Hvala lijepo gospodine predsjedniče, uvaženi saborski zastupnici. Evo pred vama je Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o šumama. Ja ću vrlo kratko, evo par uvodnih stvari reći s obzirom da se ne odnosi na puno članaka. Predloženim izmjenama uređuje se prvenstveno imovinskopravna pitanja. Izmjenom članka 51. omogućuje se da se pored mogućnosti izdvajanja šume i šumskog zemljišta i prijenosa prava vlasništva na drugu pravnu ili fizičku osobu može osnovati i pravo građenja ako za to postoji interes Republike Hrvatske čime bi država i dalje ostala vlasnikom šumskog zemljišta. Tu prvenstveno se misli na objekte komunalne infrastrukture, poslovnih zona i drugo. Isto tako smatra se da je utvrđen interes Republike Hrvatske na temelju detaljnoga plana uređenja, odnosno akata donesenog na temelju toga dokumenta jer je dosadašnja formulacija obuhvatila sve prostorne planove što je bilo preširoko područje gdje smatram da je moguće utvrditi interes Republike Hrvatske gdje se može izdvojiti čestica. Detaljnije se uređuje osnivanje služnosti u šumi i šumskom zemljištu u to u članku 57. kako bi se služnost mogla osnovati i za druge namjere koje nije bilo moguće predvidjeti u trenutku donošenja zakona jer u prethodnome evo zakonu smo deklarativno nabrojili koje su to služnosti koje se mogu osnovati na šume i šumskom zemljištu, a u međuvremenu se može pojaviti i već se pojavljuje i neke druge situacije tako da smo sami sebi malo spriječili mogućnost osnivanja služnosti za takve namjene. Izmjenom članka 91. ubrzava se i moguće je donošenje svih postupaka započetih po odredbama prijašnjega zakona, a tu pogotovo mislim na provođenje operativnog programa podizanja višegodišnjih nasada, prvenstveno maslinika i vinograda, a taj program je dobro dočekan i značajan za pojedina područja u Istri i Dalmaciji. Evo ukratko toliko.
Hvala lijepa. Želi li izvjestitelj Odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a zastupnik i potpredsjednik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Prvo bi htjeli reći da je dobro da je na prijedlog Kluba zastupnika SDP-a Vlada prihvatila da se ovom Prijedlogu izmjena i dopuna Zakona o šumama provede rasprava u dva čitanja pa makar i na ovoj sjednici. Drugo što bih htio reći u ime našeg kluba da ovakva izmjena i dopuna Zakona o šumama nama je dosta teško prihvatljiva. Moramo reći da neke stvari koje su inače relativno loše postavljene u odgovarajućem Zakonu o šumama iz 2005. godine se sada postavljaju još lošije i još radikalnije se zahvaća u … [[Govornik se ne razumije.]] , šuma i šumskog zemljišta što bi se reklo s jedne strane i s druge strane dodatno se zapravo otvara prostor da se rukovodstvu Hrvatskih šuma omogućuje da neposredno pogađa se sa i daje, omogućuje određene služnosti nad šumskim zemljštom i šumama. I treće, što je isto tako važno ovdje napomenuti da se ponovo jača zapravo privatni interes ne vodeći računa o prirodnoj i položenoj … [[Govornik se ne razumije.]] šuma, a na štetu interesa Republike Hrvatske koji se mora sukladno Ustavu imati kada je u pitanju Hrvatske šume i šumsko zemljište. Pa pođimo redom. Po sada važećem Zakonu u članku 51. koji se evo mijenja u cijelosti novim člankom, a zapravo se služnost, riječ "služnost" se zamjenjuje riječju, u stavku 1. riječju "pravo građenja" koje opet je samo po sebi služnost, prema tome nije trebalo uopće to mijenjati jer se i ta služnost mogla ostaviti. Ostaje zapravo temeljna primjedba koja važi i za postojeći članak 51. i ovaj novi koji se nudi, a to je da se omogući da praktički se iz šumskog gospodarskog područja izdvoji šume, odnosno pojedino zemljište, da se na njima prenese pravo vlasništva, da se može osnovati pravo građenja, dakle nekoliko stvari, a sve u krajnjoj liniji iz razloga firmom, pod firmom ili pod nazivom postojanje interesa Republike Hrvatske za koju se smatra da postoji kada je to uređeno provedbom detaljnog plana uređenja u odnosu akata donesene na temelju njega. Ali poštovane kolegice i kolege, kao što znate ove akte … [[Govornik se ne razumije.]] provedbe donose jedinice lokalne i regionalne samouprave i kao što znate nažalost događa se da mnogi sudjeluju u kupovini zemljište od države kako poljoprivrednog tako i šume i šumskog zemljišta koje kasnije uspijevaju izmjenom i dopunom prostorno-planske dokumentacije ugraditi zapravo kao građevinsko zemljište na čemu ostvaruju extra profit. Ako se već želi ovo učiniti onda se u najmanju ruku mora osigurati dva prethodna uvjeta koja po sili zakona se moraju poštovati. Svako izdvojeno šumsko zemljište i njegovu zamjenu treba osigurati sa zamjenom drugog adekvatnog zemljišta koje treba pošumiti i osigurati da isti fond šuma i šumskog zemljišta ostane. To je broj jedan. I broj dva, ako se pojavljuju pojedinci i privatni interes a zapravo se zbog njih i mijenja ovaj zakon po našem dubokom uvjerenju tada oni koji će tako kupljeno šumsko zemljište dobiti kao građevinsko zemljište zbog provođenja prostorno-planske dokumentacije njima treba osigurati da moraju platiti extra porez na ovakvu imovinu koju na odnosu u tako ostvarenu dobit prodaju takve imovine ako se pogotovo ona donosi u određenim … [[Govornik se ne razumije.]] Zašto? Zato što se radi o prirodnoj i položajnoj renti. Prirodna i položajna renta kad su u pitanju šume i šumsko zemljište ne pripada osim u slučajevima tzv. uzgojnih šuma gdje se ljudskim radom stvorila šuma ali gdje su prirodne šume ona ne pripada pojedincu, ona mora pripadati Republici Hrvatskoj i svim njenim građanima i u tom pogledu zapravo treba osigurati ovo pitanje. Druga naša primjedba koja je još interesantnija vezana je uz članak 57. važećeg zakona ili članak 6. izmjena i dopuna zakona gdje se porez niza služnosti koji se ovdje nabrajaju u stavku 1. uvodi i jedna nova koju pravna teorija i pravna praksa ne poznaje a to je i slično. Pa dopustite da pobrojimo koje sve su uvedene. Kao služnosti su uvedene izgradnja vodovoda, kanalizacije, plinovoda, električnih vodova, eksploatacija mineralnih sirovina, obavljanje turističke djelatnosti, uzgoja stoke i divljači te podizanje višegodišnjih nasada na obraslom šumskom zemljištu i zemljištu obraslom početnim ili degradacijskim razvojnim stadijima šumskih sastojina. Poštovane kolege, recite nam šta je uz ovo i slično tome svemu još šta bi se trebalo uvesti kao služnosti na šumskim zemljištima. Očigledno je da se otvara dodatni dio manipulacije zapravo pod ovim sličnom da se mogu mnoge druge stvari podvesti koje u biti narušavaju … [[Govornik se ne razumije.]] i bit šuma i šumskog zemljišta. A ta je tome tako najbolje pokazuje zapravo izmjena stavka 2. članka 57. gdje se briše točka i dodaje se zarez i dodaju se riječi: "osim ugovora o služnosti radi eksploatacije mineralnih sirovina". Gledajte, znate što znači eksploatirati mineralne sirovine, primjerice pijesak, šljunak i da ne nabrajam sve što bi se moglo pod tim podvesti u šumama a da o tome više neće odlučivati Vlada Republike Hrvatske ili konkretno u ovom slučaju ministar neće potpisivati takve ugovore nego će ponovo to raditi Hrvatske šume, e onda ćemo imati ponovo državnu inspekciju koja će utvrditi u čitavom nizu slučajeva da se zapravo radi o određenim stvarima. Tu piše, pogledajte si članak 57. U 57. u stavku 2. piše: "Ugovor o služnosti na šumama i šumskim zemljištem iz stavka 1. ovog članka u ime Republike Hrvatske sklapa ministar." Sada se tu stavlja umjesto točke zarez i dodaju riječi: "osim služnosti radi eksploatacije mineralnih sirovina" a to znači da taj ugovor neće potpisivati ministar nego trgovačko društvo Hrvatske šume. A zašto bi to radile trgovačko društvo šume? E, to tako piše. To piše jer u stavku 1. ovoga članka između ostaloga 57. se navodi da se kao služnosti mogu navesti i eksploatacija mineralnih sirovina. Prema tome, treba u kontekstu cijelog zakona pročitati taj dio i to doslovce provesti. Mi smatramo da je to iznimno opasno i da se to ne bi smjelo dogoditi. To ne znači da ne bi trebalo u iznimnim slučajevima omogućiti i eksploataciju mineralnih sirovina u šumama i šumskom zemljištu ali da to mora odobriti u najmanju ruku ministar a po nama bi trebala o tome donositi odluku Vlada jer se radi o interesu Republike Hrvatske i u takvoj situaciji spriječiti moguće zloupotrebe i one stvari koje smo inače već imali u ovakvim odnosima. Kada je u pitanju važeći članak 62. ili članak 8. koji se predlaže moramo isto tako reći da u tom segmentu se pojavljuje nešto što je interesantno, da više fizičke osobe ne bi morale koje obavljaju gospodarsku djelatnost plaćati naknade za korištenje opće korisnih funkcija šuma. A zašto? Zašto bi to sada trgovačko društvo Hrvatske šume moralo to plaćati kao položajnu i prirodnu rentu a svi privatnici vlasnici hrvatskih šume koje su prirodne šume ne bi morali to plaćati kao opće korisnu funkciju. Je li to opet prenošenje zapravo dijela dobiti na interese privatnog kapitala? Pa je. Na račun koga? Pa na račun cijele društvene zajednice i na kraju krajeva sviju nas. Ili konkretno, uzmite članak opet važećeg 58. a sada mi je članak 7. koji se mijenja i dopunjuje gdje se kaže da se pojedina šumska zemljišta mogu davati u zakup do privođenja namjeni koja je određena šumsko-gospodarskim planovima. I sada vrlo interesantno. Do sada je o tome odlučivala Vlada Republike Hrvatske a sada se predlaže da to bude, pogledajte slijedeću izmjenu i dopunu, prije sklapanja ugovora o šumskom zemljištu mora se pribaviti mišljenje o pravnoj valjanosti ugovora od nadležnog državnog odvjetništva i mora biti usklađen sa gospodarskom osnovom Hrvatskih šuma. Pa gospodo draga, to više zapravo, šta će onda propisivati Vlada Republike Hrvatske u stavku 2. važećeg članka 58. gdje kaže: "Način i kriterije za davanje u zakup šumskog zemljišta propisat će Vlada." Pa šta će tu propisati kad je ovdje propisano praktički sve. Onda Vlada nema više šta propisivati. Hrvatske šume to propisuju jer ovdje piše, ponovo citiram, "pojedina šumska zemljišta mogu se davati u zakup do privođenja namjeni koja je određena šumsko-gospodarskim planovima". Šumsko-gospodarski planovi su … [[Govornik se ne razumije.]] i uvjete i načine, prema tome Vladi ne preostaje ništa drugo nego da donosi deklaratorno odluku. Ali onda on Vlada Republike Hrvatske ne utvrđuje i ne zaštićuje interes Republike Hrvatske nego to zapravo rade same Hrvatske šume. Da li mi možemo takvu javnu ovlast prenijeti na Hrvatske šume, ja to ne znam ali iskustva pokazuju da je u tome dijelu bilo puno zloupotreba i da u takvoj situaciji ne bi se trebalo olako odlučiti na takvu varijantu. I još nešto? Imate zadnji članak 11. u kojem se kaže: "Ovaj zakon stupa na snagu danom objave u "Narodnim novinama"." Dakle, ne samo da se radi o hitnom pokušaju da se na hitan način izmijeni i dopuni ovaj zakon nego čak kad se donese odmah danom objave treba stupiti na snagu da što prije mogu riješiti neke stvari iza čega je očigledno da neki već čekaju pred vratima da se ovaj zakon što prije donese da bi se njihovi interesi ostvarili. Gospodo, ali to je suprotno Ustavu. U Ustavu izričito kaže u članku 89. da zakon stupa na snagu najranije osmi dan od dana njegove objave osim ako nije zbog osobito opravdanih razloga zakonom određeno drugačije. E vidite, zakonom je moguće drugačije odrediti ali prije toga treba objasniti ovom Saboru koji su to osobito opravdani razlozi da se to dogodi. Dajte nam recite, da vidimo tko su pred vratima koji čekaju ovaj zakon. Iz svega ovoga očigledno je da je i Vlada prepoznala da ova relativno mala izmjena i dopuna Zakona o šumama u sebi nosi zapravo čitav niz prikrivenih interesa koji se trebaju ostvariti i kojima se treba pogodovati da je zbog toga Vlada prihvatila da to ide u dva čitanja što mi naravno podržavamo ali skrećemo u ovoj prethodnoj odnosno u općoj raspravi po prvom čitanju Vladi pozornost na ove sve činjenice sa ciljem da Vlada praktički ovo izmijeni i dopuni na drugačiji način do konačnog prijedloga zakona ovisno o tome šta će u konačnom prijedlogu zakona biti i pisati, ovisit će o tome kako će Klub zastupnika SDP-a glasati jer ovakva rješenja kakva se sada nude mi ne možemo podržati. Hvala lijepa.
Hvala. Ima jedan ispravak. Gospodin Pero Kovačević. Izvolite.
Ma ispravljam netočan navod uvaženog kolege Arlovića. Naime Ugovor o služnosti radi eksploatacije mineralnih sirovina prema vrijedećim propisima u ime države sklapa Povjerenstvo za upravljanje državnom imovinom pa u tome dijelu ga podržavam da bi to trebalo staviti unutra … [[Govornik se ne razumije.]] jer proizlazi da je nejasno tko to radi. Čak se dvoji da li to rade same «Šume» jer ministar ne radi. Hvala.
Hvala. U ime Kluba HSP-a gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Ministarstva. Kad nešto krene loše i kilavo kao što je bilo donošenje vrijedećeg Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o šumama onda se dogodi ovo što se događa da nije ni stupio pošteno na snagu, već idemo u njegove izmjene i dopune. Ako se sjetite mi smo prošle godine jedno 4, 5 puta skidali hitnost, raspravljali prvo čitanje, drugo pa Vlada da prijedlog pa povuče prijedlog ko što je bila ista situacija vezano za Zakonom o lovu. I dogodilo se točno ono što smo pretpostavljali, ali za sve primjedbe koje smo iznosili na konačni prijedlog, znači prije nego što je usvojen u prosincu prošle godine ovaj Zakon onda je bilo obrazloženje: to je veli zakon sa oznakom P.Z.E. znači usklađivanje naših pravnih propisa sa pravnim stečevinama Europske unije pa me sad zanima zašto sad ovdje nema oznake P.Z.E.? I šta to znači, jesmo li mi to uskladili ili u biti nismo uskladili? I opet se događa ona situacija da odgovorne osobe koje udaraju onaj famozni zeleni pečat očito imaju laku ruku pa udare i u situacijama kad i nije izvršeno pravo usklađivanje. Problema je znači znatan broj na ovome području. Čuli smo i danas za jedan broj tih problema. Prvo što treba kazati ove, pitanja koja su naznačena u Prijedlogu, znači nije konačni prijedlog i to je dobro da možemo u dva čitanja raspraviti, u Prijedlogu ovoga zakona koja se odnose na davanje ovih mogućnosti za izgradnju poslovnih zona i svega onoga što je bitno i za onaj dio vezano za služnosti, su pitanja koja se normalno tu trebaju riješiti. Prvo što moram kazati da bi trebalo ići, da je što, na što je to moguće, na najmanju moguću mjeru u izvlaštenje. Jer izvlaštenje znači prodaja. Država se znači odriče nečega što je njezino vlasništvo. Ona to prodaje. A u tima svim izvlaštenjima uvijek je bilo razno raznih makinacija. Te ovih ili one, ove ili one naravi. Neki su u najboljem slučaju mogli riješiti pitanje izvlaštenja za 6 mjeseci. Neki su godinama i još dan, danas znam slučajeva gdje rješavaju izvlaštenja i to nije dobro rješenje da se država na taj način odriče svoje imovine. Jer je daleko pametnije u mnogim ovima slučajevima koja su i kazana za članak 51. znači vidjeti, ići na koncesije. Ali ne koncesije na 20, 30 godina nego … [[Govornik se ne razumije.]] o koncesijama recimo i na dulje vremensko razdoblje pa čak recimo i 99 godina ovisno o namjeni i svrsi koja se želi tim načinom postići. Mislim da trebamo štititi ovaj dio šuma i šumskoga zemljišta. Znamo šta oni znače za državu i svjesni smo i situacije da su mnogi iz inozemstva zainteresirani da na određeni način dođu i do dijela toga prirodnog bogatstva Republike Hrvatske. I sami znamo kakve su situacije bile na ovome području da se dosta loše radilo odnosno mjerodavna tijela nisu pravovremeno reagirala. Tu ću opet istaći onaj primjer gradova i općina na području Istre koji su nezakonito uzurpirali tzv. općenarodnu imovinu. Općine i gradovi su se uknjižili znači gruntovno su se uknjižili kao svoje šumsko zemljište. Nakon toga u većini slučajeva to su podijelili svojima podobnicima, a onda su išli izmjenama prostornih, urbanističkih planova i omogućili gradnju i to vam je u dijelu Istre uz hrvatski Jadran. Te sporove navodno Državno odvjetništvo Republike Hrvatske vodi od 1999. godine, ali kako je bilo tada tako je i danas i kako situacija stoji ništa oni tu nisu napravili. Kao što nisu ništa napravili i za vezano, to što znači riječ je o tzv. situacijama gdje treba oglasiti pravno ništavnim te postupke zbog toga što je država vlasnik i prema Ustavu i prema zakonu, ono, Zakonu o šumama. Ali sad je to već otišlo jer su ljudi koji su to dobili onda su to skupo normalno prodali pa sad je to preprodaja. Pa ne bi me ni čudilo da ima i puno stranaca koji se nalaze na tome, koji su na taj način došli do nekretnina. Najbolje je znači rješavanje ovih pitanja putem koncesije odnosno služnosti kao što se već i radi i ove odredbe znači vezano za služnost su dobre jer na taj način država, ostaje zemljište znači šumsko ili šume u vlasništvu države. S druge strane država ima prihode godišnje od tih služnosti i nakon toga se ovisi već za čega je služnost dana. Znači privodi se i krajnja namjena toga šumskog zemljišta i ono što je bitno u smislu sačuvanja šume, a da nije to sve devastirano odnosno da nikome, da nitko o tome ne vodi računa. Prema tome znači predlažem predlagaču da dobro razmisli vezano za izmjene članka 51. i da nastoji što je to moguće u najmanjoj mjeri izuzme ovaj postupak izvlaštenja odnosno prodaje. Pametnije bi bilo ići na koncesije jer ova rješenja ovdje naznačena uz nesudjelovanje na pravi način Državnog odvjetništva koje u tome igra onu ulogu bivšeg pravobraniteljstva omogućit će razno razne makinacije i mogućnost opet na štetu države. Znači negativne stvari. I što je tu još bitnije je, situacija je ta da se sad sve odigrava u okviru jedne te iste institucije. Znači zatvoren je krug. Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva, vodnog gospodarstva, Hrvatske šume. Oni imaju znači čelnika u Hrvatskim šumama. Inspekcija je isto u tome. Prema tome ništa neće van izaći, a stvaramo plodno tlo za razno-razne oblike makinacije, za razno-razne oblike korupcije i to je ono što ja stalno govorim što mi moramo paziti ovdje u Hrvatskome saboru kad donosimo propise da u mnogima stoje i razno-razni interesni lobiji koji na određeni način hoće doći do, u ovom slučaju do šumskoga zemljišta na jednostavan način. I nakon toga to dobro unovčiti i to ide znači samo njima u korist, a nadzor i kontrola je dosta sužen zato što se sve odigrava u jednom te istome krugu gdje je ministarstvo, gdje su državni dužnosnici u nadzornom odboru Hrvatskih šuma, gdje je inspekcija i prema tome stvara se stvarno prostor za manipulacije, za makinacije, za korupciju i zbog toga predlažem da se o ovome dobro razmisli i da se ide na koncesije uz točno određene uvjete natječaja i svega ostaloga i zaštita državne imovine, ovaj puta Hrvatskih šuma. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Na redu je Klub HNS-a i gospodin Željko Kurtov. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, poštovana gospodo iz Vlade, kolegice i kolege. Pa Hrvatska narodna stranka i ja osobno podržavamo ovu izmjenu Prijedloga zakona kad se tiče naročito širenja industrijskih zona, sustava vjetrenjača itd. Međutim, i mi kao i većina mojih kolega koji smo bili na Odboru za poljoprivredu smo skeptični, bojimo se manipulacija, izigravanja zakona, rupa u zakonu kao što smo svjedočili i do sad da smo imali poljoprivredno zemljište koje je dano braniteljima za sadnju maslina, pa je to nakon par godina ušlo u prostorno urbanistički plan, pa smo dobili nove bogataše sa razno raznim manipulacijama koje mislim da zakonskim propisima ne bi smjeli dozvoliti. Zbog toga smo pokušali neke primjedbe svoje dati i ministarstvo uputiti na to da bi ovaj zakon koji se radi o šumama, a ja vas uvjeravam u Dalmaciji gdje bi se širile ove industrijske zone uz gradove, općine i županijama nema ni Š od šuma. Zašto mi taj neprirodni zakon koji se zove šume, zašto taj neprirodni zakon ne napravimo prirodnim i zašto robujemo tom što je netko nekada u Jugoslaviji rekao da su pašnjaci šikara i makija šume, zbog čega mi robujemo tome i danas. Mislim da je to pitanje danas ovdje svih pitanja da se nazovu pravim imenom. Ako je šikara da to bude šikara. Ako je to makija da to bude makija, a onda bi bilo i puno manje zlouporaba šuma jer ovdje mi pričamo o šumama, a ova izmjena ide najviše baš na uštrb ovih općina u Dalmaciji i gradova koji … [[Govornik se ne razumije.]] industrijske zone. Industrijske zone mi ne možemo širiti izvan svojih naselja. Pa čije je to zemljište? Kome mi robujemo? Pa to je isto za naše građane da se zaposle, da rade, da funkcioniramo, da živimo. Ali što je najgore od svega to nije šuma. To je šikara i makija i kamenjar itd. Mislim da trebamo u ovu izmjenu zakona ići da se opet izmjesti Zakona o šumama, znači šikara, makija, ne znam močvara itd. To je sve došlo pod šume. Zbog čega? To se treba promijeniti. I da bi razjasnili stvar mi danas ovdje, tj. vi gospodo iz ministarstva biste nam tribali reći prvo pitanje koje su to općine, koji gradovi, o koliko se to hektara radi tako da ne bi bilo sumnji da se ovdje ide na neku zlouporabu. Jer ja stvarno ne želim vjerovati da bi se tu išlo na neku zlouporabu. Ja mislim da je ovo u smislu razvoja i konkretno znam neke općine i gradove u Dalmaciji koji čekaju ovo i mislim da tu nema nikakve manipulacije da ljudi žele raditi, širiti se. Prema tome, to je sve legalno. Ali ja bih želio da se reče u ovom Saboru otprilike o koliko se tu hektara tu radi, koji gradovi i općine i struktura vlasništva tog zemljišta. Znači, nije svejedno ako je to zemljište naslonjeno na prostorni urbanistički plan i ako je ono privatno vlasništvo nekoga ili je to državno zemljište. Mislim da, ako želimo izbjeći bilo kakve sumnje da trebamo biti tu transparentni i jasni a nema razloga da to ne budemo. Bar je to moje mišljenje. I što se tiče u zakonu u katastru mi imamo isto tako mogućnosti znači da zemljište preimenujemo u građevinsko, šumsko, poljoprivredno zemljište. Znači mi imamo i sad u Zakonu o katastru mogućnosti gdje su ti manji zahvati privatnog ne znam itd. Znači da ovaj prijedlog ja ako ga gledam s pozitivne strane mislim da nema razloga da ga ne bi prihvatili osim kažem ponavljam budući da do sad smo svake, sve zakone koje smo radili imali smo neke rupe u zakonu. Mislim da bi to unaprijed trebali izbjegavati i da tu budemo jasni i transparentni i da se recimo Saboru predoči otprilike koje su to općine. Ja otprilike znam koje su, da tu stvarno nema nikakvog smisla da bi se raspravljalo o nekim zlouporabama, a isto tako ne mogu zamisliti da uz naše općine i gradove zemljište koje je isto tako naše državno da ono ne može služiti svojim općinama, gradovima svom narodu u širenju, razvoju novih radnih mjesta itd. Ne možemo robovati tom da vjetrenjače koje će budućnost, vjerojatno će pokazati u Hrvatskoj da će biti jedan od glavnih izvora električne energije. To će vrlo skoro biti. To neće proći možda ni 10 do 15 godina, pa da mi robujemo nekim zakonima koji ne bi to omogućili već sad da se starta s tim, da imamo iskustvo koje će nam biti potrebno za u budućnosti. Hvala lijepo.
Hvala lijepa, u ime Kluba HSS-a gospodin zastupnik Željko Ledinski. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, doministre, kolegice i kolege. Evo nekoliko riječi o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o šumarstvu koji dolazi nakon svega nekoliko mjeseci nakon što smo donijeli zakon koji je usklađen bio sa europskim zakonima. U obrazloženju državni tajnik je rekao između ostalog da je cilj ove izmjene zakona da se riješe i neki zaostali predmeti koji stoje, a moje osnovno pitanje kod ovoga zakona bi bilo predlagaču da li je ovaj zakon usklađen sa europskim zakonima, jer taj osnovni zakon nosi naslov P.Z. Da li je usklađen sa obavezama koje smo preuzeli kao Republika Hrvatska na ministarskim konferencijama o šumama u Beču iz 2003. i na Svjetskom forumu o šumama u New Yorku 2005. godine. To je osnovno pitanje i na osnovu toga će nas i Europska unija promatrati da li smo donosili zakone koji su usklađeni ili smo išli nešto mijenjati što možda nije usklađeno. U prijedlogu zakona nema ni jedne riječi o tome, a mislim da bi to trebalo za drugo čitanje dostaviti da vidimo usklađenost ovih prijedloga koji se predlažu sada. Jer drugačije ne možemo donesti zakon. Načelno bih rekao u ime kluba HSS-a da mi podržavamo donošenje služnosti za povećanje maslinika, voćnjaka i ostalo, ali isto tako ne možemo prihvatiti da se služnost daje za kamenolome, za neke druge stvari koje mislim da bi se to trebalo riješiti na drugačiji način. Pogotovo zbog toga što davanjem služnosti na kamenolome nestaje šuma, trajno nestaje šuma. Isto kao što je šuma trajno nestala Zakonom o cestama kojim je omogućeno da se bez naknade grade državne ceste. Ja nemam ništa protiv da se grade ceste, ali ako smo gradili dionicu do Splita i do Dubrovnika gdje će nestati 15 hektara šume onda smo dužni kao država osigurati na drugom mjestu isto takovu površinu. Barem bi to bilo minimalno. A to su i standardi o kojima govore ove ministarske konferencije koje sam spomenuo. Prema tome, traži se danas u Europi da se povećava stanje, broj površina pod šumama, a ne da se smanjuje. I u tom dijelu mislim da moramo zaštiti sve moguće uzurpacije koje bi se desile i kojima bi bio cilj smanjenje površina pod šumama koje danas Republika ima Hrvatska u jednoj primjerenoj količini od 44% i u tom dijelu smo među ajde da kažemo u postotku većima u Europi i možemo biti ponosni što imamo i međunarodni ekološki standard, odnosno FSC certifikat. Ono što do sada nismo napravili, a o čemu su i kolege neki govorili, a vezano je znači uz to da se neke površine prenamijene. Mi do sada nismo na vrijeme ostavili preostale planove po županijama, po općinama, pa da smo omogućili da dio površina koje su se nekad vodile ne znam pod šumom dobije određenu prenamjenu. U nekim općinama se je to radilo redovito, a u nekima nije. I zbog toga su sada problemi kad neka mala općina želi imati neku površinu za svoju industrijsku zonu, a nije na vrijeme uskladila ili prenamijenila te površine. To se vrlo lako moglo prostornim planovima napraviti. ja znam, evo gledam gospodina Širca, nekad se u Pakracu to radilo gdje smo točno razgraničili granica što je, dokle je šuma a dokle je poljoprivredna površina i onda tih problema nema, znate. Ali sada ako se želi nešto što je već šuma i uvedeno u osnove gospodarenja prenamijeniti onda je po meni jedini način izvlaštenje koje bi se trebalo provesti i na taj način da se obešteti šumarstvo kompletno za tu površinu i da može se podići negdje druga površina adekvatna toj površini. Jasno da tu ima puno interesa, a i do sada smo imali slučajeva, puno slučajeva u Hrvatskoj gdje su upravo općine uzurpirale veći dio šumskog zemljišta, gdje su to poslije prodale zemljište, pretvorili u građevinska područja i, kak je rekao jedan od kolega, da su to dali nekakvim svojim tamo lokalnim žiteljima uz nekakve smiješne, male naknade. A danas je vrijednost toga zemljišta jako velika. I nama mora biti cilj, a to nije samo u Istri kao što je rečeno, to je na cijelom priobalju bilo slučajeva, to zemljište danas vrijedi 20 ili 50 puta više nego što je tada dato za njega. A mislim da bi kao država trebali ipak voditi brigu o toj svoj državnom vlasništvu prije svega, o toj šumi koja ima ne samo funkciju nekakvu tamo da bude građevinsko područje, nego ima jednu široku zaštitnu funkciju. I u tom dijelu, čak i u zakonu je to dobro navedeno što sve ta zaštitna funkcija predstavlja i koje su to osnovne opće korisne funkcije koje šuma kao takva daje. Ono što dalje mene smeta u članku 57. gdje se govori da će ministar biti ovlašten za to da daje te služnosti za vodovod, kanalizaciju, plinovod, struju. Nitko ne dvoji da to, ovako po prostornim planovima je predviđeno, mora proći kroz šumu, da se to napravi. Ali bih volio da onda inspekcija naša koja je sada šumarska pri ministarstvu ispita sve dosadašnje koncesije koje su date, tko ih je potpisao, u čije ime i da li ima ovlaštenja za to. A slučajeva tih znam da ima. No međutim očito da se to ne želi kontrolirati. Pa evo, apeliram na državnog tajnika da provjeri sve takove služnosti koje su date i ovlaštenja tko je imao i tko je dao za njih. Isto tako kada govorimo o ovom članku 62. oko naknade za … [[Govornik se ne razumije.]] mislim da je logično da privatna osoba ne mora tu naknadu plaćati. Ali mislim da bi trebalo navesti da način kako će pravne osobe tu naknadu plaćati. Mislim da sada nije dobro pogođeno i da bi trebalo jednostavno uz jednu kratku rečenicu dodati da će obrasce i način uplate propisati ministar ili Vlada da se točno zna po kojim pravilima će se to dešavati. Sada čini mi se da FINA nije potpuno ovlaštena da kontrolira privatne, račune privatnih tvrtki u bankama i da ne može sjesti na te račune i naplatiti tu naknadu ako se netko ogluši o prijedlog zakona. Mislim da sa jednom kratkom rečenicom možemo to popraviti i na taj način omogućiti da svi adekvatno doprinose daljnjem dijelu prije svega i zaštite šuma, okoliša i svega ostaloga na jedan kvalitetan način. S time evo bih, još bih se osvrnuo na prijedlog zakona vezano uz članak 51. gdje evo kažem još jednom da bi bilo dobro da za kamenolome i za neke druge potrebe, posebno i za ceste, da se provodi postupak izvlaštenja na, kao što je to bilo prijašnjih godina slučaj i da na taj način, pošto ćemo ostati trajno bez tih površina, omogućimo da onda se na drugom dijelu podignu određene površine koje će nadomjestiti te trajno nestale površine. Jer teško mi je objasniti, ako ćemo dati služnost na kamenolomu, onda na neko brdo koje će nestati, to nije služnost. Nikada tog brda više neće biti. A zašto to govorim? Do sada, koliko je meni poznato iz moje šumarske prakse, samo jedan slučaj sanacije kamenoloma je napravljen. To su napravile Hrvatske ceste. Ni jedan drugi slučaj ja ne znam da je neka privatna tvrtka sanirala neki kamenolom koji je bila završena eksploatacija, nego su to uglavnom morale Hrvatske šume sanirati po nalazima inspekcije. Jer su, obično su te tvrtke propadale i poslije toga su na, te sanacije bile na štetu državi. Do sada ni jedan, kažem osim taj slučaj u Lici, a upravo da se to spriječi mislim da treba na takav način onda i propisati prijedloge zakona. Isto tako mislim da nije dobro da se govori o tome da se čeka, da neki čekaju donošenje ovoga zakona. Imali smo priliku prije par mjeseci kad smo donosili kompletan zakon da sve to isto tako predložimo. Jer ovako, evo ja sam sada evo godinu i pol tu, već peti puta govorimo o Zakonu o šumama, bilo izmjenama, dopunama, u to kratko vrijeme. Ako ćemo tako nastaviti, a bivši zakon iz 91. imao je jedno 20-tak promjena onda ni ovaj zakon koji smo donijeli prije par mjeseci neće proći puno bolje. Evo klub HSS-a će podržati da zakon ide u drugo čitanje, ali evo očekujemo o ovim temama koje sam spominjao ovdje, da za drugo čitanje ipak dobijemo drugačije prijedloge koji će to definirati i omogućiti da Hrvatska i dalje ima šumovitost kakvu je imala do sada, a ne da dolazi do drastičnih smanjenja te šumovitosti. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak, gospodin Miroslav Korenika. Izvolite.
Hvala lijepa. Moram ispraviti navod kolege. Činjenica je da je tvrtka "Knauf" na području Općine Biskupija izvršila sanaciju terena na kojem se istina Bog nije bio kamenolom, privatna je tvrtka, a nalazište je gipsa i … [[Ne razumije se.]] prema tome činjenica je da se ipak nešto na tom području radi.
Povreda Poslovnika, gospodin Ledinski.
Gospodine potpredsjedniče ovo je klasičan primjer koji se dešava ovdje kod nas u Parlamentu, da netko nekoga ispravlja za nešto što nije rekao jel'. Kolega je rekao nije, nego je nešto drugo. Mislim da to barem zaslužuje nekakvu opomenu ispravljati nešto što netko nije rekao, nema smisla.
Slažem se da ima takvih slučajeva kao što ste i vi bili dužni spomenuti ovaj član Poslovnika na koji se pozivate. Hvala lijepa. U ime kluba IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjena gospodo predstavnici ministarstva hrvatskih, poljoprivrede, šuma itd. Kako ja gledam na ovaj zakon? Šuma ne smije biti ni na koji način prepreka da ljudi mogu raditi, da lokalna samouprava se može razvijati, da država može neznam graditi autoceste i tome sl. Neka se u ovoj zemlji malo više razmišlja o građenju, a manje o rušenju. Neka se od ove Vlade natjeraju uredi državne uprave da u primjerenom roku izdaju lokacijske i građevinske dozvole a ne da nam zbog njihova nerada u Hrvatskoj koja vapi za svakom kunom, svakim dolarom, svakim eurom investicije bude svaki dan blokirano između jedne i dvije milijarde eura ili dolara. Tvrdim da je danas u Hrvatskoj blokirano zbog nerada državne uprave koja izdaje lokacijske, građevinske itd. dozvole, lokalne samouprave koja nije uskladila prostorne planove itd. znači svaki dan je blokirano između milijardu i dvije milijarde eura ili dolara. Međutim država to može gledati i na sljedeći način. Da taj novac kojim slučajem nije blokiran, samo po osnovu PDV-a recimo ubrala bi već 250 do 500 milijuna eura, a to znači da bi onda recimo imala za dvomjesečnu isplatu mirovina armiji od milijun i 40 tisuća umirovljenika. I zato nam zasigurno gospodo treba i jedan fleksibilan Zakon o šumama. Želim podsjetiti, čini mi se da je država tamo 93. podržavila poljoprivredno i šumsko zemljište. Na taj način u cijelosti je razvlastila jasno lokalnu samoupravu na način da ju je prije toga ostavila bez novaca i bez ovlasti, a nakon te intervencije, zakonske intervencije i bez imovine, konkretno bez poljoprivrednog i šumskog zemljišta. Ovim bi zakonom trebalo znači iz šumskog gospodarskog osnova izuzeti šume, šumsko zemljište, a u cilju znači osnivanja služnosti na šumi zbog gradnje neznam vodovoda, autocesta, kolektora, vodosprema, plinovoda, vjetroelektrana, zbog iskorištavanja mineralnih sirovina, zbog konačno podizanje višegodišnjih nasada pogotovo nad opožarenim šumama kao što se recimo sada kani u Istri podići na jednom takvom prostoru maslinik od cca 300 hektara na poziciji između Pule i Vodnjana. Ja osobno držim da su takve inicijative koje se rade zajedno sa Ministarstvom šumarstva, zasigurno dobre. Ja mislim da opožareno zemljište oplemeniti nekom kulturom trebalo bi biti u interesu šire zajednice, da je to zasigurno korisno. Znači ako možemo to područje oplemeniti, Hrvatska ne smije robovati apsurdnim zakonima koji su do sada bili na snazi. Dobro je da se recimo članak 3. protegne i na poduzetničke zone. Ne bi bilo dobro da se granice nekog grada jasno limitiraju zbog šume itd. Jasno da se nitko u ovome Parlamentu ne zalaže za neku divlju gradnju, za devastaciju prostora pogotovo ne onoga pri obali. Ali još jedanput ću reći, mi moramo prestati robovati formi iz jednostavnog razloga što se život u ovoj zemlji svakodnevno mijenja. Ono što je u našem katastru pred 150 godina bila šuma, to danas više nije, iako je u pravilu obrnuto, da ono što su nekada bile oranice, vinogradi, maslinici itd. danas je šuma. Ja se bojim eto da recimo zbog onog zakona od nula promila ponovo vinogradi nam se ne pretvore u šume jer su nam podrumi puni, a berba samo što nije krenula. Ako ne iskoristimo ovu turističku sezonu gospodine državni tajniče, ja mislim da će nam vaša Vlada upropastiti još jednu vinsku sezonu. Kome? Malim ljudima, seljacima, koji zbog ovakvog zakona nemaju kome ponuditi svoj proizvod, a složit ćemo se da sa 0,5 promila nitko nije pijan. Neću više o tome, tu se barem razumijemo, ali ne razumijem zašto se jedan ovakav zakon već dvije-tri godine ne može promijeniti. U članku 5., e to mi je drago da me podržavaju gospoda u HDZ-u. U članku 5. stavku 2. iza riječi: "obilježavanje grobnica žrtava iz Domovinskog rata", ja bih dodao: "i 2. svjetskog rata". Znači to je jedna neutralna forma gospodo, … … [[Upadica se ne čuje.]] Tako je. Znači neka se obilježava i razdoblje od 41. do 45. i razdoblje poraća svugdje gdje je zločin počinjen. Doduše to je moguće i temeljem postojećeg zakona, članka 37. koji spominje npr. ne samo mjesta masovnih grobnica iz Domovinskog rata već i mogućnost podizanja spomenika i obilježja u svezi s povijesnim događajima itd. Članak 7. stavak 3. gdje se predviđa da za zakup mišljenje daje državni odvjetnik, apsolutno je korektan. To je korektno. Samo nakon što državni odvjetnik da svoje mišljenje neka to bude sveto pismo, osim jasno ako nije dato zbog mita, zbog prisile, zbog pogodovanja i sl. a ne da se ono po tom na štetu savjesnog zakupoprimca preispituje pri, recimo, nekim sudovima. To je bila, to je redovita praksa u Istri gdje sudovi recimo poništavaju ugovore koji su prije toga, tamo 90-ih godina, ovjerili javni pravobranitelji koji su danas, nota bene, dio Državnog odvjetništva. A taj status su dobili nakon što 2000. godine, čini mi se, bivša Vlada, moja Vlada nije znala kako se osloboditi … [[Govornik se ne razumije.]] međutim, što želim reći. Ako odvjetništvo, Državno odvjetništvo ovjeri neki ugovor, a potom to sudovi ospore onda neka štetu snosi država, a ne ovaj savjestan zakoniti ili ne znam kako ću ga nazvati, zakupoprimac. Govorim to prije svega stoga jer ono što se radi u nekim županijama jednostavno mi liči, da budem blag, na jedno iznuđeno ponašanje iz nekih centara. No sad nije to bitno. Ovaj Zakon je sigurno nužan jer nitko nema prava, po mom sudu, zaustaviti život pa ni tamo gdje su šume koje nisu u funkciji, a interes bi trebao valjda biti da na tom zemljištu, npr. izgradimo autoput, da izgradimo neku vodospremu, da izgradimo sada ovo što se priča vjetro-elektrane, plinovod, neki spomenik, svejedno, naftovod, podigne na opožarenom zemljištu maslinik, itd. Ovaj Zakon je znači po sudu Kluba IDS-a dobar zakon, ali onaj koji će doći uskoro o porezu, kako su ga nazvali, na korov gdje se za neobrađene livade kani uvesti renta ili obveza plaćanja 250 kuna oranica, 500 kuna povrtnjak, 800 kuna voćnjak, hiljadu kuna vinograd, hiljadu kuna, itd., to je katastrofa. A još veća kako ćete gospodo nekome vlasniku neobrađeno zemljište dati na trogodišnji zakup nekome drugome. Znači, ako se gradi neka cesta, ako se gradi neka takva vodosprema, ako se gradi neki vodovod u nekoj šumi onda neka se s druge strane apsolutno, kao što kaže gospodin Ledinski, pronađe odgovarajući prostor. Krša u ovoj zemlji poglavito uz obalu ima dovoljno i neka se taj krš pošumi. Rekoh da je šumsko zemljište do 93. godine bilo općinsko. Ovdje su pojedini zastupnici spominjali neke parcelne interese u Istri. Koliko ja znam, nijedan pojedinac nije na taj način došao ni to metra šume. Istina je, 100 hektara je prodano, da li je to bila šuma sve ili ne znam koliko, Barbarigi Dragoneri. Ja to vjerojatno ne bih učinio, ali to je učinjeno. Ali je to učinjeno uz sudskog vještaka uz procjenu poreske uprave, uz javni natječaj. I tamo danas nastaje investicija vrijedna 200 milijuna eura. To je zasigurno najveća turistička investicija koja je u ovom trenutku u gradnji na prostoru Republike Hrvatske od koje će hrvatska Vlada nota bene uprihodovati oko 50 milijuna eura samo po osnovu PDV-a, što je ako baš hoćete negdje 400 tisuća penzija, 400 tisuća penzija odgovara tome ekvivalentu. Zbog Briona s druge strane jedine se Vodnjan nije mogao turistički razvijati i zato je taj prostor vjerojatno od strane bivše općine Vodnjana namijenjen bio takvoj jednoj investiciji. Međutim i neke druge stranke mogu pričati o pozitivnim primjerima svojih zečeva, itd. Ali što ja želim reći ovom prilikom? Da na 6 hiljada kilometara hrvatske obale kada je turizam posrijedi, osim jednog turističkog naselja, možda 2, 3 hotela, jednoga kampa, ništa drugo nije izgrađeno. Gospodo, nemojmo jednostavno ponekad robovati nekoj formi iako sve mora biti, jasno, učinjeno shodno najboljem uzancama i sve shodno zakonu. Jutros kada je bila rasprava o Pulskom sveučilištu spominjao sam samo neke brojke i nezaposlenosti. Pa sam tako rekao da je u Županiji istarskoj godišnja nezaposlenost bila prošle godine izražena brojkom od 6 tisuća 374 građana. To je 6 do 7%. S druge strane, spomenuo sam slučaj Primorsko-goranske županije sa kojom se Istarska jedina može uspoređivati, od 17 tisuća 575 nezaposlenih ili 80% više nezaposlenih ima na broj stanovnika od Županije istarske. Ja vas uvjeravam da tih 6 tisuća 374 građana Županije istarske koja nota bene danas ima 30 tisuća birača više nego što ih je imala 95. godine, zavrjeđuju da im se pronađe posao i zaslužuju da jednostavno pronađu posao na tom prostoru, a bez nekih većih investicija teško da će se to dogoditi. Jer nam ništa neće pasti sa neba kao što neki možda očekuju.
Hvala lijepa. Malo je ova, samo gospodin skrenuo s teme i proglasio ove šofere, vozače da su krivi zbog lošeg plasmana vina. Svakome je dozvoljeno piti osim za ono vrijeme dok vozi. Prema tome, nitko nije ništa zabranio. U ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Marko Širac.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolege i kolegice zastupnici, gospodine državni tajniče. Klub HDZ-a će podržati izmjene i dopune ovoga Zakona, a naša prosudba o predloženim izmjenama je sljedeća. Zakon o šumama Hrvatski sabor je donio prije 6 mjeseci. U provedbi Zakona uočene su teškoće pri rješavanju zahtjeva pravnih i fizičkih osoba za izdvajanje šuma i šumskog zemljišta iz šumskog gospodarskog područja radi prijenosa prava vlasništva ili osnivanja prava služnosti na tom zemljištu radi njegovog korištenja u druge svrhe. Dakle, evo, za ovih 6 mjeseci već se ukazalo da postoje određene teškoće i samo radi toga mi smatramo da zaistinu treba ići na ove izmjene i dopune Zakona jer u protivnom ćemo biti u situaciji u kojoj smo bili kod provedbe proteklog Zakona. Gomilat će se zahtjevi, neće se rješavati ni zahtjevi građana ni gospodarstva, niti naših općina i gradova, a uglavnom i poglavito oni se odnose na realizaciju određenih programa kako u poljoprivrednoj djelatnosti tako i u razvoju maloga gospodarstva, osnivanje poduzetničkih zona. A i naša Vlada i Hrvatski sabor se opredijelio upravo da ćemo sve ovo učiniti da omogućimo da se to, da se te djelatnosti razvijaju na jedan normalan i naravno zakoniti način i da državni organi kao što je naše Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva učini sve da oni to mogu brzo i efikasno ostvariti. Stoga je predlagatelj predlaže da se izmjenama i dopunama važećeg Zakona urede odredbe koje reguliraju obvezu izrade šumskogospodarskih planova, postupak rješavanja imovinskopravnih odnosa za izdvajanje zemljišta, davanje u zakup šumskog zemljišta, plaćanje naknade za korištenje uopće korisnih funkciji šuma, upravni i žalbeni postupak, dovršenje započetih postupaka i zahtjeva građana po zakonu iz 1983., odnosno iz zakonu iz 2005., odnosno ovom važećem Zakonu o izmjeni kojeg danas evo raspravljamo. Državno odvjetništvo Republike Hrvatske opravdano je predložilo da se ukine njegova nadležnost iz članka 17. stavak 2. ovoga Zakona za davanje prethodnog mišljenja u postupcima davanja na korištenje šuma i šumskog zemljišta tijelima državne uprave i pravnim osobama kojima je osnivač Republika Hrvatska. Predlagač je stoga predložio izmjenu članka 17. stavak 2. važećeg Zakona na način da se ovlasti Državnog odvjetništva Republike Hrvatske brišu, tj. ukinu jer zaistinu je nema potrebe da postoji takav nadzor nad državnim tijelima koja, njihov rad i nadzor nad njima provodi se drugim načinom i nema nikakve potrebe da u tom nadzoru učestvuje i Državno odvjetništvo Republike Hrvatske. Izmjenama članka 51. važećeg Zakona novim stavkom 1. ovlašćuje se Vlada Republike Hrvatske ili od nje ovlašteno tijelo da može pojedine šume ili šumsko zemljište u vlasništvu Republike Hrvatske izdvojiti iz šumskog gospodarskog područja i prenijeti pravo na drugu pravnu ili fizičku osobu ili osnovati pravo građenja ako za to postoji interes Republike Hrvatske. Rješavanje imovinskopravnih odnosa za izdvajanje zemljišta za potrebe uređenja poduzetničkih zona za izgradnju komunalne infrastrukture i drugog moći će se sada rješavati primjenom instituta prava građenja pri čemu će vlasnik zemljišta i dalje ostati Republika Hrvatska. To će omogućiti i građanima, općinama i javnim poduzećima, a i drugima jel' da bez jednostavnije i, da brže, jednostavnije i jeftinije osiguraju prostor za navedene potrebe što evo do sada i dosadašnjim odredbama nije bio slučaj jer instituta prava građenja u zakonu nismo imali. Novim stavkom 2. članka 51. propisuje se da postoji interes Republike Hrvatske ako je navedeno zemljište potrebno radi provođenja detaljnog plana i uređenja, odnosno odgovarajućeg akta koji se izdaje na temelju dokumenata prostornog uređenja, obrane Republike Hrvatske, obilježavanja mjesta masovnih grobnica i žrtava iz Domovinskog rata. Utvrđenje interesa Republike Hrvatske na temelju detaljnog plana uređenja mi smatramo dobrim rješenjem jer onemogućava proizvoljna tumačenja namjene prostora temeljem nekih prostornih planova višega reda, ali pooštravanjem uvjeta, tj. da se odgovarajući akt koji se izdaje na temelju dokumenata prostornog uređenja ne prizna umjesto detaljnog plana smatramo da ne bi bilo dobro uvesti odredbe zakona jer će se taj postupak vrlo ozbiljno iskomplicirati. Takav prijedlog je predložen od strane našeg Odbora za zakonodavstvo. Po našoj ocjeni mi smatramo da je to preoštra mjera jer prostor Republike Hrvatske za sve gradove općina i naselja nije ovoga trenutka pokret sa detaljnim planovima prostornog uređenja i mi i dalje moramo se koristiti lokacijskom dozvolom, odnosno dokumentom koji se izdaje na temelju odgovarajućeg prostornog plana. Uostalom predlagač je to tako i u nacrtu zakona predložio i mislimo da to treba i dalje ostati za drugo čitanje. Smatramo da je dobro rješenje odredba izmjena članka 51. stavak 5. kojim se propisuje da je odluka o izdvajanju zemljišta iz šumskog gospodarskog područja upravni akt. To će omogućiti strankama, ma tko one bile, da u slučaju potrebe pokrenu upravni spor je protiv akata ministarstva se ne mogu voditi žalbeni postupci, ali se može pokrenuti upravni spor, a takva odredba do sada u ovom članku nije postojala. Dopunama članka 57. važećeg zakona detaljnije se uređuje postupak služnosti u šumi i šumskom zemljištu vlasništvu Republike Hrvatske u svrhu izgradnje komunalne infrastrukture i drugih objekata, eksploatacija mineralnih sirovina, obavljanja turističke djelatnosti, uzgoja stoke i divljači, podizanje nasada itd. Ugovore o služnosti zaključuje ministar, osim ugovora o eksploataciji mineralnih sirovina koje će zaključivati organ kojeg odredi Vlada Republike Hrvatske. Evo i tu smo provjerili na što su naši kolege iz Ministarstva poljoprivrede i šumarstva mislili koji je to drugi organ kojeg bi odredila Vlada Republike Hrvatske i dobili smo obavijest da je to Povjerenstvo za upravljanje imovine i stoga podržavamo taj prijedlog. Dakle, neće se to rješavati više klasičnim putom da to rješavaju institucije, odnosno službe u ministarstvu, nego će taj prijedlog ići pred Vladu, odnosno pred povjerenstvo, a kako se radi zaista o vrlo ozbiljnim poslovima kod eksploatacije mineralnih sirovina mislim da takvo rješenje zaslužuje i podršku. Izmjenom članka 62. oslobađaju se fizičke osobe koje u Republici Hrvatskoj obavljaju gospodarsku djelatnost, obaveze plaćanja naknade za korištenje opće korisnih funkcija šuma, to je iznos bio od 0,07% ukupnog prihoda jer te osobe ne obavljaju prihode već primitke i dohotke. Po našoj ocjeni za istinu ih nismo trebali opterećivati s time jer ni do sada privatni posjednici šuma nisu plaćali u našoj državi ovaj doprinos za opću korisnost funkcije šuma. Dodavanjem novog članka 70a. uređuje se žalbeni postupak na rješavanju šumarske savjetodavne službe i nadležnih tijela državne uprave te pokretanje upravnog spora na rješenja ministarstva. Izmjenama i dopunama članka 91. važećeg zakona uređuje se način dovršenja do sada započetih postupaka po odredbama zakona iz 1983. koji je objavljen u "Narodnim novinama" 57/83. Mi smo mišljenja da bi započeti postupak po zakonu iz te 1983. trebalo riješiti po odredbama tog zakona a započete postupke od dana stupanja na snagu ovoga važećeg zakona koji je donijet koncem 2005. godine da po odredbama ovog zakona. Pa, smatramo da je potrebno da predlagač u tom smislu dopuni odredbe članka 91. važećeg zakona. Gospodine potpredsjedniče, Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava da ovaj zakon ide u drugo čitanje i nadamo se da će predlagatelj za drugo čitanje uvažiti primjedbe iz ovog izlaganja u ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U 12,04 je prošlo vrijeme za prijavu od deset minuta. Na redu je Klub PGS-a, SBHS-a, MDS-a gospodin zastupnik Nikola Ivaniš. Izvolite!
Poštovani potpredsjedniče, poštovani pomoćniče ministra! Dozvolite da u ime kluba regionalnih stranaka prokomentiramo prijedlog izmjena i dopuna Zakona o šumama u prvom čitanju i da odmah u startu kažem da nas i ovako mali prijedlog izmjena i dopuna zakona, uvjetno rečeno mali, zanima zbog toga što između ostalog kao regionalne stranke držimo da su ove izmjene i dopune zakona one koje više zanimaju ono što mi figurativno zovemo perifernu Hrvatsku, ono što zanima hrvatske regije jer šume su problematika koja je važna tamo gdje mi djelujemo, koja je važna dakle svima manje urbanim sredinama i manje Zagrebu a sve što se bavi hrvatskom periferijom mi jako podržavamo. Slažemo se sa onim što je rečeno već do sada u raspravi da u cjelini, da općenito govoreći nije dobro što prečesto donosimo izmjene i dopune zakona. To smo povodom i nekih drugih izmjena i dopuna zakona ovdje govorili jer definitivno je bez obzira koja je uvaženi zastupnik prije mene kazao da je logično zašto ove izmjene i dopune idu, da treća, četvrta ili peta izmjena i dopuna nekog zakona ozbiljno mijenja bit zakona i bilo bi bolje da tih izmjena i dopuna imamo manje. Kada su u pitanju šume mi želimo prije svega kazati načelno nešto. Mislimo da pitanje šuma, šumarstva, eksploatacije šumskih dobara u Hrvatskoj još uvijek u cjelini nije dovoljno dobro i potpuno riješeno i da još uvijek ima, tu postoji čitav niz stvari na koje bi trebalo i ovom prilikom podsjetiti. Danas smo u raspravi čuli u ime jednoga kluba u nekoliko navrata i u nekoliko rečenica priču država, država, država, šteti se državnom interesu, šteti se, smanjit će se državne šume, zašto se preferira privatni interes u odnosu na državni i ja bih na tu temu htio suprotstaviti neka razmišljanja koja mislim da su potrebna i zbog opće rasprave o ovoj problematici i zbog javnosti. Naime, prije drugog svjetskog rata u Hrvatskoj je samo 16% šuma bilo državno. Šume su bile privatno vlasništvo i šume su bile vlasništvo zemljišnih zajednica i šume su 1947. podržavljene. Prema tome, i danas kad govorimo o tim državnim šumama mislim da bismo morali akceptirati činjenicu da se izuzev suhoparnog državnog interesa treba nešto šire gledati i vidjeti što je ustvari to šumsko bogatstvo koje Hrvatska neosporno ima dalo svojim građanima, pa dalo onda i bivšim vlasnicima. Vi znate da je čitav niz inicijativa u Hrvatskoj bilo oko povrata zemljišnih zajednica. Nikada nitko iz državnih struktura nije pokušao ozbiljnije reagirati na to a kamoli vidjeti na koji način se može izvršiti neko pravično obeštećenje bivših vlasnika, obeštećenje onih koji su bili te zemljišne zajednice. To nas u Primorsko-goranskoj županiji jako zanima. Jako nas zanima i zbog toga što je u Gorskom kotaru koji ja mislim da je neosporno, čije je bogatstvo u tom šumskom fondu neosporno bilo u zemljišnim zajednicama 25 tisuća hektara šuma, kvalitetnih, mogu slobodno reći možda najkvalitetnijih šuma u Hrvatskoj. Na koji način su na tom prostoru ljudi, pojedinci, građani, dakle sljednici tih zemljišnih zajednica obeštećeni? Pa kroz šumsku rentu koja se mora reći da je u svom obimu u onome što donosi lokalnoj samoupravi pa onda i građanima minorna, ona je mizerna, ona je smiješna i mi nikako da kažemo jedanput da se kroz sustav šumske rente mora valorizirati eventualno jedinicu lokalne samouprave kao sljednika zemljišnih zajednica i bitno višestruko nego što je to sada kroz šumsku rentu dati jedinicama lokalne samouprave da se može uložiti u razvoj tih krajeva. To je ona teorija da su ljudi jako siromašni i da ljudi jako teško žive pored bogatih šuma a djedovi su im bili vlasnici tih šuma. To je pozicija gora i zbog toga oni veoma emotivno razgovaraju na ovu temu i ja to govorim u ovom slučaju u ime njih jer sam zastupnik iz te županije. I mislim da je to što u ovom trenutku govorim pravično. Ne mislimo da se može izvršiti naturalna restitucija zemljišnih zajednica, apsolutno. Ali mi imamo sustav lokalne samouprave koji je na neki način taj koji slijedi one koji su nekad bili vlasnici šuma. Dakle, 16% državnih šuma pretvorilo se u 80% državnih šuma, najveća stopa nezaposlenosti u Hrvatskoj u Gorskom kotaru koji je najbogatiji šumama. I zbog toga, da sada prijeđem na ovaj zakon, mi podržavamo duh zakona zbog toga što nam ljudi u Gorskom kotaru govore mi želimo da se te šume eksploatiraju, pa šume su u prirastu, mi nismo u gubitku šuma, šumske mase ima. A mi pored toga živimo teško, djeca nam nemaju radnih mjesta, odlaze prije svega u Rijeku, Karlovac i Zagreb i mi imamo tu depopulaciju Gorskog kotara koja se može između ostalog riješiti na način da se više gospodarske aktivnosti dozvoli i u prostoru šuma. Zbog toga ovaj duh zakona podržavamo i ovo 51 i ovo 57, s time što bismo definitivno rekli da mislimo da je ovdje u raspravi izrečeno dovoljno toga što govori da bi predlagatelj još jedanput trebao obratiti pažnju i akceptirati dio bojazni u smislu i mogućih zloupotreba i u smislu mogućih zaista šteta i vidjeti što se još do drugog čitanja može u smislu zaštite i nadzora, u smislu ovih postupaka o odobravanju popraviti. Apsolutno sam duh zakona podržavamo. Rekao bih ovom prilikom, iskoristio bih vrijeme jedan vrlo konkretan primjer. Jedna od najnerazvijenijih područja Republike Hrvatske je područje Grada Čabra. Grad Čabar ima ogroman dio teritorija u Nacionalnom parku Risnjak. Svi mi koji skijamo odlazimo u Italiju i Austriju skijati. Skijamo u nacionalnim parkovima dolomitima, na tauernu i ne znam gdje. U našem, u Hrvatskom nacionalnom parku Risnjak ne može biti napravljena skijaška staza iz razloga što mi imamo takvo zakonodavstvo, a jedine prave uvjete za napraviti pravo skijalište to gospodin pomoćnik jako dobro zna i bolje od mene gdje u jednom dijelu Nacionalnog parka Risnjak gdje ima snijega, gdje su minusi i gdje su prirodni uvjeti takvi. Uz svu ekološku zaštitu, uz sve ono što je održivi razvoj mi moramo modernizirati zakone i mi ne možemo reći u našem nacionalnom parku ne može biti skijalište, pa idite vi i dalje skijati tamo gdje idete, a mi ćemo graditi skijališta na mjestima gdje jugo odnese snijeg u 24 sata ili gdje ga bura odnese u 6 sati i gdje uvjeti ne postoje. Prema tome, držimo da je liberalizacija prava da se ide sa gospodarskim aktivnostima u dijelu šumskih područja. Ono što je dobro, ali očekujemo da ministarstvo apsolutno uvaži ove primjedbe koje su rečene da razmotri ugradnju još mjera zaštite i da se odgovori na pitanje usklađenosti sa europskim zakonodavstvom koje je ovdje postavljeno jer bi to danas praktično trebalo biti nešto što bi se kod donošenja svakog zakona trebalo dati. Hvala lijepa.
Hvala vama kolega zastupniče. Imamo ispravke netočnih navoda. Prvi ispravak zastupnik Širac. Izvolite.
Hvala vama kolega zastupniče. Imamo ispravke netočnih navoda. Prvi ispravak zastupnik Širac. Izvolite.
Gospođo potpredsjednice, uvaženi kolega zastupnik je u svom izlaganju naveo da se u Nacionalnom parku Gorkom Kotaru ne može napraviti skijalište. Skijalište se ne može napraviti na način da se njegova izgradnja ne predvidi odgovarajućim prostornim planom i provede zakonom propisani postupak. Prema tome, može se tamo napraviti skijalište, ali se moraju ispuniti zakonom predviđeni uvjeti.
Hvala lijepo. Slijedeći ispravak netočnog navoda zastupnik Ledinski. Izvolite.
Štovana potpredsjednice, uvaženi kolega je pogriješio u jednoj godini. Zemljišne zajednice s ukazom poglavnika podržavljene najveći dio njih tako da molim da baratamo sa točnim podacima. To je točan podatak. Hvala.
Hvala lijepo. Idemo na pojedinačnu raspravu. Nema više prijavljenih klubova. Prvi je na redu zastupnik Stazić. Izvolite kolega zastupniče.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Nevelik zakon, 11 članaka a ipak neobično važan. Šume predstavljaju izuzetno bogatstvo ove zemlje. Imamo sreću da smo bogati šumama i morali bismo se brinuti o tome da to bogatstvo sačuvamo, da ga predamo idućim naraštajima. Da li to ovaj zakon promiče, takav interes Republike Hrvatske. Ne, upravo suprotno. On nedovoljno vrednuje važnost i bogatstvo šuma i predviđa da se u šumama osnivaju poduzetničke zone. Netočno je što je rekao kolega Ivaniš da se ne može u šumi već je to ispravljeno po važećem zakonu napraviti skijalište, žičara jer u važećem zakonu kaže da se dokumentom prostornog uređenja može planirati da se u šumi ili šumskom zemljištu izgrade građevine za potrebe infrastrukture, sporta kolega Ivaniš, rekreacije, lova i obrane Republike Hrvatske. Znači, sve je to moguće. E, ali sada na sve to još se dodaju i poduzetničke zone. Pa sad, jel država nema dovoljno zemljišta izvan šuma da njima osniva poduzetničke zone. Jel se baš, jel se poduzetničke zone moraju osnivati baš u šumama. To u obrazloženju ovog zakonskog prijedloga ne piše. Što tu piše? Uz članak 3. Veli u članku 37. stavku 2. taksativno se navode gradnje koje je moguće planirati prostornim planovima, to je i do sada pisalo u zakonu te se na ovaj način dodaju kao izuzetak i gradnje u planiranim poduzetničkim zonama. To je obrazloženje nama kao da smo nepismeni. Kao da to sami ne znamo pročitati što piše u tom članku. A u obrazloženju bi moralo pisati, a zašto vi sad predlažete poduzetničke zone i u šumama? Koji su to razlozi? Jesu razlozi da nema drugog zemljišta ili su razlozi da se želi nekom pogodovati, pa se sada piše zakon u kojem još jedino fali ime. Ime, tko će to osnivati poduzetničke zone na takvim atraktivnim prostorima kao što su šume. To je sve vrlo sumnjivo uz ovaj prijedlog zakona, pogotovo eto ga se i u hitnom postupku donijeti. Predviđa se također izmjenom članka 51. umjesto da se pravnoj i fizičkoj osobi omogućuje osnivanje služnosti u šumi sad se predviđa da se na nju prenese i pravo građenja. Znači, do sad su se samo šumom mogli služiti, a sad će eto u njoj moći i graditi. Dakako da su ove dvije izmjene povezane. Ako dopustimo poduzetničke zone, onda moramo dopustiti i građenje u takvim poduzetničkim zonama. I miče se Državno odvjetništvo kao ono koje mora davati suglasnosti, a zadaća Državnog odvjetništva, jedna od zadaća Državnog odvjetništva jest i da vodi brigu o imovini Republike Hrvatske i da štiti tu imovinu. E pa sad to njima mičemo jer što će nam Državno odvjetništvo je ipak kako tako nezavisno od izvršne vlasti, pa zašto bismo sad imali kontrolu jednog takvog nezavisnog tijela, pa je onda najbolje da ga maknemo tako da onda izvršnu vlast nitko ne kontrolira. Kad bude dodjeljivala šume, dijelove šuma pojedincima i da u njima grade poduzetničke zone. Znači ovo je jedan tipičan zakon naštimavanja, tipičan. U svim svojim elementima. To je ono što je svojedobno Bozanić nazvao grijehom struktura. Tu se strukturno planira, planira se, unaprijed se planira nekome pogodovati, e a onda da bi se to moglo napraviti moraju se najprije izmijeniti zakonski propisi. I sada to je takav jedan zakonski propis koji se mijenja bez valjana obrazloženja zašto zadiremo u to veliko bogatstvo, veliko blago Hrvatske i šta će nam se sutra lupati u glavu kad nam šume budu devastirane i kad će biti kasno da ih idemo spašavati i ukidati te već osnovane poduzetničke zone. Zbog toga treba biti protiv ovog Prijedloga zakona. Dobro je što je on ipak maknut iz hitne procedure da ga nećemo danas u 18 sati izglasati. Dobro je da se ostavlja vremena da se o njemu još jednom razmisli. Dobro je da se i Vladi da prilika da odvaže sve argumente koje će ćuti u ovoj raspravi. Da još jedanput odvagne sve koristi i sve moguće štete od ovakvog zakonskog prijedloga. Da ako je bila namjera pogodovanja da od nje odustane i da ovaj zakon zapravo povuče iz procedure na način da ga nikad ne uputi u drugo čitanje. Ovako u prvom čitanju u interesu zaštite bogatstva Republike Hrvatske treba biti protiv ovog Zakona. A poduzetničke zone nek se osnivaju negdje drugdje. Treba ih osnivati, svakako su nam potrebne poduzetničke zone, ali ne u šumama. Ne u šumama, ako tako krenemo onda ćemo devastirati cijelu zemlju, bogatstvo, ljepote njezine zbog nečijih privatnih interesa. Budimo ovdje, budimo ovdje državotvorni. Pokažimo da volimo ovu zemlju. Da, pokažimo da volimo ovu zemlju i da nam je ta zemlja draža od privatnih interesa, od privatnih interesa jer ako dopustimo tim privatnim interesima kolege da prevladaju ove opće interese onda će se neki smijati kao što se vi sada smijete. Ali to neće biti građani ove zemlje. Možda vi ili vaši prijatelji. Hvala.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, zastupnik Širac izvolite.
Gospođo potpredsjednice, uvaženi kolega Stazić u svom izlaganju je naveo da se uloga Državnog odvjetništva iz ovog Zakona miče da bi se sa zemljištem moglo raspolagati kako tko želi i naštimavati pojedincima. Kolega Stazić to je jako pogrešna tvrdnja. Vjerojatno niste dobro uočili koja uloga Odvjetništva se po prijedlogu predlagača isključuje prijedlogom ovog Zakona? Dakle radi se samo onda kad se pojedini dijelovi šume ili šumskog zemljišta daju na upotrebu državnim organima ili institucijama koje su u vlasništvu Republike Hrvatske. I taj prijedlog je prijedlog Državnog odvjetništva jer je opterećeno sa rješavanjem nepotrebnih stvari gdje vlasništvo ostaje i dalje u posjedu odnosno posjednik i dalje, i vlasnik ostaje Republika Hrvatska.
Hvala lijepo. Imamo i jednu repliku. Zastupnik Ivaniš. Izvolite kolega zastupniče.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega je u … [[Govornik se ne razumije.]] onog što je rekao na neki način replicirao sa mojom tezom da ne možemo održati sustav zabrana gradnje u šumama odnosno u nacionalnim parkovima o čemu sam ja govorio pa bih ja tu replicirao sa nekoliko ne mojih misli nego sa nekoliko stvari koje svakodnevno čujem od ljudi u Gorskom kotaru. Ljudi u Gorskom kotaru smatraju kolega Stazić da se šume o čemu ste vi jako govorili: «Šume čuvati, šume čuvati, šume čuvati». Međutim oni misle da bi njih trebalo tamo više čuvati od šuma. Jer oni od tamo odlaze. U 30 godina je prepolovljeno stanovništvo Gorskog kotara zato što nemaju gdje raditi. Oni mogu raditi samo u vezi i u, na onome što je u vezi sa šumom. I danas vam Gorani kažu da je za vrijeme Austro-Ugarske Goranima bilo najbolje jer su imali najveće prihode od šuma i najveće mogućnosti da upravljaju, izvlače korist iz šuma, ali pošto ih najbolje poznaju da ih i najbolje održavaju. Da ih i najbolje održavaju i zato su šume na tom prostoru bez obzira na eksploataciju zadnjih 150 godina i očuvane i u površinama nisu smanjene. Jer ti ljudi rođeni u šumi najbolje znaju kako ih i koristiti i najbolje znaju kako ih održavati i povećavati površine pod šumama. Što se tiče prava građenja u nacionalnim parkovima odnosno u šumama ja vam mogu reći kad je donošen u ovom Saboru Zakon o Nacionalnom parku Risnjak tada su velike primjedbe, rasprave i peticije se pisale u Ćabarskom kraju da se kroz taj Zakon omogući izgradnja skijališta u Nacionalnom parku Risnjak što nije dozvoljeno. To što eventualno postoji iznimno komplicirana i neostvariva procedura da dobijete dozvolu za građenje nečega to vam istovremeno kod nas znači da to nikad ne možete napraviti.
Hvala lijepo. Kolega Stazić ima pravo na odgovor na repliku. Izvolite.
Kolega Ivaniš najprije postoji velika razlika u odnosu prema šumama za razliku prema nacionalnim parkovima. Ponašanje u nacionalnim parkovima je drugačije nego u šumama općenito i tu se ne može stavljati znak jednakosti. Druga stvar, tko Gorane i po postojećem Zakonu sprečava da eksploatiraju te šume i da žive od njih? Nitko. I to je uređeno zakonom i to je dopušteno. To je pitanje koliko će sama država, vlada jedne zemlje ulagati ili poticati određenu gospodarsku granu, štititi je, omogućavati joj prosperitet. Ako im ne omogućava, ako im ne pomaže, je, onda doživljavaju sudbinu kakvu doživljavaju. Ovaj Zakon njima neće pomoći. Neće oni ostati u Gorskom kotaru ako ovakav Zakon stupi na snagu. Nikakve tamo poduzetničke zone u tim šumama neće njih tamo zadržati. I ne donosi se ovaj Zakon zbog Gorana. Ne predlaže se on zbog Gorana. On se predlaže zbog onih kojima će se u koncesiju dati to šumsko zemljište. O Goranima se ovdje ne misli. Da se o Goranima misli onda bi Vlada donosila, ne bi predlagala ovakav Zakon. Onda bi poticala nekim svojim sredstvima iz proračuna, poticala bi gospodarstvo u Gorskom kotaru koje je moguće, sačuvala bi ljepotu tog Gorskog kotara. Jer jedanput ako Gorski kotar uništimo, a obnovit ga tako skoro nećemo, nikada ga nećemo. Nekakvi tvornički dimnjaci tamo nek se podignu, nek se zagađuje Gorski kotar s njim je gotovo. Komparativne prednosti koje ima Gorski kotar i sad se mogu iskoristiti na bolji način.
Hvala lijepo kolega. Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom. Zastupnik Ivan Vučić. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Gospodo predstavnici ministarstva, kolege i kolegice. Moram odmah reći da apsolutno podržavam donošenje ovog zakona. I jedno moje osobno stajalište. Žao mi je što ovaj zakon ne ide po hitnom postupku. Jer smatram da problemi koji stoje na terenu zbog nedonošenja izmjena ovog Zakona o šumama su zasigurno veći od onoga što ćemo mi do drugog čitanja sa svojim prijedlozima poboljšati u ovom zakonu. A ukoliko ide u drugo čitanje, a ide, bilo bi dobro da to bude još prije ljetne stanke, da se smanje problemi na teretnu koji stoje zbog nedonošenja ovoga izmjena zakona. … [[Govornik se ne razumije.]] stajalište nekih zastupnika koji kritiziraju izmjene ovog Zakona o šumama, jer je bilo donošenje u zadnjih 5 mjeseci kad znamo da su bili u vlasti kada se je Ustav mijenjao u samo godinu dana, a ne poboljšanje samo jednog zakona koji je od interesa cjelokupnog pučanstva Hrvatske. Bilo da se radi o izdvajanju ili o služnosti sigurno je to potrebito napraviti ne samo zbog gospodarskih zona nego i zbog svega onoga što se pozitivno događa na terenu u Hrvatskoj u Istri koja je dio Hrvatske, i u Dalmaciji, u unutrašnjosti Hrvatske i sa poslovnim zonama, a isto tako i sa maslinicima, vinogradima, voćnjacima koji se podižu na ovakvom zemljištu u kršnom dijelu Dalmacije koji je zbog nečijih interesa bio u gospodarskoj osnovi Hrvatskih šuma, a nikad šume na njemu nisu rasle, već je to bila sitno raslinje koji je vrlo, vrlo često bio uzrok velikih požara u Dalmaciji upravo, jer sa takvim zemljištem nitko nije gospodario. I danas prolazeći Dalmacijom lijepo je vidjeti i u Istri da se maslinikom zasađuje 200, 300 hektara, da se sade vinogradi na tim područjima, da ljudi krče to tzv., pod navodnicima, "šumsko zemljište" na kojem šuma nažalost nikad nije rasla. Osobno podržavam da se ovo zemljište i osobno smatram da je to od interesa za državu Hrvatsku može prenamijeniti u građevinsko zemljište. Znam 10-ak općina u Dalmaciji koje su bile u sastavu nekih drugih tada gradova ili općina i koja zbog nečeg višeg političkog interesa nisu na svom području imali ni jednog kvadratnog metra građevinskog zemljišta. Niti ostalo sve zemljište oko tada, te mjesne zajednice je bilo šumsko zemljište u gospodarskoj osnovi Hrvatskih šuma, i kamenje. Danas da oni ne mogu to zemljište prenamijeniti u građevinsko zemljište oni nemaju apsolutno nikakve mogućnosti za širenje, jer nemaju ni jednog kvadratnog metra građevinskog zemljišta. Apsolutno se slažem da tu ne treba raditi neke stvari, da se stvaraju lihvari, da netko preprodaje zemljište. Ako je to interes države Hrvatske neka i Hrvatske šume prenamijene to zemljište u građevinsko zemljište i neka ga one prodaju ili daju jedinicama lokalne samouprave da ga prodaje po cijeni, komercijalnoj cijeni za građevinsko zemljište. Ja osobno iz iskustva znam koliko je problem izvlastiti zemljište koje je u gospodarskoj osnovi Hrvatskih šuma kod izgradnje gospodarske zone. To je proces koji traje dvije, tri godine, od Državnog odvjetništva, Uprave šuma, ministarstva, jedinice lokalne samouprave. Na kraju sve mora pasti u ruke odvjetnika i oni na kraju najbolje prođu. A potencijalni ulagači u gospodarske zone u Hrvatskoj ne mogu razumjeti da im kažete pa evo taj dio te parcele je u gospodarskoj osnovi Hrvatskih šuma i zbog toga ne možemo udovoljiti vašem zahtjevu. A onda ljudi pitaju a gdje su tu šume. Šuma nema nego se sam povodi u gospodarskoj osnovi Hrvatskih šuma. I ono što je rekao kolega Stazić nitko sigurno neće sjeći velike šume, šume, bogate šume, nego ono što se vodi u gospodarskoj osnovi Hrvatskih šuma, a od šuma nema ni š. Pa netko je rekao da i zbog šuma ne možemo spriječiti razvoj jedne jedinice lokalne samouprave jednog područja. Ja mislim da je i apsolutno u pravu i u tom dijelu. Jer evo i Gorski kotar u kojem se neki toliko kunu, pa i Lika najbogatiji su sa šumama, sa kvalitetnim šumama. Ali nažalost i najsiromašniji su danas u državi Hrvatskoj. Pa dakle onda moramo priznati da i u gospodarenju šumama u sve ovo proteklo vrijeme od četrdeset i neke godine zasigurno nije bilo dobro, jer Gorski kotar od Ogulina pa do Rijeke da je bilo gospodarenje dobro šumama ne bi imao 40 tisuća stanovnika. Isto tako, cijela Lika ne bi imala 50, 60 tisuća stanovnika da je gospodarenje sve to vrijeme bilo dobro šumama. Gospodarenje je bilo za nečije tuđe interese, da su se vagoni i kamioni odvozili oblovinu negdje drugdje, a mala proizvodnja je, ili poluproizvodnja, finalna proizvodnja bila na području Gorskog kotara i Like, što svakako nije interes. Dakle, osobno podržavam donošenje ovog zakona. Žao mi je što ne ide po hitnom postupku i apeliram da ide na drugo čitanje do ljetne stanke. Hvala lijepo.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Zastupnik Stazić, replika.
Kažete kolega Vučiću nitko sigurno neće sječi velike šume. Gdje ste vi to pročitali? To u ovom zakonu ne piše. Nitko sigurno neće sječi velike šume. U ovom zakonu piše da se mogu krčiti ako se osniva poduzetnička zona i velike i male i najveće i najmanje i srednje i sve šume. To, vi sto to dodali nešto čega u zakonu nema. E sad, ako vi mislite da je to jako potrebno da se radi poduzetnička zona, pa sada Vlada predlaže, ajmo, pa neka Vlada predloži koliko će biti tih poduzetničkih zona. Hoće li ih biti 100, 500 ili 20 ili 10? Pa ajmo to ostaviti u nadležnosti Sabora koji danas odlučuje o imovini Republike Hrvatske. Pa oprostite, pa neka se dođe sa prijedlogom da se u nekakvoj šumi, da se zna na koliko hektara, da se zna kome, po čijoj koncesiji, po kakvom odobrenju, u koju svrhu, s kojom namjerom, kada se napravi ekološka studija pa onda neka Sabor dopusti izgradnju takve jedne i osnivanje jedne takve zone. Onda bi to bilo jedno, bila bi i zaštita gospodarskog interesa eventualno Republike Hrvatske, ali i zaštita njezinog bogatstva. Ovako kada će se o tome odlučivati sada dalje ako Sabor donese ovaj zakon izvan Sabora, onda ova vaša priča da se neće krčiti velike šume, to je potpuno šuplje, to je potpuno neuvjerljivo, to je potpuno izvan ovog zakonskog teksta. To ste vi sada dodali da malo umirite javnost, pa nećete je s time umiriti. Nećete.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, zastupnik Vučić. Izvolite kolega.
Pa dobro već smo navikli da kolega Stazić tumači zakone i propise onako kako njemu paše. I ja osobno kad doživim da on jedan zakon koji je predložen ovdje u ovom Hrvatskom saboru podrži, ja ću platiti janjetinu za cijeli Sabor ako to doživim u ovom zasjedanju. Kolega Stazić zakon da ste čitali onda bi sigurno vidjeli da piše neobraslo šumsko područje, tako piše u zakonu. A isto tako, prije svakog, prije izgradnje poslovne zone ili bilo kojeg golf igrališta to mora biti definirano u prostornom planu i detaljnom urbanističkom planu. Dakle prostorni planovi općina jedinica lokalne samouprave idu na usaglašavanje u županijsku skupštinu i na ministarstvo. Sigurno ni županijska skupština ni ministarstvo neće dati suglasnost na prostorni plan ako je predviđena poslovna zona tamo gdje nije potrebno ili je visoka šuma a ne nisko raslinje koje se vodi u gospodarskoj osnovi Hrvatskih šuma.
Hvala lijepo. Molim vas smanjite količinu dobacivanja iz klupa. Sljedeća je na redu kolegica … … [[Upadica se ne čuje.]] Molim vas lijepo postoji tablice. Kolegica Ingrid Antičević Marinović. Vidim da ste živnuli nakon ponude za janjetinu, ali ja vas lijepo molim da ipak se držimo dnevnog reda. Izvolite.
Hvala poštovana gospođo potpredsjednice. Predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Je li treba nama Zakon o šumama ili zakon o pustošenju šuma? Pustošenje šuma je kazneno djelo, a kazneno djelo ne smije činiti građanin, a na vlastito ne država. Vidite puna su nam usta zaštite priobalja, zaštite našeg zemljišta državnog, našeg blaga i bogatstva, a svako malo nema gotovo svaki drugi konkretan zakonski prijedlog a njih je vrlo malo doduše, on upravo rastače državnu imovinu, rastače imovinu jedinica lokalne samouprave općenito javno dobro. Ovo je jedna neviđena dakle ne samo i prodaja i rasprodaja nego neviđena nebriga ali smišljena, a o tome je govorio kolega Stazić za koga i to. To ćemo već vidjeti sigurno nakon donošenja zakona. Međutim, vrijeme je zaista da se zaustavi poguban taj trend i da se stvore, da se pooštre postojeće zakonske norme upravo u cilju otuđenja državnog vlasništva. Zakonom treba zabraniti otuđenje zemljišta u vlasništvu Republike Hrvatske pa čak i lokalne samouprave osim u slučaju zamjene ili komasacije radi zaokruženja kompleksa u vlasništvu tih osoba. Zbog čega? Imamo čitav niz drugih instituta. Zemljište koje je nekada bilo državno vlasništvo, zemljište koje je nekada bilo vlasništvo jedinica lokalne samouprave koje je prodano, koje je rasprodano u vlasništvo npr. nekih tvrtki primjerice "Kauflanda" ono ima sada rentu od toga. A zašto država ili čak jedinice lokalne samouprave ne koriste se institutom od kojih će moći crpiti korist konkretno bez ikakvog rizika, prava građenja, dugogodišnjeg zakupa, koncesije i stvarne služnosti. Vidite vlast ova kako, ako je identična u jedinici lokalne samouprave tako i u državi jer to sam doživila i na lokalnoj razini jer smo se upravo usprotivili rasprodaji, tamo više nema se u Zadru što prodati, nema se jer sada je i objašnjenje dječje vrtiće bi gradili ali nemamo zemljišta jer je sve otuđeno. Dakle zaustaviti otuđenje zemljišta u vlasništvu države znači sačuvati najveće dobro koje pripada Hrvatskoj. Mi smo često dobivali odgovor mi smo dobili mandat od građana i imaju povjerenja u nas da radimo, eto pa onda i što hoćemo. Međutim sa stajališta, ja vam govorim i tvrdim prirodnog prva, nitko nema pravo otuđiti to neobnovljivo i neponovljivo zajedničko dobro pa makar vlast dobila mandat od svojih građana. Za to nitko nije dobio mandat. Zašto? Zato što ni oni koji daju mandat vlasti koja zbog toga misli da može raditi što hoće, to blago, to bogatstvo mi smo svi naslijedili od svojih predaka i dužni smo ga samo poboljšanog, a ne osiromašenog ostaviti potomstvu. Dakle ni jedna generacija nema ovlaštenja lišiti onu kasniju generaciju prava na to zajedničko dobro, a to će se dogoditi upravo ovakvim zakonskim prijedlozima unatoč eto što se i premijer a i mnogi iz Vlade kunu kako ćemo mi zaštititi naše najveće dobro pa se eto tamo u nekakvom zakonu tu i tamo javi pravo prvokupa pa me baš zanima koliko se tim pravom koristila država. Ali zato što može otuđiti, što može raskućiti to ne propušta ni jedan zakon da to učini. Imam konkretne primjedbe iako je ovo tek prvo čitanje, na članak 1. Dakle, već je razvidno zbog čega recimo nema u članku 1. odredbe, nacrte ugovora o raspolaganju šumskim zemljištem da se pribavi mišljenje nadležnog Državnog odvjetništva o pravnoj valjanosti tog posla. Puno je puta bilo da Vlada nije uvažavala mišljenje Državnog odvjetništva pa tek kad je pukla javna bruka onda bi se eto spasila iz toga da je eto negdje u ladici negdje zalutalo pa da nije bila upoznata. A sada evo vidite već članak 1. ne sadrži takvu jednu potrebnu normu. Naime da podsjetim, razlog i svrha osnivanja Hrvatskih šuma kao trgovačkog društva i gospodarenje šumama jasno proizlazi iz odredbe članka 8. Zakona o šumama gdje se tvrdi sasvim normalno, da Hrvatske šume kao trgovačko društvo se mogu gospodariti. One gospodare šumama, ali šta je gospodarenje? Gospodarenje ne znači imati vlasničke ovlasti da se raspolaže šumskim zemljištem u druge komercijalne svrhe. Gospodarenje, dakle, nije otuđenje, a niti posebno opterećenje. Zato pod posebnu lupu treba staviti odredbe članka 51., 57. i 58. i umjesto da na tom tragu proklamirane politike Vlade kako će zaštititi državno zemljište od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku, a to su oduvijek i za svaki sustav uprave evo bile šume. Ali očito ovoj vlasti više ništa nije sveto ni dragocjeno. I dakle, umjesto da se pooštravaju postojeće norme članka 51., 57. i 58. one se još više liberaliziraju u tom pravcu, a to je upravo nedopustivo. Hrvatske šume kao trgovačko društvo ne mogu davati u zakup šumsko zemljište, donositi odluke o osnivanju prava služnosti ili na drugi način raspolagati državnim zemljištem. To su vlasničke ovlasti koje može imati samo vlasnik nekretnine, a to je Republika Hrvatska. Izdvajanjem iz šumskog gospodarskog područja se ne provodi zbog gospodarenja šumama nego zbog poslovnog interesa trećih osoba da na šumskom zemljištu izgrade određene objekte ili vrše određenu djelatnost, a koja nije u djelokrugu Hrvatskih šuma. Svakako da treba razlikovati i gospodarenje šumom kao kulturom zbog koje su i osnovane Hrvatske šume i raspolaganje šumskih zemljištem u vlasničkom, imovinskom, pravnom smislu. Jer to je, ponavljam, izvorno pravo na raspolaganje zemljištem. Ima isključivo Republika Hrvatska, odnosno Vlada Republike Hrvatske. Obzirom da se radi o raspolaganju imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske svi ugovori o raspolaganju šumskim zemljištem bilo da se radi o služnosti ili o zakupu, a moramo se ovdje napomenuti i dotaći temeljnog zakona, Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima, koji govori upravo što je služnost. Ono se izuzetno može osnivati na određenoj nekretnini. Naravno da onda nasljeđuje kao stvarno pravo svakodobnog vlasnika. Dakle, za takve nekretnine propisane su blaže odredbe o raspolaganju nego za druge nekretnine koje nisu čak od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku. Zatim imam primjedbu u odnosu na članak 6., dakle, koji se tiče izmjena odredbe članka 57. Dakle, ovdje, o tome je govorio upravo u ime kluba SDP-a kolega Arlović koji je sasvim, jer nama u SDP-u je sasvim neshvatljivo da se dakle proširuju takve mogućnosti još na takvu jednu kaučuk normu i slično. Upravo umjesto da smo na tragu proklamirane politike koju ova Vlada želi javnosti objasniti, a u praksi čini sasvim nešto drugo. Dakle, umjesto da se brišu riječi postojećeg članka 57. "uzgoja stoke" i dakle, kad se šume krče, "uzgoja stoke, divljači, podizanja višegodišnjih nasada na neobraslom šumskom zemljištu i zemljištu obraslom početnim ili degradacijskim razvojnim stadijima šumskih sastojina", čak se nadodaje sada riječ "i slično". Zbog čega ovo tvrdim? Zato jer odredbom stavka 1. i članka 2. da se samo prisjetimo Zakona o poljoprivrednom zemljištu propisano je što se smatra poljoprivrednim zemljištem. Pa se tako poljoprivrednim zemljištem smatraju vinogradi, maslenici, voćnjaci i drugo zemljište koje se može privesti poljoprivrednoj proizvodnji. Prema odredbama Zakona o poljoprivredi vinogradarstvo, maslinarstvo i voćarstvo su poljoprivredne djelatnosti i za podizanje ovih kultura, dakle, višegodišnjih nasada, poljoprivredni proizvođači imaju čak i pravo na isplatu poticaja. Druga je stvar što ih ne dobivaju redovito, odnosno samo neki dobivaju. I mišljenja sam da nema, dakle, nikakve pravne ni gospodarske utemeljenosti da se poljoprivredna proizvodnja provodi na šumskom zemljištu, podizanjem nasada i to onog dugogodišnjeg. Izvršena bi bila jedna tajna prenamjena šumskog zemljišta u poljoprivrednom. A nadzor nad proizvodnjom, korištenjem poticaja, podizanjem objekata u svrhu poljoprivredne proizvodnje, infrastrukture navodnjavanjem ne može se riješiti ovim Zakonom o šumama. I ono što je još najvažnije, svi prihodi koji bi se korištenjem, malo prislušajte pa ćete se onda kasnije dogovarat. Da ste se više dogovarali ovakav Zakon sigurno, odnosno Prijedlog ne bi bio ovdje pred nama saborskim zastupnicima. Dakle, sve dobiti iz članka 51., 57. i 58. treba izrijekom stati, označiti da su prihod državnog proračuna Republike Hrvatske. hvala lijepa.
Hvala lijepo, kolegice. Ispravak netočnog navoda, zastupnik Bitunjac.
Hvala gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Kolegica Antičević je rekla da ovaj Zakon rastače državnu imovinu i imovinu lokalne samouprave. To je apsolutno netočno. Ako gledamo duh Zakona koji je donesen prošle godine u 11. mjesecu vidimo da je zaštita Hrvatskih šuma definirana na jedan odličan, na jedan perfektan način. Međutim, ministarstvo a i mi zastupnici iz područja Dalmacije dobili smo dosta pisama i bila je reakcija iz jedinica lokalne samouprave po pitanju članka 51. o kojem kolegica govori. Upravo zbog toga što na ovaj način u postojećem Zakonu su odredbe takve da znače kočenje razvoja, razvoja gospodarstva, rješavanje problema nezaposlenosti, ne samo s područja gdje ja dolazim. Prema tome, reakcija je bila i od jedinica gdje SDP participira ili je pak na vlasti. Prema tome, ne možete ni u kojem slučaju zastupati stajališta koja znače zastoj u gospodarstvu i onemogućavanje provođenja prostorno-planske dokumentacije. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Sljedeći ispravak netočnog navoda, zastupnik Širac.
Gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Gospođa Antičević je u svom nadahnutom izlaganju navela jednu veliku netočnost, a to je da ministarstvo, odnosno nadležne državne institucije naših poljoprivrednih proizvođačima ne isplaćuju poticaje za poljoprivrednu proizvodnju koja im prema posebnim zakonima pripadaju. Naravno da to nije točno, a pogotovo nije točno da samo nekima isplaćuju, a nekima ne isplaćuju. To nije točno. Poticaji se isplaćuju onako kako je to planom i programom, odnosno i državnim proračunom predviđeno. Osiguravaju se sredstva i poticaji isplaćuju.
Hvala lijepo, kolega zastupniče. Replika, zastupnik Pankretić. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa evo, ja ću u prvom dijelu svoje replike se ne složiti sa kolegicom Antičević vezano uz ovaj dio koji se odnosi na šumsko zemljište, a jasno je naglašeno da je to šumsko zemljište koje je neobraslo ili obraslo početnim iliti gradacijskim razvojnim starijim šumskim sastojinama. Znači vrlo je jasno se definiralo i bivšim člankom 57. i u ovom neizmijenjenom dijelu na što se to odnosi, a odnosi se znači na onu makiju, odnosi se na šumsko zemljište koje znači nije u funkciji šuma nego je prvenstveno ja bih rekao evo bio nekad vinograd i nekad maslinici, a tokom vremena na žalost je obraslo i mislim da je izuzetno pozitivno, a nažalost i moram to konstatirati kolegica Antičević je bila kada smo započeli sa primjenom u tom dijelu, a to je sad pretočeno u zakon. No međutim, nije točno da je ovdje bilo riječi vezanih uz dio da se neće sjeći šume i da to točno piše u zakonu. Niste u pravu kolege jer u zakonu vrlo jasno piše da će se višegodišnji nasadi podizati na šumskom zemljištu koje je obraslo početnim stadijima itd., a što se tiče poduzetničkih zona protiv kojih sam, moram iskreno i direktno reći vrlo otvoreno, one će se moći podizati na šumama, pa i na onima kojima se jako dičimo, na šumama koje su ja bih rekao i 100 godina stare, a to je nešto na što na žalost mi ako otvorimo ova mala vrata imat ćemo, uvjeren sam, strašno velikih problema. Čitajte zakon, ja sam ga detaljno pročital i na odboru ga detaljno proučil. Bit će ako tako odredi se planovima lokalnih zajednica i to je činjenica. E sada mi ne možemo predvidjeti kako će koja lokalna zajednica se odrediti u svom prostornom planu. Ja vas uvjeravam da je najlakše sada kada se moraju otkupljivati privatna zemljišta i raditi poduzetničke zone ipak su određena ograničenja. Svi imaju šume na svom području, vidjet ćete što će se događati.
Gospodine zastupniče, vrijeme.
E hvala.
Sljedeći je na redu zastupnik Niko Rebić. Izvolite. A oprosti, ispričavam se. Kolegice imate pravo na odgovor na repliku.
Hvala. Potpuno se slažem sa svim ovim zadnjim što ste rekli kolega Pankretiću a koje se odnosi na izlaganje kolega iz HDZ-a, pa je možda vi ste to iskoristili, ali to se. Iskoristili ste repliku meni da biste se obratili zastupnicima HDZ-a pa vas ja molim da to izravno njima kažete, ne trebam vam ja služiti kao premosnica za općenje sa HDZ-om.
Hvala lijepo. Ja vas lijepo molim bez dobacivanja, bez dobacivanja u klupama. Vidim da je maštovitost u rječniku prilična. Kolega Rebić, izvolite.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa ja, dakle kada smo u prosincu prošle godine donosili Zakon o šumama u raspravi sam isticao da se Zakon o šumama trebao donijeti još puno ranije odmah po završetku Domovinskog rata misleći prije svega na gospodarske razloge zato jer se Zakonom o šumama iz 1991. godine sve neobraslo šumsko zemljište koje se vodilo kao općenarodna imovina Hrvatske su šume uknjižile na državu, a Vlada je iste dala na upravljanje javnom poduzeću Hrvatske šume i na taj način mnoge su površine ušle pod okrilje Hrvatskih šuma iako apsolutno nisu šumsko zemljište. Dakle, mi imamo jednu situaciju da u Republici Hrvatskoj danas svi nešto govorimo o zaštiti šuma, ali recimo ako usporedimo zahvaljujući tom načinu uknjižbe neobraslog zemljišta mi imamo jednu situaciju da je recimo u Francuskoj 27% zemljišta je pod šumama, a u Hrvatskoj preko 40% zemljišta je pod šumama što je naravno nelogično. Dakle, takva zakonska odredba u vremenu rata i tranzicijskih … [[Govornik se ne razumije.]] bila je i moguće i opravdana, ali odmah po završetku rata bilo je vidljivo da je ona postala kočnicom za mnoge razvojne programe poduzetničke zone, nasade vinograda, voćnjaka itd. Treba i ovo istaći, dakle nije prošla niti godina dana od donošenja Zakona o šumama, nekoliko mjeseci, a već imamo izmjene i dopune zakona što naravno govori da ovaj Zakon nije ispunio svoju zadaću, nije dao sve one mogućnosti razvoju poduzetničkih zona, sadnji novih nasada i maslina jer naravno u članku 51. nije dobro riješeno imovinskopravni odnosi i sad se s ovim to pokušava, kao i pravo gradnje kod postupaka izdvajanja šuma i šumskog zemljišta za potrebe izgradnje zona, komunalne infrastrukture te određuje vrste prostornog plana, odnosno drugog akta na temelju kojeg se utvrđuje interes Republike Hrvatske. Ono što treba naglasiti ove izmjene i dopune zakona u šumama imat će pune opravdanje samo onda kada u članku 5. ovog Zakona omoguće korisniku, tj. poduzetniku u zoni da kupi zemljište na kojemu gradi pogon u zoni. U protivnom praksa je pokazala, a to smo bili svjedoci od 11. mjeseca 2003. godine kada se u Državnom odvjetništvu promijenilo tumačenja zakona na način da jedinice lokalne samouprave ne mogu biti krajnji korisnici zemljišta u zonama, a time nisu mogli prodavati zemljište poduzetnicima. Zapravo mi smo takvim tumačenjem zakona u Državnom odvjetništvu potpuno zaustavili sve gradnje i sve radove u poduzetničkim zonama. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o šumama ostavlja jednu širinu, sada ovaj Zakon i sve mogućnosti baš kako to jedan zakon treba propisivati, no obrazloženje članka 5. izmjena i dopuna kao stvari vraćaju na staro, odnosno na početak i to je ono što brine. Posebno onaj dio obrazloženja članka 5. koji rješava imovinskopravne odnose da će se sukladno zaključku povjerenstva za imovinu Vlade Republike Hrvatske od 8. veljače između ostalog i u odnosu na izdvajanje poduzetničkih zona izgradnji objekata komunalne infrastrukture i drugog, imovinskopravni odnosi rješavati primjenom drugog pravnog instituta, a ne prijenosom vlasništva. Ako se ovo doslovce tumači na ovaj način onda se bojim da ovim predloženim izmjenama i dopunama Zakona o šumama praktično dovodi u pitanje nastavak izgradnje i gradnje novih zona. Treba znati da su jedinice lokalne samouprave nositelji aktivnosti izgradnje poduzetničkih zona u sve tri faze izgradnje. U prvoj fazi izrada prostornih plana geodetskih podloga, urbanističkih planova. U drugoj fazi izrada investicijsko-tehničke dokumentacije i u trećoj upravljanje i održavanje na, u tim zonama. Dakle, sve ovo omogućuje se tako da su krajnji korisnici jedinice lokalne samouprave. Do tog trenutka obavljaju sve poslove. Tek nakon raspisivanja javnog nadmetanja za kupnju građevinskih čestica definira se krajnji korisnik te započima se i infrastrukturni … [[Govornik se ne razumije.]] Iz cijene zemljišta koja je u pravilu znatno ispod tržišne vrši se naknada za utrošena sredstva a ono što poduzetnik plaća to je izgradnja infrastrukturnih priključaka. Ovaj model potvrdio se u praksi Splitsko-dalmatinske županije. Komunalno je opremljeno desetak poduzetničkih zona. Izgrađeno je desetine pogona, zaposleno je u tim zonama preko tisuću i 500 radnika. Ovdje je pitanje svih pitanja hoće li poduzetniku ulagati i financijska sredstva svejedno vlastita ili kreditna na tuđoj zemlji. Na temelju dosadašnjih iskustava barem u našoj županiji odgovor je negativan. Mora se kazati da model prava gradnje barem kada je naša županija nije dao nikakvih rezultata. Jedini model koji daje rezultate to je model u kojem su krajnji korisnici jedinice lokalne samouprave i mogu ovdje isto naglasiti da barem kada je naša županija u pitanju nije bilo zluporabe i špekuliranja sa zemljištem, ono kupi jeftino i prodaj skupo. Dakle, nismo imali niti jedan slučaj zloupotrebe jer se to može efikasno zaštititi drugim pravnim sredstvima. Ako ove izmjene i dopune omoguće ovaj model po kojem je moguće dakle da krajnji korisnici budu jedinice lokalne samouprave onda držim da je trebalo ići, ja držim da je trebalo ići i korak dalje kada je u pitanju decentralizacija i davanje zakonskih okvira da lokalna samouprava dobije veće ovlasti i imovinu, da utječe na svoj razvoj. Stoga ću opet predložiti amandman na članak 51. koji omogućava da Vlada Republike Hrvatske šumsko zemljište u vlasništvu Republike Hrvatske izdvoji iz šumsko-gospodarskog područja i prenese pravo vlasništva na jedinice lokalne samouprave ako je ista u svom prostornom planu to zemljište namijenila poljoprivrednim i gospodarskim djelatnostima. Mislim da bi to bio zaista jedan iskorak u jačanju lokalne samouprave da sama utječe na svoj razvoj. Da zaključim, ukoliko zaista ove izmjene i dopune omoguće da poduzetnici u poduzetničkim zonama kupe zemljište na kojem grade svoje pogone onda će imati smisla. U protivnom ovaj zakon vrlo brzo će se, potvrdit će se u praksi, neće živjeti i ponovo ćemo imati izmjene i dopune Zakona o šumama. Hvala lijepa.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Slijedeći je na redu zastupnik Jure Bitunjc. Izvolite!
Hvala. Gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege! Zakon o šumama donijet je u studenom 2005. godine i usklađen je sa pravnom stečevinom Europske unije. Međutim, sadašnje intervencije u samom zakonu po mojoj prosudbi su rezultat propusta u prvom redu pravne službe odnosno pravnog sektora u ministarstvu, nadležnom ministarstvu a ne manjkavosti odnosno slabosti i bitnih odredbi iz zakona odnosno pristupa Ministarstva šumarstva ovoj problematici. Gledajući i promatrajući ovaj zakon u pogledu stajališta i gospodarenja šumama mislim da postojeći zakon je dobro definirao predmetnu materiju, uskladio je s drugim zakonima Zakonom o zaštiti prirode, Zakonom o lovstvu i drugim zakonima koji se tiču predmetnog zakona. Međutim, moram naglasiti da su se propusti dogodili u prvom redu u članku 51. postojećeg zakona, važećeg zakona i smatram da šume odnosno šumsko zemljište na način na koji je ono definirano kad je riječ o imovinsko-pravnim odnosima u zakonu ne smije biti ograničavajući faktor razvoja gospodarstva. U tom pravcu su bile značajne reakcije s područja naše županije od svih jedinica lokalne samouprave bez obzira koja je politička opcija na vlasti, da li HDZ, SDP ili netko treći. I smatram da je ta reakcija opravdana i da ovim izmjenama i dopunama se nastoji izići na pravi put i pronaći način o pitanju razvoja gospodarstva odnosno poduzetničkih zona. Nepobitna je činjenica da jedino prenošenjem prava vlasništva na jedinice lokalne samouprave i njihovom daljnjom prodajom putem Zakona o javnoj nabavi krajnjim ulagačima i vlasnicima, znači gospodarstvenicima može donijeti i polučiti rezultat kad je riječ o razvoju gospodarstva. S druge strane, moramo znati da taj novac koji se dobije prodajom zemljišta ulaže se isključivo i on nije niti dovoljan u komunalno opremanje, u komunalnu infrastrukturu a to ujedno znači rasterećenje županijskih a poglavito državnog proračuna po pitanju razvoja gospodarstva i razvoja radnih zona. Špekulacije koje su spominjali neki kolege i kolegice vezano sa prodajom, mislim da se one mogu izbjeći. Jedan od mehanizama je porez na neizgrađeno građevinsko zemljište koji stoji na raspolaganju jedinicama lokalne samouprave zavisno o čijem se području radi. Svakako želim spomenuti zaključak Vlade Republike Hrvatske od 25. studenog 2004. godine kojim se prenosi šumsko zemljište na jedinice lokalne samouprave i to po cijeni od jedne kune za jedan hektar. Smatram da taj zaključak Vlade treba i dalje biti važeći jer je to jedina garancija da će se realizirati Vladin program izgradnje poduzetničkih zona u Republici Hrvatskoj. Što se tiče prava građenja smatram da ono može biti prikladno i odgovarajuće jedino za izgradnju objekata komunalne infrastrukture i eventualno možda i za neke gospodarske projekte, objekte zbog svoje naravi ili pak ako se nalaze u blizini priobalnog pojasa. Dat ću svoje određene opservacije vezano sa člankom 6. izmjena i dopuna zakona i slično. Tu bi se na neki način pridružio razmišljanju kolege Arlovića. Međutim, ja predlažem nešto drugo. Smatram da u članku 57. postojećeg zakona iza riječi: "električnih vodova" treba stajati: "i drugih infrastrukturnih objekata", a ovo "i slično" da se briše, odnosno mislim da nije dobro definirano jer ne može biti nešto slično stvarima koje sami po sebi nemaju dodirnih točaka. Svakako bih želio spomenuti i članak 10. izmjena i dopuna koji je de facto blokirao ovih 5, 6 mjeseci rad na rješavanju imovinsko-pravnih odnosa i poslove po pitanju radnih zona u jedinicama lokalne samouprave. Spomenut ću meni susjedni grad Trilj. Zato se priklanjam i onom što je rekao gospodin Vučić. Žao mi je jedino što ovaj zakon nije išao po hitnom postupku zbog naravi materije s jedne strane. I s druge strane što intervencije u postojećem zakonu nisu takve naravi a da nisu mogle biti provedene kroz hitni postupak. U svakom slučaju podržavam ovaj prijedlog i nadam se da će hitni postupak biti već na ovoj sjednici znači u ovih 10, 15 dana da bi trebao biti pred nama i da ga usvojimo i da riješimo, sa svoje strane da doprinesemo kao zastupnici rješavanje određenih problema i provođenju planova jedinica lokalne samouprave. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Ima jedan ispravak. Gospodin Korenika, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Bitunjac očito nedovoljno poznaje proceduru kada kaže da za Zakon o izmjeni i dopuni zakona koje smo donijeli u studenomu 2005. godine su krivi službenici ili činovnici ili nekakva uprava u Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i tako dalje. To je kolega netočno pa moram reći i vrlo nekorektno jer kao prvo predlagatelj zakona prema Hrvatskom saboru je Vlada Republike Hrvatske ako dobro čitate. Prema tome ona je prva najodgovornija. Druga stvar je da u pripremi i donošenju zakona prema Hrvatskom saboru to su pregledavale i koordinacije Vlade pa i vladin Ured za zakonodavstvo. Očito da je Vlada vrlo aljkavo odradila svoj posao, a moram priznati i mi zastupnici posebno oni koji su glasali za Prijedlog izmjena zakona, Izmjena i dopuna Zakona u 2005. godine. Čini mi se Klub SDP-a nije taj. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Valter Poropat. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče s kolegom iz Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Šume i šumska zemljišta u Republici Hrvatskoj pokrivaju 2 i pol milijuna hektara što znači oko 43% površine. Ovaj podatak vrlo jasno govori da je Republika Hrvatska bogata šumama. A čak je međunarodno priznata činjenica da je 95% šumskog područja prirodnog sastava. Upravo zbog tih činjenica naša je odgovornost još veća da se šuma zaštititi te da se njome na najbolji mogući način gospodari i što je najvažnije dodatno obnavlja i pošumljava neobrasle šumske površine gdje god je to moguće. Pravilnim načinom gospodarenja podržava se biološka ravnoteža ali i udovoljava međunarodnim konvencijama koji smo potpisnici. Takav način gospodarenja iziskuje viši stupanj stručnosti i znatno veća ulaganja od suvremenih metoda podizanjem kultura i planataža. Razvoj šumarstva u okolnostima politike Europske unije, značaja šumskih eko sustava u «kioto» protokolu i sve veća opterećenost raznim štetnim čimbenicima daju šumarskoj politici posebnu dimenziju u koju se treba uklopiti hrvatska šumarska politika i strategija razvoja šumarstva naše zemlje. Funkcionalne promjene unutar društva, novonastale društveno-ekonomske okolnosti, obveza usklađivanja zakona s direktivama Europske unije te njihovo noveliranje zbog brojnih izmjena i dopuna u proteklom desetljeću zahtijevaju promjene i izmjene Zakona o šumama. Isti treba utemeljiti na konvencionalnom načelu gospodarenju šuma. Uz poštivanje odredbi, direktiva i konvencija kojih smo potpisnici, te isto tako učiniti naše šumarstvo, ali i drvnu industriju konkurentnima na zahtjevnom tržištu razvijenoga svijeta. Dakle to znači da zakon treba pretpostaviti i najpovoljniji način gospodarenja šumama u okolnostima dugo očekivane decentralizacije, razvoja drvne industrije, ograničavanja zaštite prirode, širenja građevinskog područja na šumski prostor i tako dalje. Zbog toga smatram a opreza nikad dovoljno kada se izražava težnja da hrvatsko šumarstvo postane konkurentno na inozemnom tržištu. Da se bolji rezultati postižu u uvjetima slobodnog tržišta i tako dalje i tako dalje. Dakle kad konkurentnost nastojimo postići sa prirodnim resursom kao što je šuma onda moramo biti jako oprezni da rezultat ne bi išao na štetu prirodnog resursa odnosno da održivo gospodarenje na tržišnim načelima ne postane mit. Želim reći da u praksi moramo naći pravu mjeru za tržišno i održivo da nam se ne bi desilo da radi kratkoročnih dobitaka dugoročno žrtvujemo kvalitetu i kvantitetu našeg šumskog resursa, a posljedično i resurse voda i tla. I da se vratim predloženom Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o šumama. Njime se, kaže se prvenstveno uređuju imovinsko-pravna pitanja. Dakle izmjenom članka 51. omogućuje se da Vlada Republike Hrvatske kod postupka izdavanja šuma i šumskih zemljišta za potrebe izgradnje poduzetničkih zona, komunalne infrastrukture dakle ceste, vodovoda, pročistaća otpadnih voda i tako dalje ne prenosi samo vlasništvo već i pravo gradnje ili drugog akta na temelju kojeg se smatra da je utvrđen interes Republike Hrvatske ali naravno da uvijek moramo imati na umu da se isto ne može iskoristiti za neke druge interese i projekte koji bi išli na štetu šume. Jer slažem se da osnivanje poduzetničkih zona u šumama ne treba potpuno zabraniti. Ali ne smijemo se dovesti u situaciju da se pod nazivom razvoja gospodarstva devastira šuma. Jer opće korisne funkcije, opće korisne funkcije šuma nije moguće egzaktno izračunati u novčanim jedinicama kao ni štete kada se šuma bezobzirno eksploatira. Zbog izuzetne ukupne važnosti šuma a osobito za održavanje kvalitete tla i kvalitete voda gospodarenje šumama ne smije biti svedeno na razinu robe za slobodno tržište. Zbog velike raznolikosti biljnih i životinjskih vrsta kao rezultat šumarske tradicije stare više od 150 godina za nas mora biti primjer s kojim preuzimamo još veći teret odgovornosti i zaštite naših prirodnih šumskih resursa. Kolegice i kolege smatram da ovaj prijedlog možemo uputiti u drugo čitanje s time da se taj prijedlog u drugom čitanju, da se s njime dakle otklone sve nedoumice kao što su u članku 51. naznačene točke slično. Jer to slično može biti slični infra strukturni objekti, ali nikako slično i točka. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici Vlade Republike Hrvatske, kolegice i kolege. Naravno da je izmjene i dopuna Zakona o šumama jedno od važnijih tema kada se gleda upravo kolika je uloga, pa koliki je obuhvat koje zauzimaju Hrvatske šume. Kolega je kazao da svaki puta kada se donose izmjene i dopune nekog zakona da to znači da je temeljni zakon bio loš. Kada bi se po tome sudilo da je tome tako onda bi gotovo 99% zakona bili loši. Jedino bi Zakon o privatizaciji ispao da je dobar, pa možda i ima, znači ima i presedana da ne valja baš se uživiti u toj ulozi da su izmjene i dopune dokaz da je nešto bilo loše. Može biti i dokaz da je nešto naprosto doživjelo jedan drugi oblik, odnosno da je vrijeme donijelo drukčije potrebe ovoga društva da se odnosi naspram tom području. Prema tome, evo mislio sam reći kolegi Niki da generalizacija nije nikada dobra. Uvijek je dobro govoriti o materiji, pa makar kako neki kažu i nesvjesno pogodili srž zakona. Bolje i nesvjesno nego nikako. Kod ovog Zakona o šumama nameće se jedan osjećaj da je kad se gleda uistinu kakva je uloga Zakona o šumama i kako ima utjecaj na ukupno gospodarstvo, na gotovo sve jedinice lokalne samouprave, onda je to poglavlje koje bi trebalo zasebno zabilježiti tjednom održavanja rasprave samo na tu temu. Jer to je toliko kompleksno pitanje koje se prešućuje i obično se kaže to pripada određenim lobijima, pa pustimo njih ili nemojmo se mi njima zamjeriti. A evidentno kada se samo ovako površno i načelno otvori to pitanje od kamenoloma, od interesa razno raznih lobija, bilo onih šumskih, bilo onih koji ubijaju, bilo onih koji eksploatiraju, bilo onih koji pokušavaju dobiti djeličak zemlje pošto je ovo drugo koje se nalaze u privatnom vlasništvu teže doći do njega jer treba platiti pravičnu cijenu. A kod šumskog zemljišta znate možete uvijek malo kroz služnost, malo kroz izvlaštenje, malo kroz povoljnu cijenu doći do povoljnog zemljišta, a onda Bože dragi prostornim planovima se za 10 godina može stvar malo i promijeniti. Pa ne mora to baš sad služiti poslovnoj industrijskoj zoni. Može služiti poslovno stambenoj itd. itd. Što želim kazati? Jedan ogroman prostor, jedan ogroman interes koji predstavlja definitivno primarni nacionalni interes ne može biti ostavljen u bilo kojoj alternativi koja može povrijediti taj isti interes. Prema tome, ja sam principijelno i kod ovoga i kod svih stajališta koji imaju duboko nacionalni karakter da se ne može raditi o izvlaštenju, da se ne može raditi o prodaji, nego da je jedini način korištenja, a vjerujem da ako u svijetu postoji neka takva ili slična pravila da se kroz koncesiju i dugoročni dugogodišnji najam može rješavati bilo čija potreba. Ne postoji niti jedna djelatnost, niti jedna djelatnost čija potreba se ne može riješiti koncesijom ili dugogodišnjim najmom na sto godina. Ali znamo da nakon tih 100 godina s obzirom da će se promijeniti i one okolnosti o kojima sam govorio. Promijenit će se okolnosti u lokalnoj samoupravi, promijenit će se potrebe društva. Promijenit će se prostorni planovi, promijenit će se razlozi korištenja pojedinih zona, pa promijenit će se i ljudi. Što nije onda bolje, što nije onda pravičnije, što nije onda na neki način prihvatljivije za svih skupa da izbjegnemo te zamke koje se počesto nude pod ovim ili onim terminom. Terminom kad želimo to prodati, pa kažemo izvlaštenje. Terminom kad želimo dati na određeno korištenje pod služnost, a u stvari ta služnost kada su u pitanju kamenolomi koliko je dobra toliko je i loša. Dobra je zato što će to poslije eksploatacije ostati društvu, državi. On si može posaditi borić ili recimo kao što sade ovi naši šumari, pa će se nešto dogoditi od toga. A loše je što obično to rezultira nižom naknadom za vlasnike, odnosno državu Hrvatske šume. Tako da niste baš sigurni je li bolje prodati po pravičnoj cijeni, pa da bar znate da ste nešto, pa ćete to prebaciti na neku drugu lokaciju ili stalno ostaviti ovako. Naravno ja govorim, ja sam rekao bih načelno protiv prodaje svega što predstavlja najvrednije bogatstvo. Jer kao što smo rekli, niti smo mi to kupili, niti mi to trebamo prodati. Mi to trebamo ostaviti. Rekao je jedan kolega da ostavimo u još boljem stanju, nego što smo ga dobili. To nam baš neće uspjeti kad su u pitanju eksploatacije mineralnih bogatstava. No, ima i dobrih stvari. Ima stvari koje su krenule u dobrom pravcu, koje su dale rezultate. Maslinici koji su se dogodili na prostorima gdje su bile Hrvatske šume, gdje pokazuju dobar smjer kretanja u kom smjeru treba ići. Naravno, opet se postavlja pitanje usklađenosti prostornih planova jedinica lokalne samouprave i uprave sa tim istim dobrim projektima. Jer ti dobri projekti mogu počivati na bilo kojoj varijanti. Vi možete biti i ozbiljan maslinar, ozbiljan poduzetnik u maslinarstvu na prostoru koji ne mora biti nužno vaš. Znači, možete ga imati u nekom najmu od 50-tak godina. Možete na njemu zasnivati sve oblike, odnosno one oblike potrebne za opterećenje tog prostora u financijskom smislu koje su u vašem interesu. A posrednici će procijeniti koje su to realne mogućnosti. Prema tome, tu se bez ikakvog problema može stvoriti onaj gospodarski odnos u kome nećete vlasništvo staviti unaprijed na raspolaganje korisniku. Jer, čim mu stavite vlasništvo na raspolaganje već je on u drugoj dekadi korištenja će doći vjerojatno na ideju da to može nešto bolje od toga. Jer se na žalost živimo i nalazimo se u svijetu pa i u odnosima onakvim kakvi oni jesu. A oni počesto tražu i one zareze u zakonu koji mi i uz najbolju volju da ih pokušamo točno protumačiti ne nađemo ih. Ali, oni koji se bave s time, čija je zadaća to. Oni imaju svoje ljude u ministarstvima bez obzira čija Vlada bila, pa onda oni dodaju te famozne zareze, riječi, stipulacije, pripreme koje služe upravo onim špekulantima koji na osnovu toga kažu da ipak ono što smo mi govorili ovdje i nije baš tako da se može stvar tumačiti drugačije. I upravo zbog toga, a ja vjerujem da mi svi skupa želimo biti maksimalno odgovorni kad su u pitanju ovakve teme kao što je danas, a tema je šume i Zakon o šumama, da treba izbjegnuti svaku mogućnost. I ovo prvo čitanje je dobrodošlo, dobro da nije hitno, da razmislimo o tome da izbjegnemo bilo koje mogućnosti da nam netko, nazovimo to, podvali. Prema tome, nemojmo dozvoliti nikakva izvlaštenja, nemojmo dozvoliti nikakve prodaje, nego organizirajmo cjelokupni sektor da tako kaže, javni sektor na principu koncesije, na principu najma, na principu činjenice ako nešto predstavlja veliku vrijednost za investitora, još veću vrijednost predstavlja za nas, još veću vrijednost predstavlja za generacije koje će doći iza nas. A gospodarski uvjeti ne ovise i nisu direktno vezani za činjenicu vlasništva ili ne vlasništva. Oni su vezani za činjenicu da li postoje uvjeti, da li je društvo osiguralo te uvjete i da li postoji normalna i tržna fer utakmica u nekoj zemlji. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo tri replike. Prvo je gospodin Niko Rebić. Izvolite.
Zahvaljujem. Pa kolega Markov, ja nisam rekao da izmjene i dopune zakona znači da se radi o lošem zakonu. Ono što sam ja rekao, a to je da nije prošlo niti 6 mjeseci od donošenja Zakona o šumama, a već imamo izmjene i dopune zakona. I to znači samo jedno, da nismo postigli onaj cilj koji smo željeli postići ovim zakonom, a to je govorio sam o poduzetničkim zonama. Dakle, nije se postigla izgradnja pogona niti oživljavanje gospodarstva, a time ni zapošljavanje. Nego naprotiv s ovim zakonom sve smo to zaustavili. Mislim da s ovim zakonom zaista treba ići tako da, naravno vodimo računa o šumama. Ali kažem, ovdje se radi o neobraslom zemljištu i ovaj zakon mora donijeti pravo da ljudi koji grade pogone u poduzetničkim zonama da budu i vlasnici, jer nitko neće ulagati svoja sredstva na tuđe zemljište. To je poanta mog govora.
Odgovor, gospodin Markov. Izvolite.
Ma kolega Niko, ne radi se o neobraslom zemljištu kad su u pitanju poduzetničke zone. Kad su u pitanju neke druge kulture onda se radi o neobraslom zemljištu. Ali, da se vratimo na ono što sam želio ispraviti. Ispravio sam načelo. A načelo kaže da gotovo svaki zakon gotovo izrijekom doživi svoje izmjene i dopune svoje novele, jer su one rezultat života. Zakon je isto živa materija i ona živi kao što živi čovjek. Sazrijeva, jasno netko više netko manje, ali tako i zakoni. Samo sam rekao ovako kozmetički da najmanje je saživio Zakon o privatizaciji. A obično je on najčešće spomenut. U tom kontekstu nisam želio ulaziti u meritum ovoga.
Hvala. Replika također, gospodin Božidar Pankretić. Izvolite.
Hvala lijepa. Ja ću iskoristiti repliku da kažem još neke stvari koje nije ni kolega Markov spomenuo. Nadam se da se on neće uvrijediti kao gospođa Antičević pa otići, ne. Ja moram naglasiti da po meni u ovom dijelu što je izuzetno bitno, a do sada ja bih rekao decidirano spomenuto, je to što ja ne vidim zašto ministar poljoprivrede i zašto netko nema u njega pravo povjerenja u ovom dijelu da mi za služnost radi eksploatacije mineralnih sirovina cijeli postupak prebacujemo na ovaj dio Povjerenstva za upravljanje državnom imovinom. Šta to znači? To moram iskreno reći bilo je pokušaja nekad prije bivšoj Vladi, nije uspjelo. Jer ne vjerujem, bio sam član tog Povjerenstva. Tamo je više ministara, više ljudi koji nisu usko vezani u šumarsku struku, nisu odgovorni u tom dijelu i lako se otvori niz eksploatacijskih polja. Može se devastirati, da se služnost, uništi se šuma, a onda poslije kome drago, kome ne. Ima jedan nažalost nemam vremena, jedan odličan primjer kako brinuti o šumskom zemljištu i kako spojiti brigu o šumskome i poljoprivrednome zemljištu. Ne samo promišljati kao što je to i Niko, kolega Niko Rebić rekao o tome da to jedinice lokalne samouprave obavljaju, nego to dignuti na državnu razinu. A to tako radi se u Australiji. Pa kad šuma ne ide oni ju sade, onda je to poljoprivredno zemljište. A kada poljoprivredno zemljište nažalost ima se višak poljoprivrednih proizvoda onda se to pretvara u šumu. Ali se sa jedne razine upravlja sa državnim nacionalnim bogatstvom koje po meni je izuzetno bitno. A ovdje to mi radimo segmentalno. Nije razrađen u detalje i drago mi je što je ipak ovaj Parlament prihvatio da to ide u dva čitanja, iako smo to na odboru predlagali matičnom odboru pa nije bilo prihvaćeno. Hvala.
Hvala. Odgovor gospodin Markov. Izvolite.
… [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]]
Hvala. Imamo još jednu repliku, gospodin Nenad Stazić. Izvolite.
Vi ste kolega Markov potpuno u pravu kada kažete da izmjene nekoga zakona ne znače automatski da je osnovni zakon loš. Ali ako je osnovni zakon dobar, a ipak se predlažu izmjene znači da ne valjaju izmjene. A to je upravo ovaj klasičan slučaj. Ako se jedan zakon koji je dobar mijenja u roku od 6 mjeseci, niti 6 mjeseci, onda ne mogu, ovdje nisu razlozi ti da su se promijenili gospodarski uvjeti za 6 mjeseci toliko da je sad Vlada uvidila da treba mijenjati i zakon. Ne, ništa se tu nije u 6 mjeseci dogodilo. Nego, prije 6 kad se donosio osnovi zakon nisu se u Vladu javili oni koji bi htjeli profitirati na šumama. A sad kad su se javili, sad im treba pogodovati. Kao da nismo imali dosta profitera u Hrvatskoj i kao da u Hrvatskoj nije doneseno za vrijeme prve HDZ-ove administracije dovoljno zakona kojima se pogodovalo profiterima, nego s tom praksom nastavljamo i dalje. Prije 6 mjeseci da je ovo bilo jako dobro, pa valjda bi se to Vlada i prije 6 mjeseci sjetila unutra ugraditi. Pa jasno da to ne valja. Pa to je jasno i Vladi i predlagatelju i javnosti i svima onima u Saboru. I to se brani nekakvim nebulozama, posve neshvatljivim. Treba omogućiti nekome zaradu. Treba omogućiti nekome da sutra bude profiter. I zato se predlažu ove loše zakonske izmjene dobroga osnovnoga zakona.
A što reći onda za izmjene Ustava u roku od 4 mjeseca dva puta?
To je replika na repliku potpredsjednika Sabora, ili šta je to, gdje to piše u Poslovniku? Što se vi javljate? Što se vi javljate? Po kojoj osnovi? … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Da objasnim vašu principijelnost.
Ma tko je vas pitao za mišljenje?
Vi ste principijelni, vi govorite o promjeni zakona, a Ustav ste mijenjali u roku od 4 mjeseca.
Ali tko je vas pitao za objašnjenje ikakvo?
Pa ja ga dajem, jer imamo pravo objašnjavati.
Šta objašnjavate? Moju repliku?
A što vi bježite od te činjenice da je Ustav mijenjan u roku 4 mjeseca?
Držite se Poslovnika! Držite se Poslovnika!
Držim se Poslovnika i nisam vam dao riječ. Nisam vam dao riječ, iz klupe ne možete govoriti i nemojte terorizirati ovdje Sabor stalno. Odgovor, gospodin Markov.
Hvala lijepa. Nekada i kada je zakon predobar dođe njegova novela. Zašto? Pa vjerojatno zato što upravo potvrđuje pravilo kada je izuzetno loš za nekoga, dobar je za onog drugoga. Znači naš problem je što stalno, ali zadaća ovog Parlamenta je da prepozna ono dobro i ono loše i bori se upravo da budu nezadovoljni oni koji su smatrali da je njihovo isključivo pravo da budu zadovoljni. Naša uloga je da stvorimo čim veći broj nezadovoljnih pojedinaca, ali da građani osjećaju u našim raspravama da govorimo u interesu općem, javnom, a ne partikularnom, ne pojedinačnom. Prema tome sve ono što sam govorio ispravljajući navode, želio sam samo ukazati na činjenicu da naši zakoni počesto radi nedorečenosti, počesto radi toga što je prepolitički tumačimo isključivo sa strane oporba, pozicija, imaju manjkavosti koje koriste oni koji misle da ima prostora u zakonima da se koriste na način na koji se koriste. I treba upozoravati na to i ne treba voditi političke rasprave nego sadržajne rasprave u kojima treba onemogućiti svima koji misle da imaju veće pravo od bilo koga drugoga.
Hvala lijepa. Sada bi prekinuli raspravu i nastavili u 15,00 sati. Prvi je gospodin Tomislav Tomić. Hvala lijepa. STANKA U 13,34 SATI
Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sjednicom i raspravom o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o šumama. Poštovani zastupnik Tomislav Tomić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici, državni tajniče, pomoćniče. Evo neosporno je da je zakon koji je prije 6 mjeseci stupio na snagu imao za osnovnu intenciju zaštitu šuma i šumskog zemljišta kao dobra od interesa za Republiku Hrvatsku koje predstavlja veliko bogatstvo Republike Hrvatske. Zakon o šumama predviđa odnosno stvara uvjete za poboljšanje i gospodarenje šumama kojih je u Hrvatskoj cca 2 i pol milijuna hektara ili 43% površine države, kako šuma u vlasništvu države tako i u privatnom vlasništvu i šumarstvo zaista ima važnu ulogu i mjesto u gospodarstvu Republike Hrvatske i sa stajališta vrijednosti drveta, a isto tako i sporednih proizvoda. Pravilnim gospodarenjem šumama može se povećati proizvodnja dobara i usluga samim time stvaranje radnih mjesta i dohotka, te dodanih vrijednosti. Pravilno gospodarenje prije svega podrazumijeva prevođenje gardiranih šuma u šume visokog uzgojnog oblika i novim pošumljavanjem na ne odronskom šumskom zemljištu kojeg ukupno ima u Hrvatskoj gotovo 400 000 hektara i upravo tih 400 000 hektara da bi se pravilno gospodarilo donosi se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o šumama kako bi se stvorili uvjeti za operativnijem stvaranje uvjeta za služnost, za podizanje infrastrukture, za iskorištavanje mineralnih sirovina, a isto tako što me raduje u ovom zakonu to je prijedlog za poduzetničke zone da budu sastavni dio zakona i da se može stvarati uvjet i za poduzetničke zone. Da je služnost u zadnjih par godina pokazala se opravdana u podizanju a i kolega Pankretić je rekao na kojem šumskom zemljištu se i radi služnost i što se, što i zakon članak 57. govori, gdje, na kojem. Znači, na neobraslom šumskom zemljištu i zemljištu obraslom početnom ili degradacijskom razvoju stadija šumskih sastojina. Mislim da je najbolji pokazatelj kada se ide u zlatnu dolinu od Požege prema Papuku i kada se vidi oni novi vinogradi, par tisuća hektara novih vinograda upravo na tom degradiranom šumskom području kroz program Vlade, a koji do sada je obuhvatio negdje oko 6300 hektara šume odnosno tog degradiranog zemljišta, a isto tako maslinici koji se neprekidno kroz taj program dižu i smatram da je to isto tako na neki način pravo, ispravno raspolaganje i prava briga o šumama. Kaže, ima 2 i pol milijuna hektara Hrvatskih šuma na području Republike Hrvatske. Od toga nam je 400 000 ha degradiranih šuma pored pošumljavanja. Mislim da je i ovo prava stvar da na neki način pravilno i dobro gospodarimo i očuvamo i sačuvamo nacionalno bogatstvo, a isto tako uslijed ovih svakodnevnih promjena i novih zahtjeva koji dolaze moramo se na neki način i prilagoditi novim uvjetima i slažem se sa govornicima koji su rekli da zaista ne moramo biti robovi pojedinih zakonskih akata nego jednostavno u cilju boljitka života na našim područjima da se tako i ponašamo. Što se tiče poduzetničkih zona, ne samo poduzetničkih zona, nego šumsko zemljište opterećuje i provedbu drugih programa, a poduzetničke zone jednostavno se ne može samo gledati Zakon o šumama samostalno, nego se zaista trebaju uključiti i ostala ministarstva. A isto tako, ovdje mi daje hrabrosti ovaj uvjet detaljni urbanistički plan iz prostornog plana. Znači da nije, nije ne stoji i činjenica da će se poduzetničke zone graditi u šumama, da će to biti ne znam koliko od naselja, nego jednostavno svako naselje ima svoju granicu. Svaka općina ili grad planira svoju poduzetničku zonu, a ne planira ju sama, nego ju planira zajedno sa Ministarstvom gospodarstva. Ja ne znam da li ima grad ili općina koji samostalno rade poduzetničke zone, nego zajedno sa Ministarstvom gospodarstva i evo tih onih 400 planiranih poduzetničkih zona sve se one nalaze u blizini znači i građevinskog područja, u blizini infrastrukture i zato ako se vodi kao šumsko zemljište zaista treba pojednostaviti proceduru i upravo intencija ovih izmjena i dopuna je da ovi zaostali predmeti što prije dođu na red i da na neki način pravilno gospodarimo ukupnim resursima, a ne samo da se sužavamo na šume i očuvanja šuma. Jer kažem, 43% površine je pod šumama i sigurno da sa ovime, sa poduzetničkim zonama mi nemamo puno … [[Govornik se ne razumije.]] Znači, nećemo ne znam koliko stotina hektara zauzeti, nego upravo ta, taj imovinsko pravni odnos jer u puno općina i gradova još je i gruntovnica i katastar iz 1862., iz 1910. itd. Puno općina i gradova još nema prostorni plan i zato kažem ovo, ovaj uvjet da se napravi detaljni urbanistički plan za poduzetničku zonu u svakom slučaju stoji, pa onda i općina ili grad i županijske skupštine, a isto tako i ministarstvo ako su svi da ne kažem nakaradni onda zaista možemo očekivati da će biti usred Spačve poduzetnička zona što zasigurno neće biti. Međutim, kod toga moje osobno stajalište je da za poduzetničke zone ovdje piše u obrazloženju članak 5. da Vlada može izdvojiti pojedine šume ili šumska zemljišta iz šumo gospodarskog područja i prenijeti pravo vlasništva na drugu pravnu ili fizičku osobu ili osnovati pravo građenja. Ja osobno mislim da za poduzetničke zone u svakom slučaju treba prenijeti pravo vlasništva i osigurati tim ljudima koji će u poduzetničkoj zoni raditi pogone koji će zapošljavati ljude da to imaju u stvarnom smislu i u pravom smislu u svom vlasništvu, a pravo građenja ima prostora da se osigura za ostale infrastrukturne objekte, da li su to telekomunikacijski stupovi, vjetro elektrane ili elektro stupovi itd. Mislim da pravo građenja ne treba biti u poduzetničkoj zoni, nego da se poduzetniku osigura njegovo vlasništvo jer upravo poduzetnička zona, nova radna mjesta to je sigurno garancija da treba biti vlasništvo, nikako pravo građenja. Jer kažem, iz tog prava građenja sutra ćemo doći i na poljoprivredno zemljište i na operativne programe govedarstva, svinjogojstva itd. i uvijek je pravo poduzetnik tko je, tko je zaista ozbiljan poduzetnik, a nema poduzetničke zone bez pravog programa, bez idejnog rješenja, bez prave namjere gradnje. Onda mu treba osigurati i da ima vlasništvo na tome. Isto tako, pravo građenja za pojedine dijelove u razvoju turizma treba osigurati kao što je bilo spominjano skijaške staze. Ima programa i po Slavoniji gdje će se razvijati turizam. Znači pravo građenja u tim dijelovima u svakom slučaju treba ostati, a ovo u poduzetničkim zonama u svakom slučaju se zalažem da to bude konkretno i pravo vlasništvo. Evo na kraju u svakom slučaju zakon je nedavno donesen. Nemam ništa protiv da idu izmjene i dopune. Pitanje je vremena i okolnosti koliko ćemo još kroz ostale programe doći u situaciju da moramo izmijeniti program, a ove izmjene i dopune programa u svakom slučaju idu u dobrom pravcu. I evo, do drugog čitanja ja vjerujem da će i gospoda iz ministarstva ovih par pravnih pogreškica ispraviti i da neće biti slično itd., nego da će jednostavno uskladiti. Ako bude nešto falilo od tih infrastruktura vjetroelektrane itd., itd. sigurno da ima i ostalih zakonskih mogućnosti da li direktno na Vladu da se to u hodu ispravi. Međutim, mislim da i u obrazloženju i u prijedlogu izmjena da je otprilike obuhvaćeno sve ono što zahtjeva pravo služnosti ili pravo građenja ili vlasništvo. Tako da ove tehničke stvari treba ispraviti. A konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopuna Zakona o šumama je sigurno u redu. Šteta je što ne ide u hitno čitanje da ga možemo amandmanima dotjerati, jer na neki način sigurno je situacija da i 15 i 30 dana puno znači, pogotovo za ovakve situacije. Hvala vam najljepša.
Hvala. Poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Ja se ne slažem da je ovo mali zakon i da su male izmjene. Hoćemo li to razgoliti da vidimo šta to znači? U članku 51., odnosno sada članak 5. već je Hrvatski sabor u važećem Zakonu o šumama prenio na Vladu odlučivanje šta je to interes Republike Hrvatske. I to ex lege, što po Ustavu nema pravo. Sad ću vam reći. U članku 51. sadašnjem članku 5. kaže, smatra se da postoji interes Republike Hrvatske ako je šumu ili šumsko zemljište potrebno izdvojiti radi, i sad ima logike ovdje što piše, radi obilježavanja mjesta mjesnih grobnica žrtava Domovinskog rata, radi objekata obrane Republike Hrvatske i ova prva alineja, provedbe detaljnog plana uređenja, odnosno akta donesenog na temelju dokumenata prostornog uređenja izdanog prema posebnom propisu. I sad nama Vlada traži još nešto, gospodo zastupnici odreknite se vašeg prava iz članka 52. Ustava Republike Hrvatske koji kaže: "Zakonom se određuje način na koji dobra od interesa za Republiku Hrvatsku mogu upotrebljavati, iskorištavati ovlaštenici prava na njima i vlasnici, te naknadu za ograničenje kojima su podvrgnuti.". Dakle, interes Republike Hrvatske, ovo o čemu odlučuje Hrvatski sabor utvrđuje se samo zakonom, samo zakonom. Nema predviđenog drugog akta. Zato je Vlada već kod prvog zakona uvukla nas u igru da se smatra, to ima obrazloženja i opravdanja, jer se radi o objektima koji zaista imaju, moglo bi se reći a priori interes Republike Hrvatske, a to sam već pročitao. Šta sada Vlada traži od nas? Vlada samo izmjenom da će se osnovati pravo građenja, a iz obrazloženja se kaže da se radi tu o zonama, poduzetničkim, iz obrazloženja se to kaže, čak se navodi predmet pod kojim je brojem zaveden, čime je motivirana izmjena. U obrazloženju to stoji. Vlada kaže gospodo dajte nam bjanko da mi utvrđujemo šta je to interes Republike Hrvatske, jer ćemo na temelju detaljnog plana uređenja, koji ne donosi Hrvatski sabor, ali i još i gore, kaže i drugog akta donesenog na temelju dokumenta prostornog uređenja izdanog prema posebnim propisima. To praktično znači da će općina, odnosno nema općina to pravo, nego županija, donijeti građevinsku dozvolu. To je akt na temelju kojeg ćemo mi reći je to je državni interes. Da je to tako pokazuje stavak 5. pa mijenja, umjesto da je to akt poslovanja zakonodavac sada kaže ne to je akt upravni akt. I stoga je nedvojbeno da Vlada želi nama reći odreknite se vi prava da utvrđujete šta je to interes Republike Hrvatske kad je u pitanju poduzetnička zona, izgradnja vjetrenjača ili drugoga, dajte vi to nama da mi radimo po gradovima i općinama. Na to mi pravo nemamo dok ovaj Ustav ovdje postoji. Zašto? To je breša koju ne možemo kontrolirati. Mi ne možemo kontrolirati kad će se u prostornom planu bilo općine bilo grada, a to je akt kojim se raspored prostora vrši predvidjeti da se dio zemljišta i, ili šume, pretvori u građevinsko zemljište. A onda kad se već da koncesija da se tu izgradi na temelju prava građenja, onda će za par godina se to otkupiti. To je scenarij koji ovaj zakon predviđa. Ako mi to želimo, onda dajmo Vladi ovlaštenje zakonom da ona utvrđuje šta je to interes Republike Hrvatske. Da ona utvrđuje šta je to interes Republike Hrvatske, a ne da se skriva iza načelne odredbe zakona koji to o tome ne govori. Ovaj zakon kao fol rješava pitanje zaštite šuma, ali de facto skida pravo Parlamenta da utvrđuje šta je to interes Republike Hrvatske kad je u pitanju zaštita zemljišta i šuma. U takvim okolnostima, u takvim okolnostima pitanje je onda i hijerarhije propisa o čemu mi razgovaramo. Ako smo Zakonom o prostornom planiranju predvidjeli da će se tim aktima izvršiti raspored prostora, a aktima o urbanističkom planiranju da će se urediti taj prostor. Onda čemu sada da se Zakonom o šumama predviđa da će se na mala vrata od šumskog zemljišta i šuma pripojiti još tom građevinskom zemljištu ono što bude nekome interesantno? Dakle takav scenarij se da iščitati iz ovog prijedloga zakona. Možda život zaista zahtjeva da se regulira ili omogući razvoj općinama i gradovima kroz poslovne, izgradnju poslovnih zona. Ali onda dajmo to napišimo tako da se zna tko je odgovoran za to. Ako se poslovne zone moraju otvarati onda neka se u prostornim planovima to predvidi, neka se provede procedura Zakona o prostornom planiranju, nek na to da suglasnost ministarstvo nadležno za takve stvari ili neka Vlada, dajete predložite zakon da prenesemo na Vladu za takve slučajeve da ona utvrđuje interes Republike Hrvatske pa ćemo međusobno imati čiste odnose, ali onda i čiste ruke. Ovako je zaista neprihvatljivo da se na mala vrata progura opasna stvar za čuvanje interesa Republike Hrvatske, drugim riječima da se zaštita šuma vrši onako kako je zakon predvidio. I još jedna stvar. U zemljama Europske unije stoji da će se šumsko zemljište koje se koristi prenamijeni za druge svrhe, nadomjestiti drugim zemljištem koje će se pošumiti. To je temeljno pravilo koje stoji zapisano. E sada ako mi nećemo to, onda možemo reći da nećemo. Imamo pravo na to reći nećemo tako, ali onda se nemojmo pozivati na Zakon o zaštiti prirode, hrvatski zakon, hrvatski Zakon o zaštiti prirode pa bi bili onda otvoreni prema da tako kažem životnim ili održivom razvoju pa bismo rekli na područjima gdje nema dovoljno prostora, građevinskog zemljišta i prostora za gradnju morati ćemo smanjiti neke parametre o zaštiti prirode, zaštiti šuma i imati ćemo tu jasan stav. Ovako ja mislim da nemamo pravo naprosto slati ga u drugo čitanje. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Mato Gavran, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovani članovi Vlade, kolegice i kolege. Pa polazeći od članka 1. Zakona o šumama gdje su šume i šumsko zemljište dobro od interesa za Republiku Hrvatsku te imaju njezinu osobitu zaštitu, želim prije svega pohvaliti činjenicu da ste prihvatili ili da smo prihvatili da ova izmjena i dopuna Zakona ide u dva čitanja. To je dobro iz niz rasprava je rečeno koje su rezerve ili ograde nas naročito iz kluba SDP-a prema izmjenama i dopunama ovoga zakona. Što se suštinski mijenja već je niz puta rečeno, ali ja ću u najkraćem iznijeti samo ili ponoviti ono što je već rečeno. U članku 17. izuzima se Državno odvjetništvo. U članku 37. pored svih onih aktivnosti u prvom planu se uvode poduzetnička zona, tako da ona dobiva sasvim drugačiju i snagu jer je rečeno da će se dokumentima prostornog uređenja može se planirati da se u šumi ili na šumskom zemljištu izgradi građevina za potrebe poduzetničkih zona, infrastrukture pa onda svega ostalog. Člankom 51. sve je to samo dodatno naglašeno uz dodatno obrazloženje da se ide u mikro poziciju, dakle ide se na katastarsku česticu, ide se na potrebu izrade detaljnog plana uređenja i kaže se da je ovo sada upravni akt, dakle odluka koja će pokriti ovo rješenje. Malo se precizira člankom 57. služnost eksploatacije ili zaduženje i ono što je najbitnije u članku 11. kaže se da zakon stupa na snagu samom dana donošenja što je i po meni kao što je rekao i naš predsjednik, naš potpredsjednik Mato Arlović govoreći u ime kluba, u koliziji sa člankom 89. Ustava. Jer nismo doista čuli niti jedan objektivan razlog zbog čeg se ide po tako žurnom postupku. Ja shvaćam kao i većina mojih kolegica i kolega koji je cilj donošenja ovog zakona. Mogu shvatiti i razloge, potrebe da se omogući jedinicama lokalne samouprave brži gospodarski razvoj, da se na mala vrata ili kroz mala vrata da budem precizan donesu takva zakonska rješenja koja će omogućiti kvalitetan gospodarski iskorak ili korištenje komparativnih prednosti pojedinih jedinica lokalne samouprave. No ne mogu shvatiti metod, način kako se mijenja ovaj zakon ili kako se do cilja dolazi. Ovaj zakon naime polazi od posljedica, a ne od uzroka koji su prethodili ovakvom stanju, a riječ je prije svega o neusklađenosti gospodarskih osnova sa stvarnim stanjem na terenu. Zakon precizno kaže da su, da je šumsko gospodarsko područje jest funkcionalna cjelina za koju se kao cilj utvrđuje održivo gospodarenje, planiranje i usmjeravanje razvoja šuma i šumskih zemljišta bez obzira na vlasništvo a dijeli se na gospodarske jedinice. Ovdje se postavlja temeljno pitanje da li je svo zemljište koje je ušlo u šumsko područje, odnosno šumsku osnovu doista i šumsko zemljište iz kojeg se može izvući najveća dobit. Činjenica, a to je čini mi se i smisao izmjene ovoga zakona da to nije tako. Vjerojatno će i predstavnici Vlade ako ne danas onda u drugom čitanju odgovoriti na ove upite, zbog čega se dakle ide u izmjenu zakona kad i postojeća zakonska regulativa omogućava Vladi, resornom ministarstvu da promijeni područja, šumsko-gospodarska područja i da izuzme one katastarske čestice da budem sasvim precizan, odnosno one nekretnine koje bi možda bilo bolje iskoristive u druge svrhe, bilo poduzetničke zone ili neznam nešto treće. To je omogućeno postojećim člankom 15., 20., 21., 22. u kojem evo ja ću samo navesti jedan dio. U članku 21. kaže se ukoliko se tijekom provedbe šumsko-gospodarskih planova ustanovi da su se bitno izmijenile činjenice i okolnosti na kojima se temelje njihove odredbe mora se izraditi njihova izvanredna revizija i na način i na postupak koji je propisan za njihovo odobrenje. Nadalje u članku 22. vrlo precizno se kaže u stavku 1. da je šumsko-gospodarske planove, njihovu obnovu ili reviziju odobrava ministarstvo i to za šume u vlasništvu Republike Hrvatske, a na prijedlog trgovačkog društva, a za šumoposjednika na prijedlog šumarske savjetodavne službe. Stavkom 5. istog članka kaže da trgovačko društvo i šumarska savjetodavna služba da su dužni izrađivati šumsko-gospodarske planove i redovito ih obnavljati i revidirati. Da je se postupalo po ovim člancima Zakona onda ne bi trebalo mijenjati članak 51. i poduzetničke zone rješavati na ovaj način već temeljem drugih zakonskih propisa, prije svega Zakonom o poljoprivrednom zemljištu, ukoliko bi se dakle izuzelo iz šumske osnove, to zemljište bi vjerojatno bilo poljoprivredno zemljište, odnosno neobrađeno građevinsko zemljište, a onda bi temeljem raspolaganja poljoprivrednim zemljištem jedinice lokalne samouprave opet u suglasju i sa vlasnicima, ali i resornim ministarstvom donijeli odluku o raspolaganju, a pri tom ih ugradili u prostorno-planske dokumente. Ovako bilo bi zanimljivo čuti, a mislim da odgovor očekuju i naši građani kao i svi mi koji smo raspravljali o ovome Zakonu i iskazali, ponovno velim, svoju rezervu, bilo bi zanimljivo čuti koliko je to poduzetničkih zona koje sada čekaju na promjenu ili izmjenu ovoga Zakona i njegovo hitno stupanje na snagu. Koje su to površine koje bi ako doista vodimo računa o šumskom zemljištu, a držim da je to temeljna zadaća, koje bi trebalo u zamjenu staviti u funkciju. Dakle, naći neki ekvivalent kako bi se iskoristili maksimalno resursi kojima raspolaže ova zemlja. A šumsko zemljište je sigurno jedan od velikih resursa. Dakle, očekujemo da ćemo do, na idućem čitanju dobiti odgovore na ova pitanja zbog čega tolika brzina i zbog čega se nije išlo drugim koracima, odnosno drugim metodama kako bi se došlo do konačnog rješenja da po onom starom i "vuk bude sit, ali i ovce na broju". Mi ovdje govorimo sve u korist naših građana ali vodeći računa o prijeko potrebnom razvoju i to ravnomjernom razvoju svih jedinica lokalne samouprave. Gledajući kroz prizmu izmjena i dopuna ovoga Zakona nisam siguran da će realizacija, ukoliko se donese ovakav zakon, to i djelatno potvrditi. Hvala vam lijepa.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, baš nastavno na ovaj dio što je kolega Gavran rekao, bilo bi zanimljivo čuti koliko to stvarno poduzetničkih zona čeka u općinama i gradovima o kojima se danas govori, koji čekaju da se ovo pitanje riješi na ovakav način. Zašto to govorim? Govorim zbog toga što je sličnih situacija bilo vezano za darivanje vrijednih vojnih nekretnina, vojarni u Hrvatskoj gdje su iste te općine i gradovi govorili da im to treba za poduzetničke zone. A na kraju se događalo da je država, odnosno Vlada uslišila njihov zahtjev, darovala, a oni to prodali. Oni su to prodali dalje bez da su išli u te poduzetničke zone i sve ostale. Mislim da je to slučaj Varaždina, imamo takvih slučajeva jako puno. Pa onda kad se ide s takvim jednim projektom onda točno kazati to i to, ali ne prodavati. Najlakše je nešto prodati. I to, bilo je danas rasprave, veli realna cijena. Ma koja realna cijena kad te prodaje ide, baš da je to nerealna cijena, a država dvostruko gubi da proda za badava i nema više vlasništva na tome dijelu niti može utjecati šta i kako će se tu odvijati. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Mato Gavran.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Evo, poštovani kolega Kovačević je iznio i slažem se u potpunosti i sa njegovim načinom promišljanja i sa njim kad očekuje kao i većina od nas da doista dobijemo odgovor o bitnim elementima koji u konačnosti određuju i našu odluku za ili protiv ovoga Zakona. Ja nisam ponavljao ono što su i moji prethodnici rekli, da li je najsretnije rješenje da se, već kad se dođe do poduzetničkih zona, to automatizmom prenosi u vlasništvo. Ili se drugim metodama, dakle koncesijom što držim ispravnijim, izlazi u susret svim poduzetnicima, zadovoljavaju potrebe jedinice lokalne samouprave, a s druge strane štiti resurs. Nekoliko je mjeseci proteklo otkako smo donijeli ovaj Zakon pa vjerujem da nisu tako bitno ili tako radikalno promijenjeni odnosi koji su motivirali predlagatelja da ide sa ovakovim načinom izmjene i dopune Zakona, a da pritom nismo dobili niti elementarne spoznaje što to u konačnosti znači za većinu naših građana, odnosno jedinice lokalne samouprave. Doista i ja očekujem da ćemo dobiti odgovore na ova pitanja.
Poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Nema ga, gubi pravo na riječ. Završni osvrt, državni tajnik Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva, Herman Sušnik, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, uvaženi saborski zastupnici. Evo na kraju ove višesatne diskusije ja vam mogu reći da mi kao šumaru drago da se pokazao ovako interes za zaštitu i korištenje šume i šumskog zemljišta. I mogu potvrditi da će ova Vlada Republike Hrvatske kao i šumarska struka nastojati dalje o tome brinuti na najbolji mogući i kvalitetni način, a to govori 250-godišnjica šumarske struke u Republici Hrvatskoj. Znači da su šumari kao struka i do sada putem Vlade brinuli o cijelom tom našem prostoru i gospodarenju prostora. Danas je bilo dosta priče razno razne na par tih članaka koji se ovdje predlažu izmjene. Ja mogu reći da ovdje izmjenama ovih Zakona nema nikakvih apsolutno skrivenih namjera da bi se bilo šta podmetalo oko šuma i šumskog zemljišta. Znači, nema mogućnosti ni otuđenja, nema mogućnosti ni pustošenja, rastakanja, nema straha u biti da će šume nestati. To je ono što je danas nekakva bojazan kroz ove diskusije. Sad će odjedanput šume početi nestajati, neće ih više biti. To apsolutno ove izmjene, pogotovo ova dva članka koji su najvažniji, to je članak 51. i 57., nigdje ne dotiču i nigdje se to ne spominje. Čak evo postojeći Zakon u članku 37. stavak 2. i 4. točno govori šta se gradi u šumi i na koji način se može uopće graditi u šumi. Točno je da se dokumentom prostornog uređenja planira što se može na šumi i šumskom zemljištu izgraditi, na koji način, ali evo, treba čitati malo i do kraja. Ali samo ako to zbog tehničkih ili ekonomskih uvjeta nije moguće planirati izvan šume, odnosno šumskog zemljišta. Znači, prvenstveno se uvijek planira da se nekakve građevine koje ako se mogu negdje drugdje izgraditi da ne dolaze na šumu i šumsko zemljište, a isto tako stavak 4. oko prostornih planova i županija i Grada Zagreba, općina i ostalih gradova točno govori o postupku donošenja tih prostornih planova tako da svi prostorni planovi koji su po ovome Zakonu doneseni dolaze u Ministarstvo šumarstva, poljoprivrede i vodnog gospodarstva, pregledaju se točno i daje se suglasnost, odnosno mišljenje na te prostorne planove. Znači ima jedna procedura koja je, koju treba poštivati i ako se ona poštiva mislim da ove tu nekakve strahove i koji se pokazuju jednostavno nisu osnovane. Tu je evo bilo pitanje zašto se sad brza itd. Osnovna intencija bila je oko podizanja višegodišnjih nasada, znači maslina i manjim dijelom vinograda. Do sad je odlukom Vlade tih 6 tisuća i 300 hektara ponuđeno da bi se podiglo višegodišnjih nasada. Interes je pokazan za oko 3 tisuće hektara ljudi i veliki broj dokumenata, odnosno tih predmeta je u visokom stupnju gotovosti, a mi smo jednostavno sa evo malo i mogu reći našom nepažnjom kad smo ovaj Zakon donosili malo si vezali ruke jer treba, mi smo stavili služnost u članak 51., a za služnost treba utvrditi interes Republike Hrvatske, znači treba prostorni plan i ostalo, a za neke služnosti, evo konkretno i za te naše višegodišnje nasade jednostavno nije moguće donesti, utvrditi interes ili za uzgoj … [[Govornik se ne razumije.]] stoke ili divljači, znači nije moguće predvidjeti u nekakvim prostornim planovima tako da smo tu evo malo bili, malo to tako napravili … [[Govornik se ne razumije.]] jednostavno operativni dio provođenja ovoga Zakona zakočilo. Zato smo željeli sa ova dva, odnosno tri članka jednostavno ovaj Zakon … [[Govornik se ne razumije.]] operativno primaknuti da ljudi, tu ste spomenuli građani. Jasno da tu najviše građani, pogotovo Dalmacije, Istre imaju najviše upita, odnosno ljudi koji bi posadili nešto tih maslina da bi za Europsku uniju imali što više hektara što se od nas i očekuje. Bilo je dosta, govorim diskusija. Mi ćemo za ovih konkretnih prijedloga izvući ono šta bi trebalo izvući i pokušati uskladiti sa ovim Zakonom za drugo čitanje.
Hvala. Zaključujem raspravu. I Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o šumama, prvo čitanje Dajem na glasovanje slijedeći zaključak: "Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o šumama. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona." Molim, uključimo se. Glasovati. Rezultat? 76 za, 5 suzdržanih, 13 protiv, sa tom većinom donijet je predloženi zaključak.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Sukladno Vladinom obećanju Vlada evo predlaže da se u Republici Hrvatskoj provede korjenita promjena izbornog sustava poglavito na lokalnoj razini i predlaže da se uvede neposredni izbor općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba držeći da će i na ovaj način približiti i jačati demokraciju na najnižim razinama teritorijalnog ustroja Republike Hrvatske. Ovaj Zakon donosi se u redovitoj proceduri, prošao je prvo čitanje, brojne primjedbe koje su iznesene u prvom čitanju ugrađene su u tekst ovog Zakona i pred nama je Konačni prijedlog Zakona koji možemo reći predstavlja jedan konsenzus rješenja kojim se želi urediti ovo pitanje. Ovaj Zakon naravno predviđa postupak kandidiranja, propisuje odredbu da kandidati koji se misle kandidirati za gradonačelnika, zamjenika gradonačelnika ili općinskog načelnika i zamjenika i tako redom moraju imati najmanje 6 mjeseci prijavljeno prebivalište u jedinici lokalne samouprave za koju se kandidiraju kako bi se izbjeglo neposredno pred izbore premještanje i prijavljivanje prebivališta tamo gdje se inače ne boravi. Zakon, nadalje, propisuje nespojivost pojedinih dužnosti sa dužnošću gradonačelnika, naravno poštujući dosadašnju tradiciju dopušta mogućnost kandidiranja, ali ukoliko kandidat bude izabran on će morati napustiti drugu dužnost koja je nespojiva sa dužnošću općinskog načelnika, gradonačelnika ili župana, odnosno njegovog zamjenika. Vlada se nije priklonila rješenju da se kao nespojivost proglasi i dužnost zastupnika u Hrvatskom saboru, ona to prepušta sudionicima političke utakmice da svojim statutarnim aktima ili svojim aktima urede kako će se i koga će kandidirati. Ovim Zakonom predviđeno je da kandidate mogu predložiti političke stranke ili birači, potrebno je sakupiti zakonom propisani broj potpisa kandidatu u kandidaturu, podrške kandidaturu, naravno polazeći od velikih razlika u broju stanovnika i broju birača u hrvatskim jedinicama lokalne samouprave. Taj raspon potrebnih potpisa kreće se od 50 potpisa za općinskog načelnika u općini do tisuću stanovnika, pa do 5 tisuća potpisa birača za gradonačelnika Grada Zagreba. Sam postupak izbora je relativno jednostavan, primjenjuje se većinski sustav na način da ukoliko kandidat u prvom izbornom krugu ostvari više od 50% glasova birača koji su izašli na izbore on time postaje izborni pobjednik i izbori se u toj lokalnoj jedinici završavaju, međutim ako ni jedan kandidat ne ostvari tih 50% potrebnih glasova izašlih na izbore izbori se ponavljaju za 14 dana, a u drugi krug ulaze kandidati koji su dobili, dva kandidata koji su dobili najveći broj glasova. Ako i u ponovljenim izborima se dogodi što je malo vjerojatno, ali moguća je i takva situacija da obadva kandidata dobiju jednak broj glasova onda je predviđeno i treći krug izbora, nadamo se da on neće biti potreban. Tijela za provedbu izbora su predviđena ovim Zakonom s time da smo izričito propisali da na redovitim lokalnim izborima izbore za članove predstavničkih tijela jedinica lokalne samouprave i područne samouprave i gradonačelnika, općinskih načelnika zapravo provode ista tijela kako ne bi bilo dupliranja. Ovim Zakonom je uređena i sama provedba izbora, utvrđivanje rezultata glasovanja i imamo veliki broj članaka koji vjerujemo na kvalitetan način uređuju prava i dužnosti promatrača. Naime, izbori su vrhunac demokracije, u izborima sudjeluju brojni naši građani i postoje brojne zainteresirane Vladine i nevladine organizacije pa čak i sami sudionici izbora imaju pravo u cilju provjere zakonitosti i poštenja na izborima predložiti promatrače ali kako ne bi bilo zabune oko njihove uloge detaljno smo to normirali poštujući obavezne upute Državnog izbornog povjerenstva. Zakon predviđa i osiguranje sredstava za izbornu promidžbu, jamči kandidatima koji na izborima ostvare više od 10% glasova da će im se iz proračuna jedinica lokalne samouprave odrediti naknada troškova izborne promidžbe koje su imali u kampanji. Visinu će naravno odrediti Vlada i to najkasnije 20 dana prije održavanja izbora. Vrijeme je da se i na lokalnim izborima uredi pitanje osiguranja sredstava za izbornu promidžbu. Stoga u nekoliko članaka zakon propisuje od koga je sve zabranjeno primati donacije u novcu i drugim sredstvima i uslugama pa primjerice od stranih država, političkih stranaka, drugih država, od trgovačkih društava u vlasništvu države i jedinice lokalne samouprave, propisuje i čitav niz da ne oduzimam dragocjeno vrijeme od rasprave. Uglavnom, detaljno smo propisali ograničenja koja se tiču prikupljanja sredstava za financiranje izborne promiždbe. Želimo ta sredstva učiniti transparentna. Stoga postoji obaveza da se prijavljuje nadležnom izbornom povjerenstvu iznos sredstava i izvori sredstava za izbornu promidžbu kako prije samog okončanja procesa izbora preliminarni troškovi i izvori sredstava tako i nakon provedbe samih izbora kada ti troškovi budu poznati. Ovim zakonom uređuje se i zaštita izbornog prava i propisuju kazne za kršenje izborne šutnje, one su izjednačene sa kaznama koje su već propisane Zakonom o izboru članova predstavničkog tijela. Vlada je razmatrala model odnosa između gradonačelnika i općinskog načelnika i župana koji budu neposredno birani i jednako tako neposredno biranog predstavničkog tijela i odlučila je da mogući konflikt, mogući politički sukob rješavaju oni koji su povjerili mandat. Stoga je predložila amandmane na ovaj zakon kojima briše mogućnost da Vlada razrješava gradonačelnika i općinskog načelnika iz bilo kojeg slučaja i prepušta da mogući politički sukob, moguće nepovjerenje u gradonačelnika razriješe birači na referendumu. To je naše opredjeljenje o čemu smo javno progovorili. I to su rješenja sadržana u Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi koji je dostavljen Savezu gradova i općina, zajednici županija prije upućivanja u zakonodavnu proceduru. Naime, poštujući načela Europske povelje o lokalnoj samoupravi mi o zakonima koji se tiču lokalne samouprave provodimo raspravu sa onima kojih se to tiče, sa predstavnicima i nacionalnim udrugama lokalnih i područnih jedinica lokalne samouprave a nismo ga uputili u proceduru jer čekamo sudbinu ovog zakona. Sve je vezano uz dan donošenja ovog zakona. Kada ovaj zakon bude donesen onda je dokaz da je usvojen novi model i slijedom toga čitav niz zakona koji se moraju prilagoditi ovom modelu naći će se pred vama vrlo brzo. Hvala lijepo.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo, za Ustav, poslovnik i politički sustav, lokalnu i područnu samoupravu nemaju nakane usmeno podastrijeti izvješća. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, u ime kluba poštovani zastupnik potpredsjednik doma Mato Arlović. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, poštovane kolegice i kolege! Vidite, kaže državni tajnik čekamo sudbinu ovog zakona i kad on bude donesen onda je to dokaz da je usvojen novi model. Baš obratno. Onda to nije uopće dokaz da je usvojen novi model nego zapravo ovaj zakon ne može biti donesen dok se novi model ne ustroji. Novi model lokalne i regionalne samouprave se može i treba ustrojiti sa osnovnim zakonom, sa temeljnim zakonom, sa Zakonom o lokalnoj i regionalnoj samoupravi. I upravo iz te činjenice što se ovaj zakon raspravlja u drugom čitanju i predlaže za donošenje bez onog zakona, bez temeljnog zakona zapravo proizlazi čitav niz nesporazuma pa i nelogičnosti koje same po sebi smetaju. Ono što je nama u Klubu zastupnika SDP-a nesporno, nesporno je da treba podržati ideju o neposrednom izboru općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika grada Zagreba, međutim, sama izvedba u prijedlogu zakona je po nama zapravo upitna, moglo bi se reći loša a to tim više ako se ne sagleda činjenica koja je vezana uz temeljni zakon. I ovo je ponovo jedan novum u nomotehničkoj praksi gdje se sa lex specialisom, a ovaj bi trebao biti kao lex specialis u odnosu na temeljni zakon, upućuje da će se Zakonom o sustavu lokalne samouprave razriješiti jedno od pitanja koje je vezano uz Izborni zakon umjesto da bude potpuno obratno. Prema tome, očigledno je da ovako ne može ići jer ako se uzme samo pročitati obrazloženje Vladino koje govori o predloženim amandmanima gdje se između ostaloga kaže Vlada Republike Hrvatske, pa dopustite da nastavim, će urediti Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj regionalnoj samoupravi Nacrt prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i regionalnoj područnoj samoupravi, raspravljen je u Savezu udruge gradova i Udruga općina Republike Hrvatske itd. Znate, apsolutno podržavam Europsku povelju, apsolutno podržavam da Vlada u pripremi prijedloga zakona raspravlja i surađuje sa udrugama pa i sa udrugama Saveza gradova i općina ali nikako nije logično da bi oni raspravljali temeljni zakon o kojem mi trebamo prije toga odlučiti ili barem u najmanju ruku zajedno odlučivati sa ovim prijedlogom zakona a ponajmanje je neobičajno da bi se tim zakonom uredilo pitanje kako će se razrješavati eventualno gradonačelnika, načelnika i župana. Treće što moramo reći jeste pitanje zapravo što mi predlažemo. Mi predlažemo da se ovaj prijedlog zakona eventualno raspravi ili da se negdje u datom trenutku prekine rasprava o ovom prijedlogu zakona pa da se nastavi kada dođe u proceduru temeljni zakon ili eventualno da se raspravi, ali da se sasvim sigurno nikako ne glasa o njemu dok ne dobijemo konačni prijedlog zakona o sustavu lokalne i regionalne samouprave kojim trebamo vidjeti zapravo kako će temeljno biti postavljeno pitanje odnosa između gradonačelnika i izvršne vlasti na jednoj strani i gradskog vijeća, odnosno općinskog vijeća na drugoj strani. Jer zapravo, to su ključna pitanja. Drugo što je važno pitanje bit će kako će biti uređeno pitanje odnosa prema imovini, upravljanjem imovinom općine odnosno grada. Treće pitanje, kadrovsko pitanje rješavanja odnosa unutra, funkcioniranje lokalne uprave u lokalnoj samoupravi i dakako tu su pitanja koja su vezana za provedbu zakona, zakonitost rada i poslovanja o kojem treba itekako voditi računa. Četvrto, mi smatramo da ovaj zakon u jednom dijelu opet kažem načelna primjedba nedorečen je, jer iako su neka pitanja oko financiranja tko može i na koji način može financirati predizbornu kampanju dotaknuta zapravo ključna pitanja nisu i ovdje se ta pitanja moraju dodatno razraditi. Ona čak nisu dotaknuta ni do one razine kako je to razrađeno u zakonu o izboru Predsjednika Republike vezano za financiranje njegove izborne, odnosno za financiranje izborne kampanje kandidata Predsjednika Republike. U takvoj situaciji tu načelnu primjedbu odmah stavljamo i sad dopustite sama je izvedba odnosno sam prijedlog teksta zakona. Mi imamo čitav niz s jedne strane primjedbi, s druge strane moglo bi se reći i upita koje jednostavno traže odgovor prije nego što se možemo opredijeliti da glasamo za ovakav prijedlog zakona. Primjerice radi, u članku 2. se između ostaloga kaže da općinski načelnici, gradonačelnici, župani, gradonačelnici Grada Zagreba imaju zamjenike koji se biraju zajedno i istovremeno na isti način i po istom postupku kao i sam gradonačelnik. Sad se postavlja pitanje, vi imate zapravo dva tijela, gradonačelnika i njegovog zamjenika koji se biraju od istog tijela na isti način i po istom postupku. Dakle, od građana, a koja je njihova samostalna djelatnost? Koji je to dio posla koji obavlja isključivo zamjenik, a koji dio posla koji obavlja gradonačelnik toga nema. Nego ispada da zamjenik radi ono što na njega prenese gradonačelnik. Po kojem pravu kad on mandat nema izveden iz funkcije gradonačelnika nego ima izvorno od volje biračkog tijela. To su vrlo ozbiljna pitanja i tu se zapravo otvara odmah paralelni sustav koji jednostavno nije dobro, poglavito ako se ima u vidu činjenica da u pravilu kandidati za gradonačelnika i zamjenika gradonačelnika neće biti iz iste stranke. Tako i neće biti izabrani. U takvoj situaciji ne samo da se otvaraju paralelni sustavi, nego se otvaraju konfliktne situacije i umjesto rješavanja problema i odnosa koji su bitni za odlučivanje o neposrednim interesima i potrebama građana dogodit će se da će zapravo ova dva čelna čovjeka biti stalno u konfliktnim situacijama po prirodi stvari između ostaloga zbog razloga različitosti političkih opcija kojima pripadaju i koje zastupaju. U članku 4. već odmah iza toga dakle primjedba predlaže se da bude najmanje prijavljeno prebivalište 6 mjeseci prije raspisivanja izbora. A što se u 6 mjeseci može zapravo sagledati. Čak ni jednogodišnji proračun te jedinice lokalne samouprave se ne može sagledati. Prema tome, minimum koji se traži trebalo bi biti najmanje jednu godinu, da zapravo uopće ima uvid u poslovanje te jedinice lokalne samouprave pregledom jednogodišnjeg proračuna ako hoćemo o tome ozbiljno razgovarati, ako hoćemo da dobijemo kandidate koji pripadaju toj jedinici lokalne samouprave s jedne strane i s druge strane da izbjegnemo mogućnost manipuliranja sa prijavljivanjem i odjavljivanjem prebivališta koje bi u tom dijelu trebalo osigurati. U članku 5. ovdje se postavlja pitanje zapravo kad mandat prestaje, kad ističe. Ovdje se kaže da na prijevremenim izborima traje do dana proglašenja službenih rezultata izbora. A što je iza toga? Od proglašenja službenih rezultata izbora, kod izvanrednih izbora do konstituiranja vijeća postoji neko vrijeme. Što je u toj situaciji? Tko je u tom, ovakvom vremenu vlast, što predstavlja odnosno tko upravlja lokalnim poslovima. Tko je odgovoran za određena poslovanja, a povjerenika kao što znate nema. Prema tome, sasvim je jasno da tu treba također nešto učiniti i u tom pogledu moramo biti sasvim jasni da to treba precizirati, razraditi. Ovo nije samo nomo tehnička primjedba. Radi se zapravo o sadržajnoj primjedbi. U članku 8. se govori od dana donošenja, 60 dana od dana donošenja sudske odluke. Koje? Kakve sudske odluke? Je li to prvostupanjske ili pravomoćne? Vjerojatno bi se moralo raditi o pravomoćnoj sudskoj odluci, a u isto vrijeme se onda otvara pitanje ovo ako mandat prestane zamjeniku Vlada Republike Hrvatske imenovat će povjerenika. E sad vidite, ovdje je glavni državni tajnik rekao da će se to pitanje riješiti referendumom. To nije točno. To jednostavno nije točno. Jedno je rečeno, drugo piše. U mišljenju Vlade povodom obrazloženja amandmana se kaže da će se to pitanje urediti Zakonom o sustavu lokalne, regionalne samouprave. Kako će se riješiti to ćemo vidjeti, ali ono što je sasvim sigurno potpuno je neprihvatljivo ovo rješenje koje je sada ponuđeno da bi Vlada mogla razrješavati osobe kojima ističe mandat s jedne strane i s druge strane kako bi Vlada mogla zamjeniku Vlade imenovat će povjerenika. Znate, to se pitanje otvara sasvim ozbiljno što je ako ili povjerenik praktički promijeni odnose unutar vijeća. Jer vi imate situaciju, imali ste gradonačelnika. On je iz razloga ne znam kojeg prestao obavljati funkciju. Funkciju obavlja zamjenik, pa onda prestane on i sad kaže Vlada će imenovati. Ne može imenovati. Ne može imenovati, jer tog momenta Vlada po prirodi odnosa subordinacije više političke vlasti. To je zadiranje u ustavom zabranjeno pravo lokalne samouprave i tu se otvara sada pitanje nešto drugo. Da li bi tu trebalo uvesti zakonske automatizme? Mi, ja osobno smatram i naš klub da bi tu trebalo se uvesti zakonski automatizam i da do raspisivanja i provođenja izbora tu funkciju može obavljati predsjednik recimo vijeća. Iznimno, ali naravno ovdje ga treba dodatno ograničiti tog predsjednika vijeća da on obavlja samo one tehničke poslove koji su nužno potrebni da jedinica lokalne samouprave funkcionira. Vlada ne bi smjela ovaj dio raditi. U članku 9. se otvara zapravo najozbiljnije pitanje, te pitanje podudarnosti i nepodudarnosti funkcija. Mi smatramo da zastupnik, vijećnik, zatim pitanje i to samo i u gradskom i općinskom vijeću, županijskoj skupštini, a osobito načelnik, gradonačelnik i župan i njihovi zamjenici da su to zapravo funkcije koje su nepodudarne i one se ne mogu i ne smiju podudarati i zbog toga jednostavno u isto vrijeme netko ne može biti i obavljati obadvije ili više tih funkcija. Zašto? Jer po prirodi stvari, ako imamo Zakon o sukobu interesa, onda mi htjeli ne htjeli sve dotle recimo da postoji fond izravnanja za lokalnu samoupravu, moramo priznati da te osobe ulaze i mogu ući u sukob interesa kao zastupnici i istodobno gradonačelnici ili kao zastupnički vijećnici … [[Govornik se ne razumije.]] lokalne samouprave. Prema tome prvo pitanje koje samo po sebi podrazumijeva ne možemo jednim zakonom zapravo svjesno izigravati drugi zakon kojega imamo. To je broj jedan. Broj dva. Lokalna samouprava je vrlo ozbiljan posao koji traži puni angažman čovjeka kao i naravno posao na razini države u hrvatskom Parlamentu. U takvoj situaciji treba definitivno razdvojiti ove funkcije i omogućiti da ljudi maksimalno obavljaju svoju funkciju, svoje poslove ne samo s naslova nošenja funkcije nego i sa naslova radno-funkcionalnog obavljanja funkcije da bi mogli zapravo obaviti povjerenje i izvršiti povjerenje koje … [[Govornik se ne razumije.]] dalo biračko tijelo. U tom kontekstu se naravno otvara dodatna lepeza da isto tako voditelji ne samo poduzeća u vlasništvu ili pretežitom vlasništvu jedinica lokalne samouprave nego i državnih poduzeća pa ako hoćete i voditelji organizacija i upravnih organizacija koje imaju javne ovlasti također ne bi mogli u isto vrijeme biti vijećnici, načelnici i gradonačelnici. To ne znači da ne mogu biti kandidati. Kandidati mogu biti, ali ako budu izabrani oni moraju jednu od funkcija ostaviti, a na drugu se eventualno opredijeliti se za koju će prihvatiti. Naravno otvara se pitanje i sa člankom 12. kako je, jer kad se kaže Vlada Republike Hrvatske će razriješiti općinskog načelnika to je sad ovo pitanje koje sam prethodno već jednim dijelom elaborirao, a ako, i župana i njihovog zamjenika u sljedećim slučajevima: ako podnese ostavku i tako dalje i tako dalje. Ja mislim da ovdje treba sasvim drugačije stipulirati ne samo u nomotehničkom nego i u sadržajnoj smislu. Ne može ga razriješiti nego je to, radi se ne o konstitutivnom aktu nego o deklarativnom aktu. A ako nastupi, ne znam podnese ostavku, ako pravomoćnom sudskom presudom bude osuđen i tako dalje i tako dalje onda su se stekli zakonom propisani uvjeti i Vlada utvrđuje da je njemu prestao mandat. Ništa drugo. I raspisuje izbore. A ne da ona donosi odluku o razrješenju jer zapravo onda donosi upravo nekakvu o kojoj se mogu voditi sporovi za čega i zbog čega kad je zakon «ex lege» propisan u kojim slučajevima zapravo ova funkcija, ova funkcija prestaje. Posebice imamo primjedbu na članak 16. gdje se propisuje da određeni broj birača svojim potpisima trebaju poduprijeti određenu kandidacijsku listu. Prvo, nije načelno u redu da političkim strankama se moraju podupirati svoje kandidate sa listama kad su zapravo one imaju svoje članstvo. To je druga stvar kad se radi o nezavisnim listama i tako dalje. O tome možemo razgovarati, ali to ne bi trebalo nominalnim brojkama iskazivati nego postotkom. Zašto? Zato što postoji velika razlika u broju stanovnika pa i birača u našim jedinicama lokalne samouprave u odnosu na njihovu, isti status u odnosu na njihovu većinu po broju stanovnika. Od par stotina na razini jedne općine do par tisuća ili desetak tisuća u razini jedne općine. Prema tome tu bi trebalo ugraditi institut postotka, ali ako uzmete primjerice da se za grad Zadar propisuje da je to 5 tisuća stanovnika onda je to više odnosno manje od 1%. Pa prema tome recimo da je to 1% u svakoj jedinici lokalne samouprave birači treba poduprijeti kandidatsku listu nezavisne, nezavisnih lista. Naravno ovdje se odmah otvara i nomotehničko pitanje kod članka 17. gdje se zapravo ne vodi računa da sadržaj, … [[Govornik se ne razumije.]] obrasca propisuje Državno izborno povjerenstvo, tj. stavak 3. u odnosu na članak 17. Da je istodobno u obrascu u stavku 2. propisano šta se nalazi. Prema tome nije točno da će propisati Državno izborno povjerenstvo jer je propisao zakon. Nego Državno izborno povjerenstvo svojim naputkom treba razraditi kako će se naputak provesti, kako će se obrazac zapravo štampati i provesti i tako dalje. U članku 19., u stavku kaže se: «U kandidaturi se dostavlja očitovanje kandidata za zamjenika i prihvaćanje kandidature.» Sasvim u redu. Međutim onda idemo dalje. «Očitovanje o prihvaćanju kandidature odmjerava javni bilježnik ili nadležno izborno povjerenstvo». Pazite ako se radi o strankama koje u skladu sa svojim Statutom mogu ovjeriti to onda prvo nije u redu na ovakav način zapravo namjestiti posao javnim bilježnicima. To nema smisla. Ako imamo institut javnog povjerenja u stranke i ako su stranke dobile u tom segmentu javne ovlasti da u skladu sa svojim odlukama, statutarnim odlukama ili statutima mogu … [[Govornik se ne razumije.]] liste kandidata onda nema potrebe da oni taj dio dodatno ovjeravaju i da dodatno ne samo troše vrijeme nego troše i sredstva da bi zapravo ova pitanja morali i na koji način bi trebali riješiti. I tako imamo još na jednu 30-tak članaka svojih primjedbi što pokazuje da zapravo ovaj zakon nije do kraja u izvedbenom smislu profesionalno napravljen onako kako bi osigurao fer i poštene izbore koji bi morali biti osigurani za neposredni izbor načelnika, gradonačelnika i zbog toga predlažemo da se zastane u postupku njegovog donošenja i da se sačeka temeljni zakon i da se zajedno donesu ova obadva zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Kruno Peronja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Upravo je pred nama zakon onakav kako odavno žele birači, onakav zakon kao što smo svi željeli. Zakon koji će upravo poštivati volju birača. Poštivat će njihov glas. Poštivat će nešto što želimo a to su jaki načelnici, gradonačelnici i župani kako bi doista mogli utjecati u svojim sredinama, općinama, gradovima, ali i županijama na gospodarska zbivanja, na politička zbivanja, na podizanje razine političke kulture. Svakako da je ovaj Zakon u tome vrlo kompleksan. Jednostavan za primjenu i upravo spreman da odgovori onome što se većina ili rekao bih gotovo sve stranke za to slažu. Ono što nas je mučilo iz zadnjih izbora jest zašto je tako mali i slab odaziv birača na izborima koji su se ponavljali u općinama, gradovima i županijama. Iz jednostavnog razloga što se sve više želi osobnost načelnika, gradonačelnika i župana koji će imati vlastiti program, koji će uvjeriti najbliže pa onda kasnije i biračko tijelo da je upravo on taj koji jamči da će se program izvršiti. Jer događa se da budu izabrani gradonačelnici, načelnici ili župani sa jedva 20-tak posto dobivenih glasova na izborima kad sve zbrojite što ne može jamčiti jednu demokratsku proceduru. Što ne može jamčiti da će upravo kasnije ta općina, grad ili županija biti stabilna u izvršavanju onih interesa građana za koje su građani smatrali da dani glas će to jamčiti. Da ne govorimo da neće jamčiti ostvarivanje zakona i propisa na području svoga djelovanja. Neposredni izbori općinskih načelnika, gradonačelnika i župana jest i u skladu sa Europskom poveljom, sa lokalnom samoupravom ali i sa brojnim institutima koji su potvrdili da upravo ovakav način će jamčiti veći izlazak birača. Jamčiti će ono što želimo kazati da u 4 godine trajanja mandata sve više nam treba personalizacija osobe jer se to uvijek povezuje uz osobu izabranog dužnosnika, koji je u prvom redu izabran upravo zahvaljujući povjerenju domicilnog stanovništva, jer nismo velike sredine, nego male gdje se prepoznaje i što je taj kandidat radio prije, što radi sada kada je izabran za načelnika ili gradonačelnika i kakav će biti njegov put u budućnosti. Svakako da je lakše o ovome raspravljati obzirom na činjenicu da u ovom časnom Domu sjede i sada gradonačelnici, načelnici ili oni koji su to bili, pa i župani, pa se vidi upravo srž ovako predloženog zakona. To je praktičnost, jednostavnost u nomotehničkom pristupu i govorimo izbor načelnika, gradonačelnika i župana upravo na neposredan način, a drugim propisom, primjerice zakonom kao što se to i navodi vrlo jasno Zakonom o lokalnoj i područnoj, regionalnoj samoupravi riješit će se ona važna pitanja koja su neophodno potrebna da bi ovaj zakon mogao saživjeti. U tome je koncepcijska razlika što se mnoge kolege i na odboru nisu mogle u početku složiti, ali je valjana argumentacija upravo predlagatelja jeste rezultirala i ovakvim zakonom. To i jest odgovor mome prethodnom govorniku. U tome je velika stvar. Radimo zakone, donosimo zakone odmah i sada, a ne stalno govorimo nije sad vrijeme pa ćemo malo čekati, pa ćemo malo pričekati, nikad tome kraja nema štovana gospodo. I zato mislim samo još dvije riječi tri reći u smislu koncepcijskih razlika i razvoja naše lokalne samouprave. Neću spominjati 952. kad su postojale županije, Dridska, kliška, Cetinska, Imotska, nego ću se malo približiti kasnije kad su najviše procvata imali, govorit ću o onom području koje najviše poznajem dalmatinski gradovi. Upravo u doba dalmatinskih statuta, počevši od Dubrovnika, Korčule, Splita, Trogira i Hvara govorilo se je o tim i takvim razvojnim procesima. Naša lokalna samouprava doživljava jedan veliki uzlet '92. godine, '93. kad su provedeni izbori. Birana su predstavnička tijela na neposrednim lokalnim izborima, kasnije proporcionalnim sustavom. Lokalne su jedinice ojačane i decentralizacijom poslova, a svakako da su i to ozbiljno, decentralizirane je započelo osnivanjem Povjerenstva za decentralizaciju. Predstavnička tijela su izabrana. Izabrali bi načelnike, gradonačelnike ili župane. Posredno bi dakle takvi gradonačelnici, načelnici vladali. Sve, pa čak i tek smo 2005. promijenili da bez obzira na broj stanovnika se uvijek postoji načelnik bez razlike da li je općina mala ili velika. No, na taj način su uvijek na posredan način birani načelnici, gradonačelnici ili župani. Nisu imali stabilnost. Uvijek je to bilo kalkuliranje ako donesem ovu odluku možda me vijeće neće podržati pa će me razriješiti, možda je ta verifikacija tijekom izbornog i kandidiranja izbora dotičnih ljudi pridonijela da pojedine stranke ili liste dobiju i više, jer su takvi ljudi prepoznali kandidati. Ovo je drugo čitanje ovog zakona. I prvi put smo detaljno raspravljali o svemu i koristili smo saznanje upravo i saveza gradova, zajednica hrvatskih županija, stručnih institucija, ali i najviše bih želio istaknuti praktična rješenja upravo koja su pretežita na području Republike Hrvatske. I složili smo se, budući se radi o jednom doista i velikom koraku, jednoj prekretnici, o velikoj i značajnoj novini. Riječ je i o korjenitoj izmjeni sustava, ali i koncepcije lokalne samouprave. Na ovaj način izabrani načelnik, gradonačelnik i župan bit će doista snažan i neće moći ništa provoditi drugo nego zakone i propise, ali i program na temelju kojega je on izabran. Svakako da neposredan izbor na ovakav način podržan je koncenzusom političkih stranaka. Razlikujemo se malo u pristupu, ali uvijek treba naglasiti koja to mi pitanja želimo riješiti ovim zakonom, na kakav način želimo uvesti neposredan izbor načelnika, gradonačelnika i župana. I propisali smo od izbora kandidiranja, trajanja mandata i često bi ponovio, pa ću još jedanput reći zašto je baš upravo važno da imamo precizne odredbe. Kao u članku 16. zapravo valjanost stranačkih i nezavisnih kandidatura potrebno je prikupiti pa točan broj potpisa, nikakvi postoci. Uvijek ćemo kalkulirati, a koliko je to postotaka, da li je to jedan i po više birač, da li je to manje. Kao što uvijek znamo izmisliti matematičke formule za ništa ne riješiti. A članak 16. upravo jasno govori, 50 potpisa birača za općinskog načelnika u općini od tisuću stanovnika, 100 potpisa za općinskog načelnika u općini iznad tisuću stanovnika, 500 potpisa birača za gradonačelnika grada s manje od 35 tisuća, a 2 tisuće je za gradonačelnika s više od 35 tisuće, 3 tisuće potpisa birača za župana, 5 tisuća potpisa birača za gradonačelnika Grada Zagreba, dodao bih tu i zamjenike. Vrlo precizno i jasno. Te odredbe treba uvijek pohvaliti, jer jedino na taj način možemo sa sigurnošću reći ovakvo rješenje je točno, lako ga je nadzirati i lako je rješavati eventualne sporove koji bi iz toga proizašli. Naravno ovdje još ističem brzinu i modernost u pristupu hrvatske Vlade koja i na temelju sazvanih sjednica saveza, gradova i općina, odnosno od Hrvatske zajednice županije prihvatio ono rješenje koje nas je najviše mučilo u prvoj raspravi. Zašto netko želi razriješiti načelnika, gradonačelnika i župana kad ga on nije izabrao? Taj članak 12. uočivši jednu dvojbenost Vlada je svojim amandmanom kazala taj se članak briše Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj i regionalnoj samoupravi riješit ćemo i taj pristup koji je vrlo kompleksan. Vrlo kompleksan je iz razloga što treba urediti odnos između predstavničkog tijela izabranog izvršnog tijela. Nije jednostavan i lak. Ali baš zbog toga ovaj zakon je važno donijeti odmah i sada tako da se i ovaj Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi može na vrijeme raspraviti i predložiti i jedno i drugo čitanje koje će onda oslikavati i praksu koju ima vrlo veliki broj rješidaba, upravo zahvaljujući Središnjem uredu za državnu upravu kako bi se ova hrvatska stvarnost mogla doista razvijati i unapređivati. Također i vrlo precizno se kaže što općinski načelnik, gradonačelnik i župan može biti ili njihov zamjenik za vrijeme dok obnaša svoju dužnost. Što ne može biti? Ja bi reko ne može gotovo ništa raditi ako želi odraditi svoj posao kako spada. Ne može. Jer on je taj koji je uvijek u kontaktu s ljudima, on je taj kojemu se ljudi obraćaju kada pukne cijev, neće se javiti vodovodu. U manjem, većim i srednje većim sredinama upravo se gradonačelniku i načelniku obraćaju ljudi i on treba biti uvijek na takvim mjestima. Ne može brinuti o svojem poduzeću, ne može brinuti o drugim tijelima u državnoj upravi ako je radio do tada. Treba jednostavno u te četiri godine zaboraviti na sve ostalo, a naravno dobro obnašanje takve funkcije moći će kapitalizirati nakon isteka mandata. Ako je dobro obavljao, neće biti problem za njegov posao i zapošljavanje. Takvi amandmani su vrlo dobar i suvremeni pristup i također ono što bi u tom Zakonu o izmjeni Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi trebalo raspraviti, ovo je korisna sugestija, jest pitanje ovlasti izabranih čelnika, odnosno između predstavničkog tijela i izvršne vlasti, način donošenja odluka i procedura opoziva župana, gradonačelnika i načelnika. Vrlo dobro je stavljen naglasak upravo u ovom zakonu, prijedlogu koji donosimo, kako će se on izabrati. Navedena pitanja doista moraju biti zadaća nekog drugog zakona koji se moraju donijeti paralelno sa zakonom ovim koji donosimo. Stoga i predlažem predlagatelju da kao što je i uvodno državni tajnik naglasio, već je on u izradi, već je on u obradi da bi pojedina institucionalna tijela mogli dati i javnost svoj kritičan glas za to, a onda neka dođe kod nas čim prije jer ga valja dobro raspraviti i temeljito donijeli. Zato također je važno još spomenuti u tom budućem zakonu, o izmjeni zakona, odnos medija, odnos državnih medija, odnosno lokalnih medija prema mogućim kandidatima. Kakve su sankcije, kako se to razdvaja u mediju u potpuno većinskom vlasništvu jedinica lokalne samouprave, posebno financiranje izborne promidžbe. Vrlo jasno razdvojiti tko daje novce, na kakav način daje novce. Ne smije biti anonimnih donatora u bilo kakvom pogledu. Želimo napraviti preglednost u svakom poslu jedinica lokalne samouprave od općina, gradova i županija kako bismo i postupili u skladu sa donesenom strategijom o suzbijanju korupcije jer vrlo često se zna od malih proračuna donijeti velike i pogrešne odluke gdje se novci ne mogu kontrolirati. Rokovi su vrlo precizni u zaštitu izbornog prava, do kad se može izjaviti prigovor, do kad se po prigovoru mora odlučiti. Ovakav zakon nometnički vrlo je jasan, odredbama čist, treba donijeti čim prije i on nema puno članaka. Ne opterećuje se ovaj zakon nepotrebnim stvarima nego želi na jasan način kazati ovo je novi pristup kakav trebamo imati jer su za njega i birači i političke stranke. Članak 96. možda bi trebalo malo taj članak promijeniti od kad će se primjenjivati vrlo precizno i jasno, ne treba nikakve kalkulacije imati jer ne donosi ga se za sutra nego se ga donosi za prve iduće izbore, redovne izbore u lokalnoj samoupravi. Stoga podržavam zakon i neka se donese čim prije.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Anton Peruško.
Hvala gospodine predsjedniče. Ma jednostavno želim ispraviti navod kolege, uvaženog kolege Peronje koji kaže da je jedino točno da kandidat za gradonačelnika, načelnika ili župana prikupio određeni broj potpisa kako je to predviđeno člankom 16. To je naprosto netočno jer smo svjedoci da na proteklim predsjedničkim izborima neki od kandidata nisu dobili onoliko glasova koliko su prikupili potpisa potpore, ali su zato stranački kandidati svi, netko više, netko manje, dobili veliki broj glasova birača i javio sam se za ispravak tog netočnog navoda jednostavno iz razloga što mislim da u demokratskom višestranačkom sustavu da su političke stranke nositelji tog sustava i da je potpuno nepotrebno prikupljanje potpisa za kandidate, stranačke kandidate.
Hvala. Klub zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni državni tajniče. Apsolutno se slažem sa gospodinom Peruškom, da stranke da li je pogrešno ili ne, ali ja se s njime slažem i dijelim njegov sud da stranke ne trebaju prikupljati potpise. Drugo, nakon što je otklonjena ova dvojba tko razrješuje načelnika, gradonačelnika, župana ovaj zakon ajde šta ćemo, čini se prihvatljivim. Ima nekoliko kontradiktornih točaka ali ne takvih da za njega ne bi trebali glasati kada to narod hoće. Građani hoće neposredno biranje i očigledno imat će ga. E šteta da nisu međutim tako rezolutni za izbor saborskih zastupnika, iako treba priznati da sadašnji zakon kojim se biraju zastupnici je logičan, on je pošten, on je korektan i on odražava jedan stvarni politički trenutak u Republici Hrvatskoj. Jednom riječju pošten je utoliko što prijeći posvemašnu metropolizaciju Hrvatske i drugo što prijeći bipolarizaciju Hrvatske i što svakom daje kakve-takve šanse. Znači toliko o izboru zastupnika iako se 100% zalažem za neposredne izbore pa da vidimo čija majka crno runo prede, pa da vidimo tko bi neposredno bio gospodo izabran. No u tom neposrednom izboru za jedne da, za druge ne, vidim i licemjernost ovoga doma. Drugima nudimo taj princip ali sebi ne određujemo to načelo. Neću reći da je to kukavičluk, ali što ćemo život ide dalje iako sam rekao da imamo pošten Izborni zakon kojega su nota bene pisali pravni eksperti i kao takvog ga treba podržati, a ne da si svaka stranka na vlasti sama sebi piše izborna pravila. Ako je netko s druge strane za neposredne izbore, za izbor gradonačelnika, župana, zastupnika itd. onda je to Damir Kajin. Ako nekome odgovara ovakav izborni model koji se nudi, onda opet odgovara IDS-u i na prvim pogled će sve biti u redu, međutim da li je to u redu. Svi smo se 99. zalagali da se ovaj polupredsjednički sustav zamijeni poluparlamentarnim. Što smo dobili 2000. godine? Dobili smo jedan poluparlamentarni sustav, jednu karikaturu parlametarizma. Ali za što se sada zalažemo? Na lokalnoj razini zalažemo se, otvoreno govorimo, za čisti predsjednički sustav i sad se postavlja pitanje da li je to dobro. Možda je, možda nije. Zašto nije? S druge strane, nije stvar što meni odgovara. Nije možda dobro jer se ne definira odnos između vijeća i gradonačelnika, tj. između županijske skupštine i župana. Između načelnika i vijeća ja se uvijek opredjeljujem za vijeće, ali rekoh, ovaj Zakon odgovara IDS-u i IDS će apsolutno glasati za njega. Konačno da i u IDS neke možda umišljene veličine shvate koliko su teške i koji rejting uživaju. Jasno da ne mislim na Jakovčića, on će izbore dobiti. Mislim na neke druge. Ali što želim reći? Uvijek sam bio i jesam za jačanje uloge predstavničkog tijela. Bilo da je riječ o ovome Parlamentu, bilo da je riječ o skupštini, bilo da je riječ o općinskom ili gradskom vijeću. Zašto? Zato jer su ova tijela stup parlamentarizma. Kada smo, poštovana gospodo, imali najbolji zakon? Ja tvrdim smo imali najbolji zakon 1993. godine. Tada se biralo 50% s liste, 50% neposredno. Znači od 30 njih recimo za Grad Split, Pulu, nije bitno, Buzet 15 neposredno, 15 sa liste. Danas dolazimo u situaciju da ćemo birati samo jednoga neposredno. Između 50% biranih neposredno i jednog biram, ja držim da je bolje birati 50%. Međutim, znamo građani hoće neposredni izbor. E šta ćemo sada? I u tom dijelu ako građani to hoće to moraju imati, to moraju dobiti i zato kažem da je tu Zakon sada logičan. Međutim, možda bi u ovom članku 3. trebalo navesti da birati može samo onaj tko ima 12 mjeseci prebivalište u nekom gradu odnosno županiji. Da se ne bi s time manipuliralo. Ovdje vidimo, barem ja to tako sebi citiram, tumačim, da zastupnik može biti i gradonačelnik, tj., načelnik a valjda može sada biti i župan. Valjda može biti i župan. Ako da, ja tvrdim da to nije dobro. Načelnik, gradonačelnik nekog malog grada da, ali župan ne bi trebao biti i u funkciji zastupnika. Istina, i župan je s druge strane eksponent lokalne samouprave, ali postojeće rješenje kakvo imamo sada po mom sudu je primjereno, bez obzira što je možda u jednoj Italiji, Austriji to drugačije. Znači, ako je tome tako ja se apsolutno zalažem za inkompatibilitet župana-zastupnika, ali i gradonačelnika velikog grada koji ima funkciju župana i zastupnika. Takvi su politički dogovori između pojedinih stranaka vladajuće koalicije, o tome drugom prilikom. Znači o tome bi trebalo razmisliti. Zašto da ne bi načinili neprimjerenu štetu funkcioniranju tih jedinica lokalnih samouprava u tom obliku? Ovakav, s druge strane, utjecaj i ono što je bit, ono što bi možda prvo trebalo promijeniti, je naprosto decentralizacija. Znači, ovakav utjecaj gdje država uprihoduje 85% više, 88% fiskalnih prihoda, Grad Zagreb 6%, a 560 preostalih što županija, što gradova, što općina, preostalih 6% je naprosto neodrživ. Ja tvrdim da se Republika Hrvatska najbrže razvijala onda kada je bila najviše decentralizirana, a to je bilo po Ustavu iz 74. godine koji je nota bene bio i svojevrsna osnova za osamostaljenje kako Republike Hrvatske, Slovenije, Bosne i Hercegovine, htio sam reći Crne Gore, kao što će biti Crne Gore. Tada je, gospodo, i 60% fiskalnih prihoda ostajalo lokalnim samoupravama. Tada su skupštine, općine mogle birati i suce, što možda nije dobro zbog neovisnosti sudstva, ali su birali šefa teritorijalne obrane i policije i narodne obrane i katastra, inspektore, a danas naši načelnici, gradonačelnici ne mogu utjecati ni na ponašanje matičara. Međutim, to je problem što naši ljudi ne znaju. Oni stvarno misle o svakoj sredini da su naši gradonačelnici, župani najmoćniji ljudi, a oni su spram kapitala, spram medija i spram izvršne vlasti, ja bih rekao, u jednoj drugorazrednoj poziciji. Članci 31. i 33. su izuzetno zanimljivi. Zbog vremena ću samo ovoga drugoga citirati, ali on nije logičan. Jasno je, da li da darove od stranih asocijacija ne mogu primati naši izborni kandidati. Međutim, što bi trebalo tu još analogijom isto tako propisati? Da isto tako oni koji nadziru izbore ne bi trebali primati darove od stranih asocijacija. Mi sa ovakvim rješenjima, gospodo, na neki način možda inauguriramo načelo da se s politikom u Hrvatskoj može baviti samo onaj tko ima novaca. U tom pravcu nažalost krećemo. Znači, to mogu biti eksponenti kapitala, medijskog kapitala i jasno, dviju najjačih stranaka koji su se nota bene riješili način financiranja bilo iz vlastitih izvora bilo iz nekih donacija. Članak 33. kaže, kandidati su dužni najkasnije 7 dana prije održavanja izbora nadležnom izbornom povjerenstvu dostaviti prijevremeno izvješće o izvorima i visini sredstava prikupljenih za financiranje promidžbe. Još jedanput znači, mogu li u izborima sudjelovati oni koje financiraju strane vlade, pa bilo da je riječ o promatračima ili nekome drugome. Ja se apsolutno zalažem za nadzor izbora, za promatrače, apsolutno za poštene izbore. Međutim, da li je to i koliko je pošteno? S druge strane tvrdim i ovo, da ovakav Zakon kakav se predlaže, građani ga hoće, mi ne možemo biti protiv. Odgovara i izvršnoj vlasti. Takav Zakon apsolutno odgovara Vladi. Svaki premijer će se uvijek lakše dogovoriti u Zagrebu sa Bandićem, u Varaždinu sa Čačićem, u Puli ili Pazinu s Jakovčićem, u Rijeci sa Komadinom, u Osijeku sa Đapićem nego sa predstavničkim tijelom. Međutim opet, suština treba valjda biti, gospodo, da otvorimo raspravu glede ovlasti, glede novaca, odnosno glede imovine. Ovaj Zakon, gospodo, zasigurno nije idealan. Rekoh, on je koliko toliko logičan. Nema odgovora na niz pitanja, međutim, građani taj Zakon žele i zato jasno, rekoh, glasat ćemo za ali ponavljam još jedanput da je najbolji zakon za izbor župana, gradonačelnika i ovoga načelnika Hrvatska imala godine 1993., no šta ćemo. Kud svi Turci tu i mali Mujo pa će onda IDS glasati jasno za ovaj Zakon, a vrijeme će pokazati hoće li sada načelnici postati mali despoti ili će stvarno poštovati volju vijeća. Oni dolaze u situaciju da su u jednom trenutku sami sebi dovoljni. Ja sumnjam da će ih nakon neposrednog izbora vijeće improsionirati, pogotovo ako im zakon daje tu mogućnost jer oni su ti koji mogu samostalno vladati, no kako će završiti ovaj eksperiment vidjet ćemo, imaju ga i sve ostale zemlje, imat će ga i Hrvatska što ne znači da ono što drugdje funkcionira uvijek funkcionira i u Hrvatskoj. Rekoh još jedanput, glasat ćemo za, kako će to biti za 5 ili 10 godina to ćemo vidjeti, možda će građani ponovo tražiti promjene i normalno i tada im isto tako treba izaći ususret. U ovom trenutku naši građani žele neposredni izbor i neka im bude, međutim isto tako se zalažem da ne sad u ovom izbornom ciklusu, u nekom narednom neposredno dođu u priliku da biraju i saborske zastupnike, a zastupnici da budu isto tako pošteni pa da to i sebi odrede kao što određuju drugima. Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] Neću biti protiv. Evo ja najprije tražim da se neposredno biraju zastupnici, pa onda svi ostali, ali to je samo moja želja jer takva volja očigledno u ovom Parlamentu ne postoji. Sve u svemu građani će dobiti Zakon o neposrednom izboru načelnika, gradonačelnika i gradonačelnika Grada Zagreba i nema nam druge nego to podržati, međutim suština ipak bi trebala biti i o tome bi trebali otvoriti raspravu kako decentralizirati Republiku Hrvatsku bilo glede tih fiskalnih, odnosno financijskih sredstava kojim bi trebali osnažiti, kojima bi trebali osnažiti lokalnu samoupravu, bilo glede ovlasti, bilo vraćanja imovine koja im je '93. godine, pod navodnicima kada je riječ o šumama o kojima smo danas govorili, odnosno poljoprivrednom zemljištu država, pod navodnicima ne uzurpirala nego sebi putem zakonskog propisa "prigrabila". Sve u svemu, još jedanput glasamo jasno za ovo, vrijeme će pokazati koliko je to dobro, a do tada jasno i Hrvatska ima pravo na jedan pokušaj za koji želimo vjerovati da će završiti malo bolje no što je završio ovaj eksperiment kojega smo uveli 2000. ili 2001. da se isključivo i jedino vjećnici u općinska, gradska, odnosno županijska tijela biraju sa liste, a za koji zakon nota bene tada ide … [[Govornik se ne razumije.]] glasova.
A nije zlato sve što sija. Dva ispravka netočnog navoda. Prvi, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, baš upravo imam dva ispravka netočnih navoda gospodina Kajina. Prvi je netočan navod da su gradonačelnici i župani nemoćni. Dapače postoji recimo gradonačelnik Grada Zagreba koji ima veće de facto ovlasti sad nego što će imati kad se zakon donese, kao što je i župan Jakovčić. Oni imaju jače ovlasti de facto sad, kad se zakon donese njima će se ovlasti smanjiti. I drugi je netočan navod, veli "građani žele ovaj Zakon". Oni žele neposredan izbor, a ne ovaj Zakon. Hvala.
Hvala. I poštovani zastupnik Miroslav Rožić, drugi ispravak.
Moj ispravak gospodine predsjedniče vrlo kratak. Kolega Kajin je rekao "građani žele ovaj Zakon". Građani žele možda ovakav Zakon ili neki sličan, ali ovaj sigurno ne žele. Hvala lijepo.
Ah, želje su čudne, čudnovata. Poštovani zastupnik Željko Pavlic Klub zastupnika PGS-a, SBHS-a i MDS-a. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče. Evo dopustite da se u ime kluba regionalnih stranaka osvrnem na ovaj Prijedlog zakona. Odmah na početku … [[Govornik se ne razumije.]] kako ćemo se mi dakle izjasniti o ovom Zakonu, mi ćemo biti suzdržani, ne zbog namjere dakle i cilja ovog Zakona, nego zbog toga što mislimo da je ovaj Zakon trebao pratiti i Zakon o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi koji bi do kraja definirao ovu problematiku. U budućnosti bi se zbog toga moglo desiti da npr. upravo Zakon o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi na određeni način anulira rezultate ovog Zakona pošto će od tek dakle ovaj drugi zakon govoriti o onome što mi mislimo da je itekako bitno, tj. kakav će biti odnos izvršne i zakonodavne vlasti, odnosno podjela nadležnosti sa vijećem i skupštinom. Ovaj Zakon nam dakle ne govori ništa o tome, ovaj Zakon je tehničke prigode, govori nam o tome da će se načelnici, gradonačelnici, župani birati neposredno u dva izborna kruga. Tko dobije više glasova on će dakle biti, obavljati tu svoju funkciju. Ne govori se dakle o onome što je itekako bitno koje će biti njegove ovlasti, s koliko sredstava će on moći raspolagati, kakav će npr. biti njegov odnos s poglavarstvom, dakle o poglavarstvu ovdje nema ni jedne riječi i slično. Dakle, upravo na ta bitna pitanja mi nemamo odgovor i mislimo da je trebalo da istovremeno s ovim Zakonom dobijemo, ponavljamo još jedanput, Zakon o lokalnoj i regionalnoj samoupravi kako bismo tu cijelu problematiku zaokružili. Inače mi snažno dakle podržavamo ideju i namjeru dakle da se naši načelnici, gradonačelnici, župani biraju na direktan način, dakle da ljudi biraju prvenstveno osobe dakle, a onda i stranke za razliku od sada kada su stranke u prvom planu kao što vam je poznato dakle u našim općinama, gradovima i županijama trenutno je u primjeni proporcionalni sustav gdje se dakle biraju liste, tj. zaokružuju se brojevi ispred nositelja te liste i stranaka koje ti nositelji predstavljaju. Rezultat toga je dakle da često građani ne znaju za koga glasaju, mislimo dakle na one ljude koji stoje ispod nositelja liste i dakle stranke onda same određuju tko će ih predstavljati u predstavničkim tijelima, a ljudi često puta su svjedoci toga da njihovi glasovi završavaju u suprotnom … [[Govornik se ne razumije.]] Dakle, mi jesmo za neposredan izbor načelnika, gradonačelnika i župana, slažemo se da je također jedno od prednosti neposredno izabranog nositelja izvršne vlasti politički, demokratski i moralni legitimitet koji sa sobom nosi neposredan izbor gradonačelnika od strane građana za razliku od onoga izabranog od strane uže skupine vijećnika. Na ovakav način povećava se i cjelokupan legitimitet političkog sustava na lokalnoj razini i daje se dvostruka prilika građanima da glasuju i za kandidate stranke i za eventualno nezavisnog kandidata. Također se omogućuje da jasnije razdvajanje vlasti između predstavničkog i izvršnog tijela, nudi se prilika gradonačelniku da djeluje više ili manje neovisno od stranačkih pritisaka članova lokalnih vijeća koji pripadaju različitim političkim strankama i također povećava se neovisnost skupštine od izvršne vlasti pa time i stvarna kontrola s druge strane. Također po našem mišljenju slažemo se da ovakve promjene doprinose jačanju temelja lokalne demokracije u početnim fazama njenog razvoja i pomažu stanovništvu da jasno odredi lokalnu razinu javne vlasti te da se upoznaju s idejom lokalne samouprave. Također mislimo da sa ovakvim promjenama potiču snažnije i odgovornije ponašanje političkih vodstava, otvorenije određivanje pitanja kao neposrednije uključivanje građana. A sve to trebalo bi dovesti do veće transparentnosti lokalne samouprave i stvorilo bi se učinkovitije upravljanje uslugama lokalne samouprave za odgovarajuće potrebe građana. Prijedlog zakona dakle konačnog prijedlog zakona koji smo dobili, koji već imamo na svojim stolovima imao je neke odredbe s kojima se nismo mogli složiti. Srećom, Vlada ih je svojim amandmanima sada i maknula iz ovog prijedloga zakona. Tu prvenstveno dakle mislimo na odredbu da je Vlada mogla na prijedlog predsjedničkog tijela smijeniti načelnika, gradonačelnika ili župana. Mislim da je dobro dakle što se to napravilo i mislimo da nije dobro što se uopće takav prijedlog pojavio u konačnom prijedlogu zakona jer kao što smo isticali već i prije takvih prijedloga u svijetu gotovo da i nema jer razumljivo je dakle ako se poštuje procedura da onoga tko je izabran na jedan način možemo smijeniti dakle samo na taj način. Znači, ako je neposredno izabran od strane građana njega mogu smijeniti dakle samo oni koji su ga izabrali a to su građani a ne predstavničko tijelo. To je jedna paralela koje se moramo držati i ne uvoditi bilo kakve inovacije koje mogli bismo reći potiru suštinu ovih prijedloga koji se predlažu. Ono što je dakle bitno što nažalost nije tretman ovog zakona, što nažalost nije u Zakonu o lokalnoj samoupravi regionalnoj koju je trebao pratiti ovaj zakon. To je dakle težnja da se stvori uravnotežen odnos između gradonačelnika lokalnog poglavarstva i predstavničkog vijeća općine, grada ili županije. Za nas je od kritične važnosti jer trebamo imati jasne zakonske odredbe kojima se definiraju uloge i odnosi različitih institucija lokalne samouprave. Dakle, načelnik mora imati sve ovlasti, ali isto tako i predstavničko tijelo mora imati tu svoju riječ. Dakle, mora se uspostaviti ravnoteža između dvije institucije, dva tijela koja su izabrana od istih tih građana i normalno da mora biti dakle u pitanju raspodjela vlasti kako bi oni djelovali harmonično a ne da napravimo upravo suprotno da ovakvim promjenama napravimo još jedno žarište, još jedan generator budućih kriza u radu naših općina, gradova i županija kojih je i do sada slažemo se svi bilo previše. Eto, na kraju još jedanput dakle naš klub bit će suzdržan, ne zbog toga što se protivimo dakle izboru načelnika, gradonačelnika na ovaj način nego zbog toga što mislimo da je uz ovaj zakon mora ići i Zakon o lokalnoj i područnoj samoupravi koji bi upravo riješio te dvojbe koje smo si sami evo na ovoj današnjoj raspravi detektirali. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HSP-a poštovani zastupnik Miroslav Rožić. Izvolite!
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici! Baš lijepo da nema prijenosa dok o ovome raspravljamo. Vjerojatno bi količina demagogije bila još puno veća nego što je do sada bila o ovoj temi. Demagogije u smislu podilaženja biračima i tumačenju njihove volje. Dakle, navodno birači ove države Hrvatske izražavaju nedvosmisleno volju i želju da neposredno biraju izvršnu vlast jer to je zapravo prijevod prijedloga ovoga zakona. To je neposredno biranje izvršne vlasti, i to ne na onoj razini koju bi netko pomislio od samog početka dakle u onoj najvažnijoj recimo na državnoj razini pa tako da biramo neposrednim izborom predsjednika Vlade što bi sasvim sigurno onda nedvosmisleno onda odražavalo volju birača o tome koga žele vidjeti da vodi njihovu državu. Ne, to nikako. Predsjednika Vlade ćemo u ime parlamentarizma navodno i dalje ostaviti da ga bira predstavničko tijelo ili zakonodavno ako tako hoćete a to je Hrvatski sabor, a onda sve ove ispod njega druge, druge razine lokalne samouprave pa čak i razine državne uprave kao što su županije jer su župani zapravo razina državne uprave a ne lokalne samouprave. E, njih ćemo birati neposredno i time ćemo šta? Time ćemo zapravo udovoljiti volji birača. Ma nemojte! I onda pod tim i takvim razlozima za koje dakako postoji čitav niz teoretskih argumenata o kojima ja uopće ne dvojim u njihovu uvjerljivost niti bilo tko od nas u Klubu HSP-a pa čak niti u njihovu potpunu ispravnost o tome kako će na taj način građani birači više sudjelovati u odlučivanju, biti više izražena njihova volja, manje podložna koalicijskim pregovorima, dogovorima, trgovinama u koju oni ne mogu proniknuti prije samih izbora iako u većinu netko tko se već malo služi logikom i ima nešto iskustva u hrvatskoj politici već može unaprijed proniknuti koje će koalicije biti? Neke se čak već i sklapaju i najavljuju bez obzira što to nisu formalno na listama napravljene. Neke političke stranke unaprijed govore s kim hoće, s kim neće, s kim mogu, s kim ne mogu. I tako dalje i tako dalje. Prema tome dosta se toga da pogoditi ali ipak je na koncu sve prepušteno nekoj vrsti trgovine odnosno bolje rečeno onoga što se na, moramo priznati i odati priznanje jedino Hrvatska stranka umirovljenika na lokalnim izborima posve jasno i nedvosmisleno rekla ne pokušavajući prodavati jeftinu demagogiju nego je rekla: «Nama je u interesu da uđemo u vlast, a to znači da zastupamo interese svojih birača pa mi ćemo koalirati sa bilo kojom političkom opcijom da bismo ušli u vlast.» To je logično, legitimno, jasno a ovo sve drugo je jeftina demagogija. No naravno bez obzira na to mi eto sada pred sobom imamo jedan zakon koji bi trebao zapravo dakle tumačiti i odgovoriti na volju birača da neposredno biraju izvršnu vlast i to gdje? Na najnižim razinama. Tamo gdje je dakle da tako kažem ta opasnost od političke a ne ideološke trgovine najveća jel'? Gdje se dakle može prelijevati iz šupljeg i prazno. Gdje se mogu kupovati ljudi, mandati i sve ostalo pa ćemo mi to spriječiti na taj način da ćemo zapravo neposredno izabrati izvršnu vlast. Interesantno je da predlagač ovog Zakona zapravo to dakako uopće i ne skriva u svom obrazloženju pa kaže koji su razlozi uopće donošenja ovog Zakona? Tri su razloga, zapravo su četiri ali četvrtog je predlagatelj potpuno zatajio kao Sveti Petar Isusa. Dakle zatajio je financiranje i financijsko opterećenje lokalne samouprave. To u razlozima ali ne spominje. Ali spominje ovo. Dakle prvi razlog je taj, citiram: «Dodatno će osnažiti općinske načelnike, gradonačelnike, gradonačelnika Grada Zagreba i župane.» To je prvi razlog. Dakle treba ih dodatno osnažiti. Oni su valjda sada preslabi. Recimo ingerencije i moć jednog Milana Bandića ili Čačića ili Čehoka ili Đapića ako hoćete, neću kao kolega Kajin izbjegavati jel', ovaj, su sada stvarno male. Treba ih osnažiti. I to navodno naši birači žele, to naši birači žele. «Budući se» kaže «ove dužnosnike znatno osnažuje potrebno je pomno i precizno razraditi ostale odnose», ne znam koje, čije odnose s kim? «Kako bi se prava, dužnosti i odgovornosti a posebice međusobni odnosi predstavničkih i izvršnih tijela bolje ustanovili. I znate šta onda u ovom zakonu? Niti riječi o razradi tih međusobnih odnosa. Niti riječi o tome kako da se te posebice međusobni odnosi predstavničkih i izvršnih tijela međusobno prepliću u sve u nekoj nadi odnosno sve u nekom cilju zapravo dobivanja jedne više razine demokracije i parlamentarizma. Iako je zapravo notorna činjenica da neposredno biranje izvršne vlasti je uvijek upereno protiv parlamentarizma i to stvarno ne mislim da će mi netko dignuti ispravak netočnog navoda na ovu izjavu. Prema tome drugo, ako, da. Drugi razlog koji navodi predlagatelj zakona je ovaj: «Predlagatelj zakona vjeruje da će predloženo rješenje neposrednog izbora omogućiti preciziranje volje birača izražene na izborima i upravo je u tome kaže najveća dobrobit predloženog zakona. Da, točno. To je jedino što nažalost birači misle da je intencija ovog zakona i da će im to omogućiti. Zato oni žele neposredno biranje, ne zato da bi ojačali gradonačelnike i župane, ovo što je prvo bilo navedeno kao razlog. Nego upravo ovo da će dakle omogućiti preciziranje njihove volje kao birača da izraze na izborima. I kaže u tome je najveća dobrobit predloženog zakona. Međutim u članku 10. ovog zakona pazite šta? Može se zapravo kandidirati predsjednik države. Može se kandidirati predsjednik Vlade. Mogu se kandidirati ministri. Svi se oni mogu kandidirati prema ovom zakonu i nakon što budu izabrani dati ostavku na onu dužnost koja je nespojiva. Izvrsno. Vraćamo se dakle negdje vrlo blizu onog što smo imali kad je doktor Franjo Tuđman bio nositelj svih lista na lokalnim izborima. Vraćamo se negdje u to doba kada zapravo se može kandidirati svatko. Jer zašto? Ovaj zakon naime ne sprečava njihovo kandidiranje. On samo sprečava njihovo obavljanje nespojivih dužnosti i pretpostavlja da oni moraju dati ostavku na jednu od nespojivih dužnosti. Dakako. No to je recimo jedna stvar koja mi je pala na pamet. Kojom će zapravo preciznije biti izražena volja birača. Sigurno će biti preciznije izražena jer oni će vjerovati, dakle već smo imali nešto slično na ponovljenim izborima u Velikoj Gorici. Jednog, jednog bivšeg ministra, jednog sadašnjeg ministra i jednog, u tranzicijskom razdoblju jednu ministricu jel'? I tako. I baš je u to vrijeme jel' dakle u to, to je bilo dakle jedno krasno, krasna pokazatelj toga kako se oni zapravo ne mogu kandidirati ili se neće moći kandidirati a prema ovom zakonu će se moći pa će onda poslije vidjeti gdje će već dati ostavku. Na jednu ili na drugu stranu. U svakom slučaju pretpostavljam na ovu drugu, a onda ćemo imati ponovljene izbore ili će to preuzeti zamjenik gradonačelnika. Ako bude iz podobne opcije, a ako slučajno bude iz one druge opcije onda neće preuzeti to kad se dade ostavka nego ćemo onda dobiti tumačenje od gospodina Palarića da zapravo treba izbore ponoviti ne? I tako dalje i tako dalje. Mislim da ovo doista, ovakav Prijedlog zakona sigurno neće ispuniti ovaj razlog. Treći razlog je kaže veći odabir birača na lokalne izbore budući će neposredni izbori općinskih načelnika, gradonačelnika povećati interes građana za izlazak na izbore. Ja odgovorno kažem u ime kluba kaj god. Ovaj zakon predviđa naime barem dva kruga izbora, a u naj, nekako bih rekao u vrlo čestoj opciji i tri kruga izbora da bi se došlo do neposrednog izabranog gradonačelnika ili župana ili općinskog načelnika. Znate šta? U situaciji kada na lokalne izbore izlazi cca 30% ljudi, a u nekim ponovljenim izborima bijednih 13 ili 15% ljudi. Baš mi je interesantno kako ćete dobiti veći odaziv birača u tri kruga za izbor općinskog načelnika koje god hoćete općine, Kukuljanovo, koja još ne postoji ali recimo. To će biti fantastično. Tri nedjelje za redom će izlaziti birači u velikom broju birati neposredno svog općinskog načelnika, a već sad jednu nedjelju ne mogu žrtvovati jer im je vrlo često puno važnije nešto drugo smatrajući da ionako nema veze tko će pobijediti ili barem 2/3 njih koji ne iziđu na izbore. Prema tome, doista ne vidim odakle taj entuzijazam, odakle izvire zapravo taj optimizam da će puno veći broj birača izlaziti 3 nedjelje uzastopce na izbore, ili barem dvije u dva kruga. A onda još veći je optimizam što će se recimo nakon dva mjeseca kad će biti, kad se neće dati istrgovati pa će se pronaći neki razlog da se smijeni i tako izabrani gradonačelnik, da se onda raspiše još i referendum. Pa će onda građani opet razdragani građani tom mogućnošću da mogu neposredno odlučivati hrlit će i na taj referendum i tamo će odlučivati da li treba ponovno raspisati izbore ili ne treba ponovno raspisati izbore itd. Jednom riječju to će se doista pretvoriti u jednu školu demokracije u Hrvata gdje ćemo mi više ili manje u svakoj općini gotovo svake nedjelje negdje u Hrvatskoj izlaziti na nekakve izbore i birati nekoga neposredno ne bismo li osnažili njegovu ulogu. Naravno, pitanje koje sam već rekao, a to je financijsko opterećenje tih tzv. kontinuiranih izbora u Hrvata u što će se ovo pretvoriti nitko nije izračunao i nitko nije predvidio. Ali ovako od oka rečeno ti će izbori barem za početak za prvi put kad budu provedeni koštati barem trostruko više nego što izbori danas koštaju u lokalnoj samoupravi. I konačno, zaključno kaže predlagatelj, nepodijeljeno je mišljenje stručne javnosti da će se primjena sustava neposrednog izbora nositelja izvršne vlasti doprinijeti višoj razini političke stabilnosti predstavničkog tijela. Doista, gospodine Palariću sigurno će doprinijeti višoj razini političke stabilnosti predstavničkog tijela, jer će prema ovom vašem prijedlogu zakona predstavničko tijelo postati posve nevažno, a to je onda maksimalna stabilnost. Niti šta mogu učiniti, niti šta mogu promijeniti, niti šta žele promijeniti. To je stabilno do sljedećih izbora. Maksimalno stabilno. To predstavničko tijelo će zapravo imati možda savjetodavnu ulogu kod onih savjesnih neposredno izabranih župana ili gradonačelnika. Naravno, kaže se ovdje ali tad će se politička stabilnost postići i na državnoj razini. Javnost dakle očekuje kaže predlagatelj da neposredni izbori gradonačelnika budu velik i značajan korak u podizanju političke kulture, to je sasma sigurno jer će svake nedjelje negdje biti izbori i uvjerljivosti sudionika političkih procesa na lokalnoj, ali i na državnoj razini. Ne znam na koji način na državnoj razini, ali na državnoj razini ne biramo neposredno. Nije prijedlog da bude neposredno birano. Prema tome, a najčudnija stvar je, dopustite samo još ovu rečenicu predsjedniče, s tim završavam, najčudnije je stvar zapravo da želimo izići u susret biračima i donijeti zakon koji oni žele, odnosno zakon koji bi trebao, koji je izraz njihove volje neposrednog biranja da donesemo taj zakon sada, a primjenjivat ćemo ga tek za 3 godine, prema ovom prijedlogu. To je doista nešto što će sasma sigurno ide ususret i ispunjava te želje naših birača koji žele takav neposredan izbor. Njima će te tri godine do primjene ovog zakona proći kao tri mjeseca. I začas, eto tu neposrednog izbora, a navodno ćemo se onda već nalaziti za tri godine i u Europskoj uniji pa ćemo vjerojatno raditi neki drugi zakon. Hvala lijepo.
Dobro. Vrlo dobro. Hvala lijepo. U 16 i 45 je isteklo vrijeme za pojedinačnu raspravu po ovoj točci dnevnog reda. A prijavilo se je točno 30 zastupnica i zastupnika. To će biti nastavak u srijedu, a vjerojatno u četvrtak. Ovog trenutka je isteklo vrijeme za prijavu. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Vlado Jelkovac.
Poštovani gospodine predsjedniče, ispravio bih jedan navod uvaženog kolege Rožića koji je rekao da su župani razina državne uprave. To je bilo do 2001. godine kad su župani bili nositelji izvršne vlasti kao lokalne samouprave i predstavnici državne uprave na terenu koje je potvrđivao predsjednik države. No 2001. godine župani su samo nositelji izvršne vlasti na razini lokalne samouprave, a predstavnici državne uprave. … [[Upadica se ne razumije.]] I regionalne je. A predstavnici državne uprave na razini županije su predstojnici Ureda državne uprave.
U ime kluba HSLS-a, poštovana zastupnica potpredsjednica Đurđa Adlešić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa poslije ovog nadahnutog govora kolege Rožića meni je malo teže govoriti i komentirati po člancima. Ali moram priznati da iako smo donijeli čvrstu odluku poduprijeti ovaj zakon, jer je bolji od bivšeg, bitno bolji, neke sumnje su ipak unesene, ali sva sreća stignu se možda popraviti jednim dijelom i amandmanima. Naime zašto ćemo poduprijeti ovaj zakon? Zato što stvarno držimo da je bolji, jer su do sada prevare, kombinacije, trgovine pokazale svu maštovitost građana Hrvatske. I ja se nadam da je time, ako je igdje dobro, da se ta mašta ograniči onda je to upravo na izborima. Ovo je ipak jedan korak unaprijed. Činjenica je da su izgleda građani već i na ovim izborima birali po budućem zakonu. Ako pogledate gdje su izbori ponovljeni onda ćete vidjeti da u odnosu prema strankama, prema rejtingu stranaka vrlo često ili gotovo u pravilu su pobjeđivale osobe a tek onda političke stranke ili opcije. Nema potrebe da sada nabrajam da ovakav izravni izbor gradonačelnika, načelnika i župana imaju gotovo sve zemlje ili sve zemlje u našem susjedstvu. Mi smo se kad smo kao HSLS predlagali izmjene zakona znali reći ima čak i Republika Srpska jedino kod nas se nezna tko će na kraju biti gradonačelnik ili gradonačelnica pa onda mogu spomenuti Rumunjsku, Bugarsku, Tursku, Italiju, Njemačku, Cipar pa i neke savezne pokrajine u Austriji i Slovačkoj. Ja inače doista vjerujem da će ovo povećati interes građana za izlazak na izbore i za sudjelovanje u javnom životu iako se nadam da kolega Rožić nije u pravu da će se to pretvoriti u jedan kontinuirani proces koji će trajati dvije do tri godine, jer to bi doista bilo skupo za svaki proračun i neodrživo, a onda bi naravno i ova teza bila dovedena u pitanje. Činjenica je međutim i da je dosadašnji način izbora lokalnih dužnosnika kod građana izazivao na zadovoljstvo jer su glasovali za jednu osobu koja je bila nositelj liste, a onda su u konačnici prilikom formiranja vlasti ili trgovinama dobivali neke sasvim druge osobe, evo da ne spominjem ove zadnje izbore gdje je možda trgovina dovedena do savršenstva u ovim ponovljenim. Postoje argumenti naravno koji su neposredno, koji bi mogli poduprijeti ovaj zakon. Ja inače vjerujem da je to veća politička i demokratska i moralna legitimnost, povećana je cjelokupna legitimnost političkog sustava na lokalnoj razini, jasnija dioba vlasti između predstavnika i izvršnog tijela, mogućnost da gradonačelnik djeluje manje ili više neovisno o stranačkim pritiscima članova vijeća, ali ako gradonačelnik ili gradonačelnica i skupština predstavljaju različite političke poglede što će se vjerojatno događati, to može dovesti do većeg rizika neučinkovitosti i zastoja u upravljanju, odnosno prilikom donošenja nekih važnijih odluka npr. proračuna ili vratiti ovaj stari model koji već postoji u koji je nužno da se gradonačelnik, gradonačelnica ili župan na određeni način ipak moraju dogovarati sa gradskim vijećem. Dakle opet će se otvarati mala mogućnost nagodbe ili trgovine. Moguća je veća koncentracija moći u osobi lokalnog čelnika, ali kako je to malo prije navedeno na vrlo jasnim primjerima, evidentno je da ona postoji već i sada. No, zakon je definitivno poboljšan ali s namjerom da on bude još bolji, ja bih doista zatražila da razmotrite još neke članke i pokušamo ih popraviti do glasovanja o amandmanima, a evidentno je da će to biti za tjedan dana. Naime u članku 4. izvršena je promjena pa stoji da pravo da se bude biran za općinskog načelnika, gradonačelnika, župana ili gradonačelnika Zagreba imaju svi birači koji na dan raspisivanja izbora imaju najmanje šest mjeseci prijavljeno prebivalište na području na kojem se provode izbori. Inače prijašnja odredba nije definirala određeni rok prijave prebivališta u lokalnoj jedinici na kojoj se ta osoba kandidirala. Prema tome definitivno će to smanjiti razlike u broju stanovnika prema izbornim jedinicama. U članku 5. nešto je precizniji nego u prvom čitanju ali još uvijek ima nedostatak, je li dobro da je mandat općinskih načelnika, gradonačelnika, župana ili Grada Zagreba izabranih na izbore počinje od dana proglašenja izbora ili od početka konstituirajuće sjednice, odnosno od prisege. To bi doista mogli definirati. Članak 17. je jedan od članaka na koji posebno skrećem pažnju predlagatelja. Naime nigdje se ne spominju postupci kontrole prikupljenih potpisa koji su potrebni za pravovaljanost kandidata. Trebalo bi dodati stavak kako bi se i zakonski regulirao postupak kontrole prikupljenih potpisa za pravovaljanost kandidata koji bi provodilo nadležno izborno povjerenstvo. Iako iz iskustva znamo ako takve provjere nema da postoje punktovi i oni koji se potpisuju svima i pri tome se naravno što je legitimno, dobro zabavljaju. Ovdje bi trebalo doista odrediti čemu ti potpisi služe ukoliko ne postoji kontrola. U članku 23. ne navodi se koja su to javna glasila koja nadležno izborno povjerenstvo može koristiti za objavljivanje popisa pravovaljanih kandidata pa se tako mogu smatrati ili sva glasila ili samo neka. U članku 25. stavak 3. kaže da kandidati imaju pravo na izbornu promidžbu pod jednakim uvjetima što se može vrlo različito tumačiti. Trebalo bi naznačiti namjeru ovog članka, da li je njegova namjera da određeni javni prostori budu dostupni svim kandidatima za promidžbene plakate ili da određeni javni objekti budu na raspolaganju svim kandidatima za skupove i sastanke ili se odnosi samo na pristup sredstvima javnog informiranja. Bez konkretnih kriterija neće se moći ni utvrditi je li zakon primijenjen jednako na sve. U članku 28. stavku 1. pravo na naknadu troškova izborne promidžbe imaju kandidati koji na izborima dobiju najmanje 10% birača od ukupnog broja birača koji su izašli na izbore i ja vjerujem da je to postotak koji je prihvatljiv. Međutim nije određeno što uistinu predstavlja trošak izborne kampanje, dakle što je to. Postavlja se i pitanje dokumentacije koju je potrebno radi utvrđivanja takvog troška ili pod navodnicima troška kao troška koji je opravdano nadoknadiv. Da li je to izrada plakata ili možda ne znam, bili su i kamioni jabuka ili krumpira koji se mogu dijeliti stanovništvu ili evo jagoda sada. Zakon ne predviđa nikakve rokove za podnošenje zahtjeva za naknadom pa onda i za isplatom. Možemo mi vjerojatno dugo otezati i isplatu. Članak 30. nalaže da se izborna promidžba financira iz vlastitih sredstava, iz darova domaćih fizičkih i pravnih osoba. Tu je načelo transparentnosti malo u magli, potrebno je utvrditi visinu takvih darova, odnosno trebalo bi dodati stavak koji bi sadržao ograničenje na visinu donacije za promidžbu, ukupna ograničenja na donacije i izdatke i ta ograničenja naravno moraju biti realna kako bi ipak omogućila kandidatima i političkim strankama dovoljne izdatke za vođenje vlastite promidžbe i možda je dobro da o tome raspravljamo ovako u popodnevnim satima bez kamere jer bi se vjerojatno dogodilo natjecanje o tome koliko sniziti visinu tih donacija pa bi možda postojala i opasnost da broj bude nerealan. Vezano uz članak 33. u kojem se nalaže da su kandidati dužni izbornom povjerenstvu dostaviti prijevremeno izvješće o izvorima i visini sredstava prikupljenih za financiranje izborne promidžbe, dostaviti i završno izvješće o izborima i visini sredstava utrošenih za izbornu promidžbu. Bilo bi bitno da se doda kod kaznenih odredbi i stavak za one kandidate koji ne poštuju ove zakonske uvjete. Jer ako ih pustimo samo sudu javnosti nakon četiri ili pet godina bojim se da smo prilično skloni zaboravu i da to i više neće biti nekakva vijest ako netko ne poštuje zakon. Dakle, treba biti precizan i odrediti i kaznene odredbe. U članku 65. nije naveden krajnji rok do kojeg bi izborno povjerenstvo općine, grada trebalo dostaviti izborne rezultate nadležnom županijskom izbornom povjerenstvu, a u članku 68. također je potrebno odrediti krajnji rok izbornom povjerenstvu za utvrđivanje rezultata izbora na temelju rezultata glasovanja na svim biralištima kako bi rezultati bili što prije u Državnom izbornom povjerenstvu. Iako ne vjerujem da je tu moguća veća zlouporaba, držim da bi bilo dragocjeno urediti i ovaj dio. Ono što je važno da je Vlada svojim amandmanom na Konačni prijedlog Zakona izbrisala članak 12. koji je određivao pitanje razrješenja neposredno izabranog općinskog načelnika, gradonačelnika, župana, gradonačelnika Grada Zagreba i zamjenika te predložila da se ovo pitanje uredi Zakonom o lokalnoj, područnoj ili regionalnoj samoupravi. Naime, to je sigurno dobro što je donesena odluka da se izbriše članak 12. jer bi se doista moglo postavljati pitanje onda smisla izlaska na izbore. Međutim, morali bismo bar znati naznake kako je to zamišljeno u zakonu koji ćemo dočekati kroz 2 ili 3 godine. Inače je logično da ga razrješuju i oni koji su, odnosno isključivo oni koji su direktno i birali. Iako nije loš ili sigurno bolji od modela koji je bio predložen, ovo je slovenski model gdje o tome odlučuje parlamentarni odbor za lokalnu samoupravu. Jer pitanje referenduma, ako je to pitanje referenduma onda se radi naravno i o postupku koji je prilično skup i ukoliko se vijećnici malo zabavljaju onda će doista trebati odrediti i sankcije za one koji proizvedu takav trošak a ne postignu očekivani učinak. Dakle, to imamo još tjedan dana dobro razmisliti, pokušati popraviti amandmanima ili bar precizirati članke koje sam navela. Ovdje smo otvorili i nekoliko tema. Kako ne uspijemo nikad pobjeći od općih priča pa je tako kolega Kajin iznio i pitanje otvorenih lista za zastupničke izbore. O tome mi jako rado volimo govoriti, ali ja moram reći, mi smo svojevremeno kao HSLS predlagali poluotvorene liste za zastupničke izbore. Jer u suprotnom kad bismo išli na samo poznata imena, kako bi netko tko je nepoznat, tko se počinje baviti politikom uopće mogao postati zastupnik. Tako bi zastupnički posao, izgleda, bio doživotni. Stalno bi se birali isti ili nekim čudnim kriterijima bi se izabrao netko metodom pokušaja i pogrešaka, bojim se. Pitanje koje ste otvarali, spojivost gradonačelnika i zastupnika je doista pitanje o kojem mogu i nešto osobno reći. Sigurno da je tu potrebno odrediti veličinu grada, naravno, morali bismo razmišljati što to znači o udaljenosti grada od Grada Zagreba. Međutim, držim da to nije moguće precizno odrediti, ali želim predložiti da razmislimo o jednoj drugoj temi. A to je da zapravo stranačke liste kad se sastavljaju prednost treba dati onima koji ponešto znaju o funkcioniranju lokalne uprave i samouprave koji su se u tim poslovima okušali. Ja nisam imala taj prirodni put koji sada predlažem, dakle, ne govorim iz iskustva, ali doista mislim da je dobro da oni koji su probali bar nešto od tih mjesta mogu biti zastupnici jer sasvim sigurno drugačije poznaju funkcioniranje i metode rada s kojima se mi ovdje susrećemo. I vjerujte, sasvim drugačije, ako ništa drugo, čitaju onaj temeljni dokument s kojim se susrećemo, a to je proračun. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HSN-a, poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Ovaj Zakon u svojem sadržaju mogao bi ocijeniti dobrim, ali zbog onoga čega nema uz njega najadekvatniji naslov ovoga Zakona mogao bi biti Zakon o izboru općinskih, gradskih i županijskih Caspera. Općinskih, gradskih i županijskih Caspera, dobrih duhova. Jer zbog onoga što fali birači će na izborima odlučivati u dobroj vjeri ili nadi, kad čitamo samo ovaj Zakon, da će izabrati ili da će birati i izabrati osobu koja će nešto značiti, koja će nešto moći i koja će nešto imati ovlasti. Dakle, možemo vjerovati da ćemo izabrati dobre duhove, a ako neće biti dobri duhovi onda ćemo ih pretvoriti onima što fali ili u fikuse ili u lokalne premijere, kancelare. Trećeg nema. Ovo drugo će vjerojatno biti, pretpostavljam da ćemo imati i nacionalni kancelarski sustav, regionalni, općinski i gradski. Hrvatska narodna stranka zasigurno jeste za neposredne izbore što je dokazivala svojim prijedlozima do sad. I očekivali smo rezervu prema ovom ponuđenom modelu kao što je ona bila iskazivana kad je Parlament raspravljao naše prijedloge zakona. Dakle, i tad je bila ta rezerva iskazivana od strane onih koji su opravdavajući strah, opasnost nepoznanice branili zapravo ono što je i bilo, a to je bila trgovina mandatima kao sredstvo i cilj, bavljenje lokalnom politikom. I istina je da neposredni izbori u najvećem dijelu, doduše ne 100% taj dio manevra u potpunosti suzuju ili onemogućavaju. Ima i prakse koje sam našao da ovaj strah o kontinuiranom izbornom procesu u potpunosti otklonimo u Hrvatskoj i da ni za jednom kunom ne opterećujemo lokalne proračune s izborima. Naime, ima jedna država u kojoj regionalne i lokalne čelnike imenuje poglavar države. To je najjeftinija varijanta i nema ni kontinuiranog izbornog procesa, ni strahova, ni troškova, nema ničeg. E sada, želim vjerovati da to nitko neće nikad predložiti. Dakle, ovaj Zakon u velikoj mjeri regulira proceduru neposrednih izbora, ali za njega glasati se ne smije, ne može zato što nemamo intervencije ili novi Zakon o lokalnoj i regionalnoj samoupravi. Dakle, koje će ovlasti imati neposredno izabrani čelnici? Kakav će biti njihov odnos sa predstavničkim tijelima? Kako će se riješiti njihova smjenjivost i posebice kako će se razriješiti najspornija točka svih rasprava do sad, a to je pitanje raspolaganje i upravljanja imovinom? Jedno je raspolaganje imovinom, drugo je upravljanje imovinom. E sad ako ovo pitanje ovlasti odnosa s predstavničkim tijelom, imovina i smjenjivost tih ljudi nisu sastavni dio kvalitativnog promatranja ponuđenog izbornog sustava onda ja ništa ne razumijem. Ovo je segment kandidature i izbora i točka. Probajte zamisliti kako se vodi kampanja i s kakvim programima ti ljudi izlaze pred birače kad uopće ne znaju kakve će ovlasti imati. Da li će s imovinom i raspolagati i upravljati ili samo upravljati? Da li će predstavničko tijelo raspolagati imovinom u cijelosti ili samo djelomično? I zbog toga nije moguće dati glas za ovaj Prijedlog zakona tako dugo dok Vlada, a na sjednici Odbora … [[Govornik se ne razumije.]] da se piše izmjene i dopune Zakona o lokalnoj i regionalnoj samoupravi ne dođe i sa tim rješenjem. No, sva upozorenje su uzalud jer ovaj Zakon se mora očito usvojiti, pa onda dozvolite nekoliko konkretnih prijedloga pretočenih u amandmane koji bitno poboljšavaju sam tekst zakona. Što se tiče članka 6. i vremena od dana raspisivanja i provođenja izbora predlažemo ipak da to bude najmanje 45, a ne 30 dana jer broj radnji koje treba obaviti za kvalitetnu pripremu, provođenje izbora je minimum 45. Drugo, prestanak mandata neposredno izabranog čelnika i nakon Vladinog amandmana da negdje nema Vladine odluke o razrješenju ostala je druga rečenica koja ne može biti. Naime, piše da ako je prestao mandat čelnom čovjeku da ga zamjenjuje njegov zamjenik i to je razumljivo. Ako gradonačelnik umre, odseli iz te jedinice, izgubi poslovnu sposobnost ili mu je izrečena presuda za kazneno djelo pa je završio u zatvoru. Međutim, ako je prestanak mandata zbog opoziva onda ga ne može zamijeniti zamjenik jer su oni na izboru bili u paketu. Građani su glasali za kandidata i njegovog zamjenika, u paketu i u trenutku prestanka mandata zbog opoziva pada i njegov zamjenik i zbog toga ova odredba o načinu, uvjetima prestanka mandata može ostati samo, odnosno osim ako je mandat prestao opozivom čelnog čovjeka. Ponavljam zbog toga, to je bitno jer su oni u izboru bili u paketu. Treće, predlažemo da uz navedene nespojive dužnosti koje zakon predviđa uđe samo još jedna, a to su saborski zastupnici. Naime, smatramo da istovremeno ista osoba ne može biti saborski zastupnik i župan, saborski zastupnik i gradonačelnik i saborski zastupnik i načelnik općine. Četvrto, što se tiče potrebitog broja potpore birača umjesto broja kako je predlagatelj Zakona naveo predlažemo da to bude 2% biračkog tijela, ali da ta brojka ne može biti manja od 100. Naime, različitost broja birača u općinama i gradovima je tolika da ove numeričke … [[Govornik se ne razumije.]] brojaka koje je Vlada predložila dovodi do toga da je negdje bi taj broj bio 3% biračkog tijela, a negdje ispod 1% biračkog tijela, pa je onda poštenije dati postotak za sve, ali dati donju granicu ispod kojega se ne može. Netko već i primijetio, iako je u obrazloženju zakona rečeno da je dvokružni sistem izbora, zakon govori i o trećem krugu, dakle bio bi i trokružni model izbora. A što ako i u trećem krugu izbori ne uspiju? U zakonu nema rješenja, a trebalo bi biti da se onda ponavljaju izbori. Piše "idemo u treći krug", a što ako i tada nema ničeg? Fali nastavak ili nova rečenica u članku 38. Kod članova biračkih odbora i izbornih komisija valjda ćete se složiti da je nužna dopuna da nisu kandidati na listama da bi netko bio član izbornih tijela čega u zakonu nema. Isto se odnosi i na promatrače na izborima nevladinih udruga koje imaju pravo promatrati izbore, pa i kod njih bi trebala postojati odredba i da promatrači nevladinih udruga također ne mogu i ne smiju biti kandidati na izborima. Ni te odredbe u tekstu Zakona u ovom nema. I završava sa sljedećim. Zadnji članak ili prelazni članak 96. glasi da se zakon stupa na snagu osmog dana od objave u "Narodnim Novinama", a da će se primijeniti na prve sljedeće redovne lokalne izbore. Pitajte pravnike koji se time bave da li takva odredba u zakonu može ili smije pisati. Dan stupanja na snagu i početak primjene zakona je jedan te isti dan, mora biti jedan te isti dan, ne može drugačije i u svim drugim tekstovima Vlada je u svojim mišljenjima upravo na tu činjenicu na oporbene prijedloge upozoravala stupanje na snagu i primjena zakona. Zbog toga i taj članak treba mijenjati da on stupa na snagu i primjenjuje se od 1.1.2009. jer u postojećem zakonu imamo odredbu da ukoliko bi postojala potreba za izvanredne lokalne izbore da se oni ne održavaju u kalendarskoj godini u kojoj su predviđeni i prvi redovni izbori. Dakle, ako bi negdje došlo do krize vlasti u 2009. neće biti izvanrednih izbora jer je to redovna izborna godina i sasvim je normalno da ovaj zakon može stupiti na snagu i primijeniti se samo sa prvim danom te iste 2009. godine. Završavam sa sugestijom predstavniku Vlade. Ne inzistirajte na glasanju o ovome prijedlogu zakona dok Sabor ne provede raspravu o onome što ste očito već napisali a to su izmjene i dopune Zakona o lokalnoj i regionalnoj samoupravi. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo, potpuno netočan navod je da načelnici, gradonačelnici, župani kad budu išli u kampanju neće znati kojim ovlastima će raspolagati. Pa kolega Lesar, vašim patnjama i dilemama sigurno će doći kraj jer u tri godine sigurno ćemo donijeti zakone koji će sve ovo definirati. Hvala.
Poštovani zastupnik Zvonimir Sabati u ime Kluba HSS-a. Izvolite!
Hvala. Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici! Pa dozvolite da u nekoliko minuta i ja u ime Kluba Hrvatske seljačke stranke velim o Konačnom prijedlogu Zakona o izborima općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika grada Zagreba. Naravno, svi smo danas mi ovdje u prilici da razgovaramo o tom zakonu, konačnom prijedlogu zakona a svi znamo da smo se javno deklarirali kako podržavamo inicijativu za neposrednim izborom ovih dužnosnika i to je naravno jedna od mogućih zamki. Ako smo se svi deklarirali vjerojatno se očekuje da i svi podržimo ovaj prijedlog. Međutim, više puta je sa govornice već bilo rečeno kako mi nažalost nemamo danas priliku razgovarati o paketu da tako kažem zakona jer ne znamo između ostalog, ovim zakonom to naravno nije definirani, i ovlasti naravno i određena ograničenja odnosno kako je uređena kontrola vlasti. No, ja ću u ime Kluba Hrvatske seljačke stranke dati nekoliko opservacija na ukupnu ovu temu, čini mi se da je to značajno i interesantno. Istina je da je u nizu europskih zemalja tijekom posljednjeg desetljeća provedeno niz vrlo značajnih reformi institucionalnog okvira jedinica lokalne ali i regionalne samouprave a u tom se ističe posebno sve izrazitije prihvaćanje neposrednog izbora gradonačelnika. To potvrđuje i Rezolucija 139 iz 2002. godine o odnosima između javnosti, lokalne skupštine i izvršne vlasti u lokalnoj demokraciji koji je donio Kongres lokalnih i regionalnih vlasti Europe u kojoj se uočava da je neposredni izbor gradonačelnika od naroda procedura koja se sve više koristi u državama članicama Vijeća Europe radi imenovanja nositelja izvršne vlasti. Završen citat. Evo, već se gotovo deset godina govori o toj ideji koju je pokrenuo tadašnji Savez gradova i općina Republike Hrvatske koji je još i predložio taj prijedlog zakona i danas mi naravno imamo pred sobom između ostalog i dosta modificiran taj prijedlog. Međutim, ono što je najvažnije o tom se rješenju dosta raspravljalo u svim stručnim ali i političkim klubovima u Republici Hrvatskoj. Dovoljno je vremena prije slijedećih lokalnih izbora koji se predviđaju, nadam se da će biti 2009. godine i tada se predviđa između ostalog i primjena ovog novog modela izbora i novog ustroja lokalne i područne samouprave. Znači, sasvim dovoljno vremena je da se započelo sa donošenjem paketa zakona kojima će se sasvim sigurno cjelovito regulirati novi sustav temeljen na neposredno izabranom čelniku lokalne i izvršne vlasti. I doista, mi smo očekivali da će taj paket zakona danas biti pred nama i doista ne vidim razloga zašto nema izmjena i dopuna Zakona o lokalnoj i područnoj odnosno regionalnoj samoupravi kao temeljnog zakona jer bismo onda mogli cjelovitije raspravljati o svim problemima. Ali njega nema. Šteta, ponavljam, propuštamo priliku da cjelovito raspravljamo o reformi lokalnog izbornog zakonodavstva i možda bismo izbjegli čitav niz pitanja koja se u okviru ovog zakona postavljaju i određene dileme koje se javljaju ali i nagađanja koja su prisutna. Pri tom treba istaknuti nekoliko dobrih pa i možemo reći nekoliko manje dobrih značajki sadašnjih procesa osmišljavanja i definiranja novog sustava. Dobro je to što je postignut gotovo opći politički konsenzus u zemlji da se prihvati opcija neposrednog izbora i taj se konsenzus očituje u tome što je pred Hrvatskim saborom evo danas konačni prijedlog ovog zakona. Donošenjem navedenog zakona potvrđuje se načelno opredjeljenje za promjenu upravljačkog sustava u lokalnoj samoupravi i ono više neće biti samo na razini političke potpore već prvenstveno na razini sastavnog dijela hrvatskog pravnog sustava. Valja istaknuti i drugu pozitivnu značajku a ona se ogleda u nastojanjima predlagatelja zakona da se što širom javnom raspravom dođe što kvalitetnijih zakonskih rješenja. Ono što ne smatram dobrim jest prije svega činjenica da se razmatranjem djelomičnih zakona koji reguliraju samo parcijalan aspekt novog sustava gubi iz vida cjelovitost i sveobuhvatnost promjena koje će uslijediti u lokalnoj i područnoj samoupravi. Jednako tako mislim da su u izradi zakonskih prijedloga vrlo malo korištena rješenja koja su već prisutna u drugim zemljama a koja znatno duže prakticiraju sustav neposrednog izbora. Na temelju Konačnog prijedloga Zakona o neposrednom izboru općinskih načelnika, gradonačelnika i župana možemo slobodno reći i prednacrta koji je u javnoj raspravi a kojega nažalost nema ovdje izmjena i dopuna Zakona o lokalnoj i područnoj regionalnoj samoupravi može se dati određena preliminarna ocjena ovih ponuđenih rješenja imajući u vidu upravo komparativna iskustva. Najvažnija je dakako odredba o načinu izbora. Moguće je bilo predijeliti se za više opcija koje se odnose za izbor čelnog čovjeka. Primjerice ima dobar primjer u Italiji, ima dobar primjer isto tako i u Njemačkoj. Mi smo se odlučili čini mi se za njemački model koji je i po našem mišljenju bolji. Međutim što se tiče izbora zamjenika recimo gradonačelnika ili drugog čelnika predviđeno rješenje je originalno. Ono ne slijedi niti talijanski a niti njemački model. Primjerice članovi lokalnog kolegijalnog izvršnog tijela u talijanskim jedinicama lokalne samouprave imenovani su od gradonačelnika a ne Vijeća. Dok u Njemačkoj gradonačelniku pomažu zamjenici koje bira Vijeće i to naravno razmjerno snazi pojedinih stranačkih grupacija u Vijeću. U nas je Konačnim prijedlogom zakona o neposrednom izboru prihvaćeno rješenje da se jedan zamjenik bira zajedno i istovremeno s načelnikom ili gradonačelnikom odnosno županom. Pojednostavljeno rečeno slično je to američkom predsjedničkom, predsjedničkim izborima u kojima su zajedno na glasačkom listiću kandidat za predsjednika i kandidat za potpredsjednika. To rješenje mi se ne čini najprikladnijim. Naime neposredno izabrani čelnik lokalne izvršne vlasti imat će prema novom sustavu samo jednog zamjenika a do sada je imao dva, u pravilu dva pored članova Poglavarstva. Ukoliko iz bilo kojeg od navedenih zakonskih razloga dođe do razrješenja zamjenika nije predviđena mogućnost da se tijekom mandata izabere novi što je usput budi rečeno predviđeno u slučaju američkog predsjednika. Pa bi načelnik ili gradonačelnik odnosno župan morao sam obavljati sve izvršne ovlasti. Pored navedenoga Konačnim prijedlogom zakona u članku 8. nije predviđeno da zamjenik preuzme prava, obveze i odgovornosti općinskog načelnika, gradonačelnika odnosno župana u slučaju prijevremenog prestanka njegovog mandata. Osim ako taj mandat prestane u kalendarskoj godini u kojoj će se održati i redovni izbori. U političkoj i stručnoj raspravi o neposrednom izboru čelnika lokalne, izvršne vlasti u velikoj mjeri dominira pitanje kako zapriječiti pojavu ajde svojevrsnog oblika municipalnog «prezidencijalizma» u kojem će izabrani čelnici zlouporabiti svoje ovlasti na račun predstavničkog tijela, a zahvaljujući upravo legitimitetu neposrednog izbora od strane građana. U tom smislu naročito su važne zakonske odredbe o ovlastima ali i odgovornosti i mogućem razrješenju odnosno opozivu neposredno izabranih načelnika, gradonačelnika odnosno župana. Neka rješenja su iz prednacrta poznata ali ja doista ne bih nagađao koje će rješenje konačno biti i predloženo, ali moram reći da ta rješenja u tom prednacrtu nisu u skladu s iskustvima drugih zemalja, a niti s napucima Vijeća Europe. Da ja ne bih sad ovdje govorio o tim načelima odnosno o toj preporuci kongresa lokalnih i regionalnih vlasti Europe koje, samo da citiram preporuku 113 Kongresa koje navodi: «Ako su oni koji su načelo javne vlasti neposredno izabrani od naroda svaku smjenu mora podržati narod.» Ja ne znam da li će to tako biti jer nemamo ni pred sobom Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o lokalnoj, o lokalnoj i područnoj samoupravi. Što se tiče ovlasti neposredno izabranih čelnika i to se sve skupa svodi na isto jer mi doista ne znamo kakav će biti sustav kontrole odnosno kakav će biti odnos Vijeća prema načelniku odnosno prema gradonačelniku ili Skupštine prema županu ili gradonačelniku Grada Zagreba? Kako riješiti problem odgovornosti? Kako riješiti upravo taj problem o kojem je govorila i potpredsjednica Sabora? Moguća je veća ili manja koncentracija moći lokalnog načelnika ili gradonačelnika. To su samo nagađanja. Tih nagađanja ne bi bilo da ovdje pred nama imamo i drugi zakon iz tog paketa o kojem sam govorio. I ono što još želim na kraju naglasiti, dakle već sam rekao koje su naše primjedbe vezano za definiranje zamjenika gradonačelnika ili načelnika moram reći da mi također podržavamo do sada već izrečeno nespojivost funkcija prije svega gradonačelnika. O načelniku možemo raspraviti. I funkciju zastupnika koja se definira člankom 9. Ima puno argumenata koji nas navode na to da ta nespojivost mora biti sadržana ovim Prijedlogom zakona. Naime svi smo svjedoci ovdje i u ovom Visokom domu da upravo ti, ajde ja ću reći gradonačelnici djeluju i suviše lokalno. To možda ponekad i nije dobro. Ali za lokalne interese je, ali ne možda i za državne. Isto tako moram reći da se on ne može sigurno jednako kvalitetno posvetiti i jednom i drugom poslu. To vidimo koliko su gradonačelnici ovdje često prisutni. Isto tako da se izbjegnu bilo kakve sumnje o nekakvoj, primanjima, naknadama o kojima se govori, puno argumenata. Da bismo to izbjegli zašto ne bismo stavili i tu inkopatibilnost odnosno nespojivost funkcija u članku 9. ponavljam prvenstveno gradonačelnika, a o načelniku ako se otvori rasprava možemo također sudjelovati i smatramo i da to ne bi bilo protivno našem razmišljanju. Evo na kraju, vidim da već se upalila i žaruljica. Žalimo što smo propustili priliku da raspravljamo o paketu zakona i da bismo već danas mogli reći imamo jasna pravila po kojima će se održati izbori pretpostavimo 2009. godine. A opet s druge strane postavlja se pitanje ako i nisu bili drugi zakoni spremni zašto se išlo sa ovim zakonom? Pa imalo se dovoljno vremena i u ovom sazivu da se paket tih zakona donese. Evo to mi zamjeramo iako smo načelno za neposredni izbor načelnika, gradonačelnika i župana. Ove primjedbe postoje pa ćemo i u okviru amandmana pokušati to regulirati. Hvala lijepa.
Hvala. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Sabora. Kolega Ivan Vučić je danas pred cijelom hrvatskom javnosti ovdje u Saboru izjavio: «Već smo navikli da kolega Stazić tumači zakone i propise onako kako njemu paše. I ja osobno kad doživim da on jedan zakon koji je predložen ovdje u ovom Hrvatskom saboru podrži ja ću platiti janjetinu za cijeli Sabor.» Isto tako javno …
Je li to o janjetini stvarno bilo riječ? Ja nisam sjedio ovdje?
Mogu obradovati sve kolege u Saboru, i kolegice u Saboru i izjaviti: Nenad Stazić podržava neposredan izbor gradonačelnika, općinskih načelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba, a sve konsekvence koje iz ove moje podrške proizlaze ostaju na gospodinu Vučiću. Toliko u ovoj raspravi. Hvala.
I upravo dolazi poštovani zastupnik Ivan Vučić na red.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolege i kolegice, gospodine državni tajniče. Evo, najprije ću odgovoriti kolegi Staziću. Iza svega onoga što sam rekao ja apsolutno stojim. Drago mi je da i vi stojite iza svojih riječi. Drago mi je da se dogodilo ono šta ja osobno nisam očekivao ja moram priznati, ali ono što sam rekao ja iza toga stojim i ja vas sve pozivam u jednom terminu na janjetu evo gdje evo vi odlučite. Ali ja ću napisati pozivnice, a janjetina će biti negdje na Bjelolasici, neće ovdje. Ovdje mi je preskupa ipak. Ovdje je janjetina 260, a kod mene je u Lici 160. … [[Upadica se ne čuje.]] Bit će. Bit će. Evo da uz ovu malu šalu ja zaista stojim iza riječi one koje sam izrekal. Isto tako apsolutno podržavam ovaj zakon i drago mi je da je Vlada od prvog čitanja uvažila veliku većinu primjedaba i klubova i saborskih zastupnika, poglavito o onom dijelu o razrješenju načelnika, gradonačelnika i župana. Isto tako, mislim da i Vlada i ministarstvo zaslužuju čestitke, jer sve Vlade do sada, pa i sve političke stranke su u svom programu imale program neposrednog izbora čelnika, načelnika, gradonačelnika i župana. Ova Vlada je smogla snage da izvrši svoje obećanje. Ja bih rekao i želju velike većine hrvatskih građana da neposredno biraju svoje načelnike, gradonačelnike i župane. Ja sam obnašao i funkciju u županiji i gradonačelnika i sjećam se jednog seminar u Crikvenici kad je ministar pravosuđa bio još gospodin Ivanišević. Mi smo tada imali kao gradonačelnici jednu anketu i 95% nazočnih načelnika i gradonačelnika je na toj anketi bilo za neposredni izbor načelnika, gradonačelnika i župana. Ono što smatram da će ovim zakonom biti, a to je da će županijske skupštine, gradska i općinska vijeća morati češće zasjedati, da će biti za to potrebito u proračunu osigurati i više sredstava. Jer neće biti općinskih, gradskih i županijskih poglavarstava, pa neke nadležnosti iz od poglavarstva prelaze u nadležnost županijskih skupština, vijeća, gradova i općina. No, demokracija je skupa, ona košta pa i zbog toga podržavam ovaj zakon. Hvala vam lijepo.
Dobro. Samo opklada je bila takva da, jer se radi o morat ćete taj neposredni izbor janjeta raditi negdje na nekom biralištu.
Ja i kolega Stazić ćemo dogovoriti. … [[Upadica se ne čuje.]]
To će biti opće zanimljivo mjesto. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Valter Poropat. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega Vučić rekao je da su sve stranke imale u svojim programima neposredni izbor gradonačelnika. To stvarno nije točno.
Poštovani zastupnik Nikola Sopčić.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Državni tajniče, kolegice i kolege. Podržavam prijedlog Zakona o izborima općinskih načelnika, gradonačelnika, župana, kao i gradonačelnika Grada Zagreba. Neposredni izbor činjenica je, i to su mnoge kolege već i rekli, da je to bila želja naših birača. Jer u ovom slučaju na ovakav način građani će znati koju osobu biraju. Neće se više moći dogoditi da nositelj liste bude jedna osoba, a kasnije izvršnu vlast obnaša netko drugi. No ono što je sigurno posao koji nam predstoji je upravo usklađivanje ovog zakona, Zakona o izborima sa Zakonom o lokalnoj samoupravi koji kako čujemo je pripremljen sada na zajednici općina i gradova. Jer tu upravo treba paziti da se definira odnos između nositelja izvršne vlasti, znači načelnika, gradonačelnika, župana i predstavničkog tijela. Jer može se dogoditi da jednostavno imamo međusobnu blokadu, da se preklapaju ovlasti. Jer vrlo često će se dogoditi, kao što je slučaj i kod zemalja koje imaju ovakav način izbora da je predstavničko tijelo oporbeno prema nositelju izvršne vlasti. I u tom slučaju postoji problem kako donijeti proračun, kako donijeti bitne odluke. Tako imamo slučaj, evo konkretno, susjedna Slovenija kao meni najbliža gdje imaju neposredni izbor nositelja izvršne vlasti. Vrlo često je predstavničko tijelo oporba … [[Govornik se ne razumije.]] I susjedna država imala je nekoliko izmjena Zakona o lokalnoj samoupravi gdje su probali definirati taj odnos i sad su došli do rješenja da predstavničkim tijelom predsjeda nositelj izvršne vlasti, bez prava glasa. Definirali su čak i visine primanja plaće i to Zakonom o plaćama nositelja izvršne vlasti, upravo da se izbjegne mogućnost međusobne blokade. Jer zamislite situaciju da gradsko vijeće bude oporbeno i gradonačelniku jednostavno izglasa da bude volonter uz neku minimalnu naknadu. Vrlo teško bi to moglo funkcionirati. I upravo na takve detalje morat ćemo paziti kod donošenja Zakona o lokalnoj samoupravi, tj. njegovih izmjena. Evo toliko. A sam Zakon o izborima apsolutno podržavam. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Sad više ne bi trebalo nastavljati raspravu. Pa da skupimo glasovanja radi. Možemo napraviti jednu stanku do 5 sati, do 6 sati, do 5 već ne možemo, do 6 sati jednu stanku napravit, ali molim vas budimo tu što prije da to obavimo. O onome, izmjenama i dopunama Kaznenog zakona ne bismo danas glasovali jer treba to malo još uglazbiti sa Vladom, sa nekim amandmanima, jer ima izgleda da neki amandmani mogu biti prihvaćeni ali u nekoj drugoj promijenjenoj formi a za to je potrebna opet neka odluka Vlade tako da ćemo to ostaviti za onaj sljedeći tjedan. Dakle sada možemo, mi imamo stanku, a možemo ostati tu dok se svi… Molim vas onda ostanite tu pa ćemo… STANKA U 17,50 SATI Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sjednicom i raspravom o Konačnom prijedlogu Zakona o izborima općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba. Na redu je poštovani zastupnik Vlado Jelkovac. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Zakon o izborima općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba je u odnosu na dosadašnji način izbora vodećih dužnosnika na lokalnoj razini jedna velika i značajna novina. Novina iz razloga što se način izbora predstavničkih tijela, izvršnih tijela u osnovi nije mijenjao od 1993. godine, dakle od onih prvih izbora, a temeljem zakon iz prethodne godine gdje su se općinski načelnici, gradonačelnici i župani birali iz reda članova predstavničkih tijela. Nositelji izvršne vlasti na taj su način tek posredno birani od strane birača, budući je njihov izbor prvenstveno rezultat političkih dogovora, različitih političkih opcija i koalicija koje su se stvarale na lokalnoj razini. Naposlije, mislim da građani birači to i očekuju da takav zakon donesemo jer je ipak većina političkih stranaka u svojim predizbornim aktivnostima i davala takva izborna obećanja da ćemo naredne lokalne izbore obnašati, odnosno i vršiti temeljem neposrednog izbora prvog čovjeka na lokalnoj razini. Mislim da je dobro da na vrijeme donosimo ovaj Zakon i da ćemo imati dosta vremena napraviti jednu kvalitetnu pripremu i sve eventualne nedoumice raščistiti i razriješiti, a poglavito i usvajanjem Zakona o lokalnoj samoupravi. Želio bih reći samo neke stvari, odnosno neka svoja razmišljanja o samom tekstu Zakona, odnosno o samim odredbama Zakona. Pa tako mislim da je u članku 4. dobra ova odredba koja je izmijenjena u odnosu na Prijedlog zakona, gdje se kaže da pravo biti biran ima osoba koja najmanje 6 mjeseci ima prijavljeno prebivalište u matičnoj jedinici lokalne samouprave. Jer eto, imali smo i u bliskoj prošlosti iskustava da su se kandidirale osobe koje su se tek 2 ili 3 dana prije izbora prijavile u određenoj jedinici lokalne samouprave. Dakle, 6 mjeseci mislim da je jedan razuman rok i da se to već onda može smatrati da se radi o građaninu konkretnog grada ili općine. Možda jedna dilema vezana uz članak 8. koja govori o prestanku mandata. Pa kaže, ako mandat prestane u kalendarskoj godini u toj se jedinici neće provoditi prijevremeni izbori ali onda kaže se da prava, obveze i odgovornosti načelnika obnašati će njegov zamjenik. Ja bih ovdje, tu dilemu oko toga tko mijenja smijenjenog načelnika na neki način ipak analizirao sa dva aspekta. Jedno je politička smjena, a drugo je smjena načelnika u slučaju njegove fizičke nemogućnosti obnašanja dužnosti gradonačelnika zbog bolesti, fizičke spriječenosti, iz nekih opravdanih razloga. Dakle, ukoliko načelnik, gradonačelnik ili župan zbog bolesti ili nekih objektivnih razloga ne mogu obnašati dužnost onda je logički i normalno da ga zamjenjuje zamjenik. Međutim, ukoliko je on politički promijenjen, ukoliko je, ne znam kako će to biti regulirano u Zakonu o lokalnoj samoupravi ali pretpostavljam dakle referendumom. Ako je on nakon referenduma smijenjen tada njega ne bi mogao zamjenjivati njegov zamjenik nego Vladin povjerenik iz razloga što se radi o političkoj smjeni, radi se o političkoj opciji. Radi se, dakle, o timu koji je zajednički došao i zbog političkih razloga mislim da oni zajedno moraju i otići. Druga je stvar, kažem, ukoliko je zbog bolesti ili nekih opravdanih razloga načelnik ne bi mogao obnašati dužnost, tada zamjenik naravno da može. Možda ne u zakonu, ali u nekim podzakonskim aktima također mislim da bi trebalo dodatno pojasniti ili definirati odredbe članka 9. Kaže se, načelnik, gradonačelnik, župan ne može biti član predstavničkog tijela iste ili druge jedinice lokalne, odnosno područne samouprave. Možda ja najbolje ne razumijem o čemu se ovdje radi ili što je zakonodavac želio reći, međutim, mislim da treba pojasniti, dakle, da li načelnik jedne općine može biti član županijske skupštine u svojoj županiji. Da li župan konkretno može biti općinski vijećnik u onoj svojoj mikrojedinici u okviru te županije. Da li gradonačelnik ili načelnik mogu biti članovi županijskog poglavarstva ili te međusobne odnose. Dakle, mislim da bi unutar Državnog ureda za upravu trebalo malo dodatno pojasniti iz praktičnih razloga zato jer se u ovom svakodnevnom životu ili u praksi dešavale različite situacije i različita tumačenja. Kažem, ovo možda nije tema ili sve nije moguće reći u samom zakonu. Međutim, u nekim podzakonskim aktima mislim da bi to trebalo reći. Podržavam promjene u odnosu na prvo čitanje u članku 16. gdje je ipak povećan cenzus za potreban broj potpisa za kandidiranje za dužnosnike i što je regulirano onda po veličini pojedine jedinice lokalne samouprave jer ono do sada, poglavito za ove velike gradove, ranije je bilo preko 40 tisuća sad je 35 tisuća, ipak bilo premalo. Možda kod nekih i ovo nije dosta ali ipak bolje je nego što je bilo prije. U članku 36. regulira se postupak provođenja izbora, pa se između ostalog kaže da nakon prvog kruga, kaže: "ako drugi i treći kandidat na listi dobiju isti broj glasova te se ne može utvrditi koji od njih ima pravo sudjelovati u drugom krugu izbora izborni postupak ponovit će se u cijelosti". Ovo mi je malo nelogično iz razloga što na taj način mi kažnjavamo izbornog pobjednika. Onog tko je u prvom krugu teoretski moguće dobio 49% glasova, ali nema dovoljan broj glasova, dakle onih 50% plus jedan glas i sada zbog toga što su drugi i treći po redu dobili možda po 10 ili 15% glasova stradava i onaj koji je u prvom krugu osvojio 49% glasova i mislim da bi tu na neki način u ovu dilemu trebalo razriješiti nekim … [[Govornik se ne razumije.]] u drugom krugu za njih dvojicu, odnosno naći neki bolji i pravedniji model po kojem onaj tko je dobio recimo daleko najviše glasova u prvom krugu i koji je prvi zbog ove druge dvojice ne bi morao ponovo prolaziti cjelokupnu izbornu proceduru kandidiranja i sve ono što je do tada rađeno. Slična je situacija i kod članka 39. gdje se kaže ono ako jedan od kandidata koji ima pravo sudjelovati u drugom izbornom krugu umre u vremenu od prvog kruga izbora do drugog kruga izbora izborni postupak ponovit će se u cijelosti. Ne vidim moram priznati baš neku veliku logiku u ovoj odredbi. Predlažem i mislim da bi bilo puno praktičnije da naprosto ona prva dvojica koja imaju od živućih najveći broj glasova idu u drugi krug. Dakle, ne znam zašto bi se onda morao ponovo raditi cjelokupni postupak i prolaziti cjelokupna procedura. Još samo jedna stvar koja je možda tehničke prirode, možda da razmisle i predlagatelji što nam to u praksi znači. Radi se o članku 55. i članku 60. gdje se u članku 55. kaže: "Za vrijeme trajanja glasovanja na biralištu moraju biti prisutni svi članovi biračkog odbora ili njihovi zamjenici.", a istovremeno u članku 60. kaže se da birač koji zbog teže bolesti, tjelesnog oštećenja ili opće nemoći ne može doći na biralište obavijestiti će o tome birački odbor, a predsjednik biračkog odbora odredit će dva člana biračkog odbora ili zamjenika člana koji će birača posjetiti i omogućiti mu da glasuje. Ukoliko mu se omogući da glasuje na način da članovi biračkog odbora ga posjete kod kuće oni istovremeno ne mogu ispuniti odredbe iz stavka 2. članka 55. gdje cijelo vrijeme mora biti kompletna izborna komisija, ono da sami sebe ne dovedemo u tu situaciju jer takovih slučajeva u praksi ima. Dakle, ovdje naređujemo da svi moraju biti na biračkom mjestu, a u sljedećem članku kažemo da članovi, dvojica članova biračkog odbora trebaju otići onom biraču koji nije sposoban doći na biračko mjesto i omogućiti mu tamo glasovanje. Isto tako evo i time završavam u članku 63. kaže: "Zapisnik potpisuju svi članovi biračkog odbora". Ja bih tome ipak dodao svi članovi biračkog odbora ili zamjenici jer time nitko ne kaže da će baš cijelo vrijeme i na kraju samo članovi biračkog odbora biti, mogu biti njihovi zamjenici i to je ono što se u praksi dešava. Zaključujem time da mislim da je ovo značajan iskorak i značajna promjena, mislim da će ovo ipak uz stanovite nedostatke koji će sasvim sigurno biti unaprijediti izborni sustav i lokalnu samoupravu. Naravno, isto tako mislim da bi bilo bolje ovaj Zakon da je išao zajedno sa Zakonom o lokalnoj, područnoj i regionalnoj samoupravi, ali što je tu je i mislim da vrijedi podržati ovaj Prijedlog zakona, odnosno Konačni tekst zakona. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani predstavnici Vlade Republike Hrvatske. Prije svega želim izraziti slaganje s tim i želju i namjeru da doista se napokon i zakonski obliči želja građana da neposredno biraju čelnike jedinica lokalne samouprave. Međutim, moram izraziti svoje nezadovoljstvo ili svoje razočarenje time što evo po drugi puta pričamo o zakonu koji se odnosi na jedan jedini dan i to treće nedjelje u svibnju daleke nam 2009. godine, a da istovremeno mi nismo omogućili da gradonačelnici, načelnici, župani, gradska, općinska, županijska poglavarstva, gradske, općinske i županijske skupštine mogu konzumirati i primjenjivati Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi koji je ovaj Sabor usvojio u listopadu prošle godine, a koji je stupio na snagu 8. studenog 2005. godine. Tim Zakonom, a bila su nam puna usta i decentralizacije i povećanja ovlasti i mogućnosti rješavanja problema građana, svakodnevnih problema građana. Dakle, po tom Zakonu na žalost građani Republike Hrvatske niti njihovi posredno izabrani predstavnici kao čelnici jedinica lokalne samouprave ne mogu konzumirati prava. Ja vas pitam sada tko je odgovoran za to da ni nakon 6 mjeseci, nakon što smo rekli da će se građevinske dozvole izdavati u velikim gradovima i županijama to građani ne mogu, to pravo ne mogu ostvariti? Tko je odgovoran za to što se primjerice održavanje javnih cesta još odvija po starom sustavu iako smo 8. studenog prošle godine rekli da će županije i veliki gradovi biti odgovorni za održavanje javnih cesta? Tko je odgovoran za to da gradovi ne mogu ostvariti pravo na primarnu zdravstvenu zaštitu svojih građana jer je tim zakonom to potvrđeno, ali nisu izmijenjeni neki drugi zakoni? Ovdje očito Vlada želi ponovo da mi raspravljamo o tome, pa evo imati i sada u javnosti polemike mogu ili hoće li moći gradonačelnici 2009. biti ovo ili ono a da pri tom nitko ne raspravlja o tome niti Vlada nam ne daje priliku da raspravljamo o njezinim prijedlozima zakona što će se činiti danas za građane Republike Hrvatske, što će se činiti sutra za građane u jedinicama lokalne samouprave da doista omogućimo ono što i zakon omogućuje, što smo mi ovdje izglasali u Saboru da im zakon omogući da načelnici, gradonačelnici i župani mogu pružiti bolju uslugu, bolji servis, javni servis svojim građanima i rješavati njihove probleme i podizati kvalitetu života. Drugo što ovdje upada u oči to je da je Vlada praktično dala zadnji dan zakon u proceduru, dakle pri isteku 6 mjeseci i onda se dosjetila 2 mjeseca nakon toga da praktički suštinski svojim amandmanom promijeni taj zakon i onda je, ne samo to, nego u javnost poslala poruku da Vlada odustaje od toga da smjenjuje neposredno izabrane gradonačelnike. Međutim, Vlada nije od toga odustala kao što tvrdi i kaže jer sama u obrazloženju svog amandmana piše da samo je odustala da ovim zakonom to regulira. A da će to svoju moć, ovlast ili svoju želju da razrješuje neposredno izabrane gradonačelnike regulirati Zakonom o lokalnoj samoupravi i mi bi možda i nasjesti na ovu priču da je Vlada odustala od toga da razrješuje neposredno izabrane gradonačelnike ali u međuvremenu je došao tekst izmjena i dopuna Zakona o lokalnoj samoupravi u kojoj ne samo da Vlada će razrješavati neposredno izabrane gradonačelnike nego Vlada i razvlašćuje neposredno izabrane gradonačelnike jer kaže predlaže da predstavnička tijela jedinice lokalne samouprave odlučuju o prihodima i rashodima jedinica lokalne samouprave. To otprilike znači da ovo sada što odlučuju poglavarstva će po tom prijedlogu teksta zakona u budućnosti odlučivati predstavnička tijela. Ako će se taj prijedlog zakona usvojiti a do sada nismo dobili korekciju toga teksta koji je bio na raspravi u savezu gradova. Nažalost, do Sabora nije došao iako bi bilo logično da smo paralelno barem ta dva zakona raspravljati ako ne i ostalih trideset pet, šest koliko nam treba da definiramo status i položaj jedinica lokalne samouprave pa onda i izabranih predstavnika bilo u predstavnička tijela ili na čelne pozicije. Čak štoviše, tim zakonom se kaže da će predstavničko tijelo jedinice lokalne samouprave moći pokrenuti pitanje razrješenja čelnika jedinice lokalne samouprave ako ovaj ne izvršava odluke tog predstavničkog tijela što znači da će na svakoj sjednici gradskog vijeća, općinskog vijeća ili županijske skupštine moći se pokrenuti procedura razrješenja neposredno izabranog načelnika, gradonačelnika ili župana. Pa kamo mi to idemo? Gospodo, mi ovdje ne govorimo o decentralizaciji. Mi ovdje ne govorimo o tome da gradonačelnici doista dobiju ovlasti da mogu upravljati jedinicama lokalne samouprave nego govorimo o tome da ćemo od gradonačelnika napraviti fikuse. Gradonačelnici će moći odlučivati. Građani će neposredno izabrati gradonačelnika a taj gradonačelnik će moći odlučiti o tome tko će mu biti predstojnik njegovog kabineta odnosno ureda, gdje će biti stol u tom njegovom uredu i gdje će razmjestiti ostale fikuse po tom uredu. Samo se postavlja pitanje kako će građani kad uđu u taj ured razlikovati gradonačelnika od fikusa. Možda po tome što će ispod jedne tegle pisati fikus a ispod druge tegle će pisati gradonačelnik. Prema tome, ja predlažem da ovaj zakon ide ili u treće čitanje ili da Vlada od njega odustane budući da imamo potpuno dovoljno vremena do 2009. godine ovdje raspraviti i usvojiti paket Zakona o lokalnoj samoupravi jer građanima nije najvažnije ili nije jedino važno na koji način će izabrati gradonačelnika nego je građanima jedino važno ili najvažnije kako će se rješavati njihovi problemi u jedinici lokalne samouprave, da li će i kako se povećati njihova kvaliteta života u pojedinoj jedinici lokalne samouprave. Pa onda naravno da će im biti i važno kako će izabrati svoje predstavnike posredno ili neposredno. Ali ako im je važno kako će birati gradonačelnika, pa valjda im je važno i kako će birati predstavničko tijelo. Pa valjda im je važno i kakav će biti odnos između predstavničkog tijela i gradonačelnika. Ili je to potpuno nevažno. Ili doista netko misli da treba izabrati samo neposredno gradonačelnika a onda ćemo svim ostalim zakonima a posebice u odnosu na izborni rezultat parlamentarnih izbora i izborni rezultat lokalnih izbora određivati koje će biti ovlasti tako neposredno izabranih čelnika jedinica lokalne samouprave. I ja doista mislim da je potrebno da se okanimo ovakvih demagoških zakona da ili se prihvatimo posla, omogućimo lokalnoj samoupravi da konzumira svoja prava koja već ima, da utvrdimo tekstove paketa Zakona o lokalnoj samoupravi gdje ćemo definirati sve od toga koji će biti porezni prihodi, koji će biti porezni kapacitet, kako će biti birani predstavnici, kakav će biti njihov suodnos, koja će biti odgovornost i ovlasti tih predstavnika koje će građani izabrati. Ili naprosto, da se okanimo ovakvog posla koji nas samo zavarava i nas i građane da će imati nešto a ustvari niti mi niti Vlada, niti građani niti oni koji će biti izabrani neće znati što će doista biti. Do 2009. godine doista postoji dovoljno vremena da taj paket osmislimo na način i da ga prodiskutiramo u dva, u tri čitanja u javnosti, stručnoj, među građanima i da dođemo do onoga što jesu iskazi i potrebe jedinica lokalne samouprave i građana. Uostalom, pa 2009. godina je za tri godine. Zar do tada netko misli da se život neće promijeniti. Zar do tada i zbog toga što tri godine protiču neće biti potreba da noveliramo neke zakone. Prema tome, predlažem a ima još cijeli niz rupa ovaj zakon kao što je pitanje primjerice financiranje kampanje koje apsolutno nije riješeno pa kad već imamo gradonačelnike koje ćemo tako birati hajmo onda definirati recimo financiranje kampanja. Stoga ja predlažem da svakako ovaj zakon ide ili u treće čitanje ili da ga Vlada povuče i predloži paket Zakona o lokalnoj samoupravi koji će važiti od treće nedjelje svibnja 2009. godine. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Kruno Peronja.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Netočan je navod da su gradonačelnici fikus ili da će biti fikus jer upravo i danas i po sadašnjim zakonima postali su vrlo jako i prepoznatljivi gradonačelnici upravo oni koji su ponajbolji. A novim zakonom građani također žele i misle upravo neposrednim izborom gradonačelnika, načelnika i župana bit će im zajamčen kvalitetniji život bez onih politikantskih borbi kako bi vijećnici usporili rad dobrih načelnika, gradonačelnika i župana. Stoga ovaj zakon treba odmah i čim prije donijeti.
I drugi ispravak poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa, evo netočan je navod da je ovo demagoški zakon. To sigurno nije demagoški zakon nego zakon koji je većina zastupnika u ovom Saboru tražila. Međutim, ono što ja vidim kod kolege Mršića je to da on očito ima sad veća ovlaštenja nego što misli da će imati u buduće. Mislim da je strah od vijeća neopravdan i da vijeće isto tako želi infrastrukturu kao što žele i gradonačelnici odnosno načelnici.
Poštovani zastupnik Ivica Klem. Izvolite!
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani predstavnici Vlade Republike Hrvatske, kolegice i kolege! Pa evo, još od 1999. godine razgovaramo o potrebi donošenja ovakvog zakona i o potrebi neposredno izabranih načelnika, gradonačelnika i župana. Svakako da se lokalna samouprava na razini Republike Hrvatske razvija u jednom dobro pravcu i držim da je upravo sad vrijeme neposredno ili godinu dana nakon lokalnih izbora potrebno izaći sa novim prijedlogom zakona, ovim kojega je Vlada Republike Hrvatske i predložila i definitivno ostaviti dovoljno vremena jedinicama lokalne samouprave, političkim strankama, pojedincima koji se žele natjecati da na vrijeme znaju pod kojim kondicijama i u kakvim uvjetima će izaći pred predstojeće lokalne izbore koji će se održati 2009. godine. Naravno da je uvijek odgovornost na prvom mjestu i naravno da odgovornost koju ima čelni čovjek tijela jedinice lokalne samouprave takva da ona jednostavno iziskiva od osobe koja će se kandidirati i jednu pravu osobu, jednog pravog lidera na razini jedinice lokalne samouprave koji može pokrenuti određene procese na svojoj razini. I naravno da vjerujem da će direktnim izborom čelnog čovjeka jedinice lokalne ili područne samouprave upravo se brže razvijati lokalna samouprava. Bez jake i snažne lokomotive ne može se očekivati da će i vagoni ići onom punom brzinom kroz tračnice ili putem tračnica. Upravo zbog toga je potrebno razriješiti sve one dileme koje smo do sada imali. Ne bih se složio sa prijedlogom saveza gradova i s amandmanom koji su uputili da se mandat gradonačelnika, načelnika i župana odredi na vrijeme trajanja od 5 godina. Ovdje posebno želim naglasiti da postoje iskustvo u europskim zemljama gdje su neposredno izabrani gradonačelnici i načelnici birani na mandat od 8 godina. Dakle na dvostruki mandat. I držim da je naprimjereno uopće razmišljati o petogodišnjem mandatu čelnog čovjeka i četverogodišnjem mandatu predstavničkog tijela. Dakako da je u ovom Prijedlogu zakona najkvalitetnije po meni rješenje da se neposredno izabrani načelnik, gradonačelnik ili župan bira na mandat trajanja od 4 godine koliko traje i mandat predstavničkom tijelu. Ovakvim Prijedlogom zakona dobit ćemo veće autoritete u lokalnoj samoupravi. Dobit ćemo veću mogućnost kreativnog rada i dobit ćemo jake pojedince od kojih očekujem da će biti motor ili lokomotiva u razvoju jedinica lokalne samouprave. Naravno u onim jedinicama lokalne samouprave gdje upravo takvi ljudi, a držim da će to biti velika većina jedinica lokalne samouprave uistinu i zaslužuju biti motori ili mogu nositi taj teret odgovornosti na čelnoj poziciji u izvršnoj vlasti jedinica lokalne samouprave. Dakako da će se ovim, ovakvim jednim zakonom riješiti i vječita dvojba o izbornim pobjednicima. Svjedoci smo u nekoliko proteklih godina razno raznim trgovanjima mandata gdje su i bianco ostavkama ali i razno raznom kombinatorikom manjinskih stranaka dolazili u poziciju da obnašaju izvršne vlasti u raznim jedinicama lokalne samouprave. I prilikom rasprave o Zakonu o lokalnoj samoupravi sam naglasio, a to ću još jednom naglasiti i u ovoj raspravi da je za mene neprihvatljivo da primjera radi od 15 vijećničkih mandata jedna politička stranka osvoji 7, a drugih 7 političkih lista osvoji 8 mandata. Da tih 7 političkih lista dominiraju u toj jedinici lokalne samouprave. To dakako ne možemo promatrati kao čvrstu volju birača u toj jedinici lokalne samouprave i držim da će se ovakvim zakonom o izboru neposrednog, o neposrednom izboru gradonačelnika, načelnika i župana te dvojbe razriješiti kroz izbor lidera tih jedinica lokalne samouprave. I na kraju želim svakako izraziti svoju potporu donošenju ovoga zakona i ostajem u uvjerenju da je to jedan korak prema naprijed u razvoju jedinica lokalne samouprave jer onoliko koliko budu snažne jedinice lokalne samouprave, koliko budu snažni čelni ljudi jedinica lokalne samouprave toliko ćemo brže i ići prema Europskoj uniji i prema višem standardu. Jer uistinu je i na razini Europske unije velika važnost i velika zadaća u tijelima lokalne samouprave jer oni su, jedinice lokalne samouprave su jednostavno jedan motor razvoja na, u tim manjim sredinama poglavito u ruralnom području i mi dakako moramo učiniti sve da se razvoj lokalne samouprave i u Hrvatskoj odvija u skladu sa standardima Europske unije. Hvala vam lijepa.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Miroslav Korenika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega Klem je rekao da je dobro da se znaju pravila po kojima će se birati načelnici, gradonačelnici i župani. To uopće nije sporno. Međutim poštovani kolega ne znaju se druga pravila igre. Ja bih volio sad čuti i od predlagatelja kada će doći ostali paketi zakona koji bi trebali o decentralizaciji, o financijskoj neovisnosti jedinica lokalne samouprave jer na ovaj način nikada nećemo znati koliko su realna obećanja i građani neće znati koliko su realna obećanja onih koji će izaći kao kandidati na izbore jer to nitko ne zna? Moći će se obećati kao i do sada vrlo često brda i doline, a da ne znamo čime će se to napraviti? Ispast će da onaj tko bolje obećava, tko više obećava taj će biti izabran a realno što može napraviti onda će reći kriva je država i kriv je Sabor kao što je to uobičajeno u Hrvatskoj da se govori da to tako ide. Usput budi rečeno. Mi ne znamo i nema pravila po kojima će se birati općinska ili gradska vijeća odnosno županijske skupštine? Koji će biti zakon? Ovaj koji vrijedi trenutno? Ili neki sasvim drugi, treći? Upravo zbog toga bilo bi realnije od predlagatelja i puno ozbiljnije da se došlo sa kompletnim paketom zakona vezanim uz lokalnu i regionalnu samoupravu, tada bismo znali pravila. Na ovaj način samo se malo ulagujemo javnosti jer ćemo reći imamo neposredan izbor, sve ostalo ne znamo i vjerojatno će zavisiti, ja se toga i pomalo bojim o rezultatima slijedećih parlamentarnih izbora pa kako kome odgovara. Ja bih volio čuti i od vas, jer ipak ste iz većinske koalicije, zašto se ide sa parcijalnim rješenjima a ne sa sveobuhvatnim rješenjima jer tada svi puno više znamo i cijela javnost će znati pravila igre. Ovako, bojim se parcijalna mjera. Evo nešto smo napravili da bi se napravilo i Vlada očito u svemu tome jako kasni.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ivica Klem.
Gospodine Korenika, ovo je svakako prvi korak. Imam apsolutno povjerenje u Vladu Republike Hrvatske i znam da donošenje ovog zakona veže za sobom i izmjene ili donošenje novog zakona o lokalnoj samoupravi. Od nečega moramo krenuti. Ova koalicija koja danas čini većinu u Hrvatskom saboru je jednostavno prihvatila ovakav način izbora čelnih ljudi u jedinicama lokalne samouprave i očekujem svakako da će se apsolutno uskladiti Zakon o neposrednom izboru načelnika, gradonačelnika i župana sa svim potrebnim zakonima koje je potrebno izmijeniti ili nove donijeti, a tiču se lokalne samouprave do predstojećih lokalnih izbora. Dakle, 2009. Nema nikakvih dvojbi da će to biti i donešeno. Ukoliko svako odgađanje donošenja ovakvog zakona bi impliciralo nešto sasma drugo što mi ne želimo. Mi želimo održati naše predizborno obećanje, želimo dakako da ono što smo obećali u ovom mandatu i ostvarimo, a vjerujem da neće biti te političke snage ni nakon predstojećih parlamentarnih izbora koja će nastojati ovakav zakon staviti van funkcije. Jer držim da se stvorila u Hrvatskoj dovoljna kritična masa koja će podržati apsolutno ovakav prijedlog zakona. Dakle, neposredan izbor gradonačelnika, načelnika i župana. Hvala.
Druga replika poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Štovani kolega Klem, vi ste rekli da će ovaj zakon konačno razriješiti pitanje izbornih pobjednika, jel. To apsolutno nije točno, jel, zato jer ovaj zakon će riješiti jedino kako ćemo birati čelne ljude jedinica lokalne samouprave. Ali možda vi znate, pa onda i recite građanima da Vlada predviđa da se ukinu predstavnička tijela pa će biti samo čelni ljudi jedinice lokalne samouprave. Neće biti predstavničkih tijela i doista tada kada izaberete gradonačelnika će se znati izborni pobjednik. Jer po ovome kada izaberete neposredno izabranog gradonačelnika gdje je potpuno normalno i logično da predstavničko tijelo ne bude reprezent političkih stranaka ili nezavisnih lista ili nezavisnog pojedinca koji je gradonačelnik, što znači da predstavničko tijelo može imati sasvim drugačiji politički sastav od čelnog čovjeka jedinice lokalne samouprave. I tek tada se neće znati tko je izborni pobjednik, jer po onome što Vlada predlaže na svakoj sjednici gradskog vijeća će se moći tražiti opoziv takvog gradonačelnika. Pa tko može raditi u uvjetima kada na svakoj sjednici se traži vaš opoziv? Zar to je nešto za što se mi zalažemo? Zar se mi zalažemo za to i možda vi jeste obećali to građanima, jel. Možda ste vi, ja ne znam kakav je bio vaš predizborni program. Možda ste vi obećali građanima da će se neposredno birati gradonačelnici, ali da oni neće imati nikakvih ovlasti. Možda to je vaš i možda to doista vi kao predizborno obećanje ostvarite. Ali meni ovo ne ulijeva nikakvo povjerenje da ćete izmijeniti bilo koji drugi zakon, jer ste trebali već predložiti 35 zakona koji bi omogućili da građani primjenjuju Zakon o lokalnoj samoupravi koji je stupio na snagu u studenom. Kako možemo kad to nemate snage staviti u proceduru. Kako uopće možemo vjerovati da ćete bilo što od ovoga napraviti? Ovo kako predlaže se možemo birati gradonačelnike po ljepoti, jer sasvim svejedno je što znaju ili ne znaju raditi budući da neće imati nikakvih ovlasti.
Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Nema je, gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Niko Rebić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je drugo čitanje, dakle Konačni prijedlog Zakona o izborima načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba. Ako usvojimo ovaj prijedlog zakona, dakle Hrvatska bi se pridružila gotovo svim zemljama Europske unije koje neposredno biraju čelnike lokalne i područne samouprave. Ako se prisjetimo predizborne kampanje za parlamentarne izbore 2000. godine gotovo sve parlamentarne stranke su obećavale građanima da će ako osvoje vlast promijeniti izborni zakon i građanima omogućiti neposredni izbor načelnika, gradonačelnika i župana. Na žalost moramo konstatirati da bivša koalicijska vlast iako je 2001. godine mijenjala izborni zakon za izbore lokalne i područne samouprave nije omogućila građanima neposredno biranje općinskih načelnika, gradonačelnika i župana. Dakle, to obećanje nije izvršeno. Treba reći isto tako kako i ova Vlada iako je obećala još na početku mandata to nije učinila, ali evo sad ovim prijedlogom da se neposredno ili izravno biraju lokalni čelnici ova Vlada ipak izvršava izborno obećanje. Ovaj prijedlog je i garancija da se više neće definitivno birati po starom izbornom zakonu. Neposredni izbori su ovim prijedlogom realnost. To je dobro jer već dugo vremena osjeća se nezadovoljstvo u javnosti ovim izbornim zakonom koji dopušta manipulaciju sa voljom građana izraženom na izborima. Jer, zakon koji omogućava strankama trgovinu glasovima tih istih građana jasno da treba mijenjati. Treba konstatirati da svi do sada provedeni lokalni izbori, a to vrijedi i za parlamentarne naprosto na vlast ne dovode najuspješnije politike i kadrove, nego najumješnije pregovarače i trgovce koji mimo volje birača izražena na izborima ipak kroje sudbinu dakle tih istih birača. Mišljenja sam da zadnji lokalni izbori, ali isto tako i nedavno ponovljeni izbori u tri jedinice lokalne i područne samouprave u cijelosti su ispunili svoju svrhu, jer su stvari dovele do apsurda jer uglavnom vlast nisu sastavili oni koji su osvojili najveći broj mandata nego oni koji su bili sa svim i svakim spremni trgovati. Sama činjenica da se više neće birati po zakonu koji omogućava da građani dakle neposredno biraju gradonačelnike mislim da je samim tim da je neposrednim biranjem cilj postignut. Želio bih vjerovati da ovim prijedlogom Zakona o izborima lokalnih područja i čelnika građani više nikada neće bespomoćno gledati kako vijećnici izabrani u jednoj koaliciji prelaze u drugu i podršku daju suparničkom kandidatu, nemoralno mijenjajući i izigravajući na taj način volju birača. Dobro je i to da je Vlada amandmanima na Konačni prijedlog zakona odustala od toga da sama smjenjuje ili razrješava neposredno izabrane gradonačelnike i župane, te da će se pitanje razrješenja neposredno izabranih lokalnih čelnika i njihovih zamjenika odrediti i urediti prijedlogom Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi. Pošto je Zakon o lokalnoj i područnoj samoupravi temeljni zakon kada je u pitanju ovo zakonodavstvo, a ovdje se naglašava da je već izgrađen i raspravljen sa Savezom udruga, gradova i općina, te da je usklađeno i prihvaćeno rješenje po kojemu Vlada Republike Hrvatske neće razrješavati načelnike, gradonačelnike i župane i njihove zamjenike. Mislim da bi bilo jako dobro da taj prijedlog što prije stigne dakle u Sabor. Ako sve ovo i uradimo kada je u pitanju izborno zakonodavstvo, to neće biti dovoljno, jer nije nikakva tajna na to da imamo jedan od lošijih izbornih zakona te da nam je potrebna cjelovita reforma izbornog zakonodavstva. Jer što kazati parlamentarnim izborima na koje izađe stotinjak stranaka? Toga nema u ozbiljnijim državama. Ili izborima za predsjednika republike na koje bez ikakve selekcije sa lakoćom izađe 15-ak kandidata? Na to nam danas ne bi trebali ukazivati oni koji već predugo dobro žive promatrajući u ime Europske unije razvoj demokracije u Hrvatskoj. To naprosto nije dobro i to sami trebamo mijenjati. Zbog svega navedenog plediram da Vlada nastavi i predloži cjelovitu reformu izbornog zakonodavstva da nam se ne dogode neusklađenosti zakoni i nelogičnosti. Npr. Zakon o izborima zastupnika ne dopušta mogućnost da župani mogu biti i zastupnici. Dok po ovom prijedlogu kandidiranje za zastupnike bi bilo moguće županima i načelnicima i gradonačelnicima. To držim da nije dobro jer izravnim izborima općinskih načelnika, gradonačelnika i župana jača lokalna samouprava, a to ipak dolazi do nekakvog sukoba interesa u obnašanju dužnosti saborskog zastupnika i čelnika izvršne, lokalne vlasti. Zbog toga bi u članku 9. ovog prijedloga bilo potrebno proširiti nespojivost i na općinske načelnike i gradonačelnike i župane. Osim toga, na ovaj način smanjilo bi se gomilanje funkcija. To bi ujedno omogućilo neovisnije i odgovornije funkcioniranje jedinica lokalne i područne samouprave. Želim ponovno naglasiti da su neposredni ili izravni izbori za općinske načelnike, gradonačelnike i župane, da je to ono što su obećale gotovo sve parlamentarne političke stranke, to je ono što želi velika većina hrvatskih građana i upravo zbog toga politika, tj. Hrvatski sabor treba donijeti zakon koji to građanima omogućava. Jedno je sigurno. Da će se ovim prijedlogom zakona u mnogome povećati interes građana za izlazak na lokalne izbore. A isto tako izabrani čelnici imati će puno veći legitimitet. Zato mislim da ovaj prijedlog zakona treba podržati. Hvala.
Replika, poštovani zastupnik Miroslav Korenika. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa moram kolegu replicirati jer već u nekoliko rasprava povlači se kakva je to većina ako u njoj sudjeluje više stranaka ili više lista koje su sudjelovale na izborima. Čini mi se da mi kršimo neke temeljne principe demokracije. Većina je većina ukoliko ima više od 50% mandata u predstavničkom tijelu. Prema tome, ha, evo ga, kolega Mršić dobro kaže, pogledajmo većinu u Saboru. Isto je dosta široka. Ali imamo nešto drugo. Ako kad se govori o manipulaciji, o manipulaciji nakon lokalnih izbora, nije se govorilo zbog toga što netko ima ovakvu ili onakvu većinu, nego zbog toga što su neki izabrani vijećnici mimo volje birača otišli u neke druge stranke. To je suština stvari. Ali činjenica da većinu oni koji sastave imaju vlast. Jel to nekome odgovara? Svi se mi obično, pa i ja mogu, da ne budem sad jako da ne pametujem ovdje, svi se borimo i pričamo da nema onda kada to nama odgovara. Ali ako želimo demokraciju, demokracija je većina ona koja se uspije nametnuti. I nemojmo rogoboriti protiv toga, nego protiv trgovine mandatima, protiv onih koji za novce, za obećanja ili za nešto drugo iz jedne stranke prijeđu u neku drugu. Osim toga, mene zanima kad već kolega toliko govorite da zastupnici ne bi trebali biti gradonačelnici, načelnici i župani, ako je to stav vaš ili vašega kluba, zašto to Vlada nije ugradila u prijedlog zakona? Čini mi se da pričamo jedno, za javnost to će jako lijepo odjeknuti u javnosti. Kad treba predočiti u prijedlog i u zakonski tekst onda to odjednom naglo ispari. Pa evo, ja bih volio da vi kao klub podržite amandman u kojem će biti, znači da je zastupnička dužnost nespojiva sa ljudima. Evo, bilo je, ima takvih mandata. Bojim se da će ostati samo prazne riječi zbog javnosti. Kada budemo se izjašnjavali o tome naravno kao i obično ništa.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Niko Rebić.
Gospodine Korenika, ja vam mogu ukazati da u HDZ-u to funkcionira već dvije godine. Dakle, ja sam bio gradonačelnik i kad sam došao, izabran u Hrvatski sabor, podnio sam ostavku i dakle to ne obnašam. Ja se nadam da će to ući u dakle i u zakon i da će se to dogoditi. Što se tiče, dakle ja kad sam govorio o većini, govorio sam u pravilu, u pravilu ona stranka koja dobije većinu mandata u pravilu ne sudjeluje u sastavljanju vlasti, u pravilu. To znači da su neki drugi jako dobro trgovci. Ako se sjetimo zadnjih lokalnih izbora, onda morate znati da jedna stranka koja po ničemu nije zavrijedila dobro lobirajući i trgujući imala je gotovo 8, 8 čini mi se župana, je li. Dakle, ja bih volio vjerovati da ovim zakonom to više neće biti moguće. I druga stvar, ali to bi već špekulirali i nagađali zašto vi iako ste 2000. godine obećali izvršiti ovaj veliki posao niste to napravili. Dakle vi niste željeli jer ste vjerovali da ćete sigurno polučit jako dobar ako ne i bolji uspjeh na lokalnim izborima nego što ste na parlamentarnim 2000. godine. Hvala lijepa.
Poštovana zastupnica Jagoda Martić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Ako imamo u vidu sve ono što se u posljednje vrijeme dešavalo na našoj političkoj sceni, svi ćemo se složiti sa konstatacijom kao što smo evo i danas čuli u ovoj raspravi, da postojeći Izborni zakon ima niz slabosti i da ga treba mijenjati. Građani su u svojim slabim izlaskom na birališta poslali jasnu poruku, nisu zadovoljni sa mogućnošću ostvarivanja svojih prava na lokalnom nivou, smatraju da oni sami ne mogu bitno utjecati na kreiranje lokalne politike, razvoja općine, grada ili županije u kojoj žive pa zbog toga ne vide ni koja je svrha izlaska na biralište, tim više što se nakon provedenih izbora razno-raznim političkim trgovinama i kombinatorikama njihova na biralištu jasno izražena volja, izigra pa se dešava da čelnu funkciju obnaša netko sa osvojenim minimalnim brojem glasova. Kako povratiti povjerenje građana i motivirati ih da konzumiraju jedno od svojih osnovnih prava, a to je pravo da biraju i budu birani. Ustav kaže da građani imaju pravo na lokalnu upravu i samoupravu, ali je isto tako činjenica da smo još uvijek jako centralizirana država. Doduše proces decentralizacije je započeo, povećale su se ovlasti jedinica lokalne samouprave ali to nisu pratila potrebna financijska sredstva. Osim toga jedinice lokalne samouprave ostale su i bez značajnog dijela svoje imovine i zbog toga općine, gradovi i županije često puta nisu u mogućnosti kvalitetno rješavati svakodnevne životne probleme svojih građana, a to sve kod građana stvara osjećaj nemogućnosti bilo kakvog utjecaja na rješavanje problema u svojoj zajednici i posljedica takvog osjećaja je pasivizacija birača. Kako osigurati da građani neposrednije utječu na ostvarivanje svojih prava? Jedan od načina je osigurati neposredan izbor načelnika, gradonačelnika i župana kao što se predlaže zakonom koji je predmet ove današnje rasprave. To će sigurno dovesti do većeg stupnja personalizacije, ali i odgovornosti. Na taj način će se povećati zainteresiranost građana da izađu na izbore jer će oni neposredno utjecati na izbor čelnih ljudi svoje općine, grada, odnosno županije. Neposredno izabrani nositelj izvršne vlasti u jedinici lokalne samouprave svoj legitimitet u tom slučaju izvode iz neposredno izražene volje birača, a ne iz volje političkih stranaka i onda se ne može desiti kao što sada u praksi imamo da razno-raznim političkim trgovinama na čelne pozicije dođu ljudi iz onih političkih stranaka koje u predstavničkom tijelu imaju minimalan broj vijećnika i onda se to prezentira kao volja birača. Naravno da sve to dovodi do čestih kriza vlasti i potrebe ponavljanja izbora što naravno nije dobro jer se tako ometa normalno funkcioniranje jedinice lokalne uprave. Ovim prijedlogom zakona bi se taj problem dijelom eliminirao. Nema sumnje da će primjena sustava neposrednog izbora nositelja izvršne vlasti pridonijeti višoj razini političke stabilnosti predstavničkog tijela, a time i učinkovitost izvršne vlasti, međutim sada se otvaraju i neka druga vrlo bitna pitanja i dileme a to je u prvom redu odnos predstavničkog tijela izvršne vlasti kako osigurati suradnju čelnog čovjeka izvršne vlasti i predstavničkog tijela. Zbog toga smatram da je šteta što zajedno s ovim prijedlogom zakona ne raspravljamo i o Prijedlogu zakona o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi kojim bi se trebalo utvrditi upravo ti odnosi između predstavničke i izvršne vlasti, odnosno šteta je kao što su i kolege prije mene govorili, što danas ne raspravljamo o čitavom paketu zakona koji reguliraju ovo područje. Članak 4. predloženog zakona kaže da pravo biti biran za općinskog načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba imaju svi birači koji na dan raspisivanja izbora imaju najmanje šest mjeseci prijavljeno prebivalište na području jedinice lokalne, odnosno području regionalne samouprave u kojoj se provode izbori. Predlagatelj zakona je na ovaj način želio spriječiti sve one manipulacije koje su se u praksi dešavale kada su pojedinci fiktivno prijavljivali svoja prebivališta u određenim gradovima, odnosno općinama, a u stvarnosti su živjeli u nekom drugom gradu, odnosno općini. Onaj tko želi biti gradonačelnik ili općinski načelnik, odnosno župan mora živjeti na području za koje se kandidira jer jedino na taj način može u potpunosti osjećati i prepoznati probleme s kojima se građani te lokalne zajednice svakodnevno susreću. Međutim smatram da je rok od šest mjeseci prekratak i trebalo bi odrediti da taj rok bude najmanje godinu dana. Također smatram da bi za prekršitelje ove odredbe zakonodavac trebao predvidjeti određene sankcije i kazne kako bi onemogućio različite zlouporabe ove odredbe u praksi. U kaznenim odredbama predviđene su novčane kazne samo za slučajeve kršenja izborne šutnje, a za neke druge prekršaje nisu predviđene kaznene odredbe. Općinski načelnici i gradonačelnici, župani i gradonačelnik Grada Zagreba imaju zamjenike koji se biraju zajedno i istovremeno na isti način i po istom postupku, tako piše u članku 2. stavku 2. Nadalje u članku 7. govori se o tome da mandat općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba može prestati i prije isteka mandata u skladu sa odredbama zakona koji uređuju lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu i odredbama ovog zakona. I nadalje u članku 8. stavak 1. kaže se da ako mandat općinskog načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba prestane prije isteka mandata, raspisat će se prijevremeni izbori. A ja sada postavljam pitanje što u slučaju ako mandat iz određenih razloga prestane njihovim zamjenicima, a čelnim ljudima mandat nije prestao. Da li se u tim slučajevima raspisuju prijevremeni izbori i za jednu i za drugu funkciju, znači i za načelnika, gradonačelnika, odnosno župana i njihove zamjenike ili se raspisuju izbori samo za zamjenika kojemu je mandat prestao prije isteka roka. Iz ovog prijedlog zakona nije jasno kako će se postupati u ovakvim slučajevima koji su u praksi mogući i zato još jednom ponavljam da je šteta što danas ne raspravljamo i o prijedlogu i o ovom prijedlogu zakona i o Prijedlogu zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi. Nadalje člankom 8. u stavcima 4. i 5. utvrđuje se da u slučajevima kada mandat prestane i općinskom načelniku, gradonačelniku, županu i gradonačelniku Grada Zagreba i njihovu zamjeniku, Vlada Republike Hrvatske će u takvim situacijama imenovati povjerenika koji će obnašati dužnost načelnika, gradonačelnika, odnosno župana do provedbe izbora. Smatram da bi puno bolje rješenje bilo da predstavničko tijelo te jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave odredi osobu koja će dovršiti mandat i obnašati dužnost do izbora novog općinskog načelnika, gradonačelnika, odnosno župana. Takvo rješenje bi bilo puno demokratičnije i u duhu izmjena koje se predlažu ovim Zakonom o neposrednim izborima, jer na taj način bi se još više uvažila volja birača određene općine, grada, odnosno županije jer bi predstavničko tijelo kojemu su oni dali svoje povjerenje na izborima odredili povjerenika a ne bi to rješenje nametnula Vlada svojom odlukom. Nadalje, smatram da rješenje koje se predlaže člankom 16. prema kojem je zapravo pravovaljanost stranačkih i nezavisnih kandidata, kandidatura za općinskog načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba potrebno prikupiti predloženi broj potpisa nije dobar ili u najmanju ruku, smatram da nije pravičan. Jer nije isto prikupiti 500 potpisa u gradu kojima ima npr. 3 tisuće stanovnika kao i u gradu koji ima, napamet govorim, recimo 30 tisuća stanovnika. Zbog toga smatram da bi ovaj članak trebalo izmijeniti na način da se za pravovaljanost stranačkih i nezavisnih kandidatura propiše obveza prikupljanja određenog postotka potpisa od broja stanovnika u jedini u kojoj se kandidat kandidira. I na kraju, također smatram da ovim Konačnim prijedlogom zakona nisu u cijelosti riješena pitanja financiranja izborne promidžbe. U članku 30. stoji da se izborna promidžba financira iz vlastitih sredstava i iz darova domaćih, fizičkih i pravnih osoba. U sljedećem članku se nabraja od koga sve kandidati ne smiju primati darove, ali nigdje nije definirano što se smatra donacijom, nisu utvrđeni limiti na iznose donacija, limiti na potrošnju u kampanji, pitanja anonimnih donacija. Osim toga, nije precizirano kakve posljedice snosi onaj kandidat koji u predviđenom roku ne podnese izvješće o izvorima i visini sredstava prikupljenih za financiranje izborne promidžbe. Ustvari, mišljenja sam da bi trebalo općenito regulirati pitanje financiranja izbornih kampanja u svim izborima i to bi trebao biti predmet jedinstvenog zakona o financiranju izbornih kampanja. I mislim da je to također jedan od načina kako povratiti povjerenje birača. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa, poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Vlade. Pa prvo što moram kazati, normalno, podržavam neposredan izbor kako načelnika, tako gradonačelnika, župana, a ja podržavam i neposredan izbor i predsjednika Vlade jer vjerojatno bi i to bila volja hrvatskih birača da se provedu odgovarajuće ankete. Znači, ja podržavam te neposredne izbore, ali kažem, zašto ne bi razgovarali i o neposrednom izboru predsjednika Vlade kad vjerujem da taj dio je i najinteresantniji za hrvatske građane jer to su mjesta gdje se u biti odlučuje o budućnosti, o sadašnjosti hrvatskih građana, znači, i svih drugih stanovnika Republike Hrvatske. Ali ne podržavam ovaj Prijedlog zakona jer on meni liči na bliske susrete 3. vrste. Govori se o tome da će se nešto dogoditi. Kad će se dogoditi, kako će se dogoditi to sad mi ne znamo zbog toga što imamo samo jedan od dijelova koji je bitan da bi mi i hrvatski građani, znači hrvatski birači mogli steći dojam kako i na koji način će to o čemu su oni izrazili volju da bi neposredno birali znači te čelnike. Da oni vide kako će to izgledati. Znači, najvažnija je stvar u tome što mi sad nemamo jedan kodificirani zakonski tekst gdje neće biti samo ove odredbe koje su sadržane u Prijedlogu zakona nego da će biti onaj dio što je jako bitan, odnosno predstavničkoga tijela i neposredno izabranog čelnika, bilo da je riječ o načelniku općine, gradonačelniku, županu. Da ne govorimo o svim drugim onim pitanjima koji su bitni za takvo jedno funkcioniranje, bilo da je riječ o općini, gradu ili županiji. I sad se tu, puno je tu riječ utrošeno. Prema tome, po meni ovo nije stvarno zrelo za donošenje. Treba obaviti treće čitanje, ali ne treće čitanje samo temeljem ovoga što je sadržano u ovome Prijedlogu zakona nego u jednom zakonskom tekstu sve kodificirati i riješiti sve odnose do kojih može doći. Ja vam mogu, recimo, obaviti simulaciju predloženih odredbi zakona gdje mogu dovesti ta zakonska rješenja do apsurda, totalno do apsurda da je moguća varijanta da se u nekoj manjoj općini izbori odvijaju, odvijaju i odvijaju i to tako da proračun te općine bude potrošen samo za odvijanje izbora. Uzmimo recimo zamišljenu neku općinu, nazovimo je Mrduša srednja i sad su se kandidirali recimo bivši ministar iz hrvatske Vlade, bivši ministar iz tzv. Vlade Saokrajine i recimo poštar povratnik iz Australije. I to je mala sredina gdje oni imaju svi svoje obitelji i zna se kako i na koji način se veze rodbinske razno razne. I tu su dvije obitelji koje presuđuju u svim tim odnosima. I prema ovome rješenju zakona, ako ga simuliramo, moguće je da oni idu u prvi krug jedno par mjeseci. Par mjeseci mogu ići u prvi krug jer te dvije obitelji koje su presudne, a tu imaju isti utjecaj, moguće je vjerojatno da u prvom krugu svi dobiju isti broj, recimo, glasova. Šta onda? Onda se ide ponavljati cijeli postupak. Onda je moguća varijanta da si jedan odvoji malo, ova dvojica imaju isti broj glasova. Onda se opet događa iz početka. Pa onda se promijeni situacija da onaj koji je bio drugi on sad postane prvi, ali drugi i treći dobiju isti broj glasova. I to može trajati unedogled. I recimo oni, ajde, nakon jedno pola godine ili do godinu dana izaberu njega, ali je predstavničko tijelo već ranije izabrano i tu je došlo do razno raznih odnosa i već na prvoj sjednici, što je kolegica rekla, ovi traže njegovo nepovjerenje, gradonačelnika. I sad ćemo ići na referendum i na referendumu gradonačelnik sposoban obeća ovoj obitelji, nešto će se, neke situacije riješiti i on dobije na referendumu povjerenje. Znači, morat ćemo ići u izbor predstavničkog tijela ponovno, ali kako je mala sredina, svi se znaju, ide druga logika i sad opet dođe varijanta da isto otprilike predsjedničko tijelo bude izabrano. Znači na ponovnim izborima za predstavničko tijelo opet se dolazi do istog odnosa snaga i oni opet idu smjenjivati toga gradonačelnika. I tako ja mogu, ja to do apsurda dovesti gdje će oni cijelo vrijeme samo birati i birati i birati i ništa se neće u toj sredini, bit će nezadovoljni recimo i župnici jer nitko neće u crkvu dolaziti … [[Govornik se ne razumije.]] birati. Sredina će totalno se baviti izborima, neće se ništa rješavati. Evo to su vam, to je ta simulacija jedna koja je moguća, a u pravu je uvijek bitno i simulirati što mi na koji način hoćemo. Sad je pitanje da li mi, da li će stvarno trebati toliko krugova ili ćemo ići na varijantu kad sve stavimo na jedno mjesto, kad vidimo odnos predstavničkog tijela i svega ostaloga da li će možda biti dovoljan samo jedan krug. Jer je ovo prema rješenjima moguće stvarno da se to do nedogled ponavljamo i poglavito s ovim dijelom referenduma tako da cijeli mandat, mogu čak cijeli mandat. Teorijski je moguće cijeli mandat da glasuju i na kraju će doći do varijante da će se ta općina pripojiti s nekom drugom općinom i onda će opet cijeli taj krug krenuti iz početka. Jer će biti nova općina ili recimo varijanta da će pripojiti se jednome gradu i onda upadnu u neku drugu varijantu gdje neće biti ova tri lika nego će neki drugi likovi doći i dovodimo situaciju do apsurda da oni cijelo vrijeme ostvaruju svoju volju, neposrednu volju, ali nema, zakonska je situacija je takva i zakonska rješenja su takva da se to stalno ponavlja pa idemo prvi krug, drugi krug, pa se opet vraćamo na prvi krug, pa onda se opet vraćamo ispočetka pa dobijemo neposredno izabranoga, ali predstavničkog tijelo je promijenilo mišljenje o njemu, traži ga smjenu, onda opet se ide izabrati, gradonačelnik dobije potporu, idemo na varijantu birati predstavničko tijelo, opet ista situacija i opet se sve vraća na početak, a ta sredina je sve potrošila za izbore i dapače još moli Vladu da joj pomogne jer nema više novaca da bi održavali tolike izbore. Evo to je jedan od scenarija koji je moguć ako se simuliraju ove odredbe i na kraju dovedemo cijelu tu volju birača u apsurdnu situaciju jer nemamo sve spremno na jednom mjestu. Da imamo sve spremno na jednom mjestu možda bi bilo dovoljno znači osim predsjednika Vlade staviti … [[Govornik se ne razumije.]] , izbor, vidjeti da li je možda, da li je potrebno toliko krugova, da li je potrebno ako dvojica imaju isti broj glasova opet sve ponavljati ispočetka ili će se odrediti … [[Govornik se ne razumije.]] ili kao u nekim drugim varijantima ili abecednim popisom ili na koji drugi način. Stvarno se može ovo u malim sredinama dovesti do apsurda da isti ljudi imaju isti broj glasova, čak trojica mogu imati isti broj glasova pa onda dvojica imaju znači, ali se stalno prema zakonu se ponavlja ispočetka. Prema tome, bilo bi daleko pametnije da se znači odloži rješavanje ovoga pitanja sa jednim pravim simulacijama i da se sve pripremi jednostavno da hrvatski birački razumiju o čemu je riječ, kakvi će ti biti odnosi, jer objektivno gledano pojedini kaže se osnažit će se neposredno ta funkcija. Pa mi imamo i sad i gradonačelnika i ovdje u Saboru i župana koji u biti imaju veće ovlasti de facto, ne de iure nego što će imati prema rješenjima koja jednog dana budu donešena. Prema tome, treće čitanje, ali sa cjelovitom kodifikacijom i prijedlogom svih ovih propisa jer ovo stvarno ne vodi ničemu. Bilo bi pametnije da se bavimo onome što je neposrednije, a to je sad pitanje održavanja parlamentarnih izbora da se ne bi dogodila ta varijanta da će se nakon parlamentarnih izbora onda raspravljati u ovoj sabornici kako će se obavljati parlamentarni izbori recimo 2011. godine, a to je kod nas izgleda normalna situacija. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo kolega Kovačević u nizu netočnih navoda u stilu što bi bilo kad bi bilo rekao je npr. netočno je da se ne zna kad će se dogoditi ovaj Zakon. Članak 96. točno piše kad će se dogoditi ovaj Zakon. Zatim, netočno je da će se glasovanja ponavljati cijeli mandat, dakle u beskraj jer ja mislim da će jedan manji dio doduše biti riješen u prvom krugu, ali sve će biti riješeno u drugom krugu, možda jedan jedini slučaj od 6 stotina i ne znam 560 primjera. Dalje, nije točno da će načelnici, da načelnici će imati manje ovlasti nego što imaju sad. Sad imaju poglavarstva koja donosi odluku, a to što se neki načelnici, gradonačelnici uzeli velike ovlasti i što im se svi divimo to je već druga stvar. Hvala.
Replika, poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Hvala. Ne bih komentirao ovaj scenarij od Mrduše Srednje, ali bih komentirao ovaj prijedlog da se uvede neposredno biranje predsjednika Vlade. Kolega Kovačeviću kad bi se to uvelo vi bi ustvari uveli predsjednički sustav, vi biste birali osobu poput Sjedinjenih Američkih Država recimo šta imaju, onda biste imali predsjednika države koji bi imao kompetencije koje je imao u predsjedničkom sustavu i to bi značilo dokidanje ono od čega imamo. Ova ideja ukoliko da se … [[Govornik se ne razumije.]] bira načelnik ili gradonačelnik ako imaju ili ne znam bilo tko ovaj onda biste mogli predložiti ideju da dopodne bude jedan, a od podne drugi, da budu dvojica recimo načelnici ili gradonačelnici, da bi bilo to najpravednije. Ali ja bih, ja podržavam da se neposredno biraju načelnici, gradonačelnici i župani, mislim da je to dobro, to je bila inicijativa i od prije i dobro je da se ide ka realizaciji toga zbog toga da se izbjegnu nakaradne situacije poput one u Splitu da imamo gradonačelnika protiv kojeg je na ovim prošlim izborima glasalo 82% građana protiv, tj. nije glasalo za njega iako su liste bile personalizirane. Mislim da ubuduće toga neće biti ukoliko donesemo ovaj Zakon ili kročimo u ovo pa uz sve mane, ispravke, popravke itd. da idemo u ono područje o kojem će građani zaista odlučivati tko će im biti načelnik, gradonačelnik i župan, a ne da se nakani trgovinama stranaka, lista, stranački lista, pojedinaca, trgovaca, prodavača, vlastite duže, tuđih glasova itd. dolazi do nemogućih rješenja, da čovjek sa nekoliko posto osvojenih glasova bude recimo gradonačelnik. Hvala.
Gospođe i gospodo zastupnici, na galeriji se nalazi izaslanstvo naših prijatelja kolegica i kolega iz moldovskoga Parlamenta koji su u višednevnom studijskom putovanju i posjetu Hrvatskom saboru, odborima, raspravljaju pa to su naše kolegice i kolege. [[Pljesak.]] Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Pa gledajte poštovani gospodine Jurjeviću, ajmo obaviti anketu pa ćemo pitati hrvatske građane i hrvatske birače jesu li oni za neposredni izbor predsjednika Vlade pa onda prema. To je isto volja birača. Ja s kojima sam razgovaramo ili kažu zašto ne bi to birali. Pazite to je daleko jača situacija nego u Mrduši Srednjoj birati načelnika. Ajmo, jel' nije takva situacija? Pitajte. Ne znači to da je to predsjednički ili polupredsjednički sustav, razumijete, ali ako je to volja birača zašto i taj dio ne … [[Govornik se ne razumije.]] na taj način. Ovo ste me krivo razumjeli vezano za ovaj dio oko žrijeba, to sam ja govorio ne ono vaš slučaj i slučaj gradonačelnika Splita da bi vi bili popodne, on dopodne, nego varijanta ukoliko u prvome krugu su druga dva dobila isti broj glasova i onda se to može događati u onome mome dijelu, a zato i postoji taj dio da se mora simulirati da se vidi šta se nosi. Postoji varijanta da stvarno se dogodi dva ili tri puta da dvojica koji su drugi dobili isti broj glasova i onda ćemo mi stalno ići ispočetka ponavljati taj prvi krug izbora, da nećemo nikad doći do … [[Govornik se ne razumije.]] izbora pa onda postoji mogućnost i … [[Govornik se ne razumije.]] pa možda i vi upadnete u drugi krug. Evo, hvala.
I potpredsjednik je i potpredsjednice Sabora i predsjednika Sabora isto na izbore. Svi na izbore. Poštovani zastupnik Ivica Klem, replika.
Gospodine predsjedniče, gospodin Pero i zastupnik Pero Kovačević je naglasio više puta birati, birati i tako u nedogled. U ovom dijelu podsjećam da nam se dogodilo nekoliko ponovljenih izbora na razinama jedinica lokalne samouprave koje smo održali prošle godine, znači već nam je takav jedan izborni ciklus zarotiran i po postojećem zakonu gdje nemamo definirane lidere u jedinicama lokalnih samouprava. Ovdje je svakako gospodine Kovačeviću odgovornost na najvećim ili najjačim političkim strankama da porade malo i na uozbiljenju političke scene na razini cijele Republike Hrvatske a mislim da je dobro krenuti od lokalne samouprave gdje neće nam se više događati da će jednostavno na izbore u malim sredinama kao što ste vi spomenuli biti četrnaest ili petnaest lista stranačkih za čelno mjesto u jedinicama lokalne samouprave. Vrlo je vjerojatno da će biti takvih situacija u kojima će čelni čovjek u predstavničkom tijelu bilo načelnik, gradonačelnik ili župan bit predstavnik jedne političke opcije i bit izabran voljom građana na tu poziciju a predstavničko tijelo može biti sačinjeno od strane druge političke opcije. Tu ne vidim ama baš ništa tragično. Čak štoviše, mislim da ćemo na taj način razvijati i dijalog i da ćemo postići jednu kvalitetniju komunikaciju na razinama jedinice lokalne samouprave. Hvala.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Pa poštovani gospodine predsjedniče, kratko ću kazati. Ja sam samo uvaženom kolegi, ja sam odgovorno pravno simulirao jednu situaciju što bi se moglo dogoditi a uvijek je obveza svih onih koji rade propise i simulirati i vidjeti kako je to moguće jednu dobru volju birača pretvoriti u apsurd. A sad vam mogu još dodatno kazati vezano. Moguća je varijanta da i u svakoj sredini imate najmanje 107 lista za izbore jer postoji 107 političkih stranaka u ovom trenutku registrirano u Hrvatskoj bez neovisnih lista. Pa da sam i taj dio još ubacio onda bi još više doveo situaciju do apsurda. Išao sam na rješenja koja nisu odgovarajuća. Recimo, ne znam jeste li vidjeli varijantu zašto se recimo djelatnim vojnim osobama je zabranjeno da budu kandidati a svi političari, i predsjednik države i predsjednik Vlade mogu recimo biti kandidati pa će se odlučiti. Jesu li ustavno-pravno jednaki? Nisu ustavno-pravno jednaki. Zašto su isključene recimo djelatne vojne osobe da se ne mogu kandidirati i ako budu izabranu na kraju se odlučiti koju će dužnost obnašati. Evo, recimo još sam mogao dalje simulirati razno razne situacije. Nakana mi je znači da dobijemo zakon koji će biti primjenjiv gdje nećemo dovoditi sa razno raznim situacijama koje se kod nas u Hrvatskoj događaju mnoga rješenja do apsurda a moguće je dovesti, pa i da ne govorim o serijskom broju. U manjim sredinama je moguće da prate tko je koji broj dobio i glasački listić pa i u tome reagirati. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Vladimir Štengl. Izvolite!
Hvala. Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici! Kada građani birači u nekom gradu komentiraju uvjete koje po prijedlogu ovog zakona mora ispunjavati kandidat za gradonačelnika odnosno općinskog načelnika ili župana glede vremena prebivanja u tom gradu, općini ili županiji a prije kandidiranja zastanu kod toga prijedloga gdje u članku 6. stoji da kandidati na dan izbora imaju najmanje šest mjeseci prijavljeno prebivalište na području jedinice lokalne samouprave u kojoj se provodi izbor. Pretpostavljam da je to još više izraženo u općinama jer se radi o manjim sredinama u kojima se uglavnom svi i osobno poznaju. Rok se može činiti prekratkim, pogotovo što prijavljeno prebivalište ne jamči da osoba tamo i živi. Za to kratko vrijeme ne može čovjek ni sve ulice ili barem one važnije upoznati, znati gdje su a kamoli nešto više. S druge pak strane sve se može kompenzirati ponuđenim programom, dobrim programom kandidata koji će biračko tijelo prepoznati ili ne. Neposrednim izborom općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Zagreba eliminiraju se mogućnosti a koje su do sada mora se priznati itekako bile prisutne opterećivali su rad da isti budu pa hajdemo reći taoci vijeća odnosno skupština. Ovo taoci ipak na određeni način uvjetno dok s druge strane sva odgovornost, kritike, primjedbe i tome slično idu ili su išle na adresu gradonačelnika odnosno općinskog načelnika ili župana. Kada je u pitanju izbor zamjenika gradonačelnika, načelnika ili župana a koji se po ovom prijedlogu zakona bira zajedno i istovremeno, na isti način i po istom postupku izbjegavaju se postizborne igre koje su do sada dakle važećim načinom izbora bile itekako prisutne kada su bili u pitanju poslijeizborni koalicijski sporazumi. A moramo si priznati, i neću reći ništa novo, to je itekako opterećivalo odnose ili uglavnom opterećivalo odnose i na određeni način isto vezivalo ruke samom načelniku, gradonačelniku ili župana. I postojala je uvijek bojazan iz ovih ili onih razloga za vrijeme zamjenjivanja da nešto ne ode u neželjenom pravcu. Dakako moguće je to i kod ovog načina izbora ali pretpostavka je u puno manjoj mjeri. Osobito treba naglasiti da odnosi ovako izabranih načelnika općina, gradonačelnika te župana sa vijećima ili skupštinama moraju biti definirani do najmanjih detalja a da bi se u primjeni izbjegli svi mogući nesporazumi. Granična mogućnost naime je da izabrani načelnik, gradonačelnik ili župan s jedne strane i vijeće ili skupština s druge strane odnosno većina u vijeću ili skupštini budu iz potpuno suprotstavljenih političkih opcija pa da se onda cijela priča svede na to moguće sukobljavanje. To je ono što se pod svaku cijenu mora izbjeći. Svatko od izabranih mora snositi svoj dio ovlasti i odgovornosti u okviru onoga što mu zakon omogućava i nalaže. Međutim, pogrešno bi bilo tumačiti da ovaj predloženi izbora marginalizira ulogu vijeća ili skupštine. Ne, samo sve stvari stavlja na pravo mjesto, stvara preduvjete za to a drugi će najavljeni zakonski akti riješiti pitanje ovlasti i odgovornosti jedne i druge strane. Ovo je svakako korjenita izmjena sustava, ona je suštinska u odnosu na prava, obveze i odgovornosti nositelja izvršne vlasti u lokalnoj i regionalnoj područnoj samoupravi pa iz tih razloga podržavam donošenje ovog zakona. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Rade Ivas. Izvolite!
Poštovani predsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege! Pred nama je Konačni prijedlog Zakona o izborima općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika grada Zagreba koji je uputila Vlada Republike Hrvatske. Odmah na početku mogu kazati da prihvaćam ovaj neposredni način izbora gradonačelnika jer to je višekratno više i izražen stav građana Republike Hrvatske. Prema ovom prijedlogu zakona ukoliko bude jasno prihvaćen 2009. godine građani će neposredno birati općinske načelnike, gradonačelnike i župane i to većinom glasova birača koji su glasovali. Ovim se izborni sustav na lokalnoj razini će biti jasno usklađen sa međunarodnim priznatim principima te važećim pravilima izbornog sustava zapadnoeuropskog svijeta, a i prihvatit ćemo sugestije, želje i volju građana da se općinski načelnici i gradonačelnici i župani biraju neposredno. Sustav lokalne samouprave od 1992. godine kada je uveden u više je navrata mijenjan, a izborni sustav postepeno je prelazio iz većinskog u proporcionalni sustav. No način izbora izvršne vlasti praktički se nije mijenjao do danas a to znači da bi se, da se nakon provedenih izbora konstituira predstavničko tijelo koje potom bira nositelje izvršne vlasti, gradonačelnika i poglavarstva. Ovim načinom izbora izvršna vlast se tek posredno bira od strane birača budući da je njihov izbor prvenstveno rezultat političkog dogovora, raznih političkih opcija koji su bili zastupljeni u predstavničkom tijelu. To u praksi kao što i znamo i poznato nam je dovodi do političke nestabilnosti predstavničkog tijela, a i neučinkovitosti izvršne vlasti, a što se ogledalo u ponavljanju, čestim ponavljanjima izbora do političke trgovine pa možemo kazati i falsificiranja postizbornim, volje građana postizbornim dogovaranjem. Jasno da je sve ovo ukazuje potrebu da se izmijeni postojeći zakon i to u pravcu neposrednog izbora građana načelnika, gradonačelnika i župana. Ovim Prijedlogom zakona koji je pred nama po prvi puta mi uvodimo praktički u politički sustav Republike Hrvatske neposredne izbore načelnika i gradonačelnika što je svakako velika novina i značaj. Naime politički sustav koji smo uveli još 1990., 1992. godine tek ovim ga bitnije i mijenjamo. Promjenom načina izbora izvršne vlasti zasigurno se osnažuje pozicija načelnika, gradonačelnika i župana. Naime neposredno izabrani čelnik izvršne vlasti svoj sada legitimitet će izvući, izvlačiti iz neposredno izražene volje birača a ne više iz političke volje političkih stranaka koji su zastupljeni u predstavničkom tijelu. Zasigurno da ovo traži i da ovakav jači položaj čelnog čovjeka traži i redefiniranje njegovih ovlasti i obaveze odnosno da se promijeni i odnos između čelnog čovjeka izvršne vlasti i predstavničkog tijela. Jedno od važnih pitanja u odnosu predstavničkog tijela i izvršne vlasti je postupak i opoziva neposredno izabranog čelnika, čelnog čovjeka izvršne vlasti. Tako je u članku 12. Zakona propisano među ostalim da će i Vlada razriješiti načelnika, gradonačelnika i župana na zahtjev predstavničkog tijela što je izazvalo i dosta polemika u javnosti … [[Govornik se ne razumije.]] stručnim tijelima i dobro je što je Vlada svojim amandmanom predložila brisanje ovog članka uz obrazloženje da će se to pitanje odnosno riješiti posebnim zakonom odnosno izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi. Poznato nam je da se taj Nacrt prijedloga zakona već raspravio u Savezu udruga gradova i općina. Bilo bi dobro da cjelovito možemo sagledati ovu problematiku da je i taj Prijedlog zakona zajedno u raspravi sa ovim Prijedlogom. No ja vjerujem da će se tim zakonom kvalitetno taj odnos riješiti. Ovdje ću još napomenuti da je dosta polemike izazvao i članak 16. Prijedloga zakona, a koji propisuje obavezu prikupljanja određenog broja potpisa za pravovaljanost kako stranačkih i nezavisnih lista. Po meni je dobro što se utvrđuje točan broj potrebnih potpisa tako da tu nemamo dileme da znamo točno prije prikupljanja potpisa koliko ih treba, a mislim da je dobro da se propisuje i da stranačke liste trebaju sakupiti određeni broj potpisa. Naime radi se o lokalnim izborima i ima slučajeva u praksi da se sa svojim listama izlaze i političke stranke koje u toj političkoj, toj teritorijalnoj jedinici praktički nemaju svoja članstva pa je i dobro da ih onda potvrdu tu listu potrebnim brojem potpisa. Po meni najznačajnije značajke ovog promjena zakona je u tome što se, što će se njime poštivati volja birača, njegov glas i politički odabir što će zasigurno dovesti do povrata povjerenja građana u mogućnosti da utječu na politički i gospodarski život. I stručna javnost je u ovom smislu opredijeljena. Naime smatra da neposredno izbori izvršne vlasti će doprinijeti političkoj stabilnosti predstavničkog tijela, a time i učinkovitoj vlasti. I na kraju da zaključim: zasigurno je da će ove izmjene zakona omogućiti građanima neposredni izbor načelnika, gradonačelnika i župana. Da će omogućiti daljnju demokratizaciju izbornog postupka, stabilizaciju političkih odnosa i omogućiti efikasno djelovanje izvršne vlasti. Iz ovih razloga ću podržati prijedlog ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Jozo Radoš. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege, ovo što ćemo dobiti usvajanjem ovoga zakona svakako je značajan korak, ali pitanje je u kojem će smjeru ići taj korak? Da li će to biti baš pomak prema naprijed ili ćemo ući u jednu fazu nejasnih odnosa u lokalnoj samoupravi? To ćemo naravno vidjeti. Šteta je što uz ovaj zakon nije predložen i zakon o lokalnoj samoupravi koji bi onda jasnije odredio, precizno odredio odnose predstavničkoga tijela i na ovakav način neposredno izabranih gradonačelnika, načelnika općina i župana. Inače pitanje je naravno vrlo, vrlo otvoreno. Neposredni izbor gradonačelnika je opći trend u Europi međutim nije baš tako dominantan ovoga časa kao što se to ovdje zna reći. Gotovo pola europskih zemalja još uvijek ima posredan izbor gradonačelnika. Na nama je tek da ispitamo zapravo stvarne mogućnosti ovoga i zato je kažem šteta što to nismo u cjelovitom pristupu, a to znači i sa ovim drugim zakonom već na ovoj, ovom prigodom pokušali definirati. Zato je teško u ovoj fazi dati podršku ovome zakonu. Ovo je tek jedna politička deklaracija i ništa, ništa više. Kada govorimo cjelovito o izborima i o izbornom zakonodavstvu Republike Hrvatske onda se postavlja pitanje. Ako smo se odlučili više-manje ne kao sustavno određenje vlasti, nego više pod pritiskom javnosti da idemo ja neposredan izbor gradonačelnika, zašto onda ne idemo i na neposredan izbor općinskih vijećnika i zašto se ne ide na neposredan izbor saborskih zastupnika. Ako je to opća tendencija, ako smatramo da bi to moglo doprinijeti poboljšanju demokratske komunikacije u zemlji zašto to ne činimo odmah. Kakva je razlika u legitimitetu, u privlačnosti izbornog procesa kada se radi o izborima saborskih zastupnika u odnosu na izbore općinskih načelnika i načelnika, a jednako se to može ticati naravno i izbora općinskih vijećnika i članova županijskih skupština. Ono što je čini mi se gotovo siguran dobitak ovoga zakona nesporan to je da će on donijeti, povećati sudjelovanje građana u lokalnoj samoupravi kao što to kaže Vijeće Europe u svojoj preporuci koju je donijelo prije dvije godine. To će sigurno dinamizirati odnose u lokalnoj samoupravi, dovesti do toga da će građani biti više zainteresirani za izbor, a onda se očekuje naravno i za praćenje kompletnog procesa lokalne samouprave. Bilo bi loše da se građani animiraju prilikom izbora, a da ih zapravo onaj proces odlučivanja o njihovim interesima i njihovoj sudbini o njihovom životu zapravo više ne zanima. To svakako ne bi bila dobra posljedica ovoga zakona. Ali neke druge prednosti koje bi ovaj model mogao donijeti mi tek zapravo trebamo ispitati. Kako u jednoj od točaka te preporuke Vijeća Europe stoji kako će neposredni izbor gradonačelnika povećati neovisnost skupštine i time dovesti do odvajanja izvršne i predstavničke vlasti što je naravno svakako poželjno i znak visokoga razvoja demokracije. No, da li će to biti tako to je pitanje. Ovisi o tome kako ćemo regulirati izbore za općinska vijeća, odnosno vijeća gradova i županijske skupštine. Naime, ukoliko jaki gradonačelnik bude izabran kao kandidat na neposrednim izborima, a istovremeno bude nosio listu koja će biti kandidatska lista za izbore za isto predstavničko tijelo gdje će on biti gradonačelnik to može oslabiti predstavničko tijelo, a ne dovesti do njegovoga povećanja. To su dakle samo neka od pitanja koja se otvaraju ovim prijedlogom i doista je šteta što nismo imali snage da u vrijeme kada smo pristupili ovoj političkoj deklaraciji, ovo se ne može zvati reforma, ali je svakako značajan korak. Dakle, kada smo pristupili ostvarenju ovoga da nismo išli i na kompletno realiziranje odnosa između predstavničkog tijela i tako stvorili poželjan balans koji bi dakle povećao interes građana, sudjelovanje građana u praćenju procesa u lokalnoj samoupravi, ali isto tako doveo do izbalansiranog odnosa između gradonačelnika i jasnijih odnosa između predstavničkog tijela i gradonačelnika što ovdje naravno nužno ne mora biti ta pozitivna posljedica. Ono što ovdje treba posebice naglasiti a to je pogledati šire što se događa zapravo sa sustavom naše lokalne samouprave i sa decentralizacijom u Republici Hrvatskoj. Ovaj postupak svakako nije decentralizacija. To je fokusiranje građana na jedan dio političkoga procesa koji će se događati na lokalnoj samoupravi ali stvarna decentralizacija je prenošenje ovlasti i naravno financijskih sredstava i moram reći konačno da je jasno da u ovom mandatu Vlade Republike Hrvatske nema govora o tome da bi došlo do značajnijih pomaka u jačanju lokalne samouprave i decentralizaciji zemlje. To je jedna dosta tužna činjenica. Decentralizacija i jačanje lokalne samouprave je korak koji nam svakako predstoji. Već smo ga davno trebali učiniti. U tom smislu Klub zastupnika Hrvatske narodne stranke je predlagao niz ovdje zakonskih prijedloga i prijedloga za analizu toga procesa. Ali evidentno je da nakon dvije i pol godine mandata ove Vlade nema govora o tome da bi se u idućih godinu i pol dana mogao očekivati neki značajniji iskorak u smislu jačanja lokalne samouprave. To je krupni potez i naravno da u zadnjih godinu i pol mandata, ako mandat ove Vlade bude išao do kraja nema ni političke logike ni političke snage da se učine neki bitni pomaci prema decentralizaciji zemlje, a u tome zapravo leži jedna od mogućnosti poboljšanja našega cjelovitoga političkoga sustava i moram u tom smislu i iskazati veliko žaljenje što se to nije dogodilo. Vlada je usvojila okvirni program decentralizacije zemlje 2004., 2007. godine. Vlada je imenovala Povjerenstvo za njegovu provedbu, ali jasno je da kako do sada nemamo predložene zakone u tom smislu da se nekakav bitniji pomak u tom smislu neće dogoditi. Čak mogu reći da u nekim segmentima kao što je sustav školstva, imenovanje školskih odbora, zakone koje smo donijeli prošle godine došlo čak do pomaka u negativnom smislu, a to znači dizanje ovlasti prema gore umjesto da se po principu supsidijarnosti što je moguće više ovlasti spuštaju na niže razine tamo gdje se na najbolji način mogu zadovoljiti. Hrvatska je, to treba uvijek naglasiti, jedna od najcentraliziranijih zemalja Europe. Ako se odbiju decentralizirane funkcije i fondovi izravnanja gdje se lokalna samouprava zapravo pojavljuje samo kao transmisija središnje vlasti, onda ukupna javna sredstva koja se troše na razini jedinica lokalne samouprave iznose oko 10%. Ako znamo da gotovo pola od tih 10% čini Grad Zagreb, koji je i sam visoko centralizirani grad u kojem gotovo nema mjesne samouprave. Ako je ista situacija i sa Osijekom i sa Rijekom i sa Splitom koji su isto visoko centralizirani gradovi, onda zapravo za stvarnu lokalnu samoupravu Republici Hrvatskoj ostaje gotovo samo 5% svih javnih sredstava, a prosjek Europe je oko 25% a neke zemlje, posebice skandinavske zemlje na razini lokalne samouprave troše i do 50% svih javnih sredstava koje se prikupljaju i troše i to su prava pitanja. Tu ovaj zakon dakle u smislu rađenja jednog iskoraka, više psihološkog nego stvarnog jer ne znamo što će iz njega na kraju izići svakako može biti jedan otvaranje jednog novog prozora. Ali ponovo smo nešto deklarirali, a prava pitanja decentralizacije zemlje, jačanje lokalne samouprave, snažnije fokusiranje građana i sudjelovanja u lokalnoj samoupravi, a to onda znači i u političkom životu općenito. Na žalost ni sa ovim zakonom nismo postigli. Treba vidjeti što će biti sa najavljenim promjenama Zakona o lokalnoj samoupravi kada će se pokušati definirati odnosi između ovako neposredno izabranih gradonačelnika i predstavničkih tijela. Ali za sada dakle ostaje ova negativna ocjena da smo to mogli učiniti u većem, već i sada u ovom koraku. A pogotovo ostaje ocjena da u 4 godine mandata definitivno je to jasno, unatoč okvirnom programu decentralizacije, unatoč povjerenstvu koje je Vlada osnovala, od decentralizacije Republike Hrvatske u ovom mandatu nažalost neće biti ništa. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Pa ja bih želio replicirati kolegi Radošu na njegovoj tezi da nema najave o decentralizaciji, Ne da nema najave o decentralizaciji nego je najava da nje neće biti. Jer proračunske projekcije za 2007., 2008. godinu govore o tome da neće doći do preraspodjele poreza. Dakle, da će proračunski udjeli ostati isti, odnosno manji za jedinice lokalne samouprave nego što su primjerice bili 2005. godine. Jer ako imate 300 tisuća kuna u proračunu Hrvatskih cesta za Županijske uprave za ceste u 4 godine, onda ne možemo govoriti o tome da se povećava iznos decentraliziranih sredstava, da se on čak niti zadržava na istoj razini zato jer u 2008. nećete sigurno moći za 300 tisuća, 300 milijuna kuna napraviti i održavati ceste kao što to možete učiniti u 2005. godini. I u konačnici, ministar Šuker je nedavno najavio da nema porezne reforme do 2009. godine. Dakle, bez obzira na ono što Vlada, ili puna usta Vlade i u vladajućoj stranci su decentralizaciji, od toga nema ništa. Zato jer se ova Vlada ne želi, za razliku od prošle Vlade koja je dio poreznih prihoda ipak preraspodijelila, složit ćemo se nedostatno, ali prvi puta je dio zajedničkih poreza preraspodijeljen na jedinice lokalne i područne, regionalne, samouprave. Ova Vlada ponovno po ne znam koji put kaže, ne damo niti kune više za lokalnu samoupravu, osim ako gradonačelnici neće dobivati, pobijati pragove ministara i premijera i moliti za transfere ili za darove koje će eto Vlada preraspodijeliti.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Jozo Radoš.
Ja se ne slažem sa duhom izlaganja kolege Mršića. A moram reći da nije točno da nema najava. Čini mi se da je on želio reći da te najave koje postoje da one nisu iskrene. Naime, u obrazloženju prijedloga Zakona o lokalnoj samoupravi koji je donesen, a nije stupio de facto na snagu jer nije donešeno preostalih 30-ak zakona koji bi omogućili njegovo funkcioniranje piše: "Temeljem navedenog zaključka Vlada Republike Hrvatske pokrenula je konkretne aktivnosti i poduzela niz mjera kojima je cilj daljnja decentralizacija te razvitak lokalne demokracije kao ključne osnove u kontekstu približavanja europskim standardima." Dakle, to je vrlo jasna najava Vlade da ona deklarativno zapravo želi decentralizaciju. Ali se slažem dakle sa ovim s ukusom, sadržajem govora kolege Mršića da i ova najava koja je ovdje izrečena i sve ove projekcije koje je on spominjao zapravo govori da nema iskrene želje za jačanjem lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj. Hvala.
Poštovani zastupnik Valter Poropat. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažena gospodo iz Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Neposredni izbori općinskih načelnika, gradonačelnika i župana je najpravedniji način poštivanja volje birača, njihovog glasa i političkog odabira. A to su preduvjeti povrata povjerenja građana i mogućnost da utječu na politička i gospodarska zbivanja. Jedan od značajnijih i izvjesnijih posljedica neposrednog izbora je i veći odaziv birača, što ćete se složiti sigurno sa mnom da je na prošlim izborima taj odaziv bio katastrofalno loš. Dakle odaziv birača na lokalne izbore, ali i sudjelovanje u javnom životu uopće, a posljedice, a posebice na lokalnoj razini što mi u Istarskom demokratskom saboru zagovaramo od samoga početka. Nacrt Izbornog zakona kojeg je Vlada Republike Hrvatske uputila u saborsku proceduru kao konačni prijedlog stvara samo osnovni zakonski okvir za provođenje neposrednih izbora gradonačelnika. A što je sa predstavničkim tijelom gospodo? Nacrt Izbornog zakona također, moram reći pruža širok opseg prava promatračima, što je vrlo pozitivna značajka. No unatoč tome, novi tekst u konačnom prijedlogu zakona unosi neizvjesnost u pogledu poštivanja volje birača, budući da su odredbe o prestanku mandata gradonačelnika nejasne i neodređene. Kao rezultat toga nije moguće sa sigurnošću reći da je izborni sustav ustanovljen ovim prijedlogom uistinu dobar i da će on poštivati prava i volju birača. I osobno smatram, a posebno je potrebno urediti sljedeća pitanja. Članci koji govore o prestanku mandata i razrješenju gradonačelnika potrebno je urediti da bismo bili sigurni da je uspostavljen uistinu pravi izborni sustav, a ne tek iluzija povećane demokracije. Zakon o lokalnoj i regionalnoj samoupravi potrebno je izmijeniti da bi se omogućila provedba konačnog prijedloga ovoga zakona. Odredbe kojima se uređuju pitanja izbornog procesa potrebno je urediti npr. provjera autentičnosti potpisa podrške za kandidaturu, financiranje izborne kampanje, glasanje i prebrojavanje listića itd., itd. Nadam se kolege zastupnici da će se ove primjedbe u raspravi razmotriti i konačno usvojiti kako bi se otklonile sve dileme oko neposrednog izbora gradonačelnika. Vrlo je važno i kako će građani birati i predstavničko tijelo, dakle gradsko, gradska i općinska vijeća i županijske skupštine. I želim reći i posebno podcrtati da je Izborni zakon sa mješovitim sustavom, za izbore iz '97. godine bio dobar primjer za izbor predstavničkog tijela. Građani su mogli neposredno birati svoje predstavnike u predstavničko tijelo. To je ono o čemu želimo govoriti i o čemu raspravljamo u ovih, već eto drugi dan da se centralizirane stvari spuste na čim niži nivo. Ali u buduće će i važno je da se ne dogode eksperimenti, kako ih je netko nazvao, kao što je na prošlim izborima jedan od eksperimenata bio i Grad Labin. Naime, Gradsko vijeće Grada Labina ima 15 vijećnika. Od toga 7 mandata dobio je Istarski demokratski sabor ili 45% glasova birača. Nešto manje od 19% dobio je SDP, 3 mandata, oko 18% HSU, 3 mandata. Jednog vijećnika LS i jednog vijećnika HDZ. Nakon izbora potpisan je podizborni sporazum između ove šarolike koalicije, SDP, HSU, LS, HDZ da bi se nakon što je bilo vidljivo da neće ljudi iz vrha stranaka SDP-a i HDZ-a dozvoliti jedan takav postizborni sporazum, HDZ je raskinuo sporazum sa ovom šarolikom koalicijom, ali i dalje njihov vijećnik podržava gradonačelnika koji je kako je to slikovito gospodin Jurjević, zastupnik Jurjević rekao da je 82% glasača u gradu Splitu glasalo protiv gradonačelnika. Ja ću biti malo nježniji pa ću reći da je u gradu Labinu, da za gradonačelnika koji je danas gradonačelnik u gradu Labinu, za njega nije glasalo 82% birača. Dakle, HDZ podržava manjinsko poglavarstvo. Vrlo je interesantno da od sedam članova poglavarstva jedan član još dan-danas nije izabran. Dakle što se dešava? Raste neraspoloženje među građanima, ljudi se osjećaju prevarenima, a šarolika koalicija gospodo bavi se uglavnom sama sa sobom. Dakle neposredni izbori općinskih načelnika, gradonačelnika i župana, ali i mješoviti sustav kojeg smo imali 97. godine jedan je od primjera kako se određene stvari mogu riješiti a da ljudi ne postanu i ne osjećaju se prevarenima. Dakle najneposredniji je to način poštivanja volje birača i njihovog glasa i političkog odabira, a to su gospodo preduvjeti povrata povjerenja građana u mogućnost da utječu na politička i podvlačim gospodarska zbivanja. Osobno smatram i priklonit ću se svima onima koji su ovaj prijedlog zakona predložili da ide u treće čitanje kako bi se otklonile sve dileme oko neposrednog izbora gradonačelnika, ali i predstavničkog tijela. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Zvonimir Sabati. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege, gospodine Palariću. Pa evo ja sam u četvrtak i u ime kluba Hrvatske seljačke stranke iznio niz primjedbi na ovaj Konačni prijedlog Zakona o izborima općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba, ali sada dozvolite da iskoristim ovih 10 minuta i da velim nekoliko rečenica i na temelju naravno dosta bogatog iskustva kao župana, isto tako kao i vijećnika u županijskoj skupštini, ali i zastupnika u ovom Visokom domu. Prije svega nije mi baš jasno da budem iskren, zašto se toliko žuri sa ovim konačnim prijedlogom, jer javnost pa i političke stranke, pa i … gradova i općina i možemo reći da manje-više svi zajedno podržavamo ovakav sustav neposrednog izbora lokalnih čelnika i ja mislim da je trebalo pričekati ukupan paket zakona u kojima se i velika većina diskutanata ovdje izjasnila, a s druge strane tri godine su do izbora, imamo sasvim dovoljno vremena da uredimo ukupni taj paket. Zbog toga i mi kao klub HSS-a ćemo dati jedan zaključak na temelju kojeg ćemo tražiti i podršku svih ostalih političkih stranaka da se odgodi glasovanje o ovom konačnom prijedlogu dok ne dobijemo na naše klupe sve ostale zakone koji reguliraju izborno zakonodavstvo za lokalnu i područnu samoupravu i tek tada bismo mogli se izjasniti zašto i na koji način dati podršku ovom zakonu. Sasvim sigurno da je prvo trebalo raspraviti o krovnom zakonu, odnosno Zakonu o lokalnoj i područnoj, ustvari regionalnoj samoupravi i tek tada bismo mogli dobiti cjelovitu sliku. Međutim da budem iskren, zašto nismo imali dovoljno hrabrosti i snage i možda sve to pretočiti u jedan zakon, Zakon o izborima kojim bismo sve ove nedoumice od sada pa na dalje razriješili i razbistrili da ne bi bilo nekakvih pitanja koja se odnose na paket svih tih zakona. No da sada nešto velim o samom tom zakonu. Činjenica je da je suština ovog zakona svedena na 12 točaka, ustvari 11 ako se izuzme ovaj članak 12. zakona koji je i Vlada predložila za brisanje, govori da se doista onda može raspraviti meritorno o samo tih 11 članaka koji utvrđuje način izbora, neposrednog izbora lokalnih čelnika. Ja bih rekao da ima nekoliko članaka koji mi se čine malo sporni pa ću se na njih osvrnuti. Recimo članak 7. gdje se spominje mandat općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba i prestanak njihovog mandata u skladu s odredbama zakona koji uređuje lokalnu i područnu samoupravu. Znači već sada ovdje mi govorimo upravo ono o čemu sam malo prije govorio, da će se to riješiti zakonom, a neznamo na koji način. To nije dobar pristup. Znači s jedne strane mi nije jasno da li će se koristiti postojeće odredbe Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi ili će se to nešto mijenjati a neznamo što i na koji načina. Ono što mi se čini u ovom trenutku jednako značajno je i članak 9. gdje govori o nespojivosti dužnosti ili funkcija i sada ovdje se u 2. stavku odnosi ta nespojivost od predsjednika Republike Hrvatske do evo ravnatelja i djelatnika ustanova koje jedinice lokalne, odnosno područne samouprave osnivač. Ovdje nema dužnosti zastupnika. Ja sam rekao da i mi kao HSS tražimo i dat ćemo amandman u obliku novog stavka, da će gradonačelnik, župan i gradonačelnik Grada Zagreba i njihov zamjenik za vrijeme obnašanja dužnosti ne može biti zastupnik u hrvatskom sada. To će biti, načelniku smo ipak dozvolili mogućnost, s obzirom da je on mali, ali sam rekao i u ime kluba HSS-a ako se većina složi da bude i načelnik, nećemo se protiviti i tome, ali u svakom slučaju manje je načelnika nego gradonačelnika ovdje. Ne bih posebno obrazlagao taj naš stav jer smatramo da su i obveze i dužnosti i odgovornosti gradonačelnika daleko značajnije i veće i mislimo da bi gradonačelnici, da ne velimo župani, jer prema ovom zakonu župan može biti zastupnik, a do sada je zakonom riješeno da župan ne može biti zastupnik. A nećete mi reći da bi župan mogao ovdje sjediti uz ovakve obaveze i poslove koje ima. Bio sam u dva mandata župan i znam vrlo dobro koje su obveze župana. Ne minorne nego enormno velike i ako se to usporedi sa velikim obavezama zastupnika, to je gotovo neodrživo i mi ćemo apsolutno biti protiv ovakve odredbe jer smatramo i da gradonačelnik i Grada Zagreba i gradonačelnik i župan ne može biti istovremeno i zastupnik, ali ćemo u članku 10. predložiti dopunu 1. stavka, da se može naravno kao i prema postojećem Zakonu taj mandat staviti u mirovanje. Dakle, mandat zastupnika. Ja očekujem da će i ostali klubovi o tome razmisliti i dati podršku ovom Prijedlogu. Čuo sam i od nekih drugih kolega zastupnika koji su govorili u ime klubova da će također sa sličnom idejom ići. I apsolutno podržavam takva nastojanja. Ono što mi se čini, nadalje, vrlo interesantnim to je članak 12. koji je Vlada povukla, ali dozvolite ipak da velim 2, 3 rečenice o tome. Jer kad sam pročitao taj Konačni prijedlog Zakona koji je pred nama zastao sam, da budem iskren, i zapitao se da li je to doista moguće. Naime, decentralizacija bi trebala značiti i decentralizaciju političke moći, a takvim Prijedlogom koji je pred nas došao na klupe, dakle prvotnom Prijedlogu se ne radi o decentralizaciji već upravo obrnuto. O centralizaciji u nadzoru. Kad bi ostala ovakva odredba to bi značilo da bi Vlada uzela sebi ovlasti koje nisi sada nema. No što je tu je, Vlada je podnijela svoj amandman. Taj članak 12. se briše, međutim u obrazloženju imamo još originalnije rješenje o kojem sam već i prije govorio, da će se to riješiti Zakonom o lokalnoj i područnoj samoupravi. Da nije žalosno bilo bi smiješno, moram reći ovdje i konstatirati da me to ne zadovoljava. To se mora riješiti ovim Zakonom i pozivam predsjednika Vlade pa na kraju i vas, gospodine Palariću, da do konačnog glasovanja podnesete amandman. Mora to biti riješeno ovim Zakonom, pa nemojmo sve odgađati za Zakon o lokalnoj samoupravi. Tko zna što će biti i kad će se to riješiti na koji način. I na kraju, što sam govorio i u ime Kluba, imamo problem naravno i kod kandidiranja, ali isto tako, prije svega kod izbora jer kod nas je proces kandidiranja riješen, predložen tako da se zajedno biraju i gradonačelnik i zamjenik. Zajedno, istovremeno na listiću i to je u redu ako se za takav sustav odredimo. Međutim, nekako mi se čini neprihvatljivo ovo rješenje u ovom Zakonu jer prvo, mi nemamo riješen na koji način izabrati zamjenika, čelnika lokalne samouprave ako zamjenik podnese, primjerice, ostavku. To nema riješeno ovim Zakonom. To znači da će župan ili gradonačelnik ili načelnik obavljati poslove i svog zamjenika? Razmišljao sam kako to uopće riješiti? Ne možemo dva sustava sad miješati. Ne možemo miješati da bi zamjenika možda biralo vijeće ili skupština. To nije dobro rješenje. Znači, jednostavno ovakav sustav rješavanja kod opoziva ili ne znam na koji način prestanka mandata zamjeniku čelnika lokalne samouprave jednostavno doći ćemo u pat poziciju. Još ima vremena prije glasovanja, pozivam Vladu da riješi i taj problem. I naravno, na kraju, sve ove primjedbe koje sam rekao stoje i mi ćemo uz naše amandmane, i zaključak o kojem sam rekao, doista apelirati na sve ostale klubove da odgodimo čak možda i za treće čitanje. I to nije loše rješenje, idemo u treće čitanje ali prije toga dođite sa ostalim zakonima i onda u paketu raspravljajmo. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Pa evo tijekom dana se nekoliko puta provlači ta dilema tko će biti za, a tko protiv toga da li gradonačelnici mogu biti jedno i drugo. Prvo, ja bih okrenuo tezu. Ajmo razgovarati o tome što saborski zastupnici mogu biti. Ajmo mi pustiti lokalnu samoupravu pa neka građani odluče što će njihovi gradonačelnici raditi i biti. Ako je već to tako pa ajmo onda reći da saborski zastupnik može biti samo saborski zastupnik i baš ništa drugo. Jer ja ne vidim razloga zašto recimo gradonačelnik ne bi mogao biti, odnosno saborski zastupnik i gradonačelnik jednog malog gradića, a istovremeno saborski zastupnik može biti predsjednik županijske skupštine najveće županije u ovoj državi. Pa oprostit ćete, valjda je županijska skupština puno snažnija i predsjednik te županijske skupštine od gradonačelnika fikusa jednog malog grada u 2009. godini, znate? A mi razgovaramo o tome sada tu prijepodne tko će biti za to, a tko protiv, što će gradonačelnici 2009. godine u lipnju moći biti, a što neće biti. Umjesto da raspravljamo o tome što će oni raditi, ljudi moji. Ne 2009., sutra. Sutra. Jer sutra treba riješiti probleme ovoga, a gradonačelnici jesu danas u Saboru. Znate zašto? Zato jer 93% poreznih prihoda ide doktoru Sanaderu u njegov kabinet. I da bi dobili mrvicu za svoj grad morate … [[Govornik se ne razumije.]] pragove ministara, a posebno ako ste iz oporbe. Pa zbog toga je to, pa neće pasti gradonačelniku na pamet kada bude imao 30% poreznih prihoda u Republici Hrvatskoj da sjedi ovdje u Saboru nego će tada ministar i obijati pragove gradonačelnika. E pa tako okrenimo sustav i onda će biti sve puno jasnije. Ali ja bi volio, ajmo okrenuti priču i reći da saborski zastupnici ne mogu biti ali baš ništa osim saborskih zastupnika.
Dobro je, bolje obijati pragove nego kase. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Zvonimir Sabati.
Hvala gospodine predsjedniče. Ma kolega Mršić i ja se vrlo dobro razumijemo. I on kao gradonačelnik u drugom mandatu, vrlo dobro zna koje su njegove obveze, vrlo odgovorne i vrlo velike kao gradonačelnika Grada Koprivnice. Ja znam, rekao sam već, kao župan i slažem se, idemo otvoriti raspravu. Ali ne možemo na prečac govoriti tko je tko nije. Mi smo u Klubu HSS-a raspravili o ovoj mogućnosti i ja, naravno, kao zastupnik Hrvatske seljačke stranke u ovom trenutku sam iznio stav Kluba HSS-a. Ali ako ćemo i druge zakone donijeti prije 3. čitanja, onda možemo o tome raspraviti i onda sam spreman podržati neke od vaših ideja.
Poštovani zastupnik Davorko Vidović. Replika.
… [[Zbog najave govornik se ne razumije.]] na istu tezu ili zahtjev kolege Sabatija u obligatornom ne spajanju funkcije zastupnika sa funkcijom gradonačelnika, načelnika dozvoljeno. Zašto? Pa ne potpuno iz ovih razloga o kojima je govorio kolega Mršić. Naprotiv, meni se čini da bi to moglo biti čak i argument kontra toga jer bi gradonačelnik obijajući pragove, ako je u Saboru, mogao se naći u situaciji koja bi ga recimo stavljala u drugačiji položaj nego nekog od gradonačelnika koji u Saboru nije. Dakle, ja to ne bih koristio kao argument, ali što mi moramo ovdje, moramo riješiti? Mi moramo riješiti zapravo u čemu se ta nespojivost sastoji. Ovdje se pojavljuju pragmatični razlozi, pa se kaže zato što ovaj ne može iz većine skupiti kvorum u Saboru pa mu zato treba gradonačelnik ovdje 24 sata. To ne može biti argument. Da li težina i ozbiljnost i odgovornost posla? Pa mi imamo, možemo ovi nordijski parlamenti su puni, svi su ministri članovi parlamenta. Nisu to argumenti ili ovaj zašto ne bi predsjednik skupštine Zagreba mogao biti recimo gradonačelnik, ne bi mogao. Ni to nije argument. Sukob interesa nije argument. Zagovaram dakle da ovakav stav kakav sad imamo u prijedlogu, dakle da se ništa ne propisuje u tom smislu da ostane dokle ne riješimo, imamo još 3 godine priču o cijelom paketu onda će to imati, onda će se moći decidiranije u tom smislu odlučivati. Ne bih sada bio nikako za ovakav oblik … [[Govornik se ne razumije.]] nespojivost funkcije zastupnika i gradonačelnika.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Zvonimir Sabati.
Očito je tema interesantna jer se javljaju sadašnji i bivši gradonačelnik i tako. Ja se slažem. Možemo raspraviti o razlozima zašto da ili ne staviti i točno je što ste konstatirali da ne trebaju biti razlozi da li netko je ili nije gradonačelnik i sad je ili nije zastupnik. To je točno. Onaj koji nije te onda ima manje mogućnosti doći do ministra i to sigurno nije dobro rješenje, međutim ja se bojim da ne prevlada nekakva intencija pustimo to političkim strankama. Ja mislim da to nije dobro rješenje općenito i zbog toga je prijedlog moj, a bit će i HSS-a da se to stavi u ovaj Zakon.
Poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa u vremenu učestalih izvanrednih izbora za predstavnička tijela jedinica lokalne i područne samouprave evo raspravljamo o Prijedlog zakona koji bi trebao vratiti povjerenje građana u mogućnost da utječu na politička i gospodarska zbivanja, prije svega na lokalnoj razini. Obveza je države da iznađe i osigura instrumente i mehanizme kojima će se osigurati provedba volje građana izražena na izborima. U lokalnim izborima u svibnju 2005. godine u tome se nije uspjelo, a previše indicija koje ukazuju da je i sama Vlada poticala formiranje izvršne vlasti kakvu građani nisu željeli. Svojim mišljenjima i tumačenjima najznačajniju ulogu u nepoštivanju volje građana odigrao je Središnji ured, Državni ured za državnu upravu. Dakle, obrnuto od one svoje primarne zadaće. Ono što karakterizira zadnje lokalne izbore jest učestalo mijenjanje političkih dresova izabranih vijećnika. Kao razlog te učestale kolebljivosti navode se ucjene, prijetnje, primamljive ponude od rješavanja radnog mjesta pa do nuđenja novca. U ovom Saboru već sam govorila o slučaju Općine Podgorač gdje jedna vijećnica mijenja svoj politički dres za mjesto predsjednice vijeća kojoj se dodjeljuje mjesečna naknada od 2 i pol tisuće kuna. Prije njenog kameleonskog prevrata predsjednik vijeća imao je naknadu od 800 kuna mjesečno. Dakle, njena izdaja kroz 4 godine bit će plaćena sredstvima građana Općine Podgorač, a ona će kroz 4 godine u svoj džep staviti 81 tisuću 600 kuna više od svoga prethodnika. Drugi vijećnik gubitničku opciju pretvara u pobjedničku tek onda kada krak kanalizacije mijenja smjer i umjesto u industrijsku zonu ide u ulicu u kojoj je kuća toga vijećnika. Ovo nije osamljeni primjer. Sjetimo se Slavonskog Broda, sjetimo se Karlovca, a u njihovoj sjeni događali su se Gornji Bogićevci, … [[Govornik se ne razumije.]] i bezbroj, bezbroj drugih općina. U tim slučajevima uz izdaje birača formirana je vlast po volji državnoj vlasti, a Središnji ured za državnu upravu kaže sve je legalno i sve je sukladno zakonu i točno je. Sukladno je zakonu, ali nije sukladno volji građana. Vijećnici su izabrani na stranačkim listama. U izbornoj promidžbi građanima su predstavili političke opcije koje će zastupati ako budu izabrani. Glasačima su dali obećanje, svojim glasovima građani su podržali kandidata, ali i političku opciju koju je predstavio. Nakon izbora kandidat, sada izabrani vijećnik krši obećanje, napušta proklamirane političke stavove i u vijeću umjesto predstavnika građana postaje sam svoj predstavnik, ali osigurava vlast političkoj opciji kojoj su građani na izborima jasno rekli ne. Sasvim je sigurno da će na narednim izborima građani sankcionirati izdaju, ali sankcionirat će i stranku na čijoj je listi izdajnik bio. Međutim, ono što nas treba zabrinjavati jest gubljenje povjerenja građana u mogućnost da utječu na politička i gospodarska zbivanja. Kroz dosadašnje rasprave o ovoj temi u Saboru stiče se dojam da postoji konsenzus svih političkih parlamentarnih stranaka, da će neposredni izbor načelnika, gradonačelnika i župana jamčiti građanima da će imati nositelja izvršne vlasti upravo onoga koga su htjeli. Čini se nedvojbenim da će se ispoštovati na izborima izražena volja građana. Ovaj Zakon to regulira i to je dobro, međutim zakon nije kompletan. Nije razrađen odnos izvršne vlasti i predstavničkog tijela. Tko će i kako kontrolirati, a po potrebi i sankcionirati nezadovoljavajući rad nositelja izvršne vlasti? Tko će biti njegov korektiv? To ne znamo, a predlagatelj kaže da će to biti regulirano drugim zakonom. Ako je to tako odan nema smisla raspravljati i glasovati o ovom Prijedlogu sve dotle dok nemamo kompletni zakonodavni okvir za novi sustav izbora načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba. Pa kako ćemo glasovati za ovaj Prijedlog, a ne znamo da li njime instaliramo nedodirljive čijoj samovolji i nedodirljivosti bit će izložene jedinice lokalne i područne samouprave? Neprihvatljivo je promišljanje da se Vladi Republike Hrvatske dade ovlast da razrješava izabrane. O tome mogu odlučivati samo građani koji su za njih glasovali i nitko više. Prava je šteta što nije prihvaćen prijedlog o istodobnoj raspravi o kompletnom paketu zakona kako bismo mogli procijeniti i ocijeniti kako će odredbe u praksi funkcionirati. Ovako nemamo potpunu sliku a ovaj zakon sam za sebe bit će neprimjenjiv a samim time nerealno je očekivati od njega osnaženje povjerenja građana koji temeljem ovog zakona ne znaju ovlasti izabranih čelnika, ne znaju odnos između izvršne vlasti i predstavničkog tijela, način donošenja odluka te proceduru opoziva načelnika, gradonačelnika i župana. Nadalje, ovim zakonom trebalo je regulirati detaljnije i detaljno financiranje predizborne promidžbe. Zaista je nejasno zbog čega se to propustilo. Građane itekako zanima a imaju i pravo znati tko je financirao kojega kandidata odnosno tko je i koliko financirao koju političku opciju. Zašto je to toliko važno? Pa jednostavno zbog toga što građanin ima pravo znati koliko je koji kandidat nezavisan, koliko je slobodan od utjecaja najveće sile a to je sila novca. S novcem idu i interesi. Građanin glasuje za nekog od kandidata zbog toga što očekuje da će u obnašanju vlasti ponašati se odgovorno prema svojim glasačima, da će zastupati interese koje građanin prihvaća kao svoje. Međutim, ti interesi mogu biti u sukobu s interesima financijera ne samo predizborne promidžbe kandidata nego i političke stranke kojoj kandidat pripada. Koje će tada interese zastupati izabrani načelnik, gradonačelnik ili župan? Pa naravno interese onoga tko ga je financirao. Zbog toga građanin mora znati financijera kako bi prije glasovanja mogao prosuditi da li će postojati sukob interesa i ponašanje odnosno opredjeljenje izabranog u slučaju takovog sukoba. Smatram da i stranke i kandidati moraju biti slobodni i zbog toga je potrebno zakonom odrediti do kojeg iznosa jedna fizička odnosno pravna osoba može donirati jednu političku stranku odnosno kandidata. Ovako javnost i dalje neće znati tko su donatori pojedinih kandidata kao ni iznose donacija. Bez reguliranja financiranja kampanje izbori će i nadalje biti netransparentni a javnosti i medijima bit će ostavljen prostor za špekulacije, sumnju i nepovjerenje u rad izabranih čelnika. Na takav način neće se vratiti povjerenje građana. Oni će i nadalje špekulirati o tome u čijoj je službi izabrani čelnik. Građanin se osjeća nemoćnim i bespomoćnim a kao rješenje nalazi u … [[Govornik se ne razumije.]] i umjesto odlaska na biračko mjesto radije ostaje kod kuće. Pa ako nam je cilj vratiti povjerenje onda učinimo sve što je potrebno za taj povratak umjesto da ovim zakonom zapravo građanima bacamo samo prašinu u oči. Hvala.
Hvala. Tri replike. Poštovani zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Prvi put kad je kolegica Ljubica ne znam prije par mjeseci spominjala Podgorač nisam imao prilike odgovoriti pa bih sad htio odgovoriti slučaj Podgorač. Slučaja Podgorač ustvari nema. Bio sam prisutan kad se dogovaralo sa gospođom koja je prešla iz jedne opcije u drugu nitko joj nikakav novac nudio nije, niti je bilo u pitanju bilo kakav novac. Bila je nezadovoljna radom bivše vlasti u kojoj je sudjelovala i ona i načinom raspodjele poljoprivrednog zemljišta, namještanjem razno raznih akcija oko tog zemljišta. A što se tiče bilo kakvog novca tamo se pričalo i o pola milijuna kuna, pričalo se o svemu. Jedina stvar je bila bitna, da li će sa ovom garniturom raspolagati sa 4 milijuna proračuna ili sa onom drugom. Ona je izabrala ovu garnituru. Ništa drugo.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Ljubica Lalić.
Kolega, vaše obrazloženje možda bi ovako površno gledajući možda donekle i bilo uvjerljivo, međutim pogledajmo sve to skupa sa aspekta jednog običnog građanina pa makar to i građanina općine Podgorač. Meni je žao što govorimo o našoj općini, o općini iz regije iz koje dolazimo oboje. Međutim, vrlo je indikativno i ono što ostavlja prostora špekuliranju građana i stvara nepovjerenje a to je što je ta vijećnica promjenom političkog dresa imenovana ili izabrana, kako god hoćete, za predsjednicu vijeća. Određuje joj se naknada od 2,5 tisuće kuna a njen prethodnik je imao naknadu od 800 kuna. To je dovoljno prostora da se stvara uvjerenje da se zapravo na takav način kupuju mjesta i osigurava nekome vlast. I to trebamo, takve mogućnosti trebamo otkloniti. I zbog toga sam predlagala kod jednih izmjena i dopuna zakona, ne znam više, mislim o lokalnoj samoupravi da se u takvim slučajevima kad se vlast omogućava prelaskom iz jednog političkog bloka u drugi politički blok da se u tim slučajevima raspišu izbori i da narod vrednuje to da li prihvaća takvo … [[Govornik se ne razumije.]] ili ne prihvaća. Na takav način vratit ćemo povjerenje građana u politiku. Dokle god se to ne raščistimo, dokle god se građanima ostavlja određeni prostor za njihove sumnje i njihove nejasnoće, ljudi nećemo vratiti povjerenje i građani su razočarani.
Druga replika poštovani zastupnik Davorko Vidović.
Pa gledajte, imam osjećaj kolegice Lalić da je falila još pokoja rečenica kad je riječ o navođenju slučajeva nemoralnoga prelaska, evidentno riječ je o kupovinama. Čini mi se da bi u ovakvim slučajevima gdje je jasno da iza promjene političke opcije stoji sasvim konkretan interes ako to već Palarićev ured nije sankcionirao, ako se to kvalificira da je djelo učinjeno po zakonu mora intervenirati policija, mora intervenirati USKOK, mora intervenirati pravosuđe jer je riječ očigledno o krađi kao i svakoj drugoj krađi. U gradu Sisku promjenom dresa dvojica vijećnika su stekli sasvim opipljivu materijalnu korist. Jedan od vijećnika koji je promijenio dres je zahtjeve koje je bio izlistao koji mu se trebaju udovoljiti od dobivanja otpremnine za njega i ženu svakog po 75 tisuća kuna na koju nije imao pravo do otkupa stana po 75 tisuća kuna koji je bio 150 tisuća kuna. … [[Upadica se ne čuje.]] Nije točno kolegice. Do zapošljavanja drugog djeteta u Hrvatskim šumama itd. Nemojte da navodim. Dakle, riječ je o konkretnim materijalnim financijskim interesima. To treba, to treba istraživati policija. O tome se radi. A u slučaju Siska evidentno je da je i Palarićev ured kao što je kasnije nažalost i Upravni sud presudio, potvrđena opcija koja je išla u korist vladajuće stranke. Pogledajte i ovaj gradonačelnik, tzv. gradonačelnik Siska si poveća plaću za 100% pa onda smanji za 20%. Ovako je ispalo kao da je on, a plaća mu je veća nego premijera.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Ljubica Lalić.
Ma da kolega Vidović uistinu da sam nabrajala sve slučajeve koji su se u Hrvatskoj događali to bi bila poduga lista. I malo je čudno da smo mi po istom Zakonu o izborima za predstavnička tijela jedinica lokalne samouprave imali izbore 2001. godine i nije se događala ono što se događalo u izborima ono što nakon izbora 2005. godine. I to … [[Govornica se ne razumije.]] zapravo nalazi se osnova za vašu tvrdnju ovo što ste govorili o središnjem uredu. Ja se apsolutno s vama slažem. Pa mi smo imali prijedlog, prijedlog tog istog Ureda za vjerodostojno tumačenje koje je hvala Bogu odbio ovaj Sabor pa i Odbor za zakonodavstvo i Ustav a to vjerodostojno tumačenje imalo je jedan jedini cilj. Da se smijeni legalno izabrana vlast u Sisačko-Moslavačkoj županiji. I sada ako imamo državno tijelo koje potkrepljuje takove zlouporabe na koji način mi možemo očekivati povjerenje građana? Pa mi to ne možemo očekivati.
Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Ispravak, replika.
Pa upravo je financiranje predizborne kampanje jedno od ključnih pitanja. I mene doista čudi da Vlada ovdje nije kao što inače voli trenirati strogoću ili definirati principe iskoristila priliku da i ovdje donese neke principe koji bi onda vrijedili za neke druge, druge izbore. Evo čudi me primjerice da Vlada nije imala hrabrosti preuzeti ono što je u javnoj raspravi Gong predlagao i upozoravao. Ja sam to uobličio sada u amandmane. Primjerice da se kandidatima zabrani primanje donacije iz anonimnih izvora. Dakle da svaka donacija mora imati ime, prezime i iznos. I to je moguće je li? Ili drugo primjerice da se zabrani da pravne osobe u vlasništvu jedinica lokalne samouprave budu donatori. Nego i one koji imaju poslovne ugovore sa tim jedinicama lokalne samouprave jer onda ne bi imali slučaj Liburnije. Znate Liburnija je investirala u predizbornu kampanju stranaka za koje je željela da dođu na vlast kako bi poslije toga te stranke vratile ne ono što je ta, što je ona dala tim strankama nego oplođeni taj kapital za jedno 40 ili 50 puta. I u konačnosti trebamo doći do toga da predizborne kampanje budu transparentne pa stoga ja predlažem da kandidat koji ne podastre izvješće o tome odakle mu novac za financiranje predizborne kampanje ne može dobiti povrat sredstava iz proračuna jedinice odnosno područne, regionalne samouprave. Dakle da mu to bude naprosto jedna financijska kazna. Ako dostaviš izvješće koje je potpuno i točno onda ćeš ostvariti povrat sredstava a ako ne dostaviš to izvješće onda nećeš ostvariti. Hoće li Vlada prihvatiti i vladajuća većina ove amandmane pokazat će se da li idemo ka transparentnosti javne politike, a ovdje u ovom slučaju lokalne samouprave ili i dalje želimo imati skrivene izvore financiranja kampanje pa i korupciju?
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Ljubica Lalić.
Pa ponovo evo zaista mi je drago što se kolega Mršić i ja slažemo u toj potrebi transparentnosti financiranja predizborne promidžbe, ali ja vjerujem kolega Mršiću i financiranja političkog rada svake pojedine političke stranke. Ali ja nisam optimista kao vi da će Vlada prihvatiti vaše amandmane. Jer o potrebi financiranja predizborne promidžbe i političkog djelovanja mi smo u Hrvatskom saboru već niz puta razgovarali. I Vlada je svjesna toga da bi to trebalo. Da jedino to jamči transparentnost. Birač ima pravo znati da li je njegov kandidat nezavisan? Njegov kandidat je nezavisan ako ne ovisi o ničijem davanju bez obzira da li to bilo u plaćanju računa, anonimnim donacijama. Tu se mora napraviti potpuna jasnoća i potpuna transparentnost. Pa evo kolega Mršiću i moj apel Vladi ako ćete vi te amandmane staviti ja ih neću pisati onda, prihvatite to. Jer sami ste rekli u ovom Prijedlogu zakona cilj je ovog zakona vraćanje povjerenja građana. Dajte ostavimo stranačke boje predlagatelja i učinimo sve ono što je potrebno da bismo vratili povjerenje građana. Građanin ne može glasovati za onoga za kojeg je znao da mu je, ne znam, milijun, dva, pet ili sedamnaest milijuna kuna netko privatno dao za financiranje predizborne promidžbe. On nije slobodan. On štiti nečije tuđe interese, a ne interese građana.
Poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovani iz Vlade, poštovane kolegice i kolege. Evo ovaj Prijedlog zakona je još samo jedan u nizu od parcijalnih rješenja koja nam se nude kako drugih zakonskih prijedloga tako i oko izbornog zakonodavstva. Moram svakako reći da na pritisak građana koji su se opredijelili za direktan izbor načelnika, gradonačelnika i župana čak 85% građana želi direktan izbor. Možemo reći da je ovaj zakon iznuđen od Vlade. Predložena rješenja o direktnom izboru načelnika, gradonačelnika i župana smatram da su ishitrena s obzirom na to da nije usklađen sa odredbama zakona o lokalnoj i regionalnoj samoupravi. Ovim se zakonom utvrđuje model neposrednog izbora načelnika, gradonačelnika i župana, a da pri tome nije utvrđeno koji model neposrednog izbora dužnosnika je naprimjereniji Republici Hrvatskoj i našoj političkoj stvarnosti? I do sada smo imali u nekim sredinama personalizirane kampanje što je isto tako jedan od modela ili možda se nije razmišljalo o tome kao što imaju u Italiji, talijanski model gdje se osvoji 30% mandata da se odmah dobije i 60% mandata i na taj način se izbjegava ova trgovina koja se dešava u Republici Hrvatskoj. U ovom zakonu isto tako rješenja oko kandidiranja znači oko prikupljanja potpisa i kandidiranja od političkih stranaka. Znači nije dovoljno da vas kandidira politička stranka ili birači kao ovlašteni predlagači. Za pravovaljanost kandidature treba vam dodatno prikupljanje potpisa. A isto tako smatram da broj potpisa nije dobro riješen i da bi se trebalo odrediti postotak prema broju stanovnika, odnosno birača da se potvrđuju potpisom kandidature. Dok je za navedenog dužnosnika izabran onaj kandidat koji dobije više od 50% glasova birača od ukupno upisanih u popis birača izborne jedinice to je vrlo logično i korektno. Ali preduvjet za bilo kakvo izborno zakonodavstvo su uređeni birački spiskovi što kod nas nije slučaj, pa već sada možemo sumnjati u dobre namjere ovog zakona. Jer ovako otvorena mogućnost je otvorena mogućnost manipulacije, jer se sustavno ne rješavaju problemi, birački spiskovi su zaista nesređeni, a ništa nije učinjeno da se oni reguliraju bilo kroz zakonsku regulativu ili na neki drugi način. Jer, ako donesemo ovaj zakon umjesto da kuću gradimo od temelja mi je gradimo od krova. Kako u ovom prijedlogu još uvijek ima puno tema koje ili nisu dobro riješene ili ne pripadaju po mom mišljenju u ovaj zakon trebalo bi razmišljati o trećem čitanju. Primjerice što u ovom prijedlogu nije dobro riješeno. Čini mi se da 6 mjeseci boravka, odnosno prebivališta 6 mjeseci na teritoriju je premalo. Trebalo bi odrediti barem godinu dana, a možda čak i cijelo jedno mandatno razdoblje. U članku gdje se govori o nespojivosti dužnosti bilo je prije govora ovdje o tome. Mišljenja sam da saborski zastupnici isto tako ne mogu biti načelnici i gradonačelnici kao što do sada ne mogu biti župani. Možda treba razmišljati o tome da ne mogu biti ni predsjednici gradskih vijeća i županijskih skupština. Po mom mišljenju članak 31. ne pripada u ovaj zakon, a radi se o financiranju kampanja. To bi trebalo regulirati i kroz Zakon o političkim strankama, a isto tako i posebnim zakonom o financiranju kampanja, gdje bi se zaista u detalje moglo razraditi na koji način bi se financirale kampanje. Isto tako, kako bi prijedlog zakona bio provediv nužno je već sada planirati, odnosno utvrditi odgovarajuće izmjene i dopune Zakona o lokalnoj regionalnoj samoupravi u kojima će se u vezi sa naravno neposrednim izborima utvrditi slijedeće. Položaj neposredno izabranog župana, gradonačelnika ili načelnika, te njihove ovlasti. Odnos izvršnog tijela prema predstavničkom tijelu jedinica lokalne samouprave, te podjelu ovlasti ranijih poglavarstava na predstavničko tijelo ili na neposredno izabrane dužnosnike. Postavlja se isto pitanje na koji način spriječiti manipulacije u drugom krugu, jer naravno u drugi krug ulaze dvojica kandidata koji imaju najviše glasova i na koji način spriječiti da onaj koji ima manje glasova dobije podršku svih onih ostalih. Znači, da se opet svi urote protiv jednog kandidata. I na kraju, bilo bi bolje da smo prije ovog izbornog zakonodavstva koji mi se čini na neki način samo zamagljivanje i dodvoravanje našim građanima i odstupanje je od stvarnih problema, a oni su regionalizacija i decentralizacija i ovlasti i novaca. Možda bi bilo bolje da smo raspravljali o uvođenju doma regija, a ne da imamo na djelu ponovnu centralizaciju što vidimo sa prošle sjednice Vlade, gdje si je Vlada uzela za pravo da čak i određuje radno vrijeme ugostiteljskih objekata na područjima jedinica lokalne samouprave jer sigurno gradovi i općine manje znaju od centralne vlasti kako im trebaju raditi ugostiteljski objekti na njihovom području. Mi smo zaista stručnjaci za stvaranje nelogičnosti i parcijalnih rješenja i zato predlažem zaista da se, da ovaj zakon ide u treće čitanje i da se ove mnoge nelogičnosti razriješe. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Gospodine predsjedniče, evo kolegica kaže da je ovaj zakon dodvoravanje građanima što sigurno nije točno i da je to tako onda bi bilo i dodvoravanje svim strankama, parlamentarnim strankama, svim zastupnicima, civilnim udrugama, građanskim udrugama, javnosti. Dakle, onda bi stvarno bilo dodvoravanje ja mislim cjelokupnom stanovništvu ove zemlje. Hvala.
Replika poštovani zastupnik Valter Poropat.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo, kolegica Pešić Bukovac točno je rekla da su sve ankete pokazale da je preko 85% birača, odnosno građana Republike Hrvatske za neposredne izbore. Međutim, onda upravo taj izborni zakon mora biti takav da bi se otklonile sve dileme oko neposrednog izbora, a točno je i to da ovdje u ovom prijedlogu piše da je cilj ovog zakona povratak povjerenja građana, a mi imamo tu mogućnost da kao saborski zastupnici donesemo takav zakon koji će u konačnosti i doprinijeti tome da dođemo do toga i da povjerenje građana u hrvatske institucije, u ovaj Sabor postanu … [[Govornik se ne razumije.]]
Poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Pa čini mi se da je kolegica Bukovac Pešić dobro odčitala zašto je došao prijedlog zakona u Hrvatski sabor o neposrednom izboru načelnika, gradonačelnika i župana. I to je valjan razlog. To je dobar razlog, samo taj razlog neće zadovoljiti ovaj prijedlog zakona. Dakle, ogroman je raskorak, diskrepancija između očekivanja građana, dakle 85% koji žele neposredni izbor izvršne vlasti u lokalnoj samoupravi i rješenja i poruka koje šalje Vlada sa ovakvim prijedlogom zakona. To je diskrepancija u suštini, raskorak u suštini. Najprije treba reći, a i tu se slažu i teoretičari i praktičari demokracije da niti jedan demokratski izborni zakon ne rješava pitanje demokracije sam po sebi. Svi demokratski sustavi su valjani i vrijedni. Pitanje njegove provedbe, primjene je ono što nas muči. Ako, a to ću opet citirati neke teoretičare demokracije, ako pod demokratskim sustavom podrazumijevamo prvenstveno poštivanje skupa proceduralnih pravila i propisa pri donošenju kolektivnih odluka koje omogućuje što šire učešće zainteresiranih građana ovaj zakon to ne omogućuje. Konačni prijedlog zakona ovakav kakav smo ga dobili danas na klupe, dakle u drugom čitanju i koje bi trebalo izglasati, nema ozbiljnu namjeru da bude primijenjen u praksi. Evo razloga zašto. Najprije, sam predlagatelj zakona kaže da će stupiti, biti objavljen i stupiti na pravnu snagu u roku od 8 dana od objave, a primjenjivati će se 2009. godine. I pravni je nonsens da ćemo mi imati u praksi na pravnoj snazi dva zakona koji reguliraju istu materiju, istu materiju. I ako bi to pravnici tumačili, ovaj zadnji zakon, svježiji i mlađi derogira onaj prethodni zakon. Dakle, tu je pravna praksa i pravna teorija jasna. Ali šta ovaj zakon ne rješava da bi bio dobar za demokratsko razlučivanje i odlučivanje u lokalnoj samoupravi? Rješava djelomično samo izbor izvršne vlasti, i to djelomično. A šta ne rješava? Ne rješava pitanje odgovornosti neposredno izabranih predstavnika, odnosno izvršne vlasti, načelnika, gradonačelnika i župana niti prema predstavničkoj vlasti, dakle skupštinama, općina i županija i gradova, a niti građanima, jer ima dvostruku ulogu. To ne rješava ovaj zakon. Kad tome još dodamo da ovaj zakon uopće ne rješava pitanje izbora predstavničkog tijela u lokalnoj samoupravi, niti znamo kako će to izgledati, onda o čemu mi govorimo da je to poboljšanje za demokratske odnose i vjerodostojnost politike u lokalnoj samoupravi. Na temelju čega to možemo mi zaključivati kad čak nismo ni regulirali kako će građani izabrati predstavničku vlast u lokalnoj samoupravi? Ne znamo mi to. Možemo govoriti da vjerujemo Vladi, ali po jutru se dan poznaje, po jutru se dan poznaje. Ovakvo rješenje ne zaslužuje da bude izglasano u Hrvatskom saboru. Temeljni demokratski institut, kontrola izvršne vlasti i smjenjivost izvršne vlasti u toku mandata, to je temeljno načelo demokracije, ovaj zakon nije ni pokušao riješiti. Odnosno pokušao je pa je Vlada shvatila da se je zaletila, pa je odredbe članka 12. svojim amandmanom eliminirala. I to ostavila kao prazno. Dakle, temeljni princip demokratski ustrojene vlasti, demokratske kontrole izvršne vlasti Vlada kaže mi ćemo to kasnije rješavati. Je li možemo dati bjanko prolaz Vladi? Ne možemo, ne možemo. Naime, odgovornost Sabora jeste u tome da precizno regulira odnose i precizno utvrdi odgovornost, međusobnu odgovornost predstavničkog tijela i izvršne vlasti. Jer je zadaća predstavničkog tijela, pa se to ne može eliminirati da kontrolira i nadzire rad izvršne vlasti. Od Vlade do lokalne samouprave. Oko stupanja na snagu to sam već nešto rekao, ali ovdje je rasprava često spominjala nespojivost pojedinih dužnosti, izvršne vlasti sa predstavničkom vlasti. U Hrvatskoj je to načelno nespojiva dužnost, samo je pitanje na kojoj razini. Naime, nitko od nas ne predlaže da ministar u Hrvatskoj bude član Parlamenta. Jer su odvojene vlasti. I argumentacija koje se je ovdje povlačila, da u pojedinim državama Europske unije i europskih demokratskih zemalja postoje različita rješenja. Ali naravno postoje različita rješenja ne samo ovog instituta spojivosti funkcija nego u cjelini su sustavi različiti. Ja moram reći da je argumentacija da gradonačelnik, župan ili općinski načelnik koji bi bio istodobno i zastupnik može svoju zastupničku dužnost koristiti kako bi priskrbio svojoj izvršnoj funkciji u općini i gradu bolju poziciju, automatski je zloupotreba zastupničke dužnosti. Jer je zastupnička dužnost predviđena kao čuvanje općeg i zajedničkog interesa građana Republike Hrvatske. To jeste sukob interesa ako se tako tumači. No, ja ne mogu ponuditi rješenje, jer je zaista praksa različita. Ali ta argumentacija ne stoji, samo to želim reći. Za ovaj zakon moram reći, to sam jedanput predsjedniku Hrvatskog sabora šapnuo na uho kad je tumačio Poslovnik, pa sada moram tu rečenicu reći za prijedlog ovog zakona koju je Pascal rekao. Dakle, demokracija bez moći je nemoćna, ali moć bez demokracije je tiranija. I svi oni koji se zalažu dajte nam moć, dajte nam prava, dajte nam prava pa ćemo mi odgovarati građanima, pa ćemo mi odgovarati građanima nije dobra legitimacija, demokratska legitimacija. Dajte mi i prava i odgovornost da znam kome ću ja odgovarati. Ovaj zakon zaista ne rješava to ni u načelu, ni u načelu. Takav zakon zaista ne može zaslužiti da prođe u Hrvatskom saboru. I jednu ili dvije rečenice oko financiranja i decentralizacije. Naravno da decentralizacija u Republici Hrvatskoj ne podrazumijeva način izbora vlasti u lokalnoj samoupravi. To nije odlučivanje o interesima. To je već utvrđene interesne ili prava lokalne samouprave kako će tko izvršavati. A decentralizacija podrazumijeva proširenje ovlasti lokalne samouprave na teret odlučivanja u centralnoj državnoj vlasti. Ovdje zaista u ovom zakonu nema niti govora o decentralizaciji. A to je ja mislim zaista važna tema, ali i bio bi veliki iskorak ako se decentralizacija počne osmišljavati prije nego što dođemo u Europsku uniju, čak i ako se utvrde sva pravila vezana za lokalnu samoupravu. I na kraju, pitanje financiranja ovako predloženih izbora u jedinicama lokalne samouprave. Pa ja mislim da i korupcija i sukob interesa počinje već od nerealnih davanja obećanja građanima. A koji bi bio razlog da ovako predloženi izborni proces ne bi bilo nerealnih obećanja. Nema nikakvog razloga jer nije ni predviđena kontrola. Nije predviđena kontrola. Što se tiče donacija, ja se zalažem da budu uvijek javne, a drugim riječima svi prihodi političkih stranaka moraju biti evidentirani na javnom računu pa da ih može kontrolirat se bilo Sabor, bilo Državna revizija. I još nešto, čini mi se da su trendovi demokracije da se politika financira javnim novcem, pa to moramo uzeti u obzir kada je riječ i o lokalnoj samoupravi. Hvala lijepo.
Hvala. Pet replika. Poštovana zastupnica prva, Pešić Dorotea Bukovac.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Evo zašto je bilo po mom mišljenju da je ovaj zakon iznuđen. Zato što je Vlada Republike Hrvatske svjesna toga da 85% građana želi direktan izbor, a da su sljedeće godine parlamentarni izbori pa evo dat ćemo građanima ono što traže, a nemojmo zaboraviti da su lokalni izbori tek 2009. godine, odnosno za tri godine. I to je ona poanta zašto se ovaj zakon nalazi sada na dnevnom redu. Jer ova Vlada pod navodnicima, izvršava sva obećanja i moći će se hvaliti evo građani htjeli ste pa ste dobili direktan izbor načelnika i gradonačelnika.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepa. Naravno slažem se da je zakon politička nužda za Vladu, jer je 85% građana Republike Hrvatske se izjasnilo za to. Ali ja smatram da ispunjenje želja građana nije u izradi zakona koji neće ispuniti njihova očekivanja. Ja smatram da je to prevara, a ne ispunjavanje obećanja.
Druga replika, poštovani zastupnik Valter Poropat.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo uvaženi zastupnik Leko rekao je da izbor predstavničkog tijela u ovom prijedlog unije precizno definiran. Uvaženi gospodine Leko ja vas molim, što mislite da li bi mješoviti sustav za izbor predstavničkog tijela, odnosno Vijeća doprinio povratku povjerenja građana i veći odaziv birača na izbore s obzirom na ovaj prijedlog koji je dat danas?
Traženje mišljenja u replici. Poštovani zastupnik Josip Leko.
Poštovani kolega, moje stajalište je tu bilo u uvodu precizno. Ni jedan demokratski sustav sam po sebi ne rješava pitanje demokracije. Prema tome i ovaj i drugi demokratski sustav je dobar ako ga se poštuje u praksi. Kod nas je problem što ni važeći ne provodimo u praksi pa dolazi do kupovine mandata, do ucjena, do korupcije, do promjene političke volje građana, a to zakon nije predvidio. Prema tome dajmo se uozbiljimo, nemojmo problem rješavati normativnim optimizmom, nuđenjem novih zakona nego provedbom važećih zakona, to je smisao bio moje rasprave. Hvala.
Poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Kolega Leko se u svojoj raspravi zapitao ili zabrinuo o načinu izbora predstavničkog tijela na redovnim lokalnim izborima. Opravdana zabrinutost i ja to dijelim, ali sam sad, nisam do kraja siguran da li će predsjedničkog tijela uopće i biti nakon ovakvog uvođenja modela izbora. Možda će Vlada predložiti da se predstavnička tijela ukinu jer će sva ovlast biti u izvršnoj vlasti, a možda nikakva ovlast neće biti u predstavničkom tijelu i sve će imati čelnici, jer mi to neznamo, jer Vlada nije dala paket zakona a i rekli ste da je dobro da je Vlada odustala od namjere da ona smjenjuje neposredno izabrane čelnike. Ja nisam siguran da su odustali od toga, samo su odustali da to piše u ovom zakonu, a možda će pisati u onom zakonu o izmjenama zakona o lokalnoj samoupravi. Dakle još uvijek nije se otklonio taj strah koji postoji, jer tako dugo dok ne dobijemo i taj drugi zakon, vrijednosne sudove o ovom zakonu je teško davati. Zašto sada se forsira ovaj zakon? Pa čuli ste kolege iz kluba HDZ-a koji su rekli da je to njihovo predizborno obećanje i oni ga eto izvršavaju. To što su u međuvremenu četiri puta odbili glasanjem model neposrednih izbora koji je bio u paketu nuđen, sada više nije bitno. I na kraju ste upozorili na dvojni sustav regulative o izborima, a zamislite tek kada dođu sa zakonom o dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi gdje imamo dvojni sustav predstavničkog tijela, dvojni sustav razrješenja, dvojni sustav ovlasti i nadležnosti. Mislim da ćemo biti jedina europska država koja će u istom trenutku na snazi imati četiri modela upravljanja lokalnom samoupravom zbog nesposobnosti predlagatelja da u prijelaznim i završnim odredbama riješi kada zakon stupa na snagu a kada se primjenjuje. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Josip Leko.
Poštovani kolega Lesar, naravno da je zgodno figurom dovesti stvar do apsurda, to je prihvatljivo za građane i to oni najbolje razumiju, a i vi i ja znamo da nije moguće predstavničku vlasat eliminirati jer je Ustavom predviđena. Predviđeno je da predstavnička vlast kontrolira i nadzire rad izvršne vlasti. Prema tome nije moguće kršenje Ustava, vjerujemo sami sebi, pa i građani bi to vrlo oštro kaznili. Da li vjerujem Vladi da će odustati od onog što je amandmanom? Pa ja vjerujem u dobre namjere Vlade još uvijek. Dobro neki mi kažu da nije baš tako, ali ja i dalje vjerujem u dobre namjere Vlade jer je to interes koji je ona deklarirala. I na kraju mislim da ovaj zakon zaista ne treba ni braniti ni napadati nego realno procijeniti njegove domete, a njegovi dometi su nazad, a ne naprijed. Hvala.
Replika, poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Poštovani kolega Leko, dakle ja ne vidim ništa sporno ako neki gradonačelnik koristi različite puteve i kanale i kako bi ostvario ono pravo koje po Ustavu imaju građani, a to je pravo na ostvarivanje lokalne samouprave i rješavanje problema, pa uključujući moguće i ponekad kanal saborskog zastupnika. Dakle ja ne vidim da je to problem u sukobu interesa zato što on ne priskrbljuje niti sebi političku moć, niti sebi imovinsku korist nego rješava probleme građana. Ja s druge strane vidim veliki problem u zloupotrebi ministara i Vlade u tome da priskrbe nekome neku moć ili neku korist. Jer mi smo imali primjerice situaciju sada u predizbornoj kampanji u Gorici, da je cijela Vlada došla na otvaranje autoceste Zagreb-Sisak a da pritom nema niti građevinske dozvole, niti ima nekih drugih stvari, a na tom državnom otvaranju autoceste mahalo se stranačkim zastavicama. Drugo, vidim problem u Požeškoj županiji gdje je pred izbore u Gradu Požegi zasjedala Vlada, dala sigurna obećanja. Kada su građani izabrali drugu vlast ništa od tih obećanja. U Požeškoj županiji je Vlada obećala pred ove izvanredne izbore projekt u vrijednosti 250 milijuna kuna, danas od toga ništa. To se otprilike poklapa sa onim dugom koji je stvoren u toj Požeškoj županiji. Vidim problem u sjednicama Vlade koji kao ringišpil i idu po Republici Hrvatskoj gdje se zemljište u državnom vlasništvu, gdje imamo plan raspolaganja zemljištem kao isključivo poljoprivredne namjene, Vlada svojim načelnim odlukama prepušta jedinicama lokalne samouprave i time krši zakon, u svrhu poduzetničkih zona. Dakle, Vlada ne mora poštivati Zakon o poljoprivrednom zemljištu, Zakon o prostornom planiranju, a jedinice lokalne samouprave to trebaju. Tu vidim ja sukob interesa u onome što se danas zbiva u Republici Hrvatskoj.
Replika. Poštovani zastupnik Josip Leko.
Kolega Mršiću, hrvatska iskustva za 15 godina su vrlo bogata kad je u pitanju kršenje radnih zakona i principa i smisla zakona. Dakle, vi ste rekli da je dozvoljeno koristiti razne kanale kako biste vi ostvarili gradonačelnički interes u Hrvatskom saboru. A Ustav kaže da je zastupnik, to ste vi rekli, pročitajte se, koristite razne kanale kako biste ostvarili interese funkcije gradonačelnika. Dakle, interese užeg dijela građana Republike Hrvatske, a Ustav kaže da zastupnik nema obvezujući mandat pa makar to bio mandat gradonačelnika kad je riječ o zastupniku. Riječ je o zastupniku, a ne o gradonačelniku.
I poštovani zastupnik Davorko Vidović, replika.
Ja bih, iako je kolega Leko u odgovoru na jednu od replika rekao da ne dvoji ili da ne sumnja u dobre namjere Vlade, doista htio, doista sam htio na to upozoriti. Da naprosto, a mi zapravo ne bismo sa nekakvog stanovišta formalnog ni smjeli razgovarati o motivima određenoga zakona i projekta. To ne spada u područje korektnog političkoga i moralnog političkog posla. Dakle, ja iskreno vjerujem da Vlada ima dobru namjeru, intencije su dobre. Ali je nesporno ono što je više puta i u raspravi i do sada već istaknuto da je ovo sasvim nedovoljno pa samim tim i neadekvatno ako nije praćeno promjenom u čitavom nizu drugih propisa, zakona i rješenja. Ako mi ne znamo što će se događati sa Zakonom o lokalnoj upravi i samoupravi, ako mi ne znamo šta je sa decentralizacijom, posebno fiskalnom decentralizacijom, ako mi ne znamo šta je sa izborom predstavničkih tijela ako to nije riješeno, ako mi ne znamo kakva je relacija predstavnička tijela-izvršna vlast, onda je ovo pitanje zapravo posrednog ili neposrednog izbora gradonačelnika i načelnika i njihovih ovlasti zapravo krajnje konfuzno i krajnje zamagljeno. Priklanjam se stoga, ako sam dobro shvatio, kolega Leko vi ni ne dovodite u pitanje, odnosno ne osporavate ovaj Zakon, ali predlažete njegovu odgodu, usvajanje ovoga Zakona, odnosno treće čitanje i ja se priklanjam tom rješenju. Imamo vremena, treba složiti cijeli paket i onda će priča imati jedan sasvim drugačiji smisao jer će se kontekstualno moći onda promatrati i rješenja koja su dana u Prijedlogu ovog Zakona.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Josip Leko.
Poštovani kolega Vidoviću, naravno da se zalažem za povećanu i asimetričnu odgovornost dužnosnika u izvršavanju vlasti. A to znači da se zaista zalažem da se zna tko je odgovoran za što, a to znači da bi odgovornost kad je riječ o pojedinačnom, neposrednom izboru bila precizno utvrđena i da građani znaju tko je zaslužan i tko je kriv. Ali ako to nije regulirano dobro, onda ćemo zaista dobiti nešto što neće omogućiti građanima da znaju tko je odgovoran ni tko je zaslužan. Ali najgore, nećemo znati tko kontrolira izvršnu vlast. To je bio smisao moje rasprave.
Poštovani zastupnik Anton Peruško. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodo iz Državnog ureda. Evo danas već drugi dan raspravljamo u drugom čitanju o Prijedlogu zakona o neposrednom izboru čelnika izvršne vlasti jedinica lokalne i regionalne samouprave, dakle o neposrednom izboru općinskih načelnika, gradonačelnika i župana. Kažem, raspravljamo danas u drugom čitanju, vjerojatno voljom većine će Zakon biti i donesen, a nismo riješili bitne nedostatke, nepoznanice i nebuloze koje su istaknute i u raspravi kod prvog čitanja o ovom Prijedlogu zakona. Meni je jasno da danas ako hoćete u Europi opći je, ja bih rekao, trend prelaska na neposredni izbor čelnika izvršne vlasti, ali kod tih i takovih izbornih sustava o neposrednom izboru sve nedoumice moraju biti razriješene prije samih izbora. Mora biti jasno definiran odnos između predstavničke i izvršne vlasti, a da li je to slučaj sa ovim Zakonom? Očito nije. U njemu u najmanju ruku trebalo je paralelno sa ovim Zakonom uputiti u proceduru i izmjene Zakona o područnoj i regionalnoj samoupravi, da posebno ne govorim i o preko 30-ak zakona čija je nužna promjena, a koji reguliraju lokalnu i regionalnu samoupravu. A da li je to učinjeno? Nije. Jesmo li sigurni da izabrani gradonačelnik koji će biti izabran po ovom Zakonu neće biti samo fikus kojeg će Vlada moći smijeniti? Po meni nismo. Vlada kaže, vjerujte nam, mi ćemo u proceduru uputiti jednog dana samo se ne zna kada, Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o lokalnoj samoupravi kojim će biti definirano da Vlada zapravo ne može smijeniti neposredno izabranog čelnika. Ali kako vjerovati? Moglo se, dakle, paralelno u proceduru uputiti najmanje taj Zakon, da ne govorim o onih 30-ak koje sam posebno spomenuo, ali to Vlada nije učinila. Vlada sada neće učiniti, će to jednog lijepog dana, vidjet ćemo kad će to biti. Meni je jasno da je u hrvatskoj političkoj javnosti da je kod građana stvoreno jedno, ja bih rekao, ozračje o nužnosti prelaska na neposredni izbor čelnika lokalne i regionalne izvršne vlasti. Obećala je to većina političkih stranaka, među njima i SDP, i povratka jasno je nema. Što ja o tome mislim manje je u ovom trenutku važno. Ja bih kod jednog cjelovitog Zakona o neposrednom izboru glasao za taj Zakon, ali za ovakav Zakon ne mogu glasati. Obzirom da ovaj Zakon nije cjelovit meni se čini da se popravkom sadašnjeg Zakona u kojem se govori da je nositelji liste u pravilu kandidat za čelnika izvršne vlasti trebalo definirati da je nositelji liste ne u pravilu već obvezno kandidat za gradonačelnika i da bi i taj Zakon bio dobar kad već ovaj nije cjelovit i zato smatram ovu promjenu potpuno nepotrebnom. Valjalo je svakako izbjeći mogućnost da na listi nositelj liste može biti osoba koja sigurno u slučaju pobjede njegove liste neće biti primjernice načelnik, gradonačelnik ili župan. Valjalo je izbjeći npr. da u Općini … [[Govornik se ne razumije.]] u kojoj ja živim budem ja nositelj liste SDP-a, što je u redu, ali da isto tako nositelj liste HDZ-a bude dr. Tuđman, da ja pobijedim dr. Tuđmana, ali istina obojicu nas je pobijedio jedan treći kandidat, ali da sam ja pobijedio ja bih bio načelnik općine, a sigurno da dr. Tuđman ne bi bio i radi toga je trebalo napraviti izmjene u zakonu da ionako personalizirana kampanja bude samo potvrđena na način da nositelj liste je obavezno kandidat za načelnika, gradonačelnika i župana i onda bi i taj zakon bio dobar ili pak ovaj Zakon, ali cjelovit a ne ovakav kakav je došao u proceduru. Ili uzmimo primjer izbora za gradsko vijeće Nove Gorice. Nositelj liste HDZ-a bio je ministar Šuker, a unaprijed se znalo što je javno i rekao da i u slučaju pobjede, srećom do te pobjede za HDZ nije bilo, ministar Šuker neće biti gradonačelnik. Te situacije valja izbjeći i onda bi i postojeći Zakon po meni bio dobar. No konkretno o ovom Prijedlogu zakona. Moram reći da je u ovom Zakonu zapravo najbitnije ono čega zapravo u Zakonu nema, a nema na što smo upozoravali već kod prvog čitanja i jasno formuliranih zakonskih odredbi kojim se uređuju odnos između izvršne i predstavničke vlasti. Ključno je pitanje uspostava uravnoteženog odnosa između neposredno izabranog gradonačelnika i predstavničko tijela da bi se uspostavila međusobna kontrola i da bi se znala prava i obaveze, a to nažalost u ovom Zakonu nema i po meni je besmisleno ga donositi. Osim toga ovaj Prijedlog zakona bez Zakona o regionalnoj i lokalnoj samoupravi ostavlja velike ovlasti Vladi koja u krajnjoj liniji po ovom Zakonu ne mora poštivati izbornu volju. To što je Vlada najavila amandmane kojima će se to razriješiti otom potom trebalo bi ih odmah. Članak 7. zajedno sa člankom 12. su potpuno neprecizni i neprihvatljivi, njih je potrebno izmijeniti odmah sada i ovdje, a ne čekati buduće izmjene zakona. U ovim člancima u ovom Zakonu koji je danas na raspravi valja ugraditi instrumente koji će poštivati volju građana, a ne volju Vlade. Ne može se u članku 12. definirati da će, citiram: "Vlada razriješiti načelnika." itd., da ne čitam cijeli tekst već navesti da su se jednostavno stekli zakonom propisani uvjeti za razrješenje ukoliko je ispunjen jedan od tih propisanih uvjeta. U članku 9. na popis nespojivih dužnosti po meni valja unijeti i saborske zastupnike te čelnike poduzeća u državnom vlasništvu. U članku 16. potrebno je po meni brisati riječ stranački jer nije u redu da političke stranke kao nosioci političkog višestranačkog građanskog društva moraju prikupljati potpise potpore. U članku 17. valja odgovarajuće urediti provjeru autentičnosti potpisa potpore jer u protivnom je ovakva i nepotrebna. U članku 19. treba brisati obvezu ovjere očitovanja stranačkih kandidata kod javnog bilježnika, imaju stranke svoja vodstva, svoje ovlaštene predstavnike i svoj pečat, dajmo malo više povjerenja strankama, izbjegnimo nepotrebno uvjeravanje kod bilježnika osim ako ciljano želimo da troškovi izbora budu što veći, a nečije zarade također veće. Još ima puno nelogičnosti, a najveća je što se paralelno u proceduri ne nalazi i Zakon o lokalnoj samoupravi pa su bojazni tim veće kod velikog dijela zastupnika što proizlazi iz ove rasprave. Zbog toga smatram da je ova rasprava koja je vođena u Saboru dobrodošla predlagaču za popravak Zakona i njegovo upućivanje u treće čitanje uz uvjet da se paralelno sa trećim čitanjem ovog Zakona raspravlja i o Zakonu o lokalnoj i regionalnoj samoupravi ili pak da se odredbe ovog Zakona tako definiraju da ne ostavljaju moguće dvojbe koje su sada prisutne u ovom Prijedlogu Zakona. Radi toga najbolje što možemo učiniti sa ovim Prijedlogom zakona je da ga ne donosimo i zbog razloga koje sam iznio u svojoj raspravi, a i primjedbe brojnih klubova i zastupnika u ovoj sabornici ja za ovaj Prijedlog zakona ne mogu glasati. Hvala.
Hvala. Replika, gospodin Markovinović.
Uvaženi kolega, evo moram reći da iz vaše rasprave i rasprave vaših kolega stranačkih se vidi da ste vi zapravo podržali donošenje, ne donošenje nego načelno donošenje Zakona o neposrednom izboru pod pritiskom očito javnosti, odnosno zato što je u trendu jer sad kad ste shvatili što će se zapravo dogoditi vidim da među vama je gotovo došlo do panike. Naime, poznato je da SDP ide na izbore bar sa četiri, pet stranaka, zajednička lista i slično. Ovdje će vaš kandidat morati ići sam uz četiri konkurenta iz ranijih koalicija. Prema tome, vaše šanse za izbor načelnika, gradonačelnika past će stvarno na minimum i drago mi je da ste tog svjesni što se zapravo vidi iz vaših rasprava. Hvala.
Odgovor, gospodin Peruško. Izvolite.
Hvala lijepa. … [[Zbog najave, govornik se ne razumije.]] jer bi puno toga trebao reći u ovo kratko vrijeme, ali neću. Reći ću samo to da ste potpuno, da niste zaista shvatili srž naših primjedbi. SDP nije protiv neposrednog izbora gradonačelnika, međutim je protiv donošenja jednog ovakvog Zakona koji je ne cjelovit i koji ostavlja brojne dileme i brojne skrivene podvale. Što se tiče naše bojazni da naši kandidati neće proći na neposrednim izborima, ako baš hoćete ja dolazim iz jedne sredine gdje vaši sigurno mogu reći da neće proći, nisu prošli do sad u 15 godina, neće i u idućih 15 godina, ali to je manje važno. Ja sam u dijelu iznosio svoje osobno razmišljanje da se moglo i postojeći zakon ispraviti na način da se kaže decidirano da je nositelj liste budući gradonačelnik, kandidat za gradonačelnika i da bi to bilo kvalitetnije nego ovaj nedorečeni Prijedlog zakona koga smo uputili u proceduru.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Miroslav Korenika. Izvolite!
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege! Pa odmah na tragu ovoga što je gospodin Markovinović prigovorio. SDP je u svom predizbornom programu imao da će se zalagati, da će raditi na donošenju zakona odnosno da će ozakoniti zajedno sa onima s kojima bi eventualno upravljao Hrvatskom neposredan izbor lokalnih dužnosnika. Međutim, ono u čemu jest problem i o čemu mi cijelo i danas i prošli petak nastojimo govoriti, odnosno četvrtak, stoji činjenica da Vlada svjesno ili nesvjesno ne izvršava obećanja koja je preuzela u ovome Saboru, da će doći sa cjelovitim prijedlogom zakona a njih treba biti tridesetak kojima će se izvršiti reforma lokalne samouprave. Ovdje se ne radi samo o jednom zakonu. I hvale je vrijedno ispunjavati predizborna obećanja, međutim ovo je parcijalno rješenje. Ja ponovno pitam. Zašto istovremeno nemamo i Zakona o izboru lokalnih predstavničkih tijela. Tada bismo znali kakav je odnos između nositelja izvršne vlasti i lokalnoga predstavničkoga tijela. Dosta kolega je izrazilo želju da njega na kraju neće niti trebati. Govorimo o jačanju lokalne samouprave. Ma gospodo, jačanja lokalne samouprave neće biti onoga časa kada se ne izvrši financijsko jačanje lokalne i regionalne samouprave. Sve su ovo prazne priče. Kako će naši građani znati što im realno kandidati obećavaju ako ne znamo i ovoga časa s kojim novcima uopće raspolažu, koje su stvarne nadležnosti izvršne vlasti, znači gradonačelnika i njegovoga zamjenika ili župana i njegovoga zamjenika a koje predstavničkoga tijela. Čini mi se da pričamo puno toga, međutim jedan dio kolega je govorio o fikusima. Mi sada možemo pretpostavljati da će Vlada imati ili većina u Hrvatskom saboru dobre namjere ali znate i put u pakao posut je dobrim namjerama. Idemo nekoliko konkretnih primjedaba na prijedlog zakona. U članku 8. govori se da se kada prestaje ili kada može prestati mandat lokalnog dužnosnika načelnika, gradonačelnika ili župana. Ja bih volio čuti od predstavnika Vlade što i što će se definirati u budućnosti jer sve je ovdje što će biti kad će biti, ne znamo ni na koji način će se osim iz priča po medijima na koji način će se razrješavati izabrani gradonačelnik ili župan. Postoji teorijska mogućnost da se eventualno, ja sada to postavljam pitanje, izglasa nepovjerenje zamjeniku. Kakva je procedura nakon toga? Čini mi se da o tome jednostavno ne znamo ništa i upravo zbog toga bi bilo nužno da u jednoj sesiji Sabora, znači nekakvoj tematskoj sjednici Sabora koja bi se bavila samo lokalnom samoupravom čujemo koji je to odnos i kako će se to rješavati. Ovako uistinu možda netko od vas zna skrivene namjere Vlade, ja priznajem da ih ne znam. Članak 4. osobno smatram da je nedovoljno samo šest mjeseci stanovanja ili življenja u jednoj jedinici lokalne samouprave. Osobno smatram da bi to bilo primjerenije godinu dana jer naša je praksa pokazala i dokazala da vrlo lako ljudi sele što je kad bismo imali takvu mobilnost radne snage kao što imamo mobilnost političara pred izbore to bi bilo fenomenalno. Treća stvar je za zastupnike. Smatram da, to je moj osobni stav, da isto tako bi trebalo zabraniti i zastupnicima da budu ali ne samo u izvršnoj vlasti. Hajmo ići sa dekumulacijom dužnosti ali na svim razinama. Prema tome, ne samo da zastupnici ne mogu u tom slučaju biti načelnici, gradonačelnici, župani ili zamjenici nego da ne mogu biti i u nižim predstavničkim tijelima. To će biti onda cjelovito rješenje, ne da idemo palijativno jednima ćemo zabraniti a drugima ne. To bi bio puni doprinos da se demokracija ipak kapilarno širi po cijeloj državi. Što se tiče, znači još jedan puta naglašavam, pa činjenica je da SDP isto tako nema ništa protiv neposrednog izbora ali je isto tako činjenica kolegice i kolege da bismo ipak trebali dobiti cijeli set zakona jer onda bismo znali cijele odnose. Ovako ih ne znamo i može se dogoditi da pred nakon parlamentarnih izbora dobijemo nekakve druge zakone. Znam da se ponavljam ali to je toliko važno da se treba ponavljati. Konsenzus političkih stranaka u Hrvatskom saboru u neposrednom izboru mislim da nije upitan. Tko god drži do sebe zna da narod to želi. Međutim, i onim kolegama koji misle da nakon prvog izbornog kruga a opet će se slagati nekakve koalicije. Tko ispadne ili tko propadne u borbi za izbore za načelnika, gradonačelnika ili župana on će uvijek naći načina bez obzira što nije u koaliciji da javnosti obznani kojeg kandidata podržava. Prema tome, zakon da, imamo dovoljno vremena i moj prijedlog je i sugestija zajedno sa onima koji su o tome već govorili treće čitanje i da do trećeg čitanja ne dođe prije nego što dobijemo kompletan set zakona uz jačanje lokalne samouprave prije svega decentralizacijom, jačanjem ovlasti i većim financijskim sredstvima jer na taj način će samouprava zaživjeti u pravom smislu te riječi. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Korenika je rekao da Vlada ne ispunjava svoja predizborna obećanja po ovom pitanju. To naprosto nije točno. Sama činjenica da je ovaj zakon pred nama jasno kazuje da Vlada itekako ispunjava svoja predizborna obećanja. Druga je stvar što vi niste to uspjeli u vašem mandate premda ste i pred 2000. također obećavali da ćete promijeniti zakon, da će se ići na neposredni izbor ali niste htjeli, niste imali političke volje niti suglasnosti između samih sebe.
Replika gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite!
Pa potpuno je netočno da HDZ ispunjava svoje predizborno obećanje zato jer da je ispunio svoje predizborno obećanje onda bi izbori bili 2001. … [[Govornik je isključen, ne čuje se.]] Nemojte se kolega igrati sa mikrofonom, to nije zastupnička dužnost. To je dužnost predsjedatelja da se igra s mikrofonima. Prema tome, pustite. Ja repliciram kolegi … [[Govornik je isključen, ne čuje se.]]
Molim vas, izvolite. Nemojte prekidati. Tko isključuje mikrofon?
Nemojte se igrati kolege. Neozbiljno će to, građani će to osuditi da se zastupnici vladajuće koalicije igraju mikrofonima dok postoje ovako važni problemi u društvu. Dakle, potpuno je točno da HDZ nije ispunio svoje predizborno obećanje. Jer da jeste onda bi 2001. građani birali neposredno. Ovaj zakon je prašina u oči građanima zato jer HDZ ispunjava obećanje nekog budućeg Sabora jer ovaj zakon se odnosi na 2009. godinu gospodo, ne na 2001. osim ako HDZ ne misli raspisati izbore još za vrijeme svog mandata. Ne lokalne, ne parlamentarne nego lokalne izbore. A ako je to namjera onda OK. Onda OK. Onda ćete ispuniti svoje obećanje. Međutim prije sljedećih parlamentarnih izbora o ovom zakonu, po ovom zakonu se ništa neće moći provesti. Čak štoviše po ovom zakonu se ni 2009. ništa neće moći provesti zato jer treba izmijeniti hrpu drugih zakona da oni budu provedivi. Prema tome nemojte kolega pričate ovdje u dvorani da nešto jeste što doista nije. Nije se to htjelo. Nije se to učinilo. Sada se malo prašine u oči baca građanima i kaže: «E to ćete možda 2009. moći napraviti ako još promijenimo 35 zakona».
Ako zastupnik zatraži riječ da bi odgovorio na navod, repliku, replika, predlaže … [[Govornik se ne razumije.]] se dati riječ čim završi govor onom koji je navod iznio. Replike bi trebale se odnositi na osnovno izlaganje a ne na ispravke netočnog navoda [[Upadice se ne razumiju.]] Pa mislim to je, nemojmo se mislim, pa čuli smo sve. Je li tako? [[Upadice se ne razumiju.]] Odgovor na repliku gospodin Miroslav Korenika. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče ja sam rekao da je hvale vrijedno da Vlada pokušava ispunjavati obećanja, ali ona ih nažalost parcijalno pokušava ispuniti. Napominjem da je od lokalnih, od parlamentarnih izbora prošlo evo točno 30 mjeseci. Imali smo lokalne izbore prošle godine. Sjetimo se 15. svibnja prošle godine su bili lokalni izbori. Pa ako se tako jako ispunjavaju obećanja, ako je Vlada tako odgovorna kako to da lani nismo imali prijedlog toga zakona? Znači ajde dvije godine ili ne znam 19 mjeseci pa da se onda išlo na lokalne izbore po novom zakonu. To je suština. I vi kad predbacujete ili bilo tko kad predbacuje i SDP-u i ondašnjoj većini da nije imala ispuniti volju birača. Tada nije bilo plebiscitarne volje oko toga da se ide na neposredni izbor. Tek, tek za, 2003. godine za parlamentarne izbore je i u našem izbornom programu bilo da se ide na neposredan izbor. Prema tome ovo su floskule i bacanje prašine u oči kako je nešto se htjelo ili se nije htjelo. Međutim činjenica je da Vlada ne ispunjava predizborno obećanje jer da bi bilo predizborno obećanje imali bismo u punom smislu te riječi decentralizaciju kako ovlasti ali još više fiskalnu. A od toga nema niti «R». Kad to dođe u Hrvatski sabor zajedno sa ovim onda ćete moći reći da ste ispunili predizborna obećanja. Ja vas pitam koliko imate danas općina i gradova koji imaju nedostatne prihode i sve zavisi o volji nekog činovnika u Vladi ili od predsjednika Vlade hoće li oni dobiti nešto novca pa da se lokalno razvijaju. To je suština. Ovo je samo vrh ledene sante. A ono što je najvažnije o tome nažalost u Hrvatskom saboru ne raspravljamo i pitanje je hoćemo li u dogledno vrijeme uopće raspravljati?
Kolege to se odnosi na sve. Ovdje sam vam citirao članak 209., stavak 3. Ako ništa drugo mogli bi odglumiti da odgovarate na repliku ili da replicirate onomu komu replicirate. Barem nekako da, je li? Mislim. Znamo o čemu govorimo. Je li tako? Replika gospodin Nenad Stazić. Izvolite.
Kolega Korenika vidite vi kažete zašto nemamo istovremeno i izmjene Zakona o lokalnoj samoupravi kad bi bilo logično da dođu? Vidite kolega Korenika bilo bi logično da dođu izmjene tog zakona kad bi se htjelo na jasan način bez skrivenih namjera riješiti ovo pitanje. Ali ako se hoće nešto zamuljati, ako se hoće zapravo baciti prašina u oči onda je logično da dolazi samo ovaj zakon kojeg svi podržavaju. Jer nitko nema ništa protiv neposrednog izbora. Pa nema ni SDP. Pa SDP-u to ide u prilog. Pa da je neposredan izbor gradonačelnika ne bi u Sisku bio Pintarić kom su građani rekli: «Nećeš biti gradonačelnik. Nećemo te brate za gradonačelnika.» [[Upadice se ne razumiju.]] A on je kupio dva vijećnika pa je gradonačelnik. Vi kažete dalje kolega Korenika da treba riješiti i pitanje financiranja [[Upadica: Tako je!]] Ne samo financiranja kolega Korenika. Treba riješiti i pitanje odgovornosti za trošenje novca. Pa što će građanima neposredan izbor gradonačelnika. Oni će sutra neposredno izabrati Romka i što im to vrijedi? Kad je bivši župan doveo županiju u bankrot. I nikom ništa. Pa za kog, kome taj bivši župan odgovara? Ne, on je danas ugledni zastupnik u Saboru. Kome on i pred kim odgovara što je građane skupa sa svojim prijateljem Zecom de facto opljačkao? Županiju im stavio u bankrot.
Dajte molim vas!
Prema tome [[Upadice se ne razumiju.]]
Ma dajte molim vas! Držite se …
Prema tome kolega Korenika, kolega KOrenika … … [[Upadica se ne razumije.]]
Niste sudac gospodine Staziću. Nemojte si previše uzimati … [[Govornik se ne razumije.]] prava [[Upadica: Ali sam zastupnik pa mogu govoriti, dajte si Ustav pročitajte.]] Ne možete vrijeđati zastupnika ovdje [[Upadica: Ma možete. Može, može. Ustav si pročitajte.]] Ma vi možete sve [[Upadica: Ma Ustav pročitajte.]] Vi možete sve.
Pročitajte Ustav pa će vam biti jasnije. Prema tome kolega Korenika, kolega Korenika [[Upadica: Držite se odgovora.]] Što vrijedi, što vrijedi ovo vaše pozivanje na logiku kad mi i dalje imamo Pintarića i dalje imamo Bagarića koji ostavlja županiju u bankrotu.
Hvala lijepa. Vi ste gospodine Staziću, stvarno prelazite stalno i sistematski svaku mjeru. Vi sebi svašta dozvoljavate. Vi vrijeđate zastupnike. Vi presuđujete kao da ste sudac. Dajte se smirite, dajte se urazumite i postanite kao i ostali zastupnici normalni u Hrvatskom saboru. Odgovor na repliku gospodin Korenika.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa ja nisam bez razloga da Vlada navodno ispunjava predizborna obećanja i to poprilično parcijalno. Jer činjenica jest da mi u roku od 6 mjeseci baš nisam siguran da ćemo dobiti i ostale zakone vezane uz reformu lokalne i regionalne samouprave. Jer slažem se ako nema financija onda u tom, odnosno ako nema decentralizacije financija teško da će lokalna samouprava jačati. Ona će jačati na papiru i opet imamo mogućnost da kao što sam to već i rekao da netko iz Vlade, je li to činovnik, ministar, bilo tko jednome da, drugome ne da. A trebalo bi dati i propisati jasna pravila igre. Od zdravstva, školstva, komunalnog uređenja i svega ostalog. Odgovornost, ja mogu imati i pretpostavljam da svi možemo vjerovati u to da Vlada nema nekih loših skrivenih namjera. Međutim, da ali u to nisam baš uvjeren. Ali bilo bi i logika i normalno da i Zakon o izboru predstavničkih tijela imamo ovdje, da znamo odnos predstavničkoga tijela i nositelja izvršne vlasti. Mi o tome ne znamo apsolutno ništa, a o odgovornosti. To je ta odgovornost koja se traži. Druga je stvar poštujemo li mi svi kada smo na nekim drugim dužnostima zakone ove države. Koliko se sjećam kada smo bili izabrani da smo potpisali da ćemo poštivati Ustav, zakone i sve ostalo. To ostaje samo često puta prazna retorika. Život nas očito uči da je nešto drugačije. Meni se čini da oko ovog zakona puno larme a za ništ. Nakon parlamentarnih izbora možemo očekivati i neka druga rješenja, barem po mom dubokom uvjerenju. Hvala lijepa.
Hvala. Idemo dalje. Gospodin zastupnik Željko Pavlic, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, dame i gospodo. Evo dopustite da se ja ukratko uključim u raspravu u vezi ovoga zakona. Dakle, koje nam govori o tome da bismo u buduće mogli ili trebali dakle neposredno birati naše načelnike i gradonačelnike i župane. Pa jedan od ciljeva ovog zakona svakako bi trebao biti i stabiliziranje izbornog procesa u sustavu lokalne i regionalne samouprave. Na žalost svjedoci smo dakle, čuli smo to iz brojnih primjera koji su navedeni u dosadašnjoj raspravi da trenutni i postojeći izborni sustav zapravo generira brojne krizne situacije dakle u tom sustavu što u krajnjem rezultira i činjenicom na primjer da su političke stranke na samom dnu što se tiče povjerenja građana. Evo ja imam tu jedno istraživanje koje je provedeno neposredno nakon zadnjih lokalnih izbora. Dakle, u svibnju ili lipnju mjesecu 2005. godine koje nam govori o tome, dakle da su političke stranke na samom dnu povjerenja ljudi. Tj. da su ispitanici na pitanje vjerujete li državnim institucijama na skali najnižu ocjenu dali upravo političkim strankama. Iza lokalnih izbora 2001. godine političke stranke dobile su ocjenu 2,1, a nakon lokalnih izbora 2005. godine ta ocjena pala ima je na 2,0. Ostale državne institucije imaju nešto višu ocjenu ali ne bitno. Ali ono što nas dakle najviše zabrinjava i nas kao političke djelatnike, kao članove političkih stranaka dakle ta niska ocjena koju smo dobili od naših građana. Dakle, od ljudi koji bi mogli i trebali dobiti povjerenje, pogotovo dakle kada se izlazi na izbore, a činjenica je poražavajuća da ovakvu dakle ocjenu, nisku ocjenu dobivamo neposredno nakon izbora. Ono što bi ovim i ovakvim zakonima mi trebali između ostalih napraviti da vratimo povjerenje naših birača, a to možemo ostvariti i na način dakle da ostvarimo osnovni princip što se tiče ovoga izbora, tj. da svaki birač bude siguran u svoj glas, tj. da bude siguran dakle da će njegov glas ići u cilju da poboljša stanje u svojoj općini, a ne da njegov glas ide u cilju dakle da osigura vlast određenom pojedincu ili političkoj opciji, a ponekad nije čak niti to sigurno. Često se zna desiti dakle da glas dat jednom pojedincu ili političkoj opciji završi čisto u suprotnom taboru. To izaziva nezadovoljstvo. To izaziva frustracije ljudi i na žalost ono što imamo za rezultat dakle da nam se od izbora do izbora smanjuje broj ljudi koji dakle izlazi na te izbore. Moralo bi biti suprotno. Dakle, govorim o stabiliziranju cjelovitog sustava lokalne i područne samouprave. Ovdje govorimo dakle o jednom dijelu koji govori o neposrednim izborima. Slažem se sa svima onima dakle da je to jedan zapravo dio tog sustava, da taj sustav ne možemo stabilizirati i unaprijediti ukoliko s njim ne uskladimo i Zakon o lokalnoj i regionalnoj samoupravi. Ukoliko također s njim ne uskladimo i Zakon o izborima članovima predstavničkih tijela na taj način da i tu uvedemo neposredan izbor članova vijeća, tj. po meni da bi bilo mješoviti sustav kakve smo imali prije, a također se slažem i s onima da bi u ovaj sustav svakako trebalo i uključiti Zakon o financiranju naših općina, gradova i županija jer isto si postavljam pitanje dakle što će i taj neposredno izabrani načelnik raditi i u nekoj općini koja ima proračun od milijun i pol ili dva milijuna stanovnika. Veliki dio dakle tog proračuna otići će na plaće. Ostat će nam možda proračun iz kojeg će moći financirati jedan ili dva projekta, a za to mu je dovoljno dakle nekoliko radnih dana godišnje, a ne dakle cijela godina i takav status dakle neposrednog izbora načelnika. Svakako da podržavam način da se načelnici i gradonačelnici i župani biraju neposredno. To bi dakle trebalo dovesti do veće transparentnosti u lokalnoj samoupravi i trebalo bi stvoriti učinkovitije upravljanje uslugama lokalne samouprave i odgovaranje na potrebe građana. Također, jedna od prednosti neposrednog izravnog nositelja izvršne vlasti je politički, demokratski i moralni legitimitet koji sa sobom nosi neposredan izbor gradonačelnika od strane građana, za razliku od onoga izabranog od strane uže skupine vijećnika. Dakle, mi imamo ovdje zakon to je čisto po meni tehnički zakon koji govore kako će se dakle taj načelnik i njegov zamjenik birati. Ali na žalost nemamo odgovore na puno bitnija pitanja. Dakle, kakav će biti odnos tog gradonačelnika i predstavničkog tijela. Svakako je po meni bitno da taj odnos bude uravnotežen. Isto je tako bitno da imamo jasne zakonske odredbe kojima se definiraju uloge i odnosi različitih institucija lokalne samouprave. To na žalost sada nemamo i slažem se s onima dakle koji govori o tome da bi morali ići u istovremene dakle promjene i ovog zakona i Zakona o lokalnoj i regionalnoj samoupravi kako nam se ne bi desilo da bi npr. ovim Zakonom o lokalnoj i regionalnoj samoupravi anulirali namjere ovog zakona da imamo jednog snažnijeg i neovisnijeg, i neovisnog načelnika, tj. da Zakonom o lokalnoj samoupravi ograničimo njegove ovlasti, svedemo ga, kao što je ovdje bilo nekoliko put rečeno na običan fikus. Mislim da to ne bi bilo dobro, da bi tu morali dakle zakonski čvrsto definirati odnose između tih različitih razina kako bismo i u buduće spriječili pojavljivanje potencijalnih žarišta dakle kriznih žarišta. Što se tiče Zakona o izborima, mislim dakle već sam prije rekao da bi morali se vratiti na mješoviti sustav tako da imamo s jedne strane i snažnog gradonačelnika, ali isto s druge strane da imamo i vijeće, predstavničko tijelo koje bi isto tako imalo podršku građana, tj. da se određeni dio vijećnika bira neposrednim izborima. A također slažem se dakle da je također itekako bitno promijeniti i Zakon o financiranju. Nažalost, ovdje smo čuli najave da tu do nekih bitnih primjera neće doći. A kao primjer trenutne situacije u našim jedinicama lokalne i regionalne samouprave mogu vam navesti primjer Međimurske županije. Međimurska županija u 2004. godini imala je ukupne proračune, dakle svi proračuni i same županije i tri grada i svih općina bio je 250 milijuna kuna. Samo da podsjetim da Međimurska županija ima 2 i pol posto stanovništva Republike Hrvatske jer je najgušće naseljeni kraj. Tih 250 milijuna ukupnih proračuna u odnosu na državni proračun je 0,25%, 0,25%, dakle četvrtina jednog postotka, dakle proračunskih sredstava u odnosu na 2 i pol posto broja stanovnika. Ili ako to podijelimo na mjesece ili na godine, dakle po broju stanovnika u 2004. godini građanima se vratimo dakle po broju stanovnika za cijelu 2004. godinu 2 tisuće kuna, ili što bi mjesečno bilo 166 kuna dakle svih prihoda, poreznih prihoda, svih gradova, općina i županije u Međimurskoj županiji. Mislim da je zapravo tu ključ svega i da bi morali čim prije krenuti dakle i u fiskalnu decentralizaciju. Dakle da ponovim, neću dakle podržati ovaj zakon. Bit ću suzdržan, kao što sam najavio u ime kluba, zbog toga dakle jer mislim da bi cijelu ovu problematiku trebalo rješavati na sustavan način, da imamo prvo ujednačen dakle koncept i da tom konceptu prilagodimo sve ove zakone koji su vezani uz ovu problematiku. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, gospodin Zvonimir Mršić. Izvolite. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Dakle kolega Pavlic, ne samo da nemamo odgovore na neka pitanja ili na većinu pitanja koja se postavljaju ovdje kao dilemu. Nego ovdje se postavlja uopće pitanje primjene ovog zakona. Jer ja osobno smatram da je potpuno pogrešno definirano u prijelaznim i završnim odredbama u članku 96. odredba o tome od kad će se ovaj zakon primjenjivati. Dakle kaže se da će se, zakon stupa na snagu 8 dana od dana objave u "Narodnim novinama", a primjenjivat će se na prve sljedeće redovne izbore općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba. Ako ova odredba ostane ovakva ona je ovaj zakon neprimjenljiv. Zato jer bi u ovoj odredbi sasvim sigurno trebalo stajati još najmanje dvije stvari. A to je koji se još sve zakoni moraju promijeniti da bi ovaj zakon bio primjenljiv. Jer ako ovaj zakon donesemo, usvojimo i ne promijenimo barem još dva zakona, a to su Zakon o izborima članova predstavničkih tijela jedinice lokalne i područne, regionalne, samouprave i Zakon o lokalnoj samoupravi, onda bez obzira na ovu zakonsku odredbu iz prijelaznih i završnih odredbi članka 96. ovaj zakon se neće moći primijeniti. Prema tome, trebalo bi uvjetovati da ovaj zakon se primjenjuje na te prve sljedeće izbore, međutim pod uvjetom da se u međuvremenu promijene i ova dva druga zakona. I drugo, trebalo bi reći da prije tih prvih sljedećih lokalnih izbora, redovnih lokalnih izbora jedinice lokalne samouprave moraju promijeniti svoje statute. Jer ukoliko jedinice lokalne samouprave ne promijene statute prije lokalnih izbora i dođe do izbora po ovom zakonu dakle koji će se tada primjenjivati bit će očito da statuti neće biti ni na koji način u suglasju sa ovim zakonom, odnosno izabrani čelnici neće moći stupiti na dužnost.
Hvala lijepa. Idemo dalje. Mir, nema odgovora. Ja poštivam Poslovnik. Gospodin se javio za repliku, ali gospodin Pavlica se nije javio za odgovor. Razumijete? Sve u redu. Jel tako? Idemo dalje. Gospodin zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Ako građani žele neposredni izbor općinskih načelnika, gradonačelnika i župana, onda mi za takav postupak moramo odrediti, moramo urediti pravni okvir i tu želju pretočiti u zakon kojim se utvrđuju prava i obveze, te sam postupak neposrednog izbora. Namjerno sam uvodno rekao ako građani žele, obzirom da nigdje nisam vidio jednu jaču anketu, anketu koja odgovara na cijeli set pitanja, a kamoli javnu raspravu koja bi potvrdila da građani doista samo ovo žele kao promjene u izbornom sustavu pri čemu mislim na kompletni izborni sustav od mjesne samouprave do Vlade i Parlamenta. Ovdje se barata o procjenama da 85% građana želi neposredan izbor općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba. To je moguće i točno. Ali jedna anketa nije vjerodostojna metoda kojom se utvrđuje, pogotovo ne on-line anketa bila ona na stranicama Vlade ili dnevnog tiska kojom se utvrđuje stvarno raspoloženje građana. Znate ovakve visoke brojke o kojima se ovdje razgovara, Hrvatska je zadnji put doživjela pred punih 15 godina, a ako se ja dobro sjećam nakon toga ni po jednom pitanju nismo imali referenduma. Prema tome mislim da nije odgovorno ponašanje zaklinjati se u brojke koje su on line anketa i to prezentirati da je to stav javnosti pogotovo zato što cijeli set pitanja još nije razjašnjen. Ovo je sigurno dobra tema za atraktivnu političku raspravu u Hrvatskom saboru, ali nikako ne može biti velika i značajna novina u izbornom sustavu niti se ovdje radi o korjenitoj izmjeni izbornog sustava. Ovo bi mogao biti dobar iskorak i dobar eksperiment koji može pokazati da li promjene izbornog sustava idu u smjeru kojeg građani očekuju. Za dokazati kvalitetu ponuđenih rješenja zastupnicima Hrvatskog sabora trebalo je ponuditi minimum simulacije funkcioniranja budućeg sustava lokalne, područne, odnosno regionalne samouprave. Trebalo je kao minimum u obrazloženju zakona reći i navesti što sve i u kojim zakonima treba promijeniti da bi sustav bio jasan, jednoznačan, efikasan i stabilan i cjelovit naravno. Naravno da je takve simulacije funkcioniranja sustava trebalo prezentirati javnosti i ukoliko se doista misli i želi poštivati volju građana i raditi transparente. Svakako bi mi bilo prihvatljivo da se s ovim zakonom najmanje u bloku raspravlja o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi barem u dijelu izbora članova predstavničkih tijela i dijelu prava obaveza i ovlaštenja predstavničkih tijela u odnosu na izvršnu vlast. Također bih podržao upućivanje ovog prijedloga Zakona o izborima općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba u treće čitanje, a i to zbog velikog broja amandmana, odnosno zbog nedostatka veće političke suglasnosti u ovom Saboru da je ovo dobro rješenje. Nikako mi nije jasno kako će to primjena, to stoji u obrazloženju. Kako će to primjena ovog sustava neposrednog izbora nositelja izvršne vlasti doprinijeti višoj razini stabilnosti predstavničkog tijela, a time i učinkovitosti izvršne vlasti ukoliko se ima u vidu odnos ponavljanja, odnosno okolnosti ponavljanja izbora u velikom broju lokalnih jedinica. Po mojoj skromnoj ocjeni uopće nemamo veliki broj ponavljanja izbora u odnosu na broj jedinica lokalne, područne (regionalne) samouprave. To što su se ove godine dogodili izvanredni izbori u politički značajnim i trusnim jedinicama ne znači da imamo statistički veliki broj ponavljanja izbora. Bojim se da će ih po ovom zakonu biti samo više. Smjelo izričem tvrdnju da će temeljem ovog zakona lokalna jedinica imati veću stabilnost samo ukoliko stranka ili stranke koje podržavaju načelnika, gradonačelnika ili župana u predstavničkom tijelu imaju neupitnu većinu mandata. Tamo gdje to ne bude slučaj biti će prisutan kontinuitet nestabilnosti i kontinuitet izbora. Ako kojim slučajem temeljem volje građana kvalitetna osoba, stvarni autoritet u nekom gradu, općini ili županiji dobije mandat a njegova lista nema podršku predstavničkog tijela, moguće je da će se načelnik, gradonačelnik ili župan istrošiti u uvjeravanju predstavničkog tijela o kvaliteti svojih programa koji nikada neće proći, a dokazati će samo neučinkovitost te osobe. Učinkovitost izvršne vlasti ovisi sigurno jednim dijelom i o nosiocu izvršne vlasti, ali sigurno više ovisi o otvorenosti i profesionalnosti gradske uprave, općinske, županijske uprave prema građanima ali i prema svojim stručnim poslovima. Ponavljam, ukoliko načelnik, gradonačelnik ili župan bude imao jaku podršku, odnosno političku većinu koja ga podržava, biti će i stabilnosti i efikasnosti, a ukoliko toga ne bude biti će izvjesna samo neizvjesnost, odnosno nestabilnost. Dakle sadašnji šerifi kako ih volimo nazivati će vjerojatno postati maršali, a tamo gdje se sada pleše po žici, plesati će se još i više. Ovaj prijedlog zakona ima svojih kvalitetnih odredbi i to predlagač ne smije zaboraviti, to je kompliment. Dakle ima svojih kvalitetnih odredbi koje mogu biti dobar temelj za osmišljavanje cijelog sustav i ne treba olako kritizirati ovaj zakon. Na ovaj prijedlog zakona podnijet je i popriličan broj amandmana koji nomomotehnički i sadržajno popravljaju ovaj prijedlog zakona i ja bih bio jako sretan da predlagač Vlada Republike Hrvatske prihvati veći broj tih amandmana, ugradi ih u konačni prijedlog zakona. Smatram da ovo nije tema za političku utakmicu, da je ozbiljna zadaća i iskorak u promjene izbornog sustava koji svakako zaslužuje veće političko suglasje u ovom Visokom domu. Od konkretnih primjedbi mislim da se u članku 16. pretjeralo sa brojem potpisa za grad iznad 35 tisuća stanovnika i prava mjera bi bila da se tu prikupi tisuću potpisa, a grad preko 100 tisuća stanovnika neka prikupi 2 tisuće potpisa birača. Nedovoljno dobro definiran izbor zamjenika, načelnika, gradonačelnika i župana, a naročito je to nedefinirano u slučajevima kada je statutom lokalne jedinice utvrđeno da zamjenik treba biti pripadnik manjinske nacionalne zajednice. Nisam pronašao odredbe, a ni obrazloženje da li će se priječiti ili dozvoliti istovremenost kandidature za izvršnu i predstavničku vlast, a to je bitna spoznaja zar ne? Da li će nezavisne liste prije izbora dvostruko skupljati potpise za listu i kandidate, za načelnike, gradonačelnike i županije i zamjenike to može biti isto tako poprilično konfuzno stanje. Smatram da je nedovoljno precizno utvrđen odnos načelnika, gradonačelnika i župana i njihovih zamjenika i smatram da je njihov odnos neraskidivo vezan i u niti jednom slučaju se taj mandat ne može odvojiti. Mogu se složiti sa većim brojem zastupnika da neposredni izbori za načelnika, gradonačelnika i župana imaju pozitivan učinak u borbi protiv izborne apstinencije, no treba biti ozbiljan i odgovoran i reći da je to samo dobar mamac za veći odaziv birača i obzirom da se istovremeno biraju članovi predstavničkih tijela, većina etabliranih stranaka na političkoj sceni računa da će na taj način dobiti veću potporu i legitimitet birača. Troškovi izbora će sigurno biti veći. Osobno sam dosta rezerviran prema mogućim učincima, a pogotovo u suštinske prirode ovog zakona pa ću konačno svoj sud o ovom zakonu izreći nakon spoznaje o eventualnom upućivanju ovog zakona u treće čitanje i prihvaćanju nekih po mom sudu vrlo kvalitetnih amandmana. Zahvaljujem.
Imamo četiri replike, da vas pripremim za duži period replika. Prva je gospođa Jagoda Martić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Vi ste kolega Hrelja u svojoj raspravi rekli, ocijenili ste zapravo ovaj prijedlog zakona da se radi da je dobar za atraktivnu političku raspravu. Tu se s vama apsolutno slažem međutim smatram da smo preozbiljni i da Hrvatski sabor treba imati izuzetno visok stupanj odgovornosti prilikom donošenja svih zakona. Prema tome, atraktivna politička rasprava, njoj nije mjesto u ovom Domu i zapravo se čitavo vrijeme kroz današnju zapravo raspravu pokušava stvoriti dojam da je opozicija na neki način protiv neposrednog izbora gradonačelnika, općinskih načelnika i župana. Međutim, meni se čini da nitko od nas i nitko u svojoj raspravi nije rekao da je protiv neposrednog izbora. Mi se svi slažemo i svi jesmo za neposredni izbor, međutim ono što mi pokušavamo reći i pokušavamo ukazati, a to je, pokušavamo ukazati na niz nelogičnosti i nedorečenosti u ovako predloženom zakonu i upravo zbog toga se zalažemo da ovaj Prijedlog zakona ide u treće čitanje. Jer mislim da se amandmanima sve te nelogičnosti ne bi mogle ispraviti. Evo samo jedan primjer, vi ste u svom izlaganju isto ukazali na puno primjera, ali jedan je primjer to što nije riješeno na koji način će se rješavati slučajevi kada je iz nekog razloga opozvan, odnosno prestao mandat zamjeniku načelnika, odnosno gradonačelnika. On je po Prijedlogu zakona se biraju u paketu. A osim toga isto tako se stvara dojam da je zapravo donošenje ovog Zakona čarobni štapić s kojim će se riješiti svi problemi. Međutim, neće se riješiti dok se god ovlasti, odnosno dok jedinice lokalne uprave nemaju dovoljno snage i mogućnosti, sredstava da svoje probleme rješavaju onako kako građani od njih žele. I tek tada će se početi vraćati povjerenje građana u institucije. Hvala.
Hvala. Odgovor, gospodin Silvano Hrelja. Izvolite.
Uvažena kolegice, točno je da sam rekao da je ovo dobra tema za atraktivnu političku raspravu i slažem se sa vama da bi se trebali suzdržati od tog atraktivnog dijela, a u ovom Hrvatskom saboru raspravljati o suštinskim problemima. Međutim, ja sam svjedok kao i vi da se puno naših kolega, neki put možda i mi sami, ne možemo suzdržati od te atraktivnosti što sigurno nije dobro. I ja sam samo htio konstatirati da je to tako. U svakom slučaju, ne prihvaćam da je to dobar postupak u Hrvatskom saboru. Isto tako, dijelim vaše mišljenje da mi sa neposrednim izborom načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba nećemo riješiti sve probleme ni izbornog sustava niti sve probleme funkcioniranja jedinica lokalne, područne, odnosno regionalne samouprave jer to jednostavno tim Zakonom nije moguće. Mi možemo točno reći, mi jesmo za neposredni izbor, ali i korjenitu promjenu cijelog tog izbornog sustava, ali koja bi na jedan kvalitetan, transparentan način bilo prezentirano u javnoj raspravi hrvatskoj javnosti da znaju suštinu tih promjena. A ne da se ovim mamcem traži plebiscitarna podrška za i da se to ustvari prikazuje kao cjelokupne izmjene izbornog sustava. Zahvaljujem.
Hvala. Replika, gospodin Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ma manje-više se slažem sa onim što je uvaženi kolega govorio s tim da odmah moram kazati da se nažalost amandmanima ne može popraviti ovaj Zakonski tekst da bi dobili jedan osmišljeni, cjeloviti, kodificirani zakonski projekt koji će dati unaprijed sliku što i na koji način će se i kako odvijati. Da je tome tako onda bi bilo logično, što bi ja predložio da imamo takav, ali nažalost nemamo, odmah bi bilo logično da se taj projekt testira i to tako da u onima, recimo, gradovima i općinama na kojima će se dogoditi ponovljeni izbori onda je trebalo ići i u dijelu ga provjeriti u tima općinama i gradovima. Ali nažalost, mi to sad ne možemo zbog toga što nije uređen odnos predstavničkoga tijela neposredno izabranoga. A bilo bi najpametnije da je to sve uređeno, ono što sam govorio i … [[Govornik se ne razumije.]] i što ste vi, kolega, govorili. I onda bi mogli vidjeti u djelu kako to izgleda. To znači, uzmimo primjer dvije općine, ne moraju sve, gdje će se ponoviti i dva grada. I eventualno županija, ako se koja dogodi, i onda imamo situaciju gdje je moguće sagledati sve do redovnih lokalnih izbora koji će se održati 2009. godine. Kako nemamo ništa? Imamo tu nekakve pokušaje koje simulacijom smo dokazali da ne drže vodu i imamo da li će se nešto urediti, kad će se to se ne zna. U kom obliku i to se ne zna. Tko će i to se ne zna. I prema tome, imamo jedne bliske susrete treće vrste kad će doći ne zna, s kim će biti ne zna, na koji način ne zna se. Hvala.
Odgovor, gospodin Silvano Hrelja. Izvolite.
Uvaženi kolega Kovačević, ja vas moram podsjetiti da sam ja rekao da će moj konačni stav oko ovog Zakona ovisiti o spremnosti predlagača da prihvati treće čitanje. Odnosno, da prihvati amandmane. Za amandmane sam ustvrdio da su kvalitetni, i što se tiče sadržaja i nomotehničkog izričaja i ja ne bih olako odbacivao mogućnost da se i amandmanima popravi Konačni tekst Zakona. S obzirom da, opet ponavljam, po mojoj skromnoj ocjeni, amandmani koji su predloženi na tekst ovog Zakona, ima ih jako kvalitetnih. Zahvaljujem.
Hvala. Replika, gospodin Furio Radin. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Gospodin Hrelja je rekao da je Zakon nedorečen pogotovo kada je tema, kada tema zadire u pravo određenih manjina, kao što je npr. u Istri, da imaju gradonačelnika, zamjenika gradonačelnika iz svojih redova. Ja podsjećam, ja podsjećam. U Istri u svim gradovima i u svim općinama gdje žive povijesno Talijani po statut imaju pravo na zamjenika. Na jednog od zamjenika. Ovim Zakonom ovdje zapravo se mijenjaju pravila igre i vrlo brzo će se početi postaviti sljedeće pitanje. Da li je zakon jači ili su jači statuti? Da li se moraju mijenjati statuti ili statuti kao što jesu danas, oni nadopunjuju zapravo već danas zakon? Ja se ne bi čudio ako bi to postala vrlo brzo i ustavna materija, materija za Ustavni sud. Znači, da li na sljedećim izborima, da li će sve liste npr. za Pulu, sve liste u Puli i sve stranke morati imati osim gradonačelnika zamjenika gradonačelnika koji je u ovom slučaju Talijan jer tako kaže statut. Ili obrnuto, ili obrnuto. Ili ovaj Zakon zapravo derogira statute pa će se statuti morati ovom Zakonu prilagoditi. Zapravo ako se mijenjaju pravila igre onda ja mogu reći da ne samo da izražavam zabrinutost kao gospodin Hrelja nego kažem u ovom slučaju onda prava manjina su negdje unazađena, i ljudska prava. I moramo o tome ozbiljno početi razmišljati.
Odgovor, gospodin Hrelja. Izvolite.
Pa ja uvaženom kolegi gospodinu Radinu zahvaljujem što je na neki način proširio ovu temu i pojasnio ovu temu i nadam se da mu je moja bojazan sada opravdana jer na kraju krajeva ja sam rekao da je to trebalo precizirati u zakonu, jer po svemu sudeći ako to predvidimo u zakonu, dakle način izbora zamjenika načelnika ili gradonačelnika kao pripadnika druge nacionalne zajednice onda ne moramo intervenirati u statute, odnosno jer to je po rangu vrijednosti jači akt i onda smo time riješili puno mogućih problema koji se ovdje otvaraju i eventualnih ugrožavanja prava nacionalnih zajednica i ljudskih prava zato i je bilo moja sugestija da predlagač dodatno to razjasni. Zahvaljujem.
Replika, gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine Hrelja kažete da mi statistički nemamo velik broj ponavljanja lokalnih izbora i da smo imali ponavljanja u politički značajnim sredinama. Ne. To nije točno. Ponavljanja izbora bilo je tamo gdje je došlo do trgovine mandatima i to pazite ne svagdje, ne u Karlovcu gdje je evidentna bila trgovina, ministar Vukelić potpisivao trgovački ugovor, svi to znaju, objavljeno u novinama, ne u Sisku, ne u Sisku gdje je Pintarić kupio dva vijećnika SDP-a i osvojio vlast mimo volje građana. Gdje je došlo do ponavljanja? Došlo je do ponavljanja tamo gdje se HDZ našao u suprotnim pozicijama. U jednoj sredini … [[Govornik se ne razumije.]] da izgubi vlast zbog prodaje mandata koalicijskog partnera, a u drugoj je imao šansu osvojiti vlast kupovinom mandata. E sad, na koju god stranu da se odlučio negdje bi morao izgubiti vlast. Zbog toga je Vlada donijela odluku da se raspišu izbori u te dvije izborne jedinice, ne u svima, u kojima je vlast osvojena trgovinom mandata. To je naprosto jedna realnost, to naši građani znaju, ne treba to njima objašnjavati, to znaju i građani Siska, pa znaju oni kog imaju za gradonačelnika i znaju kog su birali. Oni znaju da nisu za Pintarića glasali i znaju da nije dobio dovoljan broj glasova i znaju da je dobio manje glasova od njegova konkurenta i znaju da im se nametnuo za gradonačelnika kupovinom mandata. To građanima ne treba objašnjavati. Građani su na ponovljenim izborima pokazali kako se prema takvoj praksi odnose i svagdje gdje su bili ti izbori ponovljeni HDZ je kažnjen i izgubio je vlast.
Odgovor, gospodin Silvano Hrelja. Izvolite.
Uvaženi kolega Staziću, ja vas molim da bez obzira što vi imate pravo reći da nije točno da su to politički trusna područja, imate pravo demantirati moje mišljenje vezano uz statistički veći ili manji broj ponavljanja izbora, vi to imate pravo, ali ja imam pravo isto tako imati individualnu ocjenu i reći da to nije pretjerani broj ponavljanja izbora. Isto tako, vi isto tako dobro znate da samo oni koji loše trguju su prokazani je tako ili koji su naivno ušli u trgovinu su prokazani i isto tako dobro znate da su svaki izbori rulet, jer gledajte sasvim suprotno pokazuju nedjeljni izbori u Bakru od ovoga što ste vi rekli. Ja nisam htio raditi nikakvu utakmicu, ali to je veoma različito i veoma podložno promjena možda od mjeseca do mjeseca pa ne bih tako donosio sudove, ali dozvoljavam vašu kritiku i vašu repliku na moja izlaganja. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Sada je 13 i 25. Da li inzistira gospodin Kajin ili da bude prvi u 3 sata? Ajde evo saslušajmo.
Disciplinirano čekam ovdje, hvala.
Gospodin Kajin, a kojim se nadam da neće izazvati puno replika pa ćemo onda na ručak još kasnije. Evo već je replika se javila, unaprijed to je tzv. akontacija replika.
Ali imam jedan konstruktivan prijedlog da prije ovoga Zakona, Zakona o izboru načelnika, gradonačelnika, odnosno župana trebalo … [[Zbog najave, govornik se ne razumije.]] našega Poslovnika da članovi istog klubova sami sebi ne repliciraju. Bilo da je riječ o IDS-u, SDP-u, HDZ-u ili nekome drugom. To napravo je ruganje Poslovniku, to više nema nikakvog smisla, a i našemu strpljenju. Drugo što želim reći Hrvatska na nacionalnoj razini, znači kada je riječ o izboru saborskih zastupnika zasigurno ima primjereni zakon. Treba reći i to da taj zakonski prijedlog usvojen tamo negdje '99. godine nije pisala politika, pisala ga je neovisna skupina na čelu sa gospođom Gasapović. Ono što je problem u tom Zakonu za izbor zastupnika na nacionalnoj razini ogleda se u tome da manjine tamo nemaju dvostruko pravo glasa čime se kažnjava prije svega one stranke koje iskreno skrbe o manjinama. Znači u tom dijelu takav jedan zakonski prijedlog je diskriminatoran i zasigurno nije pravičan. Najpoštenije bi zasigurno bilo da se i saborske zastupnike bira neposredno, znači direktno, međutim na to ne pristaju u ovoj konstalaciji moći prije svega velike stranke. Ali još jedanput ću ponoviti, Hrvatska zasigurno ima jedan primjereni izborni zakon. Drugo. Tko se zalaže za neposredni izbor načelnika, gradonačelnika, odnosno župana? Zalažu se prije svega naši građani i to je o.k., to treba respektirati, to treba poštovati. Za takav model zalažu se i načelnici postojeći, gradonačelnici, odnosno župani držeći da imaju određenu prednost u odnosu na ostale. Za takav model zalaže se i svaka izvršna vlast. Zašto? Jer je premijeru lakše u jednoj rijeci neposredno dogovarati poslove sa gospodinom Komadinom nego sa gradskim vijećem, u jednome Pazinu ili Puli sa Jakovčićem nego sa županijskom skupštinom, u Zagrebu sa gospodinom Bandićem nego sa županijskom skupštinom, u Osijeku sa gospodinom Glavašem, pardon ovaj Đapićem ili Kramarićem kada je bio u toj poziciji nego sa gradskim vijećem. Ako nekome takav jedan izborni model odgovara reći ću odgovara i IDS-u, međutim s druge strane moramo biti pošteni i priznati da je život malo kompleksniji pa i malo konkretniji i meni je drago da je gospodin Furio Radin, ja ću o tome kasnije govoriti, iznio jedan ozbiljan prigovor ovoj materiji iz razloga što će se ugroziti ustavna pozicija nacionalnih manjina u čitavom nizu lokalnih samouprava. Nije tu samo riječ o Istri, tu je riječ i o onim sredinama gdje su recimo Srbi temeljem Ustavnog zakona u poziciji da daju, govorim sad pod navodnicima zamjenika župana ili župana, svejedno, zamjenika gradonačelnika itd. a u tim sredinama gdje je većinsko srpsko stanovništvo da drugog zamjenika daju predstavnici hrvatske nacije, ili mađarske, svejedno, Čeha. Devedesetih godina svi smo tamo u onoj drugoj polovici tražili da se polupredsjednički sustav u ovoj zemlji zamijeni sa parlamentarnim sustavom a sada na lokalnoj razini uvodimo čisti prezidencijalni sustav. Mi to moramo spomenuti i moramo se upitati da li je to dobro. Možda je dobro. IDS je zapravo sto posto za ovakav izborni zakon. Zašto? Zato jer građani to hoće, to je broj jedan. A broj dva ili prvo svejedno zato jer nama kao stranci to također odgovara. Međutim, ja tvrdim da je najpošteniji izborni model bio onaj kojega smo imali 1993. gdje se pola vijećnika. … [[Upadica se ne čuje.]] Pardon, 1992. gdje se pola vijećnika neposredno biralo. … [[Upadica se ne čuje.]] Ili treće ajde, neposredno biralo a pola ih se biralo sa liste. I sada se postavlja pitanje da li je u jednoj županiji koja 41 vijećnika bolje birati dvadeset i pet ili dvadeset i šest neposredno ili birati samo jednoga u jednome gradu poput Pule gdje ima dvadeset pet recimo vijećnika birati 13 neposredno ili samo jednoga. Zašto s druge strane na toj nacionalnoj razini nikako da se dogovorimo za neposredan izbor? Zašto branimo dvostruko pravo glasa manjinama? Zašto nećemo ono što je zapravo bit, što svi spominju, barem od ove sredine tamo prema lijevo, znači stvarnu decentralizaciju? Zašto nismo za stvarnu regionalizaciju, stvarnu preraspodjelu financijskih sredstava između države s jedne strane i lokalne samouprave s druge strane. Gospodin Mršić je spominjao 590 jedinica lokalne samouprave, općina, gradova u Republici Hrvatskoj ostvaruje 6%, grad Zagreb 6 do 6,5%, država preostalih 97 do 98%. Hrvatska koliko to možda nekome … [[Govornik se ne razumije.]] zvučalo najbrže se razvijala po Ustavu iz godine 1974. Govorim u ovom dijelu kada je lokalna samouprava posrijedi. Tada su skupštine birali i suce što možda nije bilo najbolje ali i šefa financije i policije, i katastra, i narodne obrane, a danas naši župani, gradonačelnici ne mogu utjecati niti na ponašanje matičara. Danas ne mogu. Ni na ponašanje matičara jer je on državni službenik. Znači, što je bit u toj lokalnoj samoupravi ta financijska autonomnost tih sredina, što je bit znači fiskalna autonomija, autonomija glede ovlasti, autonomija oko izbora svojih suradnika, oko upravljanja dobrima itd. Jasno, od tog Ustava je prošlo trideset godina. Prošlo je ali Hrvatska, to treba priznati, po njemu se najbrže razvijala ako ni zbog čega drugoga što je tada lokalna samouprava čak 60% fiskalnih sredstava zadržavala na svom prostoru 40% je išlo prema državi odnosno saveznim institucijama. S druge strane, Hrvatska danas između ostalog i zbog ovakvog nakaradnog sustava lokalne samouprave u najmanju ruku nazaduje. Hrvatska još uvijek gospodo nije dostigla industrijsku proizvodnju a ni bruto proizvod iz one 89. godine. Bio je rat, izgubili smo tržišta i ostale zemlje su išle u tranziciju itd. ali bez obzira na sve to su činjenice koje ne možemo preskočiti. Hrvatska s druge strane se metropolitizira, izborni zakon na nacionalnoj razini nas ipak štiti od te bipolarizacije. Bipolarizacija sigurno nije dobra, ona vodi podjelama odnosno podvajanju stanovništva koje se dogodilo u Italiji, Crnoj Gori itd. i Zagreb zbog svoje financijske pozicije gdje su smještene sve institucije ove države od državnih ministarstava do banaka naprosto počinje usisavati Republiku Hrvatsku, i politički, i gospodarski i sve više gospodo financije preko toga. Znači, što treba Hrvatska napraviti? Treba se decentralizirati, treba regionalizirati ne po modelu četiri puta četiri kao da idemo u neke trke nego naprosto treba prepoznati, kvatro pogon nego treba naprosto prepoznati te županije ili regije od Istre, Slavonije, Dalmacije, riječke regije, ne znam Međimurja, Dubrovnika, Baranje itd. I za kraj još jedanput. Kako ispoštovati ova manjinska prava u onim sredinama gdje je to statutarna odnosno gdje je to ustavna obveza ali prije svega civilizacijska obveza. To što spominje statute koji je IDS recimo usvajao na prijedlog manjina itd. u Istri, ma nije to od 1993. To je naprosto, reći ću, od 43. ili 50. i neke godine. To su ozbiljna pitanja o kojima mi ovdje moramo ipak se usuglasiti da ne bi došlo do degradacije tih manjinskih standarda. Zakon slažem se mora u treće čitanje i … [[Govornik se ne razumije.]] inkopatibiliteta kako ja tumačim zakon župan može biti zastupnik, to sigurno nije dobro. Što ako zamjenik podnese ostavku, zašto ovakvo prikupljanje potpisa za političke stranke itd. Ali ipak je primjerno uz zaštitu ovih manjinskih standarda ići ka decentralizaciji odnosno regionalizaciji Republike Hrvatske? U nekim momentima Vlada mora smijeniti gradonačelnika ili gradsko vijeće, ne samo referendum. Što ako recimo netko od nas zastupnika pa i bili neposredno birali počini neki kriminal. Pa tko će mi uzeti imunitet?! Pa skinut će ga ovaj Dom. I isto tako kad je kriminal posrijedi to mora učiniti lokalno vijeće.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku i jedan ispravak. Prvo replika gospodin Silvano Hrelja.
Uvaženi kolega Kajin, vi ste rekli potpuno suprotstavljene stavove izrekli. Najprije ste rekli da je neposredan izbor načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika grada Zagreba volja građana. Onda ste rekli da to vašoj stranci odgovara u što vjerujem. A onda ste rekli da bi najpravičnije bilo da se izbori dakle provode po Izbornom zakonu iz 1992. godine. Dakle, ja vas molim samo da se odredite da li ste za interese stranke, interese građana ili interese pravice koju tako gorljivo zastupate u Hrvatskom saboru. I drugo, ja nisam ipak toliko mlad da ne znam da se od 75. godine nadalje u ovoj državi izdvajalo za Hrvatsku ali i jako puno izdvajalo za nerazvijene u svim dijelovima bivše, bivše države. Prema tome postavio bih, postavio bih upitnim neke vaše izjave [[Upadice: Bravo! Bravo!]]
Hvala. Odgovor gospodin Kajin. Izvolite.
Nisam htio se doista javljati sada sa replikom ali prvo ići ću odostraga. 1974. godine lokalna samouprava je raspolagala čak sa 60% fiskalnih sredstava koji su se ostvarili na njenom prostoru. Danas naši gradovi, općine od Pule do Buzeta, od … [[Govornik se ne razumije.]] , Zagreb je malo drugo, od Rijeke pa do Splita i tako dalje ne uspijevaju uprihodovati više od 6% sredstava koja se ostvaruju na njihovim prostorima. To je naprosto bit. Išlo je za nerazvijene, rekao bi gospodin Hrelja, za savezne institucije, za republičke institucije ali suština je da je 60% fiskalnih sredstava ostajalo u onoj sredini gdje su ta sredstva i ostvarena. To je činjenica. Danas 6% dinara, ok, dinara. A s druge strane IDS je prije svega stranka koja poštuje određene principe ali smo i pragmatični. Mi smo ti koji ćemo ići preko volje građana i reći: «Ne. Protiv smo neposrednog izbora.» Jesmo za neposredne izbore jer nam to i odgovara, ali će građani nakon ovog idućeg mandata neposrednih izabranih sami shvatiti koliko je to dobro odnosno koliko je to loše? U nekom pogledu je dobro, ali ima i jako puno rizika. I uvijek kažem između 25 neposredno izabranih vijećnika i jednoga, pa bio on i funkciji gradonačelnika možda je bolje birati ovih 25, ali što se IDS-a tiče on će apsolutno podržati ove predložene izmjene jer rekoh to nam politički odgovara. Neće nam se onda dogoditi jedan Labin gdje ste vi u HSS-u u koaliciji sa SDP-om svi … [[Govornik se ne razumije.]] pa onda svi zajedno sa HDZ-om i tako dalje. Jer [[Upadice se ne razumiju.]] Ali nije nam se to dogodilo samo tamo gdje smo dobili 45%. 45% smo dobili u jednom Višnjanu ili Višinadi i opet se dogodila ista situacija. Prema tome ako nekome odgovara ovakav izborni model odgovara IDS-u i [[Upadica: Hvala.]] Dvije ruke ćemo dignuti za njega samo da ga se … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Ispravak gospodin Markovinović.
Pa evo moram ispraviti kolegu Kajina koji je rekao da je najbolji, najpošteniji, najkvalitetniji izbor bio 1974. godine. Onda su … … [[Upadica se ne razumije.]] Bože! Skupštine su evo birale, mogu … [[Govornik se ne razumije.]] suce skroz, pa direktore katastara, ja mogu dodati direktore škola, bolnica, ravnatelje. Bio je jedan sitan uvjet samo. Da budu članovi Partije. A mi svi ostali smrtnici nismo imali nikakve šanse. Toliko o poštenju. Pamtim u Virovitici dvije obitelji koje su se horizontalno smjenjivale. Jedne godine je bio direktor šećerane pa direktor, pa predsjednik općine … … [[Upadica se ne razumije.]] I tako dalje. Da.
Hvala lijepo. Nastavlja se sjednica u 15,15. Da bi kompenzirali ovih 15 minuta i prvi je na redu upravo gospodin Krunoslav Markovinović, zatim Velimir Pleša i dva po 5 minuta 2 kluba. STANKA U 13,43 SATI.
Gospođe i gospodo, nastavljamo sa sjednicom i raspravom o Konačnom prijedlogu zakona o izborima općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba. Poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo, razlog donošenja Zakona o izborima općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba smo uglavnom čuli. Dakle, bila je i želja naših zastupnika, želja stranaka, želje su bile i javnosti različitih udruga. Međutim, sad već vidimo da kada se želje počinju ispunjavati da se onda malo išlo u simulaciju valjda onog što će biti, pa želje pomalo postaju već, pretvaraju se malo u žalosniji način izražavanja. Način izbora sigurno će povećati interes za izbore, jer ime je ipak ime, stranka stranka, a svako ime pogotovo u malim sredinama znači više i od stranke. Ono što se može dogoditi, a dogodit će se vjerojatno u mnogim mjestima da će mnogi načelnici, gradonačelnici biti čak i nestranački ljudi. Dogodit će se i tamo da oni koji su u stanju dobro financirati i kampanju da će bolje proći. Ili oni koji zapošljavaju niz ljudi tako da će biti vjerojatno puno iznenađenja. Troškovi izbora sigurno će se povećati, jer ja pretpostavljam da će bar dvije trećine zastupnika, dvije trećine načelnika, gradonačelnika, župana biti izabrano u drugu krugu. Nisam baš pesimist kao evo kolega Kovačević koji spominje 4 godine da će trebati ponegdje da izaberu čelnog čovjeka. Ali i troškovi sigurno će biti veći. Dobro je da su istovremeno izbori za načelnike, gradonačelnike i predstavnička tijela jer inače bi i troškovi bili i veći, a mislim da izlasci na izbore bi bili manji. Sigurno je da nakon ovog trebaju ići izmjene i dopune Zakona o lokalnoj samoupravi i ja upravo mislim da je dobro da je ovaj zakon išao sam, zato jer upravo iz naših rasprava a mnogi od nas su se tokom, tijekom ovih rasprava i danas i prethodni dan su zapravo govorili o ovom slijedećem zakonu, pa predlagači će sigurno voditi računa o tom da u tom zakonu bude nešto i od onog što mi smatramo da je dobro i korisno. Tu treba dobro razmišljati o razrješenju čelnog čovjeka, dakle načelnika, gradonačelnika, župana. Na koji će to način biti dobro je da to ne bude, da vijeće stvarno se ne sjeti svaki čas, e sad nismo istomišljenici pa ćemo te razriješiti jer nakon takvog prijedloga ukoliko to ne prođe čuli smo pretpostavljena je i kazna i ta kazna bi i trebala upravo biti takova kao što je i najavljena. Vjerujem da će samostalnost odlučivanja gradonačelnika porasti ne da će biti manja. Jasno da vijeće može ograničavati, pa konačno ograničava djelatnost i posao ograničava kroz proračun. Proračun je zapravo okvir u kojem se načelnik, gradonačelnik, župan kreće i tu vijeće sigurno može nametnuti i svoje mišljenje. Dosadašnje manipulacije u izborima biti će možda i manje. Sjetimo se da je bilo bezbroj slučajeva gdje je poneka stranka dobila jednog jedinog vijećnika i ucjenjivala zapravo da upravo taj vijećnik bude načelnik, gradonačelnik inače pada vlast ili ne može se vlast formirati. U ovom slučaju to će biti ime i to ime bez obzira kom pripada proći će. Dalje, bilo je riječi o tom da zastupnici ne mogu biti gradonačelnici, odnosno da gradonačelnici i načelnici ne mogu biti zastupnici. Ja mislim da je to dobro. Mi samo povremeno vidimo naše gradonačelnike ovdje. Evo danas imamo čast nakon dugo vremena vidjeti gospodina Piculu. Gospodin Vidović dok je bio gradonačelnik nije se uopće ovdje pojavljivao i mnogi drugi primjeri ovdje. Dakle, vidimo da poneki gradonačelnik je nagrađen pljeskom ovdje kad dolazi i slično. Mislim da to nije dobro. Evo ja sam svojim primjerom pokazao da je ovo bolje, jer zapravo odrekao sam se mjesta načelnika općine zato da mogu raditi pošteno ovaj posao, jer jedno i drugo sigurno ne ide. Dobro je da se izbjegava ovo fiktivno prebivalište, dakle da bar 6 mjeseci bude prijavljen kandidat. To podržavam, možda i dulje. U članku 16. malo mi ima nelogičnosti jer dijeli se različit je kriterij za grad i općinu. Postoje mali gradovi, postoje velike općine. Negdje će biti vrlo lako skupiti potpise. U malom gradu bit će teško skupiti potpise. Možda da ne radimo podjelu takovu, nego upravo prema broju stanovnika. Zatim dalje, zamjenik malo mi je, morat ćemo malo pazit što će se dogoditi sa zamjenicima. Zamjenici idu sad u paketu. Međutim, da li mogu biti dva zamjenika, tri zamjenika. Vidimo da recimo župani imaju po dva, tri dožupana. Poneki gradonačelnici također nekoliko gradonačelnika, kad se oni mijenjaju, pod kojim uvjetima. To će trebati u idućem zakonu stvarno to decidirati. To treba predvidjeti u idućem zakonu. Bilo je puno pričanja o decentralizaciji. Ali tu ja imam svoje mišljenje. Decentralizacija će bogatim općinama i gradovima donijeti više, siromašnima neće donijeti gotovo ništa, jer oni tako i tako sada imaju vrlo malo, pa da, u nekim su ostavljeni i svi porezi pa svejedno ne mogu dalje. Decentralizacija novaca donijeti će jasno povećane obveze i mislim da tu neke velike koristi osim možda mogućnosti većeg upliva i neće biti. U principu ovaj zakon dolazi tek za jedno 3 godine na snagu. Mislim da će se svi ostali zakoni uklopiti u ovaj zakon, a konačno o sljedećim zakonima mi odlučujemo, da ne ispadne sada da ovaj zakon je jedan, onaj drugi neće imati veze s ovim, pa konačno i o tom drugom zakonu, sljedećem zakonu kojeg očekujemo također ćemo mi dati zadnju riječ. Mislim da ovaj zakon treba podržati i da ga treba prihvatiti. Hvala.
Hvala. Četiri replike. Prva, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Evo poštovani predsjedniče, kolegice i kolege. Budući me je kolega spomenuo u onoj mojoj simulaciji, ali ja sam nastojao se držati toga da, kao i u šahu, dobar šahist je onaj koji može predvidjeti najmanje 3 poteza svog protivnika, ovi svi drugi su loši. Najmanje tri kažem i dobit će prvu ili drugu skupinu. A ako predviđa i više znači može postati majstor, velemajstor i sve ostalo. Tako mi kod izrade zakona. Kod izrade zakona ako se ne može predvidjeti i simulirati kako će to izgledati u praksi, kako će se to primijeniti onda dobivamo zakon kakav smo dobili. Zbog toga sam ja nastojao simulirati varijantu u jednoj maloj općini koju sam nazvao Mrduša Srednja gdje je moguće da se, oni stalno imaju izbore, izbore, izbore, izbore. Onda imaju referendum pa se onda opet vraćaju na izbore i potroše cijeli novac iz proračuna zbog toga što smo ovdje neka rješenja predvidjeli koja nisu odgovarajuća, a nema opet jedne cjeline. Prema tome, stvar je jednostavna. Trebamo zato sve propise unaprijed isimulirati, time ovdje u sabornici i predlagači tako da bi bila lakša primjena i provedba i da se ostvari ono što se hoće ostvariti. Ali nažalost kažem ovo se može dovesti do apsurdna ako se gledaju odredbe, iako se gleda kako je koju radnju moguće provesti i opet na početak pa izbori, pa opet referendum, pa izbori i tako prođe cijeli mandat. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala lijepa. Pa evo, moram kolegi replicirati. Naime, kolega kad je govorio o tim slučajevima koji su sigurno ekstremno rijetki slučajevi, od ne znam 540, 560 slučajeva možda će biti jedan, dva. Spominjao je da u zakon bi trebalo možda ugraditi da u slučaju jednakog broja glasova da se ide po abecedi ili izvlačenje iz šešira, iz bubnja. Mislim što sigurno ne bi bilo dobro da to uđe u ovakav zakon. Hvala.
Druga replika, poštovani zastupnik Miroslav Korenika. Izvolite.
E pa gospodine predsjedniče, pa evo kad je kolega Markovinović rekao da kada se evo želje počnu, ili predizborna obećanja počnu ispunjavati, da nakon simulacija neki postanu žalosni. Ja bih molio da kolega to malo više objasni, jer on očito zna ono što mi ne znamo. Izbori koji će tek biti, kolo sreće političko se okreće. Znamo da i često puta i državna politika ima utjecaj na lokalne izbore i sve ostalo. On već sad zna koji su to žalosni pa bi ga molio da nam pojasni. Evo mi možda nismo dovoljno informirani. Što se tiče pak gradonačelnika ili načelnika ili župana koji kako se on kaže i on se zalaže za ono što se zalažemo i mi iz opozicije. Ja bih ga evo sad otvoreno pitao hoće li on u petak kada se bude izjašnjavalo o ovom zakonu podržati amandman kolege Lesara. Jer često puta zbog javnosti kada smo pred sjajem kamera priča se u ime klubova svega i svačega. Kad se dođe glasanje, onaj famozni petak kad se priključujemo onda svi naglo zaborave i ne podržavaju takve amandmane. Evo ja bih ga molio, posebno ću paziti u petak kako će se on izjašnjavati. I što se tiče same decentralizacije. Pa činjenica jest da će decentralizacijom lokalna i regionalna samouprava imati veće obveze. Međutim, za one koji nemaju prihoda i sada je predviđeno u državnom proračunu da dobivaju pomoć od središnje države. Samo ćemo onda morati imati jasne kriterije koliko, na temelju čega će koja općina ili grad, ako je nedovoljno razvijena dobiti novca. Ali neće biti političkog odlučivanja, nego neka budu jasni kriteriji. Pa ako je prihod po stanovniku toliki, mogući toliki kapacitet. Ali nažalost dokle god o tome odlučuje netko drugi bez kriterija imamo tu žalosnu situaciju koju imamo. Ali nemojmo dopustiti da zbog toga što imamo u Hrvatskoj i bogate da oni se ne mogu razvijati pa hajde ako smo siromašni da svi budemo jednako siromašni. To ne smije biti razlog da ne idemo u daljnju decentralizaciju države.
Ako u petak bude bilo glasovanje o ovom. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Pa ne treba biti osobito mudar nego samo slušati ljude što ovdje govore, jel. I onda se to na kraju zbroji i to ide tako. Svi zastupnici, osim SDP-a su ovo podržavali, i podržavaju. Ali vi ste počeli na jedanput izražavat neku odstupnicu pa bilo bi bolje ovako, bolje onako, ovaj ne može biti, ovaj može biti i sl., što veli evo kolega ovdje. Pa sam pomislio da ste se predomislili, znate. Evo, ja se ispričavam ako niste. Ali vjerujem da svaka simulacija ne ide sigurno vama u korist, bilo kakova. Što se tiče decentralizacije. Pa točno je da država i sad daje onima koji nemaju. Znači trebat će im davati još i više. I da li će biti te male općinice, male gradovi i opće sposobni bilo što od decentralizacije preuzeti. U ovom trenutku vrlo teško. Veliki mogu, može Varaždin, može ne znam, Čakovec, Rijeka itd. Mogu sigurno Koprivnica, nema kolege i tak to, oni sigurno mogu. Sami izbori će konačno to i pokazati, ali oni su još stvarno daleko. Prema tome, nećemo o prognozama. Hvala.
Treća replika, poštovani zastupnik Zlatko Kramarić.
Hvala gospodine predsjedniče. Moram replicirati uvaženom kolegi. Nije lijepo se podsjećati da neki gradonačelnici koji su ujedno i zastupnici da kad oni ulaze unutra da im se onda sabornica smije. Jedno su zakonska rješenja, a nešto drugo je praksa pojedinih ljudi za koje vi sami odgovaraju. Ja mislim da ta rješenja nisu loša. Tim više što doista postoje i mnogo razvijenije zemlje gdje je to posvema moguće da se u isto vrijeme bude i saborski zastupnik i gradonačelnik nekoga grada. Ovo ne govorim sada … [[Govornik se ne razumije.]] ja to više nisam sada. Ja bih mogao lako promijeniti ploču. Ali u vremenima teške centralizacije doista nije loše kad se mogla saborska govornica iskoristiti da se upravo na neke probleme i potrebe … [[Govornik se ne razumije.]] i potrebe decentralizacije ukaže. Tako da dok imamo takva zakonska rješenja onda trebamo odvajati zakonsko rješenje koje nije nikakvo čudo, sedmo ili osmo svjetsko čudo i ponašanje nekih ljudi koji možda eventualno nije svaki put za pozdraviti. Ali prepustimo to njima, jer ovdje nitko ne kaže da mi ovdje moramo sjediti. Evo nas ima 152, najčešće sjedi 60-tak, 70-tak ljudi, a nisu oni, ostatak nisu svi gradonačelnici, a njih jednostavno propuštamo, sada ćemo se uglavnom fokusirati na neke zastupnike gradonačelnike koji nisu baš najvidovitiji. Tako da kolega Markovinović ja bih vas molio samo malo više diskretnosti upravo prema toj činjenici. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Pa evo moram kolegu ispraviti. Nisam rekao da im se smiju nego da im plješću i to je velika razlika. … [[Upadica se ne čuje.]] Da, nije. Drugo, moram reći evo u ime ljudi kojih ovdje čak i nema, evo mogu reći da mnogi od njih stvarno su i na svojim poslovima, imamo dosta sveučilišnih profesora, imamo kirurga, dakle ljudi koji stvarno rade paralelno još jedan posao. Koliko je to dobro ili nije, ja to ne mogu reći. Ali da se gradonačelnici najmanje ovdje pojavljuju, a treba često i kod glasovanja njihov glas, trebaju i oni nešto reći, to je sigurno istina. Pogledajmo, bilo bi dobro da se negdje vodi statistika, velim neki dolaze samo iznimno ovdje. Hvala.
I poštovana zastupnica Ivanka Roksandić, replika.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo u ovom stilu vidim da gotovo sve kolege muči upravo dolazak zastupnika gradonačelnika ili načelnika općina. Ja bih to ipak propustila ko' što je u zakonu kolega Markovinović, strankama neka one odluče hoće li njihovi ljudi moći obnašati sve dužnosti i gradonačelnika velikih gradova i zastupnika pa u tom stilu još jednom ipak ću ponoviti. Gospodin Vivodić je upravo zbog toga i izgubio svoj mandat. Ne zbog kupovine mandata ne sada zbog istine. Nije ga bilo gotovo nikada u poglavarstvu, nisu ljudi bili zadovoljni obnašanjem njegove dužnosti pa su dva njegova vijećnika izglasala mu nepovjerenje. Toliko zbog istine kolega Markovinović i toliko o tome je li se može u velikom gradu biti istodobno i zastupnik i gradonačelnik i još na mnogim funkcijama, o tome bi velike stranke mogle promisliti. Zato je dobro da je ostavljeno upravo to da stranka odluči je li jedan čovjek može imati 10 funkcija.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Pa evo kolegica je dobro rekla i mislim da to treba patentirati. U poglavarstvu reći da si u Saboru, u Saboru da si u poglavarstvu i mislim da to može funkcionirati, vidjeli smo iz primjera. Hvala.
Ali kad-tad se uhvati toga. Kaže sad je tamo, a nije tamo. Poštovani zastupnik Velimir Pleša.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Pa jedna od temeljnih nelogičnosti u hrvatskom sustavu lokalne samouprave proizlazi iz činjenice što se razmjerni izborni sustav kakav se primjenjuje za parlamentarne izbore, primjenjuje i u najmanjim jedinicama lokalne samouprave pa čak i u izborima za mjesnu samoupravu. Situacija koju ćemo eventualno dobiti donošenjem ovog zakona ukoliko bi ostala jedno dulje vrijeme ili ukoliko će ostati bez istovremenog ili skorog donošenja novog Zakona o lokalnoj i regionalnoj samoupravi bitno bi ograničila ulogu predstavničkog tijela, ali i zakomplicirala ulogu tako izabranog, neposredno izabranog načelnika, gradonačelnika ili župana. Ja sam si dao malo truda pa sam išao gledati kako je to regulirano u pojedinim državama Europe i mogu reći da je izborno zakonodavstvo u Europi u tom pogledu različito do te mjere da se u pojedinim regijama unutar jedne države oni odvijaju na različite načine, a kada je u pitanju potrebna većina na koji način se biraju neposredno izabrani gradonačelnici ili načelnici pojedinih manjih općina, tako dolazimo do tu da se čak razlikuje i pitanje da se negdje to bira po apsolutnoj a negdje po relativnoj većini. Pa tako imate recimo primjer Austrije gdje se biraju i neposredno i posredno. Recimo neposredni izbori održavaju se u Burgelandu, Kertenu i Tirolu, a u ostalim državama austrijskim saveznim se oni održavaju kao posebni izbori. U Bugarskoj su neposredni i potrebna je apsolutna većina. U Cipru neposredni i potrebna je relativna većina. U Francuskoj posredni i potrebna je apsolutna većina. U Njemačkoj neposredni i potrebna je apsolutna većina. Sada da ne nabrajam, znači razlike su od države do države ali čak i unutar pojedinih država velim pojedine regije imaju različito to regulirano. Ono što je posvema jasno u pogledu toga da li neposredni ili posredni izbori gradonačelnika, načelnika i župana je činjenica kako je prednost neposrednog izbora posve jasna. Građani naime unaprijed točno znaju tko bi mogao biti nositelj izvršne vlasti na lokalnoj i regionalnoj razini i sami se opredjeljuju za osobu i program koji im je najbliži. To je u smislu načela supsidijarnosti na kojem se kao jednom od načela zasniva i Europska unija, a pripadnost kojoj je jedan od hrvatskih prioriteta. Ono što nas također usmjerava na neposredan izbor nositelja izvršne vlasti u lokalnoj i regionalnoj samoupravi. Jer logično je da se prilikom izbora za lokalnu razinu vlasti ne bira i ne prosuđuje prosuđena politička opcija prema makroekonomskoj politici koju neka stranka nudi ili prema vanjskopolitičkim prioritetima ili pak prema obrambenoj politici. Izbor načelnika, gradonačelnika i župana na neposredan način dovest će sigurno i do promjene fokusa predizborne kampanje, utjecat će na njezinu dezideologizaciju i u konačnici doprinijet će tome da se izaberu ili biraju osobe koje imaju konkretne planove za razvoj lokalne jedinice. Sigurno je također i to da će takav neposredna izbor utjecati i na njegovu neovisnost o centrima političke moći. Svakako pripadam onima koji su sigurni i koji zagovaraju tezu kako ova promjena načina izbora nositelja izvršnih poslova u hrvatskom komunalnom sustavu iziskuje i ona je vjerojatno i neka bude poticaj za jednu temeljitu reformu i Zakona o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi, ali i Zakona o izborima za predstavnička tijela jedinica lokalne samouprave što će reći da se zalažem za to da konačno i nakon ovog donošenja zakona ako će on ići samo u drugom čitanju, ako će eventualno ići u treće čitanje da se paralelno s njim možda napravi i zajedno i ovi zakoni da se usuglase i da dobijemo zajedničko izborno zakonodavstvo za ovaj dio segmenta života koji je naročito osjetljiv i za kojeg se svi kunemo u ovakvim raspravama kako smo upravo za takav pristup izbornom zakonodavstvu. Jer zamislite situaciju kad bi ostao ovakav zakon kojeg bi sada donijeli eventualno i kada bi ostali ovi zakoni koji su do sada na snazi o Zakonu o lokalnoj i područnoj samoupravi, postalo bi besmisleno da načelnik, gradonačelnik ili župan budu izabrani neposredno od naroda, a njegov suradnički tim koji prema sadašnjem zakonodavstvu predstavlja poglavarstvo bi biralo predstavničko tijelo. Naravno da onaj koji bi bio izabran na neposredan način treba biti neovisan o političkoj volji predstavničkog tijela. Odnos tako izabranog čelnika lokalne vlasti i predstavničkog tijela mora počivati na poziciji kako nositelj izvršnih poslova ne može raspustiti predstavničko tijelo, a niti predstavničko tijelo može izglasovati nepovjerenje nositelju izvršnih poslova. Barem ne u svakom slučaju i u svakoj prilici kad se to god sjeti. Osim toga, potrebno je jasno definirati nadležnosti i jednih i drugih, pri čemu je logično da nositelj izvršnih poslova mora dobiti suglasnost predstavničkog tijela za proračun, a osim proračunskih ograničenja i ograničenja što ih je moguće postaviti statutom i drugim općim aktima čije je donošenje u ovlasti općinskih, gradskih i županijskih skupština, predstavničko tijelo ni na koji način ne bi smjelo utjecati na mandat neposredno izabranog nositelja izvršnih poslova. Sam način izbora načelnika općina, gradonačelnika i župana ne može biti garancijom i on nije garancija za postizanje očekivanih političkih rezultata, a unošenje promjene u obliku njihova neposrednog izbora u postojeći komunalni sustav bez njihove cjelovite prilagodbe moglo bi dovesti do opasnih političkih problema i neočekivanih efekata. Možda bi trebalo vidjeti i mogućnost da se lokalnim zajednicama da mogućnost da primjene onaj sustav koji smatraju najprimjerenijim. Zbog čega? Pa posve je naime različita logika organizacije općine manje od 3 tisuće stanovnika i jedne organizacije velikih sustava kakvi su veliki gradovi. To nije nepoznato europskom zakonodavstvu. Zato sam rekao da su i unutar pojedinih regija pojedine mogućnosti različite što se tiče načine izbora tako načelnika, gradonačelnika i župana, odnosno predsjednika tih zemaljskih skupština, odnosno zemaljskih poglavara u Austriji ili Njemačkoj. Sasvim je izvjesno kako neposredni izbori sami po sebi ne garantiraju visoku demokraciju i da takav prijelaz iziskuje ozbiljnu pripremu jer bi u suprotnom prelazak mogao prouzročiti velike troškove, ali i neželjene i neočekivane rezultate. Zbog toga, sagledavajući i ovaj Prijedlog zakona kao jedan poticaj ili prvi od koraka ka temeljnoj reformi izbornog zakonodavstva mislim podržati ovaj Prijedlog zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Naime, ja se kolega Pleša s vama zaista slažem u 95% onoga što ste rekli osim u onom segmentu gdje ste rekli da predsjedničko tijelo ne bi smjelo utjecati na, jasno, neposredno izabrane gradonačelnike, načelnike i župane. Ja mislim da i vi tu osjećate opasnost kad to ne bi bilo moguće, to opet ne bi bilo dobro. Onda bi mogli imati jedan predsjednički sustav na lokalnom nivou. Prema tome, mora biti mehanizam, ali potpuno se slažem s vama da bi trebali ovdje otvoreno razgovarati o opasnostima koji prijete u jednom, odnosno drugom slučaju. Ovdje su kolege govorili o simulaciji i što će simulacija donijeti kao korist jednoj strani, a štetu drugoj stranci. Tu je bilo pomalo i šaljivih nekakvih dobacivanja. Međutim, kolegice i kolege, sve političke stranke će sa ovim Zakonom imati štetu. Štetu, što je dobro jer će proći kao i Češkoj. Ni u jednom gradu i općini manjoj od 50 tisuća stanovnika nijedna stranka nije progurala svoga čovjeka. Nitko. Isključivo su prošli ljudi koji su u tim sredinama bili prepoznatljivi, koji su napravili nešto korisno i građani su imali u njih povjerenja, a ne u stranke. Stranke su prošle u većim gradovima gdje je to važno bilo organizirati. Tako da o ovome bi trebalo svakako razgovarati kao potencijalnoj, jasno, opasnosti, ali svakako nemojmo opstruirati mogućnost za predstavničko tijelo, a to znači upravo političke stranke ipak moraju imati utjecaj, bez obzira na to što ja mislim ili vi mislite, demokratska procedura to zahtjeva. Hvala lijepa.
Da će stranke proći kao bosi po trnju. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Velimir Pleša.
Potpuno je jasno da možda ste me krivo razumjeli. Nisam ja mislio da predstavničko tijelo ni u kojem slučaju ne može imati, ali ne može biti ono koje će se danas zbog toga jer je možda tako neposredno izabrani gradonačelnik i načelnik jedne druge političke opcije, o tome koja ima većinu u tom predstavničkom tijelu, sjetiti, aha, danas ujutro, on se više meni ne sviđa ili mi se zamjerio i sad ćemo pokrenuti na bilo koji način pitanje njegovog opoziva. Jer to je ona opasnost koja se ovdje pojavljuje i koju treba dobro razmotriti i dobro vidjeti kako i na koji način razriješiti. Jer gledajte, u većini ovih država koje sam pokušao nabrojiti, postoji veza između tih dvaju izbora u smislu da načelnik i vijeće izabrani su ili istovremeno, ali na različitim glasačkim listićima. U Italiji su vijeće i načelnik izabrani putem jednog postupka glasovanja i potrebno je upamtiti da u tom i takvom slučaju zastupljenost stranaka u vijeću ovisi općenito o odluci birača koji će onda izabrati načelnika. Ali u sustavima gdje su načelnik i vijeće izabrani na različitim, znači na neposrednim izborima izabran je načelnik ili gradonačelnik. Može se desiti da načelnik ne pripada toj stranci ili koaliciji koja ima većinu u vijeću i to može dovesti do napetosti. Ja sam mislio na taj način reći da ne može utjecati predstavničko tijelo na njezin, na opoziv tog gradonačelnika i načelnika.
Hvala. Idemo na 5-minutnu raspravu po klubovima. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Miroslav Rožić, izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. U ime Kluba HSP-a zapravo ću se nadovezati na ovu zadnju raspravu pa ću reći nekoliko zapravo ocjena Kluba HSP-a o Prijedlogu ovoga Zakona kako to i dolikuje u završnih 5 minuta. Nekoliko se navrata u ovoj sabornici govoreći o ovom Zakonu čulo otprilike pitanje ili predbacivanje kome odgovara ovaj Zakon, a kome ne odgovara ovakav Zakon. Dakle, to je doista političko licemjerje uopće razmišljati o donošenju ili ne donošenju nekog zakona, bilo kojeg, polazeći od polazišta kome to odgovara, a kome to ne odgovara. Zato ću reći u ime Kluba HSP-a, HSP-u ovaj Zakon odgovara, ali se protivi donošenju ovog Zakona jer je loš za hrvatske građane. A sad ću reći zašto mislimo da je loš. Zato što je donošenje ovog Zakona i uopće stavljanje ovog Zakona u proceduru eklatantan primjer podilaženja loše informiranoj javnosti o tome šta će dobiti ovakvim jednim zakonom. Posljedica je doista jedne propagande o tome kako će se više očitovati njihova volja ako će neposredno birati izvršnu vlast na razini lokalne samouprave. Isto tako, istovremeno to je podilaženje različitim populistički orijentiranim političkim liderima u Hrvatskoj pogotovo na lokalnoj razini, na lokalnoj razini lokalne samouprave, a dokazi za to su zapravo vrlo jednostavni. Dokazi izviru čak iz obrazloženja, pa rekao bih čak i iz pojedinih rasprava u Saboru. Prvo je premisa koju su mnogi izgovarali građani to žele, građani to hoće. Uvjereni smo u Klubu HSP-a da nakon jedne ozbiljne javne rasprave u kojoj bi se iznesli svi ovi argumenti koji su neki od njih iznošeni u ovoj saborskoj raspravi, ali na žalost neće stići u tom obliku do javnosti da bi se javnost zapravo mogla time poslužiti kao nekom vrstom javne rasprave, da bi dakle nakon javne rasprave građani možda i dalje željeli jedan neposredan izbor izvršne vlasti na lokalnoj razini, ali da sasma sigurno ne bi željeli da se on zapravo provodi po ovom ili ovakvom zakonu. Naime, ovaj zakon daje i predlaže rješenja u politički sustav Hrvatske i ustavni poredak Hrvatske neka rješenja koja zapravo su djelomično preuzeta iz nekih drugačijih političkih sustava. Nemoguće je dakle ovakav jedan implantat presaditi iz nekog drugog političkog sustava naprosto u hrvatski i reći da je to dobro. To se vidjelo i iz ove rasprave. Naime, svi takvi križanci su po biološkom zakonu neplodni, odnosno sterilni, pa će to biti i ovaj zakon ako se implementira u naš politički pravni sustav na ovaj način. Drugo je, drugi dokaz je svakako dakle to bi bilo nešto otprilike kao da kažemo da želimo ugraditi propeler na automobil jer će onda automobil ići puno brže i puno bolje. To je doduše točno kad je u pitanju avion, ali nije sigurno rješenje za automobil. Drugi dokaz je to zapravo neozbiljnost i površnost rješenja koji je ovaj zakon predložio, o kojima su mnogi govorili o izboru, o opozivu, trajnim biranjima u Hrvatskoj tako da će se Hrvatska zapravo svesti na jedno neprekidno ili trajno kontinuirano biralište tijekom četri godišnjih mandata. Treće je doista, treći dokaz je za sve ovo što su mnogi govorili različite zamjerke ovom zakonu. Ali je gospodin Palarić doista sa jednom za mene osobno gotovo iritantnom stoičkom mirnoćom odšutio sve ove prigovore i sve ove prijedloge o kojima smo mi zastupnici ovdje govorili, jer je naravno zaključak je ovaj pa ionako zakon kojeg i donesemo, ako ga donesemo primjenjivat će se tek za tri godine, a za tri godine tko živ, tko mrtav. I konačno dopustite mi samo ovo. Ono što me posebno zaprepastilo je to da su mnogi zastupnici, čak i iz vladajuće većine iznijeli čitav niz primjedbi kao što je to učinio i kolega sada pred kraj. Ali onda je zaključak sve te rasprave bez obzira na sadržaj primjedbi koji su iznosili bio ovakav. Ali gospodo bez obzira ili baš zato što kiša pada, mi ćemo tvrditi da su ceste suhe. Dakle, ja imam čitav niz primjedbi na ovaj zakon, ali baš zato ću glasovati za njegovo donošenje. E, HSP neće glasovati za njegovo donošenje. Hvala lijepa.
Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Miroslav Korenika.
Pa kolega Rožiću, netočno je jer upravo smo i mi iz Kluba SDP-a zalagali se i tražili treće čitanje ovoga zakona jer smo svjesni svih nedostataka, pogotovo i mi koji igramo šah kako to neki kolege rekoše. Nije dovoljno tri poteza. Dobar šahista i 20 poteza unaprijed razmišlja. Ali očito da nekima s one strane, pa iz klupa Vlade to nije previše.
Dobro evo, slažete se. U redu je. Klub HSLS-a poštovani zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. HSLS će baš glasovati za ovaj zakon i šteta što se to nije dogodilo puno ranije. Ova priča traje ako ne tamo od devedesetih godina, ali vrlo intenzivno od 3. siječnja 2000. godine. Ali na žalost mi smo propustili neke mogućnosti da doista krenemo u jednu radikalniju reforme lokalne samouprave. Ali opet, narod je pametan pa kaže bolje ikad nego nikad i mislim da sa time ne bi trebalo oklijevati i da bi zapravo bilo vrlo dobro da znamo po kojim će se to pravilima održavati izbori 2009. godine treće nedjelje u mjesecu svibnju. Sada neki se pozivaju na tu javnost, a vidimo kako to sa javnošću nikad ne ide baš tako jednostavno kako nam se to na prvi pogled čini. Navodno 75% naše javnosti jest za jednu radikalnu reformu lokalne samouprave koja između inoga predmijeva i neposredni izbor načelnika i gradonačelnika i župana. A onda opet čujemo da je to loše informirana javnost i malo me sve to podsjeća na onu Brechtovu kada ne možemo mijenjati vlast, onda je dobro da promijenimo vlastiti narod, jer očito taj vlastiti narod ne može slijediti svu genijalnost njene vlasti. Ja ne mislim da smo baš previše genijalni i neki puta tu javnost treba poslušati, jer ruku na srce budimo iskreni prema sami sebi, da prošli lipanj kada se 2005. godine kada su se formirale, konstituirale gradska, općinska vijeća, birala poglavarstva, županije da nismo bili baš sjajni i da je to doista bio mjesec naše velike sramote koji je pokazao kako smo mi doista u stanju da sve mogućnosti, one loše mogućnosti koje nam politika pruža da ih doista onako dobrano koristimo. I nije ni čudo što su na tim izborima negdje oko 20-tak posto građana izašli van upravo zbog toga što je izgubilo uopće povjerenje da politika, politički sustav takav kakav ne zakonska rješenja nego ono što smo mi u stanju da od toga učinimo doista je učinilo to da je politička prostitucija, zaštitarska demokracija i sve što uz to ide i sve one trgovine kojima smo bili svjedoci a kojima također pristupamo selektivno, pa onda jedne vidimo, druge ne vidimo. Tamo gdje nam odgovara onda to je tako ljudi su se dogovorili. Tamo gdje nam odgovara onda grmimo sa ovih govornice, u intervjuima doista pokazujemo to svoje ono lošije lice. Svakako da ako to građani traže onda oni i nisu ti koji određuju kakva će se pravila napraviti. To onda se prepušta struci i upravo da se ta rješenja koja bi kao dovela do određenih bitni političkih promjena, koja bi popravila taj imidž političara u javnosti to onda se prepušta da to odradi struka. Da li je to sad struka odradila sve do kraja sjajno svakako da imamo ipak primjedbi. Meni se isto čini da Vlada ne bi trebala odlučivati o rješenju neposredno izabranih načelnika već bi ona, gradonačelnika i župana, već bi se posebno trebalo razraditi nadzor nad zakonitošću i ustavnošću njihovog rada kao i sankcije za kršenje te iste ustavnosti i zakonitosti i to treba odvojiti od političke odgovornosti. To je zapravo ključ problema. Kako će do opoziva doći što bi trebao biti izraz određene političke odgovornosti tu sad postoji nekoliko varijanata i mislim da to doista ovdje se ovih tijekom zadnjega petka i evo danas evo se čulo se dosta pa između inih i mudrih prijedloga koji neki način predviđaju da, ali mogućnost opoziva, ali isto također jako važno reći taj opoziv ne bi doista smio biti opet izraz naše maštovitosti i da se to doista događa na svakoj sjednici vijeća, odnosno skupštine. Znači isto također i to predstavničko tijelo bi neki način trebalo uvjetovati i njihovo ponašanje, njihovo ponašanje i sankcioniranost takvoga ponašanja koje će biti zapravo ruganje politici. I isto također, vidim već je crveno, veliko je pitanje šta to znači neposredni izbor zamjenika načelnika, europski sustav i neposrednog biranja predsjednika Republike ne poznaju taj institut i bojim se da to, da bi od toga trebalo odustati jer samo bi čini mi se izazvao čitav niz novih ovih nepotrebnih nesporazuma, ali evo da skratimo HSLS će pored svega upravo zbog toga što je to vox populi vox dei glasati za ovaj Zakon jer na kraju krajeva to je način rješenja mnogih naših kriznih situacija. Hvala.
Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Miroslav Rožić.
Pa moram ispraviti poštovanog kolegu Kramarića. Njega je moja sintagma da je javnost neinformirana o ovom Zakonu loše informirana o ovom Zakonu, a ne o principu mogla je asocirati na nešto drugo, a ne na promjenu naroda. Prema tome, samo to želim ispraviti jer je to očito shvatio i krivo interpretirao. Hvala.
Klub PGS-a, SBHS-a, MDS-a, poštovani zastupnik Nikola Ivaniš. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, uvaženi državni tajniče sa suradnicima. Dozvolite da vrlo kratko na kraju rasprave o ovome važnom Zakonu po našem mišljenju u ime kluba regionalnih stranaka kažem i ponovim neke stvari, neke razloge iz kojih mi nećemo podržati ovaj Zakon, nego ćemo se načelno podržavajući potrebu da se kod nas bira načelnike, gradonačelnike i župane direktno ostati suzdržani da ne bi u javnosti ostao dojam da smo protiv direktnog izbora. Međutim, mi smatramo da ovaj Zakon nije dovoljno dobar za ono što mi danas trebamo. S obzirom na to koliko se godina javnost, a i politička javnost i stranke opredjeljuju za to da je u Hrvatskoj potreban direktan izbor zakon je nedovoljno dobar. Zastupnik Leko je u raspravi kazao kako ovaj Zakon vodi sa nekim rješenjima unazad. Mi ne bismo toliko duboko ulazili u analizu, ali čini nam se da ne vuče naprijed, ne vuče naprijed i dovoljno je neprecizan da mislimo da ga ne treba podržati. Prije svega držimo da je pitanje izbora predstavničkog tijela kao i ovlasti predstavničkog tijela u općini, gradu ili županiji ono što nije dovoljno dobro riješeno. Mislimo da je pitanje kako će predstavničko tijelo nadzirati i kontrolirati izvršnu vlast otvoreno i da je to razlog zbog kojega ga zaista ne treba podržati. Naravno ono što se u raspravi iznijelo kao jedna stilska figura, a to je postavljeno pitanje hoće li nakon jednog ovakvog pristupa uopće biti predstavničke vlasti mi držimo stilskog figurom jer valjda nećemo toliko ići unazad, ali činjenica je da je i to pitanje otvoreno. Smatramo da je nadalje u smislu ovlasti ono što je jako otvoreno i što se potrebno rješavati u paketu kad se rješava našeg izbora pitanje ovlasti predstavničke i izvršne vlasti i da bi to trebalo precizno propisati isto tako kao i pitanje smjenjivosti svih izabranih, dakle od izabranog načelnika, gradonačelnika i župana nadalje. Mislimo da će u lokalnoj samoupravi ukoliko se na ovaj način stvari budu rješavale u budućnosti vrlo vjerojatno biti više nereda, a ima ga dovoljno već i sada i zbog toga mislimo da je točna konstatacija da je ipak na određen način na sceni normativni optimizam i da idemo riješiti nešto zbog toga što to politička javnost želi da se riješi, a da ćemo si s tim otvoriti čitav niz problema. Mi se priklanjamo predlagateljima da se obavi i treće čitanje, ali treće čitanje u paketu sa izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi, izmjenama i dopunama Zakona o izboru članova predstavničkih tijela. Na taj način bi se stvorio minimum uvjeta da se napravi nešto integralno što bi unaprijedilo situaciju u lokalnoj samoupravi od izbora do funkcioniranja. Ovako mi se čini da ćemo načelno riješiti pitanje izbora, a da ćemo funkcioniranje lokalne samouprave ostaviti za onaj 10 godina obećavani zahvati reforme sustava lokalne samouprave koji se u kontinuitetu obećava. Ja svaki put kad o lokalnoj samoupravi govorim o tome govorim. Šest ili sedam puta povodom različitih zakona uvijek ostaje ona rezerva, rješavamo privremeno segmente koji su vezani za lokalnu samoupravu, ali znate to je zato što ćemo mi u roku od 6 ili 8 mjeseci ići u cjelovit sustav reforme. U to nikad ne ulazimo i naznaka za to nemamo i mislimo da je i ovaj Prijedlog isto na toj razini i prema tome onaj koji će otvoriti više problema i mi to nećemo podržati, ostat ćemo suzdržani, a predlagatelja molimo da ozbiljno uzme u obzir i izvijesti u konačnici vrlo ozbiljno Vladu da je dosta prijedloga da se donošenje ne izvrši voljom proste većine već da se akceptira prijedloge da se o svemu još jedanput razmisli, da se pokuša to proširiti na barem Zakon o lokalnoj samoupravi i na Zakon o izboru članova predstavničkih tijela te da se dakle u tom smislu stvar odgodi i provede treće čitanje zajedno sa izmjenama i dopunama ostalih zakona koji što bi bilo nužno i što bi govorilo o ozbiljnosti, želji da se to pitanje riješi. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Kolega Ivaniš za ovo treba 77 glasova za ovaj Zakon. Prosta većina nije dovoljna. Završni osvrt državni tajnik Središnjeg državnog ureda za upravu gospodin Antun Palarić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici! Ma koliko god kritički govorili o lokalnoj samoupravi u Hrvatskoj ipak je lokalna samouprava jedan uspješan projekt Hrvatske države i sa ničim se ne može uspoređivati, sa općinama prije uspostave demokratskog sustava. Čuli smo i za vrijeme rasprave o ovom zakonu kako je tada bilo sve sjajno, kako je bila velika nadležnost, velika sredstva ali nedostajala je karika koja je bitna za demokraciju a to je sloboda izbora. Nije bilo slobodnog izbora, nije bilo višestranačja i nije moguće komparirati sustav lokalne samouprave u Hrvatskoj sada sa onim u prijašnjem sustavu. No, nema savršenstva, nema kraja poboljšanju toga sustava. Stoga i u ovom mandatu sve što smo radili sve smo radili u cilju da se lokalna samouprava razvija a vjerujemo da će i ovaj zakon doprinijeti s jedne strane podizanju razine svijesti građana kod izbora da svojim glasom odlučuju o izboru čelnika na lokalnoj razini jer će iako i sada su nositelji liste djelomično i personalizirali predizborne kampanje i građani su glasovanjem otprilike znali kakav će biti sastav izvršnih tijela ali sada donošenjem ovog zakona to će biti nedvosmisleno jasno. Jedna od prednosti donošenja ovog zakona je ta da se on donosi u redovnoj proceduri kroz dva čitanja i to dovoljno rano daleko od njegove primjene kako bi se sve posljedice koje ovaj zakon proizvodi mogle na vrijeme uočiti, ukloniti i prilagoditi čitav sustav i neposrednom izboru općinskih načelnika, gradonačelnika i župana. Napustili smo praksu da se izborno zakonodavstvo mijenja neposredno pred izbore i mislim da je to dobro i da ova iscrpna rasprava dvodnevna je također korak naprijed jer mi ne želimo nametati rješenja. Mi smo zakonske prijedloge raspravili sa onima kojih se to tiče a to je sa zajednicom županija i savezom gradova i općina i nismo ih raspravili na način da bi držali monologe i uvjeravali jedni druge nego da bi kroz raspravu pronašli najbolja rješenja koja će doći do toga da se ovaj zakon ili model neposrednog izbora donese po mogućnosti suglasnošću svih političkih čimbenika u zemlji. Evo, i na tragu tih rasprava Vlada je podnijela amandman kojim odustaje i od ovog minimuma mogućnosti razrješenja gradonačelnika, općinskih načelnika kada se ispune zakonom predviđene pretpostavke. Dakle, zar je moguće da netko bude gradonačelnik a da ne živi u tom gradu? Zar je moguće da bude gradonačelnik u zatvoru? Zar je moguće da bude gradonačelnik netko kome je oduzeta poslovna sposobnost? Ali od toga Vlada odustaje, ne želi nametati rješenja i to je korak dalje u prepuštanju odgovornosti lokalne samouprave, jer podsjećam vas da danas Vlada ima pravo raspustiti predstavničko tijelo i odlučiti o prestanku mandata izvršnih tijela gradonačelnika i poglavarstava. Ona to vrlo nerado čini, čini onda kada to mora, kada su ispunjene zakonske pretpostavke i do sada sve tužbe koje su bile podnesene protiv odluke Vlade su odbijene što je dokaz da je Vlada postupala po zakonu. Međutim, mi želimo da moguće konflikte između predstavničkog tijela i gradonačelnika rješavaju oni koji su ih izabrali a to će biti birači u toj jedinici lokalne samouprave i područne samouprave. Mi smo pažljivo saslušali današnju raspravu, mi smo primili prijedloge amandmana, primili smo i inicijativu da se o zakonu raspravlja u trećem čitanju. O svemu ćemo izvijestiti Vladu i Vlada će se o tome očitovati kada bude stavljeno na glasovanje. Hvala lijepa svima onima koji su podržali zakon, onima koji su amandmanima na svoj način i svojim viđenjem željeli popraviti zakon a i onima koji su otvoreno iznijeli svoja mišljenja i neslaganje zahvaljujem također na doprinosu diskusiji. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. U petak ćemo. … [[Upadica se ne čuje.]] Ovisi, postoje razne vrste glasovanja o konačnom prijedlogu zakona. Postoje proceduralna glasovanja i glasovanja o meritumu. Konačni prijedlog Zakona o izborima općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba. Sukladno prijedlogu Kluba zastupnika HDZ-a dajem na glasovanje slijedeći zaključak: "Glasovanje o Konačnom prijedlogu Zakona o izborima općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika grada Zagreba odgađa se i provest će se istodobno sa glasovanjem o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi." Dakle, kada ovaj zakon koji je došao o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi gdje se uređuje odnos predstavničkog tijela i izvršne vlasti, kad dođe pa se susretnu ta dva. Molim glasovati. Rezultat? Sa 91 glas za i 2 suzdržana donesen je predloženi zaključak. Imamo još jedan zaključak koji je Kluba zastupnika HSS-a koji glasi: "Glasovanje o Konačnom prijedlogu Zakona o izborima općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba odgađa se i provest će se istodobno sa glasovanjem o paketu zakona kojima će se urediti sustav funkcioniranja lokalne i područne samouprave." [[Upadica se ne čuje.]] Dobro, sada treba glasovati. Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 27 za, 6 suzdržanih i 61 protiv. Nije dobio potrebnu većinu ovaj zaključak.
Ne prihvaća se. Smatramo da mandat treba trajati 4 godine a ne 5 godina kako se predlaže ovim amandmanom.
Zastupnik Zvonimir Mršić?
Pa budući da dolazi do potpuno promjene sustava u izborima gradonačelnika i načelnika i da imamo iskustvo u Hrvatskoj da osobe koje su birane neposredno imaju mandat od 5 pa i više godina smatramo da bi zbog ekonomičnosti i racionalnosti, zbog toga da se izbjegne predizborno i postizborno vrijeme i kontinuiteta bilo izuzetno važno da gradonačelnike biramo neposredno na 5 godina. Jer oni vuku legitimitet neposredno iz volje građana. Tražim da se glasa o ovom amandmanu.
Tko je za ovaj amandman? [[Upadica: I zastupnika 7.]] Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 2. zastupnika Dragutina Lesara?
Ne prihvaća se ovim amandmanom. Želi se produžiti predizborna promidžba. Mi smatramo da je dovoljno 30 dana minimalnih za izborni proces.
Zastupnik Lesar. Izvolite.
Gospodine državni tajniče ja smatram da je dovoljno 30. Ja smatram da bi trebalo biti 45. Međutim niste dali argumente zašto to tako smatrate? I moram reći da se radi o jednom Prijedlogu zakona koji je dugo u proceduri. Zakon dobrih namjera sa lošim rješenjima. Pokušaj popravljanja zakona i tražim glasanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 3. je Vlade, postaje sastavni dio Zakona. 4. također Vlade sastavni dio Zakona. 5. Kluba zastupnika HSU-a?
Ne prihvaća se. Ovim amandmanom želi se riješiti situacija u slučaju da u godini održavanja izbora. Dakle mi znamo da će se izbori održavati svake 3. nedjelje u svibnju izborne godine. Lokalni. Dakle u toj godini ako se dogodi da prestane mandat gradonačelniku, primjerice umre ili se odseli ili izgubi poslovnu sposobnost prema Prijedlogu zakona dužnost bi obnašao njegov zamjenik koji je zajedno s njim izabran, a ne, ne prihvaćamo da se onda da se onda imenuje vladin povjerenik.
Gospodine državni tajniče mi stojimo i dalje na stanovištu da je ovo što smo predložili bolje rješenje pa tražimo glasovanje po ovom amandmanu.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 6. zastpunik Dragutina Lesara?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio Zakona. 7. zastupnika Dragutina Lesara?
Ne prihvaća se. Ovim amandmanom želi se kao nespojiva funkcija sa gradonačelnikom i općinskim načelnikom propisati i dužnost zastupnika u Hrvatskom saboru. Vlada drži da to stavlja, prepušta odluci svake političke stranke, a ne da se zakonom propiše kao nespojiva dužnost.
Zastupnik Dragutin Lesar.
Gospodine državni tajniče u pokušaju da budemo konzistentni i istog odnosa imali prema svim lokalnim dužnosnicima ovaj argument kojega ste izrekli u ime Vlade dakako ne drži vodu jer po sadašnjem Zakonu župani ne mogu biti saborski zastupnici, gradonačelnici i načelnici općina mogu. Ovaj moj amandman ide na tragu toga da u jednakom položaju budu svi čelnici lokalne i regionalne samouprave. To tim više što ovo što sad imamo nije bilo rješenje … /Govornik je isključen./ … ispravaka zakona. A radi se o temi koju Hrvatska narodna stranka u ovom Parlamentu gura 8 godina i tjerate nas u situaciju da svojim kolegama u Klubu sugeriram ne podržati ovaj Zakon to tim više što osim mišljenja nemate argumente. I normalno da tražim glasanje.
Tko je za ovaj amandman? Nije dobio potrebnu većinu. 8. Klub zastupnika HSS-a?
Ne prihvaća se iz istih, sa istim obrazloženjem.
HSS? Povlači. 9. također Kluba zastupnika HSS-a?
Također jer se govori o mandatu zastupnika koji bi trebalo staviti u mirovanju.
Izvolite molim vas. Klub HSS-a, amandman 9. … [[Upadica se ne razumije.]] Povučen. 10. Vlade postaje sastavni dio Zakona. 11. Kluba zastupnika HSU-a?
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio Zakona. 12. zastupnika Zvonimira Mršića?
Ne prihvaćamo jer smo prihvatili amandman na isti članak Kluba zastupnika HSU-a.
Kolega Mršić.
Povučen. Hvala.
13. zastupnika Dragutina Lesara?
Ne prihvaćamo iz istih razloga jer smo prihvatili amandman zastupnika HSU-a u pogledu potrebnog potpisa za kandidaturu.
Kolega Lesar?
Zar ste sumnjali da ću tražiti glasanje jer amandmani uopće nisu isti.
Dobro. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 14. zastupnika Zvonimira Mršića?
Ne prihvaćamo. Ovim amandmanom predviđa se skraćenje izborne šutnje samo na dan izbora, a već je postao hrvatski standard da je izborna šutnja dan prije održavanja izbora i da prestaje u trenutku zatvaranja birališta. Dakle već nakon zatvaranja birališta može se iznositi procjena rezultata i komentirati izbore. Stoga ostajemo kod Vladinog rješenja.
Zastupnik Zvonimir Mršić.
Ali postoji hrvatski satandard da se krši izborna šutnja i za to da nemamo sankcija. Prema tome ako imate nešto što je propisano. Ako se to krši a nemate sankcija mislim da nema nikakvog razloga doista da se u subotu prije izbora ne odvija još uvijek predizborna kampanja. Mislim da se time neće narušiti regularnost izbora a nećemo doći u poziciju da oni koji to krše ne budu kažnjeni za to. Tražim da se o ovom amandmanu glasa.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 15. također Zvonimira Mršića.
Prihvaćamo ovaj amandman gospodine predsjedniče. Ali bih se osvrnuo i na navod uvaženog zastupnika da nema sankcija. Postoje sankcije za kršenje izborne šutnje u članku 93. Ovaj amandman prihvaćamo.
Prihvaćate. Dobro. Postaje sastavni dio zakona. 16. također zastupnika Zvonimir Mršića.
Ne prihvaćamo jer se želi isključiti gotovo sve ozbiljne pravne osobe, trgovačka društva u sufinanciranju kampanja. Mi imamo Zakon o javnoj nabavi. Imamo sustav osiguranja zakonitosti javnih nabava. I stoga smatramo da je to dovoljan mehanizam da, u borbi protiv korupcije na lokalnoj razini.
Zastupnik Zvonimir Mršić.
Ali upravo dakle financiranje predizbornih kampanja političkih stranaka od poduzeća koje imaju male ili velike ugovore sa državom, odnosno lokalnom samoupravom i jesu izvor korupcije. Zato jer posebno danas kada pravna država ne funkcionira u dovoljnoj mjeri dolazi do toga da se sklapaju poslovi samo zato da bi se nakon toga financirala nečija kampanja. Mi smo imali takvih primjera. Nažalost imat ćemo ih i u ovoj predizbornoj kampanji sada za parlamentarne izbore. Mislim da bi trebalo doista reći onaj koji ima koristi izravne sklapajući posao sa državom ne može financirati kampanja onoga koji će mu poslije taj posao dodjeljivati. Ja tražim da se o ovom amandmanu glasa.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 17. zastupnik Zvonimira Mršića.
Prihvaćam ali samo djelomično i to prvu alineju koju ću radi jasnoće pročitati. "U članku 33. stavci 1. i 2. iza riječi: "kandidati" dodaju se riječi: "i zamjenici kandidata". Preostali dio amandmana ne prihvaćamo jer je to riješeno Zakonom o financiranju političkih stranaka neovisnih lista i kandidata.
Zastupnik Zvonimir Mršić.
Pa meni je drago da prihvaćate dio. Međutim suština je u tome dakle da oni koji prekrše pravilo da podnesu izvješće ne mogu dobiti naknadu za financiranje svoje predizborne kampanje. Vi dakle ovdje kažete, opet stavljate jednu obavezu za koju nemamo sankcije. Ovdje je vrlo izričita sankcija. Dakle u Zakonu o političkim strankama se ne govori o nezavisnim kandidatima i kandidatima za neposredne izbore. Suština je dakle onaj tko ne podnese izvješće neće moći dobiti financijska sredstva iz gradskog odnosno općinskog proračuna za to. I dozvolite mi na kraju još jednu generalnu opasku. Dakle SDP i je za to da neposredno se biraju načelnici, gradonačelnici i župani. No nažalost smatramo da ovaj zakon ne rješava to pitanje i nažalost nećemo podržati ovaj zakon.
Što je u pogledu ovoga dijela amandmana kojega ne prihvaćate, kojeg Vlada ne prihvaća? Tražite glasovanje?
Tražimo ga, pa naravno.
U pogledu ovoga drugog dijela. Tko je za taj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 18. zastupnika Dragutina Lesara.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 19. zastupnika Dragutina Lesara.
Ne prihvaćamo. Ovim amandmanom se predviđa rješenje situacije što ovako u drugom krugu jedan od dvojice kandidata umre trebalo bi po prijedlogu amandmana onda uključiti u izbornu utakmicu trećeg po redu kandidata. Mi smatramo da zbog proteka, zbog kratkoće izbornih rokova treba ostati Vladino rješenje.
Zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Rekao sam, ponavljam, radi se o prijedlogu zakona dobrih namjera i loših rješenja. Iako me kolegice i kolege u klubu sve manje slušaju ja ću ipak sugerirati da u glasanju podrže ovaj prijedlog zakona uz obećanja hrvatskoj javnosti da će za tri mjeseca to biti briljantni zakon kad ćemo ga morati popravljati. Ali gospodine državni tajniče prihvatili ste amandman broj 6., moj amandman broj 6. Sad sam vidio da se u njemu potkrala pogreška. Osim općinskih načelnika trebalo je pisati gradonačelnika i župana. Naprosto netko tko je prepisivao je ispostavio gradonačelnike i župane. A vi ste ih prihvatili amandman samo za načelnike općina. To samo dokazuje koliko ste uopće pažljivo čitali amandmane koje ste prihvatili. Pa vas molim da taj prihvaćeni amandman u čistopisu dopunite gradonačelnike i župane jer je ispalo zaista iz prijepisa. Tražimo glasanje o amandmanu.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 20. zastupnika Dragutina Lesara.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 21. zastupnika Dragutina Lesara.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 22. zastupnika Dragutina Lesara.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 23. zastupnika Dragutina Lesara.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 24. zastupnika Dragutina Lesara.
Ovaj amandman ne prihvaćamo jer je to već riješeno drugim odredbama zakona i uputama Državnog izbornog povjerenstva. Tako glasovati, dakle to je samo tehničke naravi, već piše u drugim člancima da nitko ne može doći … Zbog predsjedničkog zvona, govornik se ne razumije./ … da je predsjednik biračkog odbora ovlašten zatražiti pomoć policije. Dakle ne znam što bi to radilo i ovdje. Stoga.
Zastupnik Dragutin Lesar.
… [[Govornik naknadno uključen.]] slične odredbe postoje u drugim zakonima, u predsjedničkim izborima, parlamentarnim izborima, za izbor predstavničkih tijela. Ali ovaj je zakon koji regulira jednu vrstu izbora i ne može se izbor za predsjednika države primjenjivati na izbor gradonačelnika. Ako ova odredba u zakonu ne postoji ona se ne primjenjuje iz drugih zakona. A upute Državnog izbornog povjerenstva, pustimo mi da on radi svoj dio posla, ali u okviru onoga što mu mi zakonom odredimo. Tražim glasovanje.
Tko je za? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 25. zastupnika Dragutina Lesara.
Ne prihvaćamo jer držimo da bi se ovakvim modelom raspodjele biračkih listića moglo dovesti do povrede tajnosti glasovanja jer netko može na svoj način obilježiti listiće i onda znati kako ih je rasporedio i znati tko je za koga glasao.
Zastupnik Dragutin Lesar.
Gospodine državni tajniče moj amandman je suprotan tome, da se onemogući da bilo tko u biračkom odboru može znati broj serijskog listića birača koji ga je uzeo. Zato i jesu predloženi da budu drugačije postavljeni nego što je sad. Dakle namjera je bila spriječiti tu upotrebu, a ne onemogućiti. Tražim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 26. zastupnika Dragutina Lesara.
Prihvaćamo, iako … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Dobro prihvaćate, nema ali. Postaje sastavni dio zakona. 27, zastupnika Dragutina Lesara.
Ne prihvaćamo jer to je uobičajena procedura glasanja i birački odbori znaju kako će osoba već glasati.
Zastupnik Dragutin Lesar.
Mogao bih prihvatiti vaše obrazloženje gospodine državni tajniče da ste mi rekli odakle je ta uobičajena praksa došla u Hrvatsku ako ne iz zakona jel'. Tražim glasovanje. Hvala.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 28, zastupnika Dragutina Lesara.
Ne prihvaćamo jer je to dodatno administriranje koje bi uključivalo i županijska izborna povjerenstva, davala im dodatne poslove. Smatramo da je Vladin prijedlog utvrđivanja i objave rezultata dovoljno precizan i da može brzo donijeti do rezultata, rezultat biti objavljen.
Zastupnik Dragutin Lesar.
Gospodine državni tajniče, zar novac kojega dobivaju županijska izborna povjerenstva za tjedan dana rada, ali se bojite da će i ovo biti pretežak posao. Tražim glasanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 29, zastupnika Dragutina Lesara.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Koliko ste vi njemu to amandmana prihvatili, pola zakona. 30, zastupnika Dragutina Lesara.
Ne prihvaćamo. Kaznene odredbe su dobro izbalansirane i uvedene su i za kršenje izborne šutnje. Smatramo da ih ne treba dodatno proširivati barem u ovoj fazi.
Zastupnik Dragutin Lesar.
Ja se gospodine predsjedniče vama ispričavam što sam toliko amandmana morao napraviti na ovaj loš zakon.
10 je prihvaćeno po evidenciji. 10 vaših amandmana je prihvaćeno.
Joj što bi bilo da još dva mjeseca nam traje mandat, valjda bi bilo onda bar 50% prihvaćeno. No ova odredba u zakonu bude za tri mjeseca, uvjeravam vas. Tražim glasanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 31, Odbor za zakonodavstvo. Postaje sastavni dio zakona. 32, također istog odbora. 33, zastupnika Dragutina Lesara.
Ne prihvaćamo jer je Odbor za zakonodavstvo dao amandman na isti članak koji je postao sastavni dio zakona, prihvaćen je. Prema tome ne možemo prihvatiti amandman zastupnika Lesara.
Zastupnik Dragutin Lesar.
Gospodine državni tajniče polemika o tome kada koji zakon stupa na snagu i kakva odredba u njemu smije biti vodili smo u ovom Parlamentu četiri godine. Meni je žao što kolege Josipovića sada nema u Saboru da vam on prokomentira ovakvu odredbu. Zakon koji nema definiciju točnu i jasno stupanja na snagu kao što sam ja predložio, nije u skladu sa ovom praksom ovoga Sabora nikada do sada bila i uvijek smo se oko toga sporili. Da bi se izbori proveli sukladno zakonu, ovaj zakon mora stupiti na snagu 1.1.2009. Tražim glasanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Sada dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona, 77 treba da bi zakon prošao. Molim tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Sa 116 glasova za i 2 suzdržana donesen je ovaj zakon u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima. - Konačni prijedlog Zakona o zaštiti od ionizirajućeg zračenja i sigurnosti izvora ionizirajućeg zračenja, drugo čitanje, P.Z.E. br. 350 Predlagatelj zakona je Vlada. Raspravu su proveli odbori za zakonodavstvo, rad, socijalnu politiku i zdravstvo, prostorno uređenje i zaštitu okoliša i europske integracije. Državni tajnik Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi Ante Zvonimir Golem će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite!