prezentirati. Eto, hvala lijepa.
Hvala. Slijedeći Klub zastupnika bit će onaj HDZ-a u ime kojeg će govorit poštovana zastupnica Ljubica Maksimčuk, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče HS, uvaženi državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Pred nama je danas Konačan prijedlog Zakona o promicanju čistih vozila u cestovnom prijevozu. U prvom čitanju smo rekli, ali evo ponovit ću, ovim se prijedlogom zakona u pravni poredak RH prenosi Direktiva EU 2019/1161 Europskog parlamenta i vijeća od 20. lipnja 2019., a o izmjeni Direktive 2009/33 Europske zajednice o promicanju čistih energetskih i učinkovitih vozila u cestovnom prijevozu. Novom direktivom uklanjaju se određeni nedostaci u provedbi osnovne Direktive o čistim vozilima, njenu implementaciju u pravne poretke država članica, kao i manjkavosti u njenom provođenju na nacionalnoj razini. Također utvrđuju se minimalni ciljevi javne nabave za udio čistih, lakih i teških vozila po pojedinim državama članicama kroz određena vremenska razdoblja ako je obveznici javne nabave moraju uzeti u obzir kod svih postupaka javne nabave vozila koji će se provoditi nakon 2. kolovoza ove godine. Klimatske promjene i uništavanje okoliša prijetnja su egzistenciji Europe i svijeta. EU želi biti klimatski neutralna do 2050.g., a da bismo to postigli političke obveze nam moraju prerasti u pravne. U skladu s tim EU teži uvođenju održivog, konkurentnog, sigurnog i dekarboniziranog energetskog sustava uz obveze da se do 2030.g. dodatno smanje emisije stakleničkih plinova za najmanje 40% u odnosu na razine iz '90.-tih godina. Samo sektor prometa u ukupnim emisijama stakleničkih plinova u EU ima udio 25%, od čega 70% zagađenja dolazi upravo iz cestovnog prometa. Borba protiv klimatskih promjena je hitan prioritet. Europljani klimatske promjene smatraju ozbiljnim problemom i žele vidjeti pojačano djelovanje. Stoga iz navedenog je vidljivo da se dekarbonizacija prometnog sektora mora ubrzati, te će stoga do sredine stoljeća emisije stakleničkih plinova i onečišćivača koji nastaju pri prijevozu morati biti na putu potpunog uklanjanja. Cilj je bez odgađanja znatno smanjiti emisije onečišćivača zraka koji nastaju pri prijevozu, a koji su štetni za zdravlje i okoliš, što se može postići mjerama kojima se potiče prelazak na javni prijevoz i javnom nabavom kojom se promiču čista vozila. Promicanje čistih vozila trebalo bi se provoditi usporedno s daljnjim razvojem javnog prijevoza jer je to način smanjenja zagušenosti naših prometnica, te slijedom toga smanjenja emisija štetnih plinova i poboljšanje kvalitete zraka. Jedna od bitnih komponenti održivog, konkurentnog, sigurnog i dekarboniziranog energetskog sustava je upravo navedeni postupak javne nabave kojim se promiču čista vozila kojima se obavlja javni prijevoz. Ovim prijedlogom zakona u odnosu na sada važeći zakon uvodi se obveza izvješćivanja Europske komisije o ostvarenim minimalnim ciljevima javne nabave za udio čistih, lakih i teških vozila, proširuje se područje primjene zakona na leasing vozila, unajmljena ili najam s pravom otkupa, te na ugovore za određene usluge umjesto samo za kupnju vozila. Usluge obuhvaćene direktivom poput usluga javnog i cestovnog prijevoza, usluga posebnog cestovnog prijevoza putnika, izvanrednog prijevoza putnika, kao i posebne usluge dostave pošte i paketa, usluge skupljanja otpada, trebali bi biti one u kojima vozila koja se koriste za pružanje tih usluga, ulaze u kategorija vozila obuhvaćenih direktivom u čistim vozilima i predstavljaju važan element ovoga ugovora. Izuzeća od primjene a radi se radi olakšanja pružanja određenih društveno-važnih usluga državama članica, omogućava se izuzeće od primjene direktive na nabavu oklopnih vozila, vozila Hitne pomoći, pogrebnih vozila, vozila kategorije M1 s pristupom za invalidska kolica, pokretnih dizalica, vozila projektiranih i izrađenih prvenstveno za korištenje na gradilištima ili kamenolomima, lukama, zračnim lukama kao i vozila posebno konstituiranih, proizvedenih ili prilagođenih kako bi koristile Oružane snage, civilna zaštita, vatrogasne službe i snage za održavanje javnog reda i mira. Također, izmijenjena direktiva o čistim vozilima se ne bi trebala primjenjivati na vozila koja su posebno konstituirana i izrađena za izvođenje radova koja nisu prikladna za prijevoz putnika i robe, radi se vozilima za održavanje cesta poput ralica za snijeg. Treba naglasiti da između prvog i drugog čitanja nije bilo dodatnih izmjena, za ovaj prijedlog zakona su osigurana sredstva u državnom proračunu i slijedom svega navedenog, Klub zastupnika HDZ-a prihvatit će ovaj prijedlog zakona.
Sada prelazimo na pojedinačnu raspravu i prva će govoriti poštovana zastupnica Vesna Nađ, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Kad govorimo o Konačnom prijedlogu Zakona o promicanju čistih vozila u cestovnom prijevozu, odmah se pomisli na električna vozila. Do 2040. g. predviđa se da će prodaja električnih vozila predstavljati 58% prodaja novih vozila u odnosu na trenutnih 2,7%. Neki predviđaju da bi se već sredinom slijedećeg desetljeća zbog pada cijena baterija, električna vozila mogla svojom ukupnom cijenom približiti modelima motora sa unutrašnjim izgorijevanjem. Električna vozila kroz svoj životni vijek mogla bi se pokazati jeftinijim izborom za korisnike i to osobito za one koji prelaze puno kilometara i te skupe gradske vožnje. Električni automobil isplativ je nakon 125 000 km, u svakom slučaju, mora se u njemu provoditi više vremena od prosječnog domaćeg vozača koji godišnje prevaljuje prosječno niti 13 000 km odnosno 35 km dnevno. Svakako će se to morati pratiti i razvojem prateće infrastrukture koja u mnogim zemljama kao i kod nas, ne omogućava opskrbu velikog broja električnih vozila. Razvoj i proizvodnja baterija strateški su imperativ i u Europi u kontekstu prijelaza na čistu energiju. Svakako tu vidimo u Hrvatskoj automobilsku tvrtku Rimac automobile koja mora biti hrvatski partner u takvim EU projektima jer prema procjenama Svjetskog gospodarskog foruma, na globalnoj razini potrebno je proizvoditi 19 puta više baterija kako bi se ubrzao prelazak na gospodarstvo s niskom razinom emisije ugljika. Također treba osigurati više brzih punionica i dobrih Internet aplikacija da vlasnici vozila mogu pronaći slobodne punionice a ne da kruže od punionice do punionice kako bi naše one koje nisu zauzete. Cijena punjenja treba biti prihvatljiva jer nije opcija puniti električni automobil na kućnoj utičnici ili u garaži jer to traje satima. Treba razmišljati o snižavanju cijena električne energije i povećanju udjela iz obnovljivih izvora. A ono najvažnije što vlasnike električnih automobila zanima je što veći domet električnih vozila. Odmah se pitamo primjerice da li ćemo moći iz Zagreba doći bez punjenja baterija do Zadra, Šibenika i Dalmacija odnosno Osijeka ili Vukovara. Iako je kod električnih vozila još nedovoljno razvijena prateća infrastruktura, zašto su ipak dobra opcija električna vozila? Zato što nemaju emisije štetnih plinova u atmosferu, njihovih korištenjem se smanjuje potrošnja neobnovljivih fosilnih izvora energije, smanjuju se troškovi održavanja te veća sigurnost u prometu, manje je porezno opterećenje, smanjuju se zagušenost okoliša bukom i doprinose društvenoj odgovornom poslovanju odnosno održivom razvoju. Kakva je situacija s voznim parkom u RH? U Hrvatskoj je danas registrirano više od 2 milijuna cestovnih vozila od čega gotovo 1,5 milijun osobnih automobila a prosječno osobno vozila u RH godišnje emitira 3 tone CO2, hibridno vozila godišnje emitira 1 tonu CO2, dok električna vozila uopće ne emitiraju CO2 u atmosferu. Hrvatski vozni park star i dalje u prosjeku više od 12,5 g., u 2019. uvezli smo 82 399 rabljenih vozila prosječne starosti 7,5 godina. Podaci Promocije plus za 2019. g. pokazuju da su svega 23% novoregistriranih vozila kupili građani dok 77% su kupile tvrtke. Aktualni trošarinski sustav u Hrvatskoj ide na ruku uvozu rabljenih vozila, rabljena vozila ne održavaju se u službenoj mreži kao novi već u mnogim slučajevima održavaju se na crno, putem poznatih mehaničara. Promicanje čistih vozila trebalo bi se provoditi u usporedbi sa daljnjim razvojem javnog prijevoza jer je to način za smanjenje zagušenosti prometnica te slijedom toga smanjenje emisija i poboljšanja i kvaliteta zraka. Vlada bi trebala poduzimati mjere kako bi se izbjeglo da troškovi usklađivanja sa ovom direktivom, dovedu do viših cijena karata za potrošače u javnom prijevozu jer je poznato da se u javnom prijevozu služe građani slabije kupovne moći i to više žene nego muškarci, pogotovo u gradskom prijevozu, javnom prijevozu pa je to i pitanje rodne ravnopravnosti. Na kraju trebalo bi se bez odgađanja znatno smanjiti emisija onečišćivača zraka koje nastaju pri prijevozu, koji su štetni za zdravlje i okoliš. To se može postići između ostalog mjerama kojima se potiče prelazak na javni prijevoz i zelenu javnu nabavu kojom se promiče čista vozila s nultom emisijom i vozila s iznimno niskim emisijama, kako bi došlo do postupnog ukidanja novih automobila s emisijom CO2 do 2035. Hvala lijepa.
Hvala. Slijedeća pojedinačna rasprava bit će poštovanog zastupnika Pere Ćosića, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS-a. Uvaženi državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Predloženi zakon pridonijet će rješavanju pitanja klimatskih promjena koji je jedan od glavnih svjetskih problema današnjice, a da bi ostvarili ciljeve EU i do 2050.postali gospodarstvo s nultom neto stopom emisije stakleničkih plinova moramo uskladiti naše zakonodavstvo i provedba upravo ovog zakona jedna je od važnih karika u lancu za ostvarivanje ciljeva Europskog zelenog plana. Znamo da je samo sektor prometa odgovoran za gotovo četvrtinu emisija stakleničkih plinova i to se najvećim dijelom odnosi upravo na cestovni promet i stoga je ovaj prijedlog zakona u smjeru smanjivanja emisija onečišćivača zraka koji nastaju pri prijevozu, a štetni su za zdravlja i okoliš. Predloženi zakon odnosi se na obveznike javne nabave te promiču nabavku čistih vozila, također područje njegove primjene je na lizing vozila, unajmljivanje ili najam sa pravom otkupa te na ugovore za određene usluge. Direktiva o promicanju čistih i energetski učinkovitih vozila u cestovnom prijevozu utvrdila je minimalne ciljeve javne nabave za udio čistih vozila za cestovni promet za različite članice utvrđene su i različitih ciljevi u skladu s njihovim gospodarskim kapacitetom i izloženosti onečišćenja. Tako da udio čistih vozila u ukupnom broju lakih vozila obuhvaćenih ugovora do kraja 2030.za Hrvatsku iznosi 18,7%, udio za kamione 6%, a za autobuse 38%. Iako nam se ovi ciljevi za Hrvatsku čine ambicioznim moram pripomenuti da najviše se očekuje od razvijenih zemalja, primjerice Luxemburga, Švedske, Nizozemske, Njemačke njihovi su udjeli čak 38,5% za čista laka vozila, za kamione 15%, a 65% udjela za autobuse. Početak ove javne nabave je 2.kolovoza 2021.i to je u sadašnjoj ekonomskoj situaciji uslijed pandemije malo prekratak rok za početak prilagodbe većine obveznika javne nabave. Naročito se odnosi to na naše prijevoznike koji osim što imaju problema u poslovanju zbog pandemije, njihova vozila nisu danas usklađena sa ovim traženim kriterijima. Za implementaciju čistih vozila potrebna su velika ulaganja i povećana gospodarska aktivnost, ali smatram da će ostvarivanje minimalnih ciljeva za Hrvatsku biti dostižno obzirom da se odnosi na gotovo desetogodišnje razdoblje. Međutim, dekarbonizaciji prometnog sustava svakako ne pomaže činjenica da naši građani uvoze rabljene automobile iz drugih država EU, prosječna starost vozila u Hrvatskoj je 14 godina što je povećanje u odnosu na prethodne godine i sada je vrijeme evo da konkretiziramo i mjere kojima ćemo smanjiti emisije stakleničkih plinova tako što ćemo se odrediti prema automobilima na benzin i na dizel, naročito to u gradovima. I stoga bi bilo dobro da neki naši gradski centri razmisle o postepenoj zabrani prometovanja starijih dizel vozila u tim centrima, kao što su to učinili i europski gradovi poput Štokholma, Rima, Londona, Pariza gdje planiraju sljedećih desetak godina ograničiti gradski promet isključivo na vozila koja ne ispuštaju stakleničke plinove i time bi ojačali i čisti gradski prijevoz, smanjili gužve, povećali protočnost kroz sam centar grada. Stavljanje na tržište čistih i energetski učinkovitih vozila putem zelenih javnih nabava poboljšat ćemo kakvoću zraka, naročito u gradskim područjima, ali da bi naši gradovi prodisali moramo potaknuti i građane na kupnju vozila sa manjim emisijama onečišćenja, znači moramo predvidjeti razne subvencije kako bi ti automobili bili dostupni hrvatskim građanima. Naravno tu je i infrastruktura koja je još uvijek nedostatna za veliki broj takvih vozila jer onečišćeni zrak je jedan od najvećih rizika za zdravlje, a nažalost Hrvatska je u tome visoko na listi država u EU. Optimist sam jel idemo u pravom smjeru, već smo donijeli niz zakona kojim nastojimo smanjiti emisije zagađivača, tri se odnose na čisti prijevoz, prošli tjedan smo raspravljali o Zakonu o biogorivima za prijevoz, imamo Zakon o uspostavi infrastrukture za alternativna goriva i ovaj koji promiče čista vozila u cestovnom prometu. I da bismo uspješno ostvarili plan iz direktive potrebno je uskladiti realizaciju ovoga paketa zakona. Promicanje čistih vozila u javnoj nabavi jedna je u niz naših obveza prema ovoj planeti na kojoj mi živimo i njezinim stanovnicima i stoga ću i vjerujem kao i svi mi u sabornici glasati za svaki zakon koji se tiče zelene tranzicije. Hvala lijepa.
Hvala. Ostanite čas imamo nekoliko replika, prva je zastupnika Šimičevića. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče HS-a. Poštovani zastupniče. Svi moramo dati svoj doprinos u transformaciji Hrvatske u čisto, zdravo i poželjno mjesto za život. Mi u ovoj transformaciji zapravo imamo priliku s obzirom da smo čuli da treba preko 150.000 punionica da se trebaju raditi baterije, imamo priliku da naša industrija napravi nešto dobro, da se zaposle ljudi, ali da ne uvozimo kao što ste rekli stare rabljene automobile koji će opet biti zagađivači. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Ćosić.
Pa mislim da je sada jedna nova era u prijevozu općenito u prometu, znači promet se povećava i ta komunikacija povećava, a istovremeno se želi smanjiti zagađenje od prometa koje je dosta veliko. Primjer toga je svakako uvođenje ovih nove ere u automobilima, znači automobili sa unutarnjim sagorijevanjem polako odlaze u zaborav, idemo prema automobilima na električni pogon i dobro je što se Hrvatska uključila i kroz ovaj Plan oporavka i otpornosti subvencionirati odnosno uključiti takve projekte koji se tiču novih tehnologija i zelenog plan jedan primjer svakako je ova buduća neka tvornica baterija i evo možda automobila kod Rimca. Naravno potrebno je i potaknuti sve gradove i županije i mjesta ostala da priđu izgradnji infrastruktura, a naravno građane subvencionirati da im ta vozila budu dostupna.
Sljedeća replika poštovane zastupnice Maksimčuk.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega, vi ste u vašoj raspravi rekli da smo visoko na listi država sa onečišćenim zrakom, borba protiv klimatskih promjena je hitan prioritet, Europljani klimatske promjene smatraju ozbiljnim problemom i žele naravno vidjeti pojačano djelovanje, što je naravno i, i ovaj zakon. Znamo da su potrebna veća gospodarska ulaganja, to ste i sami rekli, ali evo ovaj zakon se odnosi na jedan duži period, stavljanjem čistih vozila u promet, subvencioniranje, poboljšat ćemo kvalitetu zraka, a naravno time i poboljšati kvalitetu zdravlja naših sugrađana. A mi Brođani najbolje znamo kako je živjeti u gradu loše kvalitete zraka, stoga evo svakako da je ovaj zakon dobrodošao, ali tu je i lokalna i regionalna samouprava koja se svakako treba uključiti u onom dijelu koji se tiče infrastrukture. Hvala.
Poštovani zastupnik Ćosić.
Pa točno, rekao sam da smo visoko na ljestvici europskih država. Nažalost, grad evo Slavonski Brod iz kojeg mi dolazimo, i vi kolegice i ja, poznat je po onečišćenju zraka i zagađenjima od lebdećih čestica i ostalih onečišćivača zraka. Jedan od takvih je i ovaj primijećen da je promet uz sva ostala zagađenja koja se polako rješavaju. Mislim da je promet jedan, jedan problem koji ćemo mi i lakše riješiti, evo i samim time pomicanje tranzita iz prometa iz samoga grada gdje se imamo na ulazu, znači u našu županiju i kod Okučana i ovdje 20 kilometara južnije od našeg grada imat ćemo mostove preko Save, povezivanje sa autocestama dole prema BiH i dalje prema Hrvatskoj, a i u samom gradu. Evo primijetili ste da se radi prije graničnog prijelaza, pa još ne funkcionira, jedno stajalište za kamione, tako da ti kamioni koji čekaju na granici neće više zagađivati zrak u onoj mjeri kolko je to bilo i do sada.
Hvala. Repliku ima poštovani zastupnik Totgergeli.
Hvala potpredsjedniče. Kolega, slažem se s vama da dolazi nova era u prometu i da će upravo električni automobili biti ti koji će u nekom narednom vremenu prevladavat. Međutim, nekako sam čuo da se provlači teza da možda nemamo dovoljno punionica, pa sam samo htio reagirat na to. Mislim da u ovom trenutku s obzirom na broj električnih automobila koji je u RH, a i one koji dolaze čak i sad možda nije reprezentativna prošla godina zbog covida, ali kad uzmemo, kad se sve vrati što se tiče turizma u normalu, da upravo i HEP, a i pojedini čelnici lokalnih uprava su ulagali u punionice i može se vidjet kad se vozi po našim cestama da na svim važnim pravcima po RH ima izgrađenih novih punionica i mislim da u ovom trenutku ih ima dovoljno.
Poštovani zastupnik Ćosić.
Hvala lijepa. Pa evo poštovani kolega, naravno da će možda sada za ovaj promet i ova električna vozila koja prometuju našim cestama, koje imaju naši građani, koji se pojavljuju kod naših turista jer smo mi turistička destinacija gdje se da kažem do pola naše države, do negdje do srednjeg Jadrana dolaze turisti koji isključivo iz zapadne Europe idu svojim vozilima, još siguran sam ne usuđuju baš tako lako ići ovaj sa električnim vozilima, ali ja znam da su ubrzani planovi kod svih koji su zaduženi za stavljanje tih punionica u ovaj u opticaj jel je interes da i turisti koji dolaze u naše krajeve imaju vozila na električni pogon i da oni mogu sigurno ta vozila napuniti, ne da ostaju ili čekaju u onim velikim gužvama koje su inače vikendima, tako da vjerojatno će se to ovaj nekako uskladiti, ali to sada ide jednim bržim i jednim drastičnim tempom nego što je to bilo do sada u cijeloj Europi, pa i kod nas.
Hvala. Sada će u ime predlagatelja završno govoriti poštovani državni tajnik Tomislav Mihotić, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče sabora. Najveći dio rasprava je išao u smjeru alternativnih goriva. Ovo Ministarstvo je mora, prometa i infrastrukture 2016. izradilo, bilo stručni nositelj izrade Zakona o uspostavi infrastrukture za alternativna goriva i ove godine ići će izmjena i dopuna toga zakona. Tako da ovo pitanje punionica i svega ostalog što ide uz to će i dodatno bit riješeno, a i u ovom momentu se na tome radi. Npr. na autocestama se s ciljem da se svako 50 kilometara uspostavi punionica alternativnih goriva, taj plan i program realizira. Prema tome, slijedom provedene rasprave predlažem usvajanje ovog zakona obzirom da će isti doprinjet smanjenju emisija CO2 iz vozila i smanjenju onečišćenja zraka i poduprijeti dekarbonizaciju prometnog sektora. Povećanjem broja cestovnih vozila s niskim i nultim emisijama omogućit će se poboljšanje kvalitete zraka u gradovima i drugim područjima, što je za RH kao turističku zemlju od posebnog značaja. Tako da predlažem da se ovaj tekst u ovom obliku usvoji, a Pravilnik koji je unutra definiran izradit ćemo, donosi ga Ministarstvo gospodarstva uz učestvovanje i suglasnost Ministarstva mora, prometa i infrastrukture i Ministarstva vanjskih poslova. Krenuli smo na javni sektor jer je tu kroz javnu nabavu bilo za prvi moment najlakše i najjednostavnije uspostavit ove kriterije, a dalje ćemo radit na uspostavi tj. na ispunjenju ciljeva i kroz ostale mjere. Hvala.
Ostanite, ostanite molim vas državni tajniče jer imamo nekoliko replika, prva je poštovane zastupnice Nađ.
Zahvaljujem potpredsjedniče HS. Poštovani državni tajniče, postupnim prelaskom s vozila s unutarnjih izgorijevanjem na čista vozila u cestovnom prijevozu će zapravo državni proračun imati sve manje prihoda s te osnove, pa kako mislite zapravo pokrpati tu rupu, a da ne prevalimo to na cijenu karata u javnom prijevozu?
Poštovani državni tajnik.
Nisam početak pitanja čuo [[Upadica: Dakle prelaskom s vozila s unutarnjim ...]] nerazumljivo/... na čista vozila, kako zapravo smanjit će se, te porezni prihodi./... Sigurno [[Upadica: E, kako ćemo to riješiti a da ne povećamo cijenu voznih karata u javnom prijevozu jer to je jedna od opcija, je li?]] Pa dobro, to su sve mjere zaštite okoliša, prema tome, kroz druge prihode ćemo nastojati nadoknaditi ono što ćemo iz ovog dijela izgubiti. A cilj nam je jasan i cilj je ispunjenje direktiva i smanjenje zagađenja.
Sljedeća replika poštovanog zastupnika Kuzmanića.
Hvala potpredsjedniče. Da pojasnim samo ovo što sam htio reći o mreži punionica, moja intencija je bila samo da pogledamo korak unaprijed i da vidimo možda iskustva Poljske koja je tu išla najdalje jer sama izgradnja infrastrukture košta 10 milijardi kuna. Taj investicijski ciklus će trajati neko vrijeme i ukoliko unaprijed ne nađemo dodatna sredstva, ne znam na koji način ćemo to napraviti. Poljaci su to riješiti tako što su 15 lipa iz cijene iz litre goriva uložili u fond za poseban fond za ekološki prihvatljiva vozila i na taj način već su napravili neki plan. Kad kažem 10 milijardi kuna, onda mislim da je to 150 tisuća punioca koliko će ih nama u konačnici trebati ako bi naš cijeli vozni park jednog dana prešao na ekološki prihvatljiva vozila. Evo, to je to.
Poštovani državni tajnik [[Upadica: I očekujem pravilnik, samo da nam ga dostavite na odbor.]]
Dobro, ovo je bilo samo razmišljanje pa onda nemam odgovor. Prihvaćam.
I sljedeća replika je poštovane zastupnice Maksimčuk.
Hvala lijepa. Uvaženi državni tajniče, Fond za zaštitu okoliša osigurao je za ovu godinu poticaj od 105 milijuna kuna za građane i za pravne osobe. Naravno da je to pohvalno, ali ne i dovoljno da bismo se riješili ovih automobila koji su, naravno, stariji i koji su veliki zagađivači. Znamo da su ova vozila skuplja i da ih se ne može tako lako svaki građanin priuštiti. Ali, ono što mene zanima, znači 2 milijuna vozila imamo registriranih u Hrvatskoj, o čega 1,5 milijun su osobni automobili. Prosječna starost im je oko 12 godina i upravo je kolega Ćosić pokrenuo to pitanje, razmišljamo li mi možda o tome da uvodimo polaganu zabranu tih starih dizela, automobila, kao što to rade neke europske zemlje?
Poštovani državni tajnik.
Pa dobro u svakom slučaju ići će se u tom smjeru smanjenja godina korištenja automobila, a jedna od tih mjera su i ova sredstva Fonda koja će to stimulirati.
Hvala lijepa. Time bih zaključio raspravu o ovoj točci, a o njoj ćemo glasati kad se steknu uvjeti. S obzirom da je sad već prošlo nešto vremena, napravit ćemo jednu stanku pa ćemo se vidjeti ponovo u 11 i 45 minuta. STANKA U 11,35 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 11,47 SATI]] Evo ga poštovane kolegice i kolege, stanka nam je istekla, pa idemo na slijedeću točku a to je: - Prijedlog Zakona o porezu na digitalne usluge, prvo čitanje, P.Z. br. 105 Predlagateljica: Katarina Peović Predlagateljica zakona je Katarina Peović temeljem čl. 85. Ustava RH i čl. 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Vlada je dostavila mišljenje, raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo te Odbor za financije i državi proračun. Želi li predlagateljica dati dodatno obrazloženje? Da, poštovana zastupnica Katarina Peović, izvolite.
... [[Govornik naknadno uključen.]] Probat ću dakle ukratko predstaviti zakon koji ima preko 40 stranica, to je jedan opsežan zakon ali prije nego što predstavim o čemu je riječ, prvo da izrazim svoje čuđenje, stvarno, iako se puno toga čulo od ove Vlade i ne moramo se baš previše čuditi više mnogočemu, ali moram priznati da je obrazloženje koje smo dobili kao obrazloženje za odbacivanje ovog zakona, prilično čudesno, dakle znamo i saznali smo već dosta toga u autokolonijalnoj naravi naše Vlade, ali ovo je vrhunac onog pravila „veži konja gdje ti gazda kaže“, dakle ovo obrazloženje je stiglo na prijedlog zakona koji bi dakle preko poreza na digitalne usluge najvećih digitalnih divova Googla, Amazona, Facebooka itd., donio državnom proračunu oko nekih 150 milijuna kn godišnje, odgovor da bi se moglo očekivati sankcije SAD-a ako uvedemo ovakav zakon. Neki novi hladni rat zbog 150 milijuna kn koje ćemo oporezivati najbogatije, bojim se da je takva argumentacija stvarno nevjerojatna a vidjet ćemo zašto znači ovaj argument i ovaj princip „veži konja gdje ti gazda kaže“ je čak u ovom slučaju i nedosljedan jer ovdje čak i gazda kaže da je ovo u redu zakon, da je ovo zakon koji treba donijeti, znači iz samog središta dolazi ovaj zakon, iz Europske komisije i taj će zakon i taj porez biti uveden prije ili kasnije ali znači naša Vlada bez obzira šta u potpunosti pristaje na ovaj porez, taj porez će nesumnjivo biti uveden, samo da napomenem da ako se čak ovdje uopće može koristiti ovako stvarno bezočna argumentacija, da se moramo bojati sankcija SAD-a zbog ovakvog poreznog rješenja, ni to ne može ničim opravdati niti očekivati jer evo Bidenova administracija najavljuje taj porez, znači najavljuje dogovor sa Europskom komisijom oko tog poreza, svima je jasno da su digitalne tvrtke, digitalni divovi bili u prednosti u odnosu i na male tvrtke i u odnosu na tradicionalne tvrtke što se tiče poreza desetljećima, čak na stranu da stavimo sve one porezne prijevare od LuxLeaksa do dvostrukog Irca koje se bile evidentno porezne prevare, sam sustav digitalnog omogućavanja odnosno digitalnog skupljanja dobiti odnosno generiranja dobiti putem virtualnog prostora je omogućavao izbjegavanje poreza i to ću sada i pokazati što se tiče samog zakona. Radnička fronta je dakle donijela ovaj prijedlog Zakona o porezu na digitalne usluge 18. siječnja, radi se ukratko znači o poreznoj stopi od 7% koji bi omogućio punjenje državne blagajne. Porezna uprava i to moramo napomenuti bi tek trebala prikupiti podatke, mi smo tražili nekakve podatke koji su došli, nisu baš nas zadovoljili dakle sa svojim odgovorom, ali dakle predviđa se da bi prihod državnog proračuna zbog uvođenog ovog poreza mogli se povećati za oko 150 milijuna kn godišnje. Zbog očekivanog natprosječnog rasta prihoda potencijalnih poreznih obveznika, znači tih digitalnih divova kao i zbog očekivanog rasta broja poreznih obveznika, znači i druge tvrtke bi ušle recimo Zoom je sad negdje na granici, očekuje se da će zbog povećanja prihoda i on ući u definiciju poreznog obveznika, može se pretpostaviti ... [[Govornik se ne razumije.]] da bi godišnji prihodi od ovog proizvoda samo rasli iz godine u godinu. Vidjet ćete isto tako da je Vlada dala obrazloženje, da će taj porez itekako biti uskoro uveden, da ona čeka dakle odluku OECD-a koja će navodno već doći u lipnju, ali predviđa se da bi samo uvođenje poreza bilo tek 2023. g. ako uzmemo u obzir koliko je zemalja uvelo ovaj porez, a navest ću ih taksativno, potpuno je nelogično da mi sa ovim porezom čekamo do 2023. g., znači gubimo oko 300 milijuna kn poreza u blagajni. Porez dakle uvodi oporezivanje digitalnih korporacija koje posljednjih desetljeća bilježe visok rast prihoda i dobiti u odnosu na druge tvrtke, dok plaćaju relativno mali porez i u Hrvatskoj i drugdje u svijetu. Porez bi se naplaćivao od onih koji uistinu imaju i mogu platiti od digitalnih divova, neki od njih su Google, Apple, Amazon, Facebook, Airbnb, Booking, Microsoft, Netflix, E-bay, Salesforce, Trip advisor, Twitter, Ali Baba, ... [[Govornik se ne razumije.]] , Yahoo, Expedia, ... [[Govornik se ne razumije.]] Snapchat, porez bi se naplaćivao od onih s godišnjim prihodima od preko 750 milijuna eura, znači 5,6 milijardi kn na globalnoj razini i godišnji prihod od oporezivih digitalnih usluga sa izvorom u Hrvatskoj preko 1,1 milijuna kn, znači 1,1 milijun kn porezne olakšice. E sad, pitanje znači koliko digitalne tvrtke s konsolidiranim godišnjim prihodima preko 750 milijuna eura u Hrvatskoj ostvaruju prihoda, to je ono što smo pitali poreznu i našeg ministra Marića a nismo dobili odgovor, što je stvarno fascinantno jer Slovenci koji su tražili isti taj podatak su dobili odgovor na to pitanje, ima 17 tvrtki u Sloveniji koje su locirane kao one koje bi bile, potpadale pod ovaj porez. Znači pitanje koliko oni ostvaruju prihoda na temelju i to ćemo isto objasniti. Čega? Znači što su digitalne usluge, oglašavanje, posredovanje i prodaja podataka o korisnicima. To su dakle ti prihodi koje oni ostvaruju preko digitalnog poreza. Preko digitalnih usluga. Odgovor ministra Marića da se podaci pojedinačno ne mogu prikupiti, moram prihvati da je čudan. Ukupno smo dobili odgovor da su prihodi prema trenutno dostupnim podacima kumulativno znači iznose 981 milijun kuna, ali iz nekog razloga ne možemo dobiti pojedinačno, zbog obaveze čuvanja porezne tajne nije moguće iznositi podatke o pojedinim poreznim obveznicima. Kažem, u Sloveniji je taj podatak poznat. Prijedlog zakona se i to sam rekla, znači temelji na inicijalnom prijedlogu EU komisije iz 2018. g. prijedlogu Direktive Vijeća o zajedničkom sustavu porezna na digitalne usluge, kojim bi se oporezivali prihodi od pružanja određenih digitalnih usluga. To bi bio zakon, znači na razini EU koji bi uveo porez na digitalne usluge. No, u ožujku 2019. g. taj je prijedlog odbačen. Odbacile su ga uglavnom zemlje s niskim porezima, poput Irske. Nakon odbijanja, dakle, prijedloga, mnoge su države članice odlučile uvesti taj porez na digitalne usluge na nacionalnoj razini. Porez je uveden u Francuskoj, u Italiji, u Austriji, u Velikoj Britaniji, dok je još bila dio EU, u Poljskoj, u Mađarskoj, a uvođenje poreza se planira u Belgiji, Latviji, Španjolskoj, Norveškoj, Slovačkoj i Češkoj. Samo u Hrvatskoj se taj porez ne može uvesti zbog prijetnji američkih sankcija. Osnovni cilj oporezivanja digitalnih tvrtki je osigurati dodatna proračunska sredstva, koja se mogu koristiti za jačanje javne telekomunikacijske infrastrukture, podsjetit ću da mi imamo jedan od najsporijih interneta u Europi, a mogu se koristiti, dakle, ili za poboljšanje javnog zdravstva, obrazovanja, socijalnih usluga i drugih stupova socijalne države u korona krizi, itekako je važno puniti proračun. Što su to digitalne usluge, da ukratko objasnim. Znači zakon predlaže uvođenje poreza na 3 vrste digitalnih usluga, rekla sam ukratko, sad ću objasniti malo šire. Znači, to su usluge koje se sastoje od stavljanja na digitalno sučelje oglašavanja usmjerenog na korisnike tog sučelja. To vam je Facebook, je l', klasičan primjer, Google. Usluge, drugo je, usluge koje se sastoje od stavljanja višestranog digitalnog sučelja na raspolaganje korisnicima koja se mogu nazvati usluge posredovanja u kojima se korisnicima omogućuje dvije stvari, ili pronalaženje drugih korisnika i njihova međusobna interakcija ili opskrba robom ili uslugama izravno među korisnicima, recimo Amazon je dobar primjer. I treća vrsta digitalnih usluga je prijenos prikupljenih podataka o korisnicima koji su ostvareni aktivnostima tih korisnika na digitalnim sučeljima, a ono famozno prikupljanje podataka o korisnicima na Facebooku i Googleu i prodaja tih podataka. Znači ako nam već prodaju podatke, ako nas već bombardiraju reklamama, onda bi trebali i plaćati porez za tu digitalnu uslugu, od koje generiraju profit. Kako ćemo znati da su digitalne usluge došle iz Hrvatske? Smatra se da prihodi od digitalnih usluga dolaze iz Hrvatske kada se korisnikom uređaj nalazi u Hrvatskoj prilikom korištenja oporezivih usluga. Mjesto uređaja određeno je IP adresom, adresom internetskog protokola ili drugim načinima geolociranja, ako je ta metoda preciznija. Zašto je neophodno uvesti ovaj porez? Osim, znači evidentno i samorazumljivo punjenja proračuna, neophodno je prilagođavanje poreznog zakonodavstva socijalnim uvjetima zbog zastarjelosti regulacije oporezivanja pravnih osoba u Hrvatskoj i EU i to u području digitalnih usluga. Temeljna načela oporezivanja, znači poduzeća u zemljama EU i danas se temelje na poslovnim modelima s početka 20. st. Prema tim modelima dobit se oporezuje tamo gdje se generira vrijednost no vezano uz fizičku prisutnost u određenoj zemlji. Znači ako je tvrtka registrirana u Americi ili ima podružnicu u Irskoj, a kod nas ostvaruje prihode i dobit, to se neće oporezovati. Takvi modeli ne uzimaju u obzir globalni doseg digitalnih aktivnosti gdje fizička prisutnost u obliku poslovne jedinice više nije potrebna za pružanje digitalnih usluga. Velike digitalne tvrtke poput Applea, Facebooka, Amazona, Googlea, iskorištavaju zastarjele zakonske norme kako bi izbjegle plaćanje poreza. Iako posluju u svim državama članicama EU, dobit uglavnom prijavljuju samo u državama članicama s niskim poreznim stopama poput Irske ili Luksemburga i na taj način izbjegavaju plaćanje poreza u zemljama u kojima ostvaruju prihode i dobit. Prema istraživanju koje su pokrenuli članovi Posebnog odbora TAX 3 .../nerazumljivo/... Europskog parlamenta za financijski kriminal i utaju poreza iz 2018. g., Apple, jedna od najvećih i najprofitabilnijih tvrtki na svijetu, vjerojatno je platila tek 0,7% poreza na dobit u EU u razdoblju od 2015. do 2017. g. znači 0,7% poreza. Ovaj multinacionalne korporacije djeluju u Hrvatskoj, ali ovdje najčešće nemaju poslovne jedinice te stoga ne pripadaju obveznicima poreza na dobit. Zakon o porezu na dobit u 2. st. čl. 2 propisuju da dohodak nerezidenta ostvaren u poslovnoj jedinici ovog nerezidenta ili preko poslovne jedinice nerezidenta ima svoj izvor u Hrvatskoj, ako se poslovna jedinica nalazi u Hrvatskoj. Znači ove tvrtke nemaju registrirane poslovne jedinice u Hrvatskoj i na njih se ne primjenjuje Zakon o porezu na dobit. Stoga je trenutačni režim oporezivanja dobiti u Hrvatskoj neodgovarajuć za oporezivanje poduzeća koja nude digitalne usluge, posebno sa stajališta utvrđivanja izvora oporezivog dohotka. Pojednostavljeno, Facebook zarađuje od oglašavanja u Hrvatskoj i prodaji informacija o korisnicima koji su iz Hrvatske, no porez na te digitalne usluge ne plaća u Hrvatskoj jer se porez na korisnicima koji su, porez na dobit u Hrvatskoj plaća samo ako se tvrtka ili njezina podružnica nalaze u Hrvatskoj, je li? Digitalne korporacije u Hrvatskoj plaćaju samo iznos poreza na dodanu vrijednost, PDV prema Zakonu o porezu na dodanu vrijednost, čl. 26 u predmetu oporezivanja uključene su i određene digitalne usluge, ja ih sad neću taksativno navoditi, znači isporuka web sjedišta, udomljavanje sjedišta, itd., čije je mjesto, u pravilu, vezano za mjesto. Dakle to je stalna poslovna jedinica ili prebivalište primatelja. Znači u tu se ne uključuju ovi porez na digitalne usluge. Drugo zašto treba uvesti taj porez, postoji nesklad između prosječne stope poreza na dobit digitalnih tvrtki s jedne strane te onih tradicionalnih tvrtki s druge i Europska komisija je taj nesklad istaknula. Prema procjeni Europske komisije za 2018.g. u EU se digitalne tvrtke oporezuju po prosječnoj stopi od 9,5%, a tradicionalna poduzeća po stopi od 23% znači takav je nerazmjer između tradicionalnih tvrtki i digitalnih tvrtki. Cilj prijedloga zakona je uvođenje ravnomjernijeg oporezivanja tradicionalnih poduzetnika koji proizvode fizički opipljive proizvode te usluge kao i digitalnih poduzeća koja pružaju nematerijalne digitalne usluge. Također pod tri, važno je istaknuti za zakon nema za cilj oporezivati prihode malih i razvojnih digitalnih tvrtki već prihode velikih digitalnih poduzeća, samo digitalne tvrtke s godišnjim prihodima koja na globalnoj razini premašuju 5,6 milijardi kuna klasificirana su kao oporezive osobe. Cilj je dakle da oni koji su najbogatiji snosi dio tereta krize, stoga ovaj prijedlog zadovoljava načelo pravednog oporezivanja. Načelo pravednog oporezivanja zahtjeva da oporezivanje bude u skladu s ekonomskom snagom poreznog obveznika prema čl. 51. Ustava, to znači da porezni obveznici s višim dohotkom moraju doprinositi proporcionalno većim porezima. Znači ponavljam, ovaj prijedlog uvodi oporezivanje digitalnih divova s godišnjim prihodima iznad 5,6 milijardi kuna, time se stvarno osigurava da tvrtke s najvećom gospodarskom snagom u svijetu plaćaju više poreza. Valja reći da je globalna kriza kapitalizma povezana s izbijanjem epidemije covid-19 uopće nije utjecala na te digitalne korporacije i uistinu je moram reći opet sramotno obrazloženje Vlade koja kaže da će čekati OECD-ov zaključak i da razumije odgađanje donošenja nekog globalnog odnosno na europskoj razini kompletnog prijedloga zato što je upravo u tijeku covid-19 kriza. Pa upravo zato što je covid-19 kriza u tijeku mi moramo potaknuti takva rješenja i takve prijedloge, ta se kriza ne smije razbijati na leđima najsiromašnijih već oni najbogatiji trebaju preuzeti najviše tereta. Valja zato reći i napomenuti da globalna kriza kapitalizma povezana s izbijanjem te epidemije uopće nije utjecala na digitalne korporacije, naprotiv mjere kojima se ograničava kretanje i druženje dovele su do izvanrednog povećanja korištenja i prodaje digitalnih usluga. Kao rezultat toga vodeće digitalne tvrtke na vrhuncu epidemije u drugom tromjesečju 2020.g. zabilježile su ogroman rast prihoda u usporedbi s drugim tromjesečjem 2019. Amazon je zabilježio rast prihoda od 40% u drugom kvartalu 2020.g. a drugi i još i više, još je impresivniji bio rast dobiti nekih drugih digitalnih tvrtki recimo u odnosu na drugi kvartal 2019.g. rast dobiti Amazon i Facebooka približio se 100% u drugom kvartalu 2020.g. dok je dobit Netflixa u tom razdoblju čak za 166% znači o takvim prihodima i dobitima govorimo. Nadalje, zakonski prijedlog proizlazi iz načela socijalne države čl. 1. Ustava RH uključujući pravo na socijalnu sigurnost čl. 57. Ustava kako bi se svima osigurala zadovoljavajuća razina socijalne sigurnosti potrebno je osigurati nove izvore poreznih prihoda za financiranje socijalne države što ovaj zakon svakako omogućuje. S tim je povezano i načelo prilagodbe zakona društvenim uvjetima, a svakako je epidemija covid-19 koja je bacila cijeli svijet u potpuno novu i nepredvidivu situaciju u pogledu posljedica za društvo i pojedine i njihov vrijednosni sustav opravdava uvođenje ovakvog poreza. U svjetlu te neizvjesnosti zakonodavac ima ne samo pravo već i dužnost prilagoditi zakonodavstvo datim društvenim uvjetima i mijenjati ga ako to diktiraju promijenjeni društveni odnosi, a ovo definitivno potpada pod tu definiciju. Za kraj reći ću samo znači ukratko ću probati sumirati od kuda dolazi ovaj prijedlog. znači na međunarodnoj razini Organizacija za ekonomsku suradnju i razvoj OECD u svom izvještaju objavljenju 2015.g., pazite u sklopu OECD-G20 projekta o sprečavanju erozije poreznoj osnovici preusmjeravanja dobiti priznao je da digitalizacija i neki novi poslovni modeli predstavljaju problem u međunarodnom oporezivanju. To je bilo 2015., znači mi smo u 2021.g., a planiramo tek uvesti porez 2023.g., potpuno neprihvatljivo. Nakon objave ovog izvještaja ministri financija skupne G20 izrazili su potporu radu OECD-a na oporezivanju digitalizaciji, OECD je izradio privremeni izvještaj o oporezivanju digitalne privrede predstavljenom ministrima financija skupine G20 u ožujku 2018.g. Privremeni izvještaj bavi se potrebom prilagodbe međunarodnog poreznog sustava digitalizaciji privrede na razini EU ta su pitanja zabilježena u komunikacije Komisije pod nazivom „Pravedan i učinkovit sustav oporezivanja u EU za jedinstveno digitalno tržište“ doneseno 2017.g. Kada je riječ o državama članicama nekoliko ministara financija je potpisalo zajedničku političku izjavu u kojem su podržana djelotvorna rješenja u skladu s pravom EU na temelju koncepta uvođenja tzv. poreza radi izjednačavanja primjenjivog na promet koji su u Europi ostvarila digitalna poduzeća. Nakon toga slijedili su zaključci Europskog Vijeća doneseni u 2017. u kojima je istaknuta potreba za učinkovitim i pravednim sustavom oporezivanja primjerenim digitalnom dobu itd., itd., da bi se došlo do prijedloga direktive 2018. o uvođenju poreza, a onda implementaciji u raznim zemljama. Znači ovdje govorimo o nizu zakonskih prijedloga koji će se prije ili kasnije primijeniti i nema nikakvog razloga da te zakonske prijedloge ne uzmemo kao osnovu i primijenimo ih već sada. Znači u petom mjesecu 2021.g., a ne da čekamo 2023.g., apsolutno ova prijetnja o sankcijama američkim mislim da je smiješno da o njoj zapravo ne treba niti raspravljati, ali odgađanje primjene ovakvog zakona to naravno podsjeća na niz drugih prijedloga oporbe koji su došli odavde gdje se kaže to je odličan prijedlog, ali mi ćemo pričekati još par mjeseci ili godina i onda ispada da je najvažnije ko donosi prijedlog, a ne čemu se taj prijedlog nada i što taj prijedlog misli napraviti.
Hvala. Imamo 2 replike, prva je, ostanite molim vas, prva je poštovanog zastupnika Glavaševića.
Hvala gospodine potpredsjedniče sabora. Hvala kolegice Peović na izlaganju u kojemu ste rekli nešto što bih volio da nam možda date malo više detalja o vremenu u kojemu imamo. Dakle rekli ste da su digitalni divovi za razliku od mnogih tradicionalnih kompanija da tako kažem koji su u ekonomskoj krizi kao posljedica ove pandemije često i prodale, da su digitalni divovi zapravo imali dobiti koje su bile ogromne. Da li biste nam, da li imate možda podatke koje biste nam ovdje mogli reći da čujemo? Dakle koji je to uopće red veličine kolike su bile te zarade, koje su to kompanije i možda nam onda to da neku jasniju sliku o ovoj temi o kojoj govorimo. Hvala.
Poštovana zastupnica Peović.
Hvala na pitanju. Znači već sam navela sve one tvrtke recimo Amazon koja je u drugom kvartalu 2020. godine imala 40% povećane prihode ili Netflix 166%, Facebook 100% itd., ali dat ću vam još tih podataka, znači ne samo da mi možemo očekivati da će rasti broj onih koji će potpasti pod ovaj prijedlog nego i njihovi prihodi očito će rasti. Znači, brzi prihodi i rast korisnika u Hrvatskoj samo su fascinantni. Primjerice, u siječnju 2017. godine u Hrvatskoj je bilo 390.000 korisnika instagrama dok je tek nekoliko mjeseci poslije u svibnju 2017. godine bilo već 730.000. Znači 2019. ih je bilo je bilo 1,1 milijun na Facebooku, 1,5 milijuna Hrvata imalo je svoj facebook profil [[Upadica: Hvala.]] do 2019. taj je broj narastao na 1,9 milijuna.
Hvala, hvala lijepa. Slijedeća replika poštovane zastupnice Perić.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče. Poštovana kolegice vi ste u prijedlogu zakona ovdje primijenili zapravo analogiju kao kod drugih država Austrije, Francuske itd., prema ukupnom prihodu ostvarenom kako globalno tako recimo na nivo samog sučelja u samoj državi. Međutim, ova stopa od 7% je među najvećima koje ste vi predložili osim Mađarske i smatramo da je prethodno potrebno urediti zapravo Zakon o porezu na dobit koji zaista kod nas definira sjedište odnosno poslovnu jedinicu da bi se onda moglo primijeniti oporezivanje za ovakvu vrstu usluge jer ovako se oporezuje ukupan prihod, a ne dobit neke tvrtke. Dakle, potrebno je jedno i drugo urediti prethodno da bi se onda stvorili uvjeti za ovo.
Poštovana zastupnica Peović.
Istina je da smo mi stavili 7% prema onom inicijalnom prijedlogu koji je išao od Europske komisije, a da su implementacije bile raznolike oko 5%, 3%, recimo Mađarska je čak spustila na 0% u jednom trenutku imamo znači kod raznih zemalja različite stope, ali je evidentno da će biti vjerojatno stopa nešto viša. Ali moram reći što se tiče znači prihoda odnosno dobiti mi ne možemo procijeniti kolika je dobit određene kompanije jer one nisu registrirane u Hrvatskoj u tome je problem, zato se ide na prihode. I kažem meni je zato odgovor bio malo čudan da ne možemo prikupiti te informacije zato što je Slovenija dobila informacije o pojedinoj, ako mi imamo informacije kumulativno znači da imamo informaciju i pojedinačno koliko svaka od tih tvrtki ima prihoda u Hrvatskoj jel tako, a odgovor je bio da zbog poslovne tajne to ne možemo dobiti taj podatak [[Upadica: Hvala.]] moram priznati da mi je to malo čudno.
Hvala lijepa. Sada će u ime Vlade RH govoriti poštovani državni tajnik u Ministarstvu financija Zdravko Zrinušić. Izvolite.
Hvala vam lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovane zastupnice i zastupnici, što se tiče mišljenja Vlade RH na predloženi zakon ono je upućeno 25. veljače ove godine. U suštini ovo što je uvažena zastupnica iznijela i mi odnosno Vlada u svojem mišljenju ponavlja, pa ću samo kratko da ovaj se ne preklapam u tome dijelu. Dakle, ovaj prijedlog zakona temelji se na inicijativi odnosno inicijalnom prijedlogu Europske komisije iz '18. godine o Direktivi Vijeća o zajedničkom sustavu poreza na digitalne usluge kojim se oporezuju prihodi od pružanja određenih digitalnih usluga. Na radnim tijelima vijeća zauzeto je stajalište u kojem se podržava navedena inicijativa Europske komisije u vidu privremenog rješenja odnosno do donošenja globalnog rješenja oporezivanja digitalnog gospodarstva na razini OECD i G20. Od početka rasprava na razini EU Vlada RH se zalagala za globalno rješenje jer smatra da jednostrane mjere unose distorziju na tržište EU te narušavaju tržišnu konkurenciju. Upravo iz navedenoga razloga nije se na nacionalnoj razini krenulo sa inicijativom odnosno prijedlogom Zakona o oporezivanju digitalnih usluga. Istaknuli smo naravno i ovo, ovo što je uvažena zastupnica iznijela i nije to nimalo manje važno. Dakle, zbog velike složenosti problema i utjecaja pandemije bolesti napredak na međunarodnoj razini u skladu, u sklopu rada OECD-a i G20 usporen je bio te je rok za postizanje međunarodnog koncenzusa s kraja 2020. godine prolongiran do sredine ove godine. 14. siječnja Europska komisija, dakle ove godine Europska komisija objavila inicijativu početne procjene učinaka za digitalni namet odnosno tzv. plan puta slijedom čega će se izraditi od strane komisije izvješće te potom slijede javne konzultacije. Slijedom ovoga što sam kratko naveo, a uzevši u obzir da Europska komisija planira u lipnju, dakle slijedeći mjesec iznijeti prijedlog za digitalni namet te da se također u lipnju očekuju postizanje međunarodnog konsenzusa na donošenje globalnog rješenja smatramo da u ovom trenutku nije oportuno poduzeti unilateralne mjere za uvođenje nacionalnog poreza na digitalne usluge prije svega iz razloga što porez na takve usluge znači porez na kompanije koje nemaju sjedište u RH. I ono što u suštini cijeli prijepor i način kako to iskontrolirati, prije svega visinu tih usluga i kolike su te usluge, a i kako ubrati taj porez, a da nemate alate, stav Vlade RH je bio da je nužno potrebno da se na razini EU napravi konsenzus, naravno i sa spomenutim državama. Slijedom svega navedenoga Vlada predlaže HS-u da ne prihvati prijedlog zakona.
Hvala lijepo. Imamo dvije replike, prva je poštovanog zastupnika Glavaševića.
Hvala g. potpredsjedniče Sabora. Poštovani državni tajniče. Zanima me da li je bilo konzultacije sa kolegicama i kolegama iz onih zemalja članica EU koje nisu čekale konsenzus, primjerice Italija, Španjolska pa evo Slovenija koja nam je vrlo bliska toliko da nas njezin premijer ponekad predstavlja na Europskom vijeću, da li možda znate koja je bila njihova logika zašto ne čekati konsenzus nego ići kao što kažete unilateralnim rješenjem? I čini mi se zapravo da su unilateralna rješenja do nekog eventualnog konsenzusa pravilo, a ne iznimka odnosno da je ovo stav Vlade zapravo u EU predstavlja iznimku, a ne pravilo. Hvala.
Poštovani državni tajnik.
Hvala lijepa. Dakle, EU kao što znate je Unija zemalja, cilj te unije je da imamo zajedničko tržište kapitala i sve druge pogodnosti koja ta Unija donosi tim istim državama. Određene države članice koje su pokrenule samoinicijativno u tome smislu bilo bi interesantno pogledati kakvi su uspjesi tih njihovih mjera i tih propisa u smislu ubiranja prihoda koji ponavljam, se odnose na kompanije koje nemaju sjedište u toj državi koja je uvela taj porez, a utvrđivanje tog prihoda i razmjeri je li baš nastao u Mađarskoj, Italiji itd., i dokazivanje i sutra evo banalizirat ću, upućivanje rješenja nekome tamo u neku zemlju koja ima sjedište. Koje su reakcije? Bilo bi interesantno pitati te zemlje.
Sljedeća je replika poštovane zastupnice Peović.
Dobar dan. Hvala g. Zrinušiću. Mene zanima dakle na tragu ovoga što je pitano, znači 12 zemalja ako brojimo i Veliku Britaniju ili je uvelo ili će uvesti taj porez. Mi zapravo predstavljamo manjinu koja nije uvela taj porez i zašto se taj porez onda nije komunicirao ovo što je pitano i s drugim zemljama? A druga stvar, ovdje sada u izlaganju niste naveli ono što ste dali u pisanom obrazloženju, a to je strah od američkih sankcija. Mene zbilja zanima gdje smo mi to i na koji način dobili takvu uputu i naznaku da bi moglo doći do sankcija ukoliko uvedemo porez koji su ili uvele ili će uvesti mnoge europske zemlje i kako bi te uopće sankcije izgledale?
Poštovani državni tajnik.
Hvala lijepa. Ja bih samo okrenuo pa bi rekao, nisam baš siguran da smo mi sad manjina unutar EU, naveli ste svega nekoliko zemalja koje jesu uvele i koje imaju problema oko realizacija tih propisa i one koje namjeravaju uvest, a o tom po tom na koji način žele. Ovdje se prije svega išlo u smislu ovih vrsta poreza da li su neopravdani ili opravdani i da li su diskriminirajući ili nisu diskriminirajući, a u kontekstu utvrđivanja stvarnog nameta na stvarne usluge koje se događaju eventualno u pojedinoj državi. Podsjetit ću vas, imamo živuće primjere gdje smo izmjenama Opće poreznog zakona to pokušali i vjerujem relativno dobro to radimo, ali samo u kontekstu blokade IP adresa i servera kada je riječ o kladionicama, igrama na sreću koje su inače zabrane gdje tvrtke koje nemaju sjedište u RH omogućavaju našim građanima da se logiraju i bez poreza obavljaju i tu djelatnost. Dakle, kod nas je ta mjera u smislu zabrane rada servera i logiranja na te servere, a nikako nije bilo moguće ubrati porez neke druge države.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi će govoriti u ime Kluba zastupnika HSLS-a i Reformista poštovani zastupnik Darko Klasić. Izvolite.
Zastupnici i kolege zastupnici. Digitalna ekonomija otvara potpuno nove perspektive poduzećima koji ukoliko žele biti konkurentni vide svijet kao jedno tržište nastavno i onako jedinstveno tržište koje ima i u EU, pri tom granice mogu predstavljat nepotrebni okvir, a inovativnost predstavlja ključne kriterije u uspjehu društva u cjelini. Digitalizacija je danas zapravo najvažniji trend modernog gospodarstva i tržišni subjekti svoje poslovanje ukoliko žele biti uspješni u Hrvatskoj i u svijetu sele u virtualni svijet i toga smo naročito suočeni sada za vrijeme covid krize gdje značajni porez bilježi i domaći internetske tvrtke i dućani šta je nam otvorio sasvim jedan novi vid poslovanja i u Hrvatskoj. A korištenje društvenih mreža u marketinške svrhe je preduvjet uspješnog poslovanja većini tvrtki. U tom novom svjetlu prilagodba zakonskog okvira i poreznih propisa postaje glavni fokus zakonodavstva zemalja EU, a i svijeta cijelog. Unutar EU uočena je velika neusklađenost između mjesta oporezivanja i naplate poreznih prihoda i mjesta gdje se nalaze korisnici digitalnih usluga kao što smo čuli. A u sklopu paketa za digitalno oporezivanje Europska komisija je predložila zajednički sustav poreza na digitalne usluge koje se oporezuju, prihode od pružanja određenih digitalnih usluga i to je predložena jedinstvena stopa od 3% na razini cijele EU, ali tu je bilo velikih nesuglasica među ostalom sve zemlje koje se oslanjaju koje nemaju velike nacionalne gospodarstva koja se oslanjaju na klasičnu proizvodnju imaju niže razine poreza poput Švedske, Finske, Irske. Čuli smo oni su bili protiv toga, a mislim da je i kod nas to jedan novi vid industrije koji bi mi mogli najlakše razviti jel vidimo kapaciteta imamo. S jedne strane neosporno je da postoje poduzetnici koji su sposobni nadigrati postojeća pravila i iskoristiti tehnološki napredak kako bi u konačnici platili porez u minimalnom iznosu, to je ovo što je kolegica gore je navela ko primjer u Irskoj i najčešće se radi o poduzetnicima koje možemo svrstati u multinacionalne korporacije. Istovremeno manji poduzetnici koji se šire na nova tržišta s druge strane u pravilu ne mogu podnijeti tolike troškove i onda ih porezni troškovi često iznenade. Europska komisija nije napravila dublju analizu o tome tko će joj nakon uvođenja poreza na digitalne usluge snositi teret oporezivanja. Matija Bauer navodi kako će zbog dizajna samog poreza mrežnih učinaka i trenutačnog kompetitivnog stanja online platformi veći teret oporezivanja podnijeti poslovni kupci i krajnji korisnici zapravo. U analizi se vodi općim pravilom što su vlasnici, dobavljači i kupci mobilniji to će manji teret poreza podnijeti jer kao što znamo velike multinacionalne kompanije su podložne seljenju svojih sjedišta i prebacivanju dobiti. A ukoliko se uzmu u činjenicu kako mrežne platforme nude mikro i malim poduzećima, te samozaposlenim osobama jeftin i efikasan način oglašavanja postavlja se pitanje hoće li uvođenje takvog poreza naštetiti malim gospodarskim subjektima, članicama EU kao što je Hrvatska. Porez na prihod može se ostvariti i negativan učinak na ravnopravno tržišno natjecanje ovisno o profitabilnosti tvrtke sa nižim neto profitnom maržom od 5%. Ukoliko tvrtke koje ostvaruju značajnu ekonomsku prisutnost rezident države s kojom RH ima sklopljen Ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja za primjenu koncepta virtualne stalne poslove jedinice nužna je izmjena navedenog ugovora iz razloga što međunarodni ugovori po pravnoj snazi su superiorniji nacionalnom zakonodavstvu. S druge strane, navedena mjera između međunarodnih Ugovora o dvostrukom oporezivanju dugotrajni je proces koji zahtjeva obostranu volju ugovornih strana kad to nije vjerojatno kako bi RH uspješno izvršila taj proces u kratkom roku. Izmjene Ugovora o dvostrukom oporezivanju mora nastupiti kao generalni konsenzus članica, država članica OECD-a. IT industrija je jedina djelatnost uz građevinski sektor i maloprodaju u RH koja je u globalnoj ekonomskoj krizi uzrokovanom covidom stvarala radna mjesta u ovih godinu dana. Informacijske tehnologije godinama pokazuju snažan trend rasta i otpornosti unatoč krizama koje su pogađale druge strane gospodarstva u Hrvatskoj. Sve promjene u gospodarstvu i društvu s kojima smo se suočili tijekom 2020.g. potvrdile su kako je informacijska tehnologija ključna industrija današnjice. 27 milijardi kuna je ukupni prihod ostvarila hrvatska IT industrija u 2019.g., broj zaposlenih u IT industriji 2019. prešao je 33.000 stanovnika Hrvatske u 2019.g.. U 2019.g. broj IT tvrtki u Hrvatskoj dostigao je 5.718 poslovnih subjekata, što je 4,2% od ukupnog broja tvrtki u Hrvatskoj. Podsjetit ću vas da je samo u 2017. bilo 3 tisuće i mislim 800 tvrtki u Hrvatskoj IT poslovnih, u poslovnom sektoru. Izvoz hrvatske IT industrije u 2019.g. premašio je 8 milijardi kuna i predstavljao je 5,3% ukupnog izvoza zemlje. Prosječna neto plaća u hrvatskoj IT industriji u 2019.g. iznosila je 8.631 kunu i bila je 48% posto više od prosječne neto plaće u gospodarstvu zemlje. U svakom slučaju s obzirom na fiskalnu situaciju Hrvatske kao smjer razvoja trebalo bi se kopirati tzv., čuli smo ovdje, nepoželjni irski model kao poželjan koji privlači strane investicije svojim poreznim prednostima, od kojih je najvažnija prednost irskog sustava porez na dobit od 12,5% koja je među najmanjima u EU, te umanjenje osnovice za 25% troškova uloženih u istraživanje i razvoj, te široka mreža međudržavnih potpisanih ugovora protiv dvostrukog oporezivanja. Danas je Irska drugi svjetski najveći izvoznik računalnih programa, gotovo trećina svih osobnih računala prodanih u Europi proizvedeno je u Irskoj i to većinom u podružnicama američkih IT tvrtki koje su otvorili zbog ovih povoljnih ugovora, radna mjesta u Irskoj. Ja ću vas samo podsjetit da je, ja mislim da … [[Govornik se ne razumije]] ima zaposleno oko 6.000 djelatnika u Irskoj. Koliko ozbiljno drugi shvaćaju konkurentnost svoje države najbolji je primjer prijedlog Velike Britanije koja je na prijedlog kao što smo čuli jedinstvene stope poreza na digitalne usluge od 3% u području EU najavila uvođenje stope poreza digitalnih usluga od 2% na području Ujedinjenog Kraljevstva kako bi bila što konkurentnija. Smatram da ovaj prijedlog uvođenja poreza na digitalne usluge zaustavlja razvoj hrvatske IT industrije, kao što i našoj državi značajno umanjuje konkurentnost u privlačenju stranih investicija u našu IT industriju, pogotovo u svijetu uvođenja jedne od najvećih stopa poreza na digitalne usluge od 7%. Mislim da je to neprihvatljivo u konkurentnosti EU. Digitalna ekonomija je za sada kod nas prepoznata kao važan izvor za rast radnih mjesta, posebno s obzirom na korištenje visoke razine istraživanja, inovacije i kvalificirane radne snage. Regulatorne promjene za ovaj sektor zato moraju biti pažljivo osmišljene i poštovati načelo proporcionalnosti kako bi se osigurao njegov razvoj i ostvarili puni potencijali unutar Hrvatske, te realizirala željeni rast zapošljavanja, te dovođenje visoko tehnoloških i profitabilnih industrija u našu državu. Porezna politika se treba usredotočit na pružanje podrške rastu digitalnog sektora unutar jedinstvenog tržišta, uz to je bitno i poticanje povoljnog okruženja za poslovanje kroz uklanjanje raznih regulatornih prepreka kako bi se mogli … [[Govornik se ne razumije]] investicije i razvoj ove tzv. zelene industrije, što smo i sad u aktualnim lokalnim izborima često čujemo od svih političkih stranaka da je poželjni dio industrije koja treba privući se u RH, a ovo je jedan od načina kako ih privući. S druge strane digitalni sektor mora pravično pridonijeti javnim financijama, slažem se, ali treba predložiti uravnoteženu i poticajnu poreznu politiku, ne restriktivnu i koja umanjuje konkurentnost RH. Hvala lijepo.
Hvala. U ime predlagatelja sad će govoriti poštovana zastupnica Katarina Peović, izvolite.
Evo, prije svega moram demantirati onu početnu vašu tezu da je riječ o tome da se digitalna industrija ovim porezom dovodi u nepovoljnu poziciju, znači opet ću ponoviti ovdje je riječ o porezu samo za digitalne divove. Znači ne o porezu za male razvojne tvrtke. To je prva stvar. Druga stvar ova vizija da mi moramo biti kao Irska je ono klasična problematična teza neoliberalna koja se provlači u tom javnom medijskom prostoru. Mi nećemo biti kao Irska, postoje povijesni razlozi zašto je Irska ispostava Amerike i zašto tamo te IT kompanije imaju svoje podružnice, ali ovdje znači nije riječ o podružnicama tvrtki nego porezu koji bi se nametnuo za najveće. Da je to porez od 7% previsok ne slažem se, znači riječ je stvarno o poreznoj olakšici od 1,1 milijun kuna za svaku tvrtku nakon čega tek ide oporezovanje. Ovo da je ta industrija IT industrija otvarala radna mjesta je ona klasična pogrešna teza koja se stvarno i ovdje provlači kroz naše zakonske prijedloge, koja bi od naše zemlje napravila banana državu sa najnižim porezima, a ono što je IT industrija omogućila sigurno nisu sigurna radna mjesta, to je prekarno roblje koje ili odlazi u inozemstvo ili kod nas radi na nesigurnim ugovorima o radu. Mi smo omogućili ovdje i onim Zakonom o strancima dakle dolazak tih digitalnih nomada u potpunosti im omogućivši dane plaćaju poreze ove zemlje, a da koriste cijelu infrastrukturu to je ono šta bi naša Vlada željela. Znači da nas niskim porezima pretvori u banana državu u kojima ćemo samo niskom cijenom radne snage strane investitore i pretvoriti našu radnu snagu stvarno u pravo IT roblje u nekim situacijama jer se konkurentnost kod nas postiže isključivo snižavanjem cijene radne snage, ukidanjem, zatvaranjem radnih mjesta, znači tzv. internom devalvacijom, a ne tehnološkim oporavkom, progresijom dakle, razvojem industrije itd. Da, možemo, slažem se ajmo napredovati, ali ne tako da konkuriramo nižom cijenom radne snage i da nudimo to prekarno roblje, a da s druge strane bogatim Amerikancima omogućavamo da ovdje budu digitalni nomadi i da ne plaćaju poreze zemlje čiju infrastrukturu koriste. Da porezi dakle oštećuju IT industriju i uopće ta teza o visokim porezima kod nas stvarno jednom zauvijek mora biti demantirana. Mi nemamo visoke poreze, mi možda imamo visoki PDV, ali mi nemamo visoke poreze na dobit. Mi imamo neke od najnižih poreznih stopa dakle i mi i nije problem visoki porez. Najniže poreze imate u Makedoniji. Makedonija je najviša na ljestvici tzv. Doing business ljestvici. U Makedoniji 50% stanovništva ne može platiti grijanje. Imaju jednu od najviših nezaposlenosti u Europi. Znači, snižavanje poreza uopće nije rješenje. S druge strane Danska, Njemačka imaju itekako visoke poreze pa im to ne predstavlja problem da budu konkurentni na međunarodnom tržištu, ali konkurentni su ne internom devalvacijom i snižavanjem cijene radne snage nego tehnološkim napretkom, industrijalizacijom, obnovom svoje, znači privredom koja je uistinu jaka koja može biti konkurentna na tom svjetskom tržištu. Prema tome, ako ćemo raditi ovim koracima znači ići prema navodno naprijed snižavanjem cijene radne snage, snižavanjem poreza da nam Irska bude model tu ćemo stvarno završiti u stvarno lošim uvjetima, a to je ono što naša Vlada radi. Znači cijelo vrijeme se provode porezne reforme sa tom trickle down logikom dakle koja je u potpunosti opovrgnuta od tog neoliberalnog, kontrarevolucije neoliberalne koja se desila '80. godina i koja je išla za tim da ako snizimo poreze za najbogatije da će ti porezi, ti sniženi porezi omogućiti najbogatijima da investiraju, znači uopće se to nije desilo. Nemamo potvrdu da je tako nešto u Zapadnoj Europi, a niti kod nas moguće. Znači imali smo situaciju u kojem se manje investiralo, u kojem nije bilo, kojem je bio manji privredni rast u odnosu na tzv. welfare state nakon Drugog svjetskog rata i takva logika trickle down da će oni najbogatiji da će se to sliti i da će oni otvarati radna mjesta itd. se uopće nije potvrdila kao točna. Ono što se desilo je bilo cijelo vrijeme ta interna devalvacija. Trickle down logika nažalost je u pozadini većine naših neoliberalnih zakona kao što je porezna reforma, 5 poreznih reforma ministra Marića gdje se najbogatijima omogućilo da im se snize porezi, a pokazalo se da je akumulacija štednje porasla. Dakle, najbogatiji uopće nisu ulagali, to se nije [[Upadica: Hvala.]] slilo, nisu se otvorila nova radna mjesta.
Hvala. Replika poštovanog zastupnika Klasića.
Poštovana zastupnice očito da se ovdje ne slažemo, ja ću vas podsjetiti da zapravo sve bivše istočne države, istočnog bloka su zapravo privukle strane investicije zapravo sa konkurentno niskom cijenom rada. To je bilo primarno da se preselila veliki dio industrije iz Zapadne Europe u Istočnu Europu, a to je moguće i kod nas ja ću, da ne mislite ovo predizborna nekakva propaganda evo ga u gradu Bjelovaru pogledajte prije 4 godine i danas uzrok snižavanja prireza, poreza na dobit koji je zapravo ukinut u povijesti grada da imate veći, imate veći proračun, najbolje punjenje proračuna u 2020. godini u jeku korona krize je bilo zbog ostvarenja novih radnih mjesta i iseljenja kompanija na mikro lokacijama i u okviru Hrvatske. Nemojte zaboraviti da poduzetnici idu i za minimalnim rasterećenjem. Tamo gdje su im loši uvjeti rada preselit će se i u okviru Hrvatske na mjesta gdje imaju nekakve porezne olakšice to se desilo i na …
Poštovana zastupnica Peović, izvolite.
Da Bjelovar ne bih baš navodila kao najbolji pozitivni primjer, tamo se ne isplaćuju socijalne naknade ljudima koji ne žele sudjelovati u javnim radovima, toliko o toj socijalnoj osjetljivosti takve neoliberalne gradske vlade, vlasti. No, u svakom slučaju ono što se zbiva vas demantira, znači od '80.-tih naovamo trickle down logika je u potpunosti demantirana znači nije došlo do pada investicija, pada razvoja, pada privrednog rasta dakle u odnosu na prethodni period ali se ta neoliberalna logika i ti argumenti stalno provlače i oni su stvarno prisutni i kod nas i u našim zakonskim prijedlozima, a mi idemo prema nazad. Dobro kad uzimate recimo Češku i druge zemlje kao primjer Poljsku, nisu dobri primjeri jer blizina Njemačke i prijelaz nekog njemačkog kapitala u te zemlje je nešto malo drugačiji nego kod nas, nismo u istoj situaciji. Kod nas imamo koncentraciju na uslužne djelatnosti s niskom dodane vrijednosti, rapidni pad izvoza, [[Upadica Reiner: Hvala.]] samo 15% poduzetnika izvozi.
Slijedeći klub zastupnika bit će onaj SDP-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Matko Kuzmanić, izvolite.
Zahvaljujem, potpredsjedniče. Naime, prava istina je ovdje negdje između. Kolegu Klasića izuzetno cijenim, zajedno sjedimo u Odboru za obranu i mislim da je jedan stvarno kvalitetan zastupnik međutim ovdje neke stvari nisu jasno prikazane. Želio bih vam dati dva podatka koja bi vas recimo uistinu frapirala kad pričamo o investicijama u IT-u kod nas. Naime, IT je kod na jako lošim granama zbog visoke cijene poreza na rad. Ovdje moramo odvojiti dvoje stvari. Porez na kapital o kojemu je pričala kolegica Peović, i porez na rad koji našu radnu snagu čini nekonkurentnom. Jer vjerujte mi, naši ljudi ne idu Irsku zato što je tamo ljepša klima, ja sam bio u Irskoj nekoliko puta, Hrvatska je za Irsku dijamant, ali je njihova poduzetnička klima drugačija. Dat ću vam primjer samo jednog projektnog tima, dolazim iz IT struke, znamo nešto o tome. Ako imate tim od 10 ljudi u Hrvatskoj i u Poljskoj, pričamo o visoko kvalitetnoj radnoj snazi u IT-u, programerima i to, na godišnjoj razini, cijena poreza na rad u Hrvatskoj je 300 000 eura, na 10 ljudi u Hrvatskoj se plati 300 000 eura više nego u Poljskoj i u Rumunjskoj. Zato su njihovi radnici konkurentniji. Ovo o čemu kolegica Peović priča, to je porez na kapital, kolega Klasić. I ako mene pitate, ključ rješenja problema je alociranje poreza na rad kojeg ovdje imamo, na porez na kapital kojeg trebamo uvesti. Vjerujte mi, ako ovakav zakon koji je kolegica Peović predložila, prihvatimo, to neće imati nikakvu štetu na našem gospodarstvo. Zašto? Prvo, reko sam vam kolega Klasić da ću vam dati dva frapantna podatka koja znam od naše HGK, a tiču se IT-a. 84% svih IT tvrtki u Hrvatskoj ima svoje sjedište u Zagrebu. Zamislite, 84%, a pričamo o nekoj grani koja je rekli ste, 27 milijardi prihoda u 2019. Drugi podatak je 70% svih prihoda u IT industriji, dolazi od rada sa državom. Što to znači? To znači da je naša IT industrija visoko vezana na državu i opet ću reći, nekonkurentna. Nekonkurentna zbog visoke cijene rada. Ključ rješenja ovog problema je alociranje poreza, rasterećivanje poreza na radniku i povećavanje poreza na kapitalu. No vratimo se na ovaj zakon koji je kolegica Peović predložila. Naime, osuvremenjivanje ovog zakona je definitivno pohvalno jer mi danas trebamo jednu ravnopravniju društvenu raspodjelu. I hvala kolegici Peović što je uložila vrijeme i napravila jedan uistinu kvalitetan dokument. Međutim, korona je pojedine djelatnosti bacila na koljena, turizam, prijevoznici, sve što je vezano na to, a s druge strane je kod nekih drugih tvrtki kao što su Amazon i neke ostale tvrtke koje nemaju svoje sjedište u Hrvatskoj, ostvarili su ogromne ekstra profite a da su na to platili smiješne ili gotovo nikakve poreze. Nama je ravnopravnija raspodjela poreza svakako najbitnija reforma u ovim teškom vremenima, uz uvjet da je sve što je napisano u ovom zakonu, odnosno i u samom obrazloženju točno, ovo je nama prihvatljivo. Ono što je problematično, a mislim da je kolegica Perić spomenula, a tiče se da se porez naplaćuje prema ukupnom prihodu a ne prema ostvarenoj dobiti i apsolutno ništa nije napisano kako je odabrana baš ta stopa od 7% pošto imaju neki usporedni podaci s drugim državama gdje svi ostali imaju manje postotke. Da rezimiram raspravu uz obrazloženje koje očekujem da mi kolegica Peović objasni, upravo kao naši kolege socijalisti i socijaldemokrati u EU-u i u EU parlamentu koji su predlagali ove promjene na razini EU, naš klub će ovaj zakon podržati, naravno uz minimalne korekcije i pojašnjenja koja očekujem od strane kolegice Peović. Eto, hvala.
Hvala. Sad će u ime predlagatelja ponovno govoriti poštovana zastupnica Katarina Peović, izvolite.
Ma evo samo kratko, znači, zašto prihodi a ne dobit. Znači to su tvrtke koje su registrirane negdje druge, koje nisu registrirane u Hrvatskoj i mi njihovu dobit ne možemo locirati dok prihode možemo locirati i mislim, to je prijedlog koji je i slovenska Levica predložila u svojem parlamentu i koji je išao za tim i tražili su od njihove porezne uprave da im daju podatke i dobili su podatke, znači o prihodima po pojedinačnoj tvrtki od digitalnih usluga koje dolaze iz Slovenije, znači mi bi mogli locirat prihode koje dolaze od digitalnih usluga, znači to su oglašavanje, to je posredovanje i to je prodaja podataka o korisnicima s obzirom da se promatra odakle dolazi korisnik odnosno da je njegova IP adresa u Hrvatskoj. Znači to su stvari do kojih bi mi mogli doć a od ministarstva smo dobili, znači od ministra Marića smo dobili odgovor, nekih kumulativnih prihoda od nešto malo manje od 1 milijardu kuna, znači da oni te podatke imaju. Znači zato su stavljeni prihodi a ne dobit, mislim te tvrtke naravno, ako im je 7% previše, uvijek mogu registrirati podružnicu u Hrvatskoj i potpadati pod Zakon poreza o dobiti, jel, ali se ne to ne dešava, znači oni idu u te porezne oaze, Luksemburg, Irska i tamo registriraju svoje podružnice a nama će slati digitalne nomade samo koji vole našu obalu, našu hranu i koji neće ovdje evo plaćati porez, slažem se s vama, odnos Irske i Hrvatske, u Hrvatskoj je stvarno ljepše ali mi moramo stvarno i omogućiti ljudima da ostanu ovdje a to se sigurno neće napraviti, neće desiti ukoliko radimo ovakve porezne manevre koji samo porezuju one najsiromašnije a kojima onim najbogatijima daju porezne olakšice ko što smo imali u zadnjoj poreznoj reformi ministra Marića, onih iznad 30.000 kuna prihoda odnosno dohotka su dobili najveću poreznu olakšicu, a to je već bila peta porezna reforma koje su svaka imala istu logiku, a to je da se onim najbogatijima omogući, kako se to lijepo kaže, da zarade, pa će onda oni investirati i otvarati nova radna mjesta, to se ne dešava. Znači mi vidimo najbolji pokazatelj da se to ne dešava, znači naravno često ćemo mi ovdje dobiti argument, otvorili smo tolko i tolko radnih mjesta, u odnosu na pretkoronu i pretkoronsku godinu mi imamo tolko i tolko više radnih mjesta itd., znači ti podaci se friziraju. Prva reforma uopće koja je omogućila ministru Mariću da frizira podatke o nezaposlenima je bilo uključivanje i zapravo redefinicija toga što znači biti zaposlen u Hrvatskoj. Sad evo čuli smo novi prijedlog koji dolazi sa tih pregovora između vlade i sindikata da se opet redefinira što znači plaća, pa ćemo imat više plaće po tome što se definira što je plaća, pa i ono što nije porezovano kao oni dodaci će se definirat kao plaća, znači to su mislim statistički manevri da se razumijemo, ali ne dešava se ni na koji način nikakvo poboljšanje, al šta nam pokazuje da se ne dešava nikakvo poboljšanje i to se stvarno ne može frizirat ni na koji način, a to su oni pokazatelji materijalne deprivacije i siromaštva. Znači ti podaci koje mi dobivamo od Državnog zavoda za statistiku su najvažniji i oni pokazuju da siromaštvo i materijalna deprivacija svake godine rastu. Znači koliko ljudi u uvjetima siromaštva živi, 1/3 u Hrvatskoj, koliko njih ne može platiti redovne troškove, koliko njih 10%, preko 10% ne može imat jedan mesni obrok ili vegetarijanski supstitut itd., svaki drugi dan, znači to su, mislim ti pokazatelji materijalne deprivacije siromaštva koji se stvarno ne mogu frizirati, postoje točno određeni podaci i oni nam govore da mi ne napredujemo mislim bez obzira što naša vlada frizira te statističke podatke. Prema tome, nakon 30.g. ovog smjera ajmo probat nešto drugo, ajmo probat ne snižavat poreze za one najbogatije, ajmo u covid krizi one najbogatije digitalne divove oporezovat da poboljšamo svoj status onih najsiromašnijih, ajmo usmjerit ono pilu okrenut naopako. Ovo što smo do sada radili svakako nije rješenje, a ono što predlaže većina, pa i oporbe, moram reći je da samo još malo pojačamo ono što smo radili do sada i njihova je teza da mi jednostavno nismo dovoljno dosljedni u toj neoliberalizaciji i kada budemo dosljedni onda ćemo taj tzv. krovni kapitalizam jel ortački kapitalizam suzbiti, pa će bit sve divno i krasno, al mi se ne nalazimo u ortačkom kapitalizmu, mi se nalazimo u kapitalizmu na periferiji Europe i on izgleda upravo ovako.
Replika poštovanog zastupnika Kuzmanića.
Zastupnice Peović hvala vam. Naime, jasno mi je što želite reći, ali daj se odlučite samo u nečemu. Ne može u Hrvatskoj biti jeftinije isplatiti porez na dobit nego zaposliti novog djelatnika. Znači pričamo o IT industriji su plaće prilično visoke. Znači ili ćete sniziti cijenu troška radne snage odnosno poreza na zaposlenike ili ćete povećati stopu poreza na dobit. Onako kako ja vidim i kako ja smatram mislim da bi se trebala smanjiti cijena poreza na radnika, znači to je ključ rješenja. A ovo što ste rekli što se tiče prihoda i dobiti onda u zakonu samo navedite naplaćuje se porez na dobit ukoliko se ne može utvrditi dobit naplaćuje se toliki i toliki iznos poreza po visini prihoda koju tvrtka ostvari u Hrvatskoj. Eto to je to.
Poštovana zastupnica Peović.
Dobro. Što se tiče ovog drugog ne znam u čemu je problem da se to definira ovako sa prihodima moram priznat. Meni se čini da tu nema nekih problema s obzirom da već imamo te podatke, znači mi njih možemo locirati za razliku od dobiti meni se čini da tu nema možda nekog razloga za argumentaciju. Al dobro sad smo otišli široko i na neke druge probleme. Što se tiče same cijene rada, nažalost dakle mi smo tu negdje na sredini. Po statistici, europskoj statistici naša cijena rada i radnika i izdvajanja znači nisu nešto bitno viša nego kod drugih zemalja u Europi. E sad, postoji niz načina na koji mi možemo poboljšati svoju konkurentnost. Moja argumentacija i argumentacija Radničke fronte je da je najgori oblik konkurentnosti ta tzv. interna devalvacija koja kod nas dolazi stalno kao primarni i prvi model znači konkurentnosti, a to je snižavanje cijene rada. Možda je, ali ovo je isto tako jako važno što ste vi sami rekli IT industrija uglavnom sa državom.
Hvala. Slijedeći Klub zastupnika bit će onaj HDZ-a u ime kojeg će govorit poštovani zastupnik Miro Totgergeli, izvolite.
Hvala potpredsjedniče HS, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Ovaj prijedlog zakona napisan na 6,5 stranica i 15 članaka temelji se na inicijalnom prijedlogu Europske komisije iz 2018.g. o zajedničkom sustavu poreza na digitalne usluge kojim se oporezuju prihodi od pružanja određenih digitalnih usluga. Tada je Vlada RH na radnim tijelima Vijeća EU zauzela stajalište kojim podržava navedenu inicijativu u vidu privremenog rješenja odnosno do donošenja globalnog rješenja oporezivanja digitalnog gospodarstva na razini OECD-a. Prema ovom prijedlogu zakona, kao i onom inicijalnom Europske komisije oporezivalo bi se prvo stavljanje na digitalno sučelje oglašavanja usmjerenog na korisnike tog sučelja, stavljanje višestranog digitalnog sučelja na raspolaganje korisnicima kojima se omogućuje pronalaženje drugih korisnika i njihova međusobna interakcija, te kojim se pored toga može omogućiti pružanje i isporuka robe ili usluga izravno među korisnicama. I treće, prodaja prikupljenih podataka o korisnicima i podataka nastalih aktivnostima korisnika na digitalnim sučeljima. Naglasak prijedloga Europske komisije bio je na privremenom porezu kojem je namjera bila osigurati da aktivnosti koje se trenutno ne oporezuju odmah počnu donositi prihode državama članica EU. Ujedno bi navedeni porez pridonio i tome da se izbjegnu jednostrane mjere za oporezivanje digitalnih aktivnosti po nacionalnim rješenjima i na taj način štetilo jedinstvenom tržištu. Od samog početka rasprave na razini EU naša Vlada se zalagala za globalno rješenje jer smatra da jednostrane mjere unose distorziju na tržištu EU te narušavaju tržišnu konkurenciju, upravo iz navedenog razloga nije se na nacionalnoj razini krenulo u iniciranje prijedloga Zakona o oporezivanju digitalnih usluga. U zakonodavnoj rezoluciji Europskog parlamenta iz 2018.navedeno je da je prijedlog Komisije privremeno rješenje i ako se ne postigne dogovor o sveobuhvatnom rješenju sa OECD-om Europska komisija treba iznijeti prijedlog na razini EU kako bi se izbjeglo da države članice umnožavaju svoja pojedina rješenja. Zbog velike složenosti problema kao i utjecaja pandemije bolesti covid-19 napredak na međunarodnoj razini u sklopu OECD-a je na neki način usporen pa je prolongiran do sredine 2021.g. odnosno očekuje se da će u lipnju 2021.postići se neki konsenzus koji bi onda imao za cilj uvođenje najkasnije do 1.siječnja 2023.ovog poreza. Na zahtjev o dostavi očitovanja na pismo namjere Europske komisije vidimo da je Vlada RH izrazila potvrdan stav o potvrđivanju inicijative o predstavljanju novog prijedloga o digitalnom nametu za lipanj 2021.g. Uzevši u obzir da Europska komisija planira 2021.u lipnju iznijeti prijedlog za digitalni namet te da se također u lipnju očekuje postizanje međunarodnog konsenzusa na donošenju globalnog rješenja, klub HDZ-a smatra da u ovom trenutku nije oportuno preuzimati unilateralne mjere za uvođenje nacionalnog poreza na digitalne usluge sukladno navedenom prijedlogu zakona. Također smatramo da je potrebno procijeniti krajnje učinke uređenja poreznog tretmana digitalnih usluga koji se predlaže predmetnim zakonom s obzirom na činjenicu da su upravo nositelji malog gospodarstva korisnici tih proizvoda i usluga s trendom povećanja opsega korištenja istih te da postoji opravdana bojazan da bi takva promjena zakonodavstva mogla rezultirati povećanjem cijena usluga od strane velikih poreznih obveznika davanjem digitalnih usluga. Znamo da je upravo ova Vlada u protekle četiri godine u prošlom sazivu, a i sad nastavila sa poreznim reformama i one rasprave koje smo danas ovdje čuli vezano uz poreze na cijenu rada koje utječu na cijenu rada upravo je u vrijeme ove Vlade taj porez više smanjen nego što je to možda nekoliko Vlada prije toga odradilo. Prema tome smatram da je jedna tendencija koju imamo smanjenja svih poreznih davanja da je dobra i pokazala se možda nije opet referentna prošla godina, ali 2019., kad smo ustvari iako smo 2019. imali manje stope poreza nego 2018. ustvari skupili više sredstava u proračun temeljem poreza nego godinu prije kada smo imali stope veće. Prema tome da je ta činjenica da je nužno da bi skupljali sredstva uvođenje uvijek nekih novih nameta ili poreza ne znači da će polučiti dobar rezultat jer može ubit gospodarsku aktivnost. Nekad upravo suprotno, a to se i pokazalo kroz djelovanje naše Vlade u prošlom i ovom sazivu da smanjenje poreza potiče gospodarsku aktivnost i ukupni efekt je puno bolji nego obrnuto. Slijedom svega iznesenog klub HDZ-a neće podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Sada će ponovo u ime predlagatelja govoriti poštovana zastupnica Katarina Peović. Izvolite.
Pa evo mislim da je već sve odgovoreno sad bi to bilo ponavljalo onoga što sam već rekla prije, ali samo kolega Totgergeli 40 stranica ovog zakonskog prijedloga, ja ne znam gdje ste vidjeli 6,5 stranica. Možda ste čitali neki drugi dokument, ali ovdje je 40 stranica.
Imamo repliku poštovanog zastupnika Totgergelija.
Hvala potpredsjedniče. Poštovana kolegice. Morate me i slušat kada govorim, rekao sam da je zakon napisan na 6,5 stranica i 15 članaka. Ja ako u ovom prijedlogu koji ste donijeli stvarno ima 6,5 stranica i 15 članaka, sad možemo to brojit jedanput, dva put, tri put, četiri put ali stvarno je to tako. Hvala.
Poštovana zastupnica Peović.
Dobro, čak sam zakon, zakoni nemaju baš puno stranica, ima sedam stranica, ali dobro. Mislim da je ta primjedba od 6,5 stranica bila stvarno nepotrebna jer zakoni obično nemaju 40 stranica, ali objašnjenje je jako važno i tu se mogu složiti sa nekim čestim primjedbama i s vaše strane koje dolaze kada dobijete zakonski prijedlog kojeg odbacujete, ali on ima obrazloženje na jednoj jedinoj stranici, znači to nije korektno i tu se mogu složiti. Ali ovaj zakonski prijedlog se stvarno potrudio da objasni zašto je to dobar zakonski prijedlog i mislim da se tu ne sporimo i ono što je stvarno tužno je da kad imate dobar zakonski prijedlog, da ga odbacujete samo zato što dolazi od oporbe. To zbilja nije korektno, a i nije u, mislim u funkciji onog što bi mi ovdje trebali raditi.
Hvala. Sljedeći klub zastupnika bit će onaj zeleno-lijevog bloka, a govorit će poštovani zastupnika Bojan Glavašević, izvolite.
Kolegice i kolege, dozvolite mi da na početku ove rasprave ponudim jednu prigodnu definiciju državnosti i suvereniteta, odnosno njihovog razvoja. Mogli bismo reći da je povijest suvereniteta zapravo povijest reimaginacije oporezivanja. To, dakako nije ni jedina, a nije ni najpreciznija definicija, ali je dobra kao okvir za ovu raspravu, raspravu o oporezivanju digitalnih usluga. Prvo želim reći da je ovaj prijedlog itekako na dobrom tragu. Digitalne divove treba oporezivati i da ideja danas predstavlja nekakvo opće mjesto u globalnoj politici. U interesu jasnoće javnosti želio bih naglasiti da se ovaj prijedlog zakona ne odnosi na hrvatske kompanije, odnosno one koje su porezni rezidenti u našoj domovini. Ovaj prijedlog odnosi se na ogromne digitalne divove poput Alfabeta, Amazona, Facebooka i drugih koji su godinama izbjegavali plaćanje poreza, a uredno su zarađivali na teritoriju Hrvatske i drugih zemalja. Ne samo da su putem poreznih oaza izbjegavali plaćanje poreza, nego su odgovorni i za damping cijena kojim su domaćim manjim tvrtkama onemogućavali pošteno tržišno natjecanje. Govorimo o kompanijama čiji su profiti u pandemijskoj ekonomskoj krizi vrtoglavo rasli, to smo čuli od kolegice Peović, dok su radnici u tradicionalnim kompanijama ostajali bez posla, a poduzetnici propadali, jer država, eto, od njih traži mnogo više nego što je razumno, a digitalni divovi prema državi nemaju zapravo nikakvu usporedivu ili srazmjernu odgovornost. Eto. I to smo razjasnili. Čovjek bi pomislio da će Hrvatska slijediti primjer Italije, Francuske, Slovenije i niza drugih zemalja koje su uvele ovakav porez, međutim, naša Vlada i njezin parlamentarni bedem ljubavi, nemojte ga shvatiti kao uvredu, odbijaju prijedlog da se digitalne divove oporezuje i to pravdaju strahom od američkih sankcija. Strah od sankcija, eto, to piše u obrazloženju Odbora za financije. Kakao jadan, kukavički, sluganski stav. Na početku sam rekao da se povijest suvereniteta može gledati kao povijest reimaginacije oporezivanja. Ako je našu Vladu strah ubrati porez jer ih je strah od sankcija, kakva je onda njihova vizija suvereniteta naše domovine? Osim toga, mislite li doista da će SAD Hrvatskoj udariti sankcije zbog, eto, nekakvih 150 milijuna kuna, ne dolara, kuna. Ovo nije kafanska rasprava, ovo je Sabor u koji je Vlada poslala mišljenje temeljeno na neinformiranosti jer da su makar pratili bilo koji ozbiljniji medij, znali bi da SAD unatoč prijetnjama Trumpove administracije nije pokrenuo sankcije protiv Italije i Francuske, koje su ujedno, ako se ne varam, jedine zemlje članice EU kojima su prijetili zbog uvođenja digitalnog poreza. Plašljivim suverenistima, pod navodnicima, iz Vlada i bedema ljubavi u Saboru preporučam da popiju kavu s nekim iz Američkog veleposlanstva ovdje u Zagrebu i popričaju o ovoj temi, o tome kakav je policy Bidenove administracije. Vjerujte mi, ne grizu. Bili su i u Saboru kod nas. I na kraju, htio bih vas uputiti na još jednu kavu s nekim iz udruženja marketinga Hrvatske gospodarske komore čiji je dopredsjednik Petar Pavić prije samo 2,5 tjedna, čini mi se, govorio na webinaru posvećenom tržišnim i zakonodavnim promjenama koje su uzrokovane globalnom dominacijom Bih Techa. Citirat ću njegove riječi, jer mi se čini da vam je u ovoj raspravi, o ovom prijedlogu zakona nije problem sadržaj zakona, nego da je problem tko ga predlaže. Dakle, primjerice, brand ili tvrtka iz hrvatske kupuje oglasni prostor na hrvatskom mediju, ali pošto novac prođe kroz Google sustav koji je registriran u Irskoj, hrvatska država iz cijele transakcije u poreznom smislu ne vidi ni kune. S druge strane, brand ne zna koliko je njegovih novaca završilo kod prodavača oglasnih prostora, a medij ne zna po kojoj cijeni je Google prodao njegov oglasni prostor brandu. Problem je i što trenutni porezni zakoni ne prepoznaju virtualno mjesto kao dokaz teritorija na kojem se obavlja kupoprodaja iako je nedvojbeno jasno da se portal čija domena završava nastavkom –hr i na kojem se prikazuje sadržaj na hrvatskom jeziku, nalazi u Hrvatskoj. Dat ću vam još jedan komadić, imamo toliko vremena. No, protiv Googlea se vode parnice pod optužbama da se manipulira tom burzom. Svi mi u struci znamo da moramo imati add server, naravno, najbolje uzeti Googleov jer ako odaberete drugi, nekom magičnom formulom past će vam prihodi i do 30%. dakle samom činjenicom da ste otišli konkurenciji gubite prihode, a kroz te oglašivačke sustave Google zarađuje 100 milijardi dolara godišnje, za hrvatsko tržište je to, uključujući Facebook, oko 20 milijuna godišnje, elaborirao je Pavić. Dakle evo, ako ne vjerujete, ako vam je problem što vam je to rekla Katarina Peović, možda da poslušate nekog iz HGK. To su i ovako i onako mahom vaši ljudi, ne budite luzeri.
Sljedeća, idemo na pojedinačne rasprave pa će govoriti poštovana zastupnica Grozdana Perić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo, kolegica Peović se potrudila zaista napraviti prijedlog sa puno podataka i argumentacije i to se ne može osporiti da se nije napravilo u tom smislu dobar materijal. Ono što je poznato, da digitalno gospodarstvo donosi mnogo koristi građanima a isto tako i trgovačkim društvima. U ovoj pandemiji, COVID krizi zaista to digitalno gospodarstvo i platforme su omogućile puno jednostavnije i lakše i poslovanje i komuniciranje, ali upravo porast tih usluga predstavlja i veći izazov za postojeće sustave oporezivanja. Ja sam napomenula upravo u replici što to znači u odnosu na naš porezni sustav i inače porezni sustav svih država, dakle naš porezni sustav ne poznaje još uvijek nikakvu virtualnu domenu nego poznaje zapravo poslovnu jedinicu ili tvrtku koja ima sjedište na nekom području. Prema tome, zbog čega se onda sama RH zalaže za to jedno globalno rješenje, upravo da ono što je govorio i sam državni tajnik, dakle upitno je kolika je učinkovitost naplate u tim državama koje su vele takve poreze na digitalne usluge s obzirom da je mogućnost porezne naplate tada vrlo upitna i sužena i zapravo instrumenti kojima možemo utjecati kroz Opći porezni zakon su vrlo, vrlo ograničeni. Ono što je važno reći da svi sektori, da nastoje u poreznom sustavu omogućiti da svi sektori plaćaju svoj dio poreza i doprinose funkcioniranju našem društvu. Od studenog 2020., dakle ministri financija su usvojili taj načelni zaključak da se zaista pokrene pitanje povezane sa poreznom politikom a vezano za digitalizaciju i digitalne usluge. Ono što je važno napomenuti, npr. da je u Francuskoj upravo porez npr. 3% i da su države sve koje su uvele taj digitalni porez, tek reagirale odnosno reagirali početkom 2020. ili negdje polovicom 2020., iako se o tome u EU raspravlja puno, puno prije. I ono što je važno za reći, da su recimo u samoj Francuskoj uveli da je tvrtke koje imaju promet veći od 25 milijuna eura i globalno preko 750 milijuna eura, plaćaju tih 3% i po tome su oni trebali naplatiti negdje oko 400 milijuna eura poreza po toj osnovi. Kada usporedite podatke koje je dato ovdje u materijalu gdje se kaže da u SAD-u tvrtke, velike tvrtke kao što su Facebook, Apple, Google itd., imaju prijavljenu dobit od tisuću i sto milijardi dolara i da one plaćaju dobit SAD-u 32,2% a da su prijavile dobit izvan SAD-a preko 738 milijardi dobiti i da su za to platile svega 60 milijarda poreza u inozemstvu, dakle svega 8,4%. Sve to možemo vjerovat i sigurno da je to tako i da nisu dovoljno porezno na taj način obuhvaćeni ali onda možemo isto tako raspravljati o tome kada se govori o tome da li smo konkurentni ili ne i ono što se često brka a to je porez odnosno doprinosi koji se plaćaju na rad [[Upadica Reiner: Hvala.]] a svrstavaju se u poreze a što zapravo nisu.
Imamo repliku poštovane zastupnice Peović.
Hvala, kolegice. Ono što bih ja pitala je, dakle rekli ste naš porezni sustav ne prepoznaje virtualnu domenu ali dakle sasvim je jasno danas da OECD prepoznaje odnosno Europska komisija da čak i Bidenova administracija prepoznaje i tu se uopće ne možemo više ne složiti oko toga, reći ću i ono što smo ovdje komentirali ovako malo usmeno, kad tražite te podatke i skupljate ih, možda bi bilo dobro da vidite i koliko je američkih dolara potrošeno za samo lobiranje tih američkih tvrtki u EU da se ne uvede takav porez, znači moramo biti svjesni da usprkos svemu tome, i lobiranju se došlo do toga da se takav porez mora uvesti zbog poštenog oporezivanja, i to je nešto što je stvarno nesumnjivo više, uopće se ne moramo sporit oko toga. A kad kažete teška implementacija, pa to je na vama da tu implementaciju primijenite [[Upadica Reiner: Hvala.]] i moram reći da to možete napraviti.
Poštovana zastupnica Perić.
Hvala lijepo. Da, zato sam i kazala da je potrebno prije toga i cilj je RH da se postigne i taj globalni dogovor odnosno da onda se paralelno mora ići sa izmjenom Zakona o porezu na dobit gdje bi se onda na taj način moglo zahvatiti i u te domene odnosno virtualne domene i tretirati, porezno tretirati određene subjekte koji bi na taj način mogli i morali, mi imamo porez na dobit nemamo porez na ukupan prihod ili ukupan promet što je onda ovdje direktno u koliziji sa našim zakonima. Dakle, potrebno je puno prije napraviti prethodno određene preduvjete da bi se onda mogao implementirati ovakav ili na ovakav način postavljen zakon.
Poštovani zastupnik Stier ima repliku.
Hvala g. potpredsjedniče. Kolegice Perić čini mi se da konceptualno ne postoji neko nesuglasje oko potrebe oporezivanja digitalnih usluga. Pitanje je naravno kako to implementirati? Stav je Vlade da je najučinkovitije to učiniti kroz jedno globalno rješenje. E sad drugo pitanje kada smo već kod digitalne ekonomije i kada čujemo ljude koji dolaze iz tog sektora, dijelom je i kolega iz SDP-a isto tako na tu temu nešto rekao, da je najveći problem za daljnji razvoj digitalne ekonomije u Hrvatskoj upravo i pitanje poreza na rad i tu mislim da se ipak treba istaknuti porezna reforma koju je Vlada učinila i smjer kojim ide je upravo smanjivanje tog opterećivanja odnosno oporezivanje rada da bi naše onda i na taj način digitalno gospodarstvo bilo konkurentnije.
Poštovana zastupnica Perić.
Tako je, hvala lijepo. Da, nisam stigla to elaborirati, dakle porezne stope poreza na rad se bitno smanjuju i to u više navrata i na svim mogućim razinama, poštujući zapravo metodologiju koju imamo i koju smo zauzeli kao pravilnu kao ispravnu i kao dobru koja u konačnici donosi što kvalitetniju naplatu poreznih prihoda. Ali ono što se brka u javnosti to je upravo da su doprinosi za zdravstveno, za mirovinsko osiguranje porez. To je doprinos svakoga od nas, to je naše osobno pravo koje koristimo izravno kroz zdravstvene usluge ili pravo koje ćemo koristiti kada odlazimo u mirovinu. Prema tome, to je nešto što bi trebalo uspoređivati onda koja su prava recimo u Irskoj zaposlenika na zdravstveno ili koliku ima mirovinu kad odlazi u mirovinu.
Hvala. Sada će u ime predlagatelja govoriti završno poštovana zastupnica Katarina Peović. Izvolite.
Evo prije svega ću iskoristiti da repliciram, da takav porez i takva politika bi uistinu trebali biti dominantna logika da se porezi koriste za zdravstveno, za mirovinsko, za bolji standard svih, ali upravo te korporacije koje mi ovdje hoćemo oporezivati to ne rade, to je ono što mi želimo naglasiti, znači i to treba okrenuti. I sad kad kažete da je moram reći da sam se isto kao i kolega iznenadila na ovakvu argumentaciju da se moramo bojati nekih sankcija Amerike ako uvedemo 150 milijuna kuna poreza na digitalne usluge, to je stvarno šokantno, znači to je stvarno onaj autokolonijalni princip kojeg bi trebali u potpunosti iz naše politike eliminirati. Ali kada to govorimo moram reći da me još jedna stvar u odgovoru Vlade uistinu užasnula, a ovdje je ponovljena od državnog tajnika da kaže da se trebalo bi utvrditi je li uvođenje takvih poreza neopravdano i diskriminirajuće prema američkim tvrtkama odnosno da li će to imati rezultate u sankcijama. Ali već u odgovoru se implicira da je možda to neopravdano i diskriminirajuće prema tim tvrtkama. Pa upravo ovo što ste vi govorili, ne da nije neopravdano i da je diskriminirajuće nego bi te tvrtke trebale snositi onaj teret krize i osigurati onima kojima je stvarno teško da sada žive malo bolje. Ja ću vas zato mislim stvarno užasnuta ovim odgovorom Vlade, podsjetiti na to na koji način mi kad govorimo o tom iskorištavanju tog digitalnog karaktera stjecaja dobiti odnosno stvaranja dobiti. Kada govorim o tom karakteru o čemu mi tu zapravo pričamo i kako smo mi došli do toga da te velike kompanije jesu u nekim prednostima. Znači istraživanje poreznih oaza pokazalo je da su velike digitalne tvrtke uistinu prvaci u utaji poreza. Naime, u usporedbi s tradicionalnim tvrtkama mnogo je lakše manipulirati prijenosom usluga i proizvoda, multinacionalne tvrtke krivotvore cijene po kojima njihove podružnice međusobno kupuju vlastite proizvode i usluge. U istoj korporaciji podružnice iz Irske ili iz Luxemburga skupo prodaju robu i usluge vlastitim podružnicama u Francuskoj ili Njemačkoj i to je utvrđeno, dobit se tako evidentira u poreznim oazama dok se gubici bilježe u velikim europskim ekonomijama gdje je oporezivanje veće, pa i kod nas. Porezne uprave lako mogu razotkriti tradicionalne tvrtke koje prodaju precijenjene fizičke proizvode, međutim digitalne tvrtke manipulirajući cijenama patenata, logotipova, zaštitnih znakova, programa ne riskiraju previše jer njihovu vrijednost teže je procijeniti. Zbog toga u utaji poreza danas oni uistinu prednjače, ne da bi oni bili u neravnopravnom položaju nego zapravo mi bi locirali i to će se desiti prije ili kasnije kako smo svi ustvrdili, ono što je evidentno nepošteno u toj poreznoj logici. U neravnopravnom su položaju ne samo tradicionalne tvrtke kada ovdje govorimo nego i digitalne tvrtke, da ne govorimo o korisnicima tih usluga koje su u neravnopravnoj poziciji. Ako već koristimo usluge velikih korporacija koje nam serviraju reklame, koje naše podatke prodaju onda bismo morali imati nekakav oblik kompenzacije za to jel, to je nešto što je pošteno. Dakle, da me ovaj odgovor stvarno užasnuo jer mi ovdje već impliciramo ne samo da može postojati nekakve sankcije od Amerike nego i da su te sankcije opravdane jer se dovode u poziciju, ne ravnopravnu poziciju američke tvrtke, apsolutno nevjerojatno. Dakle, već sam rekla prije da bi, da je već utvrđeno da bi Apple u ovom razdoblju koje sam spomenula platio nevjerojatno puno veći, veći porez da ovaj digitalni porez postoji. Ali navest ću vam još nekoliko podataka. Znači znakovit je taj primjer Apple-ovog poslovanja i plaćanja poreza u Irskoj to je najpoznatiji primjer koji je pod povećalom Europske komisije od 2013. godine pazite mi ovdje, ovdje je bilo spomenuto 2020. godina, ali 2013. godine je već krenula jedna i kampanja za ravnopravnije oporezivanje tih digitalnih tvrtki. Znači glavna uprava Europske komisije za tržišno natjecanje otkrila je složeni sustav kojem je Irska dopustila da Apple i druge digitalne korporacije od 2003. do 2014. akumulira dobit za koju nije plaćen gotovo nikakav porez. Apple-ova porezna operacija poznata je kao taj dvostruki Irac, jel. U tom razdoblju Apple bi u SAD-u trebao platiti 35% poreza na dobit što u Irskoj iznosi samo 12,3%, međutim niži porez na dobit nije bio jedina prednost poslovanja u Irskoj. Irska je također dopustila svakom europskom ogranku Apple-a da osnuje podružnicu u poreznoj oazi Luxemburg, Bermude itd., na koji može prenijeti sve porezne obveze. Podružnica u poreznoj oazi tada je naplatila Irskoj tvrtki korištenje intelektualnog vlasništva, znači patenate zaštitnih znakova i izvukla gotovo sav prihod ostvaren u zemlji. Apple je ovaj iskoristio za izbjegavanje poreza na dobit od prodaje telekomunikacijskih uređaja u slučaju istih troškova i fizičke izrade zajedno s troškovima rada manji su od 1/5 maloprodajne cijene. Znači u prihod od prodaje iphone-a u vrijednosti od 1.000 EUR-a više od 800 EUR-a može se prikazati kao prihod od intelektualnog vlasništva. Znači to su takve margine o kojima govorimo jel, znači više vrijednost 1.000 EUR-a jednog iphone-a više od 800 EUR-a je plaćeno ili prikazano kao intelektualno, prihod od intelektualnog vlasništva i onda se naplati porez u toj poreznoj oazi odnosno utaji se porez kako bi se pokazala znatno manja dobit ili čak gubitak. Zbog međunarodnog pritiska Irska je 2014. morala ukinuti tog dvostrukog Irca, znači dvostruki irski aranžman i zahtijevati da sve strane podružnice budu njihovi porezni rezidenti. No politička su obećanja ubrzo napuštena i stari porezni režim je produljen strahujući od povlačenja američkih tvrtki i otpuštanja Apple je najveći privatni poslodavac u Corku gdje ima sjedište i oko 6.000 zaposlenih. Digitalne korporacije evoluirale su u najveće svjetske tvrtke to je druga stvar koju treba ovdje napomenuti. Znači evidentno je da oni nisu bili u povlaštenoj poziciji da ovdje govorimo o jako neravnopravnom i nepoštenom sustavu koji je lociran još 2013. godine, ali pazite postoji nekoliko dimenzija takvog neravnopravnog položaja zašto mi ne bismo trebali opravdavati Ameriku jel sa ovim opravdavanjem koje smo dobili od ministarstva da ona ima pravo možda čak na sankcije jer su u neravnopravni položaj uvedene tvrtke, apsurdno stvarno. Digitalne korporacije evaluirale su u najveće svjetske tvrtke u posljednja 2 desetljeća, to znamo. Znači godine 2000. samo je jedna digitalna tvrtka Microsoft bila među 10 najvećih kompanija na svijetu po tržišnoj kapitalizaciji, a danas digitalne tvrtke zauzimaju prvih 6 od 10 mjesta. Ukupna vrijednost 6 digitalnih divova iznosi 7 tisuća 550 milijardi dolara što je skoro 3 puta više od BDP-a Francuske i 124 puta više od BDP-a Hrvatske, da se razumijemo. Koncentracija digitalnih tvrtki na vrhu ljestvice nije slučajna i to je isto stvar ravnopravnog, neravnopravnog odnosa. To proizlazi iz činjenice da je svaki od njih stvorio monopolistički položaj na svom području. Međutim, njihov monopolistički položaj u velikoj mjeri proizlazi iz samog načina stvaranja digitalnih usluga. Znači nije moguće pokretanje neke nove društvene mreže pa se vi možete lijepo tamo svi koncentrirati i napustiti ovu digitalnu mrežu koju ne želite više koristiti zbog reklama i prodaje svojih informacija o korisnicima. Znači pokretanje nove društvene mreže nije moguće jer bi ako bi bila jednake kvalitete recimo kao Facebook otežao bi se nedostatak te kritične mase korisnika koji bi uslugu uopće učinili korisnikom. Dakle, na internetnoj mreži učinak uvelike je moguć prikupljanjem i analizom podataka. Facebook crpi podatke iz postojeće baze korisnika, analizira ih i koristi za poboljšanje svoje usluge. Nova tvrtka na tržištu koja bi se htjela natjecati s Facebook-om bez pristupa Facebook-ovoj bazi korisnika uopće ne bi mogla stvoriti uslugu usporedive kvalitete slične s pretraživanjem weba, Google znači svoj početni uspjeh temelji na kvalitetnom algoritmu za rangiranje rezultata pretraživanja no danas se usporediva kvaliteta rezultata više ne može postići bez pristupa Google-ovoj bazi povijesnih potraživanja. Prikupljanje i analiza podataka tako stvara često nepremostivu prepreku ulasku novih tvrtki u tržište, znači mislim stara priča još od 19-stoljetnog kapitalizma stvaranjem monopola. Mi često ovdje čujemo slobodna tržišna utakmica, ali slobodna tržišna utakmica je u velikoj mjeri mit uzmemo li u obzir ove historijske primjere da se uvijek teži postići jedan tip monopola i monopolnog statusa na tom tržištu. Tako da današnji monopolni položaj digitalnih tvrtki se ne temelji samo na monopolizaciji također podataka već i na monopolizaciji njihove upotrebe. Upotreba podataka u ovom slučaju znači upotrebu velikih podataka za širenje usluga i monetizaciju putem oglašavanja Facebook i Google. Većinu svojih prihoda ostvaruju oglašavanje. 2018. godine te tvrtke su zajedno zaradile petinu ukupnog globalnog prihoda od internetskog oglašavanja udvostručivši taj dio, udio u proteklih 5 godina. Ogroman rast bilježe tvrtke čiji se poslovni modeli temelje na tzv. e-trgovini poput Amazona. Od 2008. do 2016. prosječni godišnji rast prihoda 5 najboljih tvrtki za e-trgovinu je iznosi 32% dok je ukupni sektor maloprodaje u EU rastao u prosjeku za 1% godišnje. Znači već sam navela ove sve silne podatke, u Covid krizi Amazon stječe još veću prednost, znači rast prihoda od 40% u drugom kvartalu '20.-te godine, da ne govorim o Netflixu 166%, Amazonu, Facebooku 100% itd. Tako da moram reći da je ona argumentacija od Vlade ono što me brine. Sasvim je jasno da ćete vi odbiti ovaj moj prijedlog Zakona poreza na digitalne usluge vidjeli smo to više puta u ovom saboru, ova sabornica nije vidjela baš puno primjera da bi se vladajući složili s oporbom, mogu to prihvatiti da tako kažem, ali ono što bismo ovdje morali postaviti kao problem koji se ne bi više trebao ponavljati i stvarno ga moramo, moramo reflektor stavit na takav tip argumentacije, a to je taj autokolonijalni stav naše vlade da su opravdane američke sankcije jer bi se američke tvrtke dovele u nepovoljni položaj. To je nešto šta ljudi koji ovdje sjede u sabornici, ljudi koji su dakle među vladajućima ne smiju nikako tolerirati taj tip autokolonijalizma gdje mi stavljamo sebe u poziciju podređenog subjekta i uopće nemamo kritični odnos, kritički odnos prema takvom tipu argumentacije da mi opravdavamo velike američke tvrtke za koje je već znači apsolutno stvoren konsenzus oko toga da je porez i porezna struktura stvarno išla u prilog tim digitalnim tvrtkama i više čak niti Bidenova administracija to ne može ignorirati i pristaje na taj dogovor koji će biti kad-tad postignut, a mi u svojoj argumentaciji koristimo ovakav tip logike da ne samo da se moramo bojat američkih sankcija i kako je lijepo reko kolega Glavašević, pa nigdje nije utvrđeno da su takve sankcije nametnute. Možda je bilo istraga, naravno da uvijek postoje pritisci na međunarodnoj razini, ali nikad nigdje nismo vidjeli da neko stvarno pati od takvih sankcija. Ali još gore od svega, mi ne samo da se nećemo dovest u poziciju da takve sankcije mislim nam se nametnu, što uopće nije realno očekivati, nego mi u argumentaciji tumačimo i opravdavamo našu vladu koja neće uvesti takav porez, argumentom da bi se američke mogle dovesti u nepovoljan položaj. Dakle, to je stvarno nešto što imamo u nizu argumentacija, u nizu političkih opravdanja. Neću ovdje spominjati covid krizu, mogućnost nabavka lijekova gdje smo doveli sve ljude u Hrvatskoj u nepovoljni položaj zbog takvog autokolonijalnog stava prema europskoj logici, europskoj logici nabavke lijekova. Neću govoriti o luci Rijeka gdje smo raskinuli natječaj zato što je kineska korporacija ponudila najbolju ponudu, a postoji američki i europski intenzivni politički i ekonomski plan da se kineske investicije u Europi srežu i to u zadnjih nekih 2-3.g. i mi pristajemo na takav tip ucjena. Ali ovo, dakle gdje su se apsolutno svi složili oko toga da postoji potpuno racionalan argument da se digitalne divove oporezuje da mi to opravdavamo time da će američke tvrtke bit u nepovoljnijem položaju, to je potpuno neprihvatljivo. Ne prihvatljivo je iz aspekta znači nekog zalaganja za dobrobit svih u ovoj zemlji. Mnogi se vole busati u prsa da su domoljubi, ali ako ovakvu argumentaciju dobivamo od onih koji tvrde da su domoljubi onda stvarno nešto nije u redu. Ne možemo pristati na to i mislim da bi tu stvarno se trebalo podvući crta i da se takav tip argumentacije više niti čuje, niti, niti nudi. Ja kažem, ovaj će vjerojatno zakon bit uveden, ali argumentacija vladajućih je zabrinjavajuća.
Imamo nekoliko replika, prva je poštovanog zastupnika Glavaševića.
Hvala g. potpredsjedniče. Kolegice Peović, možda bi trebalo još jednom adresirati nešto što je kolega Stier u jednoj ranijoj replici načeo vezano za, za jednu konfuziju koja mi se čini da nastaje oko toga na koga bi se ovaj porez zapravo odnosio. Dakle, ovdje ne govorimo o domaćim IT kompanijama, mi ovdje govorimo o digitalnim divovima i ako govorimo o cijeni rada onda možda baš treba reći da su ti digitalni divovi kompanije koje imaju strahovito nepoštene prakse, od „Amazona“ čiji radnici, ima sad već jako puno izvještaja da rade u nehumanim uvjetima, dakle kolko, nije stvar toga da njima smeta visoka cijena rada, nego njima smeta cijena rada, točka. A njihove ostale prakse, kao što je i kolegica rekla, kao što ste rekli kolegice Peović, su vrlo netržišno ponašanje, od preis dampinga, monopolizma, porezne evazije, mislim zapravo stvaranje gig ekonomije, dakle to su stvari koje opravdavaju ovaj porez.
Hvala. Poštovana zastupnica Peović.
Da, ne znam zašto se tu brka i često u argumentaciji navodi da će se digitalne tvrtke, male razvojne digitalne tvrtke u Hrvatskoj dovest u nepovoljan položaj, znači više puta je naglašeno. Ovo je porezno rješenje i zakonski prijedlog poreza na digitalne usluge samo za one najveće, znači uopće mislim tu ne možemo govorit o hrvatskim firmama, niti jedna hrvatska firma neće potpadat pod ovaj zakon. Kažem neke nove firme će još potpast pod taj zakon, zum je kažem negdje na granici kao korporacija i on će bit zahvaćen ovim zakonom vrlo brzo jer mu rastu prihodi i dobit. Ali ovo o čemu kolega Glavašević govori je isto tako jako važno da uzmemo u obzir kada govorimo o tim odnosima snaga. Uistinu riječ je o digitalnom sektoru u kojem je u pravilu riječ o prekarnim Ugovorima o radu, nesigurnim Ugovorima o radu, o snižavanju cijene rada, oni dolaze u Hrvatsku zato šta su našu stručnjaci jeftiniji.
Hvala. Replika poštovanog zastupnika Stiera.
Hvala g. potpredsjedniče. Ne, ne, meni je potpuno jasno na koga se odnosi ovaj zakon jer kao što mi je i jasno da i 20 milijuna EUR-a neće spasiti državni proračun, e dakle budimo i tu do kraja otvoreni. Nego sam govorio o nečem drugom da ako govorimo doista o razvoju digitalne ekonomije i ako hoćete o nekom ključnom doista pitanju općenito za razvoj našeg gospodarstva onda je smanjiti porez na rad. E i upravo porezna reforma koju je vlada provodila i politiku koju provodi ide upravo u tom smjeru i to je učinila i vi ste to kritizirali, imate drugi koncept, želite veliku državu, želite skupu državu, u redu, to je vaša ideologija. Ali upravo što je ovo hrvatska vlada napravila je smanjiti porez na rad jel to povećava konkurentnost i omogućava razvoj.
Poštovana zastupnica Peović.
Dobro, ajmo još jednom ponoviti. Znači porez na rad je smanjen, ali najviše za one koji imaju najveće, najveće plaće. Znači to je preko 30 000 kn, oni koji imaju preko 30 000 kn, oni su dobili najveći poreznu olakšicu. To je peta Marićeva porezna reforma. Nakon 5 reformi, ako snižavanje poreza onima koji imaju najveće plaće, nije polučilo uspjeha, hoćete napraviti 6., hoćemo im još smanjiti plaće? Znači flat rate. Svima isto. Ono što mi zahtijevamo, nije ono što ste vi sad pojednostavljeno pisali, ono što zahtijeva Radnička fronta je progresivno oporezivanje, progresivno oporezivanje gotovo civilizacijsko načelo da oni koji imaju najmanje plaće, da se njima plaće povećaju, vi ste napravili upravo suprotno, i to 5 puta ste napravili upravo suprotno. Ja mislim da nakon 5. put bi već trebali vidjet da snižavanje poreza za najbogatije [[Upadica Reiner: Hvala.]] nije uvelo investicije i nije povećalo privredni rad.
Slijedeća replika je poštovane zastupnice Perić, izvolite.
Hvala lijepa, poštovani potpredsjedniče. Kolegice, u svojoj argumentaciji govorili ste o tome kako je monopolizirano tržište odnosno najveće IT tvrtke dolaze upravo iz SAD-a, jel, počevši od Applea, Googla, Amazona itd. Pa kad govorimo o tome, vi ste svjesni situacije kada je pao sustav npr. Facebooka ili Googla, što to znači za poslovanje u cijelom svijetu. Prema tome, kada napiše da je posljedica ovoga moguće nekakve implikacije koje jesu, to nije iz straha da mi nismo dovoljno suvereni u ovoj svojoj državi, nego zaista onda brinemo o cjelokupnoj ekonomiji, o pravičnom i pravilnom zahvaćanju poreznim prihoda odnosno dobiti odnosno onoga što je zapisano i što nije do sada generalno riješeno u sustavu EU-a.
Poštovana zastupnica Peović.
Pa ne znam, mislim da Hrvatska ne bi trebala brinuti za Googlove i Facebookove servere, da nam to ne bi trebala bit primarna briga, u Hrvatskoj bi primarna briga trebala biti kako da poboljšamo život svih i to najviše onih najsiromašnijih a upravo znači porezima za najbogatije, možete poboljšati status onih najsiromašnijih. Kad ovdje govorimo o nekoj slobodnoj tržišnoj utakmici koja se isto u odgovoru navodi kao važna, koju treba cijeniti kao zjenicu oka svoga, onda treba isto tako reći gdje se mi nalazimo u toj slobodnoj tržišnoj utakmici i upravo smo na začelju. Znači, radimo jedno te isto 30 g. i očekujemo da ćemo sa istim reakcijama dobiti neke druge rezultate. Ja ne znam stvarno šta bi još trebali digitalnim divovima, dati porezne olakšice možda, evo napravili smo to za digitalne nomade, možda bi trebali njima jer jedino što mi radimo prema tom razvijenom zapadu je da im omogućavamo da koriste našu infrastrukturu bez da plaćaju porez.
Hvala lijepo, time bi zaključio raspravu o ovoj točci a o njoj ćemo glasovati kad se steknu uvjeti. Mi ćemo time ujedno i završiti današnji rad, nastavit ćemo sutra, u četvrtak, 6. svibnja u 9 i 30 i prva točka bit će Konačni prijedlog Zakona o službenim kontrolama i drugim službenim aktivnostima koje se provode sukladno propisima o hrani, hrani za životinje, o zdravlju i dobrobiti životinja, zdravlju bilja i sredstvima za zaštitu bilja, drugo čitanje, P.Z.E. br. 98. Želim vam ugodan ostatak poslijepodneva. [[SJEDNICA PREKINUTA U 13,37 SATI]] [[NASTAVAK NAKON STANKE U 13,03 SATI]] Poštovane kolegice i kolege, sad ćemo, kao što je predviđeno, preći na iznošenje stajališta u ime kluba zastupnika i nezavisnih zastupnika i prvi će u ime Kluba zastupnika Domovinskog pokreta govoriti poštovani zastupnik Daniel Spajić, izvolite.