Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Pred vama se nalazi Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi, hitni postupak. Ja bih odmah u početku rekao zašto smo se bili odlučili za hitni postupak, al ako uz ove rasprave se dobije ovaj druga informacija, mi možemo ići u dva čitanja. Mislim da bi to bilo još kvalitetnije. Išli smo zato što smo 5.rujna donijeli Uredbu temeljem Zakona o ovlasti Vlade RH da uredbama uređuje određena pitanja i ta uredba je vrijedila do 31.12. i zbog toga smo bili intencija, prvobitna intencija da ovaj zakon donesemo do kad vrijedi ta uredba, međutim ukoliko se iz rasprave utvrdi da je potrebno i drugo čitanje. svakako smatramo da mi možda još zakon bio puno kvalitetniji ako ga još možemo do tog drugog čitanja doraditi tako da bi molio odmah i mi ćemo biti odmah vrlo, vrlo brzi da početkom siječnja damo zakon u drugo čitanje tako da ako se iz rasprave taj dio od vas [[Upadica Stazić:Oprostite zamjeniče, ovaj Zakon je u hitnoj proceduri. Znači vi sad povlačite hitnu proceduru i idemo u dva čitanja. Dobro tako da bude kolega jasno.]] Da. Znači dana 28.rujna 2012.godine Hrvatski sabor je jednoglasno donio Zakon o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi. Postupak predstečajne nagodbe odmah postupa na snagu došao je u središte pozornosti javnosti s obzirom da je veliki broj dužnika zadovoljavao uvjete za pokretanje tog postupka te time svakako od velike važnosti za sve gospodarske subjekte na domaćem tržištu a i šire kada se nalaze u ulozi vjerovnika. Imajući u vidu da je zakonodavac predvidio potpuno novu formu postupaka znači jedna mješavina upravnog i sudskog postupka te činjenicu da se tek s prvim primjenama zakona počelo otvarati pojedina pitanja, osnovni zakon koji sadržava negdje 89 članaka i do donošenja dakle u 13 mjeseci doživio je tri izmjene. Ja ću samo ukratko o tim izmjenama koje su bile do sada u cilju pojednostavljenja postupka i smanjenja troškova. Propisuje se da dužnik je bio prva izmjena, prilaže revizorska izvješća o procijenjenoj vrijednosti društva te se određeni pravni učinci i pravne posljedice ne prijavljivanja tražbina te pokrenutih ovrha, parničnih ili upravnih postupaka, znači jasnije se taj dio definirao. Kroz drugim izmjenama smo radili zakon jer smo ga usklađivali sa rokovima plaćanja kada je, imali smo i rok lipanj 2013.godine a vezano je za usklađenje rokova plaćanja sa zakonodavstvom EU, znači to je taj druga izmjena. I ova treća izmjena koja se odnosi da se prilagođavaju rokovi za dostavu izmijenjenog plana financijskog restrukturiranja uz istodobno omogućavanje dužnika da taj izmijenjeni plan financijskog restrukturiranja detaljnije i preciznije prepisuje te još određene korake. Zašto sam rekao ovaj uvodno o ovim izmjenama, zato što su brojne nekakve kritike kako ovaj zakon donosi određenu pravnu nesigurnost i kako je on već doživio u samoj njegovoj primjeni dosta izmjena. Moram reći da s obzirom da jedino smo u ovome Visokome domu imali punu podršku kod ovoga zakona i to vam stvarno zahvaljujem jer prilikom donošenja nekih novih načina restrukturiranja dugova poduzeća ovo je potpuno jedan novi način, znači izvan sudskoga da se kroz jedan upravni postupak dogovorno vjerovnici dogovore na koji način će restrukturirati poduzeću. To je bila jedna novina i ta novina svakako i u toj jednoj primjeni njihovoj, toj primjeni svakako je izazivala određene nedoumice ajmo reći nedovoljno jasna određena rješenja i zbog toga je ključni razlog bio ovolikih broj izmjena. Ono što je novina u ovoj sada izmjeni je da se točno sada propisuje tko podnosi prijedlog za pokretanje stečajnog postupka jer do sadašnja formulacija mogla je dovesti do različitog tumačenja tako da je propisano da prijedlog podnosi FINA Financija agencija odnosno nagodbeno viječe. točno, znači točno smo definirali u zakonu, znači tko podnosi ukoliko se ne ispune uvjeti u predstečajnoj nagodbi da FINA zapravo pokreće cjelokupni taj postupak stečaja, ona ga pokreće kada se netko javio u postupak predstečajne nagodbe. Također, dopunjuje se sadržaj izvješća o financijskome stanju i poslovanju dužnika dodavanjem popisa svih postupaka parničkih, upravnih, ovršnih, postupaka osiguranja koje dužnik vodi prema trećima. Znači navedena promjena bila je nužna kako bi sudionici postupka predstečajne nagodbe odnosno svi dužnikovi vjerovnici imali uvid u njegovo cjelokupno financijsko stanje te obveze koje prema njima ima treća osoba koja potencijalno mogu biti presuđene odnosno okončane u njihovu korist. Ovo je također ajmo reći još malo pojačavanje ove pravne sigurnosti kada netko otvara postupak predstečajne nagodbe da zna, znači i nekakve njegove vanbilančne obveze i to je krucijalno prilikom samog podnošenja smo rekli da on još navede taksativno znači njihove obveze parnične, ovršne ili razne postupke koje vode pred drugim tijelima. Također ono što je najbitnija novina u ovome dijelu da se prilagođavaju rokovi za dodjelu izmijenjenog plana financijskog restrukturiranja na način da se postojeći rok od 30 dana skraćuje na 15 dana da bi ostali unutar tih rokova uz istovremeno omogućavanje dužniku da nakon ročišta za glasanje na kojem plan nije izglasan izmijenjeni plan financijskog restrukturiranja do novog ročišta za glasovanje prilagodi kako bi se dogovorio sa vjerovnicima. Znači to je ona novina gdje dajemo ovome još postupku još jedan, još jednu mogućnost da se vjerovnici i dužnik usklade oko plana financijskog restrukturiranja. Ovo nam je pokazala praksa pogotovo kod velikih dužnika da oni u prva dva ajmo reći ta koraka se još nisu dogovorili na koji način će izgledati poduzeće. I onda to nam se događalo i zbog toga smo donijeli i ovu uredbu da su nam velike kompanije do preko 1000 zaposlenih, da je jednostavno ta proceduralna bila još potreba da se još jednom taj izmijenjeni plan dogovori da ne bi kompanije odlazile u stečaj, da se oni još jednom dogovore ali bitno je da rokovi nisu probijani da smo zapravo skratili sada sa 30 na 15 dana za ovaj postojeći a da damo kroz ovih drugih 15 dana još jednu mogućnost da se oni dogovore tako da ne bi kompanije zbog te proceduralne ajmo reći formalnosti odlazile u stečaj. Također se detaljnije i preciznije se propisuje postupanje financijske agencije glede evidentiranja izvršavanja zaprimljenih osnova za plaćanje na teret dužnika a ovisno o tome kaka je osnova za plaćanje nastala i kada je takva zaprimljena u očevidniku za plaćanje. Tako je npr. određeno da će se osnove za plaćanje zaprimljene nakon određivanja privremene mjere, znači privremena deblokada dužnikovih računa u očevidniku zaprimiti i evidentirati ali neće se izvršavati jer rekli smo da u tom dijelu pogotovo ako su stare nekakve obveze da se, da ne remeti sam taj postupak predstečajne nagodbe. Time se još dužniku omogućuje deblokada računa i nastavak poslovanja a ovrhovoditelju pruža zaštitu od zloupotrebe i zadržavanja znači podnesenog reda u slučaju da se postupak predstečajne nagodbe ne otvori. Znači to je još jedna ajmo reći olakšica prilikom provođenja postupka. Također ono što je dodano u ovim izmjenama da se, omogućava se zaprimanje osnova za plaćanje vjerovnika prioritetnih tražbina i nakon otvaranja postupka predstečajne nagodbe kako se ti vjerovnici ne bi doveli u nepovoljniji položaj budući da ne prijavljuju svoje tražbine u postupak predstečajne nagodbe. Ujedno se onemogućava dužniku izbjegavanje plaćanja prioritetnih tražbina. Znači šta smo htjeli sa ovim člancima? Htjeli smo još jače pojačati prioritetne tražbine radničkih potraživanja jer one su do sada rekli, mi smo rekli da oni radnici koji su u tom postupku predstečajne nagodbe oni ne moraju prijavljivati svoj taj proces u postupak predstečajne nagodbe nego da oni se automatski, da oni automatski vrijeme kao prioritetne tražbine. I ovdje je bilo do sada da se do otvaranja postupka predstečajne nagodbe da se te prioritetne tražbine radnika moraju prijaviti. I onda postavlja se pitanje što ako oni utom trenutku su, do otvaranja ne prijave da ne bi kasnije gubili pravo. Ovdje smo omogućili radnicima da sve njihove, njihove prioritetne tražbine se mogu zapravo i u tom dijelu i prijaviti nakon cjelokupnog postupka, znači i za vrijeme i nakon otvaranja postupka. Te ono što se još ovim izmjenama dodaje da se u postupku sklapanja nagodbe pred trgovačkim sudom Republiku Hrvatsku zastupa državno odvjetništvo. To je ono što nismo imali u ovim prvim čitanjima, tako da u ovom dijelu Republiku Hrvatsku zastupa državno odvjetništvo, to je dodatna, te je vezano za trošak predstečajne nagodbe. Do sada se moralo predujmiti taj iznos, a sada smo rekli da u skladu zajedno sa Ministarstvom pravosuđa smo dogovorili da će na drugi način će se pokrivati ti određeni troškovi. I onda smo … [[Govornik se ne razumije.]] za male poduzetnike koliko su to veliki troškovi, za srednje i za velika poduzeća. Ja bih ovdje još samo kratko rekao kakvi su financijski učinci ovoga zakona. Znači do jučerašnjeg dana zaprimljeno je 5632 prijedloga. U tih 5632 prijedloga prijavljeno je 50,9 milijardi kuna. I u tim poduzećima je zaposleno 43 tisuće 836 radnika. Znači oko 44 tisuće radnika je kroz ovih 5632 prijedloga. Ono što mi smatramo kao velikim, znači preko 10 milijuna kuna koji su značajni, imaju vrlo velik broj zaposlenih je 589 prijedloga je u njima i kod njih je prijavljeno 46,2 milijarde kuna ili čak 91% svih prijavljenih tražbina ili kod njih je zaposleno 30 tisuća 388 radnika. Otkako je u primjeni ovaj Zakon o financijskom poslovanju vidljiv je njihov utjecaj na dio nelikvidnosti jer znate da je on negdje bio u rujnu 2012. negdje oko 44,5 milijardi, on je s današnjim danom znači 30.11. sa prije nekoliko dana nelikvidnosti i dalje kontinuirano pada, mjesec za mjesec i on je oko 34 milijarde kuna. Bitno je reći da prije primjene zakona imali smo oko 72 tisuće blokiranih poslovnih subjekata, danas imamo još uvijek 60 tisuća, znači oko 10 tisuća poslovnih subjekata je manje. Međutim, svakako je bitno da je dosta manji broj radnika koji radi u takvim blokiranim poduzećima. Da bi vidjeli kakav je učinak ovog procesa predstečajne nagodbe mi sada smatramo da smo većinu toga već u ovoj godini dana odradili. Od ovih nekih 50,9 milijardi kuna riješeno, znači prihvaćen je plan predstečajne nagodbe i on sad ide ili su na sudovima ili ih sad sudovi potvrđuju. 22,6 milijardi, znači od 50 već 22,6 milijardi je riješeno znači njihovih ukupnih obveza i preko 22 560 radnih mjesta je u tim kompanijama kojima je prihvaćen plan restrukturiranja, odnosno govorimo oko 1200 poduzetnika. Znači govorimo od ovih 5600, 1200 je prihvaćenih, međutim 3097 postupaka je odbačeno i u njima je prijavljeno 8,6 milijardi kuna, znači i u tim poduzećima je bilo zaposleno oko 4300 poduzeća. Znači ta poduzeća su otišla u stečaj i to je ono što smo rekli da FINA pokreće stečaj. Kada govorimo gledajte od 5630 poduzeća mi smo 80% postupaka predstečajne nagodbe riješili i kad vidite onaj koji se trebao restrukturirat u ovih godinu dana se ajmo reći restrukturirao i sada ide dodatni korak. Znači mi smo u ovom prvom koraku ajmo reći stabilizirali ta poduzeća i to je on što sada dalje njima fali da oni nastave … je dodatni taj kapital i obrtna sredstva od banaka i to je ono što pokušavamo i kroz HBOR i kroz equity fond da oni kad su očistili recimo svoje bilance i dogovorili se svi vjerovnici da oni dalje počnu krenuti sa svojim poslovanjem. Čisto da vam kažem primjer usporedbe predstečajni i stečajni jer jedni i drugi zapravo rješavaju probleme vjerovnika i naplate njihovih potraživanja. Usporedbe radi u stečajnom postupku od '96. do 2012. godine postupak namirenja tražbina Republike Hrvatske je 10%, znači 10% svih tražbina Porezna uprava koje je imala je naplaćeno. Tražbina radnika je 32% su radnici naplatili svoje tražbine, znači od 1,9 milijardi kuna ukupno utvrđenih tražbina radnika 615 milijuna kuna su radnici naplatili. A ovdje govorimo u ovome postupku predstečajne nagodbe da su radnici prioritetne tražbine i da poduzeće ne može dalje nastaviti poslovati ukoliko se, znači oni ne mogu ni otpisivati svoja potraživanja i oni moraju biti 100% naplaćena. Govorim o predstečajnoj, znači 100% naplata potraživanja radnika ili ne može ili ide u stečaj. Stečajevi su nam dali 32%. Sačuvano je samo 11% radnih mjesta, znači ona poduzeća koja su krenula u stečaj 21 781 zaposlenih je radnika bilo kod onih poduzeća koja su išla u stečaj, 2300 radnika je ostalo radit, znači oko 11% radnih mjesta. Vidite 2000 ostalo kroz stečajeve, a već sada u ovoj godini dana preko 22 000 radnika je ostalo raditi kroz ovaj postupak predstečajne nagodbe. Da bi vidjeli kakva još ta struktura naplate odnosno kako je loša kažem da npr. u 2012. godini je prijavljeno u stečaj 3,5 milijarde kuna u stečajevima, naplaćeno 78 milijuna kuna Porezna uprava, pazite koji imaju i sve ove instrumente. Znači 78 milijuna kuna od 3,5 milijarde Porezna uprava … u 2012. godini kroz stečaj, u 2011. od 920 milijuna kuna naplaćeno 568 milijuna i u 2010. od negdje 1,5 milijardi naplaćena 74 milijuna. Znači vi vidite koji je postupak naplate tražbina Porezne uprave u odnosu na ovaj dio gdje smo rekli da je ona minimalno 30% kroz postupak predstečajne nagodbe. I prema evidencijama Ministarstva financija Porezne uprave je trenutno otvoreno više od 100 stečajeva, postupaka koji traju duže od 5 godina i u kojima je iznos prijavljenih tražbina Ministarstva financija oko 628 milijuna kuna. Od toga je do sada naplaćeno 40 milijuna kuna. Tako da vam dajem usporedbu postupka što se napravilo u godinu dana kroz ovaj upravni postupak koji u konačnici potvrđuje sud i šta se zapravo napravilo kroz stečajeve cijelo ovo vrijeme. Kada govorimo o tome da li će se svi naplatiti i to vjerojatno će danas dosta toga biti da se mali neće naplatit, to je istina. Uvijek postoji mogućnost otvaranja stečaja kod malih poduzeća, ako misle da će bolje zaštitit svoja potraživanja, da neće puno zaštitit kroz taj dio predstečajne nagodbe imaju uvijek … mogućnost stečaj. Međutim, uvijek to morate voditi računa da u stečajevima najviše se naplaćuju oni koji imaju različite vjerovnike odnosno banke. Pazite, kada su banke u stečajevima banke nisu mogle naplatit 30% sa … pravima, država u stečajevima 10%. U ovim slučajevima govorim generirano kada su još bile, kada se 2007. nešto moglo prodati i 2008. kada je bilo tržište. A kad govorimo o 2011. da se u stečajevima vidite u '12. 2% naplati država onda vidite koliko je neefikasan taj sustav zaštite vjerovnika kroz postupak stečaja. Kroz predstečaj je dogovorno, uvijek je to cijelo vrijeme govorimo o dogovornoj volji dužnika i vjerovnika da probaju restrukturirat. Znači nikoga se ne prisiljava u tom dijelu da mora sudjelovati, odnosno svatko može otvoriti stečaj ako smatra da će svoja potraživanja zaštititi bolje kroz stečaj nego kroz predstečajnu nagodbu. Još jednom kažem, iako ovaj zakon je doživljavao brojne izmjene vama zahvaljujem jer ste vi ovaj zakon jednoglasno podržali i mislim da je ovo jedinstveni zakon za restrukturiranje privrede, da nema veze, često se u javnosti govori o ovim i onim poduzećima, mislim da je vaša podrška bila značajna da nastavio s ovim zakonom i ovaj zakon sad pokazuje nekakve rezultate. Ako ga treba dorađivat, dorađivat ćemo ga i zajedno s vama. I zato danas očekujemo od vas jako konstruktivnu i dobru raspravu jer je i do sada bila kod ovoga zakona i mislim da ovome zakonu trebamo pristupiti na način na koji način pomoći u restrukturiranju hrvatske privrede, da je … važan zakon i da evo tu smo u primjerima da smo prvi na regiji da na ovakav način restrukturiramo privredu i da već druge zemlje pokušavaju kopirati ovaj naš model. Zahvaljujem.
Zahvaljujem zamjeniku ministra. Prelazimo na replike. Prvo poštovani kolega Franko Vidović. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Zamjeniče ministra, pomoćnici ministra. Dakle evo ja moram reći što se tiče pravne nesigurnosti, prvo pokazao se ovaj institut kao potpuno opravdan onda kad smo ga donosili i dobro da smo ga donijeli jednoglasno, on pokazuje svoje rezultate i jasno kao novi institut da pokazuje i svoje mane određene, ali to ćemo poboljšavat, to nije pravna nesigurnost, to je jednostavno poboljšavanje jednog instituta koji je u potpunosti novi. Ali sa druge strane, meni je žao takav institut nije postojao i prije, odnosno kad ste spomenuli stečajeve, kod mene postoji … sa kojom su upoznati evo mislim i kolega Šuker koji je isto pokušavao taj slučaj riješiti. I vi ga danas pokušavate riješiti. To je stečaj koji traje nekakvih 12, 13 godina, ne znam ni ja više gdje ni radnici ne naplaćuju svoja potraživanja, gdje država ne može naplatiti svoja potraživanja tako da je to jedna gotovo pa bezizlazna situacija i to je ono što se naziva ne pravna nesigurnost nego to je posvemašnja nesigurnost svih u tom procesu i države i radnika i vjerovnika, svih kompletno. Dakle, sa druge strane također imam situaciju autotransporta Šibenik, gdje je također pokrenut stečaj i također imamo sad situaciju da to već traje nekakvih godinu dana zbog hrvatskog pravosudnog sustava i zbog situacije u njemu, na žalost. Tu postoji čak i zainteresirani investitor, hajmo ga tako nazvati, odnosno partner. Međutim, cijela situacija stoji. Eto toliko, hvala vam.
Na repliku odgovara zamjenik ministra Boris Lalovac.
Zahvaljujem. Vrlo kratko. Ovo je dobro što ste postavili pitanje. Primjer Autotransporta Šibenik već godinu i pol dana otvoren stečaj, nije se pomaklo ništa. Nisu čak došli na skupštinu vjerovnika. Mi smo kroz postupak predstečajne nagodbe već tri autotransportna poduzeća riješili, planovi prihvaćeni. Čazmatrans Vukovar je kompanija koju smo restrukturirali, koji je plan prihvaćen, ljudi rade, izuzetno su zadovoljni, ostavljena radna mjesta. Autotransport Karlovac također kroz predstečajnu nagodbu prihvaćen plan, ljudi rade, mogu krenuti u nove investicije. Autotransport isto Otočac. Tri autotransporta smo riješili kroz predstečajnu nagodbu, pokazali smo da možemo u 120 dana restrukturirati kompaniju, dogovorit se s bankama da krenu dalje. Autotransport Šibenik na žalost godinu i pol dana. Hoće li on doživjeti sudbinu ove Revije koja radi na žalost više od 20 godina, ni jednu kunu država nije naplatila od Revije, ni radnici, ni država. Tako da se na ovakvim eklatantnim primjerima pokazuje da ovaj zakon kakav god je manjkav ipak se brine za radna mjesta ljudi koji rade u tim kompanijama. Zahvaljujem.
Druga replika, kolegica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Zamjeniče ministra financija vi ste suodgovorni za donošenje proračuna koji smo donijeli, tj. većina donijela jučer. Rekli ste da ste zadovoljni efektima ovoga zakona, pa vas ja moram pitati hoćete li vi do kraja godine morati zaista proglasiti i stečaj Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta jer vidim da će to jedino riješiti ono što niste osigurali profesorima i nastavnicima. Možda je to smiješno, ali evo ja dobivam čitav niz poruka, zvanja učitelja, nastavnika što će se desiti s njihovim prijevozom, što će se desiti inače sa obavezama prema njima. Iz godine u godinu smanjuje se ovaj proračun. Možda ćemo morati za koji dan donijeti i Zakon koji će početi rješavati njihove probleme. Budući da ste vi zaista suodgovorni za donošenje ovog proračuna, za nedostatak novca u obrazovanju i znanosti, pa možda evo moj prijedlog da jedan takav zakon donesemo i za ministarstva koja ne mogu ispoštovati obveze prema djelatnicima. Možda će i prema tim djelatnicima trebati pojačati njihove tražbine.
Na repliku odgovara zamjenik ministra Boris Lalovac.
Hvala lijepa. Pa mislim, tako je ovo je isto vrlo važno pitanje. Na žalost nije o ovome dijelu danas tema, ali kad govorite o odgovornosti Ministarstvo znanosti što se tiče smanjivanja proračuna vi znate da su oni u ovom dijelu rebalansa probili i ovo što je gospodin jučer Šuker govorio o odgovornosti ministra, probili su taj dio novaca i druga ministarstva su sufinancirala Ministarstvo znanosti koliko mi se čini oko 600, 700 milijuna kuna, a molim vas da to pitanje koje smo bili rekli odgovornost je na ministru da on unutar tih njihovih novaca osigura sredstva. Zahvaljujem.
Treća replika, Goran Marić.
Hvala lijepa. Gospodine zamjeniče, vaše objašnjenje prigodom izmjene ovog zakona s političkog aspekta bilo je izvrsno, ali s ekonomskog nije bilo baš uvjerljivo. Najavljujete i odmah drugo čitanje ovog prijedlog izmjene zakona. To bi trebalo biti racionalno rješenje, ali neće ovom zakonu pomoći ni deset čitanja. Pozivate se na jednoglasno. Mogu samo svoj stav kazati. Sreća da nisam, vaša da nisam tada bio u Saboru ovdje na ovoj stolici nikada ne bih ni pod narkozom glasovao za ovakav zakon. Govorite i jednostrano obrazlažete učinke ovog zakona. Govorite o naplati potraživanja radnika, ali govorite samo o naplati potraživanja radnika od stečajnog dužnika. Što je s naplatom radnika, potraživanja radnika vjerovnika stečajnog dužnika. O njima ni riječi. Oni su ostali uskraćeni. Samo se stečajni dužnik namirio, spasio i dva, tri vjerovnika, a tisuće drugih vjerovnika tog istog stečajnog dužnika ste upropastili. Pa da sve to tako govori najbolje pokazuje činjenica da od kad je taj zakon u primjeni sve veći je pad gospodarski i sve je veći broj nezaposlenih. Ako ste toliko uspjeli spasiti kod stečajnog dužnika kako to da je sve veći broj nezaposlenih? Zato što je vezano to. Ne može se jednostrano promatrati. Pa samo kod jednog stečajnog dužnika postoji 2000. vjerovnika. O njima nitko ne brine. Ali kad su odabrani u pitanju onda oni mogu činiti što hoće prema ovim malima i nemoćnima. I zato to treba gledati sa svih strana. Hvala lijepo.
Na repliku odgovara zamjenik Boris Lalovac.
Zahvaljujem. Pa žao mi je što imate takvo mišljenje o ovom zakonu. Znači, koji smo rekli da je on dobrovoljan. Znači on je dobrovoljan i on ne prisiljava nikoga u tom dijelu da krene u posao predstečajne nagodbe, odnosno ako on smatra da će naplatiti svoja potraživanja bolje, znači govorim o vjerovnicima kroz stečaj nek' krene kroz stečaj. Znači ostavljene su mu mogućnosti da on taj dio naplati. Evo samo da vam kažem nekoliko, koliko su bili kompleksni slučajevi, znači da govorimo, ne govorimo samo o velikima. Na primjer Institut … [[Govornik se ne razumije.]] milijarda i 700 milijuna kuna. Znači, nisu to samo veliki. To su brojne. Da znate o Dalekovodu kada se govorilo, brojni su zapravo vjerovnici dobrovoljno morali dogovoriti šta će otpisat, šta neće. Većina kod Dalekovoda je zapravo i nije nego je drugačiji način restrukturiranja. Tako da vezano za ovaj dio, ovo je dobrovoljni, znači gdje se moraju dogovoriti. Ukoliko nema dogovora, ako nema dogovora kreće se u stečaj. Pa onda, a praksa nam nažalost pokazuje da nam kroz stečajni postupak nismo naplaćivali ništa. Nismo nažalost naplaćivali ništa. Hvala lijepo.
Iduća replika kolega Dujomir Marasović. Izvolite.
Štovani gospodine dopredsjedniče, gospodine doministre pa vi ste rekli nelikvidnost pada i ja sam htio spomenuti nelikvidnost naših ministarstava, u prvom redu obrazovanja i športa. Ministar treba dati ostavku jer je potrošio više no što je smio i sad ne može isplatiti ono što zakonski mora. On mora dati ostavku, mora. Ne mora ali je minimalno pristojno ponašanje dat ostavku. Štovani gospodine doministre vi ste naveli 50 milijardi i nekoliko milijuna da je riješeno 26 milijardi. Ja vas pitam ustvari koliko je država od toga dobila ako ste vi nešto riješili? Nije ništa dobila, nego je država oprostila sve to skupa ili još netko, ali ja govorim o državnim novcima koje je dala ili oprostila nekome. Ustvari ovdje se radi nešto slično gotovo identično kao što je prije država davala gubitašima da se održe na životu, davala je gotovu lovu, a ovdje je sad dala post festum svoju lovu. Znači, nema nikakve razlike, to nije nikakvo zdravo ponašanje što bi se reklo. Ovo je trebalo biti vezano uz traženje odgovornosti ovih ljudi koji su doveli ova poduzeća u ovu situaciju. Bez krivičnog gonjenja onih koji su doveli ova poduzeća u ovu situaciju ovo nema smisla. Isto tako velike su priče da su različite firme preko svojih tvrtki kćeri radile malverzacije preko ovog predstečajnog procesa. To je u biti najvažnije pitanje, da li je ovo sve čisto? I zadnje što ću vam reći vi ste gospodine doministre, vi, mi svi ako hoćete ako smo digli jednoglasno ruku za ovo izvršili ponovnu nacionalizaciju određenih sredstava određenim privatnicima jer nije istina da svi imaju pravo. Ne, veliki kad se dogovori mali mora to prihvatiti ili ne prihvaća ali svejedno mu je. Znači, otuđili ste njegovu imovinu protiv njegove volje.
Hvala, vrijeme. Odgovara zamjenik ministra Boris Lalovac.
Zahvaljujem. Pa kada govorite koliko je država otpisala pa ja znam da su i prijašnje vlade u svih zadnjih 10 godina znači svaki put kada se pokušavalo pomoći privredi da su se tražila razna rješenja da se pomogne privredi. To rade i druge zemlje, to radi i Njemačka, to su radile i druge zemlje i kada je taj dio krize se dogodio mislim da u tom dijelu nema ništa ajmo reći nemoralno. Samo je problem znači da država ne snosi teret restrukturiranja sama nego da snose u ovome slučaju koji su bili najveći bankarski sektor i drugi da snose teret restrukturiranja privrede a ne samo država. Jer u prošlim vremenima je koliko ja znam samo država većinu tih i onda se to nekad i proglašavalo državnom potporom. Kroz ovaj model ako država više otpiše i ako … u tom dijelu može se smatrati državnom potporom. I zbog toga se vrlo pažljivo, znači kada se dogovara, vodi računa da to nije državna potpora. A ono što sam zaboravio uvodno reći mi ćemo do drugog čitanja nadam se dati vam kompletan izvještaj sa kompanijama koliko je se zapravo otpisivale su banke, koliko je država, koliko su drugi vjerovnici. I to je naš cilj da na vrlo jasan i transparentan način ovdje u ovom Visokom domu pokažemo učinke, znači ali sa konkretnim mjerama itd. Tako da se nadam, ne znam hoćemo stići do drugog čitanja, ali svakako ću vam obećati da će u prvome kvartalu izaći potpuni izvještaj o učinku o predstečajnim nagodbama sa grupama vjerovnika koji su otpisivali i ako kažem imate nekakvi prijedlog kako još poboljšati on je dobrodošao.
Iduću repliku iznosi poštovani kolega Zdravko Ronko. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine zamjeniče evo po meni je ovaj zakon odnosno izmjene su izuzetno dobre i one su dale i određene rezultate kada smo donijeli taj zakon i dobro je da je jednoglasno neki bi možda i prije narkoze potpisali ili deponirali ovaj svoj glas. No, ne samo da su neki kroz predstečajnu nagodbu uspjeli riješiti i izuzetno kvalitetno riješiti. Ja ću spomenuti recimo požešku Orljavu, to je tekstilna industrija, pretežno žene itd., izuzetno dobro dalje nastavili su funkcionirati. Ono što bih htio naglasiti jeste da su neki čak i izbjegli ići u predstečajnu nagodbu već su odmah pobjegli u stečaj. Zašto? Zato što stečaj predugo traje, zato što se kroz to vrijeme itekako još može dosta toga očistiti u toj firmi i vlasnici su i pokušavali i uspjevali dosta toga očistiti tako kad jednog dana, jednog lijepog dana na red i dođe stečaj gotovo da ništa od te tvrtke ne ostane. Pitao bih vas sljedeće ali evo prihvaćam da ćete nam dati takav podatak do drugog čitanja. Naime, spomenuli ste kako FINA mora pokrenuti dalje stečaj. I to se itekako debelo rasteže, moji podaci govore da FINA ne pokreće te stečajeve, da FINA to prebacuje na nekakve druge institucije izmotava se nedostatkom sredstava novčanih za pokretanje stečaja itd. Ponavljam, prebacuje i na druga tijela i druge institucije. Pa bih molio da u tom smislu dobijemo negdje informaciju evo do drugog čitanja ako ne možete je dati odmah. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, zamjenik Boris Lalovac.
Hvala lijepa. Pa da FINA pokreće stečaj ali nažalost u početku sudovi nisu otvarali stečajeve i to je bio onaj problem kada se pitalo koliko taj stečaj košta. Znate da je kada je 2011. godine 70 tisuća kompanija je bilo blokirano, 70 tisuća. Puta 20 tisuća otvaranja stečaja to vam je milijardu i pol kuna se trebalo uplatiti sudovima da nešto uopće počnu raditi, milijardu i pol kuna. I sada se pokušalo pitanje tih novaca nema u proračunu, nema u proračunu da se uplate tih milijardu i pol kuna. Mi smo kroz ovaj modalitet gdje smo rekli da ovdje troškova stečaja trebaju snositi oni iz onoga koga restrukturirate ako nešto u tom postupku i nađete, a također idu izmjene Stečajnog zakona gdje će se taj dio uskladiti. Tako da mislim način financiranja i ovaj predstečajni i stečajni će se sada puno kvalitetnije riješiti nego šta je bio onaj vjerovnik koji je imao sva ajmo reć nije mogao naplatiti potraživanja i onda je on trebao još pokretati plaće i još on je morao 20 tisuća kuna platiti da bi ajmo reći i znao je da neće ni tih 20 tisuća naplatiti. Tako da to je bio problem 70 tisuća kompanija, milijarda i po kuna je nama trebala za pokretanje. Mi smo s ovim nešto pokrenuli. Ja se nadam da ćemo modalitet financiranja i predstavit stečaje kroz ove modele sada i riješiti.
I posljednja replika, poštovani Mladen Marelić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvaženi zamjeniče ministra, pomoćnici ravnateljice. Mislim da ova predstečajna nagodba to je dosta dobro i kvalitetno obrađeno jer mi bar na Korčuli se sjećamo stečaja Inkobroda koji je 15 godina i još nije završio. Tu znači stečajni upravitelji najbolje prolaze a radnici jako loše i svi ostali. Desilo se kod nas da je predstečajna nagodba išla sa HTP Korčulom. Mislim da je to jedna uspješna i dobro obavljeni posao, da su svi radnici podmireni, znači, svi su zadovoljni, da su vjerovnici, banka i država, svak se dio odrekao svog dio, našao si je partnera kojim će sutra moć već počet radit i mislim to je spasilo hotelsko poduzeće Korčula je 135 zaposlenih i cirka blizu 200 sezonaca koji rade. I mislim da je to dobar pokušaj, početak i da ćemo samo sa ovim zakonom dalje još doraditi tako da to bude što manje problema, da ide što ubrzanije i mislim da je na pravom putu i ja se stvarno ispred građana i radnika tog poduzeća zahvaljujem jer svi radnici više-manje i veliki dio Korčulana zna tko se štoga odrekao i koliko se država odrekla i banke i vjerovnici koliko su se odrekli od toga. Hvala.
Na repliku odgovara zamjenik Lalovac.
Zahvaljujem. Evo znači drago mi je što ste primijetili da je glavni cilj ovoga bio zakona očuvanje radnih mjesta. Znači mi smo kroz ove predstečajne nagodbe za sada gdje su planovi prihvaćeni 22,5 tisuće radnih mjesta je spašeno u tim kompanijama. I žao mi je što zapravo ima neka nerazumijevanja, a vidjeli ste da i konstruktor izuzetno važna građevinska kompanija koja ajmo reć već od 2009.u teškim problemima. Vidjeli ste nedavno tisuću radnih mjesta koje je kroz instruktor spašeno. Kroz brojna građevinska poduzeća koja se nažalost teško restrukturiraju jer kroz samostalnim odjelom gdje su banke i građevinska poduzeća nisu mogli, kroz predstečajnu nagodbu su i brojni hoteli, znate i da smo ih na taj način sada dali da mogu očuvati radna mjesta i da mogu se i dalje financirati, tako da glavna intencija ovog zakona je upravo bila očuvanje radnih mjesta i mislim da bi imali puno viši broj nezaposlenih da ovoga zakona nije bilo. Da je idealna, nije idealan ali bar pokušava spasiti onaj dio radnih mjesta koji se da spasiti. Zahvaljujem.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu, prvo po klubovima. U ime Hrvatskih laburista-stranke rada govorit će poštovana kolegica Nansi Tireli.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani zamjeniče, pomoćnice ravnateljice, kolegice i kolege. Pa podržavam ovaj vaš prijedlog zamjeniče da idemo u dva čitanja zato što se nadam da ćemo danas a i evo sad od vaših uvodnih izlaganja vidjeli smo da imamo dosta nepoznanica i puno toga još za riješiti, a koliko je samo ovaj zakon kompleksan vjerojatno govori i činjenica da smo od donošenja zakona prvi put koji je imao 93 članka prva uredba Vlade 40 da bimo onda izmjenom zakona dodali još 24 članka i da sada na drugu uredbu Vlade dodajemo još 13 članaka svakako jeste u korist takve tvrdnje da trebamo novom zakonu još puno raditi. Htjela sam odmah na početku reć obrazloženje prijedloga zakona koga smo dobili nije kvalitetno da bi se o zakonu kvalitetno moglo raspravljat i upravo ova naša najava da će do drugog čitanja bit nekakva analiza izuzetno je pohvalno ali analiza koja bi nam potvrdila što se ustvari dešava trebala bi sadržavati svakako neke osnovne podatke a to je u prvom redu dakle ne samo ukupan broj poslovnih subjekata nego bi trebala biti raščlanjena na pravne subjekte i na obrte a kasnije ću potvrditi zbog čega to tvrdim. Druga stvar koju bi analiza trebala imati jeste to koliko vremena su poduzeća koja su išla u predstečaj dužna, koja je osnova duga, dakle koliko ta poduzeća duguju državi po osnovi poreza, doprinosa, koliko duguju bankama i koliko duguju svojim vjerovnicima a od tih vjerovnika opet analiza koliko duguju svojim povezanim poduzećima, koliko malim obrtnicima i koliko velikim tvrtkama. Dakle, to su sve podaci koji bi trebali biti javni da bi se moglo kvalitetno raspravljat o ovom zakonu i na kraju reći što ovaj zakon jeste ili nije donio, odnosno koliko smo od njega dobili, a izuzetno bi važno bilo u toj analizi da imamo i podatak koliko je ukupnog duga otpisano, koliko je tog duga otpisala država a koliko su otpisali sami vjerovnici i opet u onom djelu koliko su otpisali povezana društva a koliko su otpisali, odnosno koliko se otpisalo onim malim obrtima. Ako gledamo da imamo ukupno, moji podaci se od vaših razlikuju nešto zato što sam ih ja radila prije nekoliko dana kada smo trebali imati na dnevnom redu ovaj zakon pa evo malo ćemo se razlikovat. Dakle, imali smo prije nekoliko dana 40 tisuća 458 poslovnih subjekata koji su u blokadi duže od godinu dana i koji su morali predstečajnu otvoriti primjenom ovoga zakona a do sada odnosno do tog dana imali smo 5 tisuća 558 predmeta iz čega je vidljivo koliko je njih ušlo u predstečajnu nagodbu odmah kada je zakon došao u primjenu. A ako gledamo da je dug koji je lani, krajem rujna prije primjene zakona iznosio 29,2 milijarde kuna i sadašnji dug prije nekoliko dana od skoro 50 milijardi onda vidimo da se veliki dio predstečajne koji su otvoreni u ovoj godini odnosi upravo na one poslovne subjekte koji su u blokadu ušli u ovoj godini i čiji je dug vio veći od, dakle dug duži od 60 dana što je rezultiralo onda i obvezom otvaranja predstečenja. S time da je njih 1066 tek u postupku. Dakle zahvaljujući toj predstečajnoj smanjili smo insolventnost za 10 milijardi kuna kako pišete u predgovoru ovog prijedloga zakona, taj podatak imamo ali opet nemamo točan podatak sačuvanih radnih mjesta po onoj analizi velikih ili malih subjekata, obrta ili pravnih subjekata. Spašavamo poduzeća koja imaju dug veći od 10 milijuna kuna ali nemamo opet strukturu toga duga. Koliko je taj dug bio dugi, da li se radi o poduzećima koja godinama nisu plaćala svoja dugovanja prema državi i prema svojim vjerovnicima ili je to dug koji je nastao evo uslijed ove poslovne krize, recimo u kratko vrijeme. Od ukupno 43 tisuće 525 zaposlenih u tim poduzećima do sada je plan prihvaćen i sklopljena nagodba za poduzeća u kojima radi 20 tisuća 977 radnika što iznosi 48%. Riješeno je 4 tisuće 492 predmeta što znači da je odbijeno 3 tisuće 332 predmeta a u tim predmetima i preko 8 tisuća zaposlenih. I bilo bi izuzetno dobro kada bismo znali zbog čega su ti predmeti odbijeni, da li su odbijeni zato što poduzeća nisu dala kvalitetne financijske planove ili planove restrukturiranja? Da li su odbijeni zato što su to da tako kažem za poreznu upravu ili za Ministarstvo financija bila nevažna poduzeća sa jednim ili dva zaposlenim? Da li su odbijeni zašto što nisu se odazvali na poziv predstečajnog vijeća da vam dostave određenu dokumentaciju? Dakle to su sve podaci koji bismo morali znati da bismo o ovoj predstečajnoj nagodbi kvalitetno mogli razmišljati. U praksi se dešavaju nekoliko stvari a ovdje smo već danas čuli jednu od njih. Dakle, imamo slučaj povezanih poduzeća. Imamo jedan slučaj poduzeća u Puli koji je bio sljedeći. Dakle, poduzeće koje godinama, ali uistinu godinama nije plaćalo svoja dugovanja nikome otvorilo je predstečaj. U toku tog predstečaja zatražilo je odgodu dva ili tri puta za dostavu potrebne dokumentacije. Vjerovnici su u otvaranju predstečaja prijavili svoja potraživanja. Omogućila im se odgoda. U međuvremenu s obzirom da je došla turistička sezona čak im se i deblokirao žiroračun koji je bio blokiran za velike iznose, puno milijuna i to pogotovo duga prema državi. U ta tri mjeseca koliko još je trajala odgoda za ulazak u predstečajnu nagodbu, ta su povezana poduzeća međusobno sama sebi isporučivala robu, račune, fakture sumnjivih porijekla, sumnjive osnove a da nitko o tome nije obraćao pažnju. I na kraju smo došli do situacije da upravo ta povezana poduzeća jesu bila većinski vjerovnici u tom jednom poduzeću i normalno oni su odlučivali o tome koliko će se duga i kako naplatiti. I dolazimo do one tvrdnje koju je prije rekao gospodin Marić da uistinu nikoga nije briga koliko iz svega toga gube oni da tako kažem mali vjerovnici koji su dali svoju robu i koji su upravo zbog takvih, jer nisu uspjeli od njih naplatiti morali zatvoriti. Osvrnuti ću se još kratko i na obrte. Najmanji iznos neizvršenih obveza odnosi se dakle na rok do 60 dana i iznosi kod obrta 55,5 milijuna kuna a najveći dio u blokadi je više od godinu dana njih čak 71,7% s dugom od 7,2 milijarde kuna. A čak 67% tih obrta nema niti jednog zaposlenog. I taj dug u pravilu jeste nastao upravo zbog nelikvidnosti. Blokirani računi kod obrtnika do 60 dana povećao se za 1670 obrta a dug za 6,5 milijuna kuna. Kod velikih poduzeća povećava se broj poduzeća koji su insolventni odnosno nelikvidni duže od 60 dana ali se njihov dug smanjuje što znači da nelikvidnost u tom trenutku na njih manje utječe. I izuzetno bi bilo važno da možda promijenimo politiku a promijenili bismo politiku na sljedeći način. Dakle, svi obrti koji su prijavili predstečajnu nagodbu imaju zaposlenih negdje otprilike 11 tisuća radnika. Ali oni izgleda da za nas nisu interesantni. Jer u toj predstečajnoj nagodbi nekakve poslove ipak treba odraditi i njih se vrlo jednostavno i vrlo elegantno odbija i ne dozvoljava im se ili se iznalazi tisuću jedan razlog da se predstečajna nagodba nad njima ne otvori. A s druge strane ti su obrtnici puno manje dužni svima i državi i svojim vjerovnicima nego što su to dužni veliki igrači. Predložila bih da u predstečajnim postupcima itekako vodimo računa upravo o tim obrtima da bismo njima čim prije otvorili predstečaj. Jer kategorički tvrdim da će puno prije platit svoje obaveze nego što će to izvršit velika poduzeća, da sačuvamo u tim obrtima tih skoro 11 000 radnih mjesta. Olakšali bismo njima poslovanje, s jednim dijelom na taj način bismo i kompenzirali ovu nepravdu koja se u predstečajevima događa upravo zbog velikih poduzeća, a da ova velika poduzeća itekako razlučimo što ćemo i kako ćemo. I predložila bih još jedno, da do drugog čitanja izuzetno razmislimo o tome kada veliko poduzeće da zahtjev za otvaranje predstečajne nagodbe da iznađemo model da od pokretanja postupka predstečajne nagodbe do samog donošenja rješenja o predstečajnoj nagodbi, bez obzira koliko odgoda to veliko poduzeće bude imalo za popravljat svoje financijske pokazatelje ili mijenjat svoje planove restrukturiranja, na neki način ograničimo koji se poslovi u tom vremenu mogu radit upravo da ne bismo dolazili do ovakve situacije povezanih poduzeća gdje se onda događaju malverzacije na koje jednostavno nitko više ne može utjecati i na koje uistinu svi u Hrvatskoj upozoravaju. I mislim da je koliko god bili složni s time s time da predstečajna nagodba jeste donijela pomake, moramo isto tako bit svjesni toga da ljudi upozoravaju, da su počeli već glasno upozoravat na to, ja neću reći da jeste pravna nesigurnost ali da jeste nejednako postupanje. Činjenica jeste da u ovom predstečajnom postupku opet treniramo ono što smo već odavno savladali, a to je da nam svi poslovni subjekti nisu isti. Dok god svaki poslovni subjekt koji dođe u predstečajnu nagodbu za Ministarstvo financija i Poreznu upravu ne bude jednak i ako se prema svakome ne bude postupalo na isti način, ova predstečajna nagodba i zakon o njoj nakon nekoliko godina biti će crna mrlja koje evo nećemo se možda rado sjećati. I ono što bih voljela do drugog čitanja jeste svakako da imamo tu analizu koju ste obećali na način na koji sam možda evo predložila, da se razmišlja o ove dvije stvari koje bi trebalo odrediti, da se u toku predstečajne ne dešavaju ovako velike situacije. Imamo još jedan problem o kojem moramo razmišljat, a to je plaćanja naknada revizorima upravo od poduzeća koja jesu sa blokiranim žiroračunima i sad tu imamo nekakve revizorske cifre od 20, 30 i više tisuća kuna koje se sad evo plaćaju u gotovini zato što se ne mogu platit preko žiroračuna koji je blokiran, a s druge strane revizor neće napravit revizorsko izvješće poduzeću koje otvara predstečajnu nagodbu. Dakle na način na koji smo zaštitili naplatu države u ovom smislu trebamo nekako tom poduzetniku dat prostor da isto tako može imat evo nekakvog obraza prema tom revizoru da mu ipak napravi revizorsko izvješće koje mu je nužno da bi pokrenuo predstečajnu nagodbu, a da se ti iznosi koji su izuzetno veliki opet ne plaćaju na crno i u gotovini. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na ovo izlaganje imamo prijavljenu jednu repliku. Poštovani Goran Marić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolegice Tireli, govorili ste o zadržavanju radnika na radnim mjestima u predstečajnom dužniku. A što će se dogoditi sad kad preuzimaju ta poduzeća oni koji će već sutra tog predstečajnog sada dužnika spašenog isporučiti svom povezanom tajkunu, koja je sudbina tog spašenog predstečajnog dužnika već sutra? Tobože restrukturiranje novog vlasnika koje podrazumijeva otpuštanje radnika, smanjenje poslovne aktivnosti i rasprodaja postojeće imovine koju su spasili oni vjerovnici koji su nastradali i država potpisivajući svoja potraživanja. Već sutra taj isti dužnik, predstečajni danas dužnika a sutra spašeni dužnik može i postat će novi dužnik. Koje je jamstvo da on to neće biti? Nema ga. Ako se imalo prisjetimo sudbine kako je već prva faza bila takvih poduzeća kad su potraživanja prije 10-tak godina i više se pretvarala u vlasničke udjele i kad su ti koji su na takav način postajali vlasnici poduzeća, koja je bila sudbina tih poduzeća. Na stotine poduzeća je tako predano i svi na stotine propalo i radnici su naknadno otpušteni, a isto se govorilo kako je to spašavanje radnih mjesta. Ali nije zakonsko rješenje koje prisiljava dogovor. Ako je dogovor, a dogovor je moguć i bez zakonskog rješenja, ali očito da nije moguće postići, a sad zakonski se prisiljava na dogovor koji odgovara manjini na štetu većine. To nije onda zakonsko rješenje koje uvažava jednakost. Hvala.
Na repliku odgovara poštovana Nansi Tireli.
Da, slažem se kolega Mariću, to je upravo onaj problem o kome svi zajedno uistinu moramo razmišljat. Mislim da smo se već dosta puta opekli u tom dijelu da razmišljamo kratkoročno na način da želimo namaknut sredstva koja su potrebna državnom proračunu, da želimo naplatit one dugove koje ima država i da zaželimo zaštitit opet manjinu, poduzetnika koji su da tako kažem u jednom trenutku podobni. I to je ono čega se plašim da će nam se opet dogodit ovaj jedan vremenski period od 7, 8 ili 10 godina gdje ćemo onda reći predstečajna nagodba nije bila dobra jer smo je napravili na isti način kao što smo prije 10 godina radili neke druge stvari, pogodujući određenim pojedincima i to jeste ta nejednakost prema kojoj moramo svi bit osjetljivi. Jer upravo i samo jednakost može doprinijeti tome da svaki radnik u Hrvatskoj bude jednako važan bez obzira da li radi kod malog ili kod velikog poduzetnika i da nam cilj uistinu bude taj, sačuvat radna mjesta i pomoć još tom malo gospodarstva koje imamo da ono i dalje funkcionira, ali da svi funkcioniraju pod istim uvjetima, a ne da neki budu u povoljnijem položaju ili dapače u puno, puno većem, povoljnijem položaju jer im se otpisuju kud i kamo veća dugovanja koja su godinama planski radili u nekakvoj nadi da ćemo opet donijeti zakon koji će njima ići na ruku.
Nastavljamo sa raspravom po klubovima. U ime kluba HDZ-a govorit će poštovani kolega Goran Marić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani zamjeniče ministra sa suradnikom, cijenjeni kolegice i kolege. Poštovani zamjeniče, kazali ste da vam je žao što nisam za ovakav zakon, a meni je žao što ćete morati saslušati što ja mislim o ovom zakonu. Vješto ste ga branili, vješto branite nebranjivo, a evo nekoliko teza ću kazati zašto je to nebranjivo. U svemu se mislio sam može naći nešto dobro, ali uz sav intelektualni i stručni napor razmišljajući o ovom Zakonu o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi nisam to uspio. Maksimiziranje tog intelektualnog napora došlo je do izražaja najviše na Okruglom stolu Hrvatske akademije za znanost i umjetnost pod nazivom Hrvatsko insolvencijsko pravo, gdje su najveći autoriteti, pravni stručnjaci uz prisustvo i sudaca Ustavnog suda doslovce izmasakrirali ovaj zakon. Znanstvenici su podržali primjedbe suca Kolakušića, pohvalili su njegovu reakciju u zaštiti i ustajanju protiv ustavnih odredba i amoralnih odredba. Profesor Dika, jedan od najvećih autoriteta iznio je 13 teza o protuustavnosti ovoga zakona, a mi u samo 11 mjeseci 4 puta mijenjamo ovaj zakon. 2 puta čak Vlada uredbama mijenja. Nekada i po 40 članaka, nekada 64, evo sad ovim prijedlogom izmjena još dodatnih 30 članaka. Da sama ta izmjena i uredbe Vlade nije dokaz da se ovdje radi o financijskoj alkemiji kakve bi se posramio i Limon Brothers. Profesor Dika tvrdi da Vlada nije smjela uredbama mijenjati zakon, jer je uredila rad upravnih i sudskih tijela, jer je uredila procesno-pravne okolnosti, ali i pitanja koja se mogu uređivati samo organskim zakonima. I zato profesor Dika kaže da je Vlada preuzela ovlasti Sabora što je protuustavno. Predstečajnom nagodbom u dio hrvatskog gospodarstva nesumnjivo je uveden ekonomski totalitarizam i ozakonjeno je gospodarsko barbarstvo. Zar barbarizam nije ostaviti vlasnicima vlasnike i direktorima direktore upravo oni koji su predstečajnog dužnika upropastili, a oni ostaju i dalje i vlasnici vlasnicima i direktori direktorima, a oni su najodgovorniji za stanje predstečajnog dužnika. Zar nije barbarizam nije dopustiti predstečajnom nagodbom onima koji su isplaćivali dobit, izvlačili novac u inozemstvo, da oni idu u predstečajnu nagodbu. Zar nije barbarizam onima koji nisu isplaćivali radnike svjesno, povećavali svoju imovinu dopustiti im da im država oprašta dugove. Ne platiti svoju obvezu, nema u gospodarstvu veće prijevare, nema većeg grijeha, nema većeg nepoštenja. I mi ovim zakonom nagrađujemo taj stil života, stil poslovnog života, poslovne kulture neplaćanja. To nije dopustivo. Ovim zakonom nije osigurano jamstvo da o pravima odlučuje zakonom ustanovljen neovisan i nepristran sud, a to onda nije u skladu sa europskom konvencijom. Oni koji nemaju ovršnu ispravu prepušteni su na nemilost dužnika, ali su izloženi čak i eksproprijaciji što je neprirodno. Predstečajna nagodba djeluje i prema onima koji su glasovali protiv te predstečajne nagodbe. Pa nisu to parlamentarni izbori. Zakon o predstečajnoj nagodbi naoko djeluje i benigno i nevino, ali je on obučen u zakonsku košulju velikih zabluda i još većih opasnosti i najvećih prijevara i ekonomske i političke i pravne prirode. Nema dvojbe kako kaže profesor Dika. Ovo je ortodoksno diskriminirajući zakon kojima se štiti dužnika i birani vjerovnici, a usmjeren je protiv najvećeg dijela vjerovnika. I tko ih obespravljuje? Obespravljuje ih najprije stečajni dužnik, onda ti veliki vjerovnici, a najviše država. Koji bi mogao uopće biti smisao da vjerovnici administrativno-knjigovodstvenim operacijama postaju vlasnici udjela. Nema smisla. Kakav je to pravni sustav u kojem se vjerovnik jedan hvali da je predstečajna nagodba uspjela a 70% tražbina zamete vjetar. To se ne može smatrati uspjehom. Ako bi se dodatno trebalo misaono napregnuti i doći do najblažeg stava prema ovom zakonu onda se može zaključiti da je ovo zakon primjer, školski primjer, ogledni primjer kakav ne bi smio biti. Ovako profesori Pravnog fakulteta uče svoje studente, ovo je zakon koji ne smije postojati. Ali ovdje je opet kako kažu profesori Pravnog fakulteta komesarski pristup. Ovo je rezultat opet kaže prof. Dika kriptokomesarskog sindroma, a na tom sindromu se ne izrađuje jednakost. Na kriptomesarskom pristupu nema suda, tu nema pravde i tu država radi što hoće. Tu država spašava izabrane dužnike, kumove, rođake, prijatelje, očeve ministara i to sve na štetu vjerovnika koje se ekspropira. I manje je bitno je li ovaj zakon posljedica i rezultat neznanja ili namjere bitnije je da on nudi katastrofalna diskriminirajuća protucivilizacijska i ekonomsko i društveno razarajuća rješenja. Zar je normalno da vjerovnik ne može pokrenuti predstečajni postupak? Pa naravno da nije. Pa tko bi ga trebao prije moći pokrenuti ako ne vjerovnik? Zar je normalno da dužnik obavezan zakonski dužan pokrenuti a vjerovnik to ne može? Naravno da nije. Zar je normalno da vjerovnik kojemu je priznata tražbina nema pravo ispitati postojanje tražbina ostalih vjerovnika? Naravno da nije. Ali predstečajni dužnik osmišljava metodologiju kako da povezana društva postanu novi vjerovnici i zapravo sami o sebi odlučuju. A u to nema uvida vjerovnik kojemu je priznata tražbina. I to je normalno? Mislim da nije. Zar je normalno da sudac odobrava nagodbu na koju nema uopće utjecaja? Naravno da nije. Zar je normalno da već sutra taj isti sudac koji odobrava nagodbu na koju nema utjecaja na nagodbu već sutra odlučuje o tužbama oštećenih vjerovnika? Naravno da to nije normalno. Zar je normalno da se predstečajna nagodba sklopi prije na Trgovačkom sudu nego što počne upravni postupak? Naravno da nije. A kako sutra onda može taj Upravni sud donijeti odluku nego onakvu kakva je sklopljena nagodba pred Trgovačkim sudom. Ne može drukčiju donijeti. Naravno da ni to nije normalno. Ništa od ovoga nije normalno ni moralno ni životno ni valjano ni logično ni u skladu s Ustavom. I kako onda glasovati za ovakav zakon? Nikako. Kako dići ruku za ovakav prijedlog? Nikako. Samo onda kad se bude odlučivalo o ukidanju ovakvog zakona, e onda će sve ruke zastupnika HDZ-a biti u zraku. Hvala lijepa.
Na ovo izlaganje imamo 10 prijavljenih replika. Prvo će replicirati Igor Rađenović, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa gospodine Mariću vi ste govorili u ime kluba HDZ-a i moram priznati da ja sad ne razumijem baš vašu raspravu, nisam uspio zapravo ove sve kvalifikacije koje ste vi iznijeli barbarizam, protucivilizacijski, katastrofalan, nije normalan, nije životan itd., itd. ovaj prijedlog zakona. Ovo je drugi ili treći put da mi, treći put jel' tako, popravljamo ovaj zakon. Donijeli smo ga u listopadu 2012. ako se ne varam. I tada je klub HDZ-a podržao ovaj zakon. Vaši kolege na Odboru za financije na kojem smo živo raspravljali svih tih tri, četiri puta i kada smo onu uredbu unosili i primali informaciju konstruktivno razgovarali o ovom zakonu. Zaključili smo svi zajedno da je potreban i da je potrebno popraviti stanje u gospodarstvu da to rješenje imaju i druge zemlje i konstruktivno smo pristupili ovom prijedlogu. Ponavljam, HDZ je podržao ovaj zakon, tako da ja ne razumijem kako vi u ime kluba HDZ-a manje popravke znači najteže je bilo donijeti, odustati od stečaja, pokušati internu nelikvidnost 45 milijardi riješiti doći do novog boljeg rješenja, odustati od stečajnih postupaka koji traju preko 10 godina a naplaćuju se 2, 3 ili 5% i sve je to HDZ-ova vlada mirno promatrala i ja sam iskreno bio baš zadovoljan što su vaši kolege istaknuti ekonomisti u najvećem dijelu podržali ovaj zakon i imali na njega dakako niz konstruktivnih priloga kao i svi mi kao i sva stručna javnost itd. I sada vi kažete barbarizam, protucivilizacijski, katastrofalan, nije normalan, nije životan. Ili, a kažem manje su izmjene … [[Govornik se ne razumije.]] Nešto očigledno ne štima u toj vašoj politici ili je politika samo ajde ruši što god bilo pa makar to bila i dobra rješenja. Ne sviđa mi se taj pristup. Hvala lijepa.
Na repliku odgovara Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Rađenoviću mnogi zakoni nose u sebi i zablude i prikrivene su im namjere. Tako i ovaj zakon je bio obavijen skrivenim namjerama. Sve kvalifikacije koje sam iznio u većini su kvalifikacije sa znanstvenog skupa i okruglog stola najvećih priznatih autoriteta pravnih stručnjaka i akademika i sveučilišnih profesora i citirao sam ih. A kako misliti o nekom zakonu kad se tom zakonu usprotivi čak i sud, a onda se vrši pritisak na sud. Da je netko od HDZ-ovaca izvršio pritisak na suca Kolakušića kao što ste vi to učinili i Vlada ova tražile bi se smjene i bili bi smijenjeni ministri nakon toga jer je to nečuveno u demokraciji takav pritisak raditi. Pa to se samo radilo u Titovo vrijeme kad je govorio ne držite se zakona kao pijani plota. Konačno je vrijeme da je u Hrvatskoj došlo da i suci razmišljaju stručno i da drže do svog dostojanstva i do struke. I da ustanu protiv svih protuzakonitih i protuustavnih odredbi a ne onda mu izvlačiti da ima velike uši ili da možda nije navečer došao doma nego da se govori o onome što on radi, a medijska hajka na suce koji su se usprotivili provedbi ovakvih neprovedivih odredbi je bila neviđena i u tome prednjačili su ministri. Zar to nije začuđujuće? A siguran sam da svatko da je znao kako će se ovaj zakon primjenjivati ne bi nitko digao ruku za ovaj zakon ali on nosi u sebi prekrivene namjere, skrivene namjere. Ovaj zakon pisale su neke institucije a ne Ministarstvo financija.
Hvala. Nismo čuli odgovor na postavljeno pitanje ali ćemo čuti drugu repliku. Damir Tomić.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Marić, barbarizam se dogodio 90.-tih kada je HDZ svojom politikom upropastio 3 tisuće poduzeća i na taj način stvorio 300 tisuća nezaposlenih. To je barbarizam i to je nemoral. I vi ste spominjali da nema većeg nepoštenja u gospodarstvu. Rekao bih da posljedice toga trpimo i danas i da nije bilo toga ne bismo imali ni ovaj zakon. Kada govorimo o stečaju, nije li stečaj istih tih poduzeća koje ste u politici 90.-tih upropastili bilo dodatno upropaštavanje tih poduzeća. Ova predstečajna nagodba je pokušaj da se spasi ono što se spasiti može. I spominjete znanstvenike, diku, Ustavni sud, suce. Gdje su ti ljudi bili 90.-tih kad se pljačkalo, zašto ti ljudi tada nisu bili glas, i što vi zagovarate da prepustimo ulogu ovog parlamenta Ustavnom sudu. Dosta je toga.
Morate se javiti kolega Mariću na vrijeme, ajde dat ću vam priliku da odgovorite.
Hvala lijepa na ovom gospodine potpredsjedniče. Onda neću ja s upadicom kako ste vi nagovarali zastupnike da mi repliciraju, to ću onda gledati malo tolerantnije. Kolega Tomiću, ovo što ste sad rekli je čista demagogija. Vi 90.-te zaboravljate što se događalo 90.-tih godina, al o tome ne želim uopće govoriti, ni o ratu, ni o razrušenima ni o jednoj trećini okupirane Hrvatske, a to su ocrtane izlizane fraze što vi govorite a izlizane riječi ja znam najlakše izlaze iz grla. Ali bilo bi bolje da pratite znanstvene simpozije i skupove i da vidite što znanstveni i misleći ljudi govore. Pročitajte, imate zapisnike sa skupa Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. Nije to samo jedan rekao, jedinstveni su bili u stavu da je ovo diskriminirajući zakon, da je ovo barbarstvo u ekonomiji. Pa ne mislim to jasno, to misle svi oni koji o tome razmišljaju ali najlakše je ne razmišljati nego samo se držati političke ideologije ali tako onda nam i dođe, nakon ovakvih posljedica ovakva zemlja kao što imamo. hvala.
Kolega Mariću ja ni na koji način ne mogu nikoga nagovoriti da vam replicira, ja mogu samo zabilježiti one koji se jave, a takav jedan je i Marin Jurjević. Izvolite.
Kolega Mariću, nakon vašeg ekspozea ja bih zaključio da su ovaj zakon pisali nekakvi iluminati, masoni ili ne znam tko, je li vaše izlaganje prepuno takvih aluzija, tajno, ovo, ono podmetanje itd. Činjenica je da je HDZ podržavao ovo, pitanje je dakle tko vara? Tko je prevarant? Da li su prevaranti zaposlenici koji su mahom za ovaj zakon? da li je HDZ prevarant bio kad je podržavao ovakav zakon? Da li je prevarant HDZ sada kada kroz vas govori što govorite vi u ime kluba. Zaista se puno pitanja postavlja ali ja se isto ne mogu složiti s vama da se može zaboraviti da je 90.-tih godina ukradeno, uništeno, pokopano 350 tisuća radnih mjesta kroz privatizaciju, da za vrijeme rata dok su ljudi ginuli, ali je tada vršena privatizacija i pretvorba. Tada je nestalo 350 tisuća radnih mjesta i problemi koje valjda ni sutrašnja Vlada neće moći do kraja riješiti jer je to stanje u kojem živimo. Vi govorite pozivate se na znanost a ovdje lupamo frazama koje su ideologijske, ideološke a ne tako znanstvene i što bih se ja pozivao na jedan znanstveni skup, znate znanstvenih skupova ima i ovakvih i onakvih. Ima znanstvenika koji misle ovako i onako. Ovo je političko tijelo, mi smo vrhovno zakonodavno tijelo RH i razgovaramo kao političari a prekrivati se znanstvenim plaštevima kažem nije baš za mene u ovom trenutku najvjerodostojnije.
Na repliku odgovara poštovani Goran Marić.
Kolega Jurjević, vi govorite kao političari, to je razvidno, a ja govorim kao politekonom i to je velika razlika i naravno da su nam onda i zaključci sasvim suprotni. Kako može biti nešto dobro ako u ovom slučaju neke institucije mogu preuzeti društvo i po drugom zakonu imaju obvezu preuzimanja tog društva a po ovom zakonu nemaju obvezu preuzimanja društva iako steknu više od 25% udjela. Kako je to moguće? Opet neću reći što ja mislim o tome? Evo citiram ću vam, profesorica Garašić je kazala da je ovim zakonom nedefinirana uloga suda i da su otvorena širom vrata za zlouporabe i da takav zakon ne smije egzistirati. O zlouporabi govore sveučilišni profesori jednako kao i ja kao politekonom. Ali kad govorite tko je privatizirao Hrvatsku, najmanje članova HDZ-a. Je li Ante Marković pokojni HDZ-ovac bio? Ili onaj koji je vodio pokret za Jugoslaviju, a najveću financijsku instituciju je on privatizirao bez jedne kune u hrvatski proračun. Znam da je strašno loš, jer ovo ne želite čuti. Je li HDZ kriv što se raspalo tržište '90.-tih godina? Je, jer je stvorio Hrvatsku, za to je kriv. A ovaj dio sabornice je napustio Hrvatsku. Hvala lijepo.
Nova replika Srđan Gjurković.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani kolega naravno da se mi ne moramo slagati u određenim i zakonima i razmatranju argumenata zašto da ili, za ili protiv. Međutim, kada vi o jednom zakonu kažete da je mesarski pristup, da je katastrofa, da je diskriminacija, da ništa nije normalno. Moram priznati u ove dvije godine da nisam čuo takav izričaj za niti jedan zakon i još sve šta ste o njemu izrekli. Pa kažete da administrativno računovodstvenim postupcima se to sve skupa rješava, naoko da to izgleda prividno dobro a da nije u redu. Neću ulaziti u '90.-te, pretvorba, jer mislim raspravljamo ipak o jednome iznimno bitnome zakonu koji u ovom trenutku od strane Hrvatske države, hrvatske Vlade, Ministarstva financija a i naravno nas kao zakonodavnog tijela pokušava doslovno pomoć i izvući privatni sektor koji je ušao u probleme. Onda raspravljajući kao i kolege prije, govoreći o tome kako je Hrvatska Demokratska Zajednica pozitivno iskazala glasovanjem za osnovni zakon koji smo donosili prije godinu dana stvarno mi nije jasno iz kojeg aspekta vi raspravljate, da li u ime Kluba HDZ-a ili u ime određenih znanstvenih krugova koji kako su i kolege rekli mogu imati i razmatranja ovako ili onako. Ono što je ključ ovoga u biti zakona a to je da se uspjelo završiti nekih 1200 postupaka je 17 milijardi kuna uspješno realizirano, zatvoreno, pokriveno, plaćeno, dokapitalizirano da nitko nikome nije oduzeo tvrtku bez da je on potpisao i da je bio suglasan za to restrukturiranje. Prema tome, nije idealan zakon ali sigurno zakon koji u ovom trenutku je puno, puno bolji od stečaja.
Na repliku odgovara poštovani Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Gjurković, oni koji su rekli da je to komesarski pristup, znate kako su to potkrijepili? Kako nije komesarski pristup, pa opet ću citirati kada ministar imenuje vijeća predstečajne nagodbe. Ministar imenuje vijeća predstečajne nagodbe. Njegovo ministarstvo odlučuje i o žalbama. A pojavljuje se i kao vjerovnik. A što je to onda nego komesarski pristup? Gdje je tu ustavno načelo pitaju se stručnjaci prava o jednakosti i vladavini prava. Način biranja nagodbenog vijeća i povjerenika predstečajne nagodbe ovaj zakon deklarira isključivo komesarskim i partijskim zakonom. To je zaključak znanstvenog skupa. Ja znam da nerado vi ovo nerado čujete, ali ovaj Zakon je prilagođen samo pojedincima. I sada kada su se pojedinci namirili, spasili na uštrb svih drugih i države onda ćemo mijenjati da ministarstvo više ne zastupa ministarstvo nego državno odvjetništvo. I kako će onda kao što je ovdje predviđeno, kako će onda ti sljedeći proći? Nikako. I tko pita za njihova prava? Nitko. Pa zar je moguće da u demokratskoj državi netko svoja potraživanja mora usmjeriti na takav način kao što drugi odluči a ne on? Pa recite mi je li to normalno, je li to prirodno, je li to racionalno? Ja imam potraživanja prema Frani Matušiću a vi odlučite što će biti od mojih potraživanja i vi to smatrate normalnim. Ja to ne smatram i nikada na to ne bih pristao. Ni pod cijenu partijskog pritiska. Hvala lijepa.
S novom replikom ustaje Mladen Marelić.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Mariću, kolega Rađenović je rekao u vezi zakona nešto više. Ja ću vam samo reći nešto što nije demagogija nego je stvarnost. Hotel Korčula 2000. godine poslovalo je sa minusom, tada je promijenjen nadzorni odbor tamo, 4 godine vlasti, koalicijske vlasti, došli smo ponovo u plus. Ali nažalost dolazi 2005., '04./'05. gdje se to poduzeće ostvarilo 127 milijuna duga i 50 milijuna kabliranog gubitka. To se napravilo. To je barbanizami to je šteta za ovu državu. Nitko nije vršio pritisak na suce, sud koji je donio takvu odluku jer su svi vjerovnici koji su bili tamo mislim više od 80% i više od toga su jednoglasno prihvatili predstečajnu nagodbu. Mislim da je to cilj ovog zakona i radnici su zadovoljni. A šteta što tako mislite, što tako govorite o postojećim poduzećima koji su u predstečajnoj nagodbi. A drago mi je da moji Korčulani čuju vaše mišljenje ako je to još stav HDZ-a to je još i veći problem. Hvala.
Odgovor na repliku Goran Marić.
Kolega Marelić ne sumnjam da je ovaj zakon nekima donio dobro i ne sumnjam da oni hvale ovaj zakon i to je logično ali oni gledaju usko i kratkovidno, ne gledaju širinu. Ja sam nesretan ako sam sit a svi oko mene gladni. A ovo upravo se to događa. Jednog ste nahranili a sve druge ostavili bez hrane i vode i pića. I umiru. Stvarate amorfnu strukturu u predstečajnom dužniku, neprirodnu, nestvarnu strukturu koja će poslije opet puknuti. Kako je moguće da direktor kojeg vi, isto slažem se da je barbarizam to što je napravio, kako je ostao? … [[Upadica se ne razumije.]] Evo kažu da je HNS-ovac, ne interesira me tko je. Ali ako je direktor upropastio tvrtku i sad je postao predstečajni dužnik, kako je moguće da ovim zakonom on ostaje i dalje direktor. Ma moguće je, većini ostaje i vlasnici se štite. Ne mijenja se vlasnička struktura. I kome će sutra, usuđujem se reći banke u najvećem slučaju isporučiti takva poduzeća? Ali paše im zato što oni saniraju sebe, ne trebaju odgovarati, ne utječe ni na adekvatnost kapitala ali ja znam da mnogi nažalost ne razumiju što je u pozadini toga. I ne moraju objavljivati preuzimanje. Pa zašto ne vrijedi Zakon o preuzimanju za ovaj Zakon o predstečajnoj nagodbi da ona ako postanu većinski vlasnici isplate po istoj cijeni one koji nisu pristali na predstečajnu nagodbu, na pravično rješenje. Ne, nego se dogovore trojica sa predstečajnim dužnikom kako će prevariti tisuću ostalih vjerovnika. I što mi znamo o njihovim sudbinama, ne znamo skoro ništa jer se sve čini da se zataška sudbina takvih.
Sada će replicirati potpredsjednica Doma, poštovana Dragica Zgrebec. izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Mariću, ako je rječnik znanstvenika ovo što ste vi danas govorili onda sam ja duboko zabrinuta za hrvatsku znanost, ako znanstvenici tako raspravljaju. Ali reći ću samo četiri rečenice o ovom zakonu. Predstečajna nagodba je dobrovoljan postupak vjerovnika. Ako se vjerovnici ne dogovore nema predstečajne nagodbe. Ovdje se radi o dužniku koji je "zreo" za stečaj. Predstečajna nagodba ubrzava stečaj, dakle ako je po našem dosadašnjem Zakonu o stečaju ako se išlo u preustroj to je isto moglo trajati godinama, ovdje je vremenski ograničeno koliko to traje. Ako se ne postigne nagodba, ako nema predstečajne nagodbe ide se u likvidaciju odnosno stečaj. A rekla bih da je i vjerovnik također odgovoran ako posluje sa takvim poslovnim partnerom koji mu godinama ne plaća i dođe u situaciju da ima ogromna potraživanja. Ali vi ste ovdje postavili nekoliko pitanja na koje ste govorili da je nenormalan takav postupak. Ja ću samo dva pitanja postavit na koja možemo reći jesu li normalna ili nenormalna. Je li normalno da država ne plaća po nekoliko godina svoje obveze? Nije normalno. A zar je normalno da država godinama ne naplati svoja potraživanja i to selektivno, samo od nekih i npr. da dođemo do toga da potražuje država 53 milijarde kuna različitih državnih davanja? I to je nenormalno.
Odgovor na repliku, Goran Marić.
Kolegice Zgrebec, postoje objavljeni zapisnici i članci tako da sve što je ovo korištena terminologija to je doista, bili vi zabrinuti ili ne bili ali to je terminologija koja je korištena i upotrijebljena. Ali ja razumijem tu terminologiju jer stvari treba nekada nazvati pravim imenom i prezimenom jer ako ih se ne nazove onda nisu ni dovoljno jasni. Zbog opasnosti koje nosi ovaj zakon odabran je ovakav rječnik jer drukčije ne može doprijeti do uha drugog. Kad govorite da ako nema dogovora vjerovnik nema predstečajne nagodbe, to nije točno. Samo postoji ako se većina vjerovnika dogovori koja svoja potraživanja prikazuju, a onaj kome je priznata potraživanja, a ne utječe i protiv je toga, nema uvida u potraživanja tih vjerovnika koji odlučuju niti smije imati uvida. … [[Upadica se ne razumije.]] Može jedino tužbu i budite uvjereni da će tužba biti na stotine i stotine i o tužbama će odlučivati sudac koji je nagodbu, pred kojim je predstečajna nagodba utvrđena. Pa zar to nije apsurd? Naravno da nije normalno ovo što ste govorili, ali nije normalno ni da upravni postupak vodi se, a nagodba je na trgovačkom sudu već postignuta. Nemoguće je donijeti drugačiju odluku pred Upravnim sudom od one koja je nagodba postignuta pred trgovačkim sudom i to doista nije normalno. Možemo mi to zvati i da je to neprovedivo, da je to neučinkovito, ali to nije normalno. Obespravljene, ako nema dogovora svih ne bi trebalo biti predstečajne nagodbe.
Hvala lijepa. Novu repliku iznijet će Frano Matušić.
Zahvaljujem. Kolega Marić, evo kolega Marelić je već iznio jedan primjer samo što je zaboravio reći da je direktor na čelu te tvrtke bio njihov kadar, ali ja ću vam iznijeti jedan drugi primjer iz iste županije, riječ je o jednoj vinariji. Vinariji koja je zavila u crno mnoge vinare koji su bili kooperanti te iste vinarije, zašto, zbog predstečajne nagodbe, jer je najveći vjerovnik banka zaštitila sebe naravno kroz smanjenje kamate, odnosno razlike u kamatama ali vjerovnicima je drugim dakle malim vinarima koji žive samo od toga, otpisano odnosno izbrisano, smanjen njihov dug za 60%. Pa je tako preostalih 40% duga prema malim vinarima, prema kooperantima te vinarije će se isplatiti u sljedećih 20 godina, a tri sezone uopće nisu im isplaćivali novac za berbu od koje se prave vrhunska vina. Evo to je klasičan primjer gdje jedan veliki vjerovnik, u ovom slučaju jedna banka je zaštitila svoje interese ne odričući se svog duga koji je napravljen prema njima, odnosno potraživanja koja imaju i prema vinariji, a s druge strane vjerovnici koji nisu pristali na to mali vinari njima je jednostavno odrezano, izbrisano 60% duga, 40% ćete dobit u sljedećih 20 godina. De facto to što će oni dobit to je ništa kad pogledate u odnosu na primarni dug. I naravno da je riječ o kriptokomesarskom zakonu. Ja sam slušao uvaženog profesora Jakšu Barbića prije par dana koji je rekao da je struka rekla sve najgore i da je nevjerojatno da je uopće taj zakon donesen u Hrvatskom saboru, ali da o njemu će raspravljati i Ustavni sud i da će bit dobro da se pričeka zapravo konačno rješenje i viđenje suda oko toga.
Poslušajmo sada odgovor poštovanog Gorana Marića.
Hvala lijepa. Kolega Matušić, drago mi je da vi pratite što se događa na stručnim i znanstvenim skupovima. A što se tiče kako gledaju pojedini vjerovnici na predstečajnog dužnika. I malo prije sam bio prozvan da je drago da čuju na Korčuli što ja mislim o predstečajnoj nagodbi. Ali drago mi je i da čuju taksisti Zagreba što ja mislim o predstečajnoj nagodbi i vinari na Pelješcu. Jer taksisti iz Zagreba znaju koliko su diskriminirani u odnosu na neke druge taksiste kojima je zakon, kojima je država opraštala i mogu slobodno proći kroz centar Zagreba. I one kojima je opraštano neosnovano varali su zaposlenike, varali su država i nagrađeni su zbog toga, a ovi koji pošteno rade, pošteno plaćaju njih se sada šteti. Pa zar je to moguće? Naravno eto po ovom zakonu je moguće. A nitko ne pita gdje je novac od predstečajnog dužnika. Ako je predstečajni dužnik dužan 3 milijarde kuna, 2 milijarde, milijardu i pol i direktori i vlasnici ostaju isti, a nitko ne pita što su ti vlasnici stekli u međuvremenu, koliko su si isplatili u inozemstvo na svoje račune i gdje je taj novac. Ne, nego je bitno prekriti trag. Hajmo sve otpisati, a ovo nek' ostane ono što su stekli da se zaboravi da su stekli. I oni dalje vode predstečajni, a što se događa sa povezanim društvima to je pak posebna priča i u to nema uvida ovi stečajni vjerovnik kojem je priznata tražbina, ali on ne zna je li netko izmislio, čak ima i službenih podataka da recimo neke institucije imaju veća prijavljena potraživanja nego što ih stvarno imaju. To je i službeni podatak.
Osma replika i Ante Babić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine Marić, rekli ste u uvodu da ste pokušali naći barem nešto dobro što vam je uvijek intencija kod zakona kako biste mogli govoriti o ovome zakonu, a onda je i kolega Jurjević rekao da je ovaj visoki zakonodavni Dom zapravo tu da se donose dobri zakoni koji bi mogli poboljšati ovu gospodarsku situaciju i da nam je to želja svima. I ja želim vjerovati ono što je rekao kolega Jurjević. Međutim, predstečajna nagodba je dočekana kao spas za većinu tvrtki koje su bile pred stečajem ili u stečaju. I logično je bilo za očekivati da se, da je ovaj zakon uspio, poveća broj zaposlenih, da se dogode i povećaju investicije, odnosno da se poveća BDP, ali to se nije dogodilo. I drago mi je što ste govorili o tome da se malo govori o naplati vjerovnika stečajnog dužnika, odnosno da se ne govori o novcu predstečajnog dužnika, jer upravo je to bacilo na koljena veliku većinu tvrtki na području Imotske krajine koji su bili kooperanti velikim firmama. Sada su vjerovnici, o njima se najmanje govori, a to je zapravo cijelo to područje Imotske krajine dovelo na koljena. Evo hvala.
Na repliku odgovara Goran Marić.
Kolega Babić, kazao sam da i uz najveći napor moguće dati najblažu definiciju, da je ovo školski primjer, ogledni primjer kako ne smije zakon izgledati. To je opet kvalifikacija sveučilišne profesorice sa Pravnog fakulteta. Drago mi je da ste prepoznali da je većina vjerovnika ovim oštećena. A zašto? Pa zbog političkog monopola ministra i Ministarstva financija. Pa nema goreg monopola od političkog monopola! Od ekonomskog monopola je samo gori politički i upravo je on ovdje na djelu. Ministar određuje, ministar sudi, ministar odlučuje o žalbi, ministar imenuje vijeća, ministar sve odlučuje. I kad utječe na one kakvu će odluku donijeti ostali. I nema dogovora, nego ima ili uzmi ili ostavi. Što preostaje onima što su pošteno isporučili svoju robu i ne mogu je naplatiti. Tisuće obrtnika malih i srednjih poduzetnika je nastradalo. Njihovi radnici su otpušteni, ostali su bez plaća. A njih nitko ne pita. Oni su pošteni i zadužuju se, prodaju vlastitu imovinu da bi platili svoje obveze, a ovi koje spašava država su kupovali imovinu i poduzeća da bi neplatili svojim vjerovnicima i svojim dobavljačima. Pa zar to nije sramota? Kako možemo gledati tako normalno na takve pojave? Pa moramo ustati protiv takvih pojava. Hvala.
Poslušajmo sada repliku poštovanog Ivana Grubišića. Izvolite.
Rado sam saslušao izlaganje gospodina Marića i mislim da je ono na razini struke, objektivnosti i dobrih nakana. Ono što nama nedostaje to je nerazvijena demokracija i tri francuske revolucije krilatice. Nedostaje nam odgovorna sloboda, jednakost pred zakonom i bratstvo među ljudima. Kad se obilježavala dvije stota obljetnica francuske revolucije blagopokojni Papa Ivan Pavao II je rekao da su to krilatice iz evanđelja. S tim se slažem. Ne može se zamisliti Kršćanin ukoliko ne cijeni slobodu odgovornu slobodu drugoga, ukoliko ne živi i svjedoči bratstvo među ljudima bez obzira na razlike i ukoliko pred zakonom nismo svi jednaki. U tom hvalim zastupnika Marića i mislim da je on pokazao da se može nositi sa izazovima, bilo kojim izazovima koje proživljavamo i da je to dobro. A što je citirao znanstvenike i upotrijebio njihove riječi u diskusiji mislim da njegovom izlaganju to nije trebalo jer je on dosta bio jasan u svojim stavovima. Hvala lijepo.
Na repliku odgovara Goran Marić.
Kolega Grubišiću drago mi je da ste ukazali svima na potrebu jednakosti, a ovim zakonom je narušena jednakost. A u tržištu je najnužnija jednakost svih sudionika. Ovim zakonom se legalizira nejednakost i legalizira nemoral koji je prethodio toj nejednakosti. Zato sam protiv toga. A zamislite koje posljedice mogu nastupiti kad Europska komisija koja može u roku 10 godina proglasiti bilo kakvu ovakvu transakciju državnom potporom i poništiti ovakve nagodbe koje će nastati nesagledive posljedice za hrvatsko gospodarstvo i hrvatsko društvo. A dolazit će do toga jer je narušena jednakost. Govorili ste i o slobodi. Nema veće potrebe, slažem se s vama, od slobode. Ali slobodom za mišljenjem i slobodom odlučivanja. Ali kako možemo govoriti o slobodi kad nema poduzetnik slobodu odlučivanja o svom nego ta sloboda je predana u ruke drugog da odlučuje. Pa zar biste vi ikada pristali da netko odlučuje umjesto vas? Ovim zakonom se to odlučuje. I zato drago mi je da se pozivate i na knjigu, pa kad bi je neki čitali, mislim na knjigu početnog velikog slova, kad bi je čitali onda nikad ne bi ovakav zakon donijeli ni glasovali za njega.
Iduća replika, Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Marić godina dana primjene ovoga zakona je iskristalizirala 3 pitanja i o ta 3 pitanja trebamo raspravljati danas i prilikom drugog čitanja. Jedno je da li se stvarno s ovim zakonom u Hrvatskoj smanjila nelikvidnost? Odgovor je nije, i to treba jasno reći. Mi smo administrativnim putem jednostavno one koji su bili blokirani maknuli sa te liste i na takav način smanjili. Dakle, to je činjenica i o tome treba na takav način govoriti jer nije dobro reći da se smanjila nelikvidnost za toliko i toliko milijardi jer te milijarde nisu došle u platni sustav RH, nisu došle u financijski krvotok i nitko nije dobio niti lipe s tog osnova. Druga dva pitanja o kojima treba razgovarati i koja su se pokazala kao manjkavost ovoga zakona u njegovoj primjeni su potraživanja povezanih društava. Koja je osnova, ako sam ja vlasnik tri poduzeća, jedno je došlo u probleme, da ova dva potražuju od tog poduzeća? Pa ja kao vlasnik tog poduzeća sam točno znao u kakav rizik ulazim i s kojim pravom sad ta poduzeća potražuju od prvog poduzeća? I praktički dolazim u većini slučajeva u poziciju da odlučujem o tome kako će izgledati predstečajna nagodba. I treća stvar na koju nikako ne smijemo zaboraviti, kao i u stečajevima u protekle 23 godine tako i u provođenju Zakona o predstečajnoj nagodbi najgore prolaze mali vjerovnici. I nemojmo samo zaboraviti da mali vjerovnici nažalost proizvode nove slučajeve koji će sudjelovati u predstečajnoj nagodbi. I ako budemo govorili o ova 3 pitanja sa osnova struke i pravne i ekonomske onda ćemo svi pozitivno diskutirati. Ako ćemo se prozivati tko je što privatizirao najveća greška HDZ-a je bila što je članove Saveza komunista koji su izvršili pretvorbu za vrijeme Markovića i dalje pustio u HDZ. I to je bila najveća i povijesna greška HDZ-a.
Da vidimo kako na tu grešku odgovara Goran Marić.
Pa počet ću od kraja. Ne samo da je greška što su ih uzeli u HDZ nego što nisu uhićeni i zatvoreni. I nisu trebali ni izaći iz zatvora do dana današnjega. Eto to mislim. Ali, slažem se s ovim o nelikvidnosti da nije smanjena a naglasio sam posebno potraživanje povezanih društava. Ta potraživanja povezanih društava treba isključiti iz postupka. Oni ne smiju sudjelovati u odlučivanju i ne smije im se priznati potraživanje jer je to bila malverzacija i to je špekulativno djelovanje da bi se namjerno utjecalo na postupak predstečajne nagodbe. Ne smije povezano društvo biti u predstečajnoj nagodbi, ne smije sudjelovati. Ono čini tu prevagu da odlučuje i upravo ovo što ste rekli na one male vjerovnike. I sutra će ga isporučiti ponovno svom istom vlasniku. Olakšan, očišćena bilanca, sve super. I što se događa? Nakon 2 godine opet isti problem. Zar se tako rješava gospodarski problem? U ovom obrazloženju zakona jasno piše država je dužna brinuti se o gospodarskom razvitku, a instrumenti u rješavanju krize nelikvidnosti i insolventnosti u gospodarskom sektoru u skladu sa zacrtanim ciljevima fiskalne politike i mjerama iz programa gospodarskog oporavka. Zar je ovo mjera koja je gospodarski oporavak donijela? Zar je ovo mjera koja je povećala zaposlenost? Ne, sve obrnuto. Ali nije ni čudo pa pogledajte samo što potpredsjednik Vlade za gospodarstvo govori, što radi i gdje provodi vrijeme onda je jasno u kakvom nam je stanju država. Hvala lijepa.
Posljednju repliku iznosi Dujomir Marasović.
Štovani gospodine Marić ma mislio sam nešto reći gospodinu Liniću ljubitelju i poznaniku doktora koji zbog titule primarius imaju 500 kuna mjesečno i on ih zato naziva ili njega naziva kriminalcem, ali pošto se partija ustala na noge svoju ću repliku malu usmjeriti u drugom pravcu. Pa zašto se vi drugovi i drugarice na neki način tako postavljate? Zar uvijek moramo
Vodite računa da repliku iznosite Goranu Mariću, a ne klubu SDP-a.
Ne, ne ja ovo Goranu Mariću govorim, usmjeravam na drugu stranu ali ima veze sa onim što je govorio Marić. Zašto mi ovdje moramo sad jedni protiv ili za. Mi, gospodin Marić, ja također pridružujem se ovim, želimo samo reć, nešto tu smrdi, nešto nije dobro. Što smrdi? Država nije dobila ni lipe takorekoć, nije postignuta likvidnost, zaposlenost gospodine Lalovac nije spašeno 23 tisuća radnih mjesta, možda je spašeno ali po slobodnim proračunima više izgubljeno radnih mjesta što ste upropastili odnosno što smo upropastili ovim predstečajnim zakonom malih poduzetnika smatra se da je izgubljeno više radnih mjesta. Znači ništa nismo postigli. Ukrali smo ljudske slobodne ovo nije ko je reka politički jedan proces, ovo je ekonomska jedna logika i ne možete nekom uzet pravo da raspolaže sa njegovom imovinom a mi smo s ovim ukinuli pravo nekome da raspolaže svojom imovinom. Ovo ne valja ili svaki danom sve više postaje očitije da ne valja. A najviši krimen da ti tajkuni da su osnovali neke firme i firmice koje donose neke bilo kakve račune i s tim potraživanjima ponovo uzimaju natrag tvrtku kad je prevarena država, kad su prevareni mali, itd.,itd. Znači očito nešto ne valja, zašto mi o tome ne možemo danas na ovaj način razgovarat nego odmah HDZ privatizacija. Pa tko je …
Isteklo je vrijeme za ovu repliku pa ćemo čuti odgovor na nju, Goran Marić.
Kolega Marasović, da ovaj zakon neće dovesti do gospodarskog rasta, to je očito. Naprotiv, djelovat će, efekti će biti suprotni i činit će se to na prvi pogled zato što izolirano pogleda, ne gleda se široko nego samo pravocrtno onda će to prikazivat se kao uspjeh i jednoga ili dvojice ili trojice, ali gledano u cjelini to će djelovati štetno i utjecat će negativno na sve. Znate kako će djelovat ovo na gospodarstvo? Slično kao što je jedan državnik u Francuskoj pitao čuvenog književnika Balzaca veli je li istina da tajni agenti i policija drže državu jedino. Je istina, drže jednako toliko kolko je i konop obješenog, eto tako će utjecati i ovaj zakon na gospodarstvo Hrvatske.
Za riječ se javio zamjenik ministra financija Boris Lalovac.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa moram reći da me jako iznenadio ovo izlaganje kolege Marića kojeg ja osobno izuzetno cijenim i smatram da je stručna u područjima ekonomske znanosti pogotovo područjima fiskalne politike i nekad se u tim raspravama i slažemo i podržavamo itd. Međutim kroz ovu raspravu se ja barem mogu reći da se iščitalo da to više nije ni mišljenje ni gospodina Marića ni Kluba HDZ-a nego više mišljenje gospode koje ste govorili znanstvenika na tom određenom području i više se zapravo izražavalo njihovo nezadovoljstvo ovim postupcima predstečajne nagodbe. Tako da ja moram reći da sam bio zadovoljan i tu kada smo davali prvi put kad se donosio ovaj zakon. Ja osobno sam bio sretan što smo zajedno upravo našli, pokušali naći nekakvo rješenje u restrukturiranju i kada sam govorio prije godinu dana o ovom zakonu govorio sam da nema SDP-ovih i HDZ-ovih kampanja nego da postoje jedino Hrvatske kompanije u kojima rade Hrvatski građani i da ih probamo zajednički način, ako nađemo nekakav model jer se pokazalo da stečajevi nisu dali nekakvo rješenje a to vam mogu pročitati, to ću vam zapravo i kroz izvješće pokazati o stečajeva koji traju od 1999.godine, imamo ih, evo tu su najveći, kompanije, koliko su naplatili se radnici, koliko se naplatila država, koliko su naplatili najveći vjerovnici u tom djelu i vidite da su zapravo same tu nule, dakle, same su nule. Dakle preko ovdje samo preko 400 velikih stečajeva, preko 5 milijardi kuna gdje nije nitko ništa dobio i zapravo svi znamo da je to bio problem i kad govorimo o indeksu od Duing biznisa gdje govori da su nam jako loši problemi, da smo tu iza čak i zemalja Albanije, Cipra i svih drugih zemalja, da smo najgori u naplati vjerovničkih potraživanja kroz taj postojeći zakon o stečaju. To Duing biznis to govori, to ne govori ova Vlada, to Duing biznis da ne mogu naplatiti svoja potraživanja i kažu da bankari eventualno koji imaju različita prava naplate 30% i to kada dobiju tu nekretninu kroz 10 godina. Ovo je bio pokušaj da se mimo ajmo reći sudskim znači upravnim postupcima dobrovoljno oni dogovore na koji način se može restrukturirati kompanija i na koji način će se zapravo uspjeti nešto ako se išta da i naplatiti. Vi ste vidjeli da i upravo zbog ovoga zakona mi smo na nekoliko mjesta skočili na Duing biznisu u naplati vjerovničkih potraživanja u godinu dana za ne znam nekoliko mjesta skočili, upravo zbog ovoga zakona gdje smo i kroz raspravu sa Europskom komisijom rekli da i kod nas su to problemi, i kod nas su tu problemi. Mi smo uzeli američki model, svi se pozivaju na američki model, to je … [[Govornik se ne razumije.]] znači američki restrukturiranja privrede mimo suda. Znači nismo ga izmišljali, pokušali smo koristiti američki model, također Francuzi rade u ovome modelu. Brojne zemlje, to smo naveli u ovome da probamo da predugo traje naplata potraživanja jer ako govorimo ako nešto od 99.-te godine traje što to danas vrijedi, ne vrijedi ništa, nije ostalo ništa. Neće nitko ništa. Mi pokušavamo reći da se u u120 dana nešto može i treba restrukturirati. Ja nikad ne volim govoriti i od mene ćete izbjeći da govorim o HDZ-ovim il SDP-ovim firmama ali evo tu ću vam reći neke kompanije koje su restrukturirane, koje su prihvaćeni, Institut IGH-a 700 radnih mjesta, plan prihvaćen, milijarda i 700 milijuna kuna dogovor, Dalekovod milijarda i pol kuna, 760 zaposlenih. Hoćemo govoriti o Optima telekom, Konstruktor inženjering, Metronet telekomunikacije, Tankerkomerc, Elektrometar iz Bjelovara, ja ne bih o tim govorio i nikad od mene nećete čuti da su to HDZ-ove ili SDP-ove firme. To su hrvatske kompanije kojima je zapravo svatko tko je na vlasti pokušava pomoći jer to je zadaća ako možemo nekakvim zakonskim elementima im dati rješenje. Mi bi sretni bili, sretni bi bili da ovaj dio kroz sudove uspio se naplatiti. I ako se u tom dijelu pravosuđe restrukturira i da ovakve rezultate da se kroz 120 dana nešto napravi ma tko je sretniji od nas da i taj dio pravosuđa profunkcionira i da restrukturira, da rješavaju probleme. Da rješavaju probleme. Ma tko je sretniji od nas da zapravo zapošljavamo upravu gdje onaj dio je trebao odraditi netko drugi. Tko je sretniji od nas? [[Upadica: Privedite kraju.]] Tako da evo molim vas u tom kontekstu i gledajte ovaj zakon. Ako se u konačnici pokaže znači uvijek se on nažalost može i povući ali onda su ovi ljudi, od … [[Govornik se ne razumije.]] tisuće ljudi bi sigurno ostali bez radnih mjesta. Hvala.
Poslušajmo sada replike. Prvo poštovani Goran Marić.
Kolega Lalovac naravno da je ugodno čuti lijepe riječi o sebi, to ne dvojim. Jednako tako mislim, rado bih ja s vama bio i suradnik u nekom obliku, ne bih bježao od toga ali na političkom polju se ne bismo složili, na stručnom da. I čuli ste do sada, vrlo često, moja mišljenja i o dobrim stvarima koja ste predlagali. Ali ovaj krik sam morao pustiti jer zahtjeva to situacija. Kada spominjete dalekovod milijardu 868 milijuna kuna čini mi se tako potražuju tri banke. Tri financijske institucije. I donose odluku o svemu. Čini mi se da je na drugoj strani 986 vjerovnika. Što je s njima? Jesu li oni glasovali za takvu predstečajnu nagodbu? Jesu oni naplatili svoja potraživanja? Je li ih itko pitao? Nije. Zato ne može mi biti to primjer ogledni. Kako je čudno da nitko u ovoj Hrvatskoj, svi se trude i medijski i znanstveno i stručno, drago mi je da i znanstvenike cijenite, pa cijenim ih i ja. Jer ja sam vanjski suradnik na Pravnom fakultetu i držim političku ekonomiju jednako tako. Ali HDZ cijeni mišljenje stručnjaka i znanstvenika. Pa moramo to uvažiti. I drago mi je, nije mi drago čuti da to je njihovo mišljenje, to je njihovo realnije mišljenje, možda nego naše, možda nego i moje jer sam ipak u ovom Saboru. I ja to priznam ali vi to nikako ne želite priznati. Ali što je sa ovih milijardu i 800 milijuna kuna, tko je pitao banke zašto su one davale tamo kredite? Što su osigurali kada su dali kredite? [[Upadica: Vrijeme.]] Gdje su ti novci danas? To nitko ne pita. Evo i treba država opet ih spašavati. Hvala.
Na repliku odgovara zamjenik ministra Boris Lalovac.
Zahvaljujem. Rekao sam da ću vam dati izvješće iscrpno znači tko je i kako se glasalo, da, glasali su i drugi u slučaju dalekovoda. Vi znate da je to kompanija koja je imala izvozna tržišta i da je to jedna od naših uspješnijih kompanija ne samo na domaćem nego na ino tržištu. I da je ona jedna također koja je … [[Govornik se ne razumije.]] gospodarski rast. I žao nam je što taj još dan dana nije u tom slučaju riješeno. Ako postoji problem što se nije poslalo sudu, zašto ih nisu poslali u stečaj? Vrlo jednostavno su mogli reći predstečajna nagodba nije kvalitetna, pošaljite kompaniju u stečaj. Pošaljite tisuću ljudi u stečaj, pošaljite kompaniju koja radi u Danskoj, u Norveškoj, u Rusiji koja je naša izvozna kompanija gdje trebamo im dati podršku i kroz HBOR, gdje jačamo našu građevinsku kompaniju. Neka je sud pošalje u stečaj, neka je sud pošalje u stečaj. Ali onda kažem vam, svatko nosi svoj dio odgovornosti isto kao što mi ovdje u Saboru ali tako i drugi organi, druga tijela vlasti kada se pošalje u stečaj kakve su konsekvence za jednu takvu kompaniju koja je bila izvrsna, koja je bila leader u regiji i koja smatramo da i danas može biti. Hvala lijepa.
Drugu repliku iznosi Igor Rađenović.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa mislim gospodine zamjeniče ministra da nije korektno što ste rekli kolegi Mariću da kolega Marić nije iznosio stav Kluba HDZ-a pa čak ni svoj osoban stav već stav skupine nekih stručnjaka. Mislim da to nije korektno, on jest govorio u ime Kluba HDZ-a, govorio je vrlo kritično, evo i ponosan je na to, što je dobro. Jedino meni nije jasno zašto je HDZ tako naglo okrenuo ploču pa od jednog relativno konstruktivnog pristupa sa željom da se ovim zakonom popravi katastrofalno koje je postojalo u hrvatskom gospodarstvu da se ode ka jednom apsolutno drugim putem. Naime, stanje u gospodarstvu jasno je nastalo u proteklih 5 godina imamo pad od 11% BDP-a. I pravo je pitanje zašto je Vlada HDZ-a ignorirala to stanje i zašto nije činila apsolutno ništa da se stvari promijene. Da li je to činjeno namjerno, dakle nečinjenje ili je to bio neki politički kukavičluk za potrebnim promjenama dragom Bogu svejedno. Hvala lijepa.
Na repliku odgovara Boris Lalovac.
Zahvaljujem. Moje uvodno izlaganje je bilo da smo i kada smo donosili ovaj zakon upravo jedinstvo kod nečega koji krucijalni problem privrede je bilo da mi je bilo u tom dijelu istinski drago da možemo naći neko jedinstvo. I zato sam rekao da mi je, nadam se da ovo nije njihov stav nego da je to osobni stav. Jer onda ovim građanima koji, radnicima koji su spašeni i u Varteksu i u Konstruktoru i u svim ovim kompanijama i u dalekovodu i u IGH onda možemo jasno reći ako to nije stav zajednički da je ponovo, nažalost Vlada usamljena u restrukturiranju Hrvatske privrede. Ali nažalost ja to ne želim ja da to kažem. Ja to ne želim da ja to kažem jer mislim da možemo imati u tome jedinstvo. Ali ako oni misle da to nije dobro onda treba svim tim radnicima koji su ostali vrlo jasno reći Vlada je još jednom usamljena u restrukturiranju privrede i tu nemamo pomoći. Ja sam uvodno zahvalio jer ste svi to podržali ali ako su promijenili stav onda ćemo i kontinuirano i dalje reći Vlada je usamljena u restrukturiranju privrede ali to nisam ja htio reći.
Posljednju repliku iznosi poštovani Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Kolega Lalovac, dakle vi ste u svojim zadnjim minutama, zapravo zadnjim rečenicama spomenuli ključnu stvar. Ali ta ključna stvar je kao, ona je nedodirljiva sve ove godine u Hrvatskoj a to su stečajevi i pravosuđe. Da je to funkcioniralo onda ove predstečajne nagodbe uopće ne bi trebalo. Međutim, ja sam očekivao da ćete se vi osvrnut na ove tri stvari koje su se jasno iskristalizirale i koje su problematične u zakonu, dakle problem malih vjerovnika i problem povezanih društava i njihovo sudjelovanje u predstečajnoj nagodbi. To su ključne stvari. I ovo administrativno smanjivanje nelikvidnosti nije dobro govorit da smo smanjili nelikvidnost ako praktički lipu nismo platili. Ona je zbog toga što je zakon omogućio neke naprosto maknuo s neke liste. I da … tu HDZ podržao, HDZ nije podržao. HDZ je taj zakon podržao kad je on donesen jasno želeći reći da želimo sudjelovati u svim konstruktivnim prijedlozima gdje se želi pomoći hrvatskom gospodarstvu. Tada je samo tjedan dana nakon usvajanja tog zakona u ovom Visokom domu nastupila saborska stanka i zakon je izmijenjen sa 40 članaka koji su mnoge stvari promijenile i tada smo mi izrazili određene sumnje u neke stvari. I sada kad govorimo o ovom zakonu idemo otvoreno razgovarat o ova dva problema koja nisu zanemariva, osobito ova priča sa povezanim društvima jer ponavljam, jedan od razloga na kraju krajeva 62% blokiranih gospodarskih subjekata i 66% blokiranih sredstava je bio u vlasništvu poduzeća koja nisu imala nijednog zaposlenog, dakle koja su osnivana zbog toga da nekoga da tako kažem šatrovački zavaljaju. Pa zbog toga i je uveden OIB da eliminiramo te pametnjakoviće da više nikoga ne mogu zavaljati.
Na repliku odgovara zamjenik Boris Lalovac.
Evo zahvaljujem kolegi Šukeru na ovom pitanju. Kad govorimo o povezanim društvima, tako je, tu možemo govoriti i kroz ovaj zakon upravo to ne dopušta, znači da povezana društva koja imaju međusobno potraživanja ona se otpisuju i tu smo čak naglasili čini mi se članak 72. da oni čak i ne mogu glasati, ali ne mogu glasati. Ako to možemo pojačati ajmo to dogovorit se da to pojačamo. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne. Otpisivana su potraživanja međusobna i to smo primijetili i pogotovo kada je bilo mogućnosti da su ta povezana poduzeća su pokušali, jedno poduzeće znate da je bilo krivotvoreno. Mi smo kada smo saznali za taj dio pokrenuli proboj pravne osobnosti, zaustavili postupak predstečajne nagodbe i uputili na Državno odvjetništvo ukoliko otkrijemo takve malverzacije povezanih društava, da ih čak pokuša ih i krivotvoriti. Tako da tu se nadamo da ćemo i pojačati odredbe, ali također vrlo jasno reći povezana društva moraju otpisivati i ne mogu utjecati, pogotovo na … dio glasanja. Kad govorimo o malim poduzećima vrlo je bitno reći da oni sada kroz ovaj zakon minimalno naplaćuju 30%, neda im ispod zakona, ispod zakona, 30%. Kroz stečaj sam vam pokazao da naplaćuju 0, da država naplaćuje 5%, da banke naplaćuju 10%. Sada kroz ovaj zakon je minimalno 30%, ali nažalost u ovome omjeru pogotovo kad netko ima razlučno pravo svakako da je dominantnije u tom dijelu. A ovdje kroz ovaj zakon minimalno 30% malih, do sada su 0 naplaćivali.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Nadica Jelaš.
Poštovana potpredsjednice. Zamjeniče ministra sa pomoćnicama, poštovane kolegice i kolege zastupnice i zastupnici. Dakle cilj ovih izmjena i dopuna o kojima danas raspravljamo je daljnje ubrzanje postupaka predstečajne nagodbe i osiguranje uvjeta da se što više postupaka okonča uspješno, dakle da se sačuva što više imovine i da se sačuva što više radnih mjesta. I to je zapravo ona najbitnija razlika u odnosu na dosadašnje stečajne postupke koji su trajali beskonačno dugo i koji su bili maksimalno neuspješni, odnosno reći ću slobodno bili su isplativi samo stečajnim upraviteljima, oni su dakle u stečajevima najviše profitirali. U tom smislu sada se predlažu rješenja za neke probleme pa i za neke zloupotrebe koje su uočene u dosadašnjoj jednogodišnjoj praksi provedbe ovog zakona. Usklađene su i odredbe o rokovima plaćanja s odredbama europske Direktive o suzbijanju zakašnjenja s plaćanjem u poslovnim transakcijama. Najveći broj predloženih izmjena i dopuna zapravo je već u primjeni temeljem vladine uredbe iz mjeseca rujna pa ih se sada samo zapravo pretače u zakonsku formu. Iako važenje uredbe prestaje sa koncem godine, dakle sa 31. prosincem hoću reći malo je vremena, ipak eto ovaj zakon ide u dva čitanja. Koje su to najvažnije novosti koje donosi ovaj zakonski prijedlog? Jedna od glavnih novosti je ta da će državu u postupku sklapanja predstečajne nagodbe pred trgovačkim sudom zastupati Državno odvjetništvo u skladu s odredbama Zakona o državnom odvjetništvu. Dalje, izmjenama se precizira tko podnosi prijedlog za pokretanje stečaja u situaciji kada predstečajna nagodba nije uspjela. Dosadašnja formulacija bila je ponešto neprecizna i proizvodila je različita tumačenja, dakle sada je potpuno jasno i nedvosmisleno, utvrđuje se da prijedlog za pokretanje postupka stečaja podnosi FINA odnosno nagodbeno vijeće. Izmjenama se dalje predviđa mogućnost da nagodbeno vijeće oslobodi dužnika plaćanja predujma za pokriće troškova predstečajnog postupka, ali samo u slučaju kad od FINA-e dobije potvrdu da je FINA zaplijenila potrebna novčana sredstva na računu dužnika. Za malog poduzetnika je kao što znamo to 5000 kuna, za srednjeg 10 000, a za velikog 15 000. Ovom odredbom onemogućava se situacija da se otvori predstečaj, a da dužnik nema osigurana sredstva za pokriće troškova postupka kao što je to nažalost vrlo često bio slučaj kod pokretanja stečaja. Dakle dužnik nije imao ni toliko imovine da se pokrene stečaj, a kamoli da se nešto iz stečaja naplati. U takvim situacijama stečajni postupak se istovremeno i otvarao i zatvarao, dužnik se brisao iz sudskog registra, a naplata stečajnih vjerovnika kao što smo čuli zamjenika već danas više puta. Dakle, naplata stečajnih vjerovnika je bila nulta. U ovom prijedlogu rok za dostavu izmijenjenog plana financijskog restrukturiranja skraćuje se sa 30 na 15 dana, ali se istovremeno omogućava dužniku, da ako se plan ne prihvati od strane vjerovnika da može još dva puta ponuditi izmijenjeni plan financijskog restrukturiranja. Isto tako, propisuje se da dužnik mora u okviru dokumentacije za predstečajnu nagodbu dostaviti i popis svih postupaka, dakle i parničnih i ovršnih i svih drugih koje on vodi pred sudovima i javno-pravnim tijelima protiv svojih dužnika. Svrha dostave ovoga popisa je da njegovi vjerovnici imaju jedan cjelokupan, dakle jedan potpun uvid u njegovo financijsko stanje i obveze koje prema njemu imaju treće obveze, osobe pardon, a koje potencijalno mogu biti presuđene u njegovu korist i s kojima u postupku namire mogu računati njegovi vjerovnici. Preciznije se propisuje postupanje FINA-e vezano za evidentiranja osnova za plaćanje na teret dužnika u slučaju privremene mjere, odnosno zaostajanja s provedbom ovrhe. Dakle, za vrijeme trajanja privremene mjere FINA zaprima osnove za plaćanje, evidentira ih u očevidniku, ali ih ne izvršava. Time se zapravo postiže dvostruka korist. Dužniku se omogućava deblokada računa i nastavak poslovanja, a vjerovnici su zaštićeni od moguće zlouporabe jer zadržavaju svoj prednosni red u slučaju da se predstečajna nagodba ne otvori. Dalje. Zakon uvodi jednu vrlo značajnu novost za zaposlenike predstečajnog dužnika. Naime, omogućava im da i nakon otvaranja predstečaja mogu podnositi FINA-i ovršne isprave za naplatu svojih tražbina čime je onemogućeno da dužnik izbjegava podmirivanje obveza prema svojim zaposlenicima. Naime, radničke tražbine imaju prioritetan status u izvršavanju i ne sudjeluju u predstečaju. Dakle, nisu predmet predstečajne nagodbe. Te prioritetne tražbine su sve one tražbine sadašnjih i bivših radnika, dužnika koje su nastale do dana otvaranja postupka predstečajne nagodbe bilo da je riječ o plaćama u bruto iznosu, otpremninama do iznosa propisanog zakonom, odnosno kolektivnim ugovorom kao i o tražbinama po osnovu naknade štete pretrpljene zbog ozljede na radu ili zbog profesionalne bolesti. Budući da je u dosadašnjoj primjeni zakona uočeno dosta zloupotreba vezano za prijavljivanje tražbina u ovaj prijedlog dodana je odredba da vjerovnici mogu prijavljivati samo tražbine koje su proizašle iz obavljanja njihove djelatnosti, dakle djelatnosti dužnika. Dakle, jasno je, ne mogu se prijavljivati potraživanja primjerice za uzdržavanje djece, dakle alimentacija, potraživanja po stambenim kreditima ili bilo koja druga potraživanja iz tzv. pod navodnicima privatne sfere. Dakle, privatni dugovi ne mogu biti predmet nagodbe. Međutim, mora se naglasiti da je zakonodavac vodio računa i o zaštiti samoga dužnika, pa je tako u prijedlog zakona ugrađena odredba da FINA neće zaprimati osnove za plaćanje donesene prije otvaranja postupka predstečajne nagodbe već isključivo osnove donesene nakon otvaranja postupka predstečaja. Ovo je uređeno da bi se onemogućilo vjerovnike da zlorabe ovršne isprave koje su dobili od dužnika prije samog otvaranja postupka predstečaja. Najčešće su to zadužnice koje su vjerovnici dobili kao instrumente osiguranja plaćanja i koje ne žele vratiti dužniku već ih pokušavaju na određeni način naplatiti. Osnovna intencija ovog zakona je uspostavljanje financijske discipline striktnim propisivanjem rokova plaćanja i to je upravo razlog zašto zakon prije svega postavlja zahtjev za pravovremeno plaćanje pred državu i odgovornosti ove Vlade da osigura da država i državna poduzeća redovito izmiruju svoje obveze, a onda naravno i svi drugi. U funkciji ispunjenja tog cilja je i odredba iz ovoga prijedloga o udvostručenju novčane kazne s jedan milijun kuna na dva milijuna kuna za poduzetnike koji ne ispunjavaju novčane obveze u zakonom predviđenim rokovima. Ovako visoke kazne trebale bi djelovati destimulativno na poduzetnika, naravno i na cijeli javni sektor da svjesno izbjegavaju plaćanja u zakonskim rokovima. I na kraju nekoliko rečenica o rezultatima ovoga zakona koji su postignuti u proteklih godinu dana primjene. Namjera ovog zakona je, rekla sam to već uvodno sačuvati što više radnih mjesta i što više imovine. Za razliku od negativnih iskustava primjene stečajnog zakonodavstva čija je provedba generirala samo negativne učinke u gospodarstvu od eskalirajuće nezaposlenosti do smanjivanja vrijednosti imovine. Naime, svi jako dobro znamo da se u stečaju imovina dužnika redovito prodavala, odnosno bolje reći rasprodavala ispod realne tržišne cijene. Isto tako, zakon daje daleko veću sigurnost radnicima, jer će primjenom ovog zakona njihova potraživanja biti tretirana kao prioritetna. Vrlo važno je što zakon bitno povećava razinu odgovornosti uprave i ne samo uprave nego i nadzornog odbora trgovačkog društva prema vjerovnicima. Naime, zakon predviđa daleko snažnije sankcioniranje članova uprave i članova nadzornog odbora ako u tvrtci koja eto ima tržišnu perspektivu, ali je zapala u teškoće prije pokretanja stečaja nisu pokušali provesti postupak prisilne nagodbe. Dakle, kazne za članove uprave i nadzornog odbora iznose i do 200 tisuća kuna. Poznato nam je koliko je imovine rastočeno, doista rastočeno zato što se nisu na vrijeme pokretali stečajni postupci. Dakle, možemo zaključiti da su efekti primjene ovoga zakona već vidljivi, daleko najveći broj stečajnih postupaka završavao je likvidacijom pravnog subjekta, vrlo niskim stupnjem naplate stečajnih vjerovnika. Čuli smo već to je negdje oko 5%, a vrlo često dakle u velikom broju slučajeva je to bila nulta naplata, a radnici su eto završavali na Burzi rada. Za razliku od toga u dosadašnjim postupcima predstečajnih nagodbi sačuvano je preko 22 tisuće radnih mjesta i to je po meni apsolutno najvrednije postignuće u primjeni ovoga zakona. Za oko 1200 poduzetnika vjerovnici su prihvatili Plan financijskog restrukturiranja i očekuje se sklapanje nagodbi pred trgovačkim sudovima. Nažalost, preko 3000 pravnih osoba nije uspjelo u nagodbi i otići će u stečaj. Ali to je očito onaj bolesni dio hrvatskog gospodarstva, ono bolesno tkivo da se tako izrazim liječničkom odnosno medicinskom terminologijom, to je tkivo koje je širilo zarazu i na zdravi dio gospodarstva i paraliziralo novčane tokove. Na kraju krajeva blokirano je 15000 manje poslovnih subjekata nego prije primjene ovoga zakona, a razina nepodmirenih obveza smanjena je za 10-ak milijardi kuna. Kad kažemo da je smanjena razina nepodmirenih obveza za 10 milijardi kuna, a sada mi je žao što nema ovdje kolege Šukera jer on redovno govori da to nije stvarno nego administrativno smanjivanje razine insolventnosti ma jasno je da u platni sustav nije upumpano 10 milijardi svježeg novca kojim bi se poplaćali dugovi ali su kroz razne modele nagodbe, dakle od otpisa, kompenzacije i svih drugih modela bez prisustva gotovog novca ti dugovi brisani. Dakle, nema ih, nema ih više u evidenciji a računi dužnika su odblokirani i omogućeno im je daljnje poslovanje i to je ono najvažnije. Dakle, voljela bih da se sučeljavamo argumentima, strukom a ne politikantstvom. Hvala lijepa.
Mladen Marelić, replika.
Hvala potpredsjednice. Kolegice Jelaš rekli ste da struka je stvarno radila … [[Govornik se ne razumije.]] i da pripreme su bile stručno pripremljene u ovom zakonu. Ali pitam se da li je ovo klasični primjer PR-stva pojedinih znanstvenika koji su možda dobivali i po 400 tisuća kuna od HGK-a. Tamo je bilo teško dobiti novac, ali mislim da se stvarno treba pogledati da li je toga bilo. Također ste rekli da je i uprava i nadzorni odbori su odgovorni. Mogu samo potvrditi da poduzeću mom kojem je izvršena predstečajna nagodba zadnjih 30 godina nijedan SDP-ovac nije bio u toj upravi, bili su u nadzornom odboru kad smo 4 godine dobro radili, nisu bili onih 8 godina kad se stvorio gubitak 50 milijuna i duga 127 milijuna. A ja bih stvarno da se propitamo Poljoprivredna zadruga na Pelješcu komu je plaćala kampanju i da li je nekome plaćala kampanju u prošlim mandatima?
To baš nije bila replika na izlaganje. Odgovor na repliku, Nadica Jelaš.
Ja ću ipak ovo što je rekao kolega Marelić pokušati nekako povezati sa svojim izlaganjem. Dakle, odgovornost uprave i nadzornog odbora je u ovome zakonu bitno pojačana. Nje u stečajnom zakonodavstvu nije bilo. I meni osobno zapravo nije poznat podatak da li je i koliko je zapravo članova uprave i nadzornih odbora kazneno odgovaralo zato što nisu na vrijeme pokretali postupke stečaja, a imali smo odredbe u Zakonu o trgovačkim društvima o tome da se mora na vrijeme pokretati stečajni postupak, dakle dok još nije rastočena imovina. Nažalost, očito je bilo jako puno onih pa i iz struke koji su učestvovali u tome da stečajni postupci traju izuzetno dugo upravo da se dobije na vremenu da se ta imovina rastoči, da ne ostane na kraju ničega i da oni pravi vjerovnici po zaključenju stečaja, a svakako i zaposlenici dužnika ne dobiju od svojih potraživanja ništa.
Hrvoje Nekić, replika.
Kolegice Jelaš pa dobro ste primijetili kako je ovim zakonom spašeno puno radnih mjesta te kako ovaj zakon pozdravljaju svi kojima je interes očuvati radna mjesta. E sada kada oni koji su glasali za taj zakon, a kažu da za njega ne bi glasali ni pod narkozom očito je da govore neistine. Isto tako možda su oni tijekom '90-ih bili pod utjecajem bunike kada je napravljena pljačka stoljeća u Hrvatskoj kroz pretvorbu i privatizaciju. Isto tako ovdje smo čuli danas neke krikove. Pa ja se sad pitam gdje su bili ti krikovi kada je '90-ih godina uništena privreda i gospodarstvo kako u Slavoniji tako i u cijeloj Hrvatskoj? Ali evo volim spominjati konkretne primjere pa ću vam spomenuti i konkretan primjer mog Đurđenovca gdje je upravo '90-ih godina nekoliko tisuća radnih mjesta u Drvnom industrijskom kombinatu Đurđenovac izgubljeno. Ali ja se iskreno ne sjećam da sam tada čuo ijedan krik od kolega koji danas to spominju.
Odgovor na repliku, Nadica Jelaš.
Pa kolega Nekić ja zapravo ne znam jesu li neke kolege pod utjecajem bunike ali znam da je amnezija zapravo jedna masovna pojava u njihovim redovima. Dakle, ja ću podsjetiti da su i oni dakle da je Vlada HDZ-a u prethodnom mandatu pokušavala riješiti ovaj ogroman problem nelikvidnosti odnosno insolventnosti hrvatskoga gospodarstva. Dakle, podsjećam na Zakon o rokovima plaćanja, nažalost oni nisu uspjeli taj problem riješiti. Eto ova Vlada želi taj problem riješiti i mislim da smo na dobrome putu.
Branko Hrg, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolegice Jelaš, ja kad slušam vaše izlaganje u ime kluba SDP-a vezano uz Zakon o predstečajnoj nagodbi nekako mi se čini kao da govorite sa strašću i hvalospjevom kako ćete riješiti u ovom prijedlogu puno problema koji su se nagomilali u gospodarstvu i povećanju broja nezaposlenih iz dana u dana. Ono zbog čega sam se javio je ustvari vaša izjava da će se na ovaj način riješiti i pitanje da država i državna poduzeća izmiruju svoje obaveze da ih izmiruju. Pa ne znam da li imate podatke, možda imate te podatke, bilo bi dobro da ih možda i svi čujemo. Prema mojim saznanjima recimo samo jedan primjer je izmirenja obaveza HZZO-a prema ljekarnama. Kažu mi ljudi da se tu po par mjeseci kasni i da ima velikih, jako, jako velikih problema pa ne znam da li se smatra i taj dio istom državom. Da ne velimo o nekim dugim stvarima gdje bi država trebala plaćati a uz dužno poštovanje u dobru namjeru ovog zakona ja ipak moram reći stoji činjenica što su već neke kolege i kolegice ovdje iznijeli da u ovom predstečajnom, Zakonu o predstečajnoj nagodbi ipak nije sve baš prepošteno. Da ipak oni mali najviše stradavaju, da nitko o njima ne brine, da su oni izvješeni na stup srama i da nakon toga u ovakvim predstečajnim nagodbama ustvari gube, oni imaju probleme, imaju gubitke dok država otpisuje svoja potraživanja velikima. Možda bi trebalo vidjeti da mali vjerovnici ne stradavaju, da oni jednostavno ne ostanu prikraćeni a da samo država bude ta koja će otpisati dugove u želji da se očuvaju radna mjesta ako je to stvarno samo ta želja ili postoje neke druge želje.
Odgovor na repliku, Nadica Jelaš.
Kolega Hrg, znate u politici mora biti strasti, a mora biti prije svega i vjere. Morate vjerovati u ono što radite. Dakle, ovaj zakon o kojem danas govorimo i raspravljamo zove se Zakon o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi. I ovaj prvi dio Zakon o financijskom poslovanju odnosi se upravo na utvrđivanje rokova plaćanja. Dakle, mi ovom cjelokupnom pričom želimo stvoriti atmosferu, želimo stvoriti okruženje da se uspijevaju poštivati ti zakonski rokovi, dakle da svi počevši od države koja je znamo najveći generator ne plaćanja preko državnih poduzeća do svih ostalih vjerovnika dakle da uspijemo stvoriti da se plaća u zakonskim rokovima, od 60 odnosno 30 dana. A što se tiče ovih malih poduzetnika koji kažete da nisu u ravnopravnom položaju u sprovedbi ovoga zakona, ja se tu u velikoj mjeri slažem s vama. Zakon je jedno tkivo koje se može mijenjati. Evo godinu dana je bio u upotrebi, u primjeni i već smo uvidjeli neke njegove manjkavosti pa i zlouporabe. Dakle, mislim da će Vlada temeljem današnje rasprave pa i ove vaše primjedbe pokušati sve te negativnosti vezano za situaciju i položaj malih poduzetnika u ovom procesu da će to pokušati ispraviti.
Ivan Drmić replika.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovana kolegice. Kad sam slušao vaše izlaganje u ime stranke, stekao sam dojam, odnosno stekao bih dojam da u praksi ne znam kako se zakon provodi i kako to funkcionira da je ovo jedan idealan zakon i čak bi ja imao i određenu dozu čuđenja kako se nije nitko u Švicarskoj, Njemačkoj, Engleskoj prije nas dosjetio da tako nešto idealno napravi jer očito je da kad ovaj zakon počinje djelovat da stečaj više neće biti potreban, da neće više dolaziti do stečaja, da će poduzeća iako ne plaćaju svoje dugove i ako su u problemima raditi dalje pozitivno, radnici će biti zaposleni, primat će svoje plaće i sve će biti idealno u društvu zahvaljujući ovom zakonu. Svi znamo da to nije tako i ja mogu reći ovim putem da se osobno slažem sa sucem Kolakušićem koji je tvrdio, koji tvrdi to i danas da je ovaj zakon protuustavan. Protuustavan je iz više razloga, ja sad nemam vremena, imama još jednu minutu pa cijelo svoje mišljenje odnosno sve razloge zašto je po mome mišljenju protuustavan nabrojati ali reći ću vam dva ili tri razloga. Kao prvo ovaj zakon je jedno obično prolongiranje neminovnog stečaja za poduzeća i to ne bi bio problem da se proba prolongirat to na godinu, dvije nadajuć se da će doći do rasta u državi, da će se ta poduzeća izvući. Međutim ti stečajevi se prolongiraju na uštrb onih poduzeća koji nisu još u tolikim problemima da bi otišli u stečaj ali ja vas upozoravam da je to jedan veliki problem jer za nekoliko mjeseci maksimalno godinu dana doći do lančane reakcije i ova poduzeća koja su zrela za stečaj povući će u stečaj i one koji bi možda proživjeli ovu krizu da ih niste uhvatili sa ovim zakonom i doveli u jednu takvu lošu situaciju. Druga stvar, upozoravam na jednu zlouporabu ovog zakona, to je tzv. slučaj povezanih poduzeća gdje u vlasništvu istih osoba imate po deset ili petnaest firmi koje su međusobno u dužničkim odnosima a onda na stečajnoj nagodbi nadglasaju one realne i prave vjerovnike koji su na kraju u teškoj situaciji.
Odgovor na repliku, Nadica Jelaš.
Kolega Drmiću, dakle krajnji cilj ovoga zakona jest sačuvati imovinu i sačuvati radna mjesta u situaciji kada je svako mjesto u ovoj državi zlata vrijedno, doista je važno sačuvati radna mjesta. I po meni je zapravo najveći problem što se sa ovim zakonom nije nastupilo ranije. Dakle, imali smo stečajno zakonodavstvo koje je trajalo beskonačno dugo, bilo beskonačno neefikasno, rastakala se imovina i gubila su se radna mjesta. Nitko nažalost za to nije odgovarao. Dakle, šteta je što ovaj zakon i ovakvi koraci nisu poduzeti prije. Ali očito je nekome odgovaralo da se to prije ne poduzme.
U ime kluba zastupnika HDSSB-a kolega Dražen Đurvoić.
Evo gospođo potpredsjednice Hrvatskoga sabora, zamjeniče ministra, zastupnice i zastupnici. Ono što mi se u samom obrazloženju ovog prijedloga moram priznati svidjelo pa bih to još jedanput pročitao kao ocjenu stanja. Dakle, hrvatska ekonomija kontinuirano sada već petu godinu za redom bilježi negativne trendove. U posljednje četiri godine krize izgubljeno je 11% realnog BDP-a pri čemu je osobna potrošnja smanjenja za 35%, investicije za 11%. Volumen industrijske proizvodnje oslabljen je istodobno 16%, promet u trgovini na malo 20%, građevinska aktivnost 36%. Anketna stopa nezaposlenosti porasla je za 7,4%, stopa aktivnosti pala je za 3,2 a vrijednost neizvršenih obveza za plaćanje uvećala se za 130%. Dakle, to je onaj kumulativan učinak recesije u kojoj se Republika Hrvatska sada nalazi petu godinu za redom. Ta recesija i zaista neizbježno se odrazila na sve segmente hrvatskog društva, na sve hrvatske građane, na gospodarstvo, na društvo, na odnose među ljudima i na sve ono što zapravo čini Hrvatsku i njenim stanovnicima zapravo predstavlja život. Ono čega ovdje nema a što bi bilo vrijedno da je izneseno to je na neki način obrazloženje istih tih trendova na polovici mandata ove Vlade i ovog ministarstva. Dakle da vidimo gdje smo bili krajem 2011. i da li je ova politika donijela rezultate u ovom, u polovici svoga mandata. Možda bi tada i taj presjek koji je sigurno točan jer recesija jest zapravo jedan proces koji traje pet godina ali bi taj presjek bio još dodatno zapravo bolje potkrijepljen. Jer ne treba zaboraviti ipak da je krajem 2011. godine prije kada su bili znači parlamentarni izbori manje-više trend bio uzlazan i išao prema nuli. Trend depresije. A nakon parlamentarnih izbora krajem 2011. i do danas mi zapravo imamo jednu novu duboku depresiju. I od te depresije ne treba bježati. I što nam ta depresija govori? Znači u ovom razdoblju dvije godine zapravo suočeni smo sa nemogućnošću i ne nalaženjem odgovora da se ta depresija u interesu hrvatskog društva, u interesu hrvatskog gospodarstva prevlada na žalost svih građana Republike Hrvatske. Ono što smo mi kao klub zastupnika, kao politička stranka kada je riječ o mjerama gospodarske politike koje ova Vlada poduzima u ove dvije godine podržali. Podržali smo uvođenje fiskalizacije i podržali smo uvođenje predstečajne nagodbe tada kada je predstečajna nagodba donošena. Suočeni, ne zbog toga što je predstečajna nagodba zaista sretan mehanizam rješavanja gospodarskih problema, ne zato što je pravedan već samo zato što je učinkovit i neizbježan kakav takav alat za kojim netko mora posegnuti između neumitnog stečaja i potpunog nestajanja velikih hrvatskih tvrtki i velikog rasta nezaposlenosti i toga da se to pusti nekakvoj stihiji. Ta predstečajna, na ulazak uopće u ovaj zakon sigurno nije lak ni za one koji su ga ovom Saboru predložili ni za njega koji smo glasovali ovim izmjenama i oni će ostaviti i trag u godinama koji dolaze i na one koji su bili njegovi nositelji i provoditelji. U ovim izmjenama zakona koje su dolazile i u ovoj izmjeni sada pokušava se zapravo anulirati one pravne posljedice koje će se događati nositeljima provedbe određenih stečajnih postupaka jer je ovdje zaista država zagrizla, presjeklo se i prešlo se preko cijelog niza određenih pravnih normi. I sigurno će reklo bi se … [[Govornik se ne razumije.]] predstečajnih nagodbi cijelog niza društava biti predmet mnogih sudskih postupaka koji će slijediti u godinama koje dolaze. Mislim da bi bilo dobro da smo možda i u početku definirali prostor, vremenski okvir u kojem će se uopće ova predstečajna nagodba događati. Da smo je definirali da se ona događa dok ne krene rast BDP-a za 1% ili 2% i da se onda to završi. Ovo ne bi trebalo ostati trajni obrazac ukoliko dođe do gospodarskog rasta. Ovo bi trebalo nestati, ovo može biti jedan mehanizam koji mi možemo koristiti u vrijeme recesije u kojoj se Hrvatska država nalazi. Ali mislim da ne bi trebao ostati trajni model. Iz druge pak strane, temeljno obrazloženje da imamo problem ne učnkovitog stečaja koji je zaista takvo kakvo je ali podsjetiti ću vas da st imali dvije godine vremena mandata izmijeniti potpuno Stečajni zakon. U cijelosti ga izmijeniti. Ako je bio neučinkovit pa donijeti novi Stečajni zakon, nove mehanizme. Izmijeniti način rada trgovačkog suda. Dakle, bilo je vremena i prostora da se kada je riječ o problemu stečaja to jednostavno u cijelosti na drugi način uredi. A nismo primijetili da se to dogodilo. Ono što su i prethodnici spomenuli i što i jest problem ma to je na kraju krajeva ako ćemo reći politička odgovornost zaista jest bila da se mora nešto učiniti. I moralo se učiniti jer se nije moglo pustiti da cijeli niz hrvatskih najvećih tvrtki jednostavno završi u stečaju. To bi zaista bilo neodgovorno. Ne možemo na taj način, to nije tema na kojoj ja uvijek vjerujem da ne treba politizirati na temi radnih mjesta i sudbina ljudi koji rade u hrvatskim tvrtkama i pitanja najvećih hrvatskih tvrtki. Ali neki primjeri nekih predstečajnih postupaka koji su se događali pokazali su da je bilo ipak u konačnici ostaje dojam da je bilo određenog političkog arbitriranja i da je bilo nekih koji su djelovali više simpatični, nekih koji su djelovali manje simpatični i to nije dobro. S druge strane podsjetit ću vas da je nemoguće i hrvatskoj javnosti ili meni kao hrvatskom zastupniku u Hrvatskom saboru vidjeti jasne, transparentne podatke o bilo kojoj predstečajnoj nagodbi. Nemojte reći da se to može vidjet na stranicama FINA-e jer otiđite kao hrvatski građanin i pogledajte što se može vidjet na stranicama FINA-e, praktički ništa. Prema tome, sad slijede i prijedlozi. Kad je riječ o drugom čitanju što tražimo? Tražimo da se puno jasnije urede obveze FINA-e o tome da se mora transparentno biti dostupne informacije o tijeku i rješenjima predstečajnih nagodbi. To ne može biti tajna. Tu stotine milijuna kuna poreznih obveznika i hrvatskih građana se nekome otpisuju. To ne može biti tajna i nitko se ne može skrivati iza poslovne tajne ili uslugu objave takvih informacija naplaćivat nekoliko stotina kuna kao što to danas radi FINA. To mora biti besplatna, javno dostupna, transparentna i u cijelosti pristupačna informacija svima, ne samo zainteresiranim stranama upravo zbog toga što Hrvatska država otpisuje svoja potraživanja privatnim tvrtkama. I drugo pitanje koje je također otvoreno, za koje također smatramo da ga treba dodatno urediti, to je pitanje potraživanja tih povezanih društava, jer vidjeli smo upravo iz prakse da se ideja pomoći nekome, nekoj tvrtki koja ima dugove da nekako iziđe iz tog začaranog kruga pretvara u cijeli niz manipulacija. Dio manipulacija, pokušaj manipulacije vi ste sankcionirali ovim prethodnim izmjenama no što se tiče povezanih društava tu sigurno postoji prostor da se dodatnim odredbama striktno onemogući to da netko zatvori krug preko povezanih društava i da samo nestanu potraživanja od strane Hrvatske države, a da sve ostalo bude kako je i bilo. Dakle tu postoje još dodatni mehanizmi da se to jednostavno takve manipulacije onemoguće i da na kraju ne ispadne to da netko ulazi u predstečajnu nagodbu samo zato da bi se oprao duga prema državi, a da bi sve ostalo kako je i bilo. To ne smije bit smisao i nije bio smisao predstečajne nagodbe onda kad je ona pokrenuta, ali ne smije se ni to dopustiti, treba još ugraditi dodatne mehanizme da se jednostavno otkloni mogućnost takvih manipulacija, a vidimo da su prisutne. Pozdravljamo u ovim izmjenama prisutni znači mogućnost da se još dodatno produže rokovi, pozdravljamo izmjenu da se onemogući vjerovnicima da naknadno uvode potraživanja koja nisu htjeli uvesti u predstečajnoj nagodbi nego bi onda naknadno, veli kad predstečajna nagodba završi onda bi se oni namirivali. Mislim to je u redu. Činjenica je da ovo nije idealno, da ovo nije savršeno. Da li je ustavno, zato ja mislim da postoje nadležni sudovi koji mogu to utvrditi i o tome uopće nisam stvarno osoba koja bi o tome trebala se izjašnjavati, ali tko god misli da nije ustavno postoji Ustavni sud pa nek to potraži objašnjenje od Ustavnog suda. No u svakom slučaju od početka jedan ovakav model je zaista bio potreban ali, kažem još jedanput ono ali, ne smije političko arbitriranje koje je prisutno i potrebno u određenoj mjeri bilo postati model gdje se stvaraju razlike u pristupima ili gdje imamo primjere vrlo nekih nejednakih rješenja. A isto tako i da bi to izbjegli treba jednostavno javno objaviti sve informacije o tome i to je trebalo otpočetka činiti, a ne da nitko od nas ne može vidjet kakvo je bilo rješenje bilo koje predstečajne nagodbe, tko su bili vjerovnici, kako se glasovalo, kako se odlučilo. Zašto, što tu predstavlja tajnu? Posebno tamo gdje novac hrvatskih građana kroz neplaćene poreze i davanja država oprašta. Pa ne može to bit skriveno od javnosti. Prema tome, mislim da tu FINA-u svakako treba od nje tražiti da to riješi. Dakle uz ove primjedbe do drugog čitanja predlažem da se zapravo dopune ove dopune i izmjene zakona, a ukupno gledano ne želeći, zaista ne želeći politizirat ovu temu ni u kom pogledu, mi ne možemo zažmiriti oči na hrvatsku realnost. To se ne odnosi samo na predstečajnu nagodbu, to se odnosi na cijeli niz drugih stvari u ovom društvu. Mi možemo zažmirit, mi se možemo pravit da toga nema i reći da smo mi idealno društvo i u našim nekim društvenim odnosima i u funkcioniranju pravosuđa i u funkcioniranju gospodarstva, ali tome zaista nije tako. Također, Ministarstvo financija i kroz ove jedine dvije stvari koje bi ja osobno ocijenio pozitivno, dakle fiskalizacija i predstečajne nagodbe, čini nešto što druga resorna ministarstvo koja bi trebala zapravo biti zadužena za gospodarski rast ne čine. Dakle Ministarstvo gospodarstvo, Ministarstvo obrta i Ministarstvo regionalnog razvoja. Gdje je njihova odgovornost u svemu tome? I na kraju kad je riječ o parafiskalnim nametima kojim se ova Vlada voli hvaliti kako je neke smanjila, neke ukinula, to se radi o relativno malim iznosima, predlažem također jedan prijedlog smanjenja parafiskalnih nameta, a to je smanjivanje svih komorskih doprinosa za 50% ali svih komora u Republici Hrvatskoj, svih komora koje postoje. U jednom aktu treba ih samo nabrojati, to se da legislativno riješit. To je oslobađanje barem milijarde kuna prema hrvatskim građanima kroz smanjenje izravnog parafiskalnog nameta za građane kao recesijsku mjeru. Hvala.
Valjda antirecesijsku kolega. Kolega Srđan Gjurković, replika.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora. Poštovani kolega, ja ću vam rado reći da što se tiče izvješća na FINA-inim stranicama apsolutno imate sve, i reprograme i ono što se tiče države i što se tiče svih vjerovnika koji učestvuju. Prema tome, ono na čemu nitko ne može ovoj Vladi spočitat, a to je javnost i transparentnost, a posebno po ovako osjetljivim pitanjima u kojima se radi o osposobljavanju, spašavanju i osposobljavanju tvrtki, onih tvrtki koje imaju šanse, a tu šansu trebaju prepoznati u prvom redu vjerovnici uključujući i državu. Prema tome, porezni obveznici sva oslobađanja koja eventualno postoje, a postoje u predstečajnim nagodbama apsolutno mogu vidjeti na koji način uključujući i vjerovnike. I s druge strane slažem se s vama u potpunosti, pogodili ste u biti u srž, neću reći pogodili ste nego imate po nama, po meni ispravan stav a to je da je ovo jedan učinkovit alat, mehanizam Vlade opet naglašavam za one tvrtke koje možemo osposobiti, dati im šansu i posebno osigurati opstanak radnih mjesta jer stečajevi su očito pokazali da nisu proces koji može osigurati spašavanje radnih mjesta, a naravno i osiguravanje tražbina vjerovnika.
Odgovor na repliku, Dražen Đurović.
Pa mislim što se tiče ovog prvog dijela, dakle ja na stranicama FINA-e mislim nisam informatički nepismen, ali nisam mogao vidjeti te informacije o kojima vi govorite, nisam ih mogao naći već postoje neke informacije za koje se trebate pretplatiti i platiti da bi vam bile dostupne na stranici FINA-e, a mislim da to nije u interesu transparentnosti ovog postupka. A što se tiče ovoga drugoga tu se slažem. Dakle, ovo je jednostavno tema, tema koju ja stvarno ne bih htio politizirati, jer je ne treba politizirati. Svatko ima svoj dio obveze i odgovornosti koje treba učiniti. Međutim, ono što nedostaje i jasno je bilo od početka da će se kroz cijeli niz izmjena članaka kako praksa bude pokazivala tako ovo mijenjati. Ali kažem, mislim da je možda od početka trebalo jasno ovaj cijeli paket zapravo definirati kao jedan recesijski model koji kad država iziđe iz recesije ne bi trebalo ostaviti na životu.
Goran Marić, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega Đurović, spominjali ste radnike predstečajnog dužnika i nelikvidnost. Nelikvidnost nije smanjena, ali ako se pozorno analizira posebice jedan sektor a koji se ne analizira, a to je sektor distribucije onda je vidljivo da se tamo na prividan način smanjuje nelikvidnost. A o čemu se radi. Po zakonu postoji obveza plaćanja određenim rokovima. Ti rokovi se ne poštuju. Oni prelaze višestruko te rokove, a onda potraživanja dospjela distributeri i trgovci prisiljavaju dobavljače pretvarati u robno-novčane kredite. Koliko je takvih pretvorenih potraživanja dospjelih u robno-novčane kredite to ni samo Ministarstvo financija ne zna, ali trebalo bi ispitati. Jer to ne smije ići u robno-novčane kredite i time se prisilno dovodi dobavljače u nepodoban položaj, u neravnopravan položaj. Oni su jednostavno prisiljeni na takvo nešto. Kad bi pokojni Benedikt … [[Govornik se ne razumije.]] vidio današnju situaciju u distribucijskom sektoru Hrvatske bilo bi mu i u grobu neugodno. On je pisao o trgovini i trgovcu, on je pisao o vrlinama trgovaca, a ništa to ne odgovara današnjoj stvarnosti. I upravo taj sektor je kočnica hrvatskog gospodarstva. Lakše je preko svog inozemnog, jedne osnovane tvrtke sa jednim zaposlenim uvoziti tuđu robu i prodavati je ovdje, nego uzimati od domaćeg proizvođača, ucjenjivat ga da mu uređuje police, ucjenjivat ga sa rokom plaćanja od 180 dana i onemogućit ga sa velikim maržama i rabatima da prodaje se domaća proizvodnja. Tako hrvatsko gospodarstvo neće nikada ići naprijed, a to je zanemarivanje normativne ekonomije koja mora uključivati eksplicitno i vrijednosne sustave. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku Dražen Đurović.
Slažemo se. Dakle, ovo što ste vi rekli oko toga se potpuno slažemo. Kada je riječ o smanjivanju nelikvidnosti, pa ja ne znam treba li gajiti iluzije o tome da taj dug koji je, zapravo postoji na papiru da tog novca više, već odavno nema. dakle, taj novac je već odavno koji postoji kao dug tih sredstava nema. Dakle, fizički se ona realno ni ne može smanjiti. Mi možemo samo naći model kako ćemo ono čega nema zaista napisati da toga više nema i onda to prekrižiti. Druga je stvar što tog čega nema, nema zato što su oni koji su to uspjeli izmaći na određene načine premjestili iz supstrata tvrtki su to iznijeli, iznijeli su u inozemstvo, iznijeli su na svoje bankarske račune, iznijeli su na koje kakve fiktivne tvrtke, iznijeli su na Djevičanske otoke. Međutim, to predstečajna nagodba više ne može rješavati. Postoje nadležna tijela, državno odvjetništvo, USKOK i sva ostala tijela koja zapravo trebaju više proganjati te koji su taj supstrat hrvatskog gospodarstva pretvorili u novac i onda ga odnijeli, a to mi ovom predstečajnom nagodbom ne možemo riješiti. Mi moramo samo znati tražiti načina kako zapravo legislativno utvrditi da ono što piše da to jednostavno stavimo na nulu i utvrdim da toga više nema.
Hrvoje Nekić, replika.
Da, kolega Đurović. Evo dvaput ste spomenuli. Dakle, nitko ne bježi od represija kao što nitko ne negira da je stanje teško. Međutim, mi moramo naglasit važnost svih onih mjera koje ova Vlada donosi kako bi se pokrenulo gospodarstvo i kako bi se sačuvala radna mjesta. Evo ja ću samo neke spomenuti. Dakle, smanjenje doprinosa, poreza na reinvestiranu dobit, ukidanje parafiskalnih nameta. Isto tako smanjenje PDV-a na ugostiteljske usluge. U redu, vi možete reći da je sad ono podignuto na 13, međutim to je još uvijek 12% manje no što je bilo. Ništa ne ide preko noći, ali rezultat će doći. Kontinuiranim radom za gospodarstvo rezultat zasigurno mora doći. I dobro je što podržavate i ovu namjeru Vlade da pomogne gospodarstvu i da pomogne očuvanju radnih mjesta. Hvala.
Odgovor na repliku, Dražen Đurović.
Pa kao što sam rekao, dakle fiskalizacija, predstečajna nagodba da, ovo drugo sve ništa. Ono smanjenje doprinosa koje vi spominjete ono se pokazalo katastrofalnim jer je učinjeno bez ikakvog plana kako će se namiriti dug koji će nastati u zdravstvu. Može se tako doprinos smanjiti na 3%, a onda dizati kredite da se namire dubioza mislim. U čemu je poanta bila? Uopće ne znam u čemu je bila poanta tog smanjenja doprinosa? Rasteretili smo poslodavce, a onda smo preko dizanja kredita opteretili stanovništvo i državni proračun. Dakle, to je bila mjera koja ono potpuno nema nikakvog smisla. Dakle, nešto što se čini mora imati se neku projekciju kakav je plan i kako će se zapravo onda to sve zajedno svesti u neki realni okvir. Dakle, ukupan rezultat je dakle što se mene tiče koma.
Ivan Drmić, replika.
Kolega Đuroviću kažete da ovaj zakon preuzima jednim dijelom ulogu Stečajnog zakona. Evo ja bih vam rekao da u zadnjih 20-ak godina u ovoj državi vlada nekakav veliki strah od bauka tzv. bauka stečaja. Tako da je poslije rata na ovamo postojala jedna tzv. sanacija kada država sanira određena poduzeća. U početku je to bilo samo iz proračuna se izvadi novac i pokriju se gubici. Nakon toga je netko rekao e ne može tako idemo pokrivati te gubitke ali tako da država ulazi u vlasništvo poduzeća koje je u krizi. U konačnici se vidjelo da takva poduzeća nikad nisu dolazila na zelenu granu, nisu zaštićena njihova radna mjesta i u principu u velikim agonijama ta poduzeća su propadala, a događalo se da radnici mjesecima pa čak i godinama ne primaju plaće. Evo danas više nema te sanacije, ali imamo predstečajnu nagodbu. Zašto je stečaj takav bauk kod nas? Ja bih se složio sa kolegicom iz SDP-a koja je rekla da stečaj jednostavno se koristi da se raskrčmi imovina poduzeća i to je činjenica da je tako, da svi ostanu unesrećeni od vjerovnika, od dužnika, radnika, nitko nije zadovoljan osim onih mešetara koji za jeftine novce uzimaju imovinu poduzeća. Ja ću vam reći što trebate napraviti. Trebate propisati stečajne zakone ako ste već ušli u EU od Njemačke, Engleske i od zapadnih zemalja gdje možete doći kod radnika pa reći čuo sam da ti je poduzeće bilo u stečaju, a da vam on odgovori ne znam. Jer tamo se rad ne prekida, promjeni se vlasnik, to se riješi papirnato da radnik svoj rad ne prekida i svakako mu se ne dogodi da ne primi plaću. Jedino se kod nas u državi događa da godinu ili dvije dana radnik ne prima plaću u poduzeću a da nije pokrenut stečaj. To su krivi zakoni koje vi donosite, na prvom mjestu Stečajni zakon, Kazneni zakon. Znači, kompletno zakonodavstvo ove države koja dozvoljava da se vodi nekakva prividna socijalna politika a na kraju kad podvučete crtu vidjet ćete da radite na štetu i poduzetnika a pogotovo radnika.
Hvala lijepa. Dražen Đurović, odgovor na repliku.
Hvala. Kolega ja se nadam kad ste govorili vi da ste govorili SDP-ovcima a ne meni. … [[Upadica se ne razumije.]] E dobro, odmah mi je lakše. Ja se slažem s vama, dakle što sam rekao u raspravi, u 2 godine ukoliko su bili nezadovoljni sa Stečajnim zakonom a svi znamo da nije dobar i da stečajevi nisu funkcionirali 2 godine je zaista bilo dovoljno vremena da se Stečajni zakon potpuno izmijeni i da se donese novi Stečajni zakon i da se napravi ako treba novi sudovi i pripreme. Dakle, to je prostor koji zaista nitko nije branio ovoj Vladi da napravi. Jer ne može ovo ostati jedini model. A ono kad ste rekli o neisplatama plaća vidimo da i dalje postoji cijeli niz tvrtki koje ne isplaćuju redovito radnicima plaće. To je zaista užasna situacija pogotovo kad znamo kako su niske plaće radnika koji rade u proizvodnji, a još je gore recimo kad je riječ o predstečajnoj nagodbi da država uđe u predstečajnu nagodbu, da joj država oprosti potraživanja, da država izađe iz predstečajne nagodbe i nastavi na isti način poslovati. Da radnici primaju svaku drugu plaću. Mislim to je očaj živi. I to plaću od 2500 kuna u tekstilnoj industriji. Za takve predstečajne nagodbe je zaista možda bolje da ih nije bilo. Ali, u onoj realnoj situaciji u kojoj se danas Hrvatska nalazi, a situacija je svi znamo kakva, iluzorno je očekivati da mi možemo pustiti stvari sudovima i sjesti prekriženih ruku. Dakle, sam stečaj, pitanje stečajnih upravitelja, postupka i ingerencija trgovačkih sudova to je sve mogla država novim Zakonom o stečaju riješiti, imaju parlamentarnu većinu i tu nikakvih problema nema. A zašto to ne rade? Stvarno ne znam.
Igor Rađenović, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa evo gospodine Đuroviću nakon jednoglasne podrške ovome zakonu dakle pri prvom čitanju, prvom prijedlogu zakona iz listopada 2012. godine kada je 109 zastupnika glasalo za, nijedan protiv i nijedan suzdržan drago mi je i pohvaljujem što je Klub zastupnika HDSSB-a ostao pri tom afirmativnom stavu i ostao konstruktivan prilikom prijedloga dakle popravljanja ovoga zakona za razliku od kluba HDZ-a koji je očigledno izabrao destruktivni put. I drago mi je da ste predložili neka rješenja što je rekao i gospodin Lalovac dakle oko potrebe za drugim čitanjem, očigledno oko najvećeg problema ovoga zakona koji se dakako pokazao u praksi oko ovog … pravne osobnosti i pravde za vjerovnike. Kažem, pohvaljujem konstruktivan pristup za razliku od nekih drugih kolega. Mislim da ste dobro rekli da ovaj zakon nije idealan i nije savršen ali je svakom svojom iteracijom sve bolji. Ovo je već sad 4 iteracija ako se ne varam toga zakona i kao u onom filmu Sjećaš li se … [[Govornik se ne razumije.]] svakoga dana u svakom pogledu sve više napredujemo. Meni se čini da mi to i ovim zakonom činimo. U svakom slučaju svako novo rješenje je bolje od rješenja koje je važilo prije. Dakle, uz neučinkovite i spore stečajeve, uz jalova rješenja koja kažem su trajala vrlo često sada već više od 1 desetljeća a postotak naplate je na jednoznamenkastoj brojki što je praksa nažalost Hrvatske pokazala. Spomenuti su i neki prilozi oko toga, ja bih možda evo i javnost i sve nas podsjetio recimo da stečaj NAMA-e najveće trgovačke kuće ponosa trgovine nije još uvijek završen a možda budući da vi dolazite iz Slavonije možda i Gradska banka Osijek također pokazuje koliko je taj sustav bio loš i neučinkovit. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, Dražen Đurović.
Hvala lijepa. Vi ste mene svrstali u HDZ kad ste govorili, no dobro, laspus lingua mislim da vam je bio. Nema veze sve u redu. U svakom slučaju kad te primjer stečajeva koje ste spomenuli, dakle NAMA i dalje radi u stečaju već godinama, imamo jedan skoro zaista uspješan primjer Peveca koji izašao iz stečaja ali izašao je uspješno zašto? pa zato što trguje, dakle, kao trgovačko društvo naravno ako nema svoje nikakve proizvodne ni posebne imovine naravno da je vjerovnicima bilo u interesu da jedno trgovačko društvo koje ima brend nastavi trgovati, to je sasvim drukčije od nekih proizvodnih tvrtki od kojih u pravilu ni jedna ne uspije izaći u stečaj jedanput kad u njega uđe. Zato i NAMA ovako uspješno tolke godine živi u stečaju i svi su zadovoljni osim interesa valjda Hrvatske države koji su tu ostali potpuno nejasni. No u svakom slučaju držimo da ovdje treba još neke stvari ovog zakona dalje mijenjati, dalje popravljat i pokušat ako je ikako moguće smanjiti tu ulogu političkog arbitriranja kod donošenja odluka u predstečajnoj nagodbi. Tu sigurno bi bilo moguće možda još ugradit neke mehanizme da baš ministar i njegov zamjenik ili najbliži krug suradnika ne budu jedini koji zapravo kroje sudbinu de facto pred stečajnog postupka, de iure ga kroji vijeće al de facto ga kroje oni i sigurno bi se tu moglo još malo poradit na tome da to tako ne bude.
Nadica Jelaš, replika.
Poštovani kolega Đurović, govorili ste o tome da je postupak predstečajne nagodbe netransparentan dakle da se iz FINE zapravo ne vidi ništa. Ja ne mogu vjerovati kako možete o tome tako govoriti, dakle iz aplikacije FINE se zaista vidi sve. Dakle, vidi se kompletan tijek postupka, vidi se svaki detalj i svaki korak postupka, vidi se svaki papir, svaki dokument je upisan u odgovarajuću rubriku. Dakle, jedino što se ne vidi u cijelom tom postupku su iznosi nagodbe a to mislim da ne bi bilo niti prihvatljivo niti primjereno. Jednom riječju, postupak predstečajne nagodbe je potpuno transparentan. A što se tiče mjera koje je poduzimala aktualna Vlada da bi pomogla gospodarstvu i da bi potakla gospodarski rast a za koje vi kažete da su koma vi kao liječnik znate da postoji jedno stanje koje je i gore od kome, postoji smrt. Dakle postavlja se pitanje što bi bilo da ova Vlada nije poduzimala te mjere, dakle, da nije pomagala gospodarstvu.
Odgovor na repliku, Dražan Đurović.
Hrvatska država ne može umrijeti, rodila se tek prije 23 godine tako da nema od toga ništa, dakle, bankrot, stečaj i slično ni na koji način. Hoću reć, stanje je koma u svakom pogledu to Hrvatski građani osjećaju recesija je iscrpila hrvatsko društvo. Ove dodatne svjetonazorske konfrontacije koje je ova Vlada potakla su još dodatno u ovo vrijeme zapravo znatno zaoštrile odnose među Hrvatskim građanima i kad na to nadovežete ovu tešku krizu i depresiju u kojoj se nalazi hrvatsko društvo, nepovjerenje u njegove institucije, u Hrvatsku Vladu, u hrvatski Sabor, u hrvatske sudove i u predsjednika države dobijate jednu dobitnu kombinaciju kome, a to jest koma u ovom trenutku.
I Frano Matušić replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Đurović, ja se slažem s vama da je zapravo netransparentno potpuno sve vezano za predstečajnu nagodbu pa čak iz ovih replika koje su prethodile je vrlo jasno rečeno da ono što je najvažnije u tim predstečajnim nagodbama, to su iznosi, to su konkretni iznosi. Koliko se kome otpisalo dugova? Državnih, vjerovničkih itd.? koliko je država u tome sudjelovala. I zapravo to bi trebalo stajati na stranicama Ministarstva financija jer Ministarstvo financija je na neki način direktno vezano uz ovaj Zakon o predstečajnoj nagodbi i trebalo bi stajati na stranicama Ministarstva koliko je dugova kojim gospodarstvom, kojim tvrtkama otpisan, jer naravno da je riječ o administrativnom smanjenju nelikvidnosti koja će u konačnici generirati još veću nelikvidnost, jer su gospodarstvenici shvatili kako se treba ponašati kako bi došli do još veće nelikvidnosti a da njim neće ništa biti, da će im biti otpisani dugovi u predstečajnoj nagodbi. Prema tome apsolutno se slažem s vama, da nema transparentnosti. Ono što je najvažnije ne vide se iznosi, a to treba se vidjeti. Druga stvar, govorili ste o postupcima koji su pred sudovima vezano za stečaj itd. Trebalo je više energije uložiti u to da ti postupci budu brži, danas je puno veća imovina blokirana na sudovima. Prema riječima stručnjaka 58-59 milijardi kuna je blokirano na sudovima u raznim procesima, ajmo to rješavat, idemo poboljšat, dat mogućnost da sudovi riješe to brže, tu je suština problema, idemo te postupke ubrzat, rješavat da ljudi imaju pravnu sigurnost jer ovo što se danas događa pravna nesigurnost a vidimo gdje nas to vodi, tonemo i ove godine ćemo završiti u minusu. Sve je jasno.
Odgovor na repliku Dražen Đurović.
Da, bilo je ako će se sjetiti u početku 2012.bila je najava tadašnji potpredsjednik Vlade je najavljivao da će se kirurškim rezovima odstraniti sve ne krotsko tkivo iz hrvatskog gospodarstva. To je jedan pristup i zaista to je moguće napraviti. Drugi je pristup da vjerujete da to tkivo nije umrlo nego da ga pokušate oživiti da je onako malo ekshimizirano pa da raznim metodama pokušate oživit. Nešto će uspjet, nešto neće uspjet. Učinit ćete neku nekrektomiju, malo krpat pa će nešto od toga i ostati. Ja da budem iskren u situaciju u kojoj se Hrvatska nalazila i nalazi danas ne bi bio osoba koja bi bila za kirurške rezove jer kirurški rezovi u ovom trenutku znače gašenje pa praktički čitave hrvatske proizvodnje. Što od hrvatske proizvodnje je danas dovoljno vitalno, čvrsto i stabilno, konkurentno, cjenovno jeftino, kvalitetom dovoljno dobro da može izdržati međunarodnu utrku? I koliko bi hrvatskih građana u ovom trenutku da mi po svaku cijenu odsjećemo sve ono što zaista ne može ostati, koliko bi tog hrvatskog gospodarstva uopće ostalo? I gdje bi naši ljudi radili? Mislim to je realnost ovog stanja u kojem se mi nalazimo. I ne trebamo žmiriti pred njim. To je moje mišljenje o tome. Možda da je neko drugo vrijeme, da je tržište rada puno otvorenije, da je gospodarski rast, da je država u nekom drukčijem stanju onda ovakav zakon ni ne bi trebao. Pa da pustimo onda tih 5, 10 najvećih tvrtki neka odu ljudi će se zapošljavati negdje drugdje u nekom propulzivnom malom i srednjem gospodarstvu ali toga nema. U ovom trenutku barem nema. I zato kažem da bi ovaj zakon možda trebalo ukupno ograničiti na recesijsko razdoblje. Hvala.
U ime Kluba zastupnika HNS-a, Srđan Gjurković.
Hvala potpredsjednice Hrvatskoga sabora, poštovani zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Dakle, u ime Kluba HNS-a koji podržava ove Izmjene i dopune Zakona o predstečajnoj nagodbi i financijskom poslovanju, želio bih s obzirom i na ove rasprave koje su do sada bile samo rekapitulirati kada smo donosili ovaj Zakon o predstečajnoj nagodbi i financijskom poslovanju u kojem stanju je bilo hrvatsko gospodarstvo i koji je bio status sa stečajevima. Dakle, ako se uzme negdje oko tisuću tvrtki sa značajnijim iznosima, vrijednostima, potraživanja u stečajevima onda je analiza pokazala da je nekih 90 stečajeva trajalo duže od 10 godina ili traje još 166 stečaja duže od 5, 300 duže od 3 itd., itd.. Dakle, apsolutno stanje koje nije da se ne samo kirurški ne može rješavati kroz stečajeve nego stanje koje ukazuje da se niti nepropulzivno nego apsolutno nefunkcionirajuće. A sama činjenica, naplata od 3 do 5% vjerovnika u stečajnoj masi ukazuje da tu, ne da nitko nije zaštićen nego da nitko od toga ne može imati nekakve koristi i da u biti ti stečajevi su povlačili za sobom ne samo velike, ne samo banke nego i ono što je ključno i ono malo i srednje poduzetništvo. I sada kada se nadovezujem na te stečajeve, stanje koje smo imali prošle godine a to je bilo 73 tisuće blokiranih poslovnih subjekata od četa 52% pravne osobe. Imali smo do 360 dana 16 tisuća pravnih subjekata u blokadi a 56 tisuća pravnih subjekata iznad 360 dana u blokadi sa 36 milijardi blokiranih sredstava. Dakle to je polazna osnova Zakona o predstečajnoj nagodbi i financijskom poslovanju. I da ne ulazim u one rasprave kako netko može biti blokiran 360 i više dana itd., to je potpuno jasno da je to nefunkcioniranje sustava i uključujući i zakone koji su tada postojali. Onda imamo onu ključnu stvar zbog čega ovaj zakon je trebalo donijeti da bude efikasan, da počne rješavati odmah, ne Izmjenom Zakona o stečaju. Mi smo mijenjali Zakon o stečaju i ubrzavamo postupke i smanjili smo i ubrzali određene odgovornosti i dali smo veće odgovornosti ali smo skratili određene postupke po pitanju stečajnih upravitelja. Ali vi kada imate situaciju da u 38 tisuće 676 blokiranih tvrtki 360 i više dana radi 41 tisuća radnika. A u obrtnika 34 tisuća blokiranih obrtnika je radilo 25 tisuća radnika. Onda vi nemate vremena, ova Vlada nije imala vremena a i to ste i vi većinom glasova podržali da sada mijenjajući Zakone o stečaju pokuša riješiti ono što gori u dan. Jer traje već godinu i više dana blokade i da ne primaju plaće 41 tisuća i više radnika, odnosno nadovezujući i obrtnike još 25 tisuća radnika. I to su ključni podatci zbog čega je ovaj zakon bio potrebit, bitan i prepoznat i koji je, neki kažu nije donio rezultate ali to moram priznati da politički apsolutno svak ima pravo o tome pitanju raspravljati. Međutim, podaci baš iz FINA-e koja je često spominjana ovako kažu. Znači na 29.11.2013. godine prijavljene obaveze manje od 10 milijuna kuna bila su 4 milijarde 675 tisuća kuna. Broj predmeta 5 tisuća, broj zaposlenih 13 tisuća 423. Prijavljene obaveze veće od 10 milijuna kuna, 46 milijardi i 178 tisuća. Broj zaposlenih 30 tisuća 376 i broj predmeta 588. Riješeno je zahvaljujući ovome zakonu i izmjenama i uredbama 34 milijarde 972 tisuće i nešto prijavljenih obaveza u kojima je zaposleno 29 tisuća 199 zaposlenih odnosno 4 tisuće 562 predmeta. Još je u tijeku 15 milijardi prijavljenih obaveza, 881 tisuća sa 14 tisuća i 600 zaposlenih. Znači 81,17% svih onih koji su ušli u predstečajnu nagodbu je riješeno. Da li je prihvaćena predstečajna nagodba, restrukturiranje od vjerovnika, od trgovačkog suda? Jedan dio je, jedan dio nije. Ali naravno, poštujući sve ono što se u proceduri trebalo poštivat, a to je da plan restrukturiranja mora dati tko, onaj tko je vlasnik, a prihvatit moraju oni koji su vjerovnici, podijeljeno u one tri grupe baš zbog toga da se odvoji i država i veliki odnosno banke i da mali imaju pravo svoga glasa odlučivanja, da oni zaštite svoje interese. U onom trenutku kad svi to prihvate i kad trgovački sud to registrira ili promjenu vlasništva, ne možete radit uz sve moguće nagodbe bez trgovačkog suda i suglasnosti vlasnika, to je zaštita prava vlasnika, dolazimo u opcije rješavanja, osiguravanja tvrtkama budućnosti, šanse koja je prepoznata od strane vjerovnika, zaposlenicima da mogu nastavit dalje na tržištu radit, da mogu onda stvarat i biti dio gospodarskog razvoja. Dakle predstečajne nagodbe su šansa tvrtkama i zaposlenicima da budu dio gospodarskog razvoja, normalnog funkcioniranja sa očišćenim ili većinom očišćenim ili prolongirani određenim obavezama. I ono što je isto tako bitno, većina vlasnika … menadžmenta u svim tvrtkama predstečajnoj nagodbi više nisu ti i oni nemaju mogućnost da dovode i tvrtku i zaposlenike i vjerovnike kao osobe koje su bile ili u menadžmentu ili u vlasništvu u okolnostima koje su do tada dovele. Dakle sama činjenica zbog čega je ovaj zakon bio i zbog čega ste većina vas to podržali, same brojke koje su ukazivale na potrebu hitnog ili kirurškog reagiranja sa zakonom koji može odmah sprovest svoje postupke ukazuju da je ova i izmjena zakona i potrebita i sam zakon potpuno neupitan. Naravno, kod samog donošenja zakona, vjerujem da se sjećate da je rečeno i od strane predlagača Vlade Republike Hrvatske odnosno Ministarstva financija da ovaj zakon s obzirom da je nov zakon, s obzirom da je zakon koji zaista ulazi u jedan prostor koji do tada nije bio na sličan način pokriven, moguće da će doživljavat određene promjene i izmjene zavisno od situacije, od potreba, o onoj životnosti koju ovaj zakon ulazi u pokušaju spašavanja radnih mjesta i tvrtki. I to se događa i sa ovim ovdje izmjenama i dopunama koje su u biti sastavni dio nečega što se ukazuje da je bilo potrebito ili ono što je potrebito da bi što kvalitetnije, što efikasnije funkcioniralo isključivo u pokušaju, u želji i namjeri i očito realizaciji jednog dijela tvrtki da im se otvori prostor i šansa za daljnji rast i razvoj i spašavanje onih radnih mjesta koje zaista imaju mogućnost da svojim radom stvaraju i dalje dodanu vrijednost i plaćaju svoje obaveze i budu dio rasta i razvoja gospodarstva Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Kolega Dujomir Marasović, replika.
Štovana gospođo dopredsjednice. Kolega Gjurković, nisam znao da ću ovako brzo doći na red pa se ispričavam. Vi ste kolega Gjurkoviću, rekli ste da želite malo rekapitulirat stanje gospodarstva prilikom vašeg dolaska na vlast, a sad teče med i mlijeko, hoćete malo jel reći zašto teče sad med i mlijeko jer vi tako dobro radite, a … strašno lošu stvar, pa ću vam ja malo pomoći. Repetitio et mater studiorum, dakle prilikom preuzimanja vlasti prethodna Vlada je vama ostavila BDP otprilike 0%, znači u dva kvartala je drugom i trećem bio plus, onda treći i četvrti minus, znači 0%, a vi sad imate BDP koliko, vi kažite hrvatskom narodu i hrvatskoj javnosti. Sramota me i izgovorit i bit ćemo na kraju godine niži nego što jesmo sada. Piši kući propalo, propast. Broj dva, nezaposlenih … ako tako hoćete ali ja ne mislim govorit mi, vi, ostavili 315 000, vi sad imate odnosno mi sad imamo 355 000. Broj tri, PDV ostavljen 23%, sad narod plaća harač 25% i još Linić kaže da će dizat na 30%. Ne znam tko ga je zaustavio. Broj četiri, struja, plin, komunalije, sve je bilo niže, otišlo je u nebo odlukom Vlade, nikoga niste pitali. Broj pet, izvoz vam je pao. Broj šest, javni dug vam je narastao. Broj sedam, deficit države, ako ćemo s ovom točkom zaključit jer mi ističe gore pa da mi uvik predsjednica voditeljica ne prekida, da ne ispadam nekulturan, bio je negdje oko 12-12,5 milijardi, možda do 13. Vama je sad 17,5. A znate zašto, jer ste zaposlili državnu administraciju, … te administracije i izmislili ste 500 novih agencija, a ne date da se zaposli jedna medicinska sestra, ne date učitelju plaću za ono što po zakonu morate dat. Kako se ne stidite raspravljat na ovaj način?
Kolega Marasović, rekli ste da vam ističe vrijeme. Hvala. Srđan Gjurković, odgovor na repliku.
Poštovani kolega, da bi vi naravno po ovoj Vladi mogli raspravljat onda i meni govorite da sam rekao nešto što nisam rekao. Dakle ovako, ja nisam uopće rekao da teče med i mlijeko, a vi ste temeljem toga svoju raspravu otvorili. Dakle uopće ne teče med i mlijeko nego je složena gospodarska situacija i ekonomska u zemlji i ono što ukazuje, da su trendovi bi iduće godine mogli izaći iz recesije. Rekapitulacija naslijeđenog bila je rekapitulacija prije ovog Zakona o predstečajnoj nagodbi i financijskom poslovanju koje samo po sebi ukazuje koliko je naslijeđeno stanje u gospodarstvu i koliko je značajno bilo donijeti ovaj zakon da bi se osiguralo mogućnost gospodarstvu da opstane, a tek onda ide u razvoj. Kad govorimo o nula posto šta ste vi imali 2011. onda ću vam još jedan put ponovit da je tih nula posto dobrim dijelom realizacija određenih dokapitalizacija, pretvaranja vlasničkih udjela u bankarskom i telekomunikacijskom sektoru u dio koji se knjiži kao brutoproizvod inače bi vi bili ispod 1%. A što se tiče deficita prema sada izračunu kojeg imamo vaš deficit je 2011. godine iznosio 7,8% bruto proizvoda, odnosno 25 milijardi kuna. Prema tome, ovih 16 je manje za 9 u odnosu na ono što ste vi nama ostavili.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Draženko Pandek, izvolite.
Evo zahvaljujem predsjednice Sabora. Poštovani zamjeniče ministra, poštovani kolegice i kolege. Uvodno bih htio reći jasno da je ovaj zakon polučio značajne pozitivne efekte kada govorimo o smanjenju nelikvidnosti i pomoći poduzećima koja su zapela u probleme a imaju zdrave osnove da se oporave, izbjegnu stečaj i nastave sa poslovanjem nakon završetka postupka predstečajne nagodbe. Htio bih podsjetiti da je prije donošenja ovog zakona tzv. stečaj sa preustrojem odnosno izlazak poduzeća iz stečaja, zadržavanje zaposlenih i nastavak poslovanja bio rijetka, rijetka iznimka a nikako ne pravilo. Mislim da se u tom pogledu ovdje situacija značajno poboljšala. Naravno da se u praksi susrećemo i s problemima u primjeni. Ali mislim da se tu svakako moramo sjetiti one poslovice koja kaže da ne možemo napraviti omlet, a da nekako i ne razbijemo jaja. Ovaj zakon je bio nužnost, rađen je u najboljoj vjeri da se pomogne riješiti gorući, gorući problem nelikvidnosti. Da podsjetim samo malo na povijest. Taj problem je eksplozivno eskalirao 1999. godine da bi bio na dobrom putu rješavanja za mandata one Vlade od 2000. do 2003. No, evo da bi opet buknuo kao požar preko svake mjere od 2008. nadalje najviše … [[Govornik se ne razumije.]] posljedica globalne financijske krize. Dakle, kad postoji požar što činimo? Mora se gasiti. Može se naravno dogoditi i da susjedu promoči strop, ali što je rješenje pustiti cijelu kuću da izgori? Budući da se radi o jednom potpuno novom instrumentu jasno je da u njegovoj primjeni izviru problemi, mnogi problemi koje je malo tko ili možda nitko mogao u to vrijeme predvidjeti. I oporbena strana sabornice je tada koliko se sjećam poduprla ovaj zakon i premda ima isto također stručnjake koje iskreno cijenim nisu uspjeli predvidjeti neke od problema koji se pojavljuju u praksi primjenom ovog zakona. I ovaj prijedlog izmjena i dopuna rekao bih usmjeren je na poboljšanje postojećih rješenja. I sada se evo u raspravi posebno istaknuo problem povezanih poduzeća koje svakako treba nastojati riješiti i novim normativnim rješenjima, ali i boljim sprječavanjem zlouporaba. Najveći problem koliko sam ja upoznat i nije normativne prirode, već u tome da mnogi vjerovnici prijavljuju lažna potraživanja ili potraživanja povezanih društava koja ne bi smjeli prijaviti. Ali to je tada problem funkcioniranja pravne države i represivnih tijela, a ne u najvećoj mjeri zakonodavni. Kada govorimo o poboljšanju postojećih rješenja tako sam se i ja za ovu raspravu prijavio u prvom redu da se uključim u nastojanje da se postojeća rješenja poboljšaju, pa bih tako iznio svoju dvojbu odnosno prijedlog za poboljšanje evo aktualnog članka 55. koji govori o pravima izvršnih vjerovnika. Taj članak propisuje da je izvršni vjerovnik osoba koja na temelju svoga prava, dakle može dokazati da neki predmet ne pripada u imovinu dužnika, te nije vjerovnik u postupku predstečajne nagodbe. Upravo bih istaknuo kao čini mi se problematičan zadnji dio rečenice koji se može tumačiti da izvršni vjerovnik ne može biti i obični vjerovnik u ovom postupku. Evo sad zamislimo dvije situacije. U jednoj situaciji vjerovnik je na primjer banka koja daje kredit za automobil i prijavljuje svoju tražbinu u predstečajnom postupku i nagodbeno vijeće će priznati takvu tražbinu banke. Međutim, ako na primjer leasing društvo ima potraživanje temeljem Ugovora o leasingu koje se odnosi na nepodmirene rate i prijavljuje se kao izvršni vjerovnik u pogledu predmeta leasinga nagodbeno vijeće prema dosadašnjoj praksi koliko sam upoznat neće priznati tražbinu leasing društvu koja je i osigurana ovršnom ispravom, nego će leasing društva svrstati u izvršne vjerovnike bez uvrštenja njegove tražbine koja je prethodno dospjela po ovim nenaplaćenim ratama ukupno prijavljene tražbine. A zbog odredbe ovog članka 55. kojim je propisano ako se tumači na taj način da izvršni vjerovnik nije vjerovnik u postupku predstečajne nagodbe. Takvim tumačenjem se meni doista čini da predmetni članak stavlja leasing, recimo u konkretnom slučaju, u ovome kojem sam ja naveo leasing društvo u nepovoljniji položaj u odnosu na primjer banku. Naime, tražbina banke bi u ovom hipotetskom slučaju bila priznata, te kao takva bi mogla ući u postupak predstečajne nagodbe, a potraživanje ovdje leasing društva ne bi. Tumačenje tog članka moglo bi se zaključiti da je namjera predlagatelja bila da izvršni, dakle vjerovnici ne mogu potraživanje za određeno izvršno pravo potraživati i u svojstvu izvršnog vjerovnika i još za to potraživanje prijaviti kao svoje potraživanje u predstečajnom postupku. I takvo tumačenje je po meni bilo ispravno, no u praksi se javila, se takva odredba koristi da bi se izvršnim vjerovnicima oduzelo pravo da svoja druga potraživanja prijave u predstečajnom postupku, a koja su dakle različita od izvršnog prava. Stoga mi se evo čini da bi u pogledu tog članka 55. bilo dobro izmijeniti postojeću odredbu u smislu da se doda još jedna rečenica na primjer koja bi rješavala dvojbu. Na primjer da se propiše da odredba članka 55. ne utječe na pravo izvršnih vjerovnika u pogledu njihovih dospjelih potraživanja na temelju kojih se ne može ostvariti izlučno pravo. U smislu kako se sad ponegdje u praksi tumači taj članak njegova primjena doista može doista može čini mi se dovesti do posljedice nejednakosti svih pred zakonom. Posljedično određenim gospodarskim subjektima bi mogla prouzročiti i veliku, veliku štetu koja bi ona poslije ukoliko na primjer podnesu ustavnu tužbu mogla potraživati u određenim postupcima za naknadu štete. Završno bih istaknuo da je ovaj prijedlog izmjena i dopuna predstavlja dobar korak u poboljšanju postojećih rješenja i svakako ga treba podržati, a nadam se da će prijedlozi evo izneseni u raspravi poslužiti i za daljnja poboljšanja. Ovaj zakon, ponovio bih, predstavlja potpuno novi alat. Sasvim sigurno se pokazalo da je njegovo donošenje bilo potpuno opravdano ali jasno kao i sa svakim novim alatom otvaraju se dakle prostori za poboljšanja koja evo treba razmotriti. Hvala.
Hvala lijepa. Završna riječ zamjenika ministra Borisa Lalovca. Izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Evo dame i gospodo zastupnici zahvaljujem na današnjoj raspravi. Moram odmah priznati da očekivao sam puno konstruktivnije po pojedinim određenim člancima što možemo poboljšati a ne potpuni zaokret kod ovoga postupka predstečajne nagodbe. Ali ja se nadam da ćemo do drugog čitanja dobiti i nekakve konkretne mjere kako još možemo pojačati i pravnu sigurnost ovoga zakona i zaštite vjerovnika. Prvenstveno ovdje kada smo govorili o povezanim poduzećima gdje smo rekli da čak i po ovom zakonu oni idu u otpis. Čini mi se članak 72. govori da im ne omogućava i način glasanja. Ali ako taj dio još možemo pojasniti i poboljšati pravno itd. svakako u tom dijelu to je dobrodošlo i gdje oni koji pokušavaju koristiti predstečajnu nagodbu kroz taj dio povezanih poduzeća i tih prijavljenih potraživanja ako možemo još više zaštititi to je svakako dobrodošlo. Ono što je bitno reći da kad govorimo o vlasnicima i direktorima tih kompanija jer ovdje se govori da se trebala pokrenuti kaznena određena odgovornost, znate 74 tisuće blokiranih poduzeća je bilo i rekao sam ako je 20 tisuća kuna preko milijardu i pol kuna je trebalo biti uplaćivano što ne znam za 74 tisuće kompanija je potrebno dizati te kaznene odgovornosti? Mi smo se odlučili na ovakav model da se zajedno vjerovnici pokušavaju dogovoriti da li će dati kroz potvrditi taj financijski plan i dati daljnji legitimitet postojećem vlasniku jer koliko bar mi znamo iz ovih većih postupaka promijenila se značajno vlasnička struktura u brojnim kompanijama koje su prošle predstečajnu nagodbu i upravo u tom dijelu vjerovnici mogu utjecati da li prihvaćaju taj plan i traže strateške partnere, traže da se promijeni vlasnike jer oni ne vjeruju više onim vlasnicima koji su doveli te kompanije u ovakve probleme. Ono što mi možemo reći, što možemo učiniti sa stajališta Ministarstva financija i Porezne uprave da za takve vlasnike i direktore možemo pokrenuti ono što često govorimo taj članak 63. da vidimo da li je tu napravljen određen nesrazmjer imovine i da li su određene tu koristi. Ali to ne samo cijelo vrijeme ne govorimo o Poreznoj upravi. To mogu pokrenuti i vjerovnici. Prema Zakonu o trgovačkim društvima to mogu pokrenuti bilo koji vjerovnik. Nažalost, to se nije pokretalo i nemamo nekakvu praksu kažnjavanja onih koji su radili takve kružne prevare i koji su ostali. A prema Zakonu o trgovačkim društvima i to se dopušta. Međutim, nemamo taj dio u praksi. Također je bilo govora o malim dobavljačima i zbog toga ovaj zakon je bio definirao tri skupine dobavljača, tri skupine glasanja da ne bi upravo ovi dominantno prevladavali financijske institucije. Oni su u jednoj grupi, država u drugoj grupi i u trećoj grupi su ostali mali dobavljači. Ono što je zagarantirano ovim zakonom je da oni minimalno, govorim o 30% će uspjeti naplatiti, a da po postojećem Stečajnom zakonu ja sam iznio podatke nisu naplaćivali ništa. Ono što je problem sada jer to su dugovi, znači to su blokade preko godinu dana, to su blokade 4, 5 imate firmi blokiranih i 10, 15 godina. I to je sad problem kada otvarate tu ajmo reći predstečajnu nagodbu, odnosno u konačnici se gleda što se može naplatiti. Teško da se može naplatiti jer upravo kompanija kada nastane u problemima mora otvoriti vrlo brzo postupak predstečajne nagodbe i u tom elementu se pokušati taj dio naplatiti. Tako da evo ja se nadam da će do drugoga čitanja te nejasnoće, pogotovo pokušat ćemo ih pojačati, ali mi je moram iskreno reći nakon današnje rasprave jako žao što je Vlada još jednom ostala sama u rješavanju problema pitanja radnika. Ali to je vrlo evo i u ovom dijelu jasna poruka svim radnicima koji su ostali na svojim radnim mjestima i radnicima Varteksa i radnicima Dalekovoda, radnicima i industrogradnje, radnicima IGH da je to zasluga ove Vlade što su u ovim načinima pokušali spasiti njihova radna mjesta. A u ovom Parlamentu se zapravo jasno to se potvrdilo, a svi oni koji su protiv toga jasno su se danas izjasnili u ovom Visokom domu. Hvala.
Hvala. Replika, Branko Hrg.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa gospodine zamjeniče ministra Vlada ima posao da radi taj dio koji ste vi rekli da je ostala sama pa ne može joj nitko doći pomoći rješavati stvari gdje je operativno odgovorna da stvara jednu gospodarski bolju klimu i da stvara uvjete za otvaranje, a ne zatvaranje radnih mjesta. Svaki takav postupak će sigurno svaki građanin i svaki zastupnik podržati. Ali javio sam se zbog ovog dijela zaštite malih vjerovnika obrtnika, malih poduzetnika, poljoprivrednih proizvođača, domaćih proizvođača. Bojim se da ovaj omjer što vi govorite kao pozitiva da će 30% moći naplatiti neće moći naplatiti jer će biti negdje tamo na repu onih koji potražuju i čak i da naplate tih 30% u principu njima ugrožava opstojnost. Da je barem obrnuto, da je barem 70% koliko bi oni mogli naplatiti da mogu doći u neki normalan platežni red da budu ti. Jer na taj način definitivno čuvamo domaću proizvodnju, čuvamo male. Ti mali su sa ovakvim načinom definitivno uništeni i u očuvanju nekakvog broja radnih mjesta uništit ćemo čitav niz onih za koje sad ni ne mislimo da postoje. I zato mislim da bi bilo dobro u čisto dobroj namjeri i vjeri razmisliti o tome da se jednostavno ti mali proizvođači, domaći proizvođači u krajnjem slučaju, oni pravi proizvođači izravni da se zaštite i da se stvarno budu u jednom povoljnijem položaju u ovom dijelu nego što su to neki koji su trgovci koji preprodaju i rade neke stvari na taj način. Proizvođač uvijek najviše stradava, on najmanje naplati svoj proizvod. On je zadnji, on je onaj koji najmanje zarađuje, koji jedva preživljava.
Odgovor na repliku, Boris Lalovac.
Zahvaljujem uvaženi kolega zastupniče. Pa da, mi smo isto kada smo raspravljali o ovom zakonu i naša intencija je bila zaštiti još više male, međutim od pravih slučajeva kada smo upravo govorili da ne možemo mi stavljati određene postupke gdje ćemo utjecati na ove veće vjerovnike pogotovo banke, financijske institucije koje imaju određena založna prava jer on povlačenjem svog založnog prava pogotovo znate kako su danas male vrijednosti nekretnina, da su potraživanja, u tome je veliki problem što su potraživanja puno veća nego što je vrijednost tog založnog prava kojeg on kada povuče cjelokupnu zapravo bilancu on spusti. Mi smo to pokušavali, ako se nađe pravno da možemo zaštiti male vjerovnike kažem vam to su dobrodošle i ako pravo se struka a ovi danas koji su zapravo i predstavljali, ako nam daju podršku u tome dijelu kako zaštiti, to je dobrodošlo. Mi za sada su nam govorili da je to nemoguće da stavljamo male ispred velikih. Nažalost ako može se pravno to je svakako dobrodošlo da se spase ta radna mjesta.
Nansi Tireli.
Zahvaljujem. Poštovani zamjeniče, evo rekli ste da je Vlada ostala sama i da danas nemate podršku što se tiče ovog zakona o rješavanju gospodarske krize. Ja mislim da ste danas čuli u toku rasprave ono što ne valja u ovom zakonu. Kada se prije godinu dana postigao konsenzus i kada smo svi glasali da ovaj zakon bude donesen, glasali smo za u dobroj namjeri i u dobroj vjeri da uistinu svi zajedno trebamo nešto napraviti. Danas je godinu dana prošlo od primjene toga zakona. Evo mijenjamo ga već treći put i sve rasprave koje ste danas čuli bile su na tragu toga da upozoravamo na greške koje su se u ovih godinu dana događale. A najveće greške jesu upravo to, nejednako postupanje prema malim i prema velikim uz dužno poštovanje čuvanja većeg broja radnih mjesta ali isto tako trebamo uzeti u obzir i one male obrtnike koji isto tako zapošljavaju puno ljudi, puno radnika a čije su obaveze kudikamo manje od onih velikih i kraće kao takve jer bolje i više izvršavaju svoje obaveze. Dakle, i znači način na koji način dat prvenstvo većem broju poslovnih subjekata koji imaju manja dugovanja i koji imaju puno zaposlenih da bi se taj ciklus čim prije zatvorio i da bi svaki vjerovnik u tom ciklusu čim prije dobio svoju naplatu i ono na što upozoravamo jeste izuzetno veliki problem a to jesu povezana poduzeća, ono što vlasnici tih povezanih poduzeća rade i način na koji iskorištavaju ovaj zakon i na kraju ispada da zahvaljujući zakonu o predstečajnoj nagodbi bogate se još više, stvaraju još veću dobit a da to nitko nema pod kontrolom.
Odgovor na repliku Boris Lalovac.
Hvala lijepa. E pa ne, vašem klubu i klubu HDSSB-a se zahvaljujem al vi ste u tom djelu nastavili podržavati ovaj dio i ukazivali samo na određene probleme. Da, problem malih je ali znajte da i mali mogu ući pogotovo u tom dijelu znamo da je tu problem, da oni ne mogu naplatiti, rekli smo ostatak im je porezno priznat rashod. Također i njih smo kroz taj proces predstečaj, oni čak idu u manje postupke, puno brže postupke, idu samo ako je dug prema poreznoj upravi, vrlo brze postupke idemo da ne mora imati ova revizorska izvješća itd., i ako oni budu tim djelom pogođeni da moraju patiti zato što su otpisali zbog velikoga i njima dajemo mogućnost ako se jave kod … [[Govornik se ne razumije.]] u tom dijelu da im pomognemo. Znači to je ono što je Vlada mogla zakonsko pravno pomoći malima. Znači i oni kada uđu, da se i njima upiše, pogotovo prema državi itd. A kažem ponovo ako možemo odrediti modelom da se taj dio, al kažem to pravnici govore da ne možemo zbog ravnopravnosti svih vjerovnika bez obzira na taj, evo zahvaljujem.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo kasnije.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 542. Vlada Republike Hrvatske kao predlagateljica povukla je svoj prijedlog da se navedeni zakon donese po hitnom postupku te je provedena rasprava u prvom čitanju. Dajem na glasanje sljedeći zaključak: 1. Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi. I 2. sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputiti će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Tko je za? Tko je protiv? Ima li suzdržanih. Molim rezultat. Ovaj samo zakon prihvatili sa 78 glasova za, 16 protiv i 5 suzdržanih.
Prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o poštanskim uslugama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 540 Predlagateljica zakona je Vlada RH. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pomorstvo, promet i infrastrukturu. Izvješća ste primili na sjednici. Prijedlog zakona obrazložit će zamjenik ministra pomorstva, prometa i infrastrukture gospodin Zdenko Antešić.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, uvažene zastupnici i zastupnici. Prema važećem zakonu o poštanskim uslugama davatelj univerzalne poštanske usluge HP- Hrvatska pošta obvezan je osigurati unutarnjem poštanskom prometu uručenje 100% neprioritetnih poštanskih pošiljaka u roku od tri dana. Bez mogućnosti dopuštenog odstupanja od navedene obveze uručenja budući da je udjel prioritetnih poštanskih pošiljaka u ukupnom broju poštanskih pošiljaka u RH manji od 1% to ukazuje na velik broj neprioritetnih pošiljaka unutar univerzalnog područja na koje se odnosi ovo vrlo strogo mjerilo kakvoće obavljanja univerzalne usluge. Slijedom navedenoga važeću je odredbu o kakvoći obavljanja univerzalne usluge potrebno prilagoditi uzimajući u obzir stvarnu nemogućnost da se 100% neprioritetnih poštanskih pošiljaka uručuju u roku od tri radna dana, zbog neplaniranih i nepredviđenih okolnosti poput npr. mogućnost gubitka poštanske pošiljke ili prekoračenja roka za prijenos i uručenje ili slično. Također radi usklađivanja sa zakonom o upravnim sporovima potrebno je izmijenjati odredbe o sudskoj zaštiti protiv odluka i drugih upravnih akata Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije kao i protiv rješenja poštanskih inspektora. Ovim Zakonom uređuju se sljedeća temeljna pitanja. Provodi se daljnje usklađivanje sa odredbama poštanske direktive koje uređuju kakvoću obavljanja univerzalne usluge a u skladu sa praksom drugih država članica Europske unije. Dalje, uređuju se nadležnost upravnih sudova s obzirom na značenjem, pravna obilježja i složenost pojedinih upravnih postupaka o nadležnosti HAKOM-a na način da se u postupcima protiv odluka i drugih upravnih akata HAKOM-a utvrđuje nadležnost Visokog upravnog suda Republike Hrvatske dok se u upravnim sporovima između korisnika i davatelja poštanskih usluga utvrđuje nadležnost, mjesno nadležnih upravnih sudova. Dalje uređuje se sudska zaštita protiv rješenja poštanskih inspektora pred mjesno nadležnim upravnim sudom a samo je iznimno u slučaju teških povreda Zakona o poštanski uslugama upravni spor može se pokrenuti pred Visokim upravnim sudom Republike Hrvatske. Ciljevi koji se postižu donošenjem zakona su sljedeći. Donošenje ovoga zakona prilagoditi će se mjerila kakvoće obavljanja univerzalne usluge stvarnoj mogućnosti uručenja neprioritetnih poštanskih pošiljaka od strane davatelja univerzalne usluge a u skladu sa mjerodavnim odredbama poštanske direktive i praksom drugih država članica Europske unije. Također odredbe o sudskoj zaštiti protiv odluka i drugih upravnih akata HAKOM-a te rješenja o poštanskim inspektora uskladiti će se sa odredbama Zakona o upravnim sporovima kao i sa odgovarajućim odredbama Zakona o elektroničkim komunikacijama kako bi navedena pravna rješenja bila međusobno usklađena u oba zakona koji uređuju pristupanje i rad HAKOM-a. Hvala lijepa.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Na redu su klubovi. U ime Kluba zastupnika SDP-a kolega Damir Rilje.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskoga sabora, zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Evo ovdje bih iznio nekoliko osobnih razmišljanja o Prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poštanskim uslugama ali i stajališta Kluba isto tako jer sam po sebi ovaj zakon nije ništa revolucionarno i on neće ništa bitno promijeniti samo proizlazi, iz njega proizlaze neki drugi problemi koje je važno možda spomenuti. Pa bih ja zapravo započeo sa onim lakšim dijelom. Dakle, kao i sam temeljni zakon Zakon o poštanskim uslugama, tako i ove izmjene i dopune temeljene su na direktivama EU Parlamenta i Vijeća. Naime, da ne nabrajam sve europske dokumente, dakle dokumente Europske unije važno je napomenuti da je i sam temeljni zakon o poštanskim uslugama iz 2012. zapravo usklađivanje s trećom poštanskom direktivom radi potpune liberalizacije tržišta poštanskih usluga. Zakonom o poštanskim uslugama iz 2012. godine uređena su sljedeća temeljna pitanja koja su logika stvari na tržištu ali isto tako i mogućnosti nastajanja samih problema funkcioniranja osobito našeg nacionalnog operatera. Dakle, ukidanje isključivih prava monopola odnosno rezerviranje dijela univerzalnih poštanskih usluga. Ovo bi bilo dobro da se godinama nije zadiralo u rezervirane usluge, pismovne pošiljke do 50 grama od drugih davatelja a nitko od nadzornih tijela to nije sprječavao. I tada je HP-u nastala jedna šteta koja se i dan danas vuče kroz konsolidirane bilance istog društva. Način određivanja javnog davatelja univerzalne usluge na cijelom području Republike Hrvatske. Drugim riječima, HP je postao davatelj univerzalnih usluga za idućih 15 godina uz utvrđivanje kakvoće obavljanja usluga na čitavom području Republike Hrvatske, svakih 5 godina se doduše ponovo utvrđuje da li je kakvoća kojom on obavlja usluge dovoljno dobra i da li je u skladu sa kriterijima HAKOM-a odnosno pravilnika, odnosno standarda Europske unije. Podjela poštanskih usluga na univerzalnu, zamjenske i poštanske usluge i druge poštanske usluge. Dakle, te druge sada ovim zakonom postaju ostale. Način financiranja univerzalne usluge u Republici Hrvatskoj, dakle povećani rashodi zbog nerentabilnosti navodno će se financirati iz kompenzacijskog fonda uplaćivanjem drugih davatelja 5%, oslobađanjem univerzalnih usluga od PDV-a te podmirenjem iz proračuna gubitka redi nepravednog opterećenja za pružanje univerzalnih poštanskih usluga na području RH ukoliko nisu dostatna sredstva iz kompenzacijskog fonda kao i sredstva ostvarena od sami univerzalnih usluga. Omogućavanje pristupa mreži davatelja univerzalne usluge drugim davateljima poštanskih usluga, konsolidatorima, dakle velikim korisnicima s kojima se ugovaraju usluge i ostalim korisnicima usluga. Ovim Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o poštanskim uslugama zapravo kao što sam rekao evo mijenja se nekoliko malih stvari. Sadržaj svih izmjena je sadržan usklađivanjem sa nekim odredbama Zakona o upravnom postupku kao što je rekao zamjenik ministra i nomotehničkim uređivanjem kriterija za utvrđivanje normativa kakvoće obavljanja poštanskih usluga. U članku 11. temeljem Zakona protiv odluke drugih akata HAKOM-a nije dopuštena žalba ali se protiv njih može pokrenuti sada upravni spor pred Visokim upravnim sudom RH. I iznimno se može sada … [[Govornik se ne razumije.]] protiv odluka HAKOM-a pokrenuti upravni spor pred mjesno nadležnim upravnim sudom kada se radi o sporovima između korisnika i davatelja poštanskih usluga. … [[Govornik se ne razumije.]] u smislu članka 54., 55. temeljnog zakona je bila mogućnost drugostupanjskog postupka u korist korisnika poštanskih usluga. Protiv rješenja poštanskog inspektora a slijedom članka 62. i 63. temeljnog zakona može se pokrenuti upravni spor pred mjesno nadležnim upravnim sudom a iznimno i pred Visokim upravnim sudom. Sukladno članku 40. stavak 1. temeljnog zakona mijenja se samo jedna riječ "druge pošiljke" postaju "ostale pošiljke.". Ovo je zapravo usklađivanje određivanjem vrsta usluga utvrđenim u članku 14. temeljnog zakona. Naime u unutarnjem poštanskom prometu mora se osigurati uručenje poštanskih 85% poštanskih pošiljaka najbrže kategorije u roku 1 dana. Znate šta je najbrža kategorija? Njih ima 1%. Sve ostale nisu najbrže. Dakle neprioritetne. Odnosno 95% u roku od dva dana. Za sve ostale pošiljke 90% svih pošiljaka u roku od tri dana. Dakle, u tri dana mora biti uručeno se i ne smije biti nigdje ničega. Ovdje se ne računa dan prijema, neradni dani, kašnjenje zbog više sile, dani kada se uručenje ne obavlja. Dakle, u nekom uredu se ne mora uručenje obavljati tri dana u radnom tjednu i dani, a za otoke se produljuje za jedan dan. Slijedom iznijetog, ovaj Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o poštanskim uslugama klub SDP-a zapravo ovakav kakav jest podržava. No ja ovdje moram istaknuti da je vrijedno napomenuti nekoliko činjenica koje se upravo odnose na kakvoću koja je ovdje dakle u ovim postupcima napomenuta, a to je kakvoća obavljanja poštanskih usluga. Ovdje se postavlja pitanje labavog utvrđivanja rokova. Upitan je rok za uručenje i to za 99% pošiljaka, kao što sam rekao samo 1% je prioritetnih. Prije bismo mogli računati rokove od 4,5 i 6 dana za prijenos i uručenje, ali onda bi ih tako trebalo i propisat. HP je u 2011. godini utvrđeno uručenje 94,10% neprioritetnih pošiljaka, a u 2012. to je 95,01. Prosječno vrijeme prijenosa neprioritetnih pošiljaka u 2011. je 1,96 dana, u 2012. 1,99 dana, dakle skoro dva dana. Zapravo bi u unutarnjem prometu trebalo biti uručeno 100% pošiljaka kao što sam rekao u tri dana, ali po kojem izračunu. I dalje je to u naravi tako. Dakle radila su se nekakva snimanja, ja to nikad nisam vidio, ja bih volio vidjeti snimanje one neovisne tvrtke koja to, UNEX, tako nekako se zove, ali ga nisam uspio naći. Dakle pitanje je na kojim relacijama javni operater i za koliko stvarno poštanskih pošiljaka može ostvariti odgovarajuću propisanu kakvoću budući da je zakonom utvrđeno da se za područje na otocima rok produžava za još jedan dan, dakle onda bi ispalo 6-7 dana, a svjedoci smo u naravi da se to događa i u nekim dužim rokovima, čak i na kopnu. Dakle da to plastično prikažem, dakle ako je pismo primljeno u Splitu mora se uručit na otoku Braču pa brat bratu 6 dana, to je to. Dakle čemu ne utvrditi rok kojeg možemo podnijeti i prema njemu uskladiti zakon, ali isto tako i sve pravilnike i utvrditi obveze operatera. Možda to netko može postići, a ja mislim da svakako nacionalni operater može ali možda drugačijom organizacijom. Možda kad bi se bavio poštanskim uslugama, a ne nečim drugim. Dakle ovo bi bio vrlo jednostavan i logičan zakon da ga se ne mora promatrati dakle kao što sam rekao kroz kakvoću utvrđenu mjerenjem koja je upisana i u izvješću HAKOM-a za 2012. godinu, a upravo radi utvrđivanja istine o kakvoći univerzalnih poštanskih usluga. Prema Godišnjem izvješću HAKOM-a o kakvoći obavljanja univerzalnih poštanskih usluga HP za 2012. vidljivo je da je javni operater sudjelovao u više mjerenja kao što sam rekao, pismovnih pošiljaka u međunarodnom prometu, od kojih je jedno bilo mjerenje prijenosa, test prioritetnih pošiljaka sa članicama EU po normama EU. Mjerenje koje je obavila neovisna tvrtka kao što sam rekao, pokazalo je da nisu ispunjeni uvjeti kakvoće prijenosa D+3. Uručeno je tek 58% pošiljaka, a D+5 je uručeno tek 88% pošiljaka. Neovisno kontinuirano mjerenje za unutrašnji promet prioritetnih i neprioritetnih pošiljaka je pokazalo također da nisu ispunjeni uvjeti kakvoće obavljanja usluge. U rok D+1 je prenesen 78% pošiljaka, a u D+2 je preneseno 95% pošiljaka, a D+3 95% neprioritetnih pošiljaka. Za mene je ovaj D+3 uopće i upitan, ali dobro. Znači da nije postignuta dostatna kakvoća prema izvješću HAKOM-a za uručenje od jednog dana. Od 23 100 prigovora za obavljanje poštanskih usluga u unutarnjem prometu HP je priznao 3360, tj. za svaku sedmu pošiljku ili 15%. Većina se odnosi na gubitak, a onda i na oštećenje pošiljaka u međunarodnom prometu. U međunarodnom prometu je zaprimljeno 5124 prigovora, a priznato je 943 ili 18%. Dakle inače nam je loš međunarodni promet u poštanskom prometu. Kakvoći obavljanja usluga ne može doprinijeti niti ukidanje poštanskih ureda, sa 1126 na 1042 i najava ukidanja novih. Mislim da ih već u ovom trenutku ima manje ali ukidanja sve do 900 te otkazivanje ugovora o radu većem dijelu radnika do kraja ove godine, od kojih je većina od 270 radnika tehnolozi sa dužim stažem i odgovarajućom radnom spremom i obrazovanjem, to znači inženjeri, magistri, pa izvršitelji, sve tehnologija i izvršitelji, njih oko 80%, a zadržavanje administrativnog osoblja. Zatim uvid u stanje bilance u kojoj je razvidna rupa u poslovanju i zaduženju tvrtke i u kojoj se vidi gubitak i zaduženje koje se prenosi iz razdoblja u razdoblje kao što sam rekao novim zaduživanjem. Trošak svih radnika na godišnjoj razini neće iznositi dakle ovih koji budu zbrinuti 30 milijuna kuna na godišnjoj razini, ali struktura dohotka je očito nepodnošljiva, a vjerojatno i postojeća organizacija. Naime, od 1,5 milijarde kuna prihoda troškovi za plaće su nešto manji od 1,1 milijardu kuna u Hrvatskoj pošti. Dakle kad uzmete još materijalne troškove ostane ono što ostane za neke druge troškove, dakle mora se ići u nekakva zaduživanja. Čujem da su kriteriji, tako piše u nekim sindikalnim glasilima, jel to istina ili ne, za određivanje, za zbrinjavanje radnika 66% subjektivnog karaktera. To znači ne temelje se na nikakvim ekonomskim pokazateljima: ekonomičnost, rentabilnost i učinkovitost. Ovdje ne spominjem 53 milijuna eura zaduženja na Zagrebačkoj burzi koja će se pretpostavljam zatvoriti novim zaduženjem u većem iznosu. U bilanci HP-a za 2012. dakle evo ponovo da se vratim, iskazane su dugoročne obveze Hrvatske pošte narasle za 28,9% na 397,8 milijuna. Riječ je o refinanciranju obveznica dospjelih 2012. godine dok kratkoročne iznose 214,8 milijuna ili 28% više nego 2011. Tržište usluga kojim se HP sada bavi jest samo 65 do 67% poštanskih usluga i to nategnuto, oko 28% ostalih usluga na našem tržištu, daleko manje nego drugi javni operateri u Europskoj uniji. Otkup zlata, osiguranje, centralizacija obrade pošiljaka, dakle tu u blizini Zagreba, u Gorici je osiguran teren i naravno neka sredstva koja će se morat utrošit, dakle to znači bespotreban prijenos i trošak silnih pošiljaka koji se sad obavlja u centralizaciji obavljanja raspodjele pošiljaka po dostavnim rajonima. Dakle, pošiljka putuje iz Splita do Zagreba da bi se razvrstala po ulicama, onda se vraća natrag. Tiskara znamo o kojoj je tiskari riječ. Prodaja silne trgovačke robe, EVO tv. Baš me interesira koliko je dobit od EVO tv-a. Dakle, onaj dispečerski centar kao što sam rekao, ali pitam se za koju veličinu prometa je taj dispečerski centar. Mi nećemo zapravo raditi dispečerski centar za sjeveroistočnu Europu. Dakle, mi imamo promet onoliki koliko imamo milijun i čini mi se oko 100, milijardu i 500 milijuna komada pošiljaka tako nekako. Dakle, velika većina univerzalnih usluga. Dakle, 55% od toga nju je obavila Hrvatska pošta i više od toga jako teško ukoliko ne postanemo ozbiljan čimbenik u poštanskom, međunarodnom poštanskom prometu osobito na području EU. Dakle, šta je sa konsolidatorima? Dakle, čujem da Hrvatska pošta sada koristi student servis i u isto vrijeme kada daje otkaze. I isto tako, dakle kad zbrinjava ljude, kad priprema ljude za zbrinjavanje ove o kojima smo malo čas razgovarali isto tako 70% je iskorištenost godišnjih odmora. Dakle, to su neke moje dostupne informacije koje sam uspio saznati sa stranica i koje sam uspio dobiti evo sa interneta. A koliko znam i AZTN je u postupku vođenja procedure o korištenju dampinških cijena za upravo neke cijene koje su, koje je HP ugovorio sa nekim od velikih korisnika. Ja ovo ne govorim zato što imam protiv, dapače ja želim da on posluje, da se on bavi sa onim što mu je prirođeno poštanskim i financijskim uslugama kao što je uvijek bilo. On se ne može bavit prodajom tjestenine. Dakle, o zapostavljenoj financijskoj usluzi u HP-u neću niti govoriti. O politici cijena također neću govoriti. Ako bude se trebalo javiti pojedinačno. U svakom slučaju znamo da je univerzalna usluga oslobođena PDV-a prema Zakonu o PDV-u članak 39. stavak 1. Dakle, na razini sadašnjeg ostvarenja u milijunima kuna za 2012. godinu 782,2 milijuna kuna. Dakle, proračun je na neki način oslobodio Hrvatsku poštu za nekih 156 milijuna kuna. Dakle, nije rentabilnost postignuta sa tim oslobađanjem. Dakle, ta rentabilnost nedostaje. Dakle, ne bih više duljio obzirom da naprijed, ovo što sam prije iznio dokazuje da samo organizacija i upravljanje u samom sustavu nije u funkciji samog sustava, a Hrvatskoj pošti bi zapravo bilo dobro, pa i ovom Saboru da mi jednom raspravljamo i o godišnjem izvješću o radu Hrvatske pošte. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Stjepan Milinković, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega Rilje, vi ste uistinu nam dosta široko pojasnili ovo poštansko poslovanje od onog financijskog okvira opisa usluga univerzalne, zamjenske. Ali meni je iz svega toga ostala, zapela za uho jedna rečenica gdje ste rekli da ovaj zakon neće ništa bitno promijeniti. I slažem se s vama, neće. Zašto? Zato što je već i promijenjene su neke stvari u poštanskom poslovanju, ali naravno na štetu onih najslabijih. U mojoj županiji Koprivničko-križevačkoj iz koje ja dolazim je ukinuto šest poštanskih ureda. Već dalje slijede i druge najavili ste, na žalost što plaši da bi moglo ići i daljnjim redom, naravno posljedično tome i veći broj nezaposlenih. S time su dovedeni ljudi, naši sugrađani starije životne dobi u jednu tešku situaciju, neravnopravan položaj. Prije kratkog vremena smo vidjeli za ono mirovina ako se sjećate kad se razgovaralo ono o OIB-ovima, pa da se nisu poslali uskrata mirovine itd. Svaka čast modernim tehnologijama, ali nije to baš tako jednostavno. Ovi naravno koji su komercijalni oni ove pakete, to oni nose ako imaju interes. Ovih nema i tko će tim našim starim sugrađanima sada za Božić donijeti pakete koji žive u teškim prilikama. Naravno mi ćemo u lokalnoj samoupravi se potruditi da im pomognemo na neki način. Ali uistinu ovaj način i ovaj pristup ovakav da se ukidaju ti uredi poglavito u ruralnim siromašnim područjima jer nije dobro došao i dovodi u neravnopravan položaj naše sugrađane. Fala lijepa.
Odgovor na repliku, Damir Rilje.
Uvaženi kolega Milinković, ja se s vama mogu donekle složiti ali to je usko gledanje. Znate, ovo je tržišna djelatnost i malo je stvar teža od toga što ste vi rekli. Zapravo način je financiranja jednog sustava strukturnog kao što je Hrvatska pošta. I ja sam malo čas rekao to ste možda previdjeli na koji način je sve omogućeno. Pošta nije izvanproračunski korisnik, ali mu se osiguravaju sredstva u proračunu ako posluje s gubitkom za svaki slučaj. S druge strane, oslobođen je PDV-a. S treće strane postoji nekakav kompenzacijski fond koji ni u ludilu ne može biti udovoljen. Dakle, činjenica je da se onaj broj poštanskih ureda, a propos nekih problema upravljanja događa jer gledajte. Vi možete ili rezati ili stvarati nove poslove. Ja nisam za to da se režu. Dakle, mi imamo jednu strašno dobru infrastrukturu. I dozvolit ćemo svim drugim korisnicima, dakle to me podsjeća na HŽ infrastrukturu, jel' da se prikače na nju. To stoji, o.k., mi smo na tržištu, nema problema, ovo je kapitalizam. Ali idemo to uskladiti. Sve ima svoju cijenu. Isto tako, tamo radi sada negdje oko 9000 radnika. 3000 ih je već otpušteno. I šta se s tim postiglo? Šta će se sa ovih 270 ljudi postići koje ste sad otpustili na razini godine ne više od 30 milijuna kuna, sigurno. A ja ne znam koliki je sad iskazani gubitak u ovom trenutku nisam siguran, evo nisam provjerio, ali neće biti manji onaj koji će iskazati pošta manji od četrdesetak. E tako, evo, eto i to je to. I sad ja vas pitam šta time postižemo? Vraćamo se na nulu, a zapravo treba napravit funkcionalan sustav, a imamo ga, on jest. On je na razini 89 do 98% u svim europskim zemljama. On je radno intenzivan, ima mali trend rasta ali siguran. O tome se radi. Samo ne smije se bavit ničim osim onim što mu je zadatak. Zašto se rješavat ljudi koji znaju što rade? Hvala.
Imamo stanku do 15,00 sati. Prvi na redu će biti klub HDZ-a i kolega Josip Borić. STANKA U 13,25 SATI.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,00 SATI]] Kolegice i kolege nastavljamo sa radom. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Josip Borić. Izvolite Kolega.
Hvala lijepo potpredsjedniče, uvaženi zamjeniče. Ovaj tjedan je tjedan zakona iz Ministarstva mora tj. pomorstva, prometa i infrastrukture. Mislimo da je ovo iako vrlo kratak zakon svega 3 članka koja se ponešto mijenjaju ipak prilika da nešto više kažemo općenito o stanju u poštanskom sektoru, a prvenstveno prije svega o stanju jednog javnog poduzeća to su Hrvatske pošte. Što dobivaju Hrvatske pošte ovim zakonom? U članku 40. u stavku 1. točka 1. mijenja se i glasi: "U unutarnjem poštanskom prometu uručenje 85% poštanskih pošiljaka najbrže kategorije u roku od 1 radnog dana, odnosno 95 u roku od 2 radna dana, a za sve ostale pošiljke u unutarnjem prometu 95% u roku od 3 dana." Dosada nismo imali ovu brojku 95%, bio je rok 3 dana. To možemo shvatiti kao borbu Hrvatskih pošta za kvalitetu ali i prije svega usklađivanje sa direktivama EU koje od nas traže potpunu mjerljivost. O tome je nešto više danas govorio i kolega Rilje. Mislim da je vrlo dobro oslikao ukupno stanje u području univerzalnih usluga pa ću ja pokušati u svojoj daljnjoj raspravi reći nešto o stanju unutar naših Hrvatskih pošta jer iz izvješća koja su dostupna o radu tog javnog poduzeća imamo jedan suprotan stav između onoga što govori uprava i na drugoj strani ono što govori sindikat. Tako da je vjerojatno i tu istina negdje u onom srednjem dijelu pa da i mi pokušamo unutar ove rasprave saznati što je istina. Dodatno ovim izmjenama propisuju se procedura upravnog spora, kada odluku donosi HAKOM tj. propisuje se procedura kada rješenja izdaje poštanski inspektor. I mi nećemo biti protiv ovog zakona, ovo je ipak usklađivanje sa zakonima EU, ali ajmo vidjeti što on zaista znači za Hrvatsku poštu u današnjem vremenu. Činjenica je bila kada se tržište otvorilo ili kako mi kažemo liberaliziralo sa 1.01.2013. godine da je Hrvatska pošta na to tržište ušla u daleko nepovoljnijem položaju nego što su to bili isti operateri u nekim drugim zemljama EU. Kada se otvorilo to tržište 70% udjela je imala Hrvatska pošta, a već je u 2012. godini 30% tog tržišta obavljalo koliko sam vidio iz Izvješća HAKOM-a 21 operater. To se nije desilo i neke su države kažem u drugim državama EU one su to vrlo dobro čuvale pa neke i više od 10-ak godina da se ti postoci ne smanjuju i mnoge su dan danas još uvijek iako su prije ušle u EU u puno povoljnijem položaju kad govorimo o tom tržištu u odnosu na tog glavnog operatera između odnosa sa ovim drugima koji se na tržištu pojavljuju. Kada je pošti dana univerzalna poštanska usluga bilo je svima jasno da ta usluga nosi i dodatni trošak koji svi ostali nemaju. Hrvatska pošta mora imati najmanje 942 poštanska ureda. Imala ih je 1042, koliko vidimo iz Izvješća HAKOM-a u toku 2012. godine broj poštanskih ureda smanjio se za 84. Hrvatska pošta svakodnevno mora odlaziti u 1700 manjih ruralnih rajona, mora prazniti 5000 poštanskih sandučića ili kovčežića i mora uvijek pružiti građanima propisanu kvalitetu i rokove uručenja poštanskih usluga. Međutim, što se desilo u godinu dana? Kada smo znači otvorili tržište i kada je javno poduzeće krenulo u drugačijim odnosima koji su već bili narušeni i prije samog kažem otvaranja tržišta obavljati svoje usluge. Uprava jasno kaže u ovoj godini otpustit će 1100 radnika. To je restrukturiranje Hrvatskih pošta, 1100 radnika. U 8. mjesecu u prvom dijelu otpušteno je 850 radnika. Uvijek se postavlja pitanje zašto smo u sezoni, u turističkom znači vremenu kada je najveće opterećenje, kada je najveća gužva na Jadranu i u cijeloj Hrvatskoj, kada su najveće i gospodarske aktivnosti zašto se nije počekalo još ajmo reći mjesec ili dva dana pa da se otpusti tih 850 da se u tom vremenu pruži maksimalno kvalitetna usluga? Nakon što je otpušteno 850 nedavno smo ovdje na trgu svjedočili prosvjedu Sindikata Hrvatskih pošta jer se najavilo otpuštanje i još 280 ljudi iz sustava. Sve se to pravda smanjenjem troškova i potrebom da se optimalizira rad tog javnog poduzeća da ono počinje raditi s profitu. Međutim, ispušta se ono o čemu je govorio kolega Rilje a to je kvaliteta. Ali neovisno o tome brojke upozoravaju da se na tom području univerzalnih usluga događa veliki pad, samo u roku tri godine broj usluga smanjio se za gotovo 13 milijuna. Kada imate 13 milijuna usluga koje ste davali manje sigurno je da vaš financijski rezultat, vaš financijski prihod ne može biti pozitivan. Od svih tih usluga univerzalne čine 55% ili 189 milijuna koliko ih je bilo u 2012.godini. Svima nam je jasno što nas čeka i dalje. Zasigurno će doći do jednog zasićenja tržišta, ući će možda i neki strani poštanski operatori na hrvatsko tržište. To će dovesti do daljnjeg sniženja cijena, osnivanje novih poslovnih subjekata na tržištu, utvrđivanje tih manjih operatera možda neke veće, možda će se ponuditi neki novi proizvodi, novi kanali distribucije. Međutim ovaj dio oko univerzalne usluge je nešto što Hrvatska pošta mora čuvati i razvijati. Kada pogledamo u dijelu financijskih usluga prihodi u 2012.godini manji su za 1% u odnosu na 2011. ili u kunama 12 milijuna kuna. Ukupni prihodi na nivou godine u 2011.bili su milijardu i 654 milijuna, 2012. milijardu 595, gotovo 60 milijuna kuna manje u godinu dana. Rashodi u 2011.milijardu 633 milijuna kuna, u 2012.milijardu 619. Kada pogledamo vlasnički udio Hrvatskih pošta u Poštanskoj banci one na dan 31.12.2012.iznosio 27,49% ili 306 milijuna kuna. Troškovi osoblja iznose milijardu i 98 milijuna kuna 2011.a 2012.milijardu i 96. Dugoročne i kratkoročne obaveze 660 milijuna kuna. Ono što kaže izvješće HAKOM-a tijekom 2012.unutarnjem poštarskom prometu obavljen je prijenos i uručenje 78% prioritetnih pismovnih pošiljaka u roku od jednog radnog dana, 95,3 prioritetnih pismovnih pošiljaka u roku od dva radna dana i 95 običnih pismovnih pošiljaka u roku od tri radna dana. To se uklapa u ove izmjene koje danas raspravljamo. Da li je to u stvarnosti tako? Kolega Rilje je o tome više govorio, ja neću ponavljati. Mi u stvarnosti imamo određenih problema pogotovo u ruralnim krajevima a najviše tamo gdje je ukinuto 84 poštanska ureda. Ovo zato doživljavamo kao malu pomoć pošti da broj prigovora ne bude onoliki koliki je bio u 2012. U 2012.Hrvatske pošte imale su 23 i 100 prigovora korisnika na usluge koje pružaju. Vlastitu odgovornost HP je utvrdio za svaku sedmu podnesenu pritužbu odnosno za 3 360 predmeta. Kada smo mi ovdje osporili izvješće HAKOM-a u tom dijelu i govorili da ne može stajati rečenica koja kaže da bez obzira što se zatvorilo i 84 poštanska ureda, da je kvaliteta usluge ostala na jednakoj razini. To nije doživljeno na pravilan način. Međutim činjenice jesu takve i upućuje nas na to izvješće koje je podnesla Uprava Hrvatskih pošta za prvih šest mjeseci ove godine. A prvih šest mjeseci ove godine govore da pošte i dalje u djelu univerzalnih usluga imaju pad. Od svojih poštanskih usluga zabilježili su pad prihoda u iznosu od 20 milijuna kuna. Da bi nadoknadili taj pad prihoda od svoje djelatnosti posegnulo se za prodavanjem nekretnina. Prihodi od prodaje nekretnina iznose 70 milijuna kuna tako da je 6 mjeseci završeno sa dobiti od nekakvih 23 ili 25 milijuna kuna ako sam dobro pogledao. Što kažu sindikati za to? Sindikati kažu da uprava ne provodi ono što je zapisala konzultantska kuća Roland Berger kada je napravila program restrukturiranja i što bi pošte već punih pet godina trebale raditi pod ovaj studij. Oni kažu da je došlo do povećanja troškova osoblja ali ne radi toga što je došlo do povećanja plaće nego zato što se povećao broj osoblja u samoj direkciji,tj. u samim uredima uprave ciljaju na administrativno osoblje. Kažu da su sada kroz ovu godinu kada je otpušteno 8502 radnika šakom i kapom podijeljene stimulativne otpremnine za koje je potrošeno gotovo 500 milijuna kuna za što su se Hrvatske pošte i zadužile. Oni tvrde da tek zadnje otpuštanje od 850 radnika pokušava nadomiriti efekt gubitka koji je u ovih prvih devet mjeseci iznosio 49 milijuna kuna. Kažu da podaci o uručivanju pošiljaka nisu onakvi kakvi se nameću zakonom nego da su loši. Kažu da i najisplativija HP ekspres stvara gubitak u poslovanju. Kažu i to da od ovih 270 koji trebaju dodatno napustiti to javno poduzeće da se ne želi utvrditi volja koji su se dobrovoljno prijavili da odi u prijevremenu mirovinu ili da napusti to poduzeće već da uprava provodi nekakve svoje kriterije s kojima želi određivati tko je taj koji će morati napustiti to javno poduzeće. Kaže i to da su morali uzeti 30 studenata da bi se moglo redovito dostavljati pošiljke. Upućuju na to da tamo ima i nepotizma. Kažu zapošljavaju se aviomehaničari, prodavači čak i keramičari i pećari. To je nešto što muči sindikat. Kaže da od ovih 270 a to je i kolega Rilje spominjao u svome izlaganju svega 12% se odnosi na administraciju a opet 87% na one koji su operativa, koji su možda i najvažniji, … [[Govornik se ne razumije.]] , pomoćni radnici, voditelji timova i tako dalje. To su problemi s kojima se susreće kažem to javno poduzeće koje očito ima određeni problem u funkcioniranju. Kakav će biti financijski rezultat na kraju ove 2013. godine s obzirom na izvješće za prvih 6 mjeseci smatramo da će se unutar tog javnog poduzeća pojaviti manjak, tj. minus u poslovanju i da sve ovo što se desilo otpuštanje radnika, preko 1100 radnika 84 poštanska ureda koja su se zatvorila neće nadoknaditi kvalitetu koju je Hrvatska pošta nekada imala, da ćemo doći u problem zbog toga što su se hrvatske pošte počele baviti sa djelatnostima na koje je upozorio i kolega Rilje. A to je da imamo sada novog operatera EVO TV kada govorimo o području televizija. Da se oni bave i drugim djelatnostima, da su pošte postale nekakve male trgovine u kojima ima svakakvih predmeta, otkupom zlata itd. gdje su se očekivali veliki prihodi a desili su se zapravo određeni gubici koji nisu nadomirili i ono što se gubi na području univerzalnih usluga. I zbog toga je i jedino pravo rješenje da Hrvatske pošte rade ono što je rekao i kolega Rilja, temeljno, najvažnije svoj posao. Dostavi pismo tamo gdje ga treba dostaviti u najkraćem roku na najbolji način. A što se tiče [[Upadica: Vrijeme kolega.]] Neslaganja između sindikata i njih, ovdje ću samo reći da je najbolje da se sjednu, da se dogovaraju i da ne ispadne da nije problem u lijevom kolu nego u desnom volu kako su oni to sami napisali i da se tu pronađe jedna sredina i da se utvrdi tko je zaista u pravu jer ovako kažem poslovanje ovu firmu vodi u još teže gubitke.
[[Upadica: Hvala kolega Borić.]] Hvala. Replika Ante Babić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Borić, vi ste u svome izlaganju govorili da treba poštivati kvalitetu i rokove poštanskih usluga na vrijeme a onda ste govorili o tome koliko je zapravo poštanskih mjesta, poštanskih sandučića, koliko je bilo poštanskih ureda i zapravo koliko je tih poštanskih ureda ukinuto. Pa reći ću vam recimo na primjeru Imotske krajine, recimo na području Biorine, Dobranje i Ciste Velike na 100 kvadratnih kilometara su zatvoreni uredi ili Sviba, Poljica, Rastovca, Mijaca na 200 kilometara kvadratnih nema niti jednog poštanskog ureda. Prijeti zatvaranje ureda u Studencima, Lovreću, Kamen mostu i Vinjanima a opet na oko 200 kvadratnih kilometara. Od 45 mjesta koliko sam dobio jutros iz Splita u 21 mjestu pošta će se dijeliti samo jedanput tjedno a vi govorite o kvaliteti usluga. Sada možete zamisliti recimo u postupku javne nabave kolike će to probleme zapravo izazivati sudionicima u samom postupku javne nabave. To jednostavno nije dobro. Ako se radi o racionalizaciji o kojoj ste govorili onda ovdje nije pitanje samo racionalizacije već i društvenog troška zapravo koji se pojavljuje. Ako je taj društveni trošak veći onda ta racionalizacija nije napravljena na najbolji ili najoptimalniji način koji pogoduje građanima. Jer cilj je da usluge budu što dostupnije građanima a ne da se poskupljuju a oni se zapravo ovim poskupljuju. A time se zapravo i pogoršava kvaliteta usluga. Ako pogledamo recimo upravo na primjerima tih mjesta od Vrlike, Vrgorca, Sinja i Imotskoga gdje su već ugašeni dijelovi suda, kazneni odjel, dio državnog odvjetništva, veterinarske inspekcije [[Upadica: Privedite kraju kolega, vrijeme je.]] agencije za praćenje u poljoprivredi onda vidimo da se zapravo sustavno radi na iseljenju tih ljudi iz tih područja [[Upadica: Hvala.]] Zapravo trebali smo svi živjeti u … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Hvala. Imamo odgovor na repliku. Josip Borić, izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolega Babić, ja i kolega Rilje smo s pravom upozorili na taj problem jer činjenica je da smo mi 2012. kažem na kraju 2012. bilo je u sustavu 10 tisuća i 543 radnika, da će na kraju 2013. u tom sustavu biti negdje oko 9 tisuća i 400 radnika. 1100 radnika nije malo za jedan takav sustav. I kada otpustite 1100 radnika nitko ne može tvrditi da je kvaliteta koju vi pružate u tom segmentu jednaka. A kada uz to ukinete još i 84 područna ureda svima je jasno da mi ne možemo govoriti o jednakoj razini kvalitete. I nije mi jasno zašto je Hrvatska pošta odmah krenula u ono što joj je omogućio Zakon o poštanskim uslugama kada im je dozvolio da mogu ukinuti od 10% ukupnih poštanskih ureda da na taj način racionaliziraju svoje poslovanje. Samo evo navodim koliko ih je ukinuto u 2012. U Varaždinskoj županiji 2, Šibensko-kninskoj 3, Splitsko-dalmatinskoj 12, Sisačko-moslavačkoj 6, Primorsko-goranskoj 7, Osječko-baranjskoj 7, u Koprivničko-križevačkoj 6, Karlovačkoj županiji 10, Dubrovačko-neretvanskoj 6, Bjelogorsko-bilogorskoj 6. Da ne nabrajam i one druge županije gdje ih je ponešto manje ukinuto. Znači da se to disperziralo na čitavo područje Republike Hrvatske. I nije sigurno istinito da su svi ti uredi koji su ukinuti bili negativni u poslovanju ili da nisu imali potrebu. Tu su se pojavili i kriteriji koji će daljnji rad pošte na ovakav način otežati. I Hrvatske pošte će i ovu godinu 2013. završiti sa gubitkom ukoliko ne prionu onome što su već učinile u prvih 6 mjesec, ne počinju prodavati svoje nekretnine i imovinu koju imaju.
Hvala. Damir Rilje, replika. Izvolite kolega.
Hvala lijepo. Evo kolega Borić, ja bih se samo referirao na nekoliko stavki koje ste rekli. Dakle osigurana kvaliteta mora biti najmanje 5 prijama i 5 uručenja 90% domaćinstava na području Republike Hrvatske za javnog operatera. HAKOM je dozvolio 10% domaćinstava da ne mora ući u taj broj. Pitanje je koja su to domaćinstva, ja to nigdje nisam mogao naći. To mogu bit domaćinstva u nekom naselju tu preko puta, a i ne moraju. S druge strane, skuplja usluga na šalteru dakle novčane usluge dakle u Hrvatskim poštama, skuplja usluga novčana na šalteru Hrvatske pošte nego na šalteru Hrvatske poštanske banke, znamo i zašto je to, da ne duljim jer neću stići ovo što još imam reći. Dakle odavno su tamo financije odnosno te financijske usluge u zapećku. Što se tiče broja usluga, vidimo da je pad od 9% znači od 232 milijuna usluga univerzalnih je bilo 179 milijuna, HP konstanto pada sa udjelom na tržištu, ne znam zašto se to dozvoljava. HP Express, dakle kad se dostavlja HP Express u poštanskom uredu kada dostava ne radi onda vam je to izvanredan trošak. Ide se samo za jednu pošiljku tamo negdje sa nekakvim gorivom i nekakvim čovjekom, ne znam veze kad je, jel to subota ili neki drugi dan, bio je D+1 i to je to. Devizijski ustroj to je isto tako ustroj koji meni više sliči MORH-u nego Hrvatskoj pošti, pa sad imate situaciju da prijam i uručenje zapravo skoro pa da moraju sklapat ugovore da bi obavljali poslove jedni između drugih. I naravno što se tiče normiranja, ja ne bih o normiranju, zadnje pravo normiranja ja znam kad je provođeno u Hrvatskoj pošti. Mislim da je ono temelj i da su svi ekonomski pokazatelji temelj onoga što bi se moralo i na koji način radit u tom sustavu. Hvala.
Odgovor, kolega Borić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Rilje, evo ja se slažem i ove dvije naše rasprave što se tiče zakona mi ćemo ga podržati jer on pošti daje jedan mali manipulativni prostor, ajmo ga tako nazvat i sve ostalo u smislu kvalitete poslovanja neće se dogoditi na bolje ukoliko uprava ne pronađe najbolje načine da nadoknadi ono što gubi, a iz izvješća za prvih 6 mjeseci je vidljivo da su našli način da prodaju određene nekretnine ne bi li smanjili gubitak. Prihodi od prodaje nekretnina u 6 mjeseci 70 milijuna kuna, a imali smo gubitak u poštanskim uslugama 23 ako sam dobro pročitao. Što se dešava? Mi smo ove godine imali lokalne izbore. Sramotno je, sjećamo se svi lokalnih izbora, svatko se želi predstavit u svakom domaćinstvu. Letci su dijeljeni na osnovu toga da se potpišu ugovori, ali ako ćete poslati 5000 letaka, a za to platiti 300 ili 400 kuna, to je posao koji u startu stvara određeni gubitak. Svi smo toga svjesni i to je ono gdje uprava se mora izdignuti i ne smije biti jedini način otpuštanje radnika, zatvaranje poštanskih ureda pa ćemo na taj način povećati prihode. Ako se na to svedemo Hrvatska pošta nema lijepu budućnost. A što se tiče dodatnih usluga, EVO TV im je već ja mislim drugu godinu u provedbi, prihodi su svega 15 000 priključaka, stvorilo je samo u prodaji onih uređaja određenu razinu koliko sam vidio u 6 mjeseci 800 000 kuna nekakve zarade, a sustav treba održavati, sustav očito ima problema tehnički i onda se sindikati bune na ovo što sam navodio, da se zapošljavaju nestručni ljudi, da se otpuštaju oni koji su znali tehnologiju poslovanja Hrvatskih pošta i da se administracija zaštitila u odnosu na one koji moraju dnevno obavljati svoj posao na tom malom motoru koji ima određene troškove.
Hvala. U ime kluba Hrvatskih laburista Mladen Novak. Izvolite kolega.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Uvaženi zamjeniče, kolegice i kolege. Kao što su moji prethodnici rekli, riječ je o tehničkom zakonu pa samu srž ove izmjene baš i ne možemo previše … odnosno konkretno riječ je o usklađivanju sa propisima Europske unije tako da po pitanju samog zakona ne možemo baš puno pričat, ali što bi rekao moj prethodnik prilika je ovo da iskoristimo ovo vrijeme i ovu prigodu da upozorimo na stanje koje je sa Hrvatskim poštama. Ako se ja ne varam, mislim da proces restrukturiranja vjerujem da bi me kolega ispravio ako griješim, da proces restrukturiranja traje već nekih 5 godina otprilike, možda sam nešto promašio, no ono što se dešava u svim našim poduzećima, nije to Hrvatska pošta nikakav izuzetak, ista priča je i Hrvatske željeznice, HEP, INA, bilo tko da uđe. Onda ovaj tekst koji je objavljen u njihovom sindikalnom glasilu dovoljno govori o tome na koji način se takva restrukturiranja provode u Hrvatskoj, a naslov je za slučaj da se ne vidi "Prije restrukturiranja nismo bili gubitaši". To ne znači da s vremenom s obzirom na okolnosti koje su nastupile na činjenicu da smo se pripremali za ulazak u Europsku uniju na liberalizaciju tržišta da ne bi bili gubitaši da su ostali po starome, ali sigurno ni da ovakav način, ovakav oblik restrukturiranja koji je proveden nije urodio željenim plodom. Ova vlast je na toj poziciji već dvije godine. U te dvije godine ja moram priznat da ne znam, nisam pratio, ne sad da je to primjedba vlasti nego stvarno ne znam da li je dolazilo tamo do promjena, kadrovskih promjena, da li je to bilo postavljanje svog kadra ili nije nit ulazim u taj dio priče, ali evidentno je da svi ovi rezultati sad da ih ne ponavljam, pogotovo ne rezultate koje je kolega Rilje onako temeljito obrazložio i naveo. Očito da svi ti rezultati ukazuju na to da situacija nije dobra i da naš pristup cijeloj toj priči je izuzetno pogrešan. Tu je navedeno evo sad i u zadnjoj replici kolega Rilje je spomenuo neke od tih promašaja, loša organizacija, ako se ne varam divizije spominje, asocira, dobro je rekao asocira prije na vojsku nego na sustav Hrvatskih pošta. Spomenuo je skupoću usluga, tehnološku nepripremljenost, spominjale su se tu i nove usluge. Pa sad kad gledate imate situaciju u zdravstvu kažemo hajmo sve što je outsorcing hajmo izdvojit van to vam samo tereti osnovnu djelatnost i to je jako loše. A ovdje ste u HP u poštanske urede maltene da ćemo kupovati kruh, tjesteninu i sve ostale artikle kod njih na njihovom šalteru. Ali problem je šta one njihove najosnovnije, elementarne usluge izgleda sve teže i sve rjeđe ćemo dobivati. Mislim da je kolega spomenuo da je raspoloživi kapaciteti su dovoljni da bi mogli pokrivanja tržišta ostvarit u postotku od 89 do 98%. Ako se ne varam pročitao sam da je naša trenutna pokrivenost, odnosno Hrvatske pošte pokrivenost tržištem negdje oko 65%. Ovih 89 do 98% inače imaju zemlje EU. Pa zar to nije dovoljan podatak da vlast, da onaj tko ima, jer Hrvatske pošte su u državnom vlasništvu, da razmisli o tome u kom pravcu to ide i zbog čega je to tako. Očito nešto treba poduzeti. Kolega je spomenuo u svojoj raspravi i Hrvatske željeznice i taj dio priče, ali vjerujte mi nije tu razlika ni HŽ, ni HP ni bilo koji drugi. Naša su sva javna poduzeća potpuno nespremna. I što je najgore od svega čak i kad to vidimo i kad na to ukazujemo ništa se ne dešava. I onda se dešava ovo što je kolega sad spominjao ide se sa procesom restrukturiranja koji prevedeno na hrvatski jezik znači otpuštanje radnika i prodaju nekretnina. Kako to da to recimo u drugim zemljama nije nužnost, da postoje drugi načini da se riješi takav problem. Jedino kod nas ne postoji. Spomenuta je ovdje i uloga HAKOM-a odnosno preuzimanje tržišta pa reći ću čak i na nelegalan način, na neki način gdje je HAKOM odšutio iako mu je osnovna uloga da upozori na to i nikom ništa. Temeljem toga, takve prešutne suglasnosti HAKOM-a došlo je do pada na tržištu od strane Hrvatskih pošta na nekih 65%. Sad ja postavljam pitanje ako to zna sva javnosti, ako to znaju svi zaposlenici, ako to objave svi mediji, ako mi govorimo o tome sa ove govornice interesantno kako jedino Državno odvjetništvo za tu priču ne zna. Malo prije smo imali, malo prije, prije neki dan smo imali ponovno, opetovano spominjanje HŽ Carga, njegovu propast i kupovinu, prisilnu kupovinu kolosijeka u DIOKI-u i svi znamo u državi za to samo ne zna državni odvjetnik. Vrlo interesantno, mislim takve stvari se dešavaju. Bojim se da će se desit netko je to spomenuo prije par dana da će Državno odvjetništvo po tom pitanju promptno reagirati oko 2030. godine s obzirom kako to, kakvu dinamiku trenutno drži. Smanjenje broja ureda je isto danas spomenuto od strane oba govornika mojih prethodnika. Mene je jednostavno povuklo da spomenem u toj priči i ukidanje autobusnih linija, jer to su sve ruralna i uglavnom zabačena područja. Ukidanje autobusnih linija, ukidanje željezničkih linija, ukidanje poštanskih ureda. Stvarno šaljemo poruku na tim područjima nismo zainteresirani da život opstane, ukidamo škole, dječje vrtiće. Kakav je to odnos? Neki dan smo imali Zakon o područjima posebne državne skrbi, Zakon o brdsko-planinskim područjima, Zakon o Vukovaru. Kakvu poruku šaljemo? [[Upadica Batinić: Kolega Novak hajmo o pošti, može?]] Hajmo o pošti! To je ukidanje poštanskih ureda, s tim sam počeo. Ali svejedno hvala lijepo što ste me podsjetili. Kolege su spominjali i 270 otkaza u Hrvatskim poštama i moram sa jednim onako razočarenjem konstatirati da je u medijima je prezentiran pretpostavljam od strane Uprave Hrvatskih pošta da je riječ uglavnom o administrativnim radnicima, o administraciji i nadgradnji da bi dobili ovaj podatak za koji ja vjerujem da je ipak daleko točniji, da se radi o svega nekih 12 do 13% administrativaca, odnosno neke nadgradnje, a da na žalost većina ovih se vjerojatno svodi na one urede koji se zatvaraju. I koliko god mi uz sve uvažavanje ovo što ste me upozorili, koliko god mi bili svjesni da Poslovnikom se moramo držati teme o kojoj pričamo, a to je konkretno ovaj zakon. Ovo je jedna od rijetkih prilika kad možemo upozoriti na stanje koje je u tim nekim firmama koje su ipak državno vlasništvo. Neshvatljivo je recimo ono, ja vjerujem kolegi što je spomenuo da, mislim da je sabirni centar u Velikoj Gorici ili tako nekako spomenuo, neshvatljivo je recimo da to prolazi, to su novci, država bi itekako morala voditi računa o tome da takvi stvari i organizacijski i tehnički da se provode da mi svi o tome prvo pojma nemamo, a s druge strane da oni koji su odgovorni o tome jednostavno šute. Koristim ovu priliku da spomenem još jedanputa Odbor za promet koji godinu i pol dana traži tematske sjednice. Sad je kolega Rilje spomenuo da bi trebalo imati barem jedanput godišnje Izvješće o poslovanju Hrvatskih pošta. Ne samo što ga nema ovaj Sabor, nema ga ni odbor koji je nadležan za to. I to je ono što je stvarno tragično. To je ustvari prikaz na koji način se ova Vlada odnosi i prema ovom Saboru ali i prema građanima RH jer ovo ukidanje ovih ureda po terenu posljedice će snositi samo građani na terenu. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Damir Rilje, replika. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Kolega Novak ja sam htio samo, evo vi ste ostavili neke nedoumice. Kadrovskih promjena nije bilo. Dakle, ista je ekipa ostala osim što je bivši direktor više nije ali zato je gospodin koji je vodio HP express, direkciju HP ekspressa u Hrvatskoj pošti, da. Ali to nije važno. Mislim odgovornost za upravljanje je odgovornost za upravljanje. Što se tiče ove sada uprave imamo samo jednog čovjeka kojeg više nema ako ćemo ići na taj način gledati. Ali za mene je bitno da su tamo stručni ljudi koji vode sustav tamo gdje ga treba voditi. To je što se tiče kakvoće. To je bitno za kakvoću poštanske usluge. Što se tiče zapošljavanja mogu vam reći samo da je u uredima dakle da je Hrvatska pošta reducirala zapošljavanje to je istina ali se od 2008. do 2011. godine zapošljavalo oko 200, 220 radnika godišnje, osim u 2013 je zaposlen samo 31 radnik. E sad, ja ne znam gdje smo se izgubili u prijevodu jel' i zašto ćemo sad otpustiti ove. Mislim kad smo već primili neke druge. Samo je pitanje sa kojim specijalnostima. I ja sad ne želim ulaziti u to ali to je kakvoća, to je kakvoća jer evo čuli smo aviomehaničara i ne znam ostale ja nemam protiv nikoga ništa i želim da svi rade, međutim evo treba možda poštovati ono što je važno pa onda neka se tu ukrcaju tko god može ono što se tiče toga. Što se tiče cijene koštanja isto tako to je stvar kakvoće i konkurentnosti. I to je jedna od temeljnih razlika zbog čega onda kad je trebalo i onda kad je bila oslobođena od PDV-a Pošta nije htjela biti konkurentna a mogla je za taj iznos biti konkurentnija nego je bila. I htio sam samo napomenuti da ovo nije prvi put da se u ovom Domu priča o poslovanju Pošte, nekad je to bilo, ja nisam bio tu ne znam jeste li vi, neki su bili, evo ali znam da se već o tome razgovaralo. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor, kolega Novak. Izvolite.
Kolega Rilje nisam ni zazivao smjenu u Upravi Hrvatskih pošta niti sam zazivao smjenu niti sam govorio da je potrebno ili nepotrebno, upravo sam ukazivao na to da mi je nebitno tko je tamo, čiji je kadar, kako se zove i kako mu je ime i prezime, da je jedino bit što je svega da li ta firma posluje pozitivno ili negativno, da li ta firma ima razloge neke opravdane jel postoji, vi ste u svojoj raspravi rekli da je to sad otvoreno tržište, da smo ušli u kapitalizam i da je to sad neminovnost. No međutim, ja vam tvrdim da je to pogrešna teza. Nema veze što je kapitalizam. I onaj najcrnji kapitalizam pokriva neke dijelove, mora se pokrivati jednostavno. Pa što mislite da je i zdravstvo i obrazovanje što ćemo i to reći nije dohodovno, ne donosi prihod pa ajmo ukinuti. Mislim o čemu onda pričamo? A što se tiče ovog zapošljavanja koje ste vi spominjali pa ja vjerujem da je s obzirom da vlasnik nije imao nikakve prigovore na poslovanje dosadašnjih uprava da je kvalitetnim zapošljavanjem, odnosno kvalitetnom zamjenom kadrova radio na pospješivanju kvalitete poslovanja. Jer, kolega Borić je o tome govorio, otpustili smo radnike koji su bili višak, mislim da 850 pa sad 270, ali smo primali zato one koje očito u tehnološkom procesu rada trebaju. Pa mislim da su tamo spominjani dal tapetari i nešto tako, nešto ono što je prirodno struka iz Hrvatskih pošta, nešto što očekujete kad dođete na šalter da vam čovjek zna napraviti sve što vi poželite. Hvala.
Branko Hrg, replika. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa poštovani kolega točno je, vi ste rekli da se ukidaju ti poštanski uredi i ja moram reći da nije bilo samo ukidanja, da je u jednom trenutku bilo čak i prijedloga da lokalne samouprave financiraju predviđene gubitke koje ostvaruju poštanski uredi i da u principu nijedna lokalna samouprava naravno to nije išla raditi jer ne bi imalo smisla. Mi danas nažalost gledamo život čovjeka kroz ekonomsku isplativost pa onda čovjek u Hrvatskoj nije svugdje ekonomski isto isplativ. Znači da nije niti isto vrijedan jer jednostavno neki ljudi koji žive u nekim ruralnijim prostorima očito nisu dovoljno vrijedni kao oni ljudi koji žive u urbanim sredinama gdje je sve isplativo. No, ja se bojim da nakon ovog koraka ukidanja tih poštanskih ureda i prikazivanja te ekonomske neisplativosti da ćemo možda mi doći vrlo brzo u situaciju da i gradovima koji nisu tzv. veliki gradovi ili nisu sjedišta županija se isto počnu zatvarati poštanski uredi i da se u ovoj potajnoj regionalizaciji ustvari sve to seli i postavlja u onim gradovima koji će biti određeni za nekakve centre. I to je jedna velika opasnost jer sve to na kraju krajeva i opet plaćaju građani jer svako to zatvaranje nekakvog ureda ovaj put poštanskog pa i onih svih drugih ureda o čemu ste vi govorili ustvari dodatno opterećuje budžete i džepove običnih građana jer onda oni moraju naravno ići za službama, ići za uredima da bi obavili svoje osnovne nekakve životne potrebe koje ima. I to je ta jedna diskriminacija u hrvatskom društvu gdje jednostavno stvarno po redu se ponašamo nismo svi jednaki, neki su jednakiji.
Hvala. Odgovor kolega Novak.
Je, kolega Hrg u potpunosti se slažem sa svim onim što ste vi rekli s tim ste nas malo podsjetili pa kad ste rekli da se tražilo sufinanciranje od jedinice lokalne samouprave. Tako svojevremeno je izašao ne znam više je bila neka savjetnička kuća koja je predložila da se da HŽ, ponudi jedinicama lokalne samouprave da one subvencioniraju prijevoz na tim prugama koje vode do tih gradova što je normalno za očekivati ali te velike sredine, te Hrvatske kostajnice, te Gline, te ionako ima puno novaca pa mogu raspolagat s tim, mogu subvencionirat državne tvrtke, to je sasvim normalno. Ali podsjetit ću vas i na Zakon o sanaciji javnih ustanova kojim smo bolnice, županijske bolnice ćemo svest na ambulante a isto će se sve, sve ostalo preselit samo tamo gdje su velika središta i imat ćemo vjerojatno 4 bolnici u Hrvatskoj, sve ostalo će biti neke ambulante sa malo proširenom djelatnošću i to je otprilike to. Nažalost sve, ali baš sve ide u tom pravcu, ne treba nam ništa, imamo očito dvije Hrvatske, jednu koja je totalno zaboravljena, zapostavljena i koja se gura još niže i još dublje. Da li je to interes tih građana i tko njih pita o tome, bojim se da nitko.
I posljednja replika, Josip Borić, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Novak vi ste govorili o restrukturiranju i ukidanju ovih poštanskih ureda. Ma nije ni to najveći problem, problem je u tome što nisu poznati kriteriji, nisu poznati kriteriji i dešava se da i tamo gdje je pošta itekako potrebna i gdje ima svoje razloge zašto treba biti bilo ukidana a tamo gdje možda i nema potrebe biva ostavljena kao poštanski ured. Država nije da ne čini Ministarstvo pomorstva u ovoj godini za 2014.planiralo je temeljem zakona onu mogućnost da može nadoknaditi dio troška i tu zaista stoji 20 milijuna i 400 tisuća kuna ali ja sam ovdje upozoravao kad smo govorili o izvješću HAKOM-a na jednu nelogičnost, da ta agencija koja je regulatorno tijelo, koja shvaća i probleme da nešto ne štima na ovom tržištu, jednostavno utvrđuje da nešto ne štima i sa strane čuva 100 milijuna kuna na računu i štedi i na tih 100 milijuna godišnje dobiva 5 milijuna kuna kamata. Pa mislim da je to prostor gdje HP i uprava ali i HAKOM ali i Vlada moraju reagirati. To je veliki novac. Mislim da moraju naći načina da pomognu kažem HP da se ne ukidaju dalje, da se ne ukidaju poštanski uredi jer i sa 10 milijuna kuna može se puno pomoći i veliki dio od ova 84 ukinuta bila bi možda sačuvana. A lokalne samouprave negdje su prihvatile namjeru pošte, recimo u Baškoj gdje su prihvatile financirati određene troškove tog ureda samo zbog toga da imaju urednu poštansku uslugu i da mogu svome stanovništvu priuštiti da mogu u tom mjestu obaviti ono što moraju inače su svi u problemu.
Hvala. Odgovor kolega Novak.
Kolega Boriću, slažem se sa svim ovim što ste vi rekli. Dapače, podupirem to ali čisto na ovaj zadnji dio. Našla se jedinica lokalne samouprave koja to može ali budimo iskreni pa ne velika većina nego apsolutna većina, na prste jedne ruke možete nabrojati te jedinice lokalne samouprave koje dolaze u obzir a koje imaju financijsku snagu da mogu sufinancirat to i da mogu iznijet taj teren. A s druge strane imamo recimo primjer vjerojatno zato što kolege, kolege Baranovića nema pa se nisam mogao sjetiti, nisam se sjetio ranije tog primjera, da sam njega vidio vjerojatno bih se sjetio. Odnos Hrvatskih pošta recimo prema svojim nekretninama primjerice u Šibeniku gdje su u centru grada zgrada koja je godinama, neću reći stoljećima ali desecima godina zadovoljavala potrebe Hrvatske pošte, nju su napustili da bi izašli iz te lokacije, unajmili drugi prostor ako se ne varam negdje sam pročitao podataka da plaćaju milijun kuna na godišnjoj razini najam te zgrade, ne znam dal je to točno, zvuči mi puno, al moguće, svašta je moguće. I za takve stvari se ima novaca a s druge strane idemo na zatvaranje nekih ureda koji su budimo iskreni na područjima gdje stanovništvo maltene ovisi samo o takvim stvarima. Hvala vam lijepa.
Hvala. A tu je, kolega izvolite. U ime kluba pet minuta.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege i gospodine zamjeniče ministra. U članku 4.piše da se zakon usklađuje sa odredbama poštanske direktive EU. U Bruxellesu kad sam bio promatrač, kupio sam na kiosku razglednice i dva dana tražio poštanski ured odakle mogu uopće poslati te razglednice. To je EU, to je centar EU, poslao sam 25.lipnja ove godine pismo s povratnicom, dakle ona crvena, onaj letak i 18.8.,dakle 18.kolovoza sam dobio odgovor da su primili to. To je EU. Iz ta dva primjera možemo vidjeti kakvim ćemo se mi direktivama voditi i kako ćemo jedno uređeno poduzeće, državno imati uskoro, ako ćemo tako primati povratnice nakon mjesec i 20 dana, dakle da je primljeno. Dakle, poslao sam pismo u parlament a poštanski ured sam našao u jednoj samoposluzi u Niši jedne drže ona kolica gdje se guraju dva sa dva je poštanski ured u Bruxellesu je li tako. U podrumu, u Parlamentu ipak je postojao ali nitko mi nije znao reći gdje je. Dva sa dva, ima jedan službenik koji radi od 10 do 1, tri sata dnevno. I taj sam uspio poslati a nosao sam razglednice cijeli, dva dana sam, nisam znao gdje da ih pošaljem. Prošao pola Bruxellesu, nema poštanskog ureda. Ali za telekomunikacijske agencije ma imate svaki ćošak. I sa mi danas pričamo o našoj Hrvatskoj pošti, o jednom poduzeću državnom gdje su ljudi već poput onih na željeznici postali jedna institucija, to je poštar biti željezničar biti pa to je, imati odoru, uniformu kako se kaže to je nešto što je bilo tak, tako se to smatralo. Poštar na selu, doktor, veterinar i svećenik pa to su glavni ljudi u selu. Na Braču, kod tebe Boriću na Rabu, u Baškoj, kod nas u Slavoniji. A što sada? 84 ureda, i učitelj, oprostite e, da. I 84 ureda se ukidaju zbog racionalizacije i restrukturiranja sve osim banaka, je uvijek značilo, osim banaka, pardon one su dokapitalizirane, nisu restrukturirane nego Šukeru dokapitalizirane, osim dakle banaka sve drugo je značilo otpuštanje, ukidanje ureda, smanjivanje poslovanja i zapravo pomalo puzajući kako netko reče puzajući u propast. Vole sada reći puzajući na koljenima valjda hodaju pa hodaju i dižu puč. Tako da ovo što smo mi pričali zapravo cijeli dan pričamo zapravo o kronologiji negativnih događanja u Hrvatskoj pošti, kronologija negativnih događanja a ne o zapravo samom zakonskom prijedlogu u kojem jasno piše da se isporuka mora izvršiti u 95% u roku od tri dana, za jedan dan dakle od pošiljanja ili prijema 85% itd., jasno da je to dobro da su rokovi za isporuku pošiljaka unormirani pa i direktivom Europske unije, ima ih više tu su pobrojane iz '97. pa ih 2002. pa 2008., pa 2012. ona nije ni spomenuta, je, kasnije je spomenuta u ovome. Prema tome, mi imamo mišljenja i sindikata o, poštanskog, o ovom zakonu. Imamo i mišljenja uprave i ljudi koji su jasno za tu efikasnost pa rekao bih i za racionalizaciju. Ali sve u svemu cijela Hrvatska pošta zapravo i gledajući i broj usluga koje se smanjuju, smanjuju se iz godine u godinu, izvješća ne dobivamo na Hrvatski sabor, ne znam čija je to tajna ili čija je to privilegija da izvješće o radu pošte ima kod sebe a mi to ne čujemo nego ovako kada uspijemo dobiti priliku prilikom ovakvog usvajanja proeuropskog zakona P.Z.E. ovaj puta je 540 onda imamo priliku izraziti sve naše zadovoljstvo ukidanjem ureda pa i u Brodsko-posavskoj županiji od 84 tri su i u našoj Brodsko-posavskoj županiji. Eto i u Gornjoj Vrbi ukinut je poštanski ured prije pa valjda već, godinu, dvije dana zato što je to prigradsko naselje pa eto ima u Brodu pošta pa šta će ona njima kada su oni prigradska općina što će njima pošta. Tako to ide, nažalost. Nove usluge. Evo nove usluge pa će biti valjda i više novaca. Samo očekujemo da se u poštanskim [[Kolega Grubišiću, vrijeme evo imamo replike ja bih molio da završite.]] Uredima uvedu mesoreznice i da se salama polako reže i da se kupuje na deke. … Evo ja ništa drugo neću, prihvatiti ćemo ovaj zakonski prijedlog. Eto u nadi da će tu nešto biti bolje.
Evo ima replika pa će biti prilike i za odgovor. Damir Rilje replika, izvolite.
Poštovanje poštovani potpredsjedniče. Kolega Grubišić, evo ja bih se htio samo referirati na dvije, tri stvari pa u principu to je otprilike tako. Činjenica je da mi jesmo u kapitalizmu i da se neće više graditi spomenici, sjećate se vremena kada su se gradile telekomunikacijske mreže i kada smo je plaćali 2,5 tisuće maraka, 3, tako, e u to vrijeme su vam se gradili poštanski uredi svugdje. Ali kao spomenici, bilo ih je jako teško održavati i koštali su puno. Danas pošta ima puno nekretnina koje nisu razvrstane i raščišćene sa centrom telekomunikacije odnosno sa HT-om. Još uvijek, to je definicija, jako puno i to je relativno bogata tvrtka. Samo problem je u tome što ne treba posebnih novaca, čak ni sufinanciranja od strane jedinica lokalne samouprave ukoliko se ne traži veći standard ili ukoliko ta usluga koju želi lokalna zajednica nije nešto više od onog propisanog standarda. Dovoljno je samo da se pošta bavi onim s čime se mora baviti. A to znači da se bavi uslugama koje su temelj odnosno izvor njezinog poslovanja. To mora biti temelj. Ako će se baviti nečim drugim onda u to drugo troši i ne može biti konkurentnija onima kojima je to temelj poslovanja. To je činjenica. S druge strane, da, što se tiče poštanskih ureda samih po sebi i njihovog izgleda mislim važno da su oni funkcionalni, uvijek će biti problema u tome gdje, kako i na koji način oni izgledaju i koja će se vrsta usluga nuditi. Znate kada ste rekli malo prije poštar, institut poštara, pa ono znate svako selo ima popa, učitelja i poštara. To je istina. Ali gledajte poštar uistinu mora biti poštar, to znači mora biti čovjek od svoje struke i onaj koji živi dnevno s tim ljudima. Kao što imamo ne znam obiteljsko, odnosno kao što imamo kvartovskog policajca i slično. Dakle, eto to je taj put. Hvala.
Hvala. Odgovor kolega Grubišić.
Kolega ja ne vidim nekakve razlike, odnosno razloga za repliku osim ovog spominjanja kapitalizma iako se u ovom materijalu spominju i divizije je li, možda i proleterske brigade, ja ne znam šta će biti a mi smo u kapitalizmu, ali vraćamo se izgleda i na divizije a biti će i proleterske brigade, proleterske brigade koje su vrlo brojne i sve brojnije. Popunjavaju se u svim segmentima, proleteri, postajemo svi skupa proleteri ali dobro. Što se tiče poštanskih ureda o kojima ste govorili, koji su ukinuti, točno je to kako reče Borić da je Baška sufinancirala svoj poštanski ured. Pa možda može i ne znam nekakav Rogoznica i Primošten, uglavnom ona mjesta koja su na moru, koja … imaju ajde da kažem bogatiju lokalnu riznicu s obzirom na turizam ali što ćemo mi, pa u nas u Slavoniji samo … Osijek, Brod, Vinkovci, Vukovar, Požega, Našice i Đakovo poštanski ured, sve drugo treba ukinut jer nijedna lokalna samouprava ne može ni kune dat ili sufinancirati svoj poštanski ured. Tako da strašno je to što se događa.
Hvala. Sunčana Glavak, replika. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Grubišić, kada smo razgovarali o izvješću HAKOM-a vi ćete se sjetiti gotovo smo razgovarali o istim stvarima i ja ću ponovo spomenuti među ostalim poštanskim uredima koji se ukinuo, to je jedan mali poštanski ured koji spada u grad Prelog. Ovdje je bivši gradonačelnik, žao mi je što ne možemo tu razjasniti možda u raspravi neke stvari pa je na neki način ovo i zamjeniku ministra upit dakle zašto se Grad Prelog odnosno Poštanski ured u Draškovcu mora ukinuti i zašto se odmjeravaju snage velikih prema malima. Dakle kada smo razgovarali o izvješću HAKOM-a ja moram reći da mi je iz HAKOM-a odmah stigla cijela kronologija rasprava i da je bilo predloženo da se razmotri zašto neke poštanske urede zatvarati ili ne zatvarati. Kada mi s jedne strane pričamo o unapređenju usluga, pričamo o šminki, kako će to bit ljepše, kako će ljepše izgledati, s druge strane uskraćujemo zapravo stanovnicima pravo na onu osnovnu uslugu i zamislite apsurda, Hrvatska pošta u Gradu Prelogu djeluje potpuno besplatno, vi to vjerujem znate gospodine zamjeniče. Dakle ne plaćaju struju, vodu, smještaj, ništa i s druge strane poštanskom uredu koji spada u taj grad kažu e vi niste bili rentabilni, vas ćemo zatvoriti. Dakle nema prostora za dogovor, nema želje za dogovorom, dakle meni to nije jasno. Ako želimo biti do kraja ili karikirati situaciju, u krajnjem slučaju Hrvatska pošta šalje ovrhe gradu, grad je dvije ovrhe dobio i što ćemo sada, država će ovršit samu sebe, dakle ako ćemo karikirati. Šta da radimo, da ukinemo grad, da uskratimo tom mjesnom odboru bilo koju kunu? Dakle to su problemi stvarni, životni. Slažem se da treba unaprijediti naravno i staviti na tržište i poštu učiniti konkurentnijom, međutim ne na uštrb onih koji će sada samo za informaciju autoškolom dobivati, to je grad Prelog organizirao, autoškola će odvoziti tim stanovnicima poštu. Dakle recite mi je li ovo doista netko potpuno suludo shvatio? Hvala lijepa.
Odgovor, kolega Grubišić. Izvolite.
Kolegice Sunčana, zaista se slažem s vama da je nenormalno da jedan grad pa zvao se on i Prelog ili kod nas je Kutjevo isto grad iako je otprilike možda iste veličine, ali ima status grada, da se ukida poštanski ured u Prelogu. Ja to ne mogu ni zamisliti, i da se autoškolom valjda nosi pošta kako vozikaju, možda i noću bude ona noćna vožnja ima pa će i noću raznosit poštu. Ali ono što je već netko istakao u ovoj raspravi bitno, a to je da mi kao zastupnici pa i cijela javnost zna kriterije po kojima se određeni poštanski uredi ukidaju, dakle da to bude za sve jednako, a ne po babu i po stričeva kako kaže. Pa u tome i je odgovornost HAKOM-a za sve skupa i Uprave Hrvatskih pošta. A što reći, stvarno mi je žao, nisam znao za Prelog.
Hvala. Branko Hrg, replika. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Grubišić, danas prijepodne se raspravljalo o predstečajnoj nagodbi o očuvanju radnih mjesta, a sad popodne razgovaramo o ukidanju radnih mjesta i to o ukidanju radnih mjesta naravno u dijelovima Hrvatske gdje ionako više nema radnih mjesta, gdje i onaj dio o kojem smo ujutro razgovarali također izravno utječe upravo na ta područja. Ja nekako imam osjećaj da smo mi zanimljivi kao narod, kao politika. Mi najprije nešto razaramo, razaramo sustav, a onda dokazujemo da taj sustav ne može opstati. To je tako i sa poštama. Bilo je ovdje svakakvih riječi, da su se gradili spomenici, da je ne znam čega sve bilo. Pa ljudi moji, ti spomenici koji su bili poštanski ured ili neki drugi uredi u nekim sredinama su održavali život u tim sredinama. Ti ljudi nisu u rezervatima, ti ljudi nisu Indijanci, da ne vrijeđam Indijance u onom vremenu kao ljude koji su bili stavljeni da odumru jer mi hoćemo da hrvatski građani u ruralnim prostorima stvarno odumru. Jel to politika? Jel to ekonomska isplativost? Ako je to ekonomska isplativost, onda mislim da smo jako, jako u krivom pravcu krenuli i da u principu je krajnje vrijeme da se to zaustavi jer jednostavno sad je to pošta, sad su to poštanski uredi, sutra će se vjerojatno prebaciti možda neke isplate iz Hrvatske poštanske banke u neku drugu banku pa će se reći da Poštanska banka ne može funkcionirat, da je jako loša, da ju moramo prodati itd. To je naša realnost, mi na taj način razmišljamo. Ne može se svega gledat kroz ekonomsku isplativost, mi jednostavno moramo gledati da neke službe, neke institucije moraju negdje biti, da moraju koštati ako hoćemo da tamo ljudi žive. Ajmo napravit fiskalnu decentralizaciju u lokalnoj samoupravi pa će lokalna samouprava sufinancirati poštanske urede.
Hvala. Odgovor, kolega Grubišić.
Hvala kolega Hrg. Vi ste mene podsjetili da su nekad u našim selima, kasnije i sjedištima općina kojih ima 450, postojali i matični uredi i matičari pa su se ljudi čak u svojim selima mogli i obaviti vjenčanje, upisati u Knjigu rođenih, u Knjigu umrlih i Knjigu vjenčanih. Postojale su matične knjige, danas toga više nigdje nema. Danas nema ni odjela javne uprave u županijama gdje ste mogli ugovore i sve ostalo, danas su javni bilježnici. Dakle omogućilo se nekom drugom da se razvija i raste i zarađuje, a sami uništavamo svoja državna poduzeća i ono na čemu je i država mogla sebi. Ta politika zaista nije jasna, nije mi uopće jasna ta politika i onda fali u proračunu novaca. A o tome da u sredinama u kojima je naseljenost mala, u kojima se takoreći ne isplati prema nekima uopće obavljati takve uloge i funkcije zapravo je to anti regionalna politika i mi ćemo vrlo brzo kako je ova politika na djelu u mnogobrojnim našim krajevima ostati bez ljudi, a evo da ne govorimo o nekim regijama, dakle u nekim selima u Slavoniji, u Sisačko-moslavačkoj, Karlovačkoj, Ličko-senjskoj i nekim drugim županijama. To je zaista pomor, nema ljudi, široko područje a bez ljudi. Pa onda eto i pošta kaže iako bi dio ovih usluga trebao biti kao liječničke usluge, dakle ili kao vatrogasne usluge. Ako nema požara onda kažu vatrogasac je zaradio novce bezveze, pa nije bezveze. On je tu zbog, dakle za slučaj da dođe do požara. Tako i poštar i pošta i poštari trebaju u ovim sredinama koje su male, koje su nerazvijene, u ruralnim krajevima [[Upadica Batinić: Hvala.]] gdje ima malo ljudi ali treba civilizacija. Pa i pošta je civilizacijski doseg.
Hvala kolega Grubišiću, vrijeme je isteklo. I posljednja replika Josip Borić, izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega Grubišić, govorili o tome kako je u Bruxellesu sa poštama. Nema pošte? Znači da je to ipak jedan biznis koji ne cvjeta niti u EU i mi smo na to i upozorili. Mi ne očekujemo da ovdje to ne bude ne znam što. Mi smo utvrdili da država ni ne bježi od svoje odgovornosti. Ona je ipak ostavila određene iznose da nadoknadi neke gubitke. Ima i nekih prostora. ali je dobro da smo u dva sata rasprave koliko traje, bez obzira što su samo tri članka upozorili da problem postoji i da ga treba rješavati ali ne na način kako se to sada radi administrativno. Jer ako se vi u Zagrebu sa 700000 stanovnika imate poštu na sto metara, svako sto metara jer je ona kao profitabilna, čim siđeš iz stambene zgrade evo pošte iza ugla jer je ona profitabilna, a u nekom selu je ukidamo ili većoj općini u PPDS-u, na otocima, u Zagori ili bilo gdje jer je ona neprofitabilna. Onda je to krivi pristup, to se ne smije dešavati i to je ono što moramo reći ovdje. To nije dobar kriterij. Zašto se u Zagrebu ne ukinu 10 ureda? Zašto ne? Uvijek negdje drugdje. To nije, profitabilnost ne smije biti jedini kriterij ukidanja poštanskih ureda i to uprava mora čuti isto kao što se mora dogovoriti sa radnicima da znamo tko govori istinu i kolega Rilje je rekao da bi možda trebalo i ovom Domu dati nekakvo izvješće. Ovako se sami snalazimo. Treba nam dati, jer kako kaže sindikat da ne bude, da nije problem u desnom kolu, nego je problem u lijevom volu. O tome danas ovdje govorimo. Uprava jedno, sindikati drugo, a probleme i jedan i drugi objedinjuje ih unutar tog javnog poduzeća. I zato je dobro da smo poslali i neke poruke iz ovog Doma.
Hvala. Odgovor, kolega Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Borić, vidim ja da se vi držite one davne Sanaderove "nije Hrvatska jaka onoliko koliko je jak Zagreb, nego koliko su jaki njezini rubni dijelovi". Nadam se da u drugom dijelu Sanaderovog djelovanja niste tako sukladni ili suglasni. Naime, dobro je da ovdje na Saboru raspravljamo o ovom problemu i rijetka nam je prilika o tome raspravljati, a kaže Dalmatinska jedna narodna izreka zna sigurno Babić da su čovjek i magare pametniji od samog čovjeka. Pa prema tome, mi ovdje svi skupa možda možemo pružiti određene da kažem ideje, određene nekakve naputke kako bi mogla, kako bi pomogli našoj Hrvatskoj pošti da to riješi. I bilo bi dobro da imamo i češće ovakve rasprave. Eto, hvala lijepa.
Hvala. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Nastavljamo sa konačnim, zahvaljujem zamjeniku ministra gospodinu Antešiću.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o poštanskim uslugama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E br. 540. Rasprava je zaključena. Dajem na glasanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Tko je protiv? Suzdržan? Molim rezultat. Zakon je prihvaćen jednoglasno sa 102 glasa.
Nastavljamo sa - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izvršavanju kazne zatvora, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 541. Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. S nama je zamjenica ministra gospođa Sandra Artuković-Kunšt, uvodno. Izvolite zamjenice.
Hvala vam lijepo. Poštovane zastupnice i zastupnici. Ovo nije opsežna izmjena. Predlaže se intervencija u 20 članaka od postojećih skoro 200. Potreba za prilagodbom ovog zakona rezultat je sveobuhvatne izmjene odredbi kaznenog postupanja. S obzirom na izmjene Zakona o kaznenom postupku, a temeljem odluke Ustavnog suda od 19. srpnja 2012. godine ne mijenja se samo Zakon o kaznenom postupku nego se mijenjaju i svi ostali zakoni u kojima se dodiruje kazneno postupanje, pa tako i Zakon o izvršavanju kazne zatvora. Budući da je odluka Ustavnog suda predvidjela rok za stupanje na snagu ovog novog koncepta kaznenog postupanja 15. prosinca 2013. Iz toga razloga je i predviđen hitni postupak za ovaj zakon. Novo, novi ustroj kaznenog postupanja napušta razlikovanje skraćenog i redovitog postupka. Mi sad imamo jedinstveno kazneno postupanje i u tom smislu Zakon o izvršavanju kazne zatvora u dijelu u kojem se pozivao na različitost postupanja odnosno na skraćeni postupak se mijenja, dakle napušta se ova razlika u postupanju kako bi se uskladio sa novim Zakonom o kaznenom postupku. Isto tako, postojeći Zakon o izvršavanju kazne zatvora obuhvaća određeni dio koji se tiče postupanja kod izuzimanja biološkog materijala i nalaganja DNK analize, dakle postupak kako se materijal uzima, kako se čuva, kako se pohranjuje više nije dio Zakona o izvršavanju kazne zatvora, nego sada spada u Zakon o kaznenom postupku pa je u tom dijelu ovaj dio odredbi trebalo brisati. Osim navedenog usklađivanja izvršena i prilagodba zakona Zakonu o sustavu državne uprave i Zakonu o ustrojstvu i djelokrugu ministarstva i drugih središnjih tijela po pitanju nadležnosti, po pitanju hijerarhijskog ustroja na poslovima izvršavanja kazne zatvora i nadzora. I to nad radom kaznionica, zatvora, Centra za dijagnostiku i Centra za izobrazbu koji sudjeluju u postupku izvršavanja kazne zatvora. Osobe koje rade u kaznenom sustavu su zapravo državni službenici i na njih se primjenjuje Zakon o državnim službenicima i zbog potrebe da se taj zakon jedinstveno primjenjuje na sve državne službenike izvršili smo prilagodbu jedinstvenom ustroju i u ovom dijelu zakona u odnosu na službenike i službeničke odnose za osobe koje rade u području izvršavanja kazne zatvora. I konačno, na kraju izvršili smo i usklađivanje vezano za pitanje visine otpremnine. Budući da je otpremnina regulirana Kolektivnim ugovorom za državne službenike i namještenike pa ju je trebalo na isti način odrediti jedinstveno u ovom zakonu. To su one intervencije koje smo ovim prijedlogom predložili. Hvala vam.
Hvala. Da li netko u ime izvjestitelja odbora želi uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba Hrvatskih laburista Mladen Novak. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, uvažena zamjenice ministra. Moram priznati da sam iščitavajući ovaj prijedlog zakona naišao na nešto što sam prvi put vidio u životu. Predlagatelj predlaže prijedlogom zakona dodatno se usklađuje zakon sa odredbama kolektivnog ugovora. Pa ovo valjda još nikad nitko nije radio, usklađivao zakon sa odredbama kolektivnog ugovora. Ali ideja mi se sviđa. I stoga ja predlažem da prenesete ministru Mrsiću da u odredbe Zakona o radu napiše da ga se usklađuje sa kolektivnim ugovorom recimo na Hrvatskim željeznicama, Hrvatskoj elektroprivredi ili naći ćemo još neki koji je možda još povoljniji. Ovakvo nešto napisati u obrazloženju donošenja zakona po mome je totalno neshvatljivo. K tome moram nadodati da je riječ o smanjenju sa 5 na 3 proračunske osnovice pa prema tome ne vidim potrebe da toliko izlazimo u susret sindikatima, da prilagođavamo zakon kolektivnom ugovoru i umanjujemo njima prava. Nek im bude ono što su zaslužili i predlažem da se ostavi postojeće rješenje. Upozoren sam od kolega koji rade po terenu koji obavljaju ovaj dio posla da je ipak riječ o pravosudnim policajcima i da rade po posebnim uvjetima rada, da rade u otežanim uvjetima i da po posebnim propisima idu i u mirovinu pa prema tome nije ni korektno da se na njih odnose odredbe kao za ostale državne službenike. Inače stanje u ovom sustavu evo veli kolega mi je to dostavio jedan između ostalog početkom prosinca ističe leasing za vozila pa će sad biti da prije nemaju s čim, nemaju vozila za prijevoz do bolničkih ustanova, do sudova, jednostavno taj dio će biti prepušten njihovoj domišljatosti da ga riješe kako oni sami znaju. Prijeti blokada isporuke struje, vode, telefonskih usluga i slično. Drugim riječima po ljudima iz tog sustava kažu da je stanje nikad gore. Ali doduše nisu oni izuzeci, moramo biti iskreni pa reći da u kojem god segmentu smo pričali u ovih zadnjih barem 3 mjeseca da smo svuda samo konstatirali da je stanje nikad gore. Kolege su tu navele, odnosno cijela ta ekipa ljudi koja je to pisala da se nada da ova ušteda koja će proisteći iz njihovih smanjenja otpremnina da će pomoći državnom proračunu te u tom cilju predlažu da se ukine i upraviteljima zatvora i kaznionica uporaba službenih vozila na 24 sata dnevno. Mislim da to ovaj drugi dio ima daleko više logike nego ovo što smo prije toga čuli. Spominju i Centar za izobrazbu koji je ustrojen koncem prošlog stoljeća i po njima samo troši proračunska sredstva, a bilo bi dobro da su nadležni napravili analizu rada istog i da objave te rezultate kako bi i svi mi ostali saznali o čemu je riječ. A između ostalog spominju da taj centar nije proveo testiranje zatvorskih službenika o poznavanju propisa što je obaveza tog istog centra. Spominju obavezu isporuke službene odjeće no međutim i tu navode velike probleme pa između ostalog po njihovom navodu a ja vjerujem u ovo što nam je dostavljeno da samo Lipovica, Karlovac, Turopolje i Varaždin će biti snabdijeveni sa novom službenom odjećom dok za ostale očito trenutno toga nema. Spominju još jedan interesantan podatak koji moram priznati sad sam to dobio maloprije pa sam ovako malo da ne kažem nepripremljen, ali po njihovom razmišljanju građani RH bi se zgrozili nad cifrom kad bi znali koliko košta RH svaki onaj građanin koji ne želi platit prekršajnu kaznu pa zbog toga troši struju, vodu, hranu sve što ide a s druge strane još nije uplatio ono što je morao u državni proračun. S obzirom da sam stvarno ovo dobio par minuta prije početka ne mogu reć da sam nešto drugo primijetio ali apeliram na zamjenicu ministra i ja vas lijepo molim prenesite ovu ideju za rješavanje problema, prenesite ministru Mrsiću i zamolite ga da ovaj Zakon o radu prenese odredbe kolektivnog ugovora, pa to vam piše gospođo ovdje, ma vjerujem, da prenese recimo odredbe kolektivnog ureda iz bilo kojeg javnog poduzeća evo prepuštamo njemu na izbor. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Prema programu danas bi trebalo raspravljati određene zakone iz nadležnosti ministra Mrsića pa ćete imati priliku. Zlatko Tušak replika.
Kolega Novak, vi se čudite da je u nekom zakonu regulirano veće pravo otpremnine nego u kolektivnim ugovorima, ja se ne čudim jer znam tijek pregovora koje je bio oko kolektivnih ugovora da su sindikati ucijenjeni, da je sindikatima kazano da će im biti otkazani kolektivni ugovori i da će ostati bez svih prava, a jasno ako ostaneš bez svih prava a svedeš se samo na zakon e onda zakon vidimo kako se mijenja i u ovom slučaju postoji taj paradoks da mijenjamo zakon jer idemo zakon usklađivati sa kolektivnim ugovorom jel eto socijalni partneri su se dogovorili pa su dogovorili manja prava pa sad moramo i u zakonu ugraditi ta manja prava. Nisu se socijalni partneri dogovori u socijalnom dijalogu nego su bili ucijenjeni.
Hvala. Odgovor kolega Novak.
Hvala lijepo. Pa iskreno rečeno, je čudim se što u nekom zakonu može pisati da je više, da veća prava ostvaruju radnici odnosno zaposlenici nego u kolektivnom ugovoru jer inače Zakon o radu predviđa neki minimum, kolektivni ugovori su nešto što bi trebala biti nadogradnja i ugovarat se putem njih veća prava za radnike. Ali isto tako ako su kolektivnim ugovorom propisana manja prava od onih što ih propisuje određeni zakon odnosno Zakon o radu, smatra se da se primjenjuje ono što je za radnika povoljnije. E sad ja moram priznat da mi je ovo prvi slučaj i nisam nikad čuo ni za jedan slučaj da se navodi da se zakon ide uskladit sa kolektivnim ugovorom. To je kao da kupite namještaj pa onda idete graditi kuću i vrata ćete kupovat sukladno gabaritima namještajima, pa to nikad nije radio.
Inače kolega Novak arhitekti tako kažu, izaberi namještaj onda idemo gabarite kuće raditi. Replika Marija Lugarić, izvolite kolegice.
Poštovani kolega Novak, ja sam tijekom vaše rasprave pokušala shvatiti koji je stav vašeg kluba i drago mi je da ste na kraju priznali da uopće zapravo niste pročitali i voljela bih da izreknete stav vašega kluba. No međutim, primarno sam se javila da repliciram na ovaj vaš dio da prvi put čujete i vidite da se zakon prilagođava kolektivnom ugovoru. Ja sam bila ovdje i u prošlom mandatu i nekim drugim, a mi smo primjerice cijeli set zakona iz obrazovanja to znam jer detaljnije pratim upravo usklađivali s kolektivnim ugovorima. Tada sam rekla za te zakone a sada mislim i za ovaj, otpremnina je pitanje dogovora poslodavca i radnika odnosno sindikata i to je pravno koje treba govoriti o kolektivnom ugovoru i tome uopće nije mjesto u zakonu ni na ovaj ni na onaj način. Ja se ne slažem. Meni je to naprosto blesavo da prava koja po Zakonu o radu se trebaju govoriti u kolektivnom ugovoru uopće idu u zakon. Sutra će se dogovorit drugačije kolektivni ugovor pa ćemo mi opet mijenjat zakon. Ono što definitivno je najgora situacija da imamo dva različita vrsta prava o jednom. Nama je i to je donijelo … [[Govornik se ne čuje.]] To je prvo. Drugo, rekli ste kao kad ste čitali ovaj sindikalni dopis umjesto stajališta svoj kluba rekli ste da je jedan od problema što ističe lizing za vozila, ja ću vas podsjetiti da je Vlada u studenom raspisala javnu nabavu za nabavu motornih vozila putem operativnog lizinga. Vi ste tada strašno kritizirali tu odluku, između ostalo odnosi se na vozila za pravosudnu policiju. Zahvaljujem.
Odgovor kolega Novak.
Nije riječ o istim vozilima, prema tome nemojte svjesno obmanjivat riječ. … [[Upadica se ne čuje.]] Ovo je ispod razine ali dobro, stvar opće kulture i kućnog odgoja tako da ne mislim taj dio komentirat. Odnosi se na i kolegicu do vas isto tako. Što se tiče kolektivnoga ugovora, ono što meni predbacujete piše unutra. Prema tome, ja sam spominjao da piše unutra. Vi spominjete, to ne bi trebalo pisati u zakonu, ali to piše. Predlažem da podnesete amandman pa da kažete da tome nije mjesto u zakonu. U tom slučaju nema mjesta replika meni, nego napišite amandman, pripadnici ste iste Kukuriku koalicije, obratite se ministarstvu pa odredite da to ne treba biti dio zakona.
Hvala. I Ivan Šantek replika. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Novak, vi ste rekli da niste baš detaljno proučili taj materijal o kome ste raspravljali. Međutim, pogodili ste suštinu te cijele priče. Naime, Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o izvršavanju kazne zatvora je ove godine već drugi puta se mijenja. Prilikom prve izmjene i dopuna negdje u proljeće ove godine ministar pravosuđa je ovdje za ovom saborskom govornicom rekao da nedostaje novca u zatvorskom sustavu međutim da se to rješava iznimnim naporima upravitelja kaznionica odnosno zatvora. Ali u jesen ove godine i sada se rješavaju problemi zatvorskog sustava na način da se prezaduženi upravitelji razrješuju pa onda dođe novi upravitelj koji opet onda ima kredibilitet da se zadužuje za sve ove stvari o kojima ste vi govorili. Ovo što se tiče vozila je zaista jedan veliki problem i jako puno aktivnosti pravosudnih policajaca se upravo se odnosi na preprate zatvorenika čak do udaljenih sudnica diljem cijele Hrvatske ali isto tako i na sanitetske prijevoze, odnosno prijevoze u zatvorsku bolnicu u Zagreb. Prema tome, opet se svodimo na onu istu priču a to je da nedostatak novca u zatvorskom sustavu a nedostaje preko 100 milijuna kuna samo u proračunu je temeljni uzrok svih problema koje se tamo javljaju.
Hvala. Odgovor kolega Novak.
Kolega Šantek, vi konstatirali ste da sam ja pogodio bit problema, nisam ga pogodio ja nego ga je pogodio čovjek koji je zaposlen 23 godine u tom sustavu. I s obzirom da ti ljudi očito ne znaju o čemu pričaju i ne poznaju taj sustav i nisu svjesni toga što se tamo dešava evo sada imaju prilike s obzirom da sam dobio poruku da ovo i gledaju sada imaju prilike i čuti da će se voziti u, neće u Mitsubishijima nego u čemu onom, u Toyotama, Land Cruiser, samo eto to su auti zbog kojih smo mi zadnji puta digli galamu a sada najedanput ispadne sporno zbog čega ukazujemo na te probleme.
Završili se replikom? Hvala. U ime Kluba zastupnika HNS-a Sonja König. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče našeg Sabora, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Prvi puta sa o ovom zakonu govorilo i raspravljalo i donijet je 1999. godine. A do danas je, do sada je izmijenjen 12 puta. Dakle, 12 puta smo ga mijenjali do danas, do sada. A danas ga izmjenjujemo kao što je već poštovana zamjenica ministra spomenula zbog usklađivanja sa Zakonom o kaznenom postupku, Zakonom o sustavu državne uprave i Zakonom o ustrojstvu i djelokrugu ministarstava i drugih središnjih tijela državne uprave. Prema Zakonu o kaznenom postupku koji smo kao što se sjećamo nedavno usvojili napušteno je razlikovanje između redovitog i skraćenog postupka. Uveo se jedinstveni kazneni postupak koji poznaje jasno predviđene i detaljno normirane iznimke u postupanju prema počiniteljima teških kaznenih djela, dakle koja štete organiziranom životu u zajednici i lakših kaznenih djela koja su prema Kaznenom zakonu propisana novčanom kaznom ili kaznom zatvora manjom od 5 godina. I zbog toga je potrebno na dva mjesta u tekstu zakona o izvršavanju kazne zatvora izvršiti intervenciju kako to predlagatelj spominje. Mijenjao se i Zakon o ustrojstvu i djelokrugu ministarstava i drugih središnji tijela državne uprave pa i odredbe iz toga zakona utječu na dopunu nekih članaka ovog zakona o kojem sada raspravljamo. Naime, Ministarstvo pravosuđa obavlja upravne i druge poslove koji se odnose na izvršavanje kaznenih i prekršajnih sankcija iz čega proizlazi da uprava za zatvorski sustav nije samostalno tijelo državne uprave već upravna organizacija u sastavu Ministarstva pravosuđa. I zato se u 19 članaka dodaju odnosno zamjenjuju riječi: "ured uprave za zatvorski sustav" sa "ministarstvo nadležno za pravosuđe". I to je uz još dvije, još dva ili tri usklađenja koja se tiču Zakona o sustavu državne uprave to. Riječ je dakle isključivo o usklađenima sa već usvojenim zakonima i protiv toga Klub HNS-a naravno nema ništa protiv, nema primjedbe, odnosno podržavamo predložene izmjene i dopune Zakona o izvršavanju kazne zatvora. No kada već govorimo o izvršavanju kazne zatvora većini je neka asocijacija pretpostavljam prenapučenost zatvora a nekima možda i presude Europskog suda za ljudska prava vezane uz zatvorski tretman. Upravo su evo nedavno na Zagrebačkom sveučilištu predstavljene presude Europskog suda za ljudska prava koji je do kraja 2012. donio 53 presude protiv Hrvatske u kaznenim predmetima. U čak 44 presude sud je utvrdio da je Hrvatska počinila jednu ili više povreda što je visok postotak osuđujućih presuda. Čak 34 presude odnosile su se na kazneni postupak a 6 na zatvorski sustav. Znamo da međunarodnim ugovorima, našim Ustavom i ovim zakonom o kojem evo sada raspravljamo zatvorenici uživaju zaštitu temeljnih prava. Neću posebno sada nabrajati koja su to prava zatvorenika, neću ovdje posebno razlagati kako oduzimanjem prava na slobodu i kretanje koje čini osnovu kazne zatvora ne može biti podloga za kršenje drugih ljudskih prava. Nismo u tome, u tim gubljenjima presuda pred Europskim sudom za ljudska prava jedina zemlja i zbog toga je između ostalog i Vijeće Europe preporučilo kako osiguranje dodatnih smještajnih kapaciteta ne može biti samo po sebi trajno rješenje problema prenapučenosti već da je jedini održivi put za kontrolu prenapučenosti usvajanje politike koja ima cilj ograničiti broj osoba poslanih u zatvor odnosno osmišljavanja i drugih mjera te svakako probacijski sustav. Mi smo taj sustav uveli u Hrvatsku relativno nedavno, donijeli smo nedavno i Zakon o probaciji no uspjeh probacijskog ali i svakog drugog sustava ne ovisi naravno samo o njegovom uvođenju u zakonodavstvo nego o njegovom stvarnom provođenju. Kako je taj sustav relativno nov kao što sam rekla u našoj zemlji iščekujemo poštovana zamjenice ministra vaše izvješće, odnosno izvješće ministarstva o provođenju probacije odnosno o probacijskom sustavu o kojem je nužno provoditi evaluacijske mjere. Ako je suditi po informacijama onih koji se probacijom bave, taj se sustav dobro provodi, ima naravno uvijek mjesta za napredak ali pričekat ćemo poštovana zamjenice ministra vaše izvješće kako bi to potvrdili, a do tada kako sam već rekla prihvaćamo u klubu HNS-a izmjene i dopune zakona o kojem danas razgovaramo. Hvala.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Ivan Šantek. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovana zamjenice ministra, poštovane kolegice i kolege. Poštovana kolegice, ja dobro znam da je Zakon o izvršavanju kazne zatvora donesen 1999. godine, imao sam prilike čitati tu prvu verziju, a i nekoliko ostalih. Ali ja sam govorio o ovim izmjenama i dopunama zakona koje su bile 12.-te po redu a bile su u proljeće ove godine i tada sam pitao ministra jedno jednostavno pitanje, da li ova politika koja se vodi prema zatvorskom sustavu je ustvari uvod u privatizaciju zatvorskog sustava jer zatvori su sve zaduženiji, kaznionice isto tako ali se jača uloga središnjeg državnog ureda i to njegova nadzorna uloga. U ovim zadnjim izmjenama i dopunama koje su pred nama pored svega što je do sada rečeno vidimo da se daje poseban značaj Centru za dijagnostiku u Zagrebu. Dakle Centar za dijagnostiku u Zagrebu kao posebna ustrojstvena jedinica u Upravi za zatvorski sustav obavlja poslove medicinske, socijalne, psihološke, pedagoške, kriminološke obrade zatvorenika u svrhu njihove klasifikacije predlaganja donošenja orijentacijskog programa izvršavanja kazne zatvora te predlaganje kaznenog tijela u kome će zatvorenik izdržavati kaznu zatvora. To je potpuno jasno i to je njegova uloga bila i do sada. Međutim, vidimo dakle da se Centar za dijagnostiku diže na višu organizacijsku razinu, on sada postaje dakle u rangu i sa kaznionicama, zatvorima i centrom za izobrazbu, a viša organizacijska razina u praksi znači povećanje opsega posla, znači povećanje broja izvršitelja, osiguranje odgovarajućih uvjeta za rad, njihov rad itd. Koliko je meni poznato Centar za dijagnostiku u Zagrebu nalazi se na prostoru Zatvora u Zagrebu, a iz ovoga prijedloga izmjena i dopuna zakona vidim da će i dalje biti na tom prostoru, dakle neće biti nigdje drugdje smješten što je logično. Međutim, dužan sam podsjetiti ovdje da upravo prostor Zatvora u Zagrebu, kako i osječki zatvor su ogledni primjer prenapučenosti zatvorskog sustava. Moram podsjetiti ponovo na odluku Ustavnog suda iz 2009. godine u kojem se nalaže Vladi da u primjerenom roku, dakle ne duljem od 5 godina prilagodi kapacitete Zatvora u Zagrebu potrebama smještaja osoba lišenih slobode. Evo vrijeme ističe, 2013. je na kraju, ne vidim da je dograđena zgrada Zatvora u Zagrebu kojom bi se smanjila prenapučenost u zatvorima ali vjerojatno bi se na taj način da je dograđena zgrada i poboljšali uvjeti rada zaposlenika pa i zaposlenika Centra za dijagnostiku. Moram ponovo podsjetiti da smo ove godine imali izvješće o nacionalnom preventivnom mehanizmu gdje je pučka pravobraniteljica isto tako tražila da se poduzmu određene mjere upravo u kontekstu da se smanji ovaj broj tužbi koji ide prema europskim sudovima, međutim vidjeli smo isto tako da ništa od toga nije bilo. Isto tako je donesen i Akcijski plan za unapređenje zatvorskog sustava u razdoblju 2009.-2014., a tim akcijskim planom je predviđeno pored izgradnje kaznionice u Glini dogradnja zgrade zatvora u Zagrebu za 376 zatvorenika, izgradnja nove kaznionice i zatvora u Šibeniku za 1270 zatvorenika te izobrazbu službenika za posebne znanje i vještine koje su potrebne za njihov rad. Ono što bi se želio posebno osvrnut, o čemu je i kolega Novak govorio, a to se odnosi na članak 12. Zakona koji glasi: u članku 30. stavku 8. riječi: zadnjih pet plaća obračunatih zamjenjuju se riječima: tri proračunske osnovice, a u obrazloženju piše da je nastavno na navedeno prijedlogom zakona dodatno se usklađuju odredbe o visini otpremnine za državne službenike i namještenike koji odlaze u mirovinu s odredbama važećeg kolektivnog ugovora za državne službenike i namještenike, "Narodne novine" br. 104/213. Evo upravo je ovaj članak 12. razlog zbog čega će klub HDZ-a biti suzdržan oko izglasavanja ovoga zakona jer klub HDZ-a smatra da se na ovaj način trajno ugrađuje u zakon odredba iz kolektivnog ugovora prema članku 124. kolektivnog ugovora koji se sklapa na određeno vrijeme. Dakle ne ugrađuje se kompletan kolektivni ugovor gdje imaju određena prava nego se samo ugrađuje onaj članak koji govori da se onim službenicima i namještenicima koji odlaze u mirovinu otpremnina smanjuje sa pet zadnjih plaća na tri proračunske osnovice. Evo još jednom ću reći da će klub HDZ-a biti suzdržan prilikom glasovanja o ovim izmjenama i dopunama zakona. Hvala.
Hvala i vama. U ime kluba SDP-a Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Klub SDP-a podržava izmjene i dopune Zakona o izvršavanju kazne zatvora. Možda na početku da ponovim ono što su već svi rekli koji su glavni razlozi da se još jedanput prione sada već učestalim i brojnim izmjenama i dopunama Zakona o izvršavanju kazne zatvora. Kao što znate i zadnje izmjene Zakona o kaznenom postupku s obzirom na jedinstvenost postupka nalažu nam da izmijenimo i Zakon o izvršavanju kazne zatvora zato što različiti tretmani su bili vezani i uz različitu vrstu postupka. Dakle, pošto imamo sada jedinstveni kazneni postupak to su norme i u ovom zakonu koji treba uskladiti sa ZKP-om. Zatim kao što je već bilo rečeno u pogledu prikupljanja, pohrane, čuvanja biološkog materijala, analize DNA. Dakle, koje su bile dobrim dijelom ovdje predviđene. Sada se sve to prebacuje već prebačeno u Zakon o kaznenom postupku. Jednako tako i ovaj upravni dio apsolutno naglašeno kako je Uprava za zatvorski sustav, to smo u policiji možda pravili nekako jednu prije, ranije paralelu ravnateljstvo. Ali ono nije samostalno tijelo državne uprave, upravna organizacija u samom sastavu Ministarstva pravosuđa. Dakle, to su ove osnovne izmjene. Međutim, kad se već govori o izvršavanju kazne zatvora možda je već, to je već gospodin ministar na jednom od odbora, Odbora za pravosuđe i navijestio kako bi vrlo brzo mogli dobiti i jedan novi, upravo zbog ovih učestalih izmjena jedan novi Zakon o izvršavanju kazne zatvora. Ali ovo je svakako prigoda da mi napomenemo ovdje, napomene i s obzirom na ovu ovdje raspravu koji su to bili novumi. Dakle, uveli smo još sada već ima više od 10 godina … [[Govornica se ne razumije.]] našeg penalnog sustava, da se pojavio sudac izvršenja što do tada nije bilo što je izazvalo jednu novu i za posljedice ima jednu novu pravednost u izvršavanju te same kazne zatvora da ne podliježe više administriranju, nego upravo da uživaju zatvorenici i u tom pogledu i sudski nadzor postupanja prema njima u samoj kaznionici ili u zatvoru. To je jedna stvar. Druga stvar, što smo već, već pomalo zaboravlja pa treba onda istaknuti što se dogodilo bilo zadnjih od 2004. godine do 2011. godine. Mi smo 2002. ili treće godine uveli dušobrižništvo ono što smo u naše zatvore, kaznionice. Ono što smo po ugovoru sa Vatikanom bili dužni, jer do tada bilo je lako potpisati, ali to je ostalo mrtvo slovo na papiru. To je učinila koalicija koja je i sada na vlasti. Dakle, još prije 10, 12 godina. Što smo imali zadnje vrijeme? Odnosno od 2004. do 2011. godine? Imali smo to da oni prostori koji su u zatvorima, kaznionicama služili za dušebrižništvo, za vjerske obrede pretvoreni su u spavaonice. Oni prostori za dnevne boravke koji su služili komunikaciji i edukaciji pretvoreni su također u spavaonice. Zbog čega? Zato što pogrešna kaznena politika koju smo imali zacrtanu, koja se provodi po Kaznenom zakonu, koja se provodila od 2004. godine. Jer kao što znamo onu novelu od 2003. kojom su bile stvari daleko drugačije postavljene dovele su do toga da je atrofirao naš sustav od početka pa do kraja do penalnog sustava. Stanje je takvo bilo, da je pučki pravobranitelj, tada nije bilo snage, nije bilo ni jednog sindikata koji bi imao snage u to vrijeme Sanaderove vlasti da kaže što se događa u zatvorskom sustavu. Nije bilo takve slobode, niste dobivali takve dopise, ali je to radio u to vrijeme koji je imao jedini kičmu da kaže to je bio pučki pravobranitelj koji je zavirio u svaku sobu, u svaku ćeliju u zatvoru i u kaznionici. Utvrdio je katastrofalne stvari, gdje je mokraća sa jednog kreveta kapala dole na nepokretnu osobu. Mladi i stariji, zdravi i bolesni bili su zajedno, okorjeli kriminalci i oni koji su slučajni, koji su se tek prvi put našli u sustavu. To je bio rezultat takvog postupanja i to je našao pučki pravobranitelj. To smo imali takva izvješća koja su potresna. To je potresno štivo koje treba i danas iščitavati i vidjeti kako u zadnje dvije godine sustav je značajno unaprijeđen i uz mala sredstva sa sasvim jednom drugačijom logikom. A što se učinilo? Promijenio se Kazneni zakon. Više nitko i ne govori kako će nastupiti poplava uživatelja droga. Dapače, ona opada. I vidjeli ste izvješća ne samo zatvorskog sustava nego i policijskog izvješća gdje mi imamo opadanje uživatelja droge i gdje smo postali efikasniji upravo u suzbijanju onih težih oblika zlouporabe droge. Takvih više osoba nema u našim zatvorima i drugim penalnim ustanovama. Dakle, oslobodili su se kapaciteti s jedne strane. S druge strane, već rezultate postižemo i probacijom što je ovdje hvale vrijedna bila spomenuta. Dakle, upravo izmjenom Kaznenog zakona ali jednako i uvođenje novih instituta koji mnoge zapadne zemlje već dugi niz godina imaju. Dakle, mi imamo danas vijest prije nekoliko dana, to su svi naši mediji kao jedan raritet, to je raritet čak i u zemljama i u drugim zemljama EU da jedna Nizozemska zatvara zatvore jer je polaže velika sredstva u programe prevencije. Dakle, to je ono što i nama predstoji i zatvara 19 zatvora. Ali kaže zbog smanjenja troškova sada više zatvorenici neće biti sami u ćeliji. I isto tako zbog smanjenja troškova, dakle za jednu Nizozemsku koja će zatvoriti 12 zatvora i dalje su joj skupi zatvorenici. I ona vidi neke druge paralelne sustave. Dakle, kako biti efikasan, kako da ta jedna retribucija specijalna i generalna prevencija se provede nad osuđenom osobom, a da državu što manje košta. Dakle, povećava se i obim i uporabe kućnih pritvora. Dakle, sve su to mjere sigurno koje upravo na tragu Vlada kroz Ministarstvo pravosuđa poduzima, mi to podržavamo i evo još jedanput podrška tome i napomena kako će klub SDP-a podržati ove izmjene i dopune Zakona o izvršavanju kazne zatvora.
Hvala. Imamo jednu repliku. Izvolite.
Da, nemam štapa pa sam ruku digao. Štovani gospodine dopredsjedniče, kolegice Ingrid sve sam vas pozorno slušao i niste rekli ono što nije, mislim da sve što ste rekli da je točno. Normalno, ako ste smanjili broj zatvorenika na bazi dekriminalizacije droga da ste smanjili broj zatvorenika u onako skučenom prostoru i oslobodili ste onda i hodnike i crkve i tako. Moguće je da je nastalo poboljšanje. Eto to se vi hvalite da ste vi to napravili. E ja se želim pohvaliti … [[Govorniku isključen mikrofon.]]
Mikrofon.
'90. dekriminalizirao politički delikt, političko djelovanje nije bilo više kažnjivo pa je također nestalo političkih zatvorenika iz zatvora i bilo je više onda mjesta i komotniji je bio onda komfor za ostale zatvorenike. Eto da se imamo sad smo 1:1 otprilike. Sad ne znam što je vrjednije ili to što ste vi dekriminalizirali drogu ili što smo mi ukinuli politički i verbalni delikt.
Hvala. Odgovor kolegice Antičević. Izvolite.
Ja mislim kolega da je manji problem, ali to se izgleda i tome doskače u zadnje vrijeme, koja kaznena djela odnosno koji su pušteni iz pritvora ili iz zatvora na ovaj ili na onaj način. Ostaje i dalje problem tko nije tamo a treba biti. Ali ja mislim da to i nije sada vrijeme za ovu raspravu. Međutim, ono što svakako ostaje nama ovdje i povodom ove prilike da se posebno izjasnimo o tome kakvi su ti uvjeti. Jer o tome niste, na to se niste opservirali, ali upravo omogućavanje više prostora provodi se, daje se mogućnost da se provede i svrha kažnjavanja. Dakle, i što je ovdje već bilo napomenuto da se ne narušavaju temeljna prava zatvorenika. Jer kad je država jednom zaključala vrata, dakle zaključala ga, osudila ga nisu prestale njezine obveze prema toj osobi nego su nastale i nove. Dakle, ovdje ne treba skrivati da je zadnjih godina čitav niz presuda i gdje je Hrvatska izgubila gdje je morala poduzeti određene mjere boljeg smještaja i osiguranja određenog životnog prostora, to je sve tako definirano i međunarodnim konvencijama, koliku kvadraturu mora imati jedan zatvorenik. Dakle, ovdje je bilo i spominjano koliko je mjera, akcijski planovi su bili. Međutim, nikakva sredstva nisu bila osigurana i uporno se inzistiralo na pogrešnoj kazneno-pravnoj politici koja nije mogla onda dovesti nego do ovakvog rezultata. Nisu se koristila suvremena sredstva odnosa prema osuđenicima da se dakle koriste instituti probacije, kućnog pritvora iako smo to već tada imali neke naznake u ZKP-u ali nisu bila osigurana sredstva da bi se i te mjere poboljšale. Hvala lijepa.
Hvala i vama. I u ime Kluba zastupnika HDSSB-a Boro Grubišić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo zamjenice ministra. Prije par godina ovdje sam pokušao za svoj kraj iz kojeg dolazim, a i bio je plan prijašnje Vlade da se s obzirom na broj zatvorenika i pretrpanost zatvorskog sustava negdje na istočnom dijelu Brodsko-posavske županije izgradi zatvor. Zatvor kao i ekonomska jedinica u kojoj bi našlo posla 200, 300 ljudi, jasno kao u neku ruku i pripomoć države Brodsko-posavskoj županiji ali evo sad po riječima predstavnice SDP-a u ime kluba SDP-a ovim da kažem možda uvođenjem novih metoda izdržavanja kazne počevši od probacije pa i uvođenjem onog što će biti tek na redu, dakle programima prevencije neće biti potrebe za dodatnim zatvorskim kapacitetima u RH. Kao što je to eto kako reče i u Nizozemskoj. Daj Bože da bude tako. Ovaj zakonski prijedlog o izvršavanju kazne zatvora govori o tome, s konačnim prijedlogom zakona, da je napušteno razlikovanje između redovitog i skraćenog postupka pa što god to značilo. Prema navedenom konačnom prijedlogu uvodi se jedinstveni kazneni postupak koji poznaje jasno predviđene i detaljno normirane iznimke u postupanju prema počiniteljima teških kaznenih djela. Jedni su koji štete organiziranom životu u zajednici i lakših kaznenih djela, kaznenih djela za koje je u Kaznenom zakonu propisana novčana kazna ili pak kazna zatvora do 5 godina. Nadalje u ovim izmjenama spominju se i centar za dijagnostiku te da Ministarstvo pravosuđa dakle preko svog pomoćnika ministra obavlja upravne i druge poslove koji se odnose na izdržavanje kaznenih i prekršajnih sankcija iz čega proizlazi da uprava za zatvorski sustav nije samostalno tijelo državne uprave već upravna organizacija u sastavu ministarstva pravosuđa. Dakle sve je to prihvatljivo i razumno. Kada govorimo o centru za dijagnostiku u Zagrebu kao o posebnoj ustrojstvenoj jedinici u upravi za zatvorski sustav, dakle ona obavlja poslove medicinske, socijalne, psihološke, pedagoške, kriminološke obrade zatvorenika u svrhu njihove klasifikacije, predlaganja donošenja orijentacijskog programa izvršavanja kazne zatvora te predlaganje kaznenog djela u kome će zatvorenik izvršavati kaznu zatvora. I još i postoji pri tome i centar za izobrazbu kao posebna ustrojstvena jedinica u upravi za zatvorski sustav koja obavlja stalnu stručnu izobrazbu zaposlenika u kaznionicama iz zatvora, dakle ono što se nekada voljelo reći kao doživotno učenje. U članku 7.ovoga zakonskog prijedloga ravnatelj uprave za zatvorski sustav zamjenjuje se riječima ministar nadležnog za poslove pravosuđa odnosno u stavku 3 riječima ravnatelj uprave za zatvorski sustav zamjenjuje se riječima pomoćnik ministra nadležan za zatvorski sustav i sve to zajedno kažem je prihvatljivo osim onoga što piše u članku 12 a odnosi se na članak 30 da dakle u tom članku piše da kada netko odlazi u mirovinu ima otpremninu od zadnjih pet plaća obračunom tih plaća zamjenjuje se riječima tri proračunske osnovice. E sad u objašnjenju ili obrazloženju toga članka piše da u članku 30.stavku 8 riječi zadnjih pet plaća zamjenjuje se riječima tri proračunske osnovice, dok se riječ obračunatih briše čime su predmetna prava usklađena s pravima priznatim člankom 51 Kolektivnog ugovora za državne službenike i namještenike, po kojem službeniku i namješteniku koji odlaze u mirovinu pripada pravo na otpremninu u visini od tri proračunske osnovice što je zapravo manje negoli on što je bilo predviđeno a to je pet plaća. Govoriti o težini rada, o specifičnostima rada, dakle ljudi u zatvorskom sustavu mislim da je suvišno. Ne samo da je suvišno jer to svi znamo jer nas i malo ima pa nemam kome zapravo o tome ni govoriti ali mislim da oni to ne zaslužuju. Evo i danas čuli mjeru da će mirovine više valjda od pet tisuća ili onih 184 tisuće obračunatih po posebnim propisima biti smanjene za 10%, kako reče Tadijanović da sam ja učiteljica ili da sam ja Vlada onda bih svojim osobnim primjerom pokazao kako se štedi, pa bih kao Vlada predložio smanjenje plaća Vlade, vladinih službenika i državne administracije za 10% pa onda slijedom toga skidao i mirovine iako je to kako reće prije deset dana premijer Milanović zadnja linija obrane, zadnja crta obrane. Nažalost evo imamo da nije zadnja crta obrane plaće državnih dužnosnika negoli su to evo ove ne znam da li je to preko pet tisuća ili koje su već mirovine vijesti su već pomalo neodređene. S obzirom da se evo siječe i reže i člankom 12.dakle prava onih koji odlaze u mirovinu, prava na otpremninu sa pet na eto tri obračunske osnovice, sa pet plaća na tri obračunske osnovice unatoč svim pozitivnim ocjenama koje je ovaj zakon propisuje mislim da ćemo biti suzdržani. Eto hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo repliku Zlatko Tušak. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Grubišić, vi ste spomenuli jedan dio da bi Vlada trebala prvo svojim dužnosnicima i dužnosnicima smanjiti određene plaće pa tek onda da se ide na smanjivanje plaća običnih radnika pogotovo ovih koji u zatvorskom sustavu rade odgovorni dio posla. Ja samo da vas ovaj podsjetim, Hrvatski laburisti su još u četvrtom mjesecu u inicijativu pustili izmjenu zakona o državnim dužnosnicima na način da se smanje plaće i računajući sa time da prvo trebamo krenuti od sebe a onda da se mogu smanjivati određene plaće običnim radnicima i običnim kojima rade, izvršavaju svoje poslove i svoje zadatke. Ali ne ova Vlada radi obrnuto, prvo je svima drugima uzela, prvo uzima tamo gdje god može i šta može pa i ovaj primjerak tome isto da eto kada se kolektivnim ugovorom dogovorila nekakva manja plaća onda moramo to izmijeniti i u ovom zakonu i smanjiti otpremnine sa pet na tri jel drugo ni ne možemo očekivati da će doći do nekakvog povećanja i do nekakvih primanja jer ova Vlada se opredijelila da uzima tamo gdje god može šta.
Hvala. Odgovor kolega Grubišić.
Kolega Tušak, riba smrdi od glave a nažalost reže se od repa. Dakle, ono što je uzor socijalističkih, … [[Govornik se ne razumije.]] je iz Francuske prvi mjesec kad je došao na vlast to da je srezao plaće državnih dužnosnika. Rasprodao vozni park Vlade rekao da oni koji su na čelu državnih poduzeća recimo HAC-a, HEP-a, pošte itd. ne mogu koristiti službena vozila nego s obzirom na visoke plaće menadžerske da koriste vozila svoja, osobna. Nažalost, ova Vlada koja nije zaslužila prolaznu ocjenu za 2 godine rada po svim pokazateljima, koja je Hrvatsku dovela gotovo, ja bih rekao, odvela i dalje kako je išla, još je i produbila krizu i dovela do dužničkog ropstva ma nije zaslužila ni pola plaće. Ali evo, za primjer mogla je reći, da slabo smo radili, nismo izvukli Hrvatsku, nismo pružili ono što se očekivalo od nas, nismo ispunili Plan 21, svoj vlastiti plan pa ćemo zato se kazniti, samokašnjavanje 10% recimo za, no toga ma nema ni blizu, oni to ni ne pomišljaju. Hvala lijepa.
I završna riječ u ime Vlade, zamjenica ministra gospođa Kunšt.
Hvala vam lijepo, hvala za raspravu. Evo ako dozvolite samo ću se osvrnuti na ovo pitanje tko je zaslužio plaću, kolege koji rade zatvorskom sustavu su svakako zaslužile plaću i tu nema spora. I njihov posao je izuzetno težak i razina odgovornosti i onoga s čime se oni susreću svaki dan zaslužuje sigurno puno više onoga što se u ovom trenutku za njihova prava može osigurati s obzirom na stanje državnog proračuna kakav je danas. Ali što se tiče otpremnine i mi smo bili naravno svjesni u predlaganju ove izmjene da će ona izazvati, naravno negativnu reakciju jer se prava smanjuju, održali smo i sastanke s sindikatima, odnosno svim oblicima sindikalnog udruživanja koji djeluju u području našeg zatvorskog sustava. Ali ne samo i to nego i u razgovoru i u komunikaciji sa kolegama koji rade u tom sustavu a sve u smislu toga da ono što je kolektivno ispregovarano. Pitanje je o čemu smo mi zapravo kolektivno pregovarali ako postoje zakoni koji na drugačiji način uređuju određenu materiju? Dakle, čemu onda kolektivno pregovaranje ako postoji jedan, dva, pet zakona koji na drugačiji način na razini zakona reguliraju radnička prava? To je onda stvarno veliko pitanje tko je tu o čemu pregovarao. O tome bi se dalo razgovarati. U svakom slučaju kolektivni ugovor je osigurao otpremninu u visini u kojoj je osigurao i državni službenici i namještenici pa i namještenici zatvorskog sustava zapravo spadaju po načelu jednakosti u te kategorije. Treba imati na umu i ne zaboraviti da su radnici odnosno zaposlenici u zatvorskom sustavu korisnici dodataka na svoju plaću i to popriličnih dodataka, naravno oni se uvijek mogu relativno shvatiti uvijek se tvrditi da je to premalo. I isto tako korisnici beneficiranog radnog staža. U odnosu na pitanje pozicioniranja ovih posebnih centara, centra za dijagnostiku ili centra za izobrazbu nije točno da se dolazi do drugačije razine njihovog ustroja. Oni nisu podignuti na višu razinu kao što je ovdje netočno rečeno nego su samo naznačeni kao posebna ustrojstvena jedinica pri čemu se može postaviti pitanje da li takvo uređenje uopće spada u ovaj zakon ali mi držimo da da jer se ovim zakonom uređuje izvršavanje kazne zakona, dakle uređuju se svi oni poslovi i sva ona tijela koja vrše te poslove da bi se kazna zatvora izvršila. Pa tako i centri za dijagnostiku koji osuđenika nakon pravomoćnosti njegove odluke o kazni usmjerava u onu ustanovu koja je za njegovu resocijalizaciju odnosno za izvršavanje kazne najpogodnija. I to je svrha centra za dijagnostiku. Ovdje smo govorili naravno i o presudama pred Europskim sudom i o uputama Vijeća Europe. Točno je da smanjenje broja zatvorenika ne može biti izvršeno nekom jednokratnom mjerom nego je to jedan opsežan, kompleks aktivnosti, upravo to, politika usmjerena na ograničavanje broja zatvorenika. I kao što je Vijeće Europe preporučilo a time se ovo ministarstvo intenzivno bavi to je skup izmjena vezanih ne samo za kazneno procesno zakonodavstvo nego i za kazneno materijalno. To je i ne samo probacija nego i pitanje uređenja cijelog sustava i kaznene politike u cjelini i taj postupak nije naravno jednostavan. Ali radimo naravno na izvješću o probaciji i općenito na izvješću o stanju u zatvorima koji će pokazati da se polako ali sigurno i to u ovim uvjetima u kojima je financijsko stanje vrlo loše ipak postižu pomaci jer se strukturira drugačije taj sustav. Ako govorimo o izgradnji zatvora, ponoviti ću i vrlo dobro znate stanje proračuna kakvo je, ja vam samo mogu sa žaljenjem utvrditi da mi je žao da lokalna zajednica nije prepoznala mogućnosti koje joj je davao pretpristupno razdoblje da se iz fondova kada je to bilo moguće ili kada je trebalo da se nisu našla rješenja nego da se sada to ponovo apostrofira. Evo hvala vam lijepo.
Prelazimo na replike. Prvo poštovana kolegica Ingrid-Antičević-Marinović. Izvolite.
Poštovana gospođo zastupnice, istaknuli ste ali možda čak i ne dovoljno jasno da bi ovim dušobrižnicima to bilo jasno. Naime, godinama je egzistirala mogućnost da se zatvorskim čuvarima kao znanstveno dakle i utvrđenom kao najstresnije zanimanje omogući dodatak na plaće. Godinama je to egzistiralo ali je uvedeno tek 2002. i '03. I kroz svo ovo vrijeme egzistira maksimalni iznos od 30%. To mnogi i ne znaju jer je i u to vrijeme prije nego što će se donijeti odluka o tom dodatku od 30% formirao se jedan novi sindikat bio koji nije ni znao što je taj sindikat bio odradio u suradnji sa ministarstvom pa je predlagao, mi bi predložili da se 15% zatvorskim čuvarima poveća. Pa smo im lijepo odgovorili neće biti zato što smo mi već to odobrili u iznosu od 30%. Toliko o mnogim dušobrižnicima koje se sada javljaju. Vama svaka čast koja u ovim teškim vremenima to niste ukinuli i koji dakle poboljšavate koliko toliko je moguće na razne načine i sa pojačanom brigom i njegom i čuvate stabilnost zatvorskog sustava.
Hoćete li odgovarati? Ne. Druga replika Mladen Novak.
Hvala lijepo. Uvažena zamjenice ministra, ja neću od 2002. i '03. godini, ja ću o ovom prijedlogu koji je sada pred nama na stolu. … [[Upadica se ne čuje.]] Ja sam šutio dok ste vi pričali pa ja vas lijepo molim da i vi nađete toliko strpljenja pa./…
Kolegice Ingrid Antičević-Marinović, pa nemojte sada da vam moram opomenu davati. Ajde nastavite.
Govorimo o smanjenju otpremnina i o tome sam govorio, a nikakvom povećanju plaća, utjecaju na plaće, o tome nisam nijednu riječ govorio nego o smanjenju otpremnina. Vi ste rekli tko je o čemu pregovarao, ma nebitno tko je o čemu pregovarao, vi sad njima umanjujete pravo. Ja ne želim ulazit u posao sindikalaca, ne tiče me se što su pregovarali, ali evidentno je da se s ovim zakonom smanjuje pravo na otpremninu odnosno smanjuje se otpremnina svim tim zakonskim čuvarima koje ste vi sami ovdje nahvalili kako je to težak posao, s čim se mi svi slažemo, kako je to težak posao, odgovoran, posebni uvjeti rada. Sve je to divno i krasno. I onda ste rekli dodaci na plaću, oni imaju dodatke na plaću koji nisu baš zanemarivi. Pa kao da ih oni dobivaju kao milostinju, dobivaju zato što ih zaslužuju. To ne možete to spominjat sad ali pazite oni dobivaju dodatke na plaću. Dobivaju zato što je netko odredio da treba dobit takav dodatak na plaću. Brkate otpremnine i plaće, to jedno s drugim nema veze. A dajte više, javite se za riječ i odite za govornicu, još vas nisam dole vidio, čemu stalno dobacujete. I što se tiče beneficiranog radnog staža, pa što vi ne sjedite u istoj Vladi gdje i gospodin Mrsić, pa zar ne znate da bitne su godine života. Taj radni staž mu trenutno baš ništa ne znači, ama baš ništa. 65 godina života pa onda možemo pričat, a to što on ima privilegiju na beneficirani radni staž stvarno mu puno znači. Hvala.
Treća replika, Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Evo u raspravi se došlo do zaključka da je 2002. i 2003. uveden dodatak od 30% na radne uvjete i na tako težak i stresan posao, no nije ni ukinuto od 2003. za vrijeme vladavine druge Vlade, dakle to je ostalo. Ali sad ovo smanjenje otpremnine ispadne kao kad se krava pomuze i onda se dakle ritne i prospe sve mlijeko jel, nije baš sve ali dio, dobar dio. No ja bih o onome što sam prije govorio iako ne spada u ovu temu, a to je da zapravo nemamo kolektivnog ugovora niti Vlada potpisuje kolektivne ugovore pa onda uspjesi i neuspjesi Vlade se ne mogu niti, ne samo Vlade nego i gradonačelnika, župana, nemamo mjere osim izbora. Pa onda se priča o nekom valjda puzajućem puču itd., valjda to su ljudi na koljenima i onda pužu, svi su na koljenima, pužu i prave puč.
Zaključujem raspravu. O tekstu zakona glasat ćemo kad se steknu uvjeti. Zahvaljujem zamjenici na sudjelovanju. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izvršenju kazne zatvora, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 541, rasprava o tekstu zakona je završena. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molim gospođu Sandru Artuković-Kunšt, zamjenicu ministra pravosuđa da se izjasni o predloženim amandmanima. Amandman 1 na članak 18.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Vlada prihvaća amandman u izmijenjenom obliku tako a glasi: u članku 18. stavcima 2. i 3. riječi alineji zamjenjuju se rječju podtočki.
Predsjednica Odbora.
Prihvaćam i povlači se amandman.
Ne, ne, amandman je prihvaćen u ovako izmijenjenom obliku. Zahvaljujem zamjenici. Dajem na glasanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Molim rezultat. Zakon je prihvaćen sa 78 glasova za, 6 protiv i 17 suzdržanih. Prelazimo na iduću točku dnevnog reda, to je - Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o zaštiti od buke, s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZE br. 543 Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Očito je da da. Zamjenik ministra zdravlja Marijan Cesarik, izvolite.
Hvala lijepo. U izradu izmjena Zakona o zaštiti od buke krenulo se sa ciljem pravilne i potpune transpozicije Direktive 202/49 EZ o procjeni i upravljanju bukom okoliša, a u smislu pravilne interpretacije i definicije obveznika izrade strateških karata buke i akcijskih planova. U trenutačno važećem Zakonu o zaštiti od buke člankom 7. stavak 1. i 2. propisana je obveza izrade strateških karata buke i akcijskih planova za gradove s više od 250 000 stanovnika, glavne ceste s više od 6 milijuna prolaza vozila godišnje, glavne pruge s više od 60 000 prolaza vlakova godišnje i glavne zračne luke s više od 50 000 operacija odnosno zrakoplovnih operacija godišnje. Navedene obveze su transponirale članak 7. stavak 1. Direktive. Ministarstvo zdravlja je tijekom izrade propisa tumačilo direktivu na način da obveza koja je vrijedila za prvi krug mapiranja, dakle za 2007. godinu, vrijedi i za drugi krug odnosno za 2012. godinu jer direktiva nigdje eksplicitno ne navodi da se obveza mapiranja za 2012. godinu odnosi se na kriterije za naseljena područja iznad 100 000 stanovnika, glavne ceste s više od 3 milijuna prolazaka vozila godišnje, glavne pruge s više od 30 000 vozila prolazaka godišnje i za glavne zračne luke s više od 50 000 zrakoplovnih operacija godišnje. Tijekom izrade trenutačno važećih izmjena i dopuna Ministarstvo zdravlja je u više navrata tražilo tumačenje odredbi članka 7. stavka 1. i 2. od strane Europske komisije radi pravilne transpozicije. Međutim, u trenutku stupanja na snagu izmjena i dopuna navedenog zakona dobili smo tumačenje Europske komisije kako navedeni kriteriji iz važećeg zakona za obveznike vrijedi samo za prvi implementacijski krug direktive, odnosno za prvi krug mapiranja koja je završila 2007. godine. Isto tumačenje navodi kako za implementacijski korak, odnosno za drugi krug mapiranja i sve sljedeće vrijedi obveza izvještavanja za sljedeće obveznike: naseljena područja s više od 100 000 stanovnika, glavne ceste s više od 3 milijuna prolazaka vozila godišnje, glavne pruge s više od 30 000 prolazaka godišnje i za glavne zračne luke s više od 50000 zrakoplovnih operacija godišnje. Takva obveza propisana je člankom 7. stavkom 2. u svezi s člankom 3. točkama K, N, O i P. Dakle, u trenutku stupanja na snagu trenutačno važećih izmjena i dopuna zakona kriteriji za obveznike izrade strateških karata buke i akcijskih planova su pogrešno postavljeni, a samim time i obveza dostavljanja izrađenih strateških karata buke i akcijskih planova Republike Hrvatske Europskoj komisiji dovedena u pitanje s obzirom na točnost podataka koji se trebaju dostaviti Komisiji. Pravilna transpozicija Direktive 2002/49EZ o procjeni i upravljanju bukom okoliša je važna iz razloga što je direktiva i zakon koji ju transponira za Republiku Hrvatsku kao zemlju članicu propisuje obveze dostave izrađenih strateških karata buke i akcijskih planova u točno zadanim rokovima svakih pet godina. Kako je Republika Hrvatska postala punopravna članica EU tijekom sredine drugog kruga … [[Govornik se ne razumije.]] samim tim je postala obveznica dostave podataka u rokovima koji vrijede za drugi krug, odnosno postala je obvezna prema roku propisanim iz direktive do 18. siječnja 2014. godine poslati podatke o izrađenim akcijskim planovima za obveznike koji su propisani novim, ovim novim izmjenama i dopunama. Sukladno navedenom u iznimnom je interesu da se Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti od buke u što skorijem roku izglasa i stupi na snagu kako Republika Hrvatska ne bi riskirala pokretanjem restriktivnih mjera zbog neizvršavanja obveza propisanim direktivom i zbog pogrešne transpozicije europskog zakonodavstva. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvo po klubovima. U ime kluba Hrvatskih laburista - stranke rada govorit će poštovani Zlatko Tušak. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabra, poštovani zamjeniče ministra, kolegice i kolege zastupnici. Pa jedna dilema koja me na neki način potakla zašto sam se javio u ime kluba Hrvatskih laburista – stranke rada za ovu raspravu je da smo mi o ovom zakonu imali raspravu u 4 mjesecu. U 4 mjesecu smo, razlog je bio usklađivanje zakonodavstva sa EU i mijenjali smo zakon po hitnom postupku. I vidi sad, odredbe koje smo tada promijenili u zakonu sada ih ponovo vraćamo na ono što smo usklađivali sa zakonodavstvom EU. Pa sad ja više stvarno nisam pametan što to na kraju znači? Kako ova Vlada na kraju radi. Mi dobivamo ponekad zakone, prođu prvo, drugo čitanje, rasprave i onda Vlada poslije toga 10 amandmana dade na taj isti prijedlog zakona koji je uputila. U ovom slučaju radi se čisto o tehničkim promjenama koje su se desile na način da se vraćamo na nešto što je bilo prije i nešto što smo mijenjali ovaj zakon. Zato suludo je uopće govoriti o zakonu jer tada je bila diskusija, govorimo o buci. Buka je svakodnevni stresogeni faktor i on utječe na čovjeka i čovjekove sposobnosti ali sve više buke je ovdje na Markovom trgu. I danas je bila buka i sve više je buke. Znači, sve više je nezadovoljstvo. Mislim da bi bilo već konačno i odgovorno i pametno da se uozbiljimo, da počnemo o nekim zakonima ozbiljno razgovarati, da se uvažavaju određeni argumenti. Jer koliko se sjećam i u tadašnjim raspravama bilo je upozoravano na određene promjene koje su se desile u naseljenom području gdje se sa 250000, sa 100000 povećavalo naseljena mjesta na 250000 stanovnika, a i ovaj dio prolaza je bio duplo manji nego što se predlagalo u povećanju tog zakona. Jasno kad o buci govorimo buka je ozbiljan problem. Po nekim podacima koje ima, a pogotovo kada je u pitanju grad Zagreb postoje i određena istraživanja gdje se govori da negdje od 16 do 20 godina mladi pokazuju zabrinjavajuće rezultate prvenstveno što se ne čuvaju buke, a koja je rezultat disko klubova, glasno slušanje glazbe, petarde, rakete i da ne kažem što drugo iako se direktno ovaj dio zakona ne odnosi o tome, nego on govori o strateškim kartama i akcijskim planovima koji se trebaju napraviti jer karta buke je sastavni dio informacijskog sustava zaštite okoliša u Republici Hrvatskoj i predstavlja stručnu podlogu za izradu prostornih planova. Ali ako o buci nećemo voditi računa, onda sve više ćemo imati onih na koje i utječu određene posljedice vezano izazvane sa bukom. Buka je jako i opasna kod onih ljudi koji rade i stalno su izloženi određenim značajno iznadprosječnim decibelima buke i jasno da sve to ukazuje na vezano njihovo oštećenje sluha. Ali ima i neke druge popratne reflekse koji u dijelu tih ljudi i izazivaju, a to je onaj drugi dio koji je razdražljivost i određene druge zdravstvene probleme. Neću dalje više o samom zakonu jer prvenstveno sam htio u ime kluba Hrvatskih laburista – Stranke rada skrenuti na neozbiljnost i na neodgovornost ovakvog predlaganja zakona smatrajući da je ovaj dio tehničko usklađivanje računajući sa time da i može se ponekad pogriješiti i napraviti greška, ali mislim da ima već i previše ovakvih grešaka koje se dešavaju i unutar toga upozorenje da nezadovoljstvo među građanima sve više raste i sve više će biti ovdje buke na Markovom trgu ako se ne opamete neki koji itekako trebaju voditi brigu o ovim građanima. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo prijavljenu repliku kolegice Mirele Holy.
S obzirom kolega da ste spomenuli temu koja nije neposredno u ovom prijedlogu o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti od buke ja ću iskoristiti tu priliku i nadovezati se na vas i upozoriti da postoji jedna dosta velika nelogičnost u važećem Zakonu o buci. Naime, jako često mi se obraćaju građani i građanke koji žive u neposrednoj blizini različitih postrojenja koje proizvode jako veliku buku i na to se često žale Sanitarnoj inspekciji. Sanitarna inspekcija izađe na teren i onda što se događa? Događa se to da se naručuje ovlaštenog laboratorija da provede mjerenje te buke, međutim to se događa u točno terminima koje ustvari dogovori onaj koji naručuje to istraživanje, a to je najčešće vlasnik tog postrojenja. I naravno da vlasnik tog postrojenja onda prilagođava razinu svoje buke u svojim radnim procesima tijekom onih zakonski propisanih kriterija. I ništa se po tom pitanju ne događa, građani se i dalje bune. I zbog toga smatram da bi u principu takve tvrtke trebala naručivati država da provede o trošak naravno investitora i da se u takve preglede ide u razdobljima kada ne očekuju da se dođe tamo i da se onda doista mjere stvarni pokazatelji buke u nekom prostoru i vidi se da li su građani u pravu kada se bune ili nisu u pravu. Ovako doista ne postoji nikakav niti minimum kriterija da se utvrdi činjenično stanje, a doista ima jako veliki broj ovakvih slučajeva. Neki evo i u okolici Zagreba. Postavljala sam i zastupnička pitanja u vezi tog problema pa evo ga apeliram na Ministarstvo zdravlja da razmotri izmjenu zakona i u tom dijelu.
Na ovu repliku odgovara Zlatko Tušak, izvolite.
Hvala. Kolega Holy [[Upadica: Kolega?!]] Kolegice Holy oprostite! Htio sam prvo reći kolega potpredsjedniče pa sam ovaj zabunio se. Izvinjavam se. Potpuno se slažem sa vama, buka pojedinih postrojenja itekako utječe na ljude koji žive u blizini i jasno da je to problem. A znajući u kakvom tempu života živimo to i ostavlja značajne posljedice tim ljudima, a to je pitanje i razdražljivosti i neke druge simptome koje ljudi imaju koji su stalno izloženi buci. A ne daj Bože da tamo gdje stanuje je velika buka, a i na radnom mjestu da imaju veliku buku onda možemo nekim ljudima itekako razmišljati u kakvoj situaciji se nalaze. I potpuno se sa vama slažem da bi država i nadležno ministarstvo trebalo itekako voditi i o tome računa i za ta jedna određena područja gdje i postoje te veće izražene buke iznad dozvoljenih granica ili negdje u visini granica poduzimati i određene mjere da bi došlo do smanjivanja buke na tom području. Još jedanput isprika moja.
Nastavljamo raspravu po klubovima. U ime kluba HDZ-a govorit će poštovani kolega Dujomir Marasović.
Štovani gospodine dopredsjedniče, gospodine zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Ovdje je dakle ispred nas prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o zaštiti od buke s konačnim prijedlogom. Nema se tu što puno govoriti, ja neću iskoristiti čitavo svoje zakonom i Poslovnikom u Saboru dopušteno vrijeme. O ovome je bilo riječ kao što reče kolega u 6. mjesecu i sad je stvar dovedena na realne naše okvire, znači gradovi koji su prije bili spomenuti da bi trebali donijeti karte buke od 250 tisuća stanovnika sad smo se prilagodili na normalnu, za hrvatske uvjete realnu brojku 100 tisuća stanovnika jer jedino Zagreb ima 250 tisuća i više. Bilo je protok automobila na jednoj cesti da se treba donijeti karta za zaštitu od buke, na jednoj cesti gdje prolazi 6 milijuna vozila godišnje. Takvih cesta mi nemamo. Sad je to dovedeno na 3 milijuna. Pa vlakova da prolazi nekim tračnicama 60 itd., itd. da vam sad ne nabrajam te podatke. Prilagodili smo se našim realnim okolnostima i podržavamo također činjenicu da će kontrolu svega ovoga na neki način moći vršiti i komunalni redari. To su dvije točke i mislim da to treba podržati i HDZ će ovo podržati. Ono što bih htio nadodati u dvije, tri rečenice možda malo da vas nasmijem jednom situacijom, a druga je bilo ozbiljnija. U 6. mjesecu kad je vođena rasprava čitao sam fonogram kolege iz HDSSB-a su naveli primjer da im se žale građani na Trgu bana Jelačića da gdje je dopušteno 40 decibela da se svira glazba od 300 decibela. Ja ću vam kazati primjer gdje sam ja osobno bio uključen. Na Šolti malo jedno mjesto Stomorska, dvije bake jednoj 80 drguoj 85 godina imaju 20 kokoši i jedno 5,6 pivaca i ti pivci normalno rade svoj posao pivaju i ljudi su uložili po 100 tisuća eura kredita su uzeli, obnovit kuće, došli stranci pobjegli, došli drugi, bježe i drugi, došla agencija odustaje. Propala sezona, propada druga sezona. Meni su se obratili kao saborskom zastupniku, 10 puta sam išao u općinu na Šolti nisam uspio riješiti i ova im sezona praktički propada. Znači život je dinamičan, život je lijep, raznolik, raznovrstan. Nećemo mi riješiti sve te probleme ali ono što bi gospodine zamjeniče ministra vama stavio na dušu i mislim da bi vi to mogli i htjeli smatram da to svi želimo a i moramo riješiti. Ono što je kolega također prethodno dotaknuo, pitanje decibela i jačine buke u disko klubovima. Vi bi kao ministarstvo i mi kao Sabor bi zaista trebali reć, u disko klubovima se smije toliko i toliko, i trebamo onda postavit jednog komunalnog redara ili inspektora sa aparatom i ako je više zatvaramo ga. Mi znamo da i na svadbama ne možemo ni jest a kamoli razgovarat od buke, ali svadba je jedanput godišnje, ali omladina ide i to koja, sva omladina, koliko, svaku večer, znači omladina je svaku večer u disko klubu i uistinu sam siguran 100% da kod jednog izvjesnog broja tih adolescenata i omladine starije da ostaju i trajne posljedice u vidu ovih i onih posljedica, da ih sad ne nabrajam, smatram da bi tu moglo biti efikasniji i da bi vi tu mogli postavit i postupit na ovaj način da jednostavno naši, ti vlasnici disko kluba shvate da mogu, moraju tako i tako. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo prijavljene dvije replike, prvo Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Marasović, obzirom da ste iz ovog kraja ne znamo o kojim se pivcima radi, jer ovim iz Vrgorca ili nekim drugim pivcima. Drugo što sam htio reći u svezi vaše rasprave što se tiče buke i sami znate, i spominjali ste ove disko klubove pa i caffe barove itd. gdje je zaista evo ja ne znam dal sam star čovjek kao i vi ili niste ali kako reće ovdje uhvati te nervoza kad budeš pola sata tamo, tako da buka kao zdravstveni problem u neku ruku ili pripada ovome ministarstvu i ove materijal od Ministarstva zdravlja, zaista ponekad predstavlja problem pa i u slučaju pivaca i kokoši,jel?
Dobro, ja se samo nadam da ovi pivci nisu iz Kukuriku koalicije. A sad ćemo čuti repliku Domagoja Hajdukovića.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa zaista mora da su bili jako glasni ako su turiste rastjerali. Međutim, kolega ja sam se htio osvrnut na nešto drugo, a to je na tragu onoga što je rekla kolegica Holy dakle zakon kao zakon sam nije sam problematičan, već po meni je problematična provedba. Dakle, imali smo čitav niz slučajeva gdje stanarine mogu danima i noćima spavati, odmarati se upravo zbog diskoteka koje postoje u podrumima i suterenima nekih kuća koje nisu ni građene sa namjerom a kamoli sa izolacijom da bi tako nešto se nalazilo u suteranu. Pa imate slučaj gdje od vibracija, dakle od glasne glazbe cijela zgrada podrhtava. I tu nakon što inspekcija izlazi na teren, konstantno se ne utvrđuju dovoljni razlozi da se ta diskoteka zatvori ili barem da ih se prisili da naprave bolji izolaciju. To je problem a za sam zakon kao takav je kao što ste vi primijetili zapravo samo usklađivanje sa postojećim starim.
Na repliku odgovora Dujomir Marosović.
Štovani kolega, ja sam zato stavio na dušu zamjeniku, ministru i ministarstvu pitanje koje nam se stavlja kao problem u ljetnim mjesecima, u turističkim mjestima, to je vječna dinamika, vječno hrvanje ovoga i onoga i teško da ćemo uvesti red al disko klubovi su naša jedna konstanta, naša jedna činjenica i mi tu možemo ući unutra kad hoćemo i na način na koji odredimo. I ne mogu pobjeć, nema tu, ako to hoćemo uredit a ja bih želio da se uredi i ja bih postupio tu i zaista neću reć drastično ali ozbiljno, kontinuirano i došao bi to u red ako bi država htjela tome stati na kraj.
Nastavljamo raspravu po klubovima. U ime kluba SDP-a govorit će poštovana kolegica Romana Jerković.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvaženi zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Klub SDP-a će glasati za prijedlog zakona. Ovim izmjenama i dopunama dopunjujemo Zakon o zaštiti od buke radi usklađenja s Direktivom EU i smatramo da se radi o poboljšanju u odnosu na postojeće zakonsko rješenje. Izmjene se odnose na izradu strateških karata buke što nije novost. Naime i u postojećem zakonu postoji potreba, odnosno obveza izrade karata buke i akcijskih planova ali ono što se mijenja jest što će se ubuduće i karte i planovi i morati raditi i za manja područja od sada i za naseljena područja s više od 100 stanovnika umjesto 250 koliko je bilo do sada. Druga izmjena tiče se ovlasti komunalnih redara što također pozdravljamo. Istina ovaj zakon mijenjali smo u travnju ove godine kada je kontrola u objektima registriranim za obavljanje ugostiteljske djelatnosti i kontrola buke koja nastaje povodom održavanja javnih skupova i organiziranih nekakvih skupova zabavne sportske prirode na otvorenom prepuštena lokalnoj samoupravi. Dakle kontrolu buke su tako prestali provoditi djelatnici inspektorata a ona je prešla u nadležnost komunalnih redara tj. općina i gradova. Dakle, ovim prijedlogom dopunjuju se odredbe koje se odnose na ovlasti komunalnih redara u provođenju nadzora nad odlukom predstavničkih tijela jedinica lokalne samouprave odnosno ovlasti za pokretanje prekršajnog postupka. I držimo da je zakonski prijedlog dobar te će ga Klub SDP-a podržati. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ostaje nam još čuti stajališta Kluba HDSSB-a i Boru Grubišića.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, evo danas je, odnosno sada je malo lakša tema a i iz mog faha. Pa sa gospodinom zamjenikom ministra možemo se usuglasiti i suglasiti sa ovim zakonskim prijedlogom. Osim što u ovom, ne da osim, nego ajde vidim da će prema članku 2. kaže da se uređuju ovlasti komunalnog redara u provođenju nadzora nad odlukama predstavničkih tijela jedinica lokalne samouprave i komunalni redar zapravo dobiva još jednu dužnost, još jednu ulogu dakle da utvrdi poznatim metodama, propisanim metodama dakle visinu buke u decibelima i da postupa sukladno zakonskim propisima. Jučer smo imali raspravu dakle tri su bila zakona zajedno u paketu, dakle o gradnji, prostornom uređenju i građevinskoj inspekciji. Naglašavam ovo zadnje, potonje, građevinsku inspekciju gdje je rečeno da će taj dio uz građevinske inspektore vršiti i komunalni redari. E sada ako natovarimo i buku komunalnim redarima i sve ono što do sada obavljaju ja ne znam, komunalni redari će se pretvoriti zaista u ono nešto najvrjednije što jedan bilo koji grad ili sredina ima. Tako da ti redari koji danas hajde možda su poluzaposleni, imaju dosta da kažem kako narod kaže u Zagrebu lufta u svome radnom vremenu s obzirom na nove zakone, evo jučer ovaj o graditeljstvu, o građevinskoj inspekciji pa onda danas o buci možda će doći još koji zakon koji se propisati da komunalni redari obavljaju i te poslove. Što se tiče samog zakona on je odredio da se karte i akcijski planovi, dakle strateške karte buke i akcijski planovi provode u naseljima koja su veća, imaju više od 100 tisuća stanovnika, zatim u zračnim lukama koje imaju preko 50 tisuća operacija uzlijetanja, slijetanja. Zatim za glavne ceste sa više od 3 milijuna prolaza vozila godišnje i za glavne željezničke pruge sa više od 30 tisuća prolaza vlakova godišnje. Evo primjera da dezavuiram one koji misle da neće biti takvih cesta ili pak željezničkih pruga sa više od 30 tisuća iako smo mi smanjili mrežu željezničkih pruga ali ovi glavni koridori koji su ostali i opstali i koji opstaju recimo državna cesta D423 u Slavonskom Brodu svaki dan na toj cesti 16 tisuća, 16 do 20 tisuća vozila čeka na brklji u Osječkoj ulici. Računajte 356 dana puta 16 tisuća vozila, to dakle prelazi ovaj broj koji je ovdje određen 3 milijuna vozila godišnje. Prema tome, evo već i u Slavonskom Brodu koji je grad koji ima manje od 100 tisuća stanovnika ima cesta koje će biti tako frekventne da će bit potrebno izraditi i stratešku kartu buke a i akcijski plan zaštite od buke. U ovom konačnom prijedlogu ovoga zakona su propisane i do kada najkasnije dakle treba uraditi stratešku kartu buke i te akcijske planove i dostaviti ih Europi uz napomenu da se da kažem revizija strateških karata buke i akcijskih planova vrši svakih 5 godina što je za Klub HDSSB-a sve skupa prihvatljivo i biti ćemo za kod glasovanja o Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti od buke. Hvala lijepo.
Za repliku se javlja poštovani kolega Silvano Hrelja.
Poštovani kolega Grubišić, ja vam se moram predstaviti, pred jedno 15 godina sam položio ispit o mjerenju buke onda kada nije bilo svih ovih digitalnih aparata koji su mogli raditi praktički, biti u funkciji stvaranja karte bude. I moram vam reći da komunalni redari će biti potpuno neupotrjebljivi u tom slučaju osim ako im se sutra kao kiborzima u pužnicu ne ugradi jedan takav mikroinstrument da mogu relevantno odlučivati gdje ima buke ili gdje nama buke. Sama buka možda pripada ovom ministarstvu iz razloga što je to velika štetnost i ozbiljan sociozdravstveni problem. Ali jedan dio ove problematike točno što se tiče karata buke pripada više zaštiti okoliša i ovom drugom dijelu. Jer znate, štetne su ijedna buka na radnom mjestu ali štetna je i komunalna buka zbog svoje monotonije zbog jednog tihog djelovanja na ljuski organizam. Jedino što ne možemo, doista ne možemo ništa napraviti na problem gubljenja sluha naše omladine jer oni po svom izboru idu u disco klubove a doista ne znam da li bi otišli kada bi tamo bio jedan znak da moraju otići u disco klub sa zaštitnim slušalicama. Prema tome mislim da to ne bi išlo iako smatram da tu postoji, da je to stvarno sociozdravstveni problem i da postoji ovdje velik gubitak radnih sposobnosti zbog štetnog djelovanja buke. Hvala lijepa.
Na repliku odgovara Boro Grubišić.
Kolega Hrelja, drago mi je da ste ovako replicirali. Naime, prije nekoliko dana sam proveo jedan sat u takvom diskoklubu gdje se svirala u istom ritmu stalno techno glazba, ali toliko žestoko i toliko bučno da se meni nakon jednog sata provedenog u takvom ambijentu počelo povraćati, a pošto sam izišao van onda sam osjetio, što je zanimljivo a to valjda kažem evo po prvi puta sam štrepio, kako se kaže, drhtao, ne znam od čega ali vjerujem da je to od te buke i 3-4 sata se nisam uspio smiriti zaista od toga. I dobro da ste ovako iznijeli slikovito, a ja još slikovitije ovaj problem. A što se tiče komunalnih redara, ja sam o njima govorio jer evo zadajemo im nove zadaće i stvarno oni će biti ono cakum-pakum i morat ćemo zaposliti nove najvjerojatnije. Tako da mjeriti buku, gledati koje građevine nisu zakonito napravljene, gdje je auto parkiran na travnjak ili nije, jedan kotač je, jedan nije pa da plati pola kazne i ne znam ni ja šta sve ne bude sa komunalnim našim redarima. Hvala lijepo.
Rasprava o tekstu zakona je zaključena sada. Glasat ćemo kad se steknu uvjeti. Zahvaljujem se zamjeniku Cesariku. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o zaštiti od buke, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 543. Rasprava je zaključena. Dajem na glasanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Tko je protiv? Ima li suzdržanih. Rezultat. Prihvatili smo jednoglasno i ovaj zakon sa 102 glasa za.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Dakle pred nama je Protokol o pitanjima od važnosti za irski narod u pogledu ugovora iz Lisabona kojeg predlažemo potvrditi u Saboru. Radi se dakle o Protokolu koji je trebao stupiti na snagu 1.7.2013. godine, prije ulaska dakle Hrvatske u Europsku uniju no nije stupio na snagu i sad ga Hrvatska kao država članica mora ratificirati. Nije stupio na snagu jer četiri države Europske unije ga nisu do tada ratificirale. To su Belgija, Bugarska, Češka i Italija. Svi znamo da je Lisabonski ugovor odbijen u prvom pokušaju referenduma u Irskoj 2008. godine, tek je 2009. godine prošao. U međuvremenu je niz pravno obvezujućih jamstava dano Irskoj, prvenstveno u pogledu Povelje EU o temeljnim pravima i Ugovoru o području slobode, sigurnosti i pravde. To su pitanja koja se odnose na opseg i primjenjivost zaštite prava na život i zaštite obitelji, zaštite prava u pogledu obrazovanja zajamčenih Ustavom Irske, pitanja izvršavanja nadležnosti Europske unije u odnosu na poreze, pitanja vojne neutralnosti Irske te određena pitanja vezana uz sigurnost i obranu. Kako se čitav proces ratifikacije u drugim državama članicama ne bi morao ponavljati zbog neuspjelog prvog referenduma u Irskoj donesena je odluka, Europsko vijeće je donijelo odluku 18. lipnja 2009. godine da će se ova jamstva uvrstiti u idući pravni akt koji se donosi na toj razini, a to je ili novi ugovor ili ugovor o pristupanju iduće države članice što je trebala biti Hrvatska. Vi znate da mi nismo bili baš sretni sa takvim rješenjem te da smo dobivali protiv toga što je i prihvaćeno tako da su države članice odlučile da se protokol neće potpisati, a potom ratificirati kao dio našeg pristupnog ugovora nego kao odvojeni dokument. Nacrt protokola je usvojilo Europsko vijeće u travnju te su ga potpisale sve države članice 2012. u lipnju. On je sad pred nama za usvajanje, odnosno ratificiranje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem zamjeniče. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a govorit će poštovani kolega Davor Božinović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine zamjeniče ministra. Mislim da je ovo jedan važan zakon, ne u smislu rasprave o tome hoćemo li ga poduprijeti ili ne, međutim radi se o jednoj prilici da se još jednom iskoristi europsko zakonodavstvo kako bismo održali ono obećanje koje smo dali građanima Republike Hrvatske, a to je da ćemo koristit i nastavit kampanju odnosno proces informiranja o pitanjima koja su važna za Europsku uniju. Ja znam da posebne kampanje trebaju i novaca i vremena, ali upravo kad dođe ovakav zakon mislim da je dobro da se o njemu progovori jer ovo koliko god bi se učinilo na prvi pogled da je tipski međunarodni ugovor ja mislim da nije, iz nekoliko razloga. Prvo, on nam daje uvid u kompleksnost europske politike i europska prava što je itekako i potrebno i moguće razjasniti jer mi smo sad subjekt tog procesa. U tom kontekstu ja bih imao pitanje i predlagatelju. Naime, ovaj ugovor je, odnosno protokol i odredbe koje su dio ovog protokola se prilažu ugovoru o Europskoj uniji i ugovoru o funkcioniranju Europske unije. On je bio i sastavni dio našeg pristupnog ugovora temeljem odluke Europskog vijeća što je gospodin zamjenik ministrice ovdje prethodno objasnio. Međutim, u obrazloženju koje je došlo iz Vlade ustavna osnova za donošenje ovog zakona je nađena u članku 140. stavku 1. što je točno. Međutim, ugovor, konačni ugovor o potvrđivanju ugovora o pristupanju Republike Hrvatske EU ustavna osnova je bila 140. točka 1. i 140. točka 2. tako da mislim da je Odbor za zakonodavstvo raspravljao. Ne znam jesu li uočili tu činjenicu, ali imat ćemo situaciju da smo temeljni ugovor usvojili dvotrećinskom većinom, a anex, jer ovdje se radi o anexu Ugovoru o EU nije navedena dvotrećinska većina kao uvjet. Naravno mislim da oko toga nema nekih razlika među nama, odnosno razlika u odnosu na intenciju predlagatelja. Ali mislim da je to potrebno razjasniti prije nego što dođe na glasovanje u Sabor. Naime, upravo je Irski slučaj pokazao koliko su za EU važna pitanja i za države članice, koliko su važna pitanja koja se tiču građana i koliko je moguće da ukoliko se neka pitanja previde ili im se ne pristupi sa dužnom pozornošću koliko mogu izaći iz da tako kažem područja koje političke elite kontroliraju. Naime, kontekst ovoga što se dogodio u Irskoj nije nešto naročito kompliciran. Da je dakle 2008. godine Irska se suočava kao i ostatak Europe sa velikom krizom, raste nezadovoljstvo i u tom trenutku vladajuće elite ne pokazuju dovoljno razumijevanja i ne osluškuju bilo naroda već jednostavno pristupaju tom procesu referenduma koji je kao što je zamjenik ministrice već kazao u prvom pokušaju propao. Zašto to kažem? U tom trenutku su se ubacili mnogi igrači koji su zapravo htjeli ovaj proces usvajanja, ratificiranja Lisabonskog ugovora na neki način ili otežati ili ga onemogućiti poput nekih milijardera, biznismena, tu se spominje … [[Govornik se ne razumije.]] jedan od najbogatijih Iraca. Na kraju se ispostavilo da cijela kampanja izgleda više, je služila nekim korporativnim interesima krupnog kapitala koji je dolazio izvan granica Irske, pa izvan granica EU. Drugo, pravno se pokazalo da je EU jedan fleksibilan mehanizam koji u određenim trenucima zna kako može zaštiti i interese Unije i interese države članice kad se i jedne i druge suoče sa specifičnim izazovima. Treba imati u vidu da je to moguće upravo zato što Unija razvija svojevrstan model ustavno-pravnog pluralizma i usudio bih se reći na ovom primjeru se pokazuje da jedan racionalan pristup politici i pravu postaje moguć onda kad se zna cilj koji se želi postići. Ali kad se spoznaju granice do kojih je pojedina zajednica u datom trenutku objektivno sposobna ili spremna ići. Upravo takav racionalan pristup zaslužan je za nešto što je nekad izgledalo nemoguće, a to je da funkcionira interesna zajednica sad već 28 država članica što je postala praksa bez presedana u povijesti. Također rekao bih koliko god u EU bili bijesni na taj neuspjeh prvog irskog referenduma nikome nije palo na pamet podcijeniti i omalovažiti činjenicu da je irski narod glasovao kako je glasovao, a da je jedini odgovor na to bio adresirati njegovu zabrinutost čak i putem protokola koji kao što vidimo postaje sastavnim dijelom Ugovora o EU. Dakle, uz činjenicu da Lisabonski ugovor propisuje po prvi puta ulogu nacionalnih parlamenata u europskom regulatornom postupku i ovakvi primjeri čine sastavni dio onoga što kod nas profesor Rodin zove konstitucionalizacijom nacionalnih regulatornih postupaka. Slučaj Irske odnosi se na nacionalne zakonske i ustavne mehanizme kojima se regulatorni postupci koji se odvijaju na europskoj razini podvrgavaju posebnim nacionalnim zahtjevima koji utječu na njihovo donošenje. Takva rješenja možda umanjuju učinkovitost i brzinu odlučivanja, ali u korist veće demokratičnosti postupka odlučivanja. Jer problem deficita, demokratskog deficita Unije već na ovom primjeru se očituje kao nastojanje, marginalizacije predviđenog jačanja uloge Europskog parlamenta kroz korištenje uloge nacionalnih parlamenata, ali i instituta neposredne demokracije. O modalitetu europske prakse izravne demokracije govorili smo i prošli tjedan kad smo usvojili Zakon o provedbi Direktive o europskoj građanskoj inicijativi. Recimo tu je Slovenija otišla i korak dalje uvođenjem instituta naknadnog zakonodavnog referenduma kojim je moguće osporiti bilo koji zakon bez obzira provodi li se možda njime neke prethodno preuzete europske obveze. U ovu skupinu, dakle ubrajaju se izuzeća koja su neke države članice uspjele ishoditi blokirajući postupak ratifikacije bilo da se radi o slučaju Velike Britanije i Poljske koje su se izuzele od primjene Povelje temeljnih prava EU. Drugim riječima da temeljem povelje neće se moći pokretati tužbe pred sudovima u Velikoj Britaniji i Poljskoj što kao što vidimo praksa Europskog suda ipak donekle ne slijedi odnosno mijenja. Tu je Velika Britanija i Irska, takozvano opt-aut ili izuzeće od policijske i sudske suradnje u kaznenim stvarima uključujući i ranija izuzeća od politike, imigracije i azila. Zatim Irska to su ova dodatna jamstva koja imamo ovdje, a to su dakle imunitet od odredbi Lisabonskog ugovora koji se odnose na oporezivanje i jamstvo irske neutralnosti, nedodirljivost nacionalnih ustavnih odredbi o pravu na život nerođenih, zatim o obrazovanju i obitelji gdje država prepoznaje obitelj kao prirodnu i temeljnu jedinicu društva koja prethodi i nadređena je svom pozitivnom pravu. Dakle, Povelja EU ne može imati utjecaj na ovu odredbu kao i na druge odredbe o kojima se ovdje govorilo. Ja naravno nemam namjeru otvarat razgovor o ovim rješenjima jer to nije naša tema ali smatram da je važno da znamo sadržaj odredbi kojih je svega nekoliko. Dobra praksa parlamentarna je da se uvijek u prijedlogu zakona daju svi potrebni elementi iz kojih saborski zastupnici mogu ostvariti kvalitetniji uvid u ono što se nalazi u tom zakonu. Dakle, mi ovdje imamo navođenje članaka, nekoliko članaka, irskog Ustava ali ne i sadržaj. Dakle, iz irskog primjera vidimo da ne postoje pitanja koje jedno civilizirano društvo ne može raspraviti uvažavajući argumente svake od strana. Činjenica da se Irska nakon krize ponovno vraća na put oporavka i ponovno je među uspješnijim ekonomijama, gospodarstvima EU samo potvrđuje ovo stajalište kao i činjenicu da je EU zapravo riznica ideja i u njenom radu nema niti isključivosti niti nametanja stavova. Meni bi osobno bilo zanimljivo porazgovarati i o odnosu članka 3. ovog protokola i članka 42. točke 7. Ugovora o EU koji se odnosi na vojnu neutralnost odnosno na odnos između klauzule uzajamne pomoći koja je predviđena Ugovorom o EU, a koja je na tragu NATO-vog veoma dobro poznatog članka 5. odnosno odnosa između članka 5. Washingtonskog sporazuma i članka 42. točka 7. Ugovora o EU pogotovo s aspekta države kao što je Hrvatska koja je članica obje integracije. U svakom slučaju ovo je zakon koji ćemo podržati, a mislim da je korisno da smo se na njemu malo i zadržali. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Imamo prijavljene 2 replike. Prvo Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Božinović dobro ste rekli iako niste komentirali sadržaj dakle onih različitosti između Irske i onog što piše u Lisabonskom ugovoru. Ali ovako, piše da je protokol pitanje od važnosti za irski narod u pogledu Ugovora iz Lisabona sastavljen u Bruxellesu 13. lipnja 2012. te je bio otvoren za potpisivanje 30. lipnja 2012. Evo Hrvatska je s obzirom da je postala nova članica u mogućnosti da i ona potvrdi zapravo taj sporazum, odnosno ugovor. I sad u nabrajanju onoga što je to značajno za irski narod a što se donekle razlikuje od onoga što je primjenjivo u EU to je zaštita prava na život i kaže ovako zaštita obitelji, zaštita prava u pogledu obrazovanja, zatim neutralnost, određena pitanja vezana za sigurnost i obranu, dakle pitanje vojne neutralnosti i još nekoliko prava. S obzirom da poznajemo Irsku i ona je u svijetu poznata kao jedna od ajde po postotku stanovnika najkatoličkija zemlja, a iako je Belgija najkatoličkija jel' po onome, s obzirom da poznajemo i našu hvala Bogu zemlju vidite kako je ovo dobar primjer kako jedna država, mala država sa 4,5 milijuna stanovnika poput Hrvatske može u razgovoru i dogovoru sa EU postići ono što želi. I evo Hrvatska je na tragu toga da i ona potpiše ovaj sporazum. Kažem, ovo je dobar primjer kako se brane svoji interesi, kako se brane interesi svoga naroda. Hvala lijepo.
Na repliku odgovara Davor Božinović.
Kolega Grubišiću pa ja namjerno nisam, iako sam kazao nešto više o tim odredbama nego što smo dobili, jer u tekstu smo dobili samo koji su to članci Ustava Irske, ja sam neke odredbe onako svojom slobodom citirao, ali namjerno nisam želio otvarati ta pitanja jer to su pitanja koja se vezuju za Irsku i to je nešto o čemu mi ovdje i ne očekuje se da raspravljamo u sadržajnom smislu. Međutim, naglasio sam da upravo u jednom i tu možda možemo imati poveznicu sa situacijom odnosno sa nama u Hrvatskoj da u jednoj civiliziranoj atmosferi gdje se civilizirano iznose argumenti po bilo kom pitanju pa i po ovim pitanjima kao što je to bio slučaj u Irskoj i kao što se i EU i Europska komisija u ime EU uključila u ovaj proces se u jednoj smirenoj civiliziranoj atmosferi može naći izlaz iz svakog pitanja. To je bila moja intencija i zato mi se čini da je bilo važno o ovome nešto više reći jer kao što sam kazao na početku, ne radi se o tipskom međunarodnom ugovoru, ovo je aneks ugovora o EU, aneks ugovora odnosno dodatak ugovora o Hrvatskom pristupanju EU i zato mislim da o tome treba reć nešto više osim onih uobičajenih birokratskih fraza.
Na repliku se odlučuje i Ante Babić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Božinoviću, govoreći o zakonu o potvrđivanju protokola od pitanjima od važnosti za Irski narod rekli ste da se radi o jednom tipkom međunarodnom ugovoru ali ste između ostaloga spomenuli zapravo nakon Irskog referenduma nikome nije palo na pamet podcijeniti volju naroda i rezultate referenduma a ja koliko se sjećam na našem zadnjem nedjeljnom referendumu isto tako poslala se jasna poruka ovoj Vladi, al ne samo ovoj Vladi nego i svim budućim vladama da se sa temeljnim ljudskim vrijednostima, da se one zapravo moraju poštivati da se ta volja naroda mora poštivati. Zar mislite da ih vi da ih ne trebamo poštivati ili kao što Vlada čini a ja ne razumijem zbog čega omalovažavati, to svakako nije dobar i kao što vi kažete civilizirani put o kojem se ovdje radi. Hvala.
Zaključujem raspravu. O tekstu zakona glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Zahvaljujem zamjeniku ministrice. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju protokola o pitanjima od važnosti za Irski narod u pogledu ugovora iz Lisabona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 525. Rasprava je zaključena. Dajem na glasanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Ovaj smo zakon prihvatili jednoglasno, sa 101 glasom za.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Ovim izmjenama i dopunama zakona predlaže se na jednak način kao i za radnike u radnom odnosu omogućiti osiguranje za slučaj nezaposlenosti i osobama koje obavljaju samostalnu djelatnost. Osobama koje obavljaju samostalnu djelatnost omogućit će se stjecanje prava na novčanu naknadu za vrijeme nezaposlenosti pod uvjetima da je to, da je do prestanka obavljanja te djelatnosti došlo zbog opravdanih razloga. Trajanje prava na novčanu naknadu utvrdit će se ovisno o ukupnom vremenu provedenom u sustavu osiguranja za slučaj nezaposlenosti a visina naknade prema osnovici za plaćanje doprinosa za obvezna osiguranja. Osim toga, ovim izmjenama i dopunama zakona će se izvršiti usklađivanje sa zakonom o rodiljnim i roditeljskim potporama, Zakonom o radu i Zakonom o poticanju zapošljavanja. Preciznije će se definirati pojam nezaposlene osobe, preusmjeriti tržište rada zavoda za okvire priprema za zapošljavanje forme prema sadržaju na način da se pruža kvalitetna individualna usluga poslodavcima i nezaposlenim osobama. Ukinut je institut produženja prava na novčanu naknadu, precizno se utvrđuje iznos novčane pomoći koja se isplaćuje nezaposlenoj osobi za vrijeme obrazovanja te će utvrditi okolnosti koje mogu dovesti do obustave odnosno prestanka prava na novčanu pomoć za vrijeme obrazovanja. Utvrdit će se i okolnosti koje mogu dovesti do obustave odnosno prestanka prava na novčanu pomoć za vrijeme stručnog osposobljavanja za rad bez zasnivanja radnog odnosa utvrdit će se i pravo na novčanu pomoć za stalne sezonce umjesto dosadašnjeg prava na tzv. trajnu novčanu naknadu a koje je to pravo prestalo zbog zasnivanja radnog odnosa. U odnosu na prijedlog prije koji je bio u prvom čitanju u Hrvatskom saboru konačni prijedlog zakona razlikuje se u sljedećem. Radi horizontalnog usklađivanja s izmjenama i dopunama Zakona o ustrojstvu i djelokrugu ministarstava i drugih središnjih tijela državne uprave koje su u postupku donošenja riječi državnih inspektora zamjenjuje se riječima tijelo državne nadležno za inspekciju rada. Isto tako izvršeno je usklađivanje sa zakonom o obveznom zdravstvenom osiguranju na način da se u cijeli tekst konačnog prijedloga zakona riječ bolovanje zamjenjuje riječima privremena nesposobnost za rad. Budući da se u postupku donošenja novih Zakona o obrtu i Zakona o mirovinskom osiguranju te izmjene i dopune Zakona o porezu na dohodak valjalo je izvršiti usklađenja pojedinih odredaba konačnog prijedloga zakona i to u odnosu na novi Zakon o obrtu usklađene su odredbe konačnog prijedloga zakona na način da se navedenim odredbama konačnog prijedloga zakona propisuje nova okolnost obavljanja domaće radinosti ili sporednog zanimanja koje utječe na status nezaposlene osobe odnosno prestanak vođenja iste u evidenciji zavoda kao i prestanak prava i iste na novčanu naknadu odnosno novčanu pomoć za vrijeme obrazovanja i stručnog osposobljavanja za rad bez zasnivanja radnog odnosa. Domaća radinost ili sporedno zanimanje uređuje se bitno drugačije novim Zakonom o obrtu tako da se kroz ovaj oblik mogu obavljati sve obrtničke djelatnosti bez posebnih uvjeta. Osnovna razlika proizlazi iz ograničenja primitka domaće radinosti ili sporednog zanimanja do iznosa od 10 bruto prosječnih mjesečnih plaća u prethodnoj kalendarskoj godini. U odnosu na novi Zakon o mirovinskom osiguranju pojam invalidske mirovine zbog profesionalne nesposobnosti za rad zamjenjuje se pojmom invalidska mirovina zbog djelomičnog gubitka radne sposobnosti. A pojam invalidska mirovina zbog opće nesposobnosti za rad, pojam invalidske mirovine zbog potpunog gubitka radne sposobnosti. Kako se novim Zakonom o mirovinskom osiguranju predlaže da će se korisnicima invalidske mirovine zbog profesionalne nesposobnosti za rad koji to pravo ostvari do stupanja na snagu ovog Zakona o mirovinskom osiguranju osigurati i ta prava u istom opsegu. Dok će se korisnicima invalidske mirovine zbog opće nesposobnosti za rad provesti to pravo u istoj svoti na starosnu mirovinu. Valjalo je u konačnom prijedlogu zakona na odgovarajući način predvidjeti ova rješenja. Također kako je novim Zakonom o mirovinskom osiguranju predviđeno da je obveza osigurana osoba upravitelj zadruge ako nije osiguran po drugoj osnovi valjalo je utvrditi da ista treba biti osigurana i za slučaj nezaposlenosti te na odgovarajući način uvažiti status upravitelja zadruge u pogledu njegova statusa nezaposlene osobe. Prestanak vođena u evidenciji zavoda kao i prestanak prava na novčanu naknadu, odnosno novčanu pomoć za vrijeme obrazovanja i stručnog osposobljavanja za rad bez zasnivanja radnog odnosa odnosno prestanka prava na novčanu pomoć za vrijeme produženog mirovinskog osiguranja na temelju ugovora o radu na određeno vrijeme za stalne sezonske poslove. U odnosu na izmjene i dopune Zakona o porezu na dohodak usklađene su odredbe konačnog prijedloga zakona kojim se uređuje mjesečni primitak koji utječe na status nezaposlene osobe, prestanak vođenja u evidenciji zavoda. Obustavom novčane pomoći za vrijeme obrazovanja i stručnog osposobljavanja za rad bez zasnivanja radnog odnosa, prestanak prava na novčanu pomoć osobama osiguranima na produženo mirovinsko osiguranje na temelju ugovora o radu na određeno vrijeme za stalne sezonske poslove na način da se riječi "dohodak kod druge samostalne djelatnosti" zamijeni riječima "drugi dohodak". Uvažavajući primjedbu Ministarstva pravosuđa izvršena je korekcija i odredbi članka 30. konačnog prijedloga zakona kojim se dodaje novi članak 40.a na način da se u stavku 4. toga članka riječ "izvršnog" zamjenjuje "pravomoćnog". Predlagatelj je tijekom izrade konačnog prijedloga zakona uočio nedostatak odredbe kojom se uređuje statut nezaposlene osobe jer istim nisu predviđeni izvršni direktori trgovačkog društva već samo predstavnici i članovi uprave trgovačkih društava pa je sukladno zakonu o trgovačkim društvima valjalo na odgovarajući način predvidjeti mogućnosti monističkog i dualističkog načina upravljanja u trgovačkom društvu. Podaci na temelju kojih su planirana sredstva za provedbu zakona. Za provođenje ovoga zakona sredstva za financiranje djelatnosti zapošljavanja osiguravaju se od doprinosa za zapošljavanja kojeg za osiguranje u slučaju nezaposlenosti po stopi od 1,70% uplaćuju poslodavci na plaće radnika. Ali i od doprinosa osobe koje obavljaju samostalnu djelatnost a koja će postati obveznici obračunavanja i uplate tog doprinosa nakon stupanja na snagu ovoga zakona. Prema podacima Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje tijelom 2012. godine s osnovice osiguranja obrtnika izvršeno je 12 tisuća odjava a sa osnove osiguranja poljoprivrednika izvršeno je 29 odjava. A s osnove osiguranja samostalne profesionalne djelatnosti izvršeno je sada 17 tisuća 366 odjava. Prema naredbi ministra nadležnost za financije o iznosima osnovice za obračun doprinosa za obvezna osiguranja za 2013. osnovica za obračun doprinosa za obvezna osiguranja za obrtnike, iznose 5113 kuna a za slobodna zanimanja 8 tisuća 633. Za ostale samostalne djelatnosti je 5113 kuna a za djelatnosti poljoprivrednih šumarstva 4326 kuna. Ako se dovede u korelaciju broj odjava sa mirovinskog osiguranja tijekom 2012. godine osobe koje su obavljale samostalnu djelatnost i iznos osnovica za obračun doprinosa za obvezna osiguranja prema navedenoj naredbi te stopa doprinosa za zapošljavanje od 1,70% očekuje se godišnji prihod proračuna u iznosu od 106 milijuna 303 tisuće i 351 kuna. Valja naglasiti da se pravo na novčanu naknadu stječe pod uvjetom da osoba ima najmanje 9 mjeseci rada u posljednja 24 mjeseca za koja je obračunat i uplaćen doprinos za zapošljavanje. Stoga bi osobe koje su prestale obavljati samostalnu djelatnost mogle ostvariti pravo na novčanu naknadu na temelju ovog zakona tek nakon što budu 9 mjeseci u 2014. godini osigurane za slučaj nezaposlenosti. Ovim izmjenama i dopunama zakona predviđa se pravo na novčanu pomoć osiguranika produženog mirovinskog osiguranja na temelju ugovora o radu na određeno vrijeme za stalne sezonske poslove. Pa se prema procjeni Hrvatskog zavoda za zapošljavanje a sukladno podacima Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje o broju osoba osiguranih na produženo mirovinsko osiguranje procjenjuje da bi trošak po osnovi novčane pomoći za tisuću osiguranika u 2014. i 2015. iznosio oko 11 milijuna 192 tisuće i 925 kuna po godini. Međutim, valja istaknuti da stvarnog troška na godišnjoj razini po osnovi novčane pomoći za osiguranike produženog mirovinskog osiguranja na temelju ugovora o radu na određeno vrijeme za stalne sezonske poslove neće biti s obzirom da su te osobe do sada za vrijeme produženog mirovinskog osiguranja bile u evidenciji nezaposlenih osoba i ostvarile pravo na novčanu naknadu za vrijeme nezaposlenosti. Prema analizama angažiranje stalnih sezonskih radnika bilo je uglavnom u turizmu te su radi visine plaća ostvarivali pravo na novčanu naknadu u maksimalnom iznosu od 3834 kune za prva tri mjeseca, odnosno 1917 u preostalo vrijeme trajanja prava. Trošak za novčane naknade sezonskih radnika bit će zamijenjen troškom prava na novčanu pomoć stalnog sezonskog radnika i za 1000 stalnih sezonaca iznosit će oko 11,5 milijuna kuna godišnje, koliko bi iznosio i trošak za novčanu naknadu. Stoga vam predlažem da raspravite Nacrt konačnog prijedloga zakona i da ga prihvatite. Hvala lijepo.
Zahvaljujem zamjeniku Štubelju. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvo po klubovima. U ime kluba SDP-a govorit će poštovana kolegica Ivana Posavec Krivec.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Zamjeniče ministra sa suradnicom, kolegice i kolege. Klub SDP-a daje punu podršku Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti. Tu nedvosmislenu potporu iskazali smo i u prvom čitanju i sukladno Poslovniku smatram danas nepotrebnim govoriti o svemu onome što se samim inicijalnim prijedlogom dogodilo na ovom zakonu pa ću se zadržati samo na onim stvarima koje se mijenjaju između dva čitanja. Ali svakako želim ovdje reći da u ime kluba SDP-a dajemo i podršku Vladi da se ukoliko je to moguće prvenstveno zaustavi, a u konačnici onda i okrene trend porasta broja nezaposlenih, ali istovremeno stvore gospodarski preduvjeti za nova ulaganja i nova radna mjesta. Svjesni smo da sve one reformske postupke u prvoj fazi koje provodimo izazivaju povećanje broja nezaposlenosti ali smo jednako tako svjesni da će se uz gospodarsko ozdravljenje u drugoj fazi uz kvalitetne programe i sredstva iz Europske unije koja nam stoje na raspolaganju od 2014. godine zasigurno ovaj trend i okrenuti. U uvodnom izlaganju predstavnik predlagatelja obrazložio je razlike između konačnog prijedloga zakona u odnosu na prijedlog zakona koji smo imali u prvom čitanju. Pri tome možemo spomenuti da je istaknuto da se novine odnose isključivo na horizontalno usklađenje ovog zakona sa zakonskim izmjenama niza propisa koji su u postupku donošenja. Tako smo i mi ovdje u ovom Visokom domu raspravljali o Zakonu o obrtu, Zakonu o mirovinskom osiguranju, Zakonu o ustroju i djelokrugu ministarstva i drugih središnjih tijela državne uprave i Zakonu o porezu na dohodak. Obzirom da se upravo sve ove izmjene koje se događaju između dva čitanja odnose na usklađenje svih ovih zakona kojima je klub SDP-a dao podršku dajemo jasno podršku i ovome zakonu i nadamo se kako će upravo na temelju svih onih mjera koje Vlada poduzima i za koje se zalaže i HZZ se dogoditi kvalitetne promjene za sve osobe koje su nezaposlene, kako će se upravo ovim zakonom u posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti vratiti određena doza optimizma u hrvatsko društvo i upravo na tim temeljima klub SDP-a daje podršku donošenju ovog zakona.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a govorit će poštovana kolegica Ivanka Roksandić.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Zamjeniče ministra sa suradnikom, kolegice i kolege. Evo zaista u ovo vrijeme u kojem živimo i kad imamo nezaposlenih preko 354 000, a svakim danom sve više tvrtki odlazi u stečaj i danas smo o jednom takvom zakonu raspravljali pa broj nezaposlenih još brže raste, nalaže nam posebnu brigu za nezaposlene i podržavanje svakog pomaka na smanjivanju te brojke. Prije nešto više od mjesec dana razgovarali smo o ovom zakonu i tada je bilo 340 000 nezaposlenih, danas evo sada poslijepodne je 355 344. Za očekivati je kad ovaj zakon stupi na snagu 1. siječnja da će biti oko 370 000 nezaposlenih ako se ovaj tempo dalje nastavi. Stoga je poticanje samozapošljavanja i otvaranja bar jednog radnog mjesta od velikog značaja. Podržavamo izmjene i dopune ovog zakona koji predlaže da se na jednak način kao i za radnike u radnom odnosu omogući za slučaj nezaposlenosti prava i osobama koje obavljaju samostalnu djelatnost. to znači pružanje svima onim hrabrim ljudima koji odluče otići u poduzetničke vode da se osiguraju od navedenog rizika. Danas ni nezaposleni nerado rade kod privatnika, a kamoli da žele biti sami privatnici. Tako već Ministarstvo gospodarstva i poduzetništva i obrta gotovo uvijek zbog nedostatka financijskih sredstava smanjuje te subvencije, pa čak i u poljoprivredi, možemo očekivati da će svakim danom sve više osoba biti na Zavodu za zapošljavanje. Samo prvih 6 mjeseci ove godine broj vlasnika obrta smanjio se za oko 1000. U ovo doba prošle godine bilo je 85 000 obrta, a ove godine u lipnju negdje 84 000. Međutim, osobe koje obavljaju samostalnu djelatnost postat će i obveznici plaćanja doprinosa za zapošljavanje. Zakonom su uređeni odnosi posredovanja pri zapošljavanju, profesionalnog usmjeravanja, obrazovanja u cilju povećanja zapošljavanja radne snage, osiguranje za slučaj nezaposlenosti, aktivno djelovanje na tržištu rada u cilju promicanja prostorne i profesionalne pokretljivosti radne snage te novog zapošljavanja i samozapošljavanja, izvori sredstava za djelatnost HZZ-a te ustroj, upravljanje i obavljanje djelatnosti zavoda. Prema predloženim izmjenama u članku 10. zavodu se proširuju ovlasti time što se i ostali tražitelji zaposlenja koji se ne smatraju nezaposlenim osobama mogu prijaviti radi savjetovanja i informiranja s ciljem razvoja upravljanja karijerom i posredovanjem. Međutim, prema današnjem broju nezaposlenih osoba postavlja se pitanje kakvu uistinu pomoć pružaju zaposlenici zavoda, odnosno koliko su oni u ovom trenutku kvalificirani za savjetovanje i informiranje s ciljem razvoja upravljanja karijerom. I zato je potpuno besmisleno, zaista mislimo širiti ovlasti zavoda, iako smo suočeni s ogromnim problemima hrvatskog gospodarstva svakodnevnim gubitkom radnih mjesta u realnom sektoru. Nadalje, ovim predloženim izmjenama ukida se institut redovnog mjesečnog javljanja zavodu. Ono što je dobro u ovom zakonu je izjednačavanje prava nezaposlenih obrtnika s ostalim nezaposlenim osobama na Hrvatskom zavodu za zapošljavanje što posebno ističemo. Ovaj zakon se u drugom čitanju samo uskladio kao što je predlagatelj u uvodu rekao sa onim zakonima koje smo mi sada donosili izmjene i dopune u ovom periodu između dva ili prije toga čitanja. Zakonom o obrtu, Zakonom o mirovinskom osiguranju, Zakonom o ustrojstvu i djelokrugu ministarstva i drugih središnjih tijela državne uprave i Zakonom o porezu na dohodak, a prvi prijedlog i sa zakonom onaj koji smo već raspravili u prvom čitanju i o rodiljnim i roditeljskim potporama, Zakonom o radu i Zakonom o poticanju zapošljavanja. Ovim zakonom između ostalog u osnovicu za utvrđivanje visine novčane naknade više neće ulaziti uz naknadu plaće ostvarene po posebnim propisima. Sada više ni novčane potpore poput jednokratne novčane potpore za novorođeno dijete. Dobro je što se ovim zakonom predviđa pravo na novčanu naknadu nezaposlene osobe koja je sporazumno prekinula radni odnos zbog kolektivnog zbrinjavanja viška radnika. Ono što mislimo da ne bi trebalo mijenjati je što se prava nezaposlene osobe ukidaju svima onima koji su članovi zadruge isto kao i osobama koje imaju registrirano trgovačko društvo. Ovim zakonom osobe koje su članovi zadruge bez obzira na njihovu ulogu ne smatraju se po ovom zakonu nezaposlenim osobama. Ono što je sigurno najbitnije da su preporuke EU usmjerene na poticanje aktivnih mjera, a ne pasivnih mjera. Kako je sve više mladih koji jedino mogu raditi putem Programa stručnog osposobljavanja trebalo bi obavezno osigurati bar nešto veće iznose novčane pomoći. Stoga predlažemo da se ta novčana pomoć ne utvrđuje u visini neoporezivog iznosa stipendije, tj. 1600 kuna koliko sada mladom čovjeku koji odluči na takav način se zaposliti daje se mjesečno, nego da se to uskladi barem sa onim koji je iznos minimalne plaće. Dakle, negdje neto oko 2360 kuna. I svi ti programi koji potiču zapošljavanje i smanjuju brojke nezaposlenih su hvale vrijedni. Međutim, jako je velik i širok spektar tih programa, a još šarolikije su potpore koje dobiju poslodavci. Ovakav način znatno komplicira postupak, daje puno posla poslodavcima i onima koji odobravaju programe, a opet mnoge kategorije nezaposlenih zaobilazi. Kao da nezaposleni nije jednako nezaposlen i stoga bi trebalo da svaki od njih koji želi raditi dobije pomoć po istim uvjetima i što prije, a ne kao što sada tek čekaju i dosta dugo čekaju ti mladi ljudi koji se odluče tako zaposliti, a u posljednje vrijeme njih je sve više koji se tako odlučuju i jedini način im je to zapošljavanja za 1600 kuna. Dakle, oni čekaju čak mjesecima da dobiju odluku o mogućnosti zapošljavanja. Zatim ovim programima zaboravljeni su oni nešto stariji od 25, tj. 29 godina pa osim što poslodavac bira sve mlađe i država im jasno govori da su stari za veću pomoć u zapošljavanju. No, PAK programi koji omogućuju mladima da koji rade na osposobljavanju da ostanu još 12 mjeseci uz punu plaću s tim da mu zavod isplaćuje 50% kod malog ili velikog poslodavca zaobišao je one koji su još više oštećeni, a to su oni koji na isti način rade u jedinicama lokalne samouprave. Sve su to problemi koje treba što prije riješiti, jer time nisu toliko oštećeni poslodavci već upravo ti naši nezaposleni sugrađani. Ono što je također i limitirajuće i nepotrebno je određivanje roka za podnošenje zahtjeva za produženje prava na novčanu naknadu od 30 dana od dana isteka utvrđenog prava. I što ako se propusti taj rok? Da li to više nije nezaposleni i da li mu ne treba naša pomoć? Naravno za ova nova prava treba osigurati sredstva i kao što je uobičajeno jedino su osobe koje obavljaju samostalnu djelatnost, te koje će ovim novim pravima koja bi bila bolja da nikad ni ne trebaju tražiti svi dobiti i nove obveze. Od tih 1,7% doprinosa za zapošljavanje očekuje se prihod u proračunu u iznosu od više od 106 milijuna kuna. Po ovoj projekciji u proračunu za 2015., a proračun smo usvojili jučer, trebalo bi osigurati još dodatnih 119 milijuna kuna. A s obzirom na situaciju kad je deficit proračuna svakim danom sve veći i kad gledamo koje postojeće rashode smanjiti upitno je hoćemo li i kako moći osigurati ova dodatna sredstva za ove namjere. Veseli to što ćemo zaista dio sredstava moći povući iz EU fondova. Ono što također nas čudi je što su ove predložene izmjene sadržane, zamjeniče ministra, kroz 54 članka, a cijeli postojeći zakon ima ukupno 79 članaka. Stoga se postavlja pitanje nije li bilo bolje opet ispočetka stvoriti novi zakon i tako mnoge stvari urediti. Moram napomenuti da smo sada pred ovo čitanje konačnog prijedloga zakona dobili opet amandman Vlade koji popravlja, zakon koji je upućen prošli tjedan u proceduru opet popravlja jer ste nešto zaboravili u onim usklađivanjima sa Zakonom o mirovinskom osiguranju. Dakle, sutra ćemo vjerojatno raspravljati kod donošenja i glasovanja o ovom zakonu i o amandmanu Vlade. Ovaj zakon rekli smo da je donesen još 2008., ali da je on doživio 2009., 2010. i sada već evo u 2012. nove dvije izmjene, pa bi bilo možda i bolje da smo krenuli ispočetka pisati novi zakon jer ponavljam imamo sad 54 članka od 79 koje mijenjamo. Činjenica da danas imamo zaista dramatično stanje na hrvatskom tržištu rada, da je sve veći broj nezaposlenih. Ono što smatramo jako važnim za ovaj prijedlog zakona jest da je trebalo napraviti analizu mjera aktivne politike zapošljavanja, zatražiti mišljenja Zavoda za zapošljavanje na terenu koji imaju iskustva sa provođenjem zakona i raspisanih programa po ovom zakonu, dakle onih poticajnih mjera, i tada bi sigurno imali možda i bolje rezultate a ne kao ove danas da kad unatoč brojnim mjerama koje zaista zavod i s kojim država pokušava razriješiti ovaj problem nezaposlenosti nezaposlenost od drugog tromjesečja ove godine kada je bila 16% evo sada u 9. mjesecu prema podacima narasla je na 19,1%. U ovom prijedlogu zakona na kraju reći ću klub HDZ-a podržava sve one odredbe koje se odnose na one male poduzetnike koji će zbog sve teže situacije u našoj zemlji biti primorani zatvoriti svoje obrte i na sve one nažalost naše sugrađane koji će morati prekinuti radni odnos sporazumno jer su postali višak u kolektivima.
Zahvaljujem. Za repliku se javila Marija Lugarić.
Poštovana kolegice samo jedna stvar vezana uz mjere aktivne politike zapošljavanja, mislim da je važno istaknuti da je ove godine mjerom obuhvaćeno čini mi se preko 48 tisuća osoba što je zapravo najveći broj na godišnjoj razini koji je uopće obuhvaćen mjerama zapošljavanja. Jedan dio ulaza, da tako kažem, u statistiku nezaposlenosti čini mi se oko 20% veći broj je u populaciji učenika i studenata koji dosada se nisu prijavljivali na Zavod za zapošljavanje jer naprosto nisu imali prilagođene mjere poticanja zapošljavanja pa oni su formalno bili nezaposleni ali se nisu prijavljivali kao nezaposleni zbog mjera. Drugo, vezano uz amandman Vlade ovdje se doista ne radi o tome da je Vlada nešto zaboravila, radi se o tome da je to dio koji je vezan uz Zakon o mirovinskom osiguranju i danas je Vlada utvrdila na svojoj sjednici tekst konačnog prijedloga u kojem je prihvatila zahtjev Sabora da se izbrišu ovi šahisti pa je onda trebalo uskladiti i s ovim. Dakle, radi se doslovce o prihvaćanju amandmana Sabora. To je, evo predsjednik odbora je ovdje, mi smo o tome diskutirali na našem odboru. Dakle, možemo mnogo puta govoriti o tom zaboravljanju ali ovdje to doista nije slučaj nego je doista stvar o usklađenju na zahtjev nas ovdje.
Nastavljamo sa raspravom. … [[Upadica se ne razumije.]] Javili ste se? Oprostite, nisam vidio. Izvolite, odgovor na repliku.
Samo kratko. Kolegice Lugarić imam i ja taj podatak, zaista u 2013. 47920 je bilo uključeno i obuhvaćeno ovim mjerama aktivne politike zapošljavanja. Ja nisam rekla da je to loše. To je dobro, samo onih 1600 kuna koje mladi ljudi dobivaju zaista nisu ajde sada smo malo to popravili jer se počeo plaćati i prijevoz nekima, morate znati da su oni bili zadovoljni što su 6 mjeseci ili godinu dana radili kroz to i stekli nekakvo radno iskustvo. Ali moram vam reći nažalost to je postala praksa. Bojim se da se ta praksa ovim mjerama koje ja nisam rekla da su loše nego dapače da su dobre ali smatramo da bi trebalo iznaći sredstva da se i ta naknada poveća. A s druge strane bojim se da i ono što se događa u nekim dijelovima da poslodavci godinu za godinu uzimaju mlade ljude i na taj način iskorištavaju kao radnu snagu sve one koji se odluče zaista zaposliti kroz jednu ovakvu aktivnu mjeru koja nije bila za to zamišljena. Ona je bila zamišljena zaista kao poticaj mladim ljudima da steknu nekakva prva radna iskustva. A ove mjere jesu zaista oko 48 tisuća mladih ljudi.
U ime kluba Hrvatskih laburista – Stranke rada govorit će Zlatko Tušak. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani zamjeniče ministra sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Evo u ovo mračno večernje vrijeme razgovaramo o jednoj dosta mračnoj temi, a to je pitanje nezaposlenosti i prava onih koji su se našli na Zavodu za zapošljavanje. Ima dio odredbe u Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o posredovanju pri zapošljavanju koje Hrvatskim laburistima su prihvatljive, a to je ono pitanje obrtnici koji će u slučaju da će biti primorani zatvoriti svoj obrt temeljem uvođenja plaćanja obaveza za nezaposlene i ostvariti dio naknade na Zavodu za zapošljavanje. Što mislimo da je dobro rješenje. Dobro je i da se zakon uskladio sa pojedinim odredbama ostalih zakona, ali postoje dvije odredbe u zakonu koje Hrvatskim laburistima – Stranke rada nisu prihvatljive a o čemu ću malo kasnije reći riječi. Prvo bih htio naznačiti ove crne brojke koje jesu. Već je danas bilo govora o tome da brojka 355 tisuća nezaposlenih koja trenutno se nalazi na Zavodu za zapošljavanje i između prvog i drugog čitanja ovog zakona 15 tisuća novih radnika se našlo na Zavodu za zapošljavanje. 15 tisuća onih koji su ostali bez svojeg radnog mjesta i koji pitanje kada će ponovno moći i biti u prilici da nađu novo zaposlenje. 64 tisuće nezaposlenih je korisnika koji prima naknadu za vrijeme nezaposlenosti a 164 tisuće nezaposlenih je dugotrajno je nezaposlenih i 70 tisuća mladih imamo do 24 godine. Sa prvim deset mjeseci ove godine 120 tisuća nezaposlenih je brisano sa evidencije. To je onih koji se nisu zaposlili, to je onih koje ne znamo gdje su završili vezano za brisanje statistike zavoda za zapošljavanje. To je brojka od 12 tisuća mjesečno. Ovu brojku kada sam rekao 64 tisuće korisnika koji primaju naknadu za nezaposlene je vrlo bitna zbog ovoga dalje što ću reći a to je pitanje članka 34.koji ukida članak 44 a i ne znam koliko je kolegica Roksandić shvatila odredbu, ovdje se radi da pravo koje su imale nezaposlene osobe u roku 30 dana da podnesu zahtjev, mogli su još koristiti pravo od mjesec do četiri mjeseca za naknadu za nezaposlene. To su jednostavno briše iz ovog zakona i oni gube to pravo na zavodu za zapošljavanje. U nekoliko navrata sam i sa ministrom razgovarao oko toga, on me pokušavao uvjeravati da će oni svi ostvariti pravo preko centra za socijalnu skrb i u tom zakonu je ta mogućnost data ali u zakonu ostvarivanje nakade i socijalne ove pomoći postoji određeni kriterij. A to je pitanje ako netko ima imovinu veću, ako nije tu veću imovinu prodao, ako ima auto ne može dobiti naknadu u centru za socijalnu skrb. Ovdje svi i da ne kažem svi i ovih 64 tisuće nezaposlenih kojima bi isteklo to primanje imali su pravo bez određenih kriterija da podnesu zahtjev i da ostvare daljnju naknadu od mjesec do 4 mjeseca. Kolika brojka i koliko će njih moći u centru za socijalnu skrb ostvariti svoja prava, ja mislim da vrlo malo. I to je opet onaj potez Vlade da već ovima koji su se našli u vrlo teškoj situaciji gdje nema novog zapošljavanja, gdje se ne može doći do radnog mjesta, kad im istekne ova nkanada, tu naknadu vrlo mali broj će moći ostvariti preko centra za socijalni rad. I zato je to i razlog da sam podnesao amandman znajući već unaprijed da ga Vlada neće prihvatiti jer će vjerojatno biti ono obrazloženje da su tamo na onom drugu mjestu planirana sredstva a ovdje ta sredstava nisu ali ja i nadalje govorim u ime onih koji će izgubiti tu naknadu a imali bi je da je ta odredba ostala u zakonu kao što je do sada bila. I ponovo se ponavlja onaj dio da oni koji su u najtežoj situaciji da im se uskraćuju određena prava umjesto da im se pomogne kako bi lakše prebrodili tu situaciju i eventualno ako bi im se ukazala nekakva nova šansa da dođu do nekakvog novog zaposlenja i ostvare određena primanja. Drugo što Hrvatski laburisti ne podržavaju i na šta smo isto dali svoj amandman jer u zakonu stoji da član zadruge ne može se voditi kao nezaposlena osoba. Sad postavljam pitanje svima nama što je to član zadruge? Obrazloženje je dato da je zadruga pravna osoba i da po toj osnovi članovi zadruge pošto se ne može odrediti koliko postotka oni sudjeluju u vlasništvu zadruge nijedan ne može ostvariti to pravo da se vodi kao nezaposlena osoba. Članovi zadruge i zadruge znademo da zadruga prema Zakonu o zadrugama može stjecati dobit ali ima i zadruga koje obavljaju djelatnost u cilju udovoljavanja potrebe svojih članova bez namjere stjecanja dobiti. To su socijalne, potrošačke, stambene zadruge ili nekakve zadruge lokalne jedinice. Svim tim članovima koji neće ostvariti nikakva primanja po toj osnovi uskraćujemo pravo da se vode kao nezaposlene osobe. Druga činjenica, kad govorimo o zadrugama, da bi se zadruga osnovala prema zakonu mora imati najmanje sedam članova. U zakonu stoji da je njihova članarina za sve članove jednaka i njihov ulog je potpuno jednak. Ako 100% podijelimo sa 7 to je negdje 15%. A u Zakonu o pravima onih koji se mogu prijaviti i voditi u evidenciji nezaposlenih stoji da mogu biti nezaposlene oni koji imaju 25% udjela u pojedinim tvrtkama. I sada oni mogu imati udjele, ne moraju ostvarite ove dobiti, tvrtka može biti u vrijednosti 10 milijuna, njihova vrijednost u toj tvrtci imaju 2 i pol milijuna. Ako nemaju posao oni će moći biti na zavodu za zapošljavanje, a članovi zadruge neće moći ostvariti to pravo. Računajući sa time da u Hrvatskoj imamo negdje oko tisuću i 300 zadruga i da negdje zadruge imaju 20 tisuća svojih članova sa ovime u potpuno nepovoljniju situaciju stavljamo članove zadruge s čime mislim da jednim djelom kršimo i njihova ustavna prava da nisu svi jednaki pred Ustavom jer kao što sam rekao ovima koji imaju 25% udjela u vlasništvu oni će se moći voditi kao nezaposlene a članovi neće moći. Što je to, zašto su oni izgubili to pravo? Pa ja pretpostavljam da vjerovatno razlog aha, evo to nam je prilika da smanjimo opet u evidenciji zbog statističkih podataka pa od ovih 20 tisuća ako je nekoliko tisuća njih prijavljeno na zavod za zapošljavanje, evo jednim potezom ih vrlo lako možemo brisati neovisno o tome da li oni ostvaruju ikakvu dobit ili ne ostvaruju ništa od toga. I sa druge strane može biti i situacija da član zadruge radi u nekoj drugoj tvrtci i ta tvrtka završi u stečaju, on mora prestati biti član zadruge zato da bi mogao ostvariti svoja prava na zavodu za zapošljavanje. A sa druge strane propagiramo i govorimo o zadrugarstvu na način da bi trebali poticati i udruživanje i razvijati ovaj dio područja a dio tih članova koji bi trebali biti dio te zadruge i razvijati zadrugarstvo u Hrvatskoj dovodimo u potpuno jednu nezavidnu situaciju. To su na neki način razlozi i činjenice ako se ne uvaže ovi amandmani Hrvatski laburisti neće moći podržati ovaj zakon prvenstveno jer se radi o dvije kategorije ljudi koji se dovode u nepovoljniji položaj jedinim zakonom koji mislim da je u svakom slučaju nepravedan pogotovo u ovom dijelu kada govorimo o članovima zadruge a i u onom dijelu onih koji neće moći ostvariti produženu naknadu u centru za socijalnu skrb. I ako se ne prihvate ti amandmani Hrvatski laburisti neće podržati ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Preostaje nam još čuti stajališta Kluba HSU-a i Silvana Hrelju.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče ministra sa suradnicom. Ja ću biti kratak ali želim se osvrnuti na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti iz razloga što je namjera Hrvatske stranke umirovljenika podržati u svakom slučaju ovaj Konačni prijedlog zakona. Iako ne mogu reći da smo sretni sa svim mogućim rješenjima. Ali nije ni za očekivati jer na ovom području je gotovo nemoguće naći idealno rješenje jer se ove praktički iz mjeseca iz mjesec mijenjaju, mijenjaju situacije, na neki način i stvaraju se nove mjere i novi poticaji za zapošljavanje. I ja sam siguran da ćemo do 6 mjeseca 2014. opet dobiti izmjene i dopune zakona jer moguće da se i neke mjere ne pokažu da su dovoljno učinkovite odnosno ciljane ali i zbog samog uvođenja novih mjera a i novih prava. Dakle, ovo će sigurno biti materija koja će biti u budućnosti vrlo promjenjiva jer za rješavanje ovog gorućeg hrvatskog problema borbe protiv nezaposlenosti morati ćemo se svi malo žešće angažirati. I oprostite ali ja ne mislim da to država može sama riješiti na razini države. Ja mislim da smo i do sada imali poprilično fulanih projekata i na lokalnoj razini i kada bi se to bilo usmjerilo ka poticajima, ka zapošljavanju i stvaranju neke nove vrijednosti da bi vjerojatno bolje stajali nego što danas stojimo sa vrlo teškim brojkama i rezultatom nezaposlenosti. Prema tome, želim reći da je ovo naša trajna obaveza, ne želim pri tome skidati sa Vlade odgovornost, ona će uvijek biti odgovorna ali vjerujem nije samo ona odgovorna za ovu situaciju. Ja bih volio vidjeti sutra našu Hrvatsku kao recimo socijalnu državu Dansku iako je kraljevina gdje postoji odredba u zakonu da nitko ne smije biti nezaposlen u trajanju više od 6 mjeseci godišnje. Jer ukoliko imamo dugotrajnu nezaposlenost tada imamo gubitak radnih sposobnosti, imamo gubitak ljudskog potencijala, gube se vještine, izlazi se iz trendova, ne slijedi se tehnološki napredak i problemi postaju sve žešći. Može se dio toga kompenzirati kontinuiranim učenjem i stvaranjem pretpostavki da se može ovladati novim vještinama i novim znanjima, međutim, tu smo dosta kao narod inertni i baš ne zaliječimo se previše, to je kritika i nama samima ali i svima onima koji jesu u tom statusu da treba ići sa više energije i pozitivizma na rješavanje ovih problema. I na kraju, Hrvatska stranka umirovljenika će jednim tzv. "joj" amandmanom na članak 55.b intervenirati na ovaj zakon. Predložili smo taj amandman jer vjerojatno omaškom u članku 55.b u točci 11. ostala riječ "joj" govori se o vrstama mirovine i onda kada se spominje obiteljska mirovina onda kaže obiteljska mirovina joj se isplaćuje. Na neki način znamo da ima puno više žene u odnosu na muškarce u obiteljskoj mirovini jer žive duže ali ne može se implicirati da se obiteljska mirovina isplaćuje samo osobama, odnosno isključivo ženama. Nadam se da ćete ovaj amandman prihvatiti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu o zakonu. Glasati ćemo kada se steknu uvjeti. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti, drugo čitanje, PZ br. 487, rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo i zastupnik Zlatko Tušak. Molim zamjenika ministra rada i mirovinskog sustava gospodina Božidara Štubelja da dođe za govornicu.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovane zastupnice i zastupnici.
Amandman Odbora za zakonodavstvo odnosno amandmani. Amandman 1 na članak 5.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. Amandman 2 na članak 49.
Vlada prihvaća.
Zamjeniče što ste rekli, da prihvaća? … [[Upadica se ne razumije.]] U mikrofon govorite.
Rekao sam da amandmane Odbora za zakonodavstvo Vlada prihvaća.
Ovako, ovo su amandmani Odbora za zakonodavstvo. … [[Upadica se ne razumije.]] Dobro, postaju sastavni dio zakona. Amandmani zastupnika Zlatka Tušaka. Amandman 1 na članak 8.
Vlada ne može prihvatiti.
Obrazloženje.
Navedenom odredbom ne uređuje se na novi način status članova zadruga kao nezaposlene osobe, već se na izričit način precizira važeća odredba zakona kojom je propisano da se ne može smatrati nezaposlenom osobom osoba koja ima registrirano trgovačko društvo ili drugu pravnu osobu, odnosno ima više od 25% udjela u trgovačkom društvu ili drugoj pravnoj osobi. Prema tome, kako je zadruga pravna osoba i do sada se članovi zadruge na temelju važećeg zakona nisu mogli smatrati nezaposlenim osobama. Na taj način postiže se jednako postupanje u odnosu na osobu koja ima registrirano trgovačko društvo i osobu koja je osnovala zadrugu i tako postala član zadruge, odnosno koja je pristupila zadruzi i to bez obzira na činjenicu ostvarivanja prihoda u trgovačkom društvu odnosno u zadruzi.
Podnositelj amandmana zastupnik Zlatko Tušak.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Ne mogu prihvatiti ovo obrazloženje, prvenstveno jer se radi o 20 000 članova zadruge koji su ovim zakonom stavljeni u nepovoljniji položaj na osnovu onih koji imaju udjela u trgovačkim društvima jer oni mogu do 25% imati udjela i u većoj financijskoj vrijednosti trgovačkih društava i biti na Zavodu za zapošljavanje, dok članovi zadruge njih 20 000 ne mogu ostvariti to pravo, a radi se o puno manjoj vrijednosti i njihov udio u vlasništvu zadruga je puno manji od 25% jer za osnivanje neke zadruge dovoljno je 7 članova što znači da je njihov udio manji od 15% pa je na neki način kršenje njihova prava na osnovu ravnopravnosti onih koji mogu ostvarivati pravo u trgovačkim društvima da budu nezaposleni i članova zadruge. Zbog toga molim glasovanje o amandmanu.
Tko je za amandman 1 na članak 8. zastupnika Zlatka Tušaka kojeg Vlada ne prihvaća? Amandman nije dobio potrebnu većinu. Amandman 2 na članak 12. Izvolite zamjeniče.
Amandman 2 na članak 12. također Vlada ne prihvaća. Ponovo pravo na novčanu naknadu za vrijeme nezaposlenosti je pravo po osnovi osiguranja za slučaj nezaposlenosti kada nezaposlena osoba iskoristi svoje pravo na novčanu naknadu utvrđenoj po osnovi osiguranja za slučaj nezaposlenosti. Produženje toga prava predstavlja socijalno davanje koje kao takvo pripada sustavu socijalne skrbi. Stoga se predlaže pravo na novčanu naknadu na temelju prava iz radnog odnosa jer je pripadajuće pravo po osnovi radnog odnosa osoba već iskoristila. Svrha predložene odredbe usmjerena je na poticanje aktivnih mjera zapošljavanja, a ne pasivni što je u skladu sa preporukama Europske unije.
Podnositelj amandmana zastupnik Zlatko Tušak.
Hvala lijepa potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Ne mogu se složiti sa ovakvim obrazloženjem jer se radi o 64 000 nezaposlenih osoba koje se nalaze na Zavodu za zapošljavanje. Od tih 64 000 negdje oko 45 000 neće moći ostvariti pravo na produženu naknadu koji su preko godinu dana na Zavodu za zapošljavanje jer njihovo prebacivanje za ostvarivanje prava prema Zakonu o socijalnoj skrbi oni neće vezano za imovinsko stanje moći ostvariti takvo pravo i u ovoj situaciji kada je velika nezaposlenost, kad veliki broj radnika ne može doći do posla, u ovakvoj situaciji dovodi se još u nezgodniju situaciju. Zato molim glasovanje o ovom amandmanu.
Tko je za amandman broj dva zastupnika Zlatka Tušaka kojeg Vlada ne prihvaća? Amandman nije dobio potrebnu većinu. Amandman tri na članak 34. Izvolite zamjeniče.
Amandman 3. također je pravo na novčanu naknadu koja je za vrijeme nezaposlenosti po osnovi osiguranja za slučaj nezaposlenosti …
Nemojte obrazlagati amandman, samo recite da li ga prihvaćate i dajte to obrazloženje.
Dakle, pravo na novčanu naknadu za vrijeme nezaposlenosti je pravo na osnovu osiguranja za slučaj nezaposlenih i kao takovo ne pripada u ovaj dio pomoći.
Podnositelj amandmana Zlatko Tušak.
Iz istog razloga molim glasovanje o amandmanu.
Tko je za amandman broj 4. na članak 42. zastupnika Tušaka kojeg Vlada ne prihvaća? Amandman nije dobio potrebnu većinu. I amandman broj 5. istog podnositelja. Izvolite.
Također Vlada ne prihvaća iz obrazloženja koje smo dali već usmeno i drugi amandman.
Podnositelj Zlatko Tušak.
Iz istog razloga molim glasovanje o amandmanu.
Tko je za amandman broj 5. na članak 43. Zlatka Tušaka kojeg Vlada ne prihvaća? Nije dobio potrebnu većinu. Zahvaljujem zamjeniče. Napominjem da je Vlada Republike Hrvatske podnijela amandman u roku, pa je on postao sastavni dio konačnog prijedloga zakona. O njemu nećemo glasati. I napominjem da je Klub zastupnika HSU-a povukao svoj amandman. Sada dajem na glasanje Konačni prijedlog zakona. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Molim rezultat? Objavljujem da smo zakon donijeli većinom glasova 95 glasova za i 4 protiv. Raspraviti ćemo danas još jednu točku dnevnog reda. To je - Konačni prijedlog zakona o doživotnoj otpremnini, odnosno dokupu mirovine, drugo čitanje, PZ br. 266 Predlagatelj zakona je klub HSU-a. Vlada Republike Hrvatske dostavila je mišljenje. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani zastupnik Silvano Hrelja, izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Gospodine zamjeniče ministra sa suradnicom, kolegice i kolege. Čast mi je ponovno predstaviti u ovoj sabornici Zakon o doživotnoj otpremnini odnosno dokupu mirovine, ovog puta kao konačni prijedlog zakona. Vaša jednoglasna podrška donošenju ovog zakona povodom prvog čitanja nama je kao predlagaču bila snažan poticaj pri izradi ovog konačnog prijedloga zakona, kao i znak da se radi o zakonskom prijedlogu od općeprihvatljivog interesa, zakonu koji je potreban, osobito u sadašnje vrijeme recesije i svakodnevnih otpuštanja zaposlenih i vjerujemo u vašu podršku i ovim povodom. Pri sastavljanju ovog konačnog prijedloga zakona, kao i na početku ovog zakonodavnog postupka vodili smo se time da normativno uokvirimo dosadašnju provedbe dokupa mirovine s jedne strane, ali i da ponudimo takav zakon koji će ispunjavati svoju svrhu i biti razumljiv, provediv i prihvatljiv onima kojima je namijenjen, a to su poslodavci i njihovi zaposleni te da se korisnicima dokupa mirovine dugoročno osigura potpunija materijalna i socijalna sigurnost u mirovini. Prije svega smatramo potrebnim podsjetiti da svrha ovog zakona nije kako se nerijetko misli poticanje prijevremenih odlazaka u mirovinu već samo ublažavanje posljedica ranijeg umirovljenja onih s kojima bi i inače bio raskinut ugovor o radu zbog reorganizacije, restrukturiranja ili reduciranja poslovanja, pa time naravno i radne snage. To znači također da se ovim zakonom ne povećava broj umirovljenika, međutim povećava se broj zadovoljnih umirovljenika jer ih njihov poslodavac obeštećuje zbog ranijeg odlaska u mirovinu. Predloženi zakon rezultat je dobre prakse u Hrvatskoj koja traje preko 20 godina, prihvaćena je od socijalnih partnera, uključujući tu i državu te je ugrađen u mnoge kolektivne ugovore. Dokup mirovine kakav se provodi prepoznat je, definiran i normativno uređen samo u pogledu oporezivanja prihoda pojedinaca kojima je dokupljena mirovina. Radi toga već odavno su sazrili uvjeti da ga se uredi odgovarajuće i na zakonskim okvirom što se upravo radi ovim zakonskim prijedlogom. Kao što je poznato, dokup mirovine karakterističan je po sljedećem. Dokup mirovine je rezultat socijalnog dijaloga između poslodavaca i zaposlenih pri čemu teret dokupa snosi isključivo poslodavac, dakle nema nikakvih fiskalnih opterećenja odnosno nema nikakvih financijskih opterećenja za državu. U provedbi dokupa mirovine primjenjuju se istodobno načela definiranih doprinosa za uplatu premije poslodavca i definiranih davanja za određivanje svote dokupljene mirovine koja se doživotno isplaćuje. Pravni temelj dokupa mirovine je ugovor između poslodavca i trgovačkog društva koje isplaćuje dokupljenu mirovinu uz pristanak radnika. Dokupljena mirovina stječe se i izračunava pod uvjetima za mirovine iz prvog stupa mirovinskog sustava, dakle prvi stup mirovinskog osiguranja definira okvire do kojih se može ići u dokupu mirovine. Dokupljena mirovina isplaćuje se doživotno korisniku uz moguću isplatu članovima obitelji pod uvjetima za obiteljsku mirovinu iz prvog stupa mirovinskog sustava. Dokupljene mirovine usklađuju se s ekonomskim kretanjima primjenom formule usklađivanja iz prvog stupa mirovinskog sustava. Dokupljene mirovine ili doživotne otpremnine jer to je to, imaju porezni položaj dohotka od nesamostalnog rada, naime financira ih poslodavac. Konačno, dokup mirovine po svim svojim obilježjima bitno se razlikuje od mirovina iz kapitaliziranog mirovinskog sustava što jasno proizlazi iz njegove usporedbe sadržane u opremi kako prijedloga zakona koji je bio na prvom čitanju u ovom Visokom domu, tako i konačnog prijedloga zakona koji je pred vama. Na istim osnovama temelji se i ovaj konačni prijedlog zakona. Povodom prvog čitanja dostavljene su nam sljedeće primjedbe na Prijedlog zakona o doživotnoj otpremnini, odnosno dokupu mirovine. Vlada Republike Hrvatske smatrala je da u članku 4. stavku 1. treba povećati temeljni kapital društva za dokup mirovine s predloženih 5 milijuna kuna na 26,5 milijuna kuna. Također, Vlada Republike Hrvatske smatrala je predugačkim predložene rokove za usklađivanje poslovanja i sredstava tehničke pričuve društava za dokup mirovine u članku 36. Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo Hrvatskog sabora predložio je izmjenu članka 12. stavka 2. tako da članovi obitelji ostvaruju razmjerni dio dokupljene mirovine nakon smrti korisnika umjesto da mogu ostvariti razmjerni dio dokupljene mirovine kako je to bilo prije navedeno. Odbor za financije Hrvatskog sabora zatražio je uklanjanje alternative u članku 32. prema kojoj bi nadzor nad provedbom ovog zakona obavljalo Ministarstvo financija. Nezavisni hrvatski sindikati su dali primjedbu na članak 13. stavak 2. točku 2. o tome da je zaposleni obvezan poslodavcu dati pristanak na dokup mirovine smatrajući pri tome da uskratom toga pristanka sredstva predviđena za dokup mirovine pripadaju zaposlenom. Sve navedene primjedbe uzete su u obzir prigodom sastavljanja ovog konačnog prijedloga zakona pa je u članku 4. stavku 1. najnižu svotu temeljnog kapitala društva za dokup mirovine predložena svota od 10 milijuna kuna umjesto prethodnih 5. Smatramo previsokom svotom 26,5 milijuna kuna predloženu od strane Vlade Republike Hrvatske, naravno s time se i Vlada u svom mišljenju usuglasila. Naime, to je najniža svota temeljnog kapitala prema propisima Europske unije za društva za osiguranje imovine i osoba. Društva za dokup mirovine nisu društva za osiguranje imovine i osoba, već poslovni subjekti koji djeluju na tržištu rada. Također, određivanje predložene visine najnižeg temeljnog kapitala spriječila bi se tržišna utakmica za provedbu dokupa mirovine, jer se ocjenjuje da nitko neće biti spreman uložiti toliki novac za poslovanje u jednoj tržišnoj djelatnosti kao što je ova. Stoga je predlaganjem najnižeg temeljnog kapitala od 10 milijuna kuna djelomično prihvaćen ovaj prijedlog Vlade s kojim se i Vlada u mišljenju usaglasila. U članku 12. stavku 2. prihvaćen je prijedlog Odbora za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo i popravljena je formulacija tako da članovi obitelji ostvaruju razmjerni dio dokupljene mirovine nakon smrti korisnika umjesto da mogu ostvariti razmjeran dio dokupljene mirovine. U članku 13. stavku 2. povodom mišljenja Nezavisnih hrvatskih sindikata popravljena je formulacija točke 2. prema kojoj budući korisnik dokupa mirovine u postupku socijalnog sporazumijevanja sa poslodavcem mora dati pisani pristanak na isplatu dokupljene mirovine budući da je taj pristanak dio Sporazuma o prestanku ugovora o radu. Međutim, uskrata tog pristanka ne znači i isplatu radniku svote određene za dokup mirovine, jer takve odredbe nema u predloženom zakonu, pa sredstva za dokup mirovine za tog radnika tada ostaju poslodavcu, stoga taj dio mišljenja Nezavisnih hrvatskih sindikata nije bilo moguće usvojiti. U članku 32. usvojeno je mišljenje Odbora za financije Hrvatskog sabora, pa će nadzor nad provedbom predloženog zakona obavljati Hrvatska agencija za nadzor financijskih usluga. U članku 36. a povodom mišljenja Vlade Republike Hrvatske, da se ulaganje sredstava tehničke pričuve uskladi u roku od šest mjeseci do stupanja na snagu predloženog zakona predlaže se jedinstveni rok do 31. prosinca 2015. koji se smatra ipak mogućim u ovom slučaju s obzirom na nerealan i objektivno prekratak predloženi rok od 6 mjeseci. Time je prijedlog Vlade RH o rokovima za usklađenje poslovanja s novim zakonom također prihvaćen. Valja napomenuti još da je Vlada Republike Hrvatske sada nakon što smo uputili konačni prijedlog u drugo čitanje u obliku amandmana zatražila određene izmjene u konačnom prijedlogu zakona koje se odnose na poslovanje i nadzor Društva za dokup mirovine, strukturu njihove imovine koja služi za isplatu dokupljenih mirovina kao i neka pravno-tehnička poboljšanja u tekstu zakona. Moram reći da je ovaj zakon bio predmet pažnje jednog velikog broja ministarstva. Ja bih bio presretan da svaki zakon tako prođe lupu svih ministarstava i da svatko da svoj doprinos u smislu da se zakon poboljša. O ovom zakonu svoje mišljenje dali su Ministarstvo gospodarstvo, Ministarstvo financija, naravno matično Ministarstvo rada i mirovinskog sustava uz predložena mišljenja Hrvatske agencije za nadzor financijskih usluga, Ministarstvo pravosuđa, Ministarstvo uprave, Ministarstvo vanjskih poslova i Ured za zakonodavstvo Vlade Republike Hrvatske i dakle svi su to imali pod posebnom lupom što je meni drago. Uopće mi nije problem kao predlagatelju da velik broj amandmana, nego je ono, dogodilo se ono što bi se uvijek trebalo događati da svi zajedno radimo u cilju povećanja kvalitete zakona i da smo svi koncentrirani na sigurnost korisnika ovog instituta. Tekst amandmana, odnosno svih amandmana je pred vama, dobili ste ga na klupe. Ima 16 amandmana Vlade Republike Hrvatske od kojih su dva nova, ostalo su sve nomotehnička poboljšanja teksta. Imamo tri amandmana Odbora za zakonodavstvo i imamo jedan predlagatelja, odnosno kolege Željka Šempera. Praktički imamo 20 amandmana. Svih 20 amandmana predlagatelj prihvaća jer su praktički objedinili taj tekst i više nema ničeg spornog u tekstu ovog zakona. Naravno ovaj naš zadnji amandman kolege Željka Šempera je bio zbog toga da bi se tekst zakona uskladio sa amandmanima Vlade. Morali smo izbaciti jednu točku u članku 28. Dalje na kraju pozivam vas na raspravu o Konačnom prijedlogu zakona o doživotnoj otpremnini, odnosno dokupu mirovine. Želja mi je da se i kao kod prvog čitanja da date doprinos i svoju podršku ovom zakonu jer radimo, izgrađujemo jedan institut koji će biti u vremenu budućem vrlo potreban. Sve će biti manje novca i u javnim poduzećima koji su davali visoke otpremnine i svuda, a potrebe za većom socijalnom sigurnošću radnika, dugoročnom sigurnošću će biti sve veće. Lijepo je bilo dok su ljudi uzeli kratkoročno jednu visoku otpremninu. Pazite nakon toga ta otpremnina ide u neki polovni automobil i onda se svi zajedno pitamo, jer fali 300, 400, 500 kuna zbog odlaska u prijevremenu mirovinu te tzv. doživotne penalizacije. Ovaj zakon omogućuje naravno na dobrovoljnoj bazi bez prisile da se radnik opredijeli da ima kompenzaciju štete i da mu poslodavac kompenzira štetu koju će imati zbog odlaska u prijevremenu starosnu mirovinu. Dakle, okviri su definirani i ovdje definitivno nema ničeg spornog, pa kažem imam samo želju da ovaj proizvod, proizvod dobre prakse i dobrog socijalnog dijaloga u Republici Hrvatskoj što je moguće jednoznačnije podržimo. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Da li u ime odbora netko želi uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a Gordana Sobol. Izvolite kolegice.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Kao što je i predlagatelj rekao pred nama je Konačni prijedlog zakona o doživotnoj otpremnini, odnosno dokupu mirovine i odmah na početku u ime kluba SDP-a podržavamo donošenje ovog zakona. Naime, i prilikom rasprave u prvom čitanju naglasili smo naše slaganje sa donošenjem ovog zakona uz određene ograde upozorenja koja su tada bila izražena i u dostavljenom mišljenju Vlade. Sam institut dokupa mirovine je institut koji nije nepoznat u Hrvatskoj i koji egzistira već 20-ak godina od vremena kada smo napustili institut dokupa mirovinskog staža. Dokupom mirovine za one koji ne ostvaruju zakonom propisane uvjete za mirovinu omogućava se da do kraja života primaju i onaj dio mirovine koji bi primali da su ostvarili zakonom propisane uvjete. Na taj način oni koji sklope odgovarajući ugovor u konačnici nisu iznosom svojih mjesečnih primanja da tako kažemo kažnjeni zbog ranijeg umirovljenja. Sve protekle godine institut dokupa mirovine bio je prihvaćen od strane socijalnih partnera, ugrađen je i u kolektivne ugovore međutim sve te godine nije i normativno uređen. Smatra se nekom vrstom otpremnine ali koja se ne isplaćuje jednokratno već mjesečno za iznos za koji je korisnik oštećen zbog ranijeg umirovljenja ali ne svojom krivnjom. Naime, institut dokupa mirovine je model zbrinjavanja rekao je i predlagatelj koji se provodi najčešće prigodom racionalizacije broja zaposlenih u procesima restrukturiranja kada zbrinjavanje u biti obično i počne upravo s onim radnicima kojima eto fali da tako kažem nekoliko godina za mirovinu. Dakle, radi se o sporazumnom prekidu radnog odnosa sa dokupom mirovine. Danas negdje oko 4500 korisnika prima ovaj dodatak, negdje oko 250 poslodavaca odnosno poslovnih subjekata je iskoristilo ovu mogućnost ali kako sam rekla da institut nije bio zakonom reguliran i zasada se samo jedno trgovačko društvo bavi ovim institutom, odnosno ovim poslom, postojali su ili bolje rečeno postoje i stalni prijepori toga društva u odnosima sa HANFA-om koja stalno upozorava korisnike ili one koji bi to tek trebali postati da dokup mirovine rade isključivo na vlastiti rizik. Kao klub SDP-a u prvom čitanju smo posebno upozorili na određene nedostatke no na klupe nam je nakon evo izvjesnog vremena stigao poboljšani prijedlog a kako je predlagatelj izjavio da prihvaćaju sve amandmane koje je uputila i Vlada na konačni prijedlog zakona smatramo da su se stvarno stekli uvjeti da ovaj zakon i bude prihvaćen. Naime, negdje još kod onog prvog čitanja osnovni zahtjev je bio da se prijedlog zakona dopuni na taj način da korisnici dokupljene mirovine imaju isti položaj u odnosu na korisnike isplata iz mirovinskih osiguravajućih društava ili životnih osiguranja radi sigurnosti isplate dokupa mirovina što nam se čini da bi nam svima trebalo biti naravno u prvom planu i od najvećeg interesa. U Saboru je u međuvremenu pošao u prvo čitanje i paket zakona među kojima je i prijedlog Zakona o mirovinskim osiguravajućim društvima koji između ostalog uređuje i institut dokupa mirovine putem MOD-ova i svi skupa su pod nadzorom HANFA-e. S aspekta sigurnosti korisnika smatramo da je to vrlo važno bez obzira naravno što u konačnici konačni odabir ostaje na potencijalnim korisnicima koji birajući osiguravajuće društvo kome će dati povjerenje naravno dio rizika preuzimaju i na sebe. Kako sam dakle rekla da su i svi amandmani Vlade na ovaj konačni prijedlog zakona išli upravo i u tom smjeru i predlagatelj ih je i prihvatio, u klubu dakle podupiremo donošenje ovog zakona a podupiremo i prijedlog zaključka koji ste dali kao predlagatelj a to je dakle smatramo da je on itekako potreban obzirom na prihvaćanje svih amandmana. Negdje ste i sami rekli da je oko 20-ak a oni onda u bitnoj mjeri ipak mijenjaju da tako kažem i označavanje članaka zakona i mislimo da je dobro da se odmah na početku napravi jedan dobar pročišćeni tekst zakona. Zahvaljujem.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika HSU-a Željko Šemper. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Cijeli konačni prijedlog zakona može se ugrubo podijeliti u dvije cjeline. Prva se odnosi na institut doživotne otpremnine odnosno dokupa mirovine, na njegovu provedbu i ulogu društva za dokup mirovine te korisnike dokupa mirovine, a druga se cjelina odnosi na financijsko poslovanje te nadzor. Na prvu cjelinu koja govori o dokupu mirovine kao institutu radnog prava koji je rezultat dobrovoljnosti i sporazumijevanja socijalnih partnera koji počiva na načelima solidarnosti, supsidijarnosti, pravednosti te socijalnog dijaloga i partnerstva u cilju poboljšanja materijalnog položaja umirovljenika i u kojem je vidljivo da njegova provedba nema nikakvih sličnosti sa mirovinskim osiguranjem na temelju individualne kapitalizirane štednje niti u raspravama niti u mišljenjima pa niti u ovom mišljenju Vlade RH nije bilo nikakvih primjedbi. Očito je da smo ovim zakonom uspjeli vjerno normativno urediti ovaj zaseban institut tržišta rada i primjer dobre prakse koji se pokazao korisnim i potrebnim svim socijalnim partnerima te prepoznati društvo za dokup mirovine kao sudionika u socijalnom sporazumijevanju na način za koje postoje primjeri i u Europi ali normativno dosada ne i u Hrvatskoj. Međutim, vama je poznato da smo o prijedlogu zakona što se tiče obavljanja nadzora nad provedbom ovoga zakona predvidjeli uz Hrvatsku agenciju za nadzor financijskih usluga kao alternativu i Ministarstvo financija ali smo usvojili mišljenje Odbora za financije Hrvatskog sabora te u konačnom prijedlogu uklonili ovu alternativu s time da je u saborskoj raspravi 12. srpnja 2013. izneseno kako treba imati na umu da HANFA dosada nije imala u svom nadzoru takav kombinirani sustav definiranih doprinosa i definiranih davanja. Ipak upravo su zahtjevi, primjedbe i mišljenje HANFA-e imala presudan utjecaj na ove amandmane Vlade RH a prihvatit ćemo iz toga što se njima ne mijenja suština ovog instituta niti njegove odredbe, provedbe nego ih smatramo dodatnim osiguračima zaštite postojećih i budućih korisnika dokupa mirovine olakšanjem provedivog nadzora nad dugoročnom, materijalnom i socijalnom sigurnošću korisnika te terminološkim i nomotehnički usklađenjima a u funkciji donošenja jednog kvalitetnog i dugoročnog primjenjivog zakona. Pri tome smo vodili računa i o naglascima i o upozorenjima istaknutim raspravama saborskih zastupnika da u ovome zakonu ne treba biti takvih ograničenja, uvjeta i odredba pa da postane neprovediv kako se njime ne bi uništili ono što već u praksi postoji, ali smo vodili računa i o važećem hrvatskom zakonodavstvu i pravnoj stečevini EU o dosadašnjoj praksi koja je temelje ovog zakona i izvornosti ovog instituta. Prihvaćanjem svih 16 amandmana na konačni prijedlog zakona još uvijek ćemo imati mali ali jasan, razumljiv i provediv zakon s čime ćemo ispuniti najavljeni cilj ovog zakona a to je uspostaviti neophodni pravni okvir za sigurnost sredstava kojima se financira dokup mirovine i regulirati nadzor te omogućiti većem broju zainteresiranih poduzetnika provedbu ovog instituta pod istim, tj. zakonom propisanim uvjetima te tako potaknuti tržišnu utakmicu po jednakim pravilima igre. Hvala lijepa.
Hvala i vama. U ime kluba zastupnika HDZ-a Ante Babić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Dokup mirovine je razlika između prijevremene starosne mirovine i mirovine koju bi zaposleni ostvario da je ostao u radnom odnosu do odlaska u redovnu starosnu mirovinu, na neki način doživotna otpremnina koja se isplaćuje u mjesečnim obrocima od strane trgovačkog društva. Kao što se više puta isticalo tijekom i ove rasprave o ovom prijedlogu zakona u prvom čitanju institut doživotne otpremnine odnosno dokupa mirovine postoji već dugi niz godina. Nakon vremenskog odmaka može se konstatirati da svi oni koji su ušli u taj sustav uredno primaju naknadu iz još uvijek postojećeg i jedinog društva koji se bavi tim poslom. Prema nekim podacima od rojala međugeneracijske solidarnosti više od 250 tvrtki u Hrvatskoj primjenjuje princip dokupa mirovine. Socijalni partneri također su smatrali dokup mirovine dobrom praksom no ono što je nedostajalo je uređenje tog područja zakonskim propisima. Ovaj sustav doživotne otpremnine odnosno dokupa mirovine nije povezan s mirovinskim sustavom u smislu davanja i obaveza već je to vrsta otpremnine, bolje rečeno umjesto jednokratne otpremnine. Jednokratna otpremnina možda zvuči bolje na samom početku jer se uvijek radi o jednom većem novčanom iznosu no obično se taj novac brzo potroši jer su redovite mirovine premale pa su dodatna sredstva za ostvarivanje životnih potreba i to ne posebnih životnih potreba već onih koji bismo svrstali među svakodnevne. Nakon što se taj novac potroši javljaju se često problemi. S te strane ovaj model doživotne otpremnine čini se prikladnijim rješenjem da se svima onima koji odu u prijevremenu mirovinu iznos otpremnine isplaćuje u mjesečnim ratama i to u visini koji zajedno s redovitom mirovinom čini ukupni iznos mirovine koji bi imao netko koji bi otišao ranije u mirovinu. Smisao dokupa je ublažavanje posljedica ranijeg umirovljenja te to mjera socijalnog zbrinjavanja onih radnika koji sporazumno prekidaju radni odnos s poslodavcem dok im poslodavac zauzvrat poboljšava financijsku situaciju u mirovini za iznos djela propuštene mirovine. Navodno će se barem prema tvrdnjama predlagatelja u obrazloženju za donošenje zakona iz prvog čitanja na taj način povećati broj zadovoljnih umirovljenika. Dugogodišnje prakticiranje novog modela pokazala je njegova prihvaćenost od strane korisnika i od strane socijalnih partnera a i samih poduzetnika o čijem trošku i jest trošak doživotne otpremnine odnosno samog dokupa mirovine. Poduzetnicima i poslodavcima je ostavljeno na izbor žele li trošak snositi jednokratnom uplatom ili mjesečnim obrocima a ta mogućnost također mnogim poduzećima i poslodavcima ide u prilog jer im je s obzirom na poslovanje i cjelokupnu gospodarsku situaciju često jednostavnije uplaćivati u mjesečnim obrocima. Isto tako poslodavci koji žele stvoriti uvjete za novo zapošljavanje a zaposlenici nemaju uvjete za odlazak u mirovinu prema zakonu o mirovinskom osiguranju a posebice sada nakon produljenja uvjeta odnosno pomicanja dobne granice potrebne su za ostvarivanje prava na odlazak u redovitu starosnu mirovinu može stimulirati zaposlenike kroz poticajnu otpremninu, uplatu premije za dokup mirovine ili kombinaciju tih istih mogućnosti, tih mogućnosti. Cijeli se taj institut sada stavlja u pravnu regulativu što se pozdravlja iako je regulativa i praksa u EU omogućavaju da se neka davanja u sklopu svijeta rada koja upotpunjavaju socijalnu sigurnost radnika uopće ne uspostavljaju zakonom ako su fakultativne naravi nego odlukom poslodavca sindikata, ugovorom ili kolektivnim ugovorom te socijalne inovacije prepuštaju zapravo slobodi poduzetništva. No s obzirom na ono što je doživljavao ovaj projekat tokom svih godina od strane regulatora, to treba sasvim otvoreno reći gdje se često puta i dvojilo je li postojanje ovog instituta uopće zakonito, dobro je da će sada biti regulirano zakonom tako da na kraju krajeva ne uništimo nešto što je krenulo iz dobre prakse, iz dobrog proizvoda koji je dobio i certifikat odnosno naziv izvorno hrvatsko. Vjerojatnost je da će još intenzivnije u sljedećem vremenu taj institut biti korišten od strane i poduzetnika i radnika koji žele ići ranije u mirovinu. naravno da se tim ne rješava pitanje tržišta rada u smislu preranog odlaženja ljudi u mirovinu, ne rješavaju se ni problemi svih koji danas mirovinski sustav naravno baštini. Ono što nas pomalo zabrinjava jest da je sredinom srpnja ove godine svega na nekoliko dana nakon završene rasprave o ovom zakonskom prijedlogu u prvom čitanju od strane Ministarstva rada i mirovinskog sustava pokrenut prijedlog Zakona o mirovinskim osiguravajućim društvima u kojim se također pojavljuje institut dokupa mirovine. O tom smo prijedlogu Zakona raspravljali 28. studenoga a javna rasprava i savjetovanje o zakonu trajali su do 24. listopada. Ono što je zabrinjavajuće u prijedlogu Zakona o mirovinskim osiguravajućim društvima je što dokup mirovine nije isključivo način zbrinjavanja viška radnika do mirovine kao što je to slučaj i sa ovim prijedlogom zakona HSU-a. Imamo dakle dva zakona. Jedan u kojem je dokup mirovine dio radnog prava i otpremnina te drugi u kojem je dio mirovinskog sustava i trećeg mirovinskog stupa. A upravo to je i matično radno tijelo Sabora, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo u prvom čitanju naglasilo da je nužno razlikovati dokup mirovine od dobrovoljne mirovine iz trećeg mirovinskog stupa odnosno činjenicu da institut dokupa mirovine pripada sustavu tržišta rada a ne mirovinskom sustavu. Postavlja se pitanje zašto i koje su namjere i stvarni razlozi za ovaj paralelni zakon. Vidimo da je u Konačni prijedlog Zakona o doživotnoj mirovini uključen zaključak Odbora za financije i državni proračun iz prvog čitanja da se iz prijedloga zakona izbaci alternativa o tome tko provodi nadzor nad poslovanjem društva za dokup mirovine što prema sada ovim odredbama provodi Agencija za nadzor financijskih usluga. Dok je u prvom čitanju postojala mogućnost da to čini ili agencija ili Ministarstvo financija. Agencija se ujedno … [[Govornik se ne razumije.]] i obavijesti o upotrebi izvedenih financijskih instrumenata a ona može zabraniti ili ograničiti ulaganje u pojedine oblike imovine ukoliko procjeni da su nastupili značajni poremećaji na tržištu što je zapravo dobro. No nema neutralnog nadzora prije samih prethodno navedenih ulaganja i to smatramo jednim od nedostataka ovoga zakona. Vidimo da su i mišljenja Vlade iz prvog čitanja uključena u novi tekst ovog prijedloga zakona koja i dalje smatra da je prethodno potrebno izvršiti odgovarajuće izmjene i dopune kako bi se točnije regulirale pojedine odredbe što su obličili ukupno 16 amandmana a to smo čuli dva nova amandmana i rekli ste 14 nomotehničkih amandmana i još 6 amandmana kolege Šempera. Jedan, jedan. U predloženom zakonskom propisu uočena je i mogućnost da društvo za dokup mirovina ostvaruje svoje prihode između ostaloga i kroz poslovanje vlastitim sredstvima i sredstvima za isplatu dokupljenih mirovina koje preostanu po podmirenju obveza za njihovu isplatu što se potencijalnim korisnicima dokupa mirovine zasigurno neće svidjeti. No nije precizirano u kojem roku odnosno koliko često se i u kojem trenutku procjenjuje koliko je sredstava namijenjenih za isplatu dokupljenih mirovina ostalo. U svakom slučaju Klub Hrvatske Demokratske Zajednice smatra da je dobro ovaj institut dokupa mirovine regulirati zakonskim okvirom, no isto tako nije dobro da jedan institut bude uređen kroz dva različita zakonska propisa koja u svojoj osnovi imaju različite pretpostavke i stajališta. Hvala vam lijepa.
U ime Kluba Hrvatske Narodne Stranke Srđan Gjurković.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane kolegice i kolege, poštovani predlagatelji. Dakle u ime Kluba Hrvatske Narodne Stranke izričem da ćemo podržati naravno ovaj zakon, Konačni prijedlog Zakona o doživotnoj otpremnini odnosno dokupu mirovine zato što je to jedan od, ja ću reći boljih zakona koji regulira dokup mirovine ali jedan od zakona koji je izašao iz prakse, koji je izašao iz potrebe. I koji ne samo da regulira sve ono šta nije bilo dovoljno regulirano a nije bilo dovoljno regulirano čim moramo imati novi zakon nego on otvara prostor da zaista zaživi i još jače i još snažnije u životu. Ono šta zaista treba reći da kada donosimo jedan zakon koji osigurava s jedne strane prijevremeno umirovljenje na dragovoljnoj, dobrovoljnoj osnovi, osnovi između poslodavca i radnika, djelatnika, nešto što regulira i sigurnost i radniku ali i poslodavcu u dobroj želji i namjeri da osigura radniku ne onu otpremninu koju on može, ovaj zakon jasno kaže da on ne isključuje pravo na otpremnine koje se ostvaruju temeljem drugih propisa. Ali koji zaista svome radniku želi da dugoročno mu na svoju mirovinu koju će dobiti iz generacijske solidarnosti osigura sredstva koja će dugoročno mu dati mogućnost da ima kvalitetniji život i kvalitetniji dugoročni prihod, je nešto šta osigurava mogućnost da zaista ovo zaživi u jednom jačem obliku. A posebno onom u trenutku kako je već i predlagatelj u uvodu govorio i rekao da nije danas niti praksa će biti ubuduće da se ide sa velikim i visokim jednokratnim otpremninama. I daje se na ovaj način zaista prostor da poslodavac i djelatnik se dogovore jer razum i poslodavaca i građana uvijek je postojao, odnosno radnika. I taj dogovor sutra po pitanju sigurnosti djelatnika da kaže dajte mi vi ovu doživotnu otpremninu a nemojte mi dati odmah zato što ima sigurnost. A i ono što je rasprava bila tko će kontrolirati, HANFA je ta koja kada kontrolira i mirovinske fondove i njihove plasmane u obveznice ili vrijednosnice to se radi na dnevnom principu. Prema tome, ta sigurnost, ta sigurnost je uvijek naravno kod novca iznimno bitna je nešto šta ovaj zakon ne da otvara prostor da se jedan dobrovoljni, dragovoljni odnos poslodavca i radnika definira sa zakonskim okvirom otvara prostor da taj zakonski okvir daje sigurnost da se uđe u to. Mi često ovdje nemamo priliku raspravljati o zakonima koji otvaraju prostor, neću sada reći tržištu kapitala, mogućnosti ulaganja tih sredstava u vrijednosnice nego baš otvara jedan prostor, jedan novi prostor koji nije vezan za Zakon o mirovinskom osiguranju što je kolega govorio, koji su u raspravi. Jer ovaj zakon ne isključuje one niti ovaj, niti oni isključuju ove nego otvara jedan novi prostor. A danas u novom suvremenom svijetu na tržištu rada sa svim problemima u kojima se nalaze poslodavci, a i onim nekakvim nepoznanicama u koje ljudi danas žele ili ne žele ići malo ranije u mirovinu, otvara jedan prostor sigurnosti, nešto novo na tržištu koje sigurno će biti vjerujem prihvaćeno. Sama činjenica da na jednom neću reći neuređenom prostoru, ali jednom prostoru u kojem nije bilo ovakve vrste zakona koji zaista striktno i isključivo vodi prvenstveno računa o sigurnosti, otvara prostor da se broj tvrtki koje će se odlučit i broj djelatnika koji će se odlučit na jednu dugoročnu sigurnost, jedan kvalitetniji život sutra umirovljenika sigurno će se povećat i zato u ime kluba HNS-a zaista podržavamo i ovu ideju i prijedlog zakona i naravno raspravu koja je dugo trajala i dobro je da je dugo trajala. A ono što me naravno veseli, moram priznat da svi klubovi podržavaju ovaj zakon, ne samo Vlada Republike Hrvatske jer u biti pokazuje i senzibilnost i osjećaj za one potrebe koje imaju danas što poslodavci, što radnici, odnosno budući umirovljenici. Hvala lijepo.
Hvala. I završno u ime predlagatelja Silvano Hrelja. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Neizmjerno sam sretan i zadovoljan ovom raspravom i rečenom podrškom ovom Konačnom prijedlogu zakona o doživotnoj otpremnini, odnosno dokupu mirovine i od srca mi je drago da smo jedan trenutak promijenili polaritet u Hrvatskoj, da smo dali prednost dugoročnoj socijalnoj sigurnosti nad onome što se obično zbiva u našim poduzećima, evo ti novac pa da te više ne vidim. To nije dobro. Radnici ostavljaju dio sebe u tvrtkama i obaveza je svih poslodavaca da misle na njihovu dugoročnu socijalnu sigurnost, dakle ne samo dok ostavljaju svoje najbolje u poduzeću nego i nakon toga. Ako tome damo prednost onda neće biti toliko brojke važne koliko će biti važni ljudi i zbog toga je moje zadovoljstvo ovako veliko. Hvala vam još jednom na raspravi.
Hvala i vama. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Za večeras bi završili. Sutra nastavljamo sa Prijedlogom odluke o upućivanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske na dužnostima u NATO zapovjednoj strukturi, NATO strukturi …, drugim nacionalnim zapovjedništvima u operacije i druge aktivnosti u inozemstvu pod vodstvom NATO-a. Ugodan nastavak večeri. SJEDNICA PREKINUTA 19,23 SATI.
Konačni prijedlog zakona o doživotnoj otpremnini, odnosno dokupu mirovine, drugo čitanje, P.Z. br. 266. Predlagatelj zakona je klub HSU-a. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandman predlagatelja dostavljen je u roku, pa je postao sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Predlagatelj je prihvatio i amandmane koje je podnijela Vlada Republike Hrvatske i Odbor za zakonodavstvo. Dajem na glasanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujemo da smo ovaj zakon prihvatili sa 84 glasa za i 18 suzdržanih. U skladu s prijedlogom Kluba zastupnika HSU-a dajem na glasanje sljedeći zaključak. Ovlašćuje se Stručna služba Hrvatskog sabora da obavi redakciju teksta zakona o doživotnoj otpremnini, odnosno dokupu mirovine prije njegove objave u "Narodnim novinama". Tko je za? Tko je protiv? Ima li suzdržanih? Rezultat? Zaključak smo prihvatili sa 99 glasova za.