Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Dobro jutro cijenjene zastupnice i zastupnici. Pred vama je Prijedlog zakona, izmjena Zakona o Državnom inspektoratu. Kao što znate Vlada Republike Hrvatske na svojoj sjednici održanoj 30. lipnja 2004. godine kada je raspravljala o izvješću rada Državnog inspektorata i 25. studenog 2004. godine kada je raspravljalo o mjerama za suzbijanje sive ekonomije u svojim zaključcima zadužila Državni inspektorat da pristupi izradi izmjeni, dopuna Zakona o Državnom inspektoratu na način da se povećaju ovlasti inspektora Državnog inspektorata u predmetima u kojima se sprečava siva ekonomija. Iz podataka predočenih Vladi Republike Hrvatske razvidno je da su inspektori Državnog inspektorata nakon otkrivanja i utvrđivanja velikog broja nezakonitosti podnijeli zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka kod nadležnih sudova i donijeli rješenje o zabrani nezakonitog postupanja. Nažalost niti jedna od tih mjera nije djelovala učinkovito na suzbijanju nezakonitosti i sprečavanju nastajanja štetnih posljedica. Svi oblici sive ekonomije bez obzira radilo se o nezakonitom zapošljavanju ili nelegalnom obavljanju djelatnosti imaju za posljedice neravnopravan položaj gospodarskih subjekata na tržištu i izostanak uplate obveze novčanih i davanja državi. Stoga su u ovom zakonskom tekstu predložena rješenja za suzbijanje svih oblika sive ekonomije te jačanje društvene discipline u primjeni propisa koje nadzire Državni inspektorat. Predloženom izmjenom Zakona o Državnom inspektoratu stvaraju se pretpostavke za učinkovitije suzbijanje težih nezakonitosti u svezi zapošljavanja davanjem ovlasti inspektoru rada da u slučaju utvrđenog nezakonitog zapošljavanja usmenim rješenjem u zapisniku na određeno vrijeme u trajanju od 30 dana zabranjuju poslodavcima obavljanje djelatnosti uključuju i ovlasti pečaćenja poslovnih prostorija, postrojenja, uređaja i druge opreme za rad ili na neki drugi pogodan način. Privremenu mjeru zabrane obavljanja djelatnosti po postojećoj odredbi članka 62. Zakona bilo je zbog nepreciznog određenja trajanja iste u praksi gotovo nemoguće realizirati. Također predloženom izmjenom zakona inspektori će, inspektori se ovlašćuju da u provedbi inspekcijskog nadzora kad utvrde da se obavlja djelatnost koja nije registrirana ili je nedopuštena ili ako nema rješenje drugog akta kad je to propisano od nadležnog tijela kao uvjeta za obavljanje djelatnosti zbog efikasnosti mjera donese usmeno rješenje u zapisniku te odmah zabrane pravnoj ili fizičkoj osobi daljnje obavljanje nelegalne djelatnosti uz istovremeno pečaćenje prostorija, opreme i uređaja ili oduzimanja sredstava za rad dok se ne otklone utvrđene nepravilnosti odnosno odmah privremeno onemogući obavljanje djelatnosti do okončanja upravnog postupka. Budući da inspektori Državnog inspektorata godišnje podnesu i do 40 tisuća zahtjeva za pokretanje prekršajnog postupka i da u odnosu na prekršajne sudove nisu jedini podnositelji zahtjeva prekršajni sudovi su često u poziciji da prije isteka roka zastare ne odluče o tim zahtjevima. Kao posljedica takve situacije prekršajni sudovi donose rješenja kojim se obustavljaju prekršajni postupci zbog nastupa zastare. Među podnesenim zahtjevima ima i prekršaja koji su od manjeg značaja za ugrožavanje javnog poretka, društvene discipline ili druge društvene vrijednosti te opravdano smatramo da za takve prekršaje ne treba podnositi zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka pod uvjetom da je utvrđena povreda propisa u poslovanju uklonjena unutar 8 dana od dana obavljanja inspekcijskog nadzora i ako je početni iznos novčane kazne za prekršaj manji od 1000 kuna za fizičke osobe odnosno za pravne 3000 kuna. Na taj način sudovi bi se djelomično rasteretili te bi mogli odlučivati o većem broju zahtjeva protiv prekršitelja koji su u zoni sive ekonomije. Sukladno gore navedenim zaključcima Vlade Republike Hrvatske izmjene ovog Zakona trebale su pratiti izmjene Zakona o prekršajima koje nažalost još nisu u fazi da se o njima raspravlja na ovoj razini ali vjerujemo da će radna skupina predložiti učinkovito rješenje u izmjenama tog propisa. Uz ove bitne izmjene u Prijedlogu zakona unijete su odredbe čije izmjene su uvjetovale drugi propisi; Zakon o ustrojstvu i djelokrugu ministarstva i državnih upravnih organizacija kao i obveze koje proističu iz Sporazuma o pridruživanju Europskoj uniji. Zahvaljujem na pažnji.
Hvala lijepa. Odbor za zakonodavstvo? Ustav? Gospodarstvo, razvoj i obnovu? Za rad i socijalnu politiku? Predsjednik Odbora Marko Turić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi državni, kolegice i kolege. Odbor za rad i socijalnu politiku i zdravstvo na 37. sjednici Odbora održanoj 5. listopada 2005. godine raspravio je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom inspektoratu s Konačnim prijedlogom zakona. Odbor je Zakon raspravio kao matično radno tijelo sukladno ovlastima Poslovnika Hrvatskog sabora. Nesumnjivo je iznimno veliki broj otkrivenih nezakonitosti u području radnih odnosa, posebno u zapošljavanju bez valjanog pravnog temelja. Istakli su na početku rasprave članovi Odbora te stoga podržavaju predložene izmjene i dopune Zakona kojima će se efikasnije izricati upravne mjere u sprečavanju sive ekonomije. I primjena važećeg Zakona i značajan broj zatečenih i nezakonito zaposlenih radnika ukazuje na potrebu bržeg i svestranijeg sagledavanja uzroka nezakonitosti. Odlučnijeg djelovanja prije svega utvrđivanjem oštrijih i učinkovitijih mjera protiv onih koji nezakonito zapošljavaju. Upravo davanjem ovlasti inspektoratima rada da u slučaju utvrđenog nezakonitog zapošljavanja usmenim rješenjem u zapisnik na određeno vrijeme u trajanju od 30 dana zabrani poslodavcu djelatnost stvaraju se pretpostavke za učinkovitije suzbijanje težih nezakonitosti u zapošljavanju. Predložene mjere su prvi i važan korak u realizaciji plana kratkoročnih i dugoročnih mjera za suzbijanje sive ekonomije koji je Vlada Republike Hrvatske prihvatila krajem 2004. godine. Koliko je problem sive ekonomije ozbiljan vidljivo je iz činjenice da je uslijed neregistrirane zaposlenosti Državni proračun samo u 2004. godini bio oštećen za više od 7 milijardi kuna, upozorili su članovi Odbora. U raspravi je skrenuta pozornost i na problem neregistrirane djelatnosti koja se obavlja u objektima u privatnim, privatnom vlasništvu i u koje inspektori rada ne mogu ući bez sudskog naloga, a koji najčešće i ne dobivaju. Uz prisutnu neefikasnost prekršajnih sudova kod odlučivanja o zahtjevima protiv prekršitelja koji su u zoni sive ekonomije vidljivo je da čim prije treba pristupiti i izmjenama Zakona o prekršajima te time učiniti mjeru podnošenja zahtjeva za pokretanje prekršajnog postupka učinkovitijim nego što je to bilo do sada. Nakon rasprave članovi Odbora su jednoglasno odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom inspektoratu. Hvala.
Hvala lijepa. Odbor za turizam? Za lokalnu i područnu samoupravu? Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HNS-a PGS-a poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodine glavni inspektore, kolegice i kolege. Donošenje ovih izmjena i dopuna Zakona o državnom inspektoratu sa ovim nakanama koje je gospodin glavni inspektor iznio u svakom slučaju su opravdane i podržavamo ih i zapravo pohvaljujemo tu inicijativu. One su, naime neupitan korak u pokušajima da se suzbije siva ekonomija i učinci sive ekonomije koji ne samo da djeluju destruktivno na državni proračun, nego djeluju destruktivno na kompletnu organizaciju i funkcioniranje društva. Naime, onaj tko ne plaća porez ne vara samo neku apstraktnu državu, nekakve državne organe, porezne inspektore i sve to skupa, vara sve nas. Vara škole, vara bolnice, vara vrtiće, vara ceste, vara kompletnu društvenu infrastrukturu koja dobiva manje novaca od onog što bi mogla i trebala dobiti prema poslu koji se u državi obavlja. Učinak sive ekonomije zapravo je sličan učinku privatizacije i pretvorbe o kojoj smo pred neki dan razgovarali. Što se događa? Nastradaju radnici. Ne uplaćuje im se penzijski fond, ne uplaćuje im se zdravstveno osiguranje, dakle praktično djeluju u vakuum. Nastradaju zajedničke potrebe kroz porez. Tko profitira? Profitiraju nemoralni i beskrupulozni, novopečeni bogataši kojima nitko ništa nije mogao, jer su zakonski propisi bili složeni kako su bili složeni, a i nisu se provodili kako je to zakonodavac zapravo mislio. I na kraju nastrada i tržište i konkurencija, dakle budućnost. Onaj tko radi bez prijave djelatnosti, bez plaćanja poreza, sasvim sigurno da je na tržištu da tako kažem konkurentniji, ali nelojalno konkurentan i na takav način sve ono dobro što se u poduzetništvu u Hrvatskoj dogodilo zapravo pada u sjenu, jer dobre poduzetničke pokušaje oni koji konkuriraju izvan normi ponašanja zapravo dezavuiraju i destruiraju. Reakcija na to u posljednjih ponešto godina, ne govorim samo o ovoj Vladi, govorim i o prošloj Vladi i o pretprošloj, reakcija na takve situacije nije bilo puno. Razlozi su višestruki. S jedne strane u području sive ekonomije pojavili su se očito i ljudi koji su vlasti podobni, pogodni, zgodni, a s druge strane na takav način, dakle nepoštivanjem propisa ili nepoštivanjem općih interesa, zajedničkih interesa vlast je nastojala očuvati neku vrstu socijalnog mira. Ajde neka si ljudi rade, neka zarade da sad to puno ne čačkamo, ionako imamo dosta socijalnih problema. Međutim, to su naravno potezi na kratku stazu i ne mogu dugoročno donijeti nikakav probitak. Konačno, evo i predlagaču ovog zakona je to jasno, pa u ovom zakonskom prijedlogu predlaže dosta oštre mjere, mjere beskompromisne kojima bi se sivoj ekonomiji trebalo stati na kraj. Htio bih spomenuti još jedan aspekt ovog zakona koji je izuzetno značajan, o kome čini mi se nismo jako puno razgovarali u ovom Saboru, niti u ovom mandatu, a niti u prethodnima, a to je problem zaštite na radu. Naime, ozljede na radu u Hrvatskoj odnose u odnosu na bruto društveni proizvod značajno veći postotak nego što je to situacija u zapadnim zemljama, pa i veći postotak nego što je to situacija u ovim zemljama koje su se sad pridružile Europskoj uniji. Očito da na tom planu nije napravljeno dovoljno, očito da ni regulativa nije kako treba, a još manje provođenje. U zadnjih par godina, mislim da je to 6, 7 godina u Hrvatskoj se osnovalo par studija zaštite na radu, jedan ovdje u Zagrebu, jedan u Karlovcu, jedan u Rijeci koji već. Prve generacije tih stručnjaka si i izišle i pojavile se na tržištu rada, međutim, naši propisi te stručnjake ne forsiraju. Vidim da su kolege iz Hrvatske stranke prava dali amandman da se upravo ti stručnjaci uključe kao mogući stručnjaci u, kao mogući inspektori u Državnom inspektoratu. To bi u svakom slučaju trebalo podržati i čini mi se da bi Inspektorat u svom budućem radu trebao pun oviše naglaska staviti upravo na to. Ne samo da se na taj način fabriciraju sasvim nepotrebni invalidi, nego je to i na sve druge načine skupo i štetno. Par riječi možda o ponekim člancima. U članku 8. govori se o kontroli kvalitete, odnosno atestima. Činjenica je da je nekontrolirani uvoz robe bez atesta, a ovdje prvenstveno mislim na tekstilne proizvode i proizvode robe široke potrošnje napravio zapravo rusvaj na tržištu koji bi inspekcija trebala, mogla i morala spriječiti. Naravno, to podrazumijeva da se prethodno dogovore i utvrde savršeno jasni standardi ocjenjivanja, atestiranja tih proizvoda. Mi imamo visokoškolske institucije gdje rade vrhunski stručnjaci koji to sasvim sigurno mogu nomenklaturu napraviti, ali i provesti ispitivanje u laboratorijima naših fakulteta i instituta. U članku 11. govori se o uvjetima koje inspektori moraju ispunjavati. Pored ovog da bi se trebali inženjeri zaštite na radu htio bih, a to ću pri svakom zakonu gdje se uvjetuje zapošljavanje spominju govoriti. Gledajte mi smo izglasali novi Zakon o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju gdje ne postoji više nomenklatura visoke, više i slične stručne spreme. Ajmo pokušati u sve naše sljedeće prijedloge zakona, time apeliram prije svega na Vladu ugraditi novu nomenklaturu. Stara nomenklatura stoji, ljudi su po njoj školovani, dobili su titule koje su dobili, ali za tri godine će početi izlaziti novi ljudi. Pa ne radimo zakone samo na 6 mjeseci, pa da ih nakon 6 mjeseci opet mijenjamo nekim izmjenama i dopunama. Ugradimo u nove zakone nove izmjene i dopune zakona, novu nomenklaturu, dakle prvostupnika, bečelara, kako li se već zove, magistra struke i tome slično. Olakšat ćemo si posao i pružit ćemo, pokazat ćemo da ozbiljno mislimo sa reformom visokog obrazovanja koju smo, u koju smo hrabro ušli, nismo ju proveli još, hrabro smo ušli. U članku 15. predlažemo amandman kojim bi se državnim inspektorima omogućilo da ulaze, sudskim nalogom naravno, u stan u druge privatne prostore građana gdje se obavlja, gdje se sumnja da se obavlja neprijavljena djelatnost. To je amandman koji je Hrvatska obrtnička komora uputila, čini mi se, svim klubovima. Mislimo da je to korisna inicijativa, jer se nezakonita djelatnost, neprijavljena djelatnost ne obavlja samo, naime, ne obavlja uopće u prijavljenim prostorima. Onaj 'ko radi bez da je prijavio djelatnost očito neće staviti firmu na vrata, nego će to raditi u nekom privatnom prostoru. Naš Ustav naravno čuva privatnost doma ali za ovakvu situaciju trebalo bi se naći rješenje. Mislimo da je ovo rješenje koje predlaže Hrvatska obrtnička komora, zapravo dobro rješenje. U člancima 17., 18. i 19. govori se o neposrednim mjerama i konačno o tome da žalba ne odgađa rješenje, da pravnim zavrzlamama i dobrim odvjetnicima onaj tko krši zakon ne može izbjeći sankcije. Može naći načina da popravi stvari, može naći načina da se izvuče sa manjim sankcijama, ali sankciju zatvaranja nelegalne djelatnosti ne može izbjeći i mislim da je to pohvalna koncepcija i da ju trebamo podržati. U članku 26. stavak 2. je odredba koja govori da inspektori koji ne ispunjavaju uvjete prema odredbama ovih izmjena i dopuna zakona i prema odredbama zakona dosadašnjeg nastavljaju s radom, to mi nije jasno kako je izvedivo. Ako zakon propisuje uvjete i ako netko te uvjete ne ispunjava mislim da on sa radom nastaviti ne može. Mislim da ima savršeno dosta u Hrvatskoj mladih i obrazovanih ljudi koji ispunjavaju uvjete propisane i ovim zakonom i izmjenama i dopunama zakona i temeljnim zakonom i da ovakve odredbe uopće u naše zakonske propise ne bi trebali stavljati, jer bez obzira što su to ljudi sa iskustvom i sve to skupa stoji, ali poštivati propise naša je zapravo prva obaveza. Sve u svemu klub Hrvatske narodne stranke i PGS-a podržava ovaj prijedlog i uz ove sitnije izmjene mislim da bi ga trebali prihvatiti. Hvala.
Hvala lijepa. U ime kluba HDZ-a, poštovani zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovani predstavnici Državnog inspektorata, kolegice i kolege. Problem sive ekonomije ili kako se još naziva neslužbenog gospodarstva ili skrivenog gospodarstva, jedan od najvećih problema ne samo u Hrvatskoj nego u svim tranzicijskim zemljama, a kada se je pripremao u Vladi paket postupaka za suzbijanje sive ekonomije i kada smo proučili probleme članica zemalja Europske unije onda smo vidjeli da je taj problem i kod njih još uvijek aktuelan iako se protiv njega bore za razliku od nas, već desetljećima. Primjerice 1998. godine u Europskoj uniji donesena je strategija protiv crnog gospodarstva ili skrivenog ili sivog gospodarstva i možda još jedan primjer, da je u Italiji pri uredu predsjednika Vlade osnovano nacionalno povjerenstvo za suzbijanje sive ekonomije. Dakle to je problem koji tišti zemlje Europske unije i razvijene zemlje. Kakva je situacija u Hrvatskoj? Prema podacima ekonomskog instituta i Državnog zavoda za statistiku situacija je vrlo vrlo loša. Računa se da je godišnji gubitak u državnom proračunu zbog sive ekonomije blizu 15 milijardi kuna. Za onoga tko hoće usporedbu, toliko trošimo godišnje za zdravstvo. Dakle ta stavka za zdravstvo koja nam je apsolutno nedovoljna ode na sivu ekonomiju i toliko se novaca ne ubere. U analitici pojedinih sastavnica tog gubitka, vidimo npr. neobične stvari da su prijavljeni manji dohoci od obrtništva između 560 milijuna i milijarde kuna godišnje. Da je recimo gubitak zbog droge, govorim o materijalnom gubitku, a ne o onom općem društvenom je negdje oko 400 milijuna kuna. Da je stambena izgradnja u režiji kućanstava oko 80 milijuna, da je neprijavljeno soba i prostora negdje 70, 80 milijuna godišnje. Za razliku od ovih stavki koje su zaista male i prihvatljive, uvjetno prihvatljive, ne registrirana zaposlenost godišnje nosi iz državne blagajne više od 8 milijardi kuna. Dakle radi se o dijelu sive ekonomije koji je definitivno najznačajniji i protiv kojega se treba najsvrhovitije boriti. No kada govorimo o sivoj ekonomiji onda treba reći da zapravo mi podataka nemamo. Mi smo prošle godine zahvaljujući našem Državnom inspektoratu, pretprošle godine, mi smo napravili pokus na 5% poslodavaca da vidimo koliko ima nezakonito zaposlenih i na 5% poslodavaca bilo ih je 5 tisuća. To znači ako je to dobar statistički uzorak, to je 100 tisuća na crno zaposlene radne snage u državi. Ima još težih procjena. Na primjer kada je Savez sindikata otvorio besplatni telefon za prijavu crne radne snage, oni su na temelju rada tog crnog iliti besplatnog telefona u dva mjeseca dobili 2.883 prijave. Izračunali su da ako se u rad na crno ubroji i rad mi ga službeno zovemo "rad u fušu", ne znam hrvatski prijevod, to je onaj popodnevni nezakoniti rad, izvan radnog vremena, da bi onda zapravo brojka nezakonito zaposlenih dosegnula u Hrvatskoj 400 tisuća godišnje što je praktično svega duplo manje od legalno zaposlenih, dakle stravična brojka. E pa zbog tih podataka koliko god oni bili i prilično nesigurni, Vlada je Republike Hrvatske donijela odluku da provede plan kratkoročnih i dugoročnih mjera protiv sive ekonomije. Plan mjera protiv sive ekonomije je vrlo složen. Restriktivno zakonodavstvo koje danas uvodimo prihvaćanjem izmjena ovog Zakona o Državnom inspektoratu je samo jedan i ja bih se usudio reći manji dio borbe protiv sive ekonomije. Ovo je zaključak temeljen na iskustvima bogatih zemalja Europske unije. Naime otpori tim mjerama su veliki i oni se mogu naći i među zaposlenima, dakle i među sindikatima i među poslodavcima, jer i jedni i drugi kažu da će se suzbijanjem rada onih najsiromašnijih slojeva, a često u fušu u domaćinstvima su zaposleni zaista siromašni slojevi, da će se pogoršat njihov socijalni status, a da će nametanjem poštivanja zakona povećati obveze poslodavca. I jedno i drugo je točno, ali i jedno i drugo je manje zlo od stanja kakvo je danas. Jer ako u proračun uđe 12 milijuna kuna manje ili zbog rada na crno 8 milijardi kuna godišnje manje, onda je to u proračunu manje i za socijalne programe, dakle trpi siromašno stanovništvo, onda je to u proračunu manje i za poticajne mjere pa dakle trpi i gospodarstvo. Ako se ne prekine ovakav začarani krug neuplate u proračun i zbog toga neimanja novaca za socijalne i poticajne gospodarstvene mjere, onda se ostavlja taj ciklus viciozus, začarani krug koji se vrti dalje u beskraj i otežava razvoj, cjelokupni razvoj društva. Restriktivno zakonodavstvo je kao što sam rekao, samo jedan i to manji dio i drago mi je da je Državni inspektorat prvi u ovom sklopu odluke Vlade i ovom programu Vlade izašao van sa izmjenama ovog zakona i na taj način ja bih rekao izgradio prvu kariku u dugačkom lancu koji je tek pred nama. Ovaj zakon kao što ste čuli od prethodnika, pokušava riješiti najveće probleme u radu državnog inspektora. Vi ste čuli da je otprilike u dvije godine Državni inspektorat predao 13 tisuća okruglo prekršajnih prijava, da je procesuirano manje od 50%, a 1.153 prijave su doživjele zastaru, pa možemo reći da t a suradnja sa pravosuđem loše funkcionira. Isto tako čuli ste i za problem da ne može državni inspektor ući u prostorije koje nisu registrirane za proizvodnju, a sumnja se da se u njoj odvija neka gospodarska djelatnost, jer kada daju zahtjev sudu on se obično odbija temeljem ustavne odredbe o nepovredivosti stana, odnosno privatnog prostora. To su sve stvari koje se moraju energično mijenjati izmjenom zakona i ova izmjena zakona pred nama je prvi korak u tome, korak koji treba pozdraviti. Ali kao što ću kasnije pokazati na uzoru drugih zemalja, to ni iz daleka nije dovoljno. U ovom Zakonu, kao što ste vjerojatno čuli i pročitali uvode se vrlo stroge, rigorozne kazne za poslodavca. Uvode se kazne u članku 17., u slučaju inspekcijskog nadzora u području prometa robom gdje se kod protupravnog obavljanja djelatnosti i tamo gdje se ne može utvrditi porijeklo robe odmah obustavlja njezina prodaja zatvaranjem. Isto tako, gospodarski inspektor može usmenim rješenjem zabraniti trenutno djelatnost, dakle, zapečatiti ju tamo gdje ona nije registrirana, gdje se prodaju proizvodi nepoznatog porijekla, itd. To se odnosi i na ugostiteljske i turističke djelatnosti koje nisu upisane u propisni registar ili ako rade bez rješenja kojim je utvrđeno da prostor, ured, oprema odgovaraju zakonima. Isto tako, članak 18. koji znači napredak u zaštiti radnika na radu jer omogućava zatvaranje proizvodnje u kojoj je ugroženo radno mjesto, u kojima je ugrožen život radnika. Ili članak 19., da dalje ne nabrajam, u kojem inspektor rada može na 30 dana, mora za 30 dana zatvoriti i zabraniti obavljanje djelatnosti u slučaju ako zatekne stranca bez radne dozvole, ako poslodavac nije prijavio zaposlenika na mirovinsko i zdravstveno osiguranje. Koliko će to značiti vidimo iz primjera da je Mirovinski fond naplatio prošle godine samo 85% novaca koji mu pripada na temelju zakona. Isto tako, u članku 19. se kaže da se može do 30 dana i mora na rok od 30 dana zatvoriti i onaj poslovni subjekt gdje poslodavac temeljem ugovora o kooperaciji ili kakvim drugim pravnim temeljem povjerava obavljanje posla radniku drugog poslodavca. Vrlo česti način da se izbjegne prijava zaposlenika i to odmah pečaćenjem poslovnih prostorija. Isto tako, vidimo kasnije u odredbama o visini kazni da su one povećane i da se za prekršaje u slučaju ne prijave za mirovinsko i zdravstveno osiguranje ili ako se omogući rad radnicima drugog poslodavca temeljem nekog ugovora uz novčanu kaznu izriče i zabrana obavljanja djelatnosti u trajanju od 3 mjeseca do 1 godine. Sve je ovo i usklađivanje sa uobičajenim zakonodavstvom Europske unije za ovo područje. Međutim, upozoravaju oni koji su u tome iskusniji od nas, a to su razvijene zemlje Europske unije da je ovo samo prvi korak. I mislim da i mi moramo o tome voditi računa. Naime, uz to treba i edukacija, uz to treba i jedna široka društvena akcija objašnjavanja zbog čega se to radi jer će se inače doživjeti otpor tome. Ali u razvijenim zemljama postoji, u suzbijanju sive ekonomije, još jedna iznimka koja mislim da je za nas jako važna i o kojoj se zapravo uopće ne raspravlja. Kako u ovim restriktivnim mjerama zaštititi one najsiromašnije? One koji zaista žive samo od tog svog fuša jer je nezaposlen, one koje zaposle u domaćinstvu na par sati zaista na poslovima čišćenja ili nekakvog popravljanja, itd., one kojima je to jedini ili možda jedan od izvora njihovih minimalnih prihoda. Interesantno je kako su to riješile razvijene, bogate zemlje. Ja ću navesti, zbog pomanjkanja vremena, samo 2, 3 primjera. Kako je recimo to riješeno u Belgiji. Svako kućanstvo, a računa se da se rad u fušu uglavnom odvija na razini kućanstva, dobiva vaučer, podiže ga u banci. Vaučer s kojim plaća 6 eura po satu, naravno to je usklađeno sa njihovom satnicom. Za različite servisne usluge sa vaučerom plati tog radnika. Taj vaučer je njemu dokaz da je zaposlio na uslugama nekoga tko nije u stalnom radnom odnosu ni u jednoj drugoj radnoj organizaciji. Dakle, to je zaštita onih koji nemaju stalne radne odnose. Razliku cijene realnog rada i cijene vaučera podmiruje država. Dakle, onaj koji je vaučerom platio tako zaposlenog, privremeno zaposlenog, odnosno vrlo kratko zaposlenog radnika, dobiva 30% vrijednosti u gotovini od države. I osim toga, na to se niti od strane radnika niti od strane poslodavca, uvjetno poslodavca, ne plaća nikakav porez. U Belgiji smatraju da su na taj način otvorili 25 tisuća novih radnih mjesta koje su registrirane, koje su plaćene dijelom od države što je manje zlo za državnu blagajnu nego da su potpuno neprijavljeni. A omogućava se rad onih najsiromašnijih. Francuska ima sličan sistem. Zapošljavanje radnika u kućanstvu na takvim servisnim poslovima čišćenja, održavanja, uređivanja vrta, itd., manjih popravaka, farbanja i sve ostalo, plaćaju se čekovima koje svako domaćinstvo može podignuti u banci. S tim čekom, dakle to je jamstvo da je legalno transakcija odvijala se, u povratu poreza dobije 50% vrijednosti od one svote koliko je platio tog radnika. Na taj način se u ovom trenutku podižu čekovi u 1 milijunu domaćinstava. Znači, milijun domaćinstava koristi ovakvu pogodnost i smatra se da se nekoliko desetaka tisuća radnika na taj način zapošljava. U Njemačkoj je jedan sličan sistem, dijeli one poslove gdje se do 400 eura mjesečno zarađuje, one do 800, i u jednom i drugom slučaju radnik ne plaća porez na to, a poslodavac dobiva jedan dio vraćen od države. Slične sustave imaju i druge bogate i razvijene zemlje i evo, naš je prijedlog da se naravno prihvati Zakon koji je pred nama jer je to apsolutno prvi korak u velikoj borbi koja nam slijedi, u borbi protiv sive ekonomije. Ali da se vrlo brzo u te naše programe uključe i ovakve mjere koje bi zaštitile one najsiromašnije, one koji bi samo provođenjem restriktivnog zakonodavstva mogli biti ozbiljno životno zakinuti. Prema tome, naš je prijedlog naravno prihvatiti ove izmjene i nastaviti sa programom Vlade, ali puno intenzivnijim tempom nego do sada. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Kovačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, ispravljam vjerojatno lapsus uvaženog kolege. On je rekao "crna radna snaga", vjerojatno je mislio rad na crno ili nelegalan rad.
Ja sam siguran da je u pravu tako mislio kako ste rekli. Klub zastupnika HSP-a, uvaženi zastupnik Pero Kovačević.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, glavni državni inspektore i zamjenice. Klub Hrvatske stranke prava smatra bitnim ukazati na sljedeće činjenice kad se govori o ovome Konačnom prijedlogu Zakona. Prvo što je bitno kazati, sa donošenjem ovoga Zakona kasni se najmanje 4 do 5 godina. Na ovaj problem vezano za područje sive ekonomije, rada na crno znala je i bivša Vlada i imala je prijedloge kako i na koji način to otkloniti. Znači, izmjenama i dopunama Zakona o državnom inspektorata. Nažalost, nije to napravila. Za taj problem ova Vlada zna već dvije godine, dvije godine i sve je to dosta kilavo radila ova Vlada i fala Bogu da se bar sad pojavio ovaj Konačni prijedlog Zakona, da napravimo bar prvi korak koji je bitan u uspostavi situacije koja će omogućiti funkcioniranje pravne države. Naime, sjećate se kad smo govorili o boravišnim pristojbama, odnosno uvođenju tzv. Paušala, ukazali smo tada ministru Kalmeti, mi iz Kluba Hrvatske stranke prava i drugi klubovi, da će se dogoditi ono što se na žalost dogodilo ako idemo na plaćanje paušala. A ne riješimo pitanje ovlasti inspekcije da može nadzirati i nelegalne iznajmljivače, dogodit će se ono što se dogodilo da su mnogi legalni se odjavili i radili su nelegalno, zato što su vidjeli da inspekcija nema ovlasti taj dio nadzirati, i to je velika greška Vlade iako je bila obećala da će se odmah pojaviti u tijeku prije znači ljetne pauze, stanke Hrvatskog sabora da će se ovaj Zakon pojaviti. E sada, neka mi netko iz Vlade kaže koliko smo tu izgubili prihoda koje su išli državnom proračunu ili općinama i gradovima ili turističkim zajednicama. Dosta neozbiljno ponašanje i bivše i sadašnje vlasti ti problemi su daleko veći nego što nam se čini. Naime, uzmimo samo činjenicu gospodin Hebrang je upoznat sa ovom situacijom i dobro je rekao one podatke ali brojka je sigurno nelegalnog rada ili rada na crno prelazi preko 100 tisuća i ako se uzme sve te varijante samo rada na crno i da ne uzimamo područje sive ekonomije, mi dolazimo do podataka u Klubu Hrvatske stranke prava da državni proračun odnosno država godišnje gubi i do 12 milijardi kuna. S jedne strane imamo tu neodlučnost države, i nadamo se da će se sada konačno uvesti reda i početi raditi na ovome području da pravna država profunkcionira jer nema rješavanja situacije ukoliko se ne dadu ovlasti inspektorima ali to takve ovlasti kao što su sada predložene vezano za sve ove situacije, znači zabrana rada do 30 dana odnosno duže ovisi o kojoj je situaciji riječ, jer to je najbolji dokaz je bilo kada su inspektori dobili ovlasti vezano za rad ugostiteljskih objekata izvan dopuštenog radnog vremena, dok nisu dobili ovlast kao što sada dobivaju u ovom Konačnom prijedlogu zakona, nije se situacija mogla popraviti. Takva ista situacija je bila za nelegalnu eksploataciju mineralnih sirovina, prema tome, mora se uvesti reda u sva ova područja i to uvesti reda tako da bi se zaštitili svi oni bilo da je riječ o pravnim osobama, o trgovačkim društvima, o obrtnicima koji pošteno i čestito rade pridržavaju se svih propisa, redovito plaćaju svoje radnike i uplaćuju i u mirovinsko znači sve ono ponašaju se kako bi se svi trebali ponašati. Ali sada opet moramo ukazati na jednu grešku ove Vlade, ne bivše Vlade a to je da je Vlada umjesto da je jačala državni inspektorat ona je išla izdvajati pojedine inspekcije iz državnog inspektorata i davati recimo Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva i to tako da su oni po godinu dana, znači to smo na žalost napravili na onoj drugoj sjednici u prosincu 2003. godine, a sami znamo da Ministarstvo odnosno Vlada je po godinu do godinu i pol dana usklađivala posebne zakone sa tim odredbama zakona, ali to je tako uskladila da ti inspektori koji ne rade ništa bitno, koji su prešli u ustroj Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva nemaju prave i konkretne ovlasti jer im uopće nije propisano kao što je propisano u Zakonu o državnom inspektoratu što i kako inspektor treba napraviti i koja su prava i obveze onoga kod koga je inspektor bio u inspekcijskom nadzoru. Prema tome, tu smo uspjeli napraviti i drugu stvar, a to je ako smo dopustili da u okviru iste kuće, istog Ministarstva bude i inspekcija i ono što se radi automatski time smo omogućili dali zakonsku podlogu za korupciju u okviru tih područja djelovanja. Jer sasvim je drukčija situacija, što bi trebalo napraviti što je stajalište Hrvatske stranke prava da sve inspekcije bi trebale biti objedinjene u sklopu državnog inspektorata, izravno vezano za predsjednika Vlade, jer će onda predsjednik Vlade u svakom trenutku imati prave informacije, jer budimo svjesni činjenice da ni jedan ministar neće reći kada piše izvješće Predsjedniku Vlade da u njegovom području nešto ne štima. Ako kaže da ne štima automatski treba podnijeti ostavku ili će biti razriješen ali mi na žalost u jednom području kao što je ovo idemo naprijed a u drugima idemo natrag. Što je za nas bitno, znači Klub hrvatske stranke prava zašto nismo ušli u samo područje zaštite radnika. Znači mogli ako ne sad, onda to moramo napraviti ući u područje zaštite radnika i znamo da se mnogi odredbe i u kolektivnim ugovorima ne provode i da su radnici obespravljeni totalno, takav nam je zakon o radu, ono sve bi trebalo dati ovlasti inspektorima da mogu djelovati i da njihova rješenja u svim slučajevima kada poslodavac krši prava radnika, bilo da je riječ da naplaćuje doprinose mirovinskog i zdravstvenog, da ne isplaćuje sve ono što radniku pripada bilo da je to redovni rad, prekovremeni rad, smjenski rad i sve one situacije da rješenje inspektora ima snagu ovršne isprave. Onda bi u tome dijelu i daleko popravili pravni položaj radnika i onda bi mogli reći da mi provodimo načelo iz našega ustava da je Hrvatska socijalna država, prema tome, ukoliko to Vlada ne bude krenula sa tima mjerama mi ćemo u Klubu Hrvatske stranke prava dati prijedlog izmjena i dopuna Zakona o državnom inspektoratu i ići na takva rješenja gdje ćemo pružiti odgovarajuću zaštitu radnicima u svim slučajevima kada su šikanirani. Također recimo i sami znate uzmimo samo pojedine trgovačke lance, bio sam prošli tjedan u jednom pa sam pitao radnika koji mu je fond sati bio prošli mjesec, kaže preko 300 sati, jesi li plaćen, kaže plaćen sam za redovni rad ovo ne smijem ni tražiti jer čim se obratim inspekciji ili budem tražio od poslodavca, budući su svi ugovori na određeno vrijeme ili ću dobiti redovni otkaz ugovora ili ću dobiti izvanredni otkaz ugovora. Prema tome, i o tima činjenicama treba voditi računa, i zbog toga baš treba dati ovlasti inspektorima ali normalno tu treba biti puna kontrola inspektora. E sada opet je ona situacija kao što govorimo mi puno očekujemo od inspektora ali moramo biti svjesni da oni imaju nikakve plaće. Inspektor u Državnom inspektoratu ima jedno 4,5 tisuće kuna plaću i sada mi očekujemo da on poduzima mjere a znamo i sami koliko košta sindikalna košarica, on govori negdje 7000 kuna za četveročlanu obitelj, s tim da će oni prema ovomu Zakonu morati raditi izvan radnog vremena i ono, jer pazite, druga državna tijela pravilo je radno vrijeme od pola 8 do pola 5 a za inspektore nije. Za inspektore prije svega u pravilu rad ako je riječ o nadziranju bilo kojih subjekata recimo rada ugostiteljskih objekata, ako je riječ o turističkoj sezoni oni u pravilu rade izvan toga radnog vremena. Prema tome, ne možemo očekivati puno od inspektora ako ne riješimo njihov položaj, njihova prava i onda ćemo dobiti jedan cjeloviti sustav gdje ćemo moći ubrati u državni proračun ono što pripada državnom proračunu a automatski ako mi tih 12 milijardi kuna koje godišnje izmiču državi zbog toga što nije organizirana kako bi trebala biti organizirana, što nema mogućnosti sankcionirati sve ono onda se može reći da to državi i odgovora ili da to netko čak iz državnih vlasti i podoupire pa pazite 6 godine se čeka za rješavanje ove problematike, prema tome, što tu sada kazati narodu, zašto se to nije ranije napravilo, zašto se, tko će sada odgovarati za tih 4, 5 godina, tu vam je negdje 50 do 60 milijardi kuna, šta se s tim novcem moglo napraviti, koliko se moglo otvoriti novih radnih mjesta. Prema tome, mi ćemo podržati ovaj konačni prijedlog zakona ali očekujemo od Vlade da ona poduzme i druge mjere i korake koje ima recimo i jedna Njemačka i jedna Engleska, i jedna Švedska, i jedna Francuska da spriječimo sivu ekonomiju koliko je to moguće. Nigdje to nije moguće spriječiti totalno ali da je dovedemo u nekakve podnošljive okvire, da zaštitimo radnike i da omogućimo svima onima koji su dobronamjerni, koji su obrtnici, koji su vlasnici tvrtki i trgovačkih društava, koji se ponašaju prema propisima, da im omogućimo normalnu utakmicu a ne jednu nelojalnu utakmicu kojima su oni sada podložni. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Hebrang.
Hvala lijepo. Štovani gospodine potpredsjedniče, ispravljam krivi navod koji je glasio: "Ova Vlada kilavo radi na propisima o sivoj ekonomiji." što nije točno. Ova Vlada je u dvije godine svog mandata najprije snimila stanje što je početak svih reformi, snimila stanje u Hrvatskoj, tranzicijskim zemljama, u zemljama Europske unije, donijela niz mjera u vezi eksploatacije šljunka i kamena sa velikim otporima, rekonstruirala Državni inspektorat itd. Prema tome, nije istina da je ova Vlada radila kilavo, ona je radila žilavo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Brnadić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Kovačević je kazao da je ova Vlada neozbiljna jer je predložila Hrvatskom saboru donošenje Zakona o boravišnoj pristojbi i Hrvatski sabor je usvojio taj zakon jer kolega Kovačević smatra da taj zakon neće polučiti rezultate koje Vlada očekuje. Ja ga moram demantirati i kazati da je ova Vlada ozbiljna i da je taj zakon polučio izvrsne rezultate osim što je turistička sezona najbolja do sada. Samo jedan mali podatak za otok Vir na kojem živim. Ove godine uprihođeno je oko 500 tisuća kuna od boravišne pristojbe više nego prošle godine. Hvala.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika.
Povreda Poslovnika štovani gospodine potpredsjedniče. Ovo nije ispravak netočnog navoda nego replika jer je Kalmeta sam obećao da će zakon biti donesen u ljetnom zasjedanju.
Rekli ste da ta uredba nije polučila rezultate a gospođa Brnadić je rekla da je polučila rezultate i to je vidljivo iz statistike. Dakle, ne radi se o povredi Poslovnika. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Kajin.
Evo, nije greška kao što je primijetio Pero Kovačević ove i bivše Vlade već je greška ove Vlade i one koalicione Vlade u kojoj je Pero Kovačević iz HSP-a bio pomoćnik ministra zadužen za rad na crno.
Niste ispravili netočan navod, spominjali ste nekakve greške, tako da. Nemojte zlorabiti pločicu ispravka netočnog navoda. Idemo dalje. Klub zastupnika IDS-a uvaženi zastupnik Željko Pavlic.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici inspektorata! Evo, dopustite da se u ime Kluba IDS-a osvrnem dakle na donošenje Konačnog prijedloga Zakona o Državnom inspektoratu. Klub IDS-a podržat će ovaj zakon jer mislimo da nam svima mora biti u interesu da suzbijamo i suzbijemo sivu ekonomiju ili rad na crno kako se to još popularnije govori. Ovdje u ovoj raspravi bilo je dakle govora o tome u kojoj mjeri je zapravo siva ekonomija raširena u našem gospodarstvu i svi se slažemo dakle da je to u daleko većoj mjeri od one u kojoj bi bilo potrebno i od one mjere u kojoj se pojavljuje na nekim drugim uređenjima država. No, da bi ovaj zakon bio i efikasniji jer mislimo da upravo ovakvi zakoni moraju biti efikasni zakoni mi podržavamo i amandman na ovaj zakon koji je predložila Hrvatska obrtnička komora. Mogli bismo zapravo reći da je najizgled i paradoksalno dakle što se u ovu borbu protiv sive ekonomije uključuju i Hrvatska obrtnička komora koja predstavlja dio poslodavaca a isto tako i na primjer Savez samostalnih sindikata Hrvatske kao predstavnik jednog dijela dakle radništva. No, o tome ću reći nešto kasnije. Dakle, što se tiče ovog amandmana koji predlaže Hrvatska obrtnička komora dopustite da pročitam njihovo obrazloženje. Ovim amandmanom uvažavajući ustavno načelo nepovredivosti Doma predlažemo da se Zakonom o Državnom inspektoratu propiše iznimka prema kojoj samo sud na traženje inspektora može obrazložiti pisanim nalogom i odrediti da se Dom ili drugi prostor pretraže. U višegodišnjim nastojanjima Hrvatske obratničke komore da se poduzmu mjere za sprječavanje rada na crno predlagane su mnogobrojne mjere. Između ostalog je donošenje posebnog zakona o sprječavanju rada na crno još 1999. godine krenula je inicijativa od njih no ta inicijativa nije bila prihvaćena. Hrvatska obrtnička komora posebno je ukazivala na problem nelegalnog rada koji se odvijao u stambenim prostorijama i potrebu o razrješenju istoga. Dakle, ovim amandmanom radi se o programu nelegalnog neregistriranog rada u stambenim prostorijama. Koliko je dakle taj rad registriran ili legalan on se može obavljati uz poštivanje svih uvjeta dakle i u tim prostorijama. Dakle, posebno istaći da je u pitanju nelegalan rad jer se dakle radi i o osjetljivom problemu zadiranja u privatnost pojedinca. Kako planom mjera Vlada Republike Hrvatske za suzbijanje sive ekonomije a ni dakle ovim zakonom nije obuhvaćen ovaj problem predlažemo da se isti razriješi kroz Zakon o Državnom inspektoratu. Prihvaćanjem ovog amandmana suzbio bi se rad bez dozvole odnosno neregistrirani rad građana u stambenim prostorijama s obuhvatom i drugih prostorija kao što su garaže, praonica rublja i slično a koji je uvelike prisutan u sivoj ekonomiji Hrvatske. Dakle, interes je obrtnika u Hrvatskoj da se suzbije nelegalan rad dakle koji se obavlja u ovim prostorijama s krajnjim ciljem dakle da se štite oni koji poštuju zakon i rade po propisima. Jer što se dešava? Dešava se da ovi koji rade nelegalno, koji dakle rade na crno, koji koriste takve radnike na crno da oni su konkurentniji dakle od onih koji ispunjavaju sve svoje obaveze i oni zapravo koji ispunjavaju sve svoje obaveze zapravo nisu konkurentni i snose štetu zbog toga što ne mogu cijenom konkurirati ovim koji se ponašaju na nelegalan, nezakonit način i u tome je zapravo suština ovog problema što se tiče poduzetnika i obrtnika. S druge strane, u zalaganje da se suzbije ili u borbu da se suzbije siva ekonomija isto se aktivno i snažno uključuje i sindikat, pogotovo Savez samostalnih sindikata Hrvatske jer su radnici dakle, djelatnici itekako zainteresirani da budu plaćeni u pravoj mjeri za ono što rade. Isto tako, da im se uplaćuje i zdravstveno i mirovinsko osiguranje a ne da oni jednostavno, bilo je takvih slučajeva, kad dođu liječniku, otkriju da nemaju zdravstveno osiguranje i jednostavno ih onda liječnik ne može primiti. Isto je tako s mirovinskim fondom. Ima slučajeva da ljudi kad im dođe vrijeme za mirovinu otkriju nažalost da nemaju čak niti uvjeta za tu mirovinu a imaju godine. No dobro. Evo, Savez samostalnih sindikata Hrvatske napravi internetsko istraživanje rad na crno, koje su zajednički proveli V-portal.ww.posao.hr i Savez samostalnih sindikata Hrvatske u sklopu akcije "stop radu na crno". Pokazalo se kako bi čak 50% radnika pristalo raditi ne prijavljeno ukoliko bi im poslodavac osigurao dvostruko veću plaću od prosječne za njihovo radno mjesto. Isto tako 37% ispitanika, radnika u Hrvatskoj je izjavilo da rade na crno. Malo ću upotrijebiti te statističke podatke, dakle iz ovog istraživanja da zorno ilustriramo kakva je zapravo situacija na tržištu u Hrvatskoj. Dakle, rezultati istraživanja rad na crno govore nam da većina zaposlenih u stalno radnom odnosu radi i na crno, a uzroci toj pojavi su brojni: niski prihodi, kreditna preopterećenost i nemogućnost zadovoljena osnovnih životnih potreba iz redovitih primanja. Isto tako se iz ukupne brojke rada na crno od 37% vidi da o njoj participira i nezaposlene osobe i osobe u honorarnom radnom odnosu. Kao glavne uzroke velikog broja nezaposlenih osoba u Hrvatskoj na što su zapravo te osobe radnici prisiljeni zbog loše situacije, ispitanici vide lošu gospodarsku situaciju u državi 32%. Nepostojanje razrađenih mjera i planova za sustavno zapošljavanje 30%. Nefunkcioniranost pravnog sustava koji štiti radnike 26%, evo tu je ovaj Zakon u pitanju, te ne srazmjer ponuda i potražnje poslova 12%. Također zabrinjavajuća je činjenica da bi samo 37% ispitanika prijavilo svog poslodavca ukoliko ih ne bi prijavio državi kao svog zaposlenika i ne bi im isplaćivao plaću i osnovna davanja sukladno Zakonu o radu. Ovakvi rezultati pokazuju zapravo neosvješćenost ljudi o tome što je rad na crno, u kojim oblicima se pojavljuje i koje su dugoročne posljedice kako za pojedinca, tako i za društvo u cjelini. No, osnovni razlog nemotiviranosti radnika u pravnim osiguranjem, za pravnim osiguranjem svog radnog mjesta je strah od gubitka posla u slučaju prijave poslodavca. Čak 36% ispitanih navelo je kako ne zna bili li prijavilo svog poslodavca da se nađu u takvoj situaciji a 27% ih ne bi prijavilo poslodavca koji bi zaposlio na crno. Najveću negativnu stranu rada na crno ispitanici vide u nemogućnosti osiguranja temeljnih radnih prava 45%, malim mirovinskim primanjima u budućnosti 30%, nemogućnosti kreditnog zaduženja 40% i smanjenju prihoda državnog proračuna 11%. Iz navedenog se vidi da su ispitanici upoznati sa negativnim stranama i posljedicama rada na crno, no pri tome ih više brine ostvarivanje sadašnjih prava, odnosno na buduće posljedice neprijavljenog rada, niske mirovinske prihode. Kao tri djelatnosti u kojima radnici u najvećem broju rada na crno su naveli 30% ispitanika je prepoznalo graditeljstvo, 22% turizam i ugostiteljstvo te 17% maloprodaju i veleprodaju. Savez samostalnih sindikata Hrvatske proglasio je upravo ovu godinu 2005. godinu godinom borbe protiv rada na crno a pretpostavlja se, dakle, to je njihova pretpostavka da Hrvatskoj ima oko 400 tisuća radnika koji rade na ovaj ili onaj način na crno. Dakle, ovi rezultati pokazuje dakle, da je rad na crno ili siva ekonomija nažalost itekako prisutna u našem svakodnevnom životu i da treba situaciju pokrenuti uz jasna, dakle, i stroga zakonska, zakonsku regulativu ali također tu je bitna i provedba o čemu svakako državni inspektorat ima najveću ulogu. Dakle, iz svih ovih razloga, dakle, s nadom da će se prihvatiti amandman koji je i preko nas dakle, došao do Hrvatske obrtničke komore, mi ćemo podržati ovaj Zakon. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba HSS-a, uvaženi zastupnik Ledinski. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani glavni inspektore, zamjenice, kolegice i kolege. Evo dozvolite nekoliko riječi vezano na Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o državnom inspektoratu. Kao što navodi predlagatelj, poticaj za predlaganje Izmjena i dopuna ovoga Zakona je zaključak kojeg je Vlada Republike Hrvatske donijela na sjednici 25. studenoga prošle godine u svezi mjera za suzbijanje sive ekonomije. Navedenim zaključkom državni inspektorat je zadužen da što prije pristupi izradi izmjena i dopuna Zakona o održanom inspektoratu. Ovo je Zakon dakle, jedna od točaka zaduženja Vlade koja je bila pod rednim brojem 4. kojeg je Vlada donijela u svrhu suzbijanja sive ekonomije u svezi sa izricanjem … [[Govornik se ne razumije.]] kojima pojedini … [[Govornik se ne razumije.]] subjekte i pojedince otkriva, sprječava i kažnjava u djelatnosti sive ekonomije. Tim navedenim Prijedlogom zakona obuhvaća na nekoliko osnovnih pitanja. Od propisivanja slučajeva kojima se inspektorima daju ovlasti za donošenje usmenih rješenja od načina izvršenja usmenih rješenja, od obaveza pisanog… [[Govornik se ne razumije.]] usmenog rješenja u roku od 8 dana do izricanja rješenje, zatim slučajevi žalbe i ostalo. Ove predložene izmjene će omogućiti suzbijanje sive ekonomije vjerojatno. I zato ovaj Prijedlog zakona će Klub HSS-a podržati. Međutim, kada govorimo o tome, o provedbi tog zaključka Vlade bilo bi puno učinkovitije da je Vlada izradila Izmjene i dopune ovoga Zakona ranije a ne da ga praktički skoro godinu dana nakon donošenja mjera donosimo sada po hitnom postupku. Zbog čega mislim da je, s obzirom da mislim da je poznato praktički preko 25% GDP-a se kod nas službeno smatra da je rad na crno ili siva ekonomija onda mislim da nije trebalo toliko dugo čekati da bi se došlo do Prijedloga ovoga zakona koji bi dao jasnije i kvalitetnije ingerencije predstavnicima inspektorata. Postavlja se i pitanje da li jedan segmenat, znači samo pitanje promjena zakona može riješiti te nagomilane probleme. Bilo je tu spominjano da su i mnoge druge mjere napravljene koje to pokušavaju riješiti probleme u sivoj ekonomiji, no međutim, čini mi se da nisu dale rezultate koji su se očekivali. Problem sive ekonomije postoji u svim zemljama, možemo reći najrazvijenijima gdje je tržišna ekonomija visoko regulirana i gdje nema značajnih institucionalnih praznina koje će poticati ili omogućiti rast nelegalne ekonomije. Razlika u tome između tih zemalja u kojima ćemo mi uskoro ući u Europskoj uniji i nas je u tome što su mjere za suzbijanje daleko učinkovitije tamo nego kod nas. I to moramo sami sebi priznati da samo … [[Govornik se ne razumije.]] učinkovitijim mjerama možemo spriječiti taj dio a onda na taj način kroz regulaciju pravnog sustava države omogućiti da se zapošljavanje bude u okviru institucija Zakona i da onda ne bude sive ekonomije nego da možemo govoriti o nekakvom normalnom radu i standardu. Društveni ekonomski fenomen sive ekonomije u Hrvatskoj treba promatrati kao posljedicu dubljih poremećaja u razvoju kvalitetnih institucija, provedbenih mehanizama tržišnog gospodarstva, kao i odraz postojećih društvenih vrijednosti, nastalih dominantno u razvoju tranzicije u proteklih 10-ak godina.U ekonomskom smislu ključne pokretače sive ekonomije predstavljaju kao kako neodmjereni porezni sustav tako i pretjerana i neefikasna regulativa u domeni privređivanja. I onda nas ne treba čuditi da su na, službena istraživanja pokazala da je razina sive ekonomije kod nas preko 25% GDP-a. Premda je siva ekonomija prisutna kako u gospodarstvu tako i u javnom sektoru, javnoj administraciji djelatnosti koje su posebno izložene sivoj ekonomiji su: poljoprivreda, prehrambena industrija, trgovina, graditeljstvo, turizam i ugostiteljstvo. Ekspanzija sive ekonomije stvara probleme i … [[Govornik se ne razumije.]] globalne proporcije raspodjele na makro nivou. Izaziva velike nejednakosti u raspodjeli na mikro nivou i onemogućuje adekvatno vođenje ekonomske politike. S druge strane praksa ukazuje da siva ekonomija do izvjesne mjere može djelovati pozitivno na dinamiziranje privredne aktivnosti, snižavanje stupnja nezaposlenosti pa i održavanja životnog standarda stanovništva. No rekao sam to već i prije to sigurno nije dobar način za takav način rada jer onda u tom dijelu svi gube. Na mikro planu sklonost građana ka sivoj ekonomiji se povećao sa nepovjerenjem prema državi, siromaštvom i općom ekonomskom nesigurnošću kao i nedostatkom ili padom poslovnog morala. Represivne mjere koje država u pravilu kampanjski poduzima radi suzbijanja sive ekonomije su kratkoročne. Djeluju samo na posljedice. Efekti tih mjera su neusporedivo manji od efekata mjera kojima bi se djelovalo na uzroke koji dovode do pojave sive ekonomije. Onda se postavlja pitanje što mi poduzimamo tj. konkretnije što poduzima Vlada? Iz informacija koje su prisutne bile u medijima u zadnjih nekoliko mjeseci nakon evo 9 mjeseci od donošenja ovih zaključaka Vlade održan je jedan sastanak pri Ministarstvu gospodarstva tripartitne skupine gdje su partneri ocijenili, socijalni partneri su nezadovoljni mjerama koje je Vlada tada prezentirala. Iz toga je vidljivo da nisu provedene sve mjere koje su u zaključku Vlade donešene da određenih podataka tada nije bilo prezentirano na tom sastanku. Sada evo nekoliko mjeseci nakon toga postavljam evo i sam sebi pitanje i svima nama što je provedeno sve na realizaciji tih mjera od evo gotovo godinu dana prije i da li smo uspjeli uopće napraviti nekakav veći i značajniji pomak? Što se tiče evo ovog Prijedloga zakona rekao sam Klub HSS-a će ga podržati ali cijenimo da bi bilo puno bolje da smo ga dobili daleko ranije i u tom dijelu moram reći da iz mog i osobnog iskustva sa djelatnicima Državnog inspektorata da je njihova uloga sigurno velika i značajna. Da smo imali izuzetno dobre, dobru suradnju za onaj dio posla koji sam ja obavljao ali oni sami su često puta nemoćni i ne možemo se samo osloniti na mjere koje će inspekcija provesti ako nemamo sustavnog rješenja i sustavne kontrole. Na kraju bih zaključio Klub HSS-a će podržati ovaj prijedlog uz ove napomene koje sam iznio. Hvala.
Zahvaljujem. Klub SDP-a uvaženi zastupnik, potpredsjednik Doma Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Mi u Klubu zastupnika SDP-a se pitamo da li uopće više treba Zakon o Državnom inspektoratu u Republici Hrvatskoj? Ili bi jednostavno trebalo pustiti svim ministarstvima da sami sebe nadziru i kontroliraju i da provode sami inspekciju nad svojim radom vezano za provođenje zakonitosti rada kao što smo to napravili u poljoprivredi i šumarstvu, kao što smo napravili u oblasti turizma i tako redom. Pogledajte koji su zakoni praktički izuzeti. Zakon o morskom ribarstvu, Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o šumama, Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o slatkovodnom ribarstvu pa opet Izmjenama Zakona o šumama pa Zakon o stočarstvu pa Zakon o vinu pa da ne nabrajam sve tako po redu. Sve su ti inspekcijski poslovi izuzeti iz Državnog inspektorata i vraćeni nazad u Ministarstva. Postavimo sljedeću tezu: šta bi bilo kada bismo iz Zakona o Državnom inspektoratu izuzeli poslove inspekcijskog nadzora nad trgovinom i ugostiteljstvom šta bi ostalo od tog Zakona? Ništa. Ništa ne bi ostalo. Prema tome postavlja se pitanje a šta mi zapravo hoćemo učiniti? Da li mi želimo imati Državni inspektorat kao neovisno tijelo koji će provoditi inspekcijske nalaze neovisno o tome u kojem se resoru uprave nalazi i koji će zapravo osiguravati s jedne strane zaštitu potrošača i primatelja usluga i s druge strane samih proizvođača i davatelja usluga u odnosu između ostaloga i na državna tijela kad oni prekorače … [[Govornik se ne razumije.]] Drugo što bismo htjeli primijetiti, a dopustite prije ovog drugog mi smo za to da imamo Državni inspektorat kao posebno neovisno tijelo i mi smo za to da se objedine svi inspekcijski poslovi kod Državnog inspektorata i da ono što je izuzeto se vrati nazad u Državni inspektorat s tim da između ostaloga i praksa pokazuje da zapravo područja u kojima, koji su izuzeti iz ovoga Državnog inspektorata sada će se biti dvojakim kriterijima kontrolirane, nadzirane inspekcijskim nadzorima. Postavlja se pitanje hoće li u oblasti radnih odnosa državni inspektorati ili državni inspektori nadzirati radne odnose i u oblasti ribarstva, u oblasti lovstva, šumarskih … [[Govornik se ne razumije.]] , ne znam pitanja kod vina i tako dalje, slatkovodnog ribarstva i tako redom. Jer zabranjuje se da bi recimo državni inspektor mogao biti i odnosno u Državnom inspektoratu mogla biti zaposlena i osoba koja ima visoku stručnu spremu vezano i uz područje lovstva, ribarstva i tako dalje jer eto to je kao posebni, posebni zakon, a radne odnose treba nadzirati. Mislim da će biti puno preklapanja i puno problema i da u takvoj situaciji bi trebali razmisliti da se ovo pitanje objedini. I zapravo i ova izmjena kao i neke druge pokazuju zapravo prisutnu jednu tihu i sukob unutar izvršne vlasti oko toga šta ostaviti Državnom inspektoratu kao neovisnom tijelu koje u skladu sa zakonom i Ustavom provodi inspekcijske nadzore u skladu sa zakonom i na temelju zakona i odgovorno je samo Vladi i Saboru ili zadržati u okviru «atara» pod znakom navoda ovo uzmite, atara figurativno govorim. Dakle posebnih resora samih ministarstava da praktički ministarstva sami sebe nadziru i inspekcijske nadzore provode. Drugi problem koji se javlja jeste da je u relativno kratko vrijeme evo od 1999. godine u nepunih 6 godina ovo osma Izmjena i dopuna zakona. I to vrlo ozbiljna. U takvoj situaciji se postavlja pitanje da li ima smisla izmjenom i dopunom zakona između ostaloga mijenjati izmijenjene i dopunjene zakone koji su do sada doneseni ili je trebalo pripremiti napokon novi Prijedlog zakona o Državnom inspektoratu. Ja bih htio samo podsjetiti da i ova izmjena i dopuna, osma, obuhvaća 24 članka koji se mijenjaju da ne govorim o tome da su sadržajno oni takve naravi da bitno mijenjaju zapravo koncept zakona, a ne samo izmjene i dopune od moguća 73 članka i da istodobno imaju 4 dopunjene, dopune tog zakona. Prema tome u takvoj situaciji se postavlja pitanje da je to daleko više od 1/3 odredbi koje se mijenjaju ili dopunjuju ovim Zakonom i zašto nije pripremljen novi Zakon to tim više što se koncepcijski mijenjaju i odnosi između Državnog inspektorata i ministarstava i odnosi unutar Državnog inspektorata i nadležnosti Državnog inspektorata vezano za, prije svega za radnu inspekciju i tako dalje i tako dalje. Treće što bi voljelo također pripomenuti i na što mi skrećemo pozornost. Ovo su takve izmjene i dopune Zakona za koje je trebalo osigurati i prethodne kvalitetnije rasprave u dijelu izrade i prijedloga izmjena i dopuna Zakona koje je pripremala Vlada i upućivala u saborsku proceduru. Na ovaj Prijedlog zakona je trebalo omogućiti, Konačni prijedlog zakona, trebalo omogućiti prije rasprave u Saboru da se očituju tripartitni sustav odnosno poslodavci, da se očituju sindikati i da zapravo dobijemo njihove primjedbe, mišljenja vezano za ovaj Prijedlog zakona. Kao što vidite to se nije dogodilo i već je putem klubova dostavljeno primjedbe pa i amandmanskog tipa kako Savezu samostalnih sindikata tako i udruge obrtnika, odnosno obrtničke komore što je sasvim, s obzirom da otvaramo četvrto pitanje da se izmjenama i dopunama zakona zadire i u područje Ustavom zajamčenih prava i sloboda. Dopustite poštovane kolege samo neke da od njih pobrojim taksativno. Prije svega bih htio podsjetiti da naš Ustav zajamčuje, jamči se pravo po članku 18., jamči se pravo na žalbu pojedinačnih pravnih akata donesenih u postupku prvog stupanja pred sudom ili drugim ovlaštenim tijelom. Pravo na žalbu može biti iznimno isključeno, iznimno isključeno u slučaju određenim zakona, ako je osigurana druga pravna zaštita. Umjesto iznimne isključenosti mi ovdje sada imamo generalnu klauzula po kojoj nema prava na žalbu nego se upućuje odma na upravne sporove da se vode itd., itd.. Dakle ne iznimka nego generalno se promijenile. Drugo što je veoma važno, pazite, mi dobivamo situaciju da predloženim zakonom se može zapečatiti poslovni prostor itd., itd., ako u tim i tim uvjetima se nađe i to do 8 dana, tek u roku, na usmeni nalog, tek u roku 8 dana se mora dostaviti pisani nalog, a zapravo po čemu će se čovjek žaliti, voditi spor u tih 8 dana. A to je puno, puno važno i veoma veliko vrijeme, poglavito ako se ima u vidu činjenica, i na koju bih htio u ime našeg kluba posebice naznačiti, da se u članku izmjenama i dopuna u članku 17. u točci 7, kaže: "Pravna ili fizička osoba na koju se odnosi usmeno rješenje, jel', ovog članka može pisanim putem u roku od 24 sata od donošenja pečaćenja zatraži da se zapečaćena prostorija privremeno otpečati i prisustvuje … [[Ne razumije se.]] Prvo je pisanim putem na osnovu čega, na osnovu usmenog naloga. Dakle, nema, ne, ne, ne, dobio je usmeni nalog da mora zapečatiti, ali nema zapisnika. On mora dobiti, u roku 24 sata on će zapisnik zajedno sa rješenjem dobiti u 8 dana. Prema tome, sad se postavlja pitanje može. Prvo piše u zakonu može. E sad, a šta ako ne, on to svoje pravo da može ne iskoristi, a nastupi šteta "zakvarljive" namirnice koje se nalaze u takvim obrtničkim radnjama, primjerice trgovinama, malim ugostiteljskim ili, recimo, pravnim osobama itd.. E vidite, po Zakonu o sustavu državne uprave to će platiti državni proračun, to tijelo državne uprave i za to odgovara naravno država. U takvoj situaciji ćemo otvoriti zapravo nove probleme, nove sporove, a i nove štete i nova opterećenja za državni proračun i zbog toga to pitanje treba dodatno razmotriti, uraditi i vidjeti. Drugi problem na koji bi htjeli upozoriti jeste činjenica da ovo pitanje koje se tiče nije moguće ovdje usmeno, pismenim zahtjevom tražiti na osnovu samo zapisnika. Pazite, na zapisnik se daje prigovor ili mišljenje, ne žalba i to je velika, velika razlika i u takvoj situaciji formalnopravno postoji problem. Drugo pitanje na koje želim upozoriti jeste činjenica da je našim Ustavom jednostavno propisano da ustrojstvo i poslovi državne uprave i način obavljanja uređuju se zakonom, a u isto vrijeme u članku 10. se izričito kaže da glavni inspektor će popisati pravilnikom način i postupka obavljanja … [[Ne razumije se.]] itd.. E vidite, taj način i postupak ne može se urediti pravilnikom, to mora biti uređeno zakonom, a tehničkim normama naravno vrstu i kakvoći itd. može urediti pravilnikom itd.. Prema tome i sa Ustavnog aspekta se pojavljuju dvojbe oko pojedinih naravno odredbi. I ostaje ono treće, što je zapravo najvažnije, to je pitanje pretraživanja i kontrole drugih prostora, a radi, ovaj zakon se odnosi i na obrt i u takvoj situaciji, naravno, veoma je važno pitanje šta sada učiniti, s obzirom da Ustav vrlo jasno kaže da se pretraživanje i nadzor nad prostorom može praktički samo na osnovu sudske odluke, odnosno naloga suda i naravno, uvijek uz prisustvo dva svjedoka. U takvoj situaciji se postavlja pitanje zapravo, sasvim opravdano, reakcija koja je uslijedila iz Obrtničke komore gdje obrtnici s pravom upozoravaju da se na takav način prema njihovom poslovnom prostoru, odnosno obrtnim radnjama, kao što ovaj zakon predviđa, nije moguće učiniti. Peto, otvara se pitanje zapravo da, najveći broj odredbama se odnosi na inspekcijski nadzor vezano uz radne odnose, zaštita radnika i na ravno, prije svega, pitanje propisivanja postupanja Inspekcije u odnosu na rad na crno i šta učiniti u takvim situacijama. Međutim, postavlja se jedno vrlo interesantno pitanje. primjerice, u članku 2. se kaže, kad se mijenja članak 4. da bi državni inspektori obavezno, posebice se odnosili na primjenu propisa vezano za obaveze poslodavca da radnike u propisanim rokovima prijavljuje nadležnim tijelima mirovinskog i zdravstvenog osiguranja, radno vrijeme, plaće, zapošljavanje u rad malodobnih i žena trudnica, porodilja, invalida, stranaca i sl. itd.. A šta je pitanje zašto inspektori ne mogu kontrolirati primjerice uplate za mirovinsko i invalidsko osiguranje, uplate i doprinose za zdravstvo vezano za to jer e to izdvaja iz plaća radnika, neovisno o tome tko je obveznik, nositelj obaveze i dužnosti, jer poslodavac zapravo sve to priprema. I zašto inspektori tada ne bi mogli dati rješenje koje ima karakter izvršne isprave. Poštovane kolege i kolegice, na taj način bi se izbjegle situacije u značajnom mjeri, iako ne u potpunosti, ali u značajnoj mjeri situacije da nam ljudi krenu u mirovinsku utvrđuju da imaju, radili su toliko i toliko godina, podnesu zahtjev za umirovljene i kad počne se realizacija po zahtjevu onda se utvrdi da im fali po 4, 5 i više godina radnog staža osiguranja, jer jednostavno nitko nije uplatio njihovo osiguranje, iako su oni radni staž de facto odradili. To je naravno zloupotreba prava, to je naravno oštećenje prava radnika itd., ali onda ovo pokazuje zapravo jednu pomalo, samo na ovom primjeru, jednu malu, tamnu sliku baca na ovaj Prijedlog zakona, na cilj koji se želi postići. Ispada da je njemu svrha suzbiti rad na crno, osigurati da suzbijanje rada na crno prije svega se namaknu sredstva za državni proračun, ali se ne vodi dovoljno računa, zapravo o onima koji su u tim odnosima nalaze, a posebice radnici. Drugi primjer je recimo članak 6. koji je isto tako dvojben. Ne može se tek tako zakonom propisati da po naredbi nadležnog službenika državni inspektori, odnosno Inspektorati su dužni prekovremeno raditi više od punog radnog vremena itd., ako je to nužno radni uspješnog i pravodobnog obavljanja tih poslova. Pazite, jedno je pravodobno obavljanje poslova, a drugo je pitanje da li će biti uspješno. To će na kraju krajeva ustvrditi između ostaloga, recimo, sud ako netko vodi spor. E, ali vidite, zbog takvih stvari se ne može samo to propisati, a da se u isto vrijeme ne propiše a koja prava ti ljudi na osnovu zakona bi mogli imati u takvoj situaciji. Hoće li imati pravo na prekovremeni rad, hoće li im to biti plaćeno, sa kakvim dodacima itd., itd.. To bi se moralo naznačiti, pa ako ništa drugo barem kao pravo u ovom zakonu, a onda provesti određenim provedbenim propisima i pravilnicima koji bi to pitanje trebali riješiti. Naravno, mi bismo htjeli upozoriti, osim na pitanje ove štete na koje smo upozorili, vezano za ovaj dio da bi posebice valjalo razmotriti pitanje zaštite i radnika koji rade na crno, pa i radnika koji imaju karakter stranaca ili stranih radnika. Ovdje je zapravo daleko važnije utvrditi obaveze, ne samo zaštite prava ili borbe protiv zaštite na crno, nego i prava zloupotrebe, takvog prava od strane poslodavaca prema tim ljudima. Pazite, radi se o ljudima koji su u socijalnoj nevolji, u socijalnoj bijedi, u krajnjoj liniji u fazi krajnje nužde jer moraju osigurati svojim radom nekakav izvor prihoda za svoj dio. Ja mogu raspravljati na, o načinu da se to treba suzbiti, da se to treba ne suzbiti, nego legalizirati, ali tada treba propisati posebne obaveze da inspektori kad to nađu ne smije trpjeti posljedice radnik. Mi imamo nevjerojatne stvari da zapravo ljudi koji pokušavaju svojim radom zaraditi komadić kruha za sebe i svoje obitelji, kao što vidite sa po gradilištima itd. hapsi ih policija, privodi na razgovor jer su takvi sada propisi, a umjesto da kažnjavaju one koji su ih u takve situaciju doveli i u takav položaj stavili. Ja mislim da bi u tom pogledu trebalo dopuniti ove odredbe zakona, dakle ove odredbe koje stoje one mogu ostati, ali ih treba dopuniti s aspekta zaštite u takvoj kategoriji radnika, obaviti razgovore sa sindikatima i poslodavcima i vidjeti kako takva pitanja riješiti. Poglavito kada se radi o problemima koji su vezani na kraju krajeva za njihov status, za njihova materijalna prava, položaj i funkciju. I na kraju bi morali reći ipak da kada se u primjeni novčane kazne za ovakve radnike i ovakve slučajeve, onda znate kazna od 30 tisuća do 120 tisuća kuna je za poslodavca premalena. Jer, znate to je pitanje zapravo onda igre velikih brojeva. Ako jednog uhvati uhvati, ja ću to platiti, a zapravo sve ostalo idemo dalje. Znate ja mislim da bi moralo se u takvoj situaciji to zaoštriti puno više i isto tako zapravo takva zaštita morala učiniti kvalitetnijom. I zadnju stvar koju mi iz kluba predlažemo. Mi predlažemo zapravo da se pretvori rasprava o ovom zakonu, o zakonu u prvom čitanju. Da se ne donosi po hitnom postupku bez obzira što je jako važno da se ovaj zakon počne što prije primjenjivati. Ali kada smo već toliko čekali, ajmo uraditi još ovih par stvari da bi kvaliteta bila što bolja i da bismo zapravo zaštitili i ostvarili ne samo kroz pravni sustav nego dali jedan valjani instrument da se ova pitanja urede, s tim da ponovo podvlačimo da ne treba iz Državnog inspektorata izdvajati ponovo dio poslova koji su već izdvojeni i prenešeni u ministarstvo nego treba u tom dijelu do drugog čitanja vratiti te inspekcijske poslove i kod vina, i kod ribarstva, i slatkovodnog, i pomorskog, i šumarstva i lovstvo itd. itd. iz jednostavnog razloga da bismo zapravo dobili Državni inspektorat koji po svom obuhvatu i po svom sadržaju može i treba zaštititi i državne i nacionalne, ali i poslovne i radničke interese u ovim odnosima. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Kovačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, ispravljam netočan navod uvaženog kolege Arlovića, a u vezi izdavanja usmenog naloga. Naime prema Zakonu o Državnom inspektoratu uvijek poduzimlju bilo koje mjere, utvrđuje se činjenično stanje i činjenično stanje se utvrđuje zapisnikom. Na temelju zapisnika se onda donosi rješenje ili usmeni nalog i sve ostale stvari. Gospodin Arlović je vjerojatno mislio kod drugih inspekcija za kojih nema ni da se treba zapisnik raditi, ali za Državni inspektorat se to ne odnosi. Hvala.
Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Brnadić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ispravljam netočni navod gospodina Arlovića koji je kazao da će zabranom obavljanja djelatnosti i izricanje zabrane usmeno na zapisnik nastati štete po državni proračun ukoliko se pokvare lako pokvarljive namirnice. To nije točno, jer nikakve štete ne mogu biti pod državni proračun zbog toga što inspektor tijekom obavljanja inspekcijskog nadzora sastavlja zapisnik i kod donošenja usmenog rješenja na zapisnik upozori stranku, odnosno pravnu i fizičku osobu da ukloni sve lako pokvarljive namirnice prije nego se izvrši pečaćenje, a isto tako člankom 17. izmjena Zakona o državnom inspektoratu u točki 7. je naznačeno da pravna i fizička osoba na koju se odnosi usmeno rješenje iz stavka 3. i 5. ovog članka može pisanim putem, dakle osim onog usmenog upozorenja može i pisanim putem u roku od 24 sata tražiti da se otpečati i uzme lako pokvarljive namirnice, a tijekom tih 24 sata sigurno se ne može dogoditi da veći, znatni dio namirnica se pokvari da ne bude upotrebljivo. Hvala.
S ovim smo zaključili raspravu po… Povreda Poslovnika, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegica je iznijela svoje mišljenje, nije ispravljala netočni navod. Ali ja moram reći da upravo ono što sam u ime svog kluba govorio o ovih 24 sata vezano za podnošenje pismenog zahtjeva gdje kaže "može" je drugačije stajalište našeg kluba nego što je u stajalištu uvažene kolegice. Iz prostog razloga ako može, to znači da obrtnik ili pojedinac ne mora podnijeti takav pismeni nalog iako štetne posljedice nastupe onda će to platiti država, odnosno svi mi naši građani, a to nema smisla.
Sad ste i vi povrijedili Poslovnik jel'.
Ne, ne. Ja sam objasnio zašto sam tražio povredu Poslovnika.
Niste naveli članak koji sam povrijedio, ali dobro. S ovim smo zaključili raspravu po klubovima. Sukladno članku 207. stavak 2. isteklo je vrijeme za prijavu za pojedinačnu raspravu. Prelazimo na pojedinačnu raspravu u trajanju od 10 minuta. Uvaženi zastupnik Stazić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa od svih poslova kojim se bavi Državni inspektorat, a tu spada i nadzor u prometu robom i u rudarstvu, i posudama pod tlakom, najvažniji segment poslova Državnog inspektorata je nadzor nad primjenom propisa o radu, jer tim svojim poslom on sudjeluje, aktivno sudjeluje u suzbijanju sive ekonomije. Najavljujući borbu protiv sive ekonomije, govoreći o nesposobnosti prijašnje Vlade, sadašnji ministar Šuker je obećavao veću efikasnost. Tada je govorio budem li ja ministar financija, prepolovit ću sivu ekonomiju, popravit ću stanje državnog proračuna. Sada nakon eto, polovice mandata, vidimo da u tom pogledu nije učinio ništa, ne zato što nije htio učiniti nego zato što to nije tako jednostavno kao što je to ministar Šuker prikazivao. Ovim izmjenama zakona proširuju se ovlasti i pojačava represija. Dobro. To je jedno od mogućih rješenja. Osobno nemam ništa protiv toga da se prošire ovlasti Državnog inspektorata, osobito nemam ništa protiv toga da se pooštre kazne. Jer siva ekonomija jest ogroman problem koji ne muči samo Hrvatsku, on je prisutan i u drugim zemljama i da je ministar Šuker tako sposoban kao što je obećavao, onda bi već njega druge Vlade uzele za specijalnog savjetnika da im riješi taj problem. Inspektorat kako radi ili kako je radio do prijedloga ovoga zakona? On podnosi prekršajne prijave. I što se onda događa? Te prekršajne prijave idu na prekršajne sudove i onda prekršajni sudovi to obrađuju, evo lijepo je napisano i kako obrađuju. U 2003. godini našli su nešto preko 5 tisuća nezakonito zaposlenih radnika, 2004. još toliko, podnose znači, podnijeli su 2003. godine 6 tisuća i 200 zahtjeva prema prekršajnim sudovima, a prekršajni sudovi su ih riješili svega tisuću i 600. Kada uzmemo odluke prekršajnih sudova vidimo da je od 4 tisuće i 600 odluka po ranijim nekim prijavama, tisuću i 153 završilo obustavom zbog zastare. Znači možemo zaključiti, ti prekršajni sudovi su potpuno neefikasni. To je posve nepodesno sredstvo za borbu protiv sive ekonomije. Uzdati se tu u prekršajne sudove je naivno. To dakako znaju i poslodavci. Oni vjerojatno s radošću i posve mirno primaju prekršajne prijave, jer znaju da od tih prijava i tako ništa biti neće. Zbog toga je dobro da se ide u izmjenu zakona i zbog toga je dobro da se inspektoratu povećavaju ovlasti. O čemu zakon međutim, nedovoljno vodi računa? On nedovoljno vodi računa o zaštiti radnika. Evo jedan primjer. Doći će državni inspektor u neki veliki trgovački lanac, taj zapošljava recimo 1500-2000 trgovaca i naći će tamo 5 nezakonito zaposlenih radnika. I što će učiniti po ovom zakonu? On će izreći novčanu kaznu koja je zapriječeno visoka ili će podnijeti prijavu prekršajnom sudu za tu novčanu kaznu, ali može, ne da može nego izgleda i mora zabraniti rad na najmanje tri mjeseca do godinu dana. E sada, što će se dogoditi sa ostalim zaposlenicima. Tko štiti njihova prava? Hoće li taj poslodavac isplatiti njima plaće za ta tri mjeseca što cijela firma ne bude radila? To su pitanja koja ovaj Zakon ne rješava. On se njima ne bavi. On se ne bavi, kao što je s pravom vrlo dobro primijetio kolega Hebrang, ni onim radnicima koji rade na privremenim, povremenim poslova. Uglavnom je to nekvalificirana radna snaga, polukvalificirana radna snaga i koji je mogu naći posao u svijetu rada, a da taj posao bude manje-više stalan. To su različite servisne usluge, pomoći u domaćinstvima, u manjim sustavima, itd. Te poslove bi također trebalo na neki način regulirati, izbaciti ih iz ove sive zone, a izbaciti ih se može iz sive zone samo ako ih se zakonski obuhvati. Ako ih se opiše i ako se riješi pitanje povremenog, privremenog zapošljavanja i takvih radnika. U tom smislu kolega Hebrang je dao 2 instruktivna primjera. Primjer Belgije je kratko opisao i primjer Francuske. Dakle, u Belgiji vaučeri, u Francuskoj čekovi. Odlično. Odlično. To bi značilo obuhvatiti problem u cijelosti. Ali što znače ovi vaučeri, što znače ovi čekovi? Oni kao što je to kolega Hebrang dobro iznio, oni zapravo predstavljaju određene porezne olakšice. Što znači nije dovoljna samo batina koja dolazi u obliku ovoga Prijedloga zakona, potrebna je s druge strane i mrkva da bi se poslodavce natjeralo što više u ovu zakonitu sferu. Da bih se s jedne strane obeshrabrilo kaznama da posluju mimo zakona, a s druge strane da bi ih se privuklo i nagradilo ako posluju po zakonu. A jednako tako i za zaposlene. Međutim, porezne olakšice ministar Šuker ne samo da ne namjerava povećavati, on je najavio da će se ukinuti i ove koje postoje. Prema tome, mrkvu ćemo potpuno iščupati, mrkvu više ne nudimo, ostat će jedino batina, a ja mislim da se samo s batinom neće moći postići ono što jest državni interes. Da se suzbije siva ekonomija što je moguće više. Evo jednog primjera. Predlagali smo u ime Kluba da poreska olakšica se uvede na učenje stranih jezika. Da to bude, da to uđe u onaj osobni odbitak građana po poreznoj prijavi. E sad vidite kakve bi to imale posljedice na suzbijanje sive ekonomije u ovom problemu o kojem sada razgovaramo. Kad bi to bila olakšica, porezni odbitak, onda bi vrijedila nekakva potvrda. Pa bi se moglo propisati da tu potvrdu može dati samo škola stranih jezika koja dobije nekakvu licencu od države. Tada sve one druge stranih, i te škole bi mogao državni inspektorat kontrolirati. A sve one druge škole stranih jezika, a ima ih na stotine, koje možda i zapošljavaju te nastavnike stranih jezika na crno, niti ih prijavljuju, izdaju nekakve potvrde koje ništa ne vrijede, kog bi one učile strani jezik? Kad njihovu potvrdu i plaćanje njima ne bi bila poreska olakšica. Građani bi, dakle, išli u legalni sektor. Zašto? Pa samo zato što bi im se to isplatilo. Jezik ih uči i jedna i druga škola, ali ova zbog toga što njezina potvrda vrijedi za poresku olakšicu i koja bi bila kontrolirana od državnog inspektorata bi njima donosila povrat poreza. Prema tome, mislim da ovaj Zakon jest dobar, takav kakav jest. Možda će malo pomoći da se siva ekonomija malo suzbije, ne treba ni od njega previše očekivati, ali mislim da treba sustav dograditi. Da ga treba dograditi, uzet si neko vrijeme, 3 mjeseca Vlada da si uzme, 6 mjeseci koliko je potrebno, da osmisli takav jedan sustav u kojem bi represija bila kombinirana sa poreznim olakšicama da bismo postigli jedan cilj koji je svima u interesu. Svima je u interesu da sive ekonomije u ovoj zemlji bude što je moguće manje. Imati iluzije o tome da će se ona potpuno suzbiti nema smisla gajiti takve iluzije, ali možemo svi zajedno učiniti da je bude manje. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Hebrang.
Hvala lijepo. Ja bih ispravio krivi navod štovanog gospodina zastupnika kada je rekao da ministar Šuker ništa nije učinio na popravljanju sive ekonomije a puno je obećao. Naprotiv, učinio je jako puno. Na primjer, nadoknadio je 7 i pol milijardi skrivenih rashoda od prethodne Vlade, što je također siva ekonomija, neprikazanih i Ministarstvu financija i MMF-u. Zatim je povećao ubiranje trošarina što je također neplaćanje trošarina siva ekonomija. Povećao je ubiranje poreza što je također siva ekonomija. I upravo na suzbijanju sive ekonomije gospodin Šuker je uspio povećati proračun otprilike po stopi 5 do 6% godišnje. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodo iz Državnog inspektorata, kolegice i kolege. Ja mislim isto da bi bilo dobro kada bi možda Sabor donio odluku da se o ovom Zakonu raspravi u dva čitanja. Da još eventualno do drugog čitanja damo neke primjedbe, vidimo što se još može doraditi. I evo, u samom startu bi htjela početi sa jednim zaključkom, a to je da u Hrvatskoj postoji jako puno dobrih zakona, dobro napisanih. Mnogi su zaštitni elementi dobro ugrađeni u zakone. Međutim, mi u Hrvatskoj imamo problem sa provedbom tih zakona, dakle, sa praksom. Nažalost u praksi se mnogi od tih zakona uopće ne provode i nema sustavnog mehanizma koji bi dakle radio na tome da se zakoni provode. Mislim da Inspektorat već godinama ima problema sa malim brojem zaposlenika. Mislim da vrlo mali broj zaposlenika u Državnom inspektoratu obavlja vrlo veliki broj poslova, ali isto tako mislim da je loše ovo što se sada učinilo ovim Zakonom, a to je da se izdvajaju određeni segmenti iz Državnog inspektorata. Naime, ova jedna intencija da se inspekcijski poslovi u upravnom području morskog ribarstva, lovstva, šumskog sjemena i šumskog sadnog materijala izuzmu iz Državnog inspektorata bila je jedna tendencija, ja ću reći, pojedinih lobija i u vrijeme koalicijske Vlade. Na sreću, koalicijska Vlada nije tom odlila, mi smo mislili da Državni inspektorat kao jedno tijelo mora imati sve inspekcije pod, dakle, svojim nadzorom. Dakle, unutar Državnog inspektorata i to je, smatram, ovog puta vrlo loše jer ako se ovako sada krenulo sutra će se još netko izdvojiti, sutra će drugi reći neću ni ja da više taj dio obavlja nadzor, dakle, Državni inspektorat. I na kraju pitanje je šta ćemo imati? Hoće li uopće biti potreban Državni inspektorat, a ja mislim da je to jedna institucija koja je izuzetno važna kao kontrolni mehanizam da se zakoni provode. Mislim da je do sada po svim izvješćima koja smo dobivali od strane Državnog inspektorata vidljivo da državni inspektori imaju puno problema. Imaju problema najvećim dijelom sa ovlastima koje su bile vrlo male, i gdje je ustvari sve završavalo sa prijavama prekršajnim sudovima. Prekršajni sudovi su nažalost po svim pokazateljima ili davali najnižu moguću kaznu poslodavcima koji su kršili zakone, ili su u velikom broju slučajeva ti predmeti i otišli u zastaru. Dakle, nažalost, i pravosuđe je doprinijelo i u ovom dijelu da sustav ponovno ne kažnjava one koji krše i radnička prava i zakone. Ovdje netko govorio o tome da u Hrvatskoj na sivu ekonomiju po nekim izračunima dakle izvan proračuna odlazi negdje oko 15 milijardi kuna, izuzetno velika sredstva za zemlju koja treba novce za rješavanje nekih drugih problema, prema tome, za sivu ekonomiju doista treba tražiti efikasna sredstva, jer je nedopustivo da ovoliki novac završava u džepovima pojedinaca umjesto da završi u državnom proračunu, a onda kod onih kojima je pomoć iz tog proračuna najpotrebnija. Na žalost vrlo veliki broj kršenja prava na koje često u svojim izvješćima državni inspektorat upozorava ali upozoravaju i sindikati jest zapošljavanje radnika na crno, bez uplata mirovinskog, socijalnog, pojedincima koji dobiju neku plaću to je u datom trenutku jedini izvor preživljavanja, jedini izvor kako mogu prehraniti svoje obitelji, međutim, dugoročno to je za njih štetno, jer neće imati sutra ni mirovinu, ni zdravstveno osiguranje, prema tome, ovo je nešto što se mora zaustaviti i po ovome što sam ja vidjela u ovom zakonu ide se na vrlo rigorozne mjere, dakle čak do toga da se mogu zatvoriti i poduzeća i može se ograničiti poslovanje određenim poslodavcima koji na taj način krše radnička prava. Mi smo ovdje čak navodili i neke firme zbog toga što smo imali podatke da su uglavnom veliki trgovački lanci prepuni ljudi koji rade na crno, ljudi koji rade i po 12 sati dnevno, ljudi koji za to ne dobivaju niti malo povećanu plaću, dapače rade za minimalac, prema tome kada smo govorili o tim trgovačkim lancima ti se trgovački lanci često puta dolaze iz nekih zemalja Europske unije, tamo se ne ponašaju tako, tamo im ne pada na pamet da u svojim matičnim zemljama imaju radnike koji rade na crno, koje plaćaju sa minimalnom plaćom, kojima ne plaćaju prekovremene sate, ne plaćaju rad u vrijeme vikenda, međutim, u Hrvatskoj se ponašaju sasvim drugačije, ponašaju se samo stoga što ovdje nema sustava koji će im dati, da tako kažem po prstima zbog takvog načina ponašanja. U mnogim zemljama Europske unije postoje vrlo rigorozni načini obračunavanja sa takvim poslodavcima do mjere ukoliko ih se drugi ili treći puta nađe u ponovnom kršenju istog zakona da im se trajno može zabraniti, uz vrlo visoke novčane kazne, uz privremeno zatvaranje djelatnosti da im se u nekom trenutku može trajno zabraniti bavljenje tom djelatnosti, pa onda neka poslodavac razmišlja kako će do kraja života funkcionirati, raditi ukoliko se njegova temeljna djelatnost od strane države zabrani do kraja života. Prema tome, čini mi se da i druge zemlje nisu imali bolju situaciju, u jednom trenutku su i oni imali ovakvu tešku situaciju i odlučili su se na nešto što su vrlo rigorozne mjere ali očigledno takve mjere jedine mogu dati efekta da bi se pojedinci počeli pridržavati zakona. I na kraju bih nešto htjela reći o radu maloljetnika, o radu djece. Naime, u nekim izvješćima državnog inspektorata svih ovih godina naglašava se i to da postoji vrlo veliki broj djece koji rade, ta su djeca pronađena u mnogim našim tvrtkama, isto tako je završilo na prekršajnim sudovima i ponovno nismo dobili efikasnu zaštitu. Nije imanentno djeci da rade, za djecu je da se igraju, da žive bezbrižno a ne da rade u nekakvim postrojenjima. Sjetite se samo tužne sudbine romske djece u Međimurju koja su se nakon rada u polju, dakle vađenja krumpira za nadnicu, dakle ne na svom imanju nego za nadnicu za zaradu, nekom nezgodom utopila, na žalost tada su izjave nekih ljudi iz policijske uprave bile vrlo nedolične jer on što moramo svi skupa raditi a to je da djeca ne smiju raditi, bez obzira na to kako njihove obitelji teško živjele. Tada je išla izjava iz MUP-a da su djeca veselo radila, da to njima nije bio teret. Ja još jedanputa smatram da je djeci svojstveno da se igraju u vrijeme dok su djeca, imaju vremena raditi onda kada budu odrasli ljudi. Prema tome, kada je u pitanju rad djece, rad maloljetnika koji je protuzakonit mislim da bi i ovdje državnom inspektoratu trebalo dati pojačane ovlasti, mislim da bi i zbog takvog kršenja ne samo zakona nego i dječjih prava doista poslodavci trebali snositi velike konzekvence. I Još jedanput bilo bi dobro kada bismo o ovom zakonu još jedanput raspravili, samo zbog toga da donesemo vrlo kvalitetan zakon koji bi stao na kraj i sivoj ekonomiji i kršenju radničkih prava. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Miroslav KOrenika.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Državnog inspektorata. Ako vidimo razloge za donošenje zakona po hitnom postupku čini mi se da nitko među nama koji je protiv donošenja ovoga zakona jer suzbijanje rada na crno i sive ekonomije, jedan je od temelja da Hrvatska napreduje kao država. Međutim, bojim se da u ovim uvjetima koje imamo danas treba omogućiti daleko bolje i kvalitetnije uvjete rada državnom inspektoratu i državnim inspektorima na jednoj strani i treba nastaviti ubrzano i puno brže nego do sada reformu pravosuđa. Jer kao što iz materijala koje smo dobili uz ovo vidimo, jednostavno i ono što državni inspektorat dobro i korektno napravi često puta zapne na Hrvatskim sudovima i bojim se da ćemo na taj način ići korak naprijed. Ovdje ćemo dati možda veća prava, uz to moramo sami sebi uručiti ili izreći opomenu ili samo kritiku zbog toga što često puta donosimo zakone a Vlada ili pojedina ministarstva podzakonske akte koji otežavaju kako provođenje pojedinih zakona tako i kažnjavanje onih koji ne rade kako treba. Konkretno, u članku 2. stavku 2. gdje se govori o obvezi poslodavca da radnike u propisanim rokovima prijavljuju i osiguravaju im zdravstveno i mirovinsko osiguranje moram reći da praksa govori nešto sasvim drugo. Često puta poslodavci to, često puta i oni koji u javnosti vrijede i važe kao jako dobri, kao jako poslovni, zapošljavaju ljude mjesec za mjesec, znači stalno se odvija rad na određeno vrijeme, na mjesec dana takvi ljudi su jednostavno građani ili radnici drugoga reda jer nemaju stalnog posla. Na jednoj strani ne mogu se kreditno zadužiti da govorimo o godišnjem odmora i svemu ostalome to su samo iluzije i zablude. Evo, izreći ću danas je u jednim dnevnim novinama izašao jedan dosta bizaran primjer u jednoj našoj sjeverozapadnoj županiji što se događa, jedan poslodavac u trgovini, ovaj puta se radi o trgovačkoj djelatnosti, nadam se da i državni inspektori imaju mogućnosti kao što na žalost većina Hrvatskih građana nema kupovati i redovito čitati novine, kaže se u članku koji, neću citirati prepričat ću ga, kaže da jedan trgovac svaki tjedan prima na probni rad 7 radnika od kojih vjerovali ili ne naplaćuje 30 kuna na dan za uporabu sanitarnog prostora, struje, vode i sanitarnog materijala. Da budemo precizniji to je po čovjeku 210 kuna na tjedan, odnosno za 7 radnika 1470 kuna naravno nakon 7, 8, 10 dana ti ljudi dobiju otkaz nisu zadovoljili na probnom radu a vidimo da nema prijave niti za mirovinsko niti za zdravstveno. Slična stvar je sa onim od mjesec dana pa produžavanje eventualno rada, upravo zbog toga bojim se i volio bih čuti što će nam reći predlagatelj ali i mi kao Visoki dom, bojim se da ćemo kažnjavanjem često puta poslodavaca još više kazniti radnike. Prema tome, trebamo donijeti neki sigurnosni mehanizam da ti radnici budu zaštićeni. Još malo o trgovini, evo kolegica Opačić je govorila o tome da imamo vanjske trgovinske lance koji dolaze u Hrvatsku, koji ne omogućuju svojim radnicima ili radnicama da rade osam sati. Bilo je objavljeno u medijima a nismo čuli demanti iz tih trgovačkih lanaca da posebno obilježavaju radnice koje imaju mjesečnice, ne smiju ići u sanitarni čvor i sve ostalo. Prema tome, za tako nešto ne bi im palo na pamet u svojim matičnim zemljama da naprave. Što se tiče isto tako moramo paziti da ne padnemo u zamku i vezano uz članak 6. da nam i državni inspektori, da i država kao vlasnik odnosno Vlada i mi kao parlament platimo državnim inspektorima prekovremeni rad i sve ono što im ide. Bojim se da državni inspektori ali i jedan dobar dio državnih službenika tu nisu došli na zelenu granu da često puta pričamo jedno a i sami radimo nešto sasvim drugo. Moram reći jednu stvar koja me posebno zabrinjava i gdje i mi kao država ali i državni inspektori po mom dubokom uvjerenju nisu napravili dovoljno, je li to zato što nema materijalnih i drugih uvjeta a to je prodaja alkoholnih i duhanskih prerađevina maloljetnicima. Ja bih volio dobiti a prilika je da sada o tome razgovaramo jer ako već nemamo prilike o takvim stvarima dobiti izvješće Državnog inspektorata za plenarnu sjednicu i svi kao zastupnici mislim da bi neki od saborskih odbora o tome trebali i morali se pozabaviti na svojim redovitim sjednicama pa da i o tome govorimo koliko je bilo prijava bilo prekršajnih a koliko su prekršajni sudovi riješili prijava ako se ugostiteljskim i trgovinskim objektima maloljetnicima prodaje a i sam sam bio svjedok nekoliko puta se prodaju i alkoholne i duhanske prerađevine. Što se tiče članka 15. koji se veže uz članak 51. stavak 2. zakona smatram da je to dobro rješenje i pozdravljam ga posebno što se to odnosi na male obrtnike koji su najčešće tako bili kažnjavani, koji su otklonili ili isti dan ili drugi dan nepravilnost koja je kod njih uočena i mislim da to treba pozdraviti i da takva rješenja mogu biti samo korak naprijed da uredimo i pojedina rješenja kod sebe. Što se tiče članka 17. vezano uz članak 58. tu je upravo ono na što posebno ukazujem, što znam da Državni inspektorat puno radi, međutim segment rada je vrlo velik, to je pitanje da pojedine robe ne odgovaraju deklaracijama, kakvoći i svemu ostalom. Sjetimo se samo one afere koja je bila vezana uz GMO prisutan u hrani. Nažalost, nikad do kraja nismo dobili izvještaj ili informaciju u ovom Visokom domu o čemu se stvarno radi. Meni je jasno da često puta Državni inspektorat i nema novca da bi provodio određeni nadzor jer to je skupo, to dugo traje. Prema tome, očito da za bolji rad Državnog inspektorata još jedan puta naglašavam treba osigurati u državnom proračunu i više novca, posebno što znamo da Državni inspektorat pribavlja novac svojim nadzorima u naš državni proračun. Što se tiče članka 6. odnosno članka 19. to je ona čuvena situacija vezana uz mineralne sirovine. Puno toga je napravljeno, međutim po mom dubokom uvjerenju još uvijek nedovoljno. Izgleda da u Hrvatskoj imamo toliko ribnjaka i toliku proizvodnju ribe posebno u ovim sjevernim županijama da možemo nahraniti pola Europe jer pod krinkom nekakvih istraživanja pa se osnuje ribnjak a ustvari vrši se eksploatacija mineralnih bogatstava i čini mi se da tu još uvijek nije dovoljno napravljeno i mislim da bi tu trebalo dati veću podršku i više mogućnosti Državnom inspektoratu. Još jedan puta naglašavam i kada smo imali na raspravi Zakon o rudarstvu bojim se da ni onda Vlada nije uvažila neke argumente koje smo kao zastupnici davali da bi se više napravilo upravo rješavanjem toga problema. I na kraju, a mislim ne manje važno u članku 19. govori se da poslodavci koji daju svoje radnike nekom drugom na ispomoć i rad da bi trebali oni koji primaju radnike kontrolirati jesu li ovi prijavljeni a znamo i sami da se radnicima često puta dogodi da idu u mirovinu, idu liječniku u stanove da niti su im vlasnici plaćali mirovinsko niti zdravstveno osiguranje. Mislim da bi tu trebalo malo i više, preciznije definirati na koji način vršiti tu kontrolu jer bojim se da će ovo ostati mrtvo slovo na papiru dok ide ta komunikacija između jednog poslodavca, drugog poslodavca i eventualno Hrvatskog zavoda za mirovinsko i zdravstveno osiguranje poslovi će biti gotovi a znamo da današnji posao, posao općenito menadžerski često puta zahtijeva da radnici dnevno idu jedni drugima na posudbu i mislim da bi tu trebalo puno preciznije i puno operativnije kako riješiti takvu stvar. Moje osobno mišljenje znači je da intencija donošenja ovoga zakona je dobra. Međutim, i ovo će ostati mrtvo slovo na papiru ako, još jedanput naglašavam, ne damo materijalnu, bolju i kvalitetniju materijalnu bazu za rad Državnog inspektorata na jednoj strani, da zakonima ili ovim zakonom ne izuzimamo pojedina ministarstva ili pojedine inspekcije iz sastava Državnog inspektorata. I osim toga, da privedemo konačno reformu pravosuđa kraju i da ono što Državni inspektor kvalitetno i dobro obradi da je prekršajne ili druge prijave jednostavno na kraju padne u zastaru i ne bude riješeno jer tada dajemo dodatni poticaj onima koji krše zakone da ih nastave kršiti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Vlade! Samo ću kratko i jasno ponoviti stajalište Kluba Hrvatske stranke prava bez obzira sviđa li se to vladajućima ili ne. S ovim zakonom se kasni najmanje pet do šest godina. Da je taj zakon donesen početkom 2000. godine, 2001. godine bila bi sasvim zadovoljavajuća situacija i u smislu punjenja državnoga proračuna. Naše prosudbe, naše su procjene da se na temelju toga što nemamo odgovarajuće i učinkovitije mjere u borbi protiv sive ekonomije odnosno rada na crno i sve što spada u tu skupinu godišnje državni proračun gubi od dvanaest do petnaest milijardi kuna. Pa vi sada uzmite, pomnožite sa četiri, pet godina to vam je iznos skoro jednog cijelog državnog proračuna. To je ogroman iznos koliko se moglo otvoriti novih radnih mjesta, koliko se moglo riješiti socijalnih problema i svega ostaloga. Bivša Vlada je to nažalost propustila napraviti iako je bila upoznata sa cijelom tom problematikom. Problem je bio sukoba unutar vladajuće koalicije, znam da je gospodin Arlović bio za to i da je bila i ostali iz Kluba SDP-a, navodno drugi nisu bili. Ova Vlada za te probleme zna od početka, znala je i prije u predizborno vrijeme. No nažalost, čekala je dvije godine da bi se krenulo u rješavanje ovih problema. Ali opet kažem, nije dovoljno sveobuhvatno. Prva i ogromna je greška ta što je ova Vlada pristala na onaj dio amandmana da se pojedine inspekcije iz nadležnosti Državnog inspektorata izuzmu i daju Ministarstvu poljoprivrede i šumarstva. To je napravljeno na drugoj sjednici u prosincu 2003. godine i sve ovo sada što se događa to je ta posljedica svega toga i zbog toga se i Zakon o Državnom inspektoratu mora i sa tima stvarima usklađivati umjesto da je išla na varijantu da se sve inspekcije stave pod okrilje Državnog inspektorata i vežu izravno za predsjednika Vlade jer bi onda tu situacija bila jasna, predsjednik Vlade bi točno znao kakvo mu je stanje u kojem području i cijela bi Vlada znala kakvo je stanjem u pojedinom području a sada neće znati niti mogu znati jer neće recimo primjerice jedan ministar ili zdravstva gdje sanitarna ili zdravstvena inspekcija ili recimo ministar poljoprivrede i šumarstva reći da njemu inspekcija slabo radi a ne radi. Ne samo da slabo rade, oni ne rade uopće. Oni su se godinama organizirali. Jedno vrijeme koliko znam zdravstvena inspekcija imala je jednog liječnika inspektora. Sanitarna inspekcija također ima ogromni broj propusta. Prema tome, napravili smo jednu grešku i mislim da taj dio moramo otkloniti u daljnjom dijelu. Također mi ćemo podržati ovaj Konačni prijedlog i konačno da se uvede reda na ova područja, da se počne postupati, ali kažemo da ćemo ići ako ne bude išla Vlada sa Izmjenama zakona o državnom inspektoratu. Vezano za zaštitu radnika. Zaštitu radnika i sami znamo u kakvom su položaju, u kakvoj su situaciji ako samo uzmemo činjenicu da se prema prosudbama i Vlada i našim prosudbama da mi u Hrvatskoj imamo čak negdje do 120 tisuća radnika koji rade na crno. Moraju raditi jer nemaju druge mogućnosti, druge egzistencije. Ako se samo uzme ta činjenica, ako se uzme činjenica da mnogi poslodavci ne poštuju ni zakonske odredbe, niti poštuje odredbe iz kolektivnog ugovora a da u svakom slučaju, ako radnik to prijavi, bilo putem sindikata, bilo prijavi inspekciji, on može očekivati u sadašnjem stanju stvari da će dobiti ili redovni ili izvanredni otkaz. Zbog toga treba ići na inačicu da će tima situacijama kada god inspektor utvrdi takvu nepravilnost donijeti rješenje koje će imati ovršnu snagu. Ovršnu snagu, tako neće biti problema da se uplaćuju doprinosi bilo iz mirovinskoga, bilo iz zdravstvenoga a onda ćemo reći da smo i socijalna država. Prema tome, moramo krenuti u rješavanje svih tih problema. Svatko od nas zna, evo prošli tjedan sam čuo dva slučaja da su dva radnika koji su, nisu bili prijavljeni, znači radili su na crno, stradali na području grada Zagreba. I šta sada, kakva su njegova prava u smislu on će morati očito ići tužiti toga poslodavca da bi dobio naknadu štete za izgubljenu umanjenu radnu sposobnost, to su lomovi kralježnica ako se padne, recimo na tima građevinama. Čak sam čuo slučajeva da se i u okviru ovih, kada se izvode radovi vezano za potrebe i bilo gradskih općina, gradova, županija, pa čak i države ili ćemo uzmimo primjer Dinamovog stadiona. Uloge nisu radnici koji rade na crno jer su to stranci koji nisu prijavljeni. Šta onda govoriti u tim drugim situacijama kada znači oni koji bi trebali poštivati zakon i voditi brigu o tome, znači država, Vlada, ministarstva, županije, gradovi, općine, oni angažiraju podizvođače koji imaju radnike na crno. To je ogroman problem. Ogroman je problem i naš, naša loša rješenja o Zakonu o strancima ili putem prokorativa. Stranac dobiva radnu dozvolu bez problema. Prema tome, imamo mi ogroman broj te problematike i stvarno se trebamo odlučiti i to konačno rješavati i poduzeti ono što je najbitnije jer ogroman je broj trgovačkih društava, obrtnika, poduzetnika koji se ponašaju onako kako se trebaju ponašati pravovremeno uplaćuju poreze, uplaćuju, isplaćuju radnicima plaće, sve naknade, i oni su sada u problemu, zato što država ne poduzima mjere da spriječi njima nelojalnu utakmicu i to oni koji se ne ponašaju prema hrvatskima zakonima nego dapače rade protivno hrvatskih zakona i ostvaruju protupravnu stečenu, dobiti, jer radnike nisu prijavili, nisu prijavili uopće firmu, odnosno obrt da se bave tim i tim, izvode te radove. I to onda otežava položaj ovima koji hoće raditi i rade po zakonima. Prema tome, to je isto obveza nas i države da im se omogući ne nelojalna utakmica, nego mogućnost da rade i stvaraju i zapošljavaju nove ljude. Evo to je najkraće, znači podržati ćemo ovaj Prijedlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Pankretič.
Hvala lijepa. Pa, kolega i ja se razlikujemo u određenim stvarima a to je i logično, on je bio u državnom inspektoratu, pa onda kao djelatnik državnog inspektorata a ja sam bio ministar, ali mislim da se ne može reći da je učinjena greška. Mislim da ova razdioba koja je učinjena između državnog inspektorata i pojedinih ministarstava koja se … [[Govornik se ne razumije.]] određenu nadležnost je dobro podijeljena. A podijeljena je na način da ministarstva sada kontroliraju određenu proizvodnju do određenog tijeka do kada taj proizvod postane i proizvod i uđe u promet. I u prometu je državni inspektorata nadležan. I mislim da treba pričekati vrijeme i da ne treba brzati sa nekim ocjenama da li je to pogrešno ili nije greška itd., a ja sam uvjeren da će vrijeme pokazati da je to bila dobra odluka evo koju je ova Vlada prihvatila, učinila a nastojanju su još bila u prošloj Vladi. Hvala.
Odgovor na repliku.
drago mi je da je uvaženi kolega bio kriv za tu situaciju, on je doveo inspekciju u položaj "kadija te tuži", "kadija te sudi", prema tome, ako mi hoćemo spriječiti korupciju, ako hoćemo sankcionirati sve, ako u istom ministarstvu inspekcija a ministar i njegovi muljaju, hoćemo li tu napraviti nešto? Nećemo ništa napraviti. Ali ako je on sa strane, e, onda je drugi par opanaka.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Gordana Sobol.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine glavni inspektore i zamjenice, kolegice i kolege. U osnovi slažem se sa kolegama i kolegicama koje su prije mene govorili i koji predlažu da se prijedlog ovih izmjena i dopuna Zakona o državnom inspektoratu ne donese po hitnom postupku nego da se uputi u drugo čitanje. Također smatram da ovo što se predlaže kroz ovaj Prijedlog zakona apsolutno nije dovoljno, odnosno niti sutra nećemo biti u situaciji da na adekvatan način suzbijamo ne samo sivu ekonomiju nego da je na puno adekvatniji način pokušamo zaštiti rad odnosno pravo na rad i radnike. Za mene su to ipak parcijalna rješenja i bez onoga što bi trebalo pratiti ovaj Prijedlog zakona, izmjene i dopune u drugim zakonskim propisima, ovo će bojim se ostati samo mrtvo slovo na papiru. U krajnjoj liniji mogu reći ovako, da bi se uopće pokušalo riješiti sve ono što se nagomilalo u području radnih odnosa, u području zapošljavanja radnika, rada na crno, mislim da je u biti potrebna jedna politička odluka i politička volja da se ti problemi krenu rješavati. A bojim se da nje nema dovoljno. Naime, ja podsjećam evo, pred malo, nešto sam bila tu razgovarala sa kolegama iz Kluba HSP-a, negdje proljetos ove godine upravo su oni predložili određene izmjene i dopune postojećeg Zakona o radu, Vlada je tada u svom mišljenju koje je dala ocijenila da te, da ti prijedlozi jesu dobri, međutim, da nećemo sada mi to prihvatiti jer da Vlada ima gotovo pa završen paket izmjena i dopuna različitih zakonskih propisa kojima bi se na bolji način uredili odnosi u ovom području rada. Odnosno na adekvatniji način zaštitili radnici, a s druge strane kaznili oni poslodavci koji se ne pridržavaju tih propisa. Nažalost do danas ništa od tih zakonskih prijedloga nismo vidjeli, pa ja ovim putem pozivam Vladu da se požuri sa tim svojim prijedlozima. U obrazloženjima predloženih izmjena Zakona o Državnom inspektoratu predlagatelj navodi određene brojke koje se odnose na 2003. godinu i 2004. godinu. No, da apsolutno ništa nije bolje ni ove godine, dozvolite mi samo nekoliko podataka koji se odnose za prvih 8 mjeseci rada inspekcija, rada inspektora u području upravo radnih odnosa. Pa je na primjer za prvih osam mjeseci ove godine nađeno kad se govori o broju radnika koji su radili nezakonito po bilo kom osnovu ukupno 7 tisuća 798. Broj stranaca koji su radili protivno propisima u Hrvatskoj za prvih 8 mjeseci bio 947. Od toga želim izdvojiti jednu zanimljivost, a to je da od te brojke, dakle, 947 stranaca koji su radili nezakonito oko 730 radnika je zatečeno na području područne jedinice Split i Rijeka, što mene navodi na zaključak da očito je vjerojatno najveći broj nezakonitog zapošljavanja i rada stranaca na crno u području turističkih djelatnosti ali naravno i građevine jer je naša obala jedno veliko, jedno veliko gradilište. Također, ovom prilikom i povodom ove rasprave želim kazati ovo: nije problem, naravno, to su i kolegice i kolege prije mene rekli samo rad na crno. Ja naravno postavljam pitanje što je sa svim onim drugim nepravilnostima koje inspekcije rada pronalaze u svojim obilascima poslodavaca? Pa želim također reći da je za prvih 8 mjeseci ove godine u nezakonitom prekovremenom radu nađeno 4169 radnika. Da je u noćnom radu, nezakonitom, nađeno 350 radnika, od toga 325 žena. Što se tiče broja prekršaja, odnosno prijava, zahtjeva za pokretanje prekršajnog postupka, broj prekršaja dakle, definitivno se ne smanjuje, zato što je za prvih 8 mjeseci ove godine podneseno 4720 zahtjeva od strane inspektora za pokretanje prekršajnih postupaka. Ako uzmemo u obzir što piše u ovim obrazloženjima Zakona, ja mislim da, kažem nitko od nas ovdje ne zna koliko će od tih zahtjeva nažalost za godinu i dvije se pokazati da su, da su ušli u zastaru. Sinoć je na televiziju u centralnom informativnom Dnevniku na Hrvatskoj televiziji rečeno kako je eto jučer ili prekjučer na gradilištu jedne poliklinike nađeno 15 radnika koji su radili na crno. I onda je dat jedna podatak da je vršeno istraživanje po kojem bi samo 37% radnika koji su, koji rade na crno tužilo svog poslodavca da ih nije prijavio. Kada bi se u to istraživanje, odnosno kada se uzmu i oni radnici koji na različite druge načine ne ostvaruju svoja prava iz radnog odnosa, taj broj je nažalost i daleko manji, jer ja vjerujem da to naravno već svi znaju da bez obzira što je zakonom utvrđeno da se svi postupci iz radnog odnosa imaju završiti u roku od 6 mjeseci, nažalost, praksa naša pokazuje da su radni sporovi koje pokreću radnici strašno dugo traju i naravno radnik je uvijek taj koji mora dokazivati da je određenih nepravilnosti bilo. Na kraju želim reći također da podržavam predložene amandmane koje su dali pojedini zastupnici i klubovi zastupnika a vezano je uz, koji idu ka tome, da kada se govori o uvjetima stručne spreme koje moraju imati inspektori rada u području zaštite na radu, dakle, da se uzme u obzir i inspektori sigurnosti koji imaju i stručnu spremu iz područja sigurnosti zaštite na radu. Želim ustvari, evo na neki način potaknuti razmišljanja i pozvati Vladu, nas ovdje saborske zastupnike da krenemo u jednom smjeru u kojem su druge države već daleko odmakle a to je da kada govorimo o zaštiti na radu da prestanemo razmišljati samo o tome da li radnik ili radnica ima zaštitnu odjeću, cipele ili kacigu na glavi jer sigurnost zaštite na radu u suvremenim uvjetima poslovanja znači nešto puno više. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala lijepa. Položaj radnika i radništva danas od osnutka Hrvatske države nije bio teži. Do 2000. godine imali smo dakle pljačku u privatizaciji sa svim onim negativnostima koje se do dana danas nismo riješili i koje će dugo opterećivati hrvatsko društvo u cjelini. Međutim današnja situacija upravo o nepoštivanju postojećih propisa u zadnjih godinu i po dana, o ukidanju jako važnih normi i odredbi koje su ipak radniku koliko toliko jamčile bar ono njegovo osnovno pravo, pravo na plaću ukinute su. Odnosno isplatu plaće više ne egzistiraju. Nažalost ova rasprava odigrava se upravo i u svjetlu toga da je hrvatska Vlada i time se još i ponosi osnovala mogućnost, utvrdila mogućnost da oni vlasnici koji su ostali dužni i državi i ne isplatili radnika pod parolom: «Hitro» osnuju novu tvrtku. Nitko nema ništa protiv brzog osnivanja tvrtki. Ako je išta u Hrvatskoj brzo onda je brzo to, ali nemam ništa protiv i da se i postojeća situacija ne ubrza ali ne prema onima i ne za one koji varaju državu i koji varaju radnike. Često se mi pitamo, to ću nešto malo prije govoriti kako se ponašaju stranci? Pa onda govorimo često o nekim promjenama. Kako će sve promjene koje se moraju u Hrvatskoj dogoditi ne odvijaju se jer je pitanje jer ni zakoni tu puno ne mogu učiniti da su zakoni također i počesto nemogući, nisu efikasni, da ne rješavaju pravo stanje stvari jer da je stvar u mentalitetu. Ali stvar je samo u sustavu ili sistemu. Koliko mi u biti svjesno ili nesvjesno država generira ove pojave koje evo radujemo se i svaki pomak u tome da se spriječi, da se spriječe sve nezakonitosti u smislu varanja države, ali jednako tako i u smislu zaštite radnika naspram poslodavaca i čitavi niz stvari koje su dati u nadležnost inspektoratu u javnosti se doživljava i dočekuje s velikim odobrenjem. Prije nego što se možda osvrnem konkretno i na same izmjene htjela bih reći da evo država koja je naumila i tu je pozdravljam taj korak ipak disciplinirati poslodavce pogotovo mislim da je ovdje hvale vrijedna mjera ključ u bravu za izvjesne prekršaje što je svakako dobro i mislim da je to najvrjednija ova izmjena. Ali je ona nedostatna. Nedostatna je u cilju upravo daljnje zaštite države od potkradanja ali jednako tako i samih radnika na, prema poslodavcu. Ali da bi država tako postupala mora ispuniti i sama svoje obveze. Sjetimo se i Zakona o razvojačenim braniteljima pa i mogućnosti dakle poticaja poslodavcima bilo čak se oni javljali i u vidu jedinica lokalne samouprave i njihovih, i obveza države da isplati dakle takvim poslodavcima i jedinicama lokalne samouprave koje su također poslodavci, koje zapošljavaju razvojačene branitelje, određene stimulacije. To se nažalost više ne čini. Samo država po tom osnovu duguje 80 milijuna kuna. Jučer je bila takva rasprava, pa prema tome, kad činjenice govore, bogovi moraju šutjeti. Ovo su neminovne činjenice. E sada ta država želi disciplinirati i ostale poslodavce. Međutim ovdje je već bilo napomenuto da je i dalje izgleda popustljiva, blaga prema onim najjačima. I vidite to je jednostavno jedan trend koji se sasvim potrebno shvaća, hrvatskoj su dakako potrebna ulaganja, potrebna su joj strana ulaganja. Ali eto, upravo po tim stranim ulaganjima nama je izgleda ušao najprije jedan kapital koji se nevjerojatno ponaša, koji se ponaša prije svega protuzakonito. Mi nismo ni ispitivali koje je porijeklo tog kapitala koje je ušlo u Hrvatsku, ali je činjenica da strani vlasnici prednjače u nezakonitostima svake vrste, a na vlastito nepoštivanje radničkih prava, odnosno samih hrvatskih zaposlenika. To je izvjesno i to eto i statistike o tome svjedoče. Međutim upravo inspekcija bi trebala biti tu stroža. Više se kontroliraju domaći vlasnici nego strani vlasnici, a oni to dobro znaju i dobro iskorištavaju. Mi imamo čak i situaciju da je do te mjere to eskaliralo, da eto Mađari čak koji su vlasnici kuća ili nekakvog apartmana drže … goste i to već nije sporadična pojava nego raširena pojava. Vrlo brzo taj strani kapital vidi da se može što bi se zakonito ponašao onako kako što se ponaša u svojoj matičnoj zemlji kada se ovdje mora ponašati i drugačije. To ukazuje na prirodu kapitala i sklonost takvih da krše propise kao prvo, a drugo stvar je u našem sustavu koji mora onda biti efikasan da bi takvo ponašanje i suzbio. Javila se ovdje na ovu temu i Hrvatska gospodarska komora koja smatra da inspektorima treba dati takvu ovlast da bi se suzbio rad na crno, da bi hitro mogli dobiti sudbeni nalog i pretraživati kuće da vide ima li jedna domaćica neku metlu viška ili je išla da bi dodatno zaradila očistiti nečiju kuću ili nečiji stan. I ta ista ona koja je za svoj rad, onaj redovni i ne samo 8-satni nego neplaćeni rad i subotom i nedjeljom i prekovremeni ne bila plaćena od poslodavca. Prema tome sve mjere koje se uvode ili koje bi se čak i kanile uvesti idu upravo na treniranje strogoće prema slabima. Tako država još jednom pokazuje svu svoju moć i velemoć prema slabima, a i dalje veliku slabost prema jakima. Do te mjere je položaj zaista hrvatskih radnika ugrožen da je u 4. mjesecu ove godine održan veliki sastanak na tu temu u Austriji, gdje se raspravljalo upravo o položaju radništva u tranzicijskim zemljama. Hrvatska na žalost upravo u tome zauzela je prvo mjesto. Dakle najviše u Hrvatskoj ima onih radnika koji uopće ne dobivaju plaću. To je ponovno jedna pošast koja je zavladala Hrvatskom i to je prava šteta što se ukinuo Kazneni zakon gdje je neisplata plaće radniku, a ne pravo na rad bilo kazneno djelo. Jednako tako sadašnja situacija je takva da evo Vlada ne nalazi za shodno u takvoj jednoj teškoj situaciji, dakle neisplate plaće, neisplate prekovremenih da ne govorimo kako Vlada ne isplaćuje ona davanja koja je obvezna po kolektivnim ugovorima. Dakle upravo sve ove dobre namjere i dobre mjere koje se ovdje nalaze i kojim nema prigovora, ali zašto se nije išlo u izmjene šire koje bi prije svega zaštitile radnika. Evo vidimo ukoliko radnik radi prekovremeno, nije prijavljen, predviđene su mjere za poslodavca. Dobro je ovdje što se omogućava ključ u bravu, to je jedino efikasno. Međutim što je sa radnikom i kad će on ostvariti svoja potraživanja. Izrijekom zabranom u članku 61. koji Vlada ne mijenja stoji, da inspektor ima pravo i dužnost rješenjem narediti poslodavcu otklanjanje utvrđene povrede propisa o radnim odnosima, osim ako se radi o pravu koje zaposlenik može ostvariti pred sudom, a to su gotovo sve, sva prava radnik ostvaruje pred sudom. Dakle država mu tu u ovom hitrom, brzom postupku gdje koliko-toliko sebe želi zaštititi, radnika ostavlja na milost i nemilost dugotrajnog parničenja i suđenja.
Hvala lijepa. Serija ispravaka netočnih navoda. Poštovani zastupnik Velimir Pleša.
Hvala lijepa. Pa u nizu netočnih navoda koje je poštovana kolegica iznijela tijekom svoje diskusije, ispravit ću samo jedan. Potpuno je netočno da je hrvatska Vlada u vođenjem instituta hitro … [[Ne razumije se.]] ili one stop shop se hvali zbog toga jer se na taj način omogućuje onima koji varaju državu da još brže i na brži način otvaraju te svoje obrte ili dobivaju sve potrebne dokumente. Upravo suprotno, uvođenjem instituta hitro HR omogućeno je svima onima koji zaista trebaju doći čim prije do određenih dozvola da dođu na jednom mjestu i upravo je to suprotno onome što ste vi cijelo vrijeme pokušavali, a niste uspjeli zato jer to niste htjeli.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo kolegica Antičević isto tako u svom izlaganju, u nizu netočnih stvari posebno je istaknula da je pljački radnika bilo samo do 2000. godine, a zapravo vaša Vlada je pokazala poslije 2000. kako opljačkati radnike. Dan danas se vode sudovi, međunarodni sudovi što radnicima niste isplaćivali regres, niste im isplaćivali božićnicu, dakle čitav niz stvari. Prema tome opljačkani su radnici itekako poslije 2000. godine. Hvala.
Povreda Poslovnika, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Poštovani gospodine predsjedniče, povrijeđen je Poslovnik, odredba članka 209. koja govori kada se može upotrijebiti ispravak netočnog navoda. Radilo se o replikama i čak o iskrivljavanju mojih točnih navoda, samo kako bi me se onemogućilo
Nije točno. Hvala lijepa. Ispravak, vaš navod je ispravljan. Izvolite sjesti. … [[Upadica se ne čuje.]] Vi ste zloporabili Poslovnik. Izvolite sjesti. Ne možete se na taj način osvrtati sa tvrdnjom da je povreda Poslovnika jer se ispravlja vaš navod s kojim se vi ne slažete sa ispravkom. To je zloporaba Poslovnika koji ste vi učinili. … [[Upadica se ne čuje.]] To je zloporaba Poslovnika koji ste počinili. Ja vam neću izreći opomenu zbog te zloporabe Poslovnika, ali imajte na umu da ne zloupotrebljavate Poslovnik. Poštovani zastupnik Velimir Pleško, ispravak netočnog navoda. Vladimir Pleško.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovana kolegica Ingrid Antičević je točnije moram reći, dala jedan netočan navod i ja ću ga ispraviti. Gospođa je konstatirala da država štiti strane državljane dok naše češće i jače kontrolira te je navela primjer mađarskih iznajmljivača prostora na moru, znači u turističkoj djelatnosti, a ja to opovrgavam upravo ovom izjavom da je ovaj Zakon upravo dokaz da hrvatska Vlada ne štiti strance u Republici Hrvatskoj na štetu domaćih građana. Jer ovaj Zakon upravo omogućuje da se u budućnosti kroz inspekcijski nadzor može kontrolirati i stranac daleko kvalitetnije nego što je to bilo moguće do sada.
Hvala. I četvrti ispravak, poštovani zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Kolegica Antičević je netočno navela da hrvatska Vlada ne poštuje obveze proistekle iz kolektivnih ugovora. To je potpuno netočan navod, a točan je navod da vaša Vlada nije poštivala obveze koje proizlaze iz kolektivnih ugovora. Pa tako danas imamo situaciju da su žiro računi brojnih škola, i osnovnih i srednjih, jednostavno blokirani zbog toga što vaša Vlada nije poštivala obveze proistekle iz kolektivnog ugovora. To je razlog zašto danas imamo problem i tu situaciju smo naslijedili, nažalost, od vaše Vlade, a ova Vlada itekako poštuje obveze koje proizlaze iz kolektivnih ugovora.
Povreda Poslovnika, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marnović.
Isto gospodine predsjedniče kao i prošlo put. Iskrivljuju se moji točni navodi pod parolom ispravka netočnog navoda i zloupotrebljava se Poslovnik, odnosno krši se odredba članka 209.
Hvala lijepa. E sada, poštovana kolegice ovako. Vi iznosite određenu tvrdnju. Tu tvrdnju kao netočnu osporava drugi zastupnik. Da li je ta tvrdnja vaša točna i da li je ispravak netočnog navoda točan u to se predsjednik Sabora ni predsjedavajući ne može to ocjenjivati. Da li je vaša tvrdnja točna ili je vaša tvrdnja netočna. Ako se zastupnik javi za ispravak netočnog navoda i osporava navod prethodnoga zastupnika tvrdeći da je njegov navod netočan onda se ne možete javljati i tvrditi da je povreda Poslovnika. Jer da je vaša tvrdnja točna, a da je tvrdnja zastupnika koji osporava vaš navod netočna. Ja vam izričem opomenu zbog toga što kršite Poslovnik. [[Pljesak.]] Poštovani zastupnik Pero Kovačević, povreda Poslovnika.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, vi morate voditi računa o članku 213. i 214. Članak 214. stavak 1. alineja ili podstavak 3. "zastupniku se izriče opomena ako se javi za povredu Poslovnika ili ispravak netočnog navoda, a započne govoriti o drugoj temi za koju nije dobio riječ". I to vas, opet vam skrećem na 210. Jučer ste vi recimo meni govorili kako ne bi smio mobitelom telefonirati iako je to nikad ne radim, a vas sam vidio par puta da telefonirate kao što sam vidio danas potpredsjednika Sabora. To je tako bilo. Prema tome, ja vas u ime Kluba HSP-a molim da i vi vodite računa o Poslovniku, članak 210., 213. i 214.
Gospodine Kovačeviću, ja itekako vodim računa o tome i u članku 214. stoji da se zastupniku izriče opomena ako se javi ili za povredu Poslovnika ili za ispravak netočnog navoda, a započne govoriti o drugoj temi za koju nije dobio riječ i to je tu. A što se tiče uporabe telefona, ja kao predsjednik Sabora imam itekakve odgovornosti i dužnosti i moram biti u telefonskom kontaktu i sa Vladom, jer brinem o odnosima Vlade i Sabora i nemojte mi docirati o tome, o primjeni Poslovnika. Ovo nije bila povreda Poslovnika, izvolite sjesti. I vama izričem opomenu. [[Pljesak.]] Poštovana zastupnica Mirjana Brnadić, izvolite. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne možete …
Tražim sjednicu Odbora za Ustav i Poslovnik …
Ne možete raspravljati o stegovnoj mjeri koju izriče predsjednik Sabora, ne vodi se rasprava. O ovoj stegovnoj mjeri se ne izriče rasprava. Nastavite pa ću vam izreći još jednu opomenu. Gospođa Mirjana Brnadić.
Podržavam donošenje izmjena i dopuna Zakona o Državnom inspektoratu. Iz podataka o broju otkrivenih, nezakonitih radnji vidimo da su brojke zabrinjavajuće, da usprkos velikom broju procesuiranih prekršaja i izrečenih upravnih mjera kojima se pokušava otkriti, spriječiti, kazniti siva ekonomija, ona i dalje postoji. Zato kao i svi kolege prije mene u diskusiji, koji su podržali, podržavam i ja izmjene i dopune ovog Zakona koje će zasigurno stvoriti pretpostavke učinkovitog suzbijanja nezakonitosti. Međutim, iskoristila bih ovu prigodu da progovorim i o statusu i o pravima inspektora, a posebice o plaćama inspektora. Sigurna sam da ćete se složiti sa mnom da je posao inspektora izuzetno odgovoran, težak, opasan. Da inspektori rade u vrlo delikatnim uvjetima na terenu, a kakve su njihove plaće? Plaća inspektora III. vrste s 15 godina radnog staža, srednje stručne spreme iznosi oko 3 tisuće i 600 kuna. Inspektor visoke stručne spreme s 15 godina radnog staža ima plaću oko 4 tisuće 800 kuna, neto, u koji je iznos uračunat i dodatak na plaću. A viši inspektor visoke stručne spreme i 15 godina radnog staža ima plaću oko 5 tisuća i 600 kuna u koju je također uračunat i iznos dodatka na plaću. Sustav plaća državnih službenika pa tako i inspektora uređen je Zakonom o državnim službenicima i namještenicima. Zakon o državnim službenicima, "Narodne novine" broj 92 od 2005. koji će u većini svojih odredaba stupiti na snagu 1. siječnja 2006. godine u vezi s plaćama i drugim materijalnim pravima inspektora tek propisuje da će se ta prava urediti posebnim zakonom. Zbog navedenog smatram opravdanim da se u budućem Zakonu o plaćanju državnih službenika nađe mjesta i za posebne odredbe o plaćama inspektora s ciljem da se inspektorima povećaju postojeće plaće. Inspekcijski poslovi su takve naravi da predstavljaju kariku u lancu otkrivanja, prijavljivanja, optuživanja, ponekad i presuđivanja za počinjenje delikte nadziranih pravnih i fizičkih osoba. Stoga smatram opravdanim da povećanje plaća inspektora treba približiti plaćama u pravosudnim tijelima jer se samo na taj način može osigurati da svi sudionici u sprječavanju nezakonitih pojava imaju jednaki položaj. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodo iz Državnog inspektorata, kolegice i kolege. Evo, mi smo čuli ovdje da je donošenje ovog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom inspektoratu i zakašnjelo i necjelovito i neće sustavno riješiti sivu ekonomiju u našoj državi. A ja kažem i čestitam ovoj Vladi da se uhvatila u koštac sa rješavanjem ovoga kao jednog od zala našega društva i jasno, ne gajeći iluziju da ćemo mi ovo društveno zlo kao i druga sasvim iskorijeniti. Ali svakako možemo realno očekivati da ćemo ga svesti u tzv., društveno podnošljive granice. I stoga je upravo ova Vlada, a sive ekonomije je bilo i prije ove države i od uspostave samostalne Hrvatske države, i za vrijeme jedne vlade i za vrijeme druge vlade, ali upravo je ova Vlada donijela plan kratkoročnih i dugoročnih mjera za suzbijanje sive ekonomije, i upravo je tim planom zadužila državni inspektorat da ovom Saboru podnese prijedlog izmjena i dopuna zakona o državnom inspektoratu. Ja ne bih govorila i svi smo se ovdje složili ipak makar bio necjelovit i makar bio nepravodoban svi smo se složili da treba podržati ove Izmjene i dopune jer su one jedna u nizu mjera za suzbijanje sive ekonomije. A šteta od sive ekonomije je svakako materijalno vrlo velika, čuli smo ovdje danas 15 milijardi kuna što je enorman iznos i možemo samo zamisliti koliko bi mogli poboljšati standard i življenje građana i koliko korisnik stvari bismo s tim novce mogli riješiti, ali ja bih rekla da je još veća šteta od sive ekonomije jedan osjećaj društvene nepravde, onoga koji uredno podmiruje obveze prema državi i društvu i kraj sebe gleda onoga tko se neopravdano bogati i ostaje nekažnjen. A često je ta nepravda i u odnosu na poslodavca koji se bogati bez osnove ona je nepravedna prema nelegalno zaposlenom radniku koji ne ostvaruje svoja prava iz radnog odnosa a nepravedna je i prema svima onima trećima koji imaju registrirane prihode i često svoja socijalna prava ne uspiju ostvariti jer im ti registrirani prihodi premašuju za negdje 50 ili 10 kuna, a oni koji ne registrirano zarađuju daleko više oni ostvare još i socijalna prava koje im ova država daje. Da ne duljim iz ovih Prijedloga izmjena i dopuna ja bih posebno pohvalila ovu efikasnu mjeru a to je kako kolegica Antičević kaže vrlo slikovito ključ u bravu ili pečaćenje po usmenom nalogu inspektora i posebno u dva rekla bih najosjetljivija i aktualna problema a to je zapošljavanje i rad na crno, i najnovija pojava u ugostiteljskoj i turističkoj djelatnosti nelegalnog iznajmljivanja, i u vrlo velikom broju nelegalnog iznajmljivanja od strane stranaca. U Ovoj situaciji u kojoj nam je efikasnost i pravosuđa i vođenje upravnih postupaka ovakva kakva jest držim dobrom ovu mjeru, držim je učinkovitom i imamo podatak, dala nam je statistička izvješća evo državni inspektorat ono što se ne bi smjelo događati a to ćemo morati razmišljati onda o izmjenama drugih zakona a to je da evo od 4500 … prekršajnih sudova trećina je zapravo obustavljanje postupaka zbog zastare. Oni koji krše zakon vrlo dobro znaju da ako prekršajni postupak dovoljno otežu sa kojekakvim žalbama da će pasti u zastaru i oni su od sankcije sigurni. Poglavito bih upozorila na jednu nepravdu koja se dogodila, ali ne smatram da je zato da je uvođenje, zakon je bio pred ovim Saborom, uvođenje plaćanja paušalne pristojbe loše, ono je jedno od mjera u suzbijanju sive ekonomije, pa mislim da je Ministarstvo turizma dobro napravilo jer je uvelo paušalno plaćanje pristojbe, kao što je dobro sredilo stvari u crnom charteru ali nije dovoljno. Točno je da je ta mjera izazhvala niz drugih nepravdi pa su i oni kako su to i kolege iz HSP-a upozoravali koji su imali prijavljenu djelatnost plaćali, i to pored njih i to obično su bili mještani ili otočani koji su prijavili svoje dvije ili tri sobice, domaći ljudi, i plaćali paušal koji često nije bio pun a pored njih su bahatili stranci ili ljudi iz nekih drugih krajeva koji su iznajmljivali apartmane potpuno neprijavljeno. Upravo je ovo izvrsna mjera jer je omogućila državnom inspektoratu, da često je Državni inspektorat ne bih rekla da je bio popustljiviji prema strancima, nije imao načina djelovati prema strancima, nije znao tko su vlasnici objekata i ovdje mu se omogućava da zapečati objekt, i čeka neka se vlasnik javi, prijavi i da onda to u postupku riješe. I evo ja bih rekla još jedanput da se mogu složiti da mjere nisu cjelovite, da su mogle biti prije i 10 i 5 godina ali svakako su jedan značajan korak u rješavanju ovoga problema i stoga smatram da je dobro donošenje Zakona i podržavam njegovo donošenje u hitnoj proceduri upravo zbog toga jer bi svako daljnje otezanje prvog i drugog čitanja još dalje ovaj problem oteglo. Uvođenjem reda u državi i društvu svakako garantira zdravo civilno društvo, garantira zadovoljnog pojedinca jer pojedinca najviše boli nepravda pa će često i materijalno pretrpjeti ali ako vidi da je to pravedno i prema svakome jednako. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, poštovani glavni inspektoru, kolegice i kolege. Zasigurno je jedno od najčešće spominjanih tijela državne uprave Državni inspektorat posebice kada se govori o zaštiti potrošača, o zaštiti građana, o zaštiti provedbe i bdijenje nad zakonima, jednom riječju on je svojevrsni regulator u društvu koji treba naravno i od njega se uvijek kao i od svakog tijela državne uprave uvijek očekuje nešto više. Uvijek se očekuje da riješi i da odgovor na ono što on u naravi ne može dati, ukoliko prethodno nisu potpuno posložene sve stvari u gospodarstvu jedne zemlje, ukoliko prethodno nisu uređeni svi odnosi u matičnim djelatnostima s obzirom na činjenicu da je državni inspektorat pokrio ukupno područje društveno gospodarskog djelovanja u našoj zemlji i da je izuzevši jedan mali segment u potpunosti objedinjen i treba davati određeni kumulativni učinak u nadzoru, kontroli, zaštiti, prevenciji i svemu onome što se očekuje od Državnog inspektorata. Naravno uvijek postoji jedno pitanje da li ovako uređen odnos u Državnom inspektoratu u pogledu na neke djelatnosti, odnosno na specifičnosti u nekim djelatnostima daje ovo najbolji način organizacije ili možda postoji razlog da se promisli da se na neki način referiram na pitanje turizma kao jednog važnog poglavlja, koje je na neki način apostrofirano u ovim Izmjenama i dopunama Zakona, da li je dobro da se raspravi i o modelu povrata na turističku inspekciju. Ovo samo radi slikovitijeg prikaza želim pojasniti neke stvari. Naime, turizam kao posebna grana iako je ne možemo nazvati privrednom granom, poseban oblik u prometu robe i usluga ima svoje vidljive specifičnosti, ima preko stotinjak podzakonskih propisa koji su vrlo bitni za ustanovljavanje činjenica koje Državni inspektorat mora utvrditi. Nije naravno jednako pregledati koksaru pa nakon toga Tvornicu cementa i nakon toga se zaputiti u ugostiteljski objekt, u hotel ili u sličnu vrstu objekta i dati ispravak pravorijek i o tom problem, ući u meritum problema vrlo složene djelatnosti koja komunicira na jednoj strani sa potrošačima a to su gosti, sa pružateljima usluga, sa jednom vrlo širokom i kompliciranom strukturom. To je jedan od razloga zašto bi trebalo u budućnosti porazmisliti o prije svega radi učinkovitosti, radi boljih stručnih spoznaja, radi iskustvenih podloga koji su vrlo bitni kod toga da li je za pojedine djelatnosti u okviru možda i Državnog inspektorata posebice izdvojiti i specificirati određene pozicije inspektora da se isključivo bave s time. Naime, ja znam da je to previše tražiti ali kada državni inspektor dođe u pregled soba, apartmana, hotela i tamo treba u naravi da bi obavio svoj posao i komunicirati sa tim gostima koji su naravno pripadaju državljanima drugih država koji govore druge jezike. Naravno da moramo tražiti od naših inspektora da su i u tom smislu obrazovani. Da li se to može tražiti za 4 tisuće kuna, ja to naravno ne mogu sada ovdje licitirati ali je u svakom slučaju jedna opredijeljenost prema tome da se ti ljudi specijaliziraju u toj branši je zasigurno dobar put. Kada se danas pročitaju statistički podaci na koji način je Državni inspektorat ove turističke sezone obavio svoj posao pa kad se kaže da je ukupno turistička inspekcija u okviru Državnog inspektorata provela preko 40 tisuća nadzora samo u pogledu turističko-ugostiteljskih objekata u privatnom smještaju i ugostiteljskih objekata naravno to se čini jedan vrlo respektabilan broj. Navodno je broj prekršajnih postupaka bio manji ali je naplaćeno na licu mjesta daleko više sredstava. No, da se opet vratimo u život. Nakon uvođenja paušalnog načina naplate boravišne pristojbe koji je dao svoje rezultate koji su vidljivi i u statističkim podacima da se broj posjetitelja u privatnom smještaju značajno povećao, pa i u nekim županijama iznosio i 35 i 40%. Naravno to nije rezultat realnog više broja gostiju. On je rezultat i načina evidencije boravišne pristojbe kao paušalne. Na stranu i to da bi taj dio paušalnog načina izračuna boravišne pristojbe trebalo principom jednakopravnosti uskladiti da ne plaćaju isto oni koji imaju puno i oni koji imaju malo da bi taj instrument trebalo dodatno humanizirati, da bi taj instrument trebalo razredno još upotpuniti. Naravno, za to ima vremena ali ono bitnije na što se želim referirati je činjenica da su predmet ovih inspekcijskih nadzora u gotovo 99,9 slučajeva bili oni koji imaju paušal. Znači, oni su unaprijed određeni da plate i platit će svoj paušal u iznosu od 300 kuna boravišna pristojba i 300 kuna porez. I da su se njima nalazile mane, da nisu izdavali račune, da nemaju liječnički pregled. Znači, čitav niz nus razloga koji nisu temeljni i nisu bitni za ustanovljavanje da li je sve u redu. Jer ako je netko ušao u sustav paušala zašto onda uopće je potrebno se referirati na njegov račun koji je izdao. On plaća onoliko koliko je ovaj parlament odlučio da plati. A mi ga kažnjavamo radi posljedice koja nema nikakve veze a svi ostali koji nisu bili na spisku da imaju prijavljeno da se bave djelatnošću iznajmljivanja uopće nisu bili predmet obrade turističkih inspekcija tako da su oni mogli bezbrižno se baviti iznajmljivanjem na crno i oni nažalost nisu u ovom materijalu. I onda naravno ona brojka koju prema nekim projekcijama analitičara se i dalje kreće između 18 i 30% sive zone, zone koja se bavi djelatnošću a da za to nema valjane papire, ne plaća poreze i time dovodi u nejednakost sve one druge građane koji to ispravno rade. I slažem se sa kolegicom Lovrin koja je kazala da upravo domaći ljudi, ljudi koji žive u tom mjestu iz razno raznih razloga a i moralne razloge bi naveo možda na vrhu tih razloga u više slučajeva ili gotovo izrijekom su prijavljeni i plaćaju taj paušalni porez. Prema tome, mjere koje je nužno poduzeti ukoliko želimo ovu sivu zonu pretvoriti u bijelu zonu je da se takav objekat u kome se ustanovi da boravi određene osobe bez obzira bio tu domaćin ili ne on se mora zapečatiti. To je jedina mjera koja će dovesti do toga da svi plaćaju ono što je predviđeno zakonom. Ako takvu mjeru ne dovedemo, ako takve odnose ne uspostavimo neće postojati nikakav drugi karakterni ili odgojni oblik pa bio on iz Mađarske ili iz Njemačke on će se i dalje ponašati onako kako se ponaša. Naravno, bio i iz Hrvatske, sasvim svejedno. Prema tome, mjera mora biti da inspektor može zapečatiti prostor u kome se obavlja djelatnost za koje nemaju se potrebni papiri. I samo deset takvih slučajeva i u roku idućih mjesec dana neće postojati takav problem. Prema tome, i Odbor za turizam je podržao donošenje ovakvih mjera koje će zasigurno stvoriti ne samo bolju sliku radi kontrole, ne samo punjenje državnog proračuna, ne samo jednakopravnost nego će stvoriti sliku o ozbiljnoj turističkoj zemlji. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolega. Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Poštovani predsjedniče, poštovani glavni državni inspektore, zamjenice. Prije svega, ja podupirem donošenje ovog zakona bez obzira na polemike koje se vode jer ja mislim da ne postoje idealni zakoni, dakle da zakone treba uvijek doraditi u trenutku kada vidimo da ne odgovara onome što život nosi i na što bi taj zakon trebao odgovoriti. A ove izmjene zakona koje nam se predlažu ovdje vode barem u dva smjera. Jedno bi trebala biti dodatna pojačana mogućnost zaštite prava radnika i s druge strane bi trebala biti zaštita tržišne utakmice pri čemu mislim da svaka zaštita prava radnika ujedno vodi i zaštiti tržišne utakmice odnosno dovođenje poslodavaca u ravnopravniji odnos. Međutim, ono što mene zabrinjava u ovom zakonu, u ovom prijedlogu zakona to je u uvodnom dijelu ocjena i izvori potrebnih sredstava za provođenje zakona. Ja mislim da ovo što ovdje piše, dakle da za provedbu ovog zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva u državnom proračunu Republike Hrvatske naprosto nije točno. Ako nećemo izdvojiti dodatna sredstva da se zaposle novi ljudi, da se osiguraju nova vozila, nova komunikacijska sredstva, novi kompjuteri, novi prostori, ja mislim da ovaj Zakon se neće moći provoditi. Već prema izvještaju koji govori o ogromnom poslu i ogromnom broju prijava i ogromnom broju predmeta koji državni inspektorat obavlja, dolazimo do toga da su oni praktično u granicama nekih mogućnost, da dodatno još obavljaju neke poslove. A mi ovim Zakonom im dajemo ogromni segment koji moraju provoditi da bi se on mogao realizirati. Prema tome, iako u ovom Prijedlogu zakona piše da neće biti potrebna dodatna sredstva ja mislim da bi se svakako trebao i založiti ako ne u rebalansu proračuna kojeg očito neće biti da barem u proračunu za 2006. godinu osiguramo sredstva koja će omogućiti realizaciju ovog Zakona pa da Državni inspektorat, dakle, da Državnom inspektoratu omogućimo da zadovolji ono što mi smatramo da bi trebalo biti realizirano ovim Zakonom. Ovdje se danas govori o crnoj ekonomiji, sivoj ekonomiji, crnom tržištu, crnom zapošljavanju itd. To jest jedan problem. Međutim, ono što smatram ja da je puno veći problem to je problem zaštite radnika koji rade a nisu za to plaćeni čak ni prema Zakonu o radu. Ponovno se u javnosti vodi rasprava o tome da li treba, tko treba i kako treba raditi nedjeljom. Ja osobno smatram da kada bi se samo primjenjivao Zakon o radu onako kako on piše kako bi trebala biti plaćena nedjelja a kamoli kada bi se primjenjivale odredbe gradskih kolektivnih ugovora za djelatnosti koje rade danas nedjeljom da bi više od pola poslodavaca reklo da im se to ne isplati činiti i da bi već danas više od pola poslodavaca koji rade nedjeljom zatvorili svoje uslužne, prije svega uslužne djelatnosti, i proizvodne i ostale koje rade nedjeljom jer naprosto ne bi mogli platiti radnike koje moraju platiti prema Zakonu o radu i kolektivnom, kolektivnom ugovoru. Danas imate situaciju da ispada da u velikim trgovačkim lancima, da u ugostiteljstvu, da u turizmu radnici rade prema onome što im je isplaćena plaća, jedino isplaćenu prvu smjenu i to samo radnim danom. Naši radnici izgleda ne rade drugu smjenu, dakle, nemaju smjenski rad, nemaju noćni rad, nemaju prekovremeni rad, nemaju rad subotom, nedjeljom i blagdanom. Imaju rade, ali za to nisu plaćeni. I zato je dobro što u ovaj Zakon je ugrađena takva odredba da Državni inspektorat to sada može kontrolirati. Ono što se ja pitam da li je moguće postići suradnju između ostalih institucija unutar sustava da to postane jedan automatizam. Jer nemoguće je da ugostitelj dođe isplatiti plaće, predati obrasce u REGOS, predati poreznu prijavu u poreznu upravu i da tamo budu evidentirane samo minimalne plaće a da istovremeno znamo da je prijavio radno vrijeme od 7 ujutro primjerice do 2 iza ponoći. Prema tome, moralo bi reagirati institucije kao što je REGOS, upozoriti inspektorate, inspektorat onda nekim automatizmom, kontrolirati što je s time, tko to radi drugu smjenu, tko to radi 10 sati, tko to radi subotom i nedjeljom, i zašto ako to netko radi a nije vlasnik, nije za to pošteno plaćen. Nažalost, ja znam za jednu situaciju jednog domaćeg trgovačkog lanca koji je tjerao radnike da potpisuju izjave da rade samo 8 sati dnevno iako su radili 10 do 12 sati. Čime je taj poslodavac bio pokriven kada mu je došla kontrola državnog inspektorata, sindikat je prijavio poslodavca i poslodavac je lijepo dao izjave radnika i rekao gospodo pa oni su sami rekli da oni rade 8 sati. Gotovo svi trgovački lanci na takav način obezvrjeđuju radnika, ne plaćaju im prekovremeni rad, ne plaćaju im smjenski rad i ne isplaćuju im plaće za ono što se radi subotom i nedjeljom. Čak je i tu Zakon o radu vrlo precizan. Naš Zakon o radu je rekao koliko prekovremenog rada smije biti tjedno. Prema tome, nemoguće je da poslodavci sa ovolikim brojem radnika koje prijavljuju mogu organizirati rad u radnom vremenu u kojem rade, to je isto jedna situacija, dakle, nemoguće je da netko radi svaki dan od 6 do 9 navečer, veliki trgovački lanac i subotom i nedjeljom sa brojem radnika koje je prijavio. Očito da negdje postoji veliki i ozbiljni problem. Nažalost, kada smo raspravljali o Zakonu o javnoj nabavi, ja sam predlagao da se u taj Zakon ugrade odredbe, nešto kao što su danas ovdje odredbe članka 19. ovoga Zakona, dakle, da se ugrade odredbe da ne može dobiti posao iz plaćen iz državnog proračuna, odnosno iz javnih poduzeća poslodavac koji ne poštuje kolektivni ugovor, koji ne poštuje Zakon o radu, koji zapošljava strance na crno, itd., itd. Ministar Šuker mi je tada rekao da je to suprotno smjernicama Europske unije. Ali ja postavljam pitanje, ovdje se kaže da će tako, da će poslodavac koji to čini, biti mu onemogućen rad na 30 dana. Ja sada pitam što primjerice, hipotetski što će se dogoditi ako neki od kooperanata brojnih kooperanata HEP-a, bude uhvaćen u ovakvoj situaciji. Da li ćemo HEP-u zatvoriti rad na 30 dana? On je isto tako poslodavac. Što će biti sa nekim Ministarstvom koji će naručiti primjerice gradnju škole a utvrdi se da građevinska tvrtka koja je dobila posao krši ove odredbe, odredbe ovoga Zakona, da li ćemo zatvoriti rad tog Ministarstva? Ili ponovo će biti država u privilegiranom odnosu u odnosu na ostale privatne poslodavce? Ono što mene brine ovdje, odnosno ja si postavljam pitanje kako je i do sada bilo moguće, primjerice obavljati posao ili poslovnu djelatnost u ne, ne u prostorima koji ne udovoljavaju uvjetima zaštite na radu nego u prostorima koji su nelegalno sagrađeni. Pa mi ovdje govorimo o iznajmljivanju apartmana. Gospodo pa na moru imate, na obali imate koliko hoćete dućana i ugostiteljskih objekata koji su u objektima koji nemaju građevinsku dozvolu, koji su sagrađeni na prostoru koji nije u građevinskoj zoni. A netko je dao dozvolu i rade ljudi tamo. I što ćemo sada, zatvoriti to, taj dućan zbog minimalno tehničkih uvjeta? Kako je uopće mogao dobiti minimalno tehničke uvjete ako nema uporabnu dozvolu? Što će biti sa brojnim objektima koji imaju građevinsku dozvolu ali koji nisu sagrađeni u skladu sa građevinskom dozvolom pa nemaju uporabnu dozvolu? Ili objekt ili neki poslovni prostor unutar tog objekta? Sada se ovdje inspektori uključuju u proces izdavanja građevinske dozvole i treba vidjeti da li je to u skladu sa Zakonom o građenju, da li oni to mogu iskoristiti takvu mogućnost. Ali što će se dogoditi sa objektima, zgradama pa i javnim objektima gospodo? Pa mi imamo škola koje nemaju uporabnu dozvolu. A uporabnu dozvolu nemaju zato što nisu prošli tehnički pregled. Mi imamo bolnica koje nemaju uporabnu dozvolu, imamo Autobusni kolodvor koji nema uporabnu dozvolu. Da li ćemo tada mi reći da tamo, tamo ćemo zatvoriti gospodo školu na 30 dana ukoliko neće, neće biti ovo moguće?! I u konačnici ne može samo biti batina, treba biti malo i mrkve. Vlada je ukinula poticajne mjere za zapošljavanje i obaveza je bila da do 30. rujna da novi plan, akcijski plan zapošljavanja. Toga nema! Nećemo mi gospodo suzbiti sivu i crnu ekonomiju tako dugo dok su nezaposleni spremni raditi za poštu kako mi kažemo ili za čup mlijeka, kada će ići raditi bilo što za bilo kakve novce zato jer im je to potrebno da bi prehranio svoju obitelj. Tek kada će ponuda radnih mjesta biti veća od one potražnje, dakle, ponude radnika, mi ćemo onda moći utjecati na ovo da se suzbije siva ekonomija i naravno kada nam značajno osnaži sindikalna scena a ne kada će naši naši sindikati biti za to da radnici više ne mogu protestirati na Markovom trgu.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Predsjedniče Šeks, kolegice i kolege u skladu sa člankom 209. stavkom 2. Poslovnika koji vrijedi za sve nas jednako u ovoj hrvatskoj sabornici, ispravljam netočan navod gospodina Mršića koji je rekao da će trebati osigurati dodatna sredstva za provedbu ovoga zakona. To je netočno. Naime inspektori isti će dobiti samo ovlasti da će moći sankcionirati sva ova područja o kojima smo govorili. Hvala lijepa predsjedniče Šeks.
Replika, poštovana zastupnica Mirjana Brnadić.
Evo replicirala bi kolegi Mršiću iz razloga što radi dodatnog pojašnjenja. Točno je što ste rekli da ima puno objekata koji su otvoreni bez građevinske, bez upravne dozvole, u područjima gdje nije dozvoljena gradnja itd. Ali to zbog toga što je po Zakonu o obrtu bilo to moguće nekada, jer po Zakonu o obrtu je rečeno da se objekat može otvoriti, dobiti dozvolu o ispunjenju minimalno tehničkih uvjeta ukoliko posjeduje samo dokaz o posjedovanju prostora ili ugovora o najmu prostora, a da je sve drugo bilo prethodno pitanje koje su prethodne službe trebale utvrđivati. Sada to više nije moguće, jer je došlo do određenih zakona. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Kolegice ovdje se ne radi smo o obrtu, pa mi imamo i poduzeća koja rade u prostorima, trgovačka društva dakle u prostorima koja su ne da su bez minimalno tehničkih uvjeta nego su nelegalno sagrađene, njih treba srušiti, a neke županijske službe i uredi državne uprave su davali minimalno tehničke uvjete na takve objekte jel'. Ja ovdje ne govorim o tome da je to sada ne znam, sada ćemo mi napraviti čudo. Postavlja se pitanje kako je to uopće bilo moguće. Kako je moguće održavati nastavu u školi koja nema uporabnu dozvolu, jer je to isto tako rad gdje je ugrožena sigurnost zaposlenika budući da moguće ne udovoljava primjerice uvjetima zaštite na radu. Mi imamo ogroman broj objekata bez uporabne dozvole gdje se normalno odvijaju djelatnosti. E sada ovdje će ovo sankcionirati Državni inspektorat, ali ja onda postavljam jednako tako pitanje, tko je odgovoran za to da je dozvolio da se može odvijati djelatnost u bespravno sagrađenom objektu. Tko je to predvidio sve ono što je trebalo učiniti od građevinske inspekcije koja je trebala dati nalog za rušenje objekata do ureda državne uprave koji je trebao reagirati i reći da se u nelegalno sagrađenom objektu ne može imati ugovor o zakupu. Pa to je sasvim normalno jel'. I još samo jedno pitanje da ovdje aktualiziram. Dakle u članku 2. se kaže da će se dakle, štititi radno vrijeme, plaće i zapošljavanje i rad malodobnika, žena, trudnica, porodilja i invalida, staraca i slično. E sada ja pitam gdje su muškarci. Da li su muškarci pod ovdje "slično" i na što muškarci u ovom "slično" nalikuju. Evo mislim da je trebalo u ovome ipak staviti "radnika".
Poštovani zastupnik Vladimir Pleško. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovani glavni državni inspektore, gospođa, poštovana kolegice i kolege. Pa ja moram najprije na početku svoje današnje rasprave ipak malo se osvrnuti na rasprave koje su bile do sada i konstatirati da su mnogi od kolega zastupnika i zastupnica u proteklim svojim raspravama malo pogriješile u vođenju ove rasprave, jer su kritizirale često puta Zakon o radu i probleme koji se rješavaju kroz Zakon o radu, koji se rješava kroz kolektivne ugovore, koji se rješavaju kroz sve ostale institucije, ali ne kroz ovaj Zakon o inspekcijskoj službi. Vidim tu i potvrdnog kimanja glavom glavnom državnog inspektora, jer mnoge stvari su slobodno rečeno u kritičkom tonu prema današnjoj Vladi, prema Vladi Ive Sanadera na način kritizirajući sam Zakon o radu i sve one odnose koji proistječu kroz taj Zakon o radu. Pa bi ja htio da se ova rasprava vrati u meritum stvari, a to je ovaj Zakon o inspekcijskim službama i svemu onome što se kroz ovaj zakon, a moram reći da je u mnogim stvarima vrlo dobro sročen, da je u mnogim stvarima jedan veliki korak u napretku u rješavanju problematike sive i crne gospodarske djelatnosti. Potrebno je reći i naznačiti da postoji u Republici Hrvatskoj i siva i crna gospodarska djelatnost. Siva gospodarska djelatnost je po mojem gdje postoje registrirane djelatnosti i registrirani da li poduzetnici, obrtnici, da li mala poduzeća ili poduzeća, ali se ne poštuju u svim, znači u svim mjerama, djelatnostima, kompletu, znači svi zakoni i pozitivni propisi Republike Hrvatske. Ali isto tako postoji i crna gospodarska djelatnost, a to je u onom dijelu gdje se radi na divlje da to tako nazovemo bez ikakvih prijava, bez ikakvih rješenja, bez ikakvih mogućnosti da ta osoba koja se bavi takvom gospodarskom djelatnošću i daje i uplaćuje prema državi ono što bi trebala, a to su porezi i doprinosi. Moram, s obzirom da sam upoznat sa mnogim stvarima u poduzetničkom svijetu reći da tu u tim stvarima prednjače znači djelatnosti koje su proizvodne poglavito u građevinarskom dijelu, da prednjače djelatnosti u uslužnoj djelatnosti, u ugostiteljstvu i u trgovačkim djelatnostima. U uslužnim djelatnostima ne treba puno spominjati isto kao i u proizvodnim da u građevinarstvu, znači da u nekim dijelovima završnih radova, instalaterskih radova, mnogi puta se rješavaju i rade stvari sa neprijavljenim radnicima, poslodavac uzima drugog poslodavca u podnajam koji nema prijavljene radnike, međusobno se traže onda po gradilištima sa inspektorom rada tko je odgovoran za kojeg radnika i tu dolazi do velike zbrke i jednostavno do eskiviranja svih zakonskih i pozitivnih zakonskih propisa. Isto tako da ne govorimo o uslužnim djelatnostima koje su u dijelu znači serviserskih, mehaničarskih radnji itd. itd. Smatram da ove predložene izmjene i dopune zakona moramo podržati apsolutno svi zastupnici jer vjerujem da smo i svi mi imali prilike u svojim životima do danas platiti neku od usluga nazovimo to majstorima, instalaterima, soboslikarima da ne govorim nekih drugih djelatnosti, koji na kraju nam za to nisu izdali račun. Znači mi moramo krenuti upravo od nas, zajedno, svi zajedno krenuti u to i tražiti račun za svaku uslugu jer ćemo na taj način najbolje spriječiti sivu, znači gospodarsku djelatnost. O crnoj gospodarskoj djelatnosti kroz ovaj prijedlog zakona najbolje će riješiti Državni inspektorat. I zato moram pozdraviti neke odredbe, a poglavito odredbe koje govore o zatvaranju na određeni rok, znači gospodarskih objekata ili zabranu raspolaganja robom u tim gospodarskim objektima, jer to su mogućnosti na koji kroz jedan represivni način će se ipak u poduzetničkom svijetu, u svijetu gospodarstva ipak pribojavati da zbog takvih mogućnosti, zbog smanjenja dobiti i tu bih replicirao kolegi Staziću koji je rekao da zbog tri neprijavljena djelatnika će se u nekakvom trgovačkom lancu sto drugih djelatnika bez posla. Tog vlasnika trgovačkog lanca ne interesira niti ovih tri, niti ovih sto, njega interesira dobit. A ako mu se zabrani djelovanje na tri mjeseca, na 30 dana, onda u tom trenutku on će vrlo dobro paziti da ne dođe u takvu priliku. Smatram da je ovaj Zakon uz Zakon o financijskoj policiji jedna od stvarno onih uzrečica i dijelova programa Hrvatske demokratske zajednice koja je kroz, rekla da kroz smanjenje, povećanje prihoda će moći doći i do smanjenja poreznih opterećenja poslodavaca i ja se nadam da će se upravo u tom slijedu i razvijati znači gospodarska politika ove današnje Vlade koju predvodi naš premijer Ivo Sanader. To je stvarno i dokaz vjerodostojnosti Vlade doktora Ive Sanadera za razliku od po mojem bivše koja nije imala hrabrosti ući u obračun sa ovakvim crnim i sivim gospodarskim djelatnostima u Republici Hrvatskoj. Hvala.
Hvala. Replike. Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Prva.
Pa vidite kolega ja mislim da je radniku koji ne može ostvariti svoja prava sasvim svejedno tko je za to kriv? Bivša, ova ili neka buduća vlada. Ali ja nisam stekao dojam da se ovdje raspravlja o tome, o bivšoj i sadašnjoj vladi i evo jučer i danas cijelo vrijeme se nameće to da je do 2000. vjerojatno bilo blagostanje. Pa je onda 2000. bio potop. Pa je onda 2003. došao «kruzer» koji to sve rješava. Ovo je očito nekakav kontinuitet koji se nastavlja i ništa, ne može se ništa u društvu dogoditi u periodima od 3 i pol ili od 4 godine, ali svima nama kao predstavnicima građana mora biti važno da one zakone koje ovdje donosimo da utvrdimo takav sustav da se oni primjenjuju. Nažalost mi imamo situaciju da se flagrantno krši Zakon o radu. Naša sindikalna scena je nedovoljno moćna da osigura primjenu samo Zakona o radu, a kamoli i primjenu kolektivnih ugovora što bi bio opet naš interes kao Ustavom definirano socijalno države da se barem Granski kolektivni ugovori primjenjuju. Pa onda smišljamo da ćemo ne znam nekome zabraniti da radi nedjeljom, a nekome nećemo zabraniti da radi nedjeljom, ali i tome kome nećemo zabraniti da radi nedjeljom nećemo ga natjerati da primjenjuje kolektivni ugovor i, i Zakon o radu i da pošteno plaća, pošteno plaća radnike za rad nedjeljom. Ali ja mislim da bi bilo dobro da umjesto da govorim o tome što je bivša ili neke bivše vlade jer pretpostavljam da prije 2000. godine su isto neke vlade bile. Ili je, ili je sva nesreća počela 2000. godine tek koalicijskom vladom. Dakle da umjesto toga da govorimo kako da zaštitimo jadne radnike koji rade, a primaju minimalne plaće u ovoj Hrvatskoj i s čime ne mogu osigurati dostojan život sebi i svojoj obitelji.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Vladimir Pleško.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine, kolega Mršić. Mi smo, ja sam samo jednu jedinu rečenicu rekao o … [[Govornik se ne razumije.]] bivše Vlade u odnosu na današnju vladu, ali, ali je činjenica da sam replicirao vama u dijelu tome da smo govorili o Zakonu o radu, a danas je tema rasprave ovaj Zakon o inspekcijskoj službi i Državnom inspektorijatu i meogućnostima kako kroz Zakon o inspektorijatu napravimo sve mogućnosti i pretpostavke da se kažnjavaju i da se sprovodiju svi zakoni i pozitivni propisi u Republici Hrvatskoj. Ja ne vjerujem i nisam siguran u to da ne postoji u mnogim poduzećima, u mnogim trgovačkim društvima kršenja Zakona o radu, ali to se rješava kroz probleme i kroz raspravu i rješavat ćemo kroz raspravu kad dođe na dnevni red znači Zakon o radu i svi oni odnosi koji idu iz tog Zakona o radu. Hvala.
Druga replika. Poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče kolega Pleško je zamjerio svim kolegicama i kolegama koji su u svojoj raspravi spomenuli Zakon o radu, kolektivni ugovor. I da je to bio krivi smjer rasprave. Vidite mi bi daleko lakše raspravljali o ovom Prijedlogu zakona da je Vlada u obrazloženju zakona napisala da je ovaj Zakon bio predmet rasprave na Gospodarsko-socijalnom vijeću i da su socijalni partneri podržali u cijelosti ovaj prijedlog ali o tome mi ne znamo ništa ako ih ne pitate da li ste o tome raspravljali? Nas Vlada nikad o tome ne obavijesti kakav je stav socijalnih partnera u sklopu institucije koja je za to osnovana? I to uporno tražimo i uporno se to izbjegava napisati. Drugo, članak 2. ovog Zakona je suština kad je radništvo Hrvatske u pitanju. Pa primjerice Zakon o radu i kolektivni ugovor reguliraju područje plaća a članak 2. ovog Zakona veli da će inspektor to kontrolirati. Kolektivni ugovor o najnižoj plaći u ovoj državi propisuje da je on 2 tisuće 80 kuna sada. 43 tisuće je radnika dobilo isplaćeno plaću nižu od toga i nisam čuo da je jedna prijava od Državnog inspektorata podnijeta zbog isplate takvih plaća. Oni jesu ovlašteni kontrolirati i taj kolektivni ugovor. Zato govorimo o tome. Rad nedjeljom. Inspekcijska služba ima svoje radno vrijeme. Zakon o državnim službenicima i kolektivni ugovor rade 8 sati dnevno. Ne nedjeljom blagdane. Treba rad nedjeljom kontrolirati u nedjelju, a ne u ponedjeljak na temelju pisanih izjava zaposlenika koje pod prisilom potpisuju. I na kraju u privatnoj kući dom za starije osobe. Smješteno 50 ljudi. Jedan od njih umre i žena se mi javlja da je tamo bio njen muž. Nijedan inspektor u kuću nije mogao ući i otvoriti činjenično stanje zato što on nije imao tablu da je kod njega dom za starije osobe. To su propusti koje ni ovaj Prijedlog zakona do kraja neće … [[Govornik se ne razumije.]] i zato se pozivamo na ove zakone. U tome je suština bila rasprave. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Vladimir Pleško.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Lesar ja nisam zamjerio ali sam htio uputiti da upravo više vremena u raspravi posvetimo znači ovom Zakonu, ovom zakonskom propisu, ovim izmjenama i dopunama i da sad kroz dopune, kroz raspravu se vidi da li još postoji eventualno koja mogućnost koja bi se amandmanski mogla dograditi i poboljšati da ovaj zakonski propis bude puno kvalitetniji. Ali kad već govorimo o nekim stvarima onda moram i podsjetiti na činjenicu da u članku 6. ovog Prijedloga zakona stoji pod točkom 5.: «Inspektori Državnog inspektorata dužni su po nalogu nadređenog službenika inspekcijski nadzor obavljati i duže od punog radnog vremena.» Praktički time se daje mogućnost da se inspekcijski nadzor po nalogu nadređenoga obavlja i subotom i nedjeljom i bilo koji dan. Znači to je daleko pozitivnije, daleko veće mogućnosti inspekcijskih službi koje će biti u budućnosti zahvaljujući ovom Prijedlogu zakona i Vladi Republike Hrvatske s dr. Ivom Sanaderom na čelu koji su dali ovaj Prijedlog zakona u proceduru.
Hvala. Treća replika poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Kolegu Pleška očito ne zanima previše, ne zabrinjava se nad sudbinom onih radnika koji će možda trpiti štetu kada se izrekne kazna odnosno zaštitna mjera odredbama ovoga Zakona o nekom velikom trgovačkom lancu zbog toga što je inspektor pronašao 5 radnika koji nisu prijavljeni. Pa će izreći mjeru od najmanje 3 mjeseca zabrane rada, može i do godinu dana. Govorio sam u svom izlaganju o tome što će se dogoditi sa ostalih 500, 1000, 1500 radnika koji rade u tom poduzeću i da oni mogu izgubiti posao zbog toga. Vi kažete: «Taj vlasnik trgovačkog lanca se ne brine ni za ovih 3 ni za onih 1500.» Pa šta me briga što se on ne brine? Ja se brinem. A bilo bi dobro da se i vi brinete. I bilo bi dobro da se i Vlada brine. Pa kad predlaže mjere koje ovako popularno dobro zvuče da vidi koje su konzekvence tih mjera? I kako kad se provode takve represivne mjere zaštititi radnika? A ne kažnjavanjem poslodavca kazniti i radnike i to ne samo one koji su neprijavljeni nego i one koji su uredno prijavljeni. To ovom Zakonu nedostaje. I tu malo više pameti. Malo više angažmana. Malo više brige za radnika bi ovaj Zakon moglo popraviti.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Vladimir Pleško.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Poštovani kolega Stazić, ovaj je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom inspektorijatu. Osnovna podloga današnje rasprave je bilo kako napraviti uvjete da u budućnosti bude što manje kršenja pozitivnih propisa. To je prva i osnovna stvar. Znači, kroz i represivne mjere zatvaranja moraju se u startu prema poduzetnicima, prema gospodarstvenicima uvesti mogućnosti mjera da oni počinju razmišljati o tome na koji način će u budućnosti gospodarski djelovati. Ako vi imate, gledajući iz pozicije poduzetnika, gledajući iz pozicije gospodarstvenika, znači nad sobom, onako kako se kaže u narodu "bič" koji će vas lupiti po leđima ako ćete kršiti propise, onda sigurno te propise kršiti nećete. I iz tog razloga smatram da se neće dogoditi da će poduzeće koje dobro posluje uopće razmišljati o tome da ima 3 neprijavljena radnika i da neće doći u budućnosti radi ovog pozitivnog propisa do prilike da imamo u poduzeću od 100 zaposlenih 3 neprijavljena radnika. Jer će svi oni gospodarstvenici i vlasnici tih poduzeća razmišljati o svojoj dobiti. Kao što su do sad razmišljali i kao što će u budućnosti razmišljati jer su oni vlasnici ili direktori i razmišljaju isključivo o dobiti, a ne razmišljaju ili vrlo malo razmišljaju o pravima radnika.
I četvrta replika, poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Kolega Pleško, sijati iluziju da će se represijom inspektora razriješiti siva ekonomija pogotovo kad mjera inspektorske pogađaju skoro više radnika nego poduzetnika, naprosto neće građani prihvatiti kao činjenicu. Više vrijedi modernizacija Hrvatskih željeznica nego 10 inspekcija. Nažalost, ona je izostala. Više vrijedi novih 100 radnih mjesta nego velike ovlasti inspekcije. Prema tome, moramo voditi brigu kakvi su efekti od represije i kažnjavanja. Oni uglavnom se prebacuju na radnike, uglavnom se prebacuju na radnika i onda mi kažemo da je država nemoćna jer ne rješava uzroke. Ne otvaraju se nova radna mjesta, ne moderniziraju se državne evidencije pa se pokušava pomoću inspekcije riješiti velik društveni problem sive ekonomije. Neće. A sam Zakon korektno pokušava riješiti ovlasti inspekcije. Ništa više. I ništa više.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Pleško.
Zahvaljujem, predsjedniče. Poštovani kolega Leko. Ja ću sad prvi put izaći iz teme rasprave, znači iz teme Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom inspektorijatu i idem na Zakon o sigurnosti u prometu.
Nećete izaći, kolega zastupniče iz teme nego ćete se zadržati na temi.
Dobro, ostajem u temi, ali odgovaram na repliku na drukčiji način. A to je, znači, ako smo imali kaznu 50 kuna za ne vezanje pojasa, nitko se nije vezao. Sad kad je kazna 500 kuna svi se vežemo. Korištenje mobitela, a to se može primijeniti i u ovom slučaju, po pitanju znači zakonskih represivnih mogućnosti za uvođenje reda.
Hvala. Završni osvrt, glavni inspektor Državnoga inspektorata, Kruno Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče, poštovane dame i zastupnici. Hvala svima na vrlo konstruktivnim prijedlozima i raspravi. Ja bih samo želio vam reći još par riječi. Mi smo sustav od 950 ljudi, jesmo jedno od 28 inspekcija koje osim nas postoje u Hrvatskoj. Možda smo napravili u paketu mjera koja Vlada, koja je Vlada provodi jedan iskorak pa smo ovdje prvi. Međutim sretan sam u konačnici što imamo jedan konsenzus svih političkih stranaka, a to je u onoj mjeri da se ipak inspektorima daju veće ovlasti u njihovom postupanju. Primili smo dio amandmana, na njih ćemo odgovoriti u za to zakazano vrijeme. Hvala vam još jedanput na razumijevanju.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu o ovom Prijedlogu konačnog Zakona. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom inspektoratu. Klub zastupnika SDP-a i Klub zastupnika HSU-a predložio je zaključak da je o ovom prijedlogu zakona provedena rasprava u prvom čitanju i da se shodno tome sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja upute predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Dajem na glasovanje taj prijedlog zaključka. Možete glasovati. Rezultat? Za zaključke 29, suzdržanih 5, 62 protiv. Dakle, zaključci nisu prihvaćeni. Idemo glasovati o amandmanima na konačni prijedlog zakona.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Amandman na članak 11. stavak 1. zastupnika Pere Kovačevića prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Drugi amandman poštovanog zastupnika Nikole Vuljanića.
Amandman na članak 11. zastupnika Nikole Vuljanića prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Treći, zastupnika potpredsjednika Darka Milinovića.
Amandman na članak 11. podstavak 2. zastupnika dr. Darka Milinovića prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Četvrti, zastupnice Mirjane Brnadić.
Amandman na članak 15. podstavak 2. zastupnice Mirjane Brnadić prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Peti, Kluba zastupnika HNS-a, PGS-a.
Amandman na članak 15. Kluba zastupnika HNS-a PGS-a prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Šesti, zastupnika Pere Kovačevića.
Amandman na članak 15. zastupnika Pere Kovačevića prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Sedmi, amandman zastupnika Zvonimira Mršića.
Amandman na članak 15. zastupnika Zvonimira Mršića prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Osmi, zastupnika Željka Pavlica.
Amandman na članak 15. zastupnika Željka Pavlica prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Deveti, Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav.
Amandman na članak 17. stavak 3. podstavak 3. Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. I deseti, Odbora za zakonodavstvo.
Amandman na članak 17. stavak 4. Odbora za zakonodavstvo prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Jedanaesti, zastupnika Pere Kovačevića.
Amandman na članak 19. zastupnika Pere Kovačevića prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. I dvanaesti, Odbora za zakonodavstvo.
Amandman na članak 20. Odbora za zakonodavstvo prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Za donošenje ovoga zakona potrebna je većina glasova svih zastupnika, dakle najmanje 77 glasova zastupnika za. Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 96 glasova za i 2 suzdržana donesen predloženi zakon tekstu kako ga je prihvatio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Imamo jedan Prijedlog zaključka Odbora za turizam koji glasi: "Obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da do kraja ove godine podnese Hrvatskom saboru prijedlog novog Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti. Molim državnog inspektora da se očituje o prijedlogu ovoga zaključka.
Oprostite gospodine predsjedniče, predlagač je Ministarstvo turizma.
Ne, to je, predlagatelj je ovog zaključka Odbor za turizam. … [[Upadica se ne čuje.]] Da, nije ovlašten da se očitujete o tom prijedlogu.
Da, nisam ovlašten.
U ime odbora?
U ime Odbora za turizam. Ovdje sa kolegama iz odbora konstatiramo da odbor to nije predložio.
Da odbor nije predložio? Odbor za turizam predsjedniku Hrvatskog sabora izvješće o raspravi povodom ovog prijedloga zakona, 28. rujna 2005. godine, na temelju provedene rasprave odbor je većinom glasova 6 za i 3 glasa suzdržana odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese ovaj zakon sa sljedećim zaključkom: "Obvezuje se Vlada RH da do kraja ove godine podnese Hrvatskom saboru prijedlog novog Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti i odredio je izvjestitelja predsjednika odbora Antu Markova". A vi kažete da to nije, da je odbor donio taj zaključak?
Mi smo glasovali za ovaj zakon, ali zaključak odbora nije bilo ovo što ovdje stoji.
Za zaključak odbora niste glasovali?
Ili tako nije sročen tog trenutka, predsjednika nema žao mi je, ali…
Ja ću odgoditi glasovanje o ovom prijedlogu zaključka dok se točno ne utvrdi činjenično stanje. Odgoditi glasovanje o ovom prijedlogu zaključka. Ako dio članova odbora tvrdi da nije glasovao za taj zaključak, onda ja ne mogu njega staviti na glasovanje. Gospođe i gospodo zastupnici, sada bi prešli na temu koju je jučer na proširenom Predsjedništvu Sabora utvrđena, a to je na - Prijedlog deklaracije u povodu Zakona o zaštićenoj ekološkoj zoni i epikontinentalnom pojasu, što ga je donio Slovenski parlament, dana 4. listopada 2005. godine. Jučer je na proširenom Predsjedništvu Sabora sa predsjednicima i predstavnicima svih klubova parlamentarnih stranaka osim Kluba nezavisnih zastupnika. Prvo, ustrojena radna skupina koja je izradila Nacrt deklaracije nakon što je radna skupina konsenzualno utvrdila Nacrt deklaracije. Podastrla ga je ponovno proširenom Predsjedništvu Sabora i jednoglasno je usvojen taj Nacrt prijedloga deklaracije. I kao prijedlog deklaracije svih klubova zastupnika parlamentarnih stranaka i Predsjedništva Hrvatskog sabora osim ove omaške, što je naznačeno, da je Klub nezavisnih zastupnika koji nije bio naznačen i sudjelovao u radu upućen Hrvatskom saboru na raspravu i usvajanje. S time da je postignut također jedan dogovor da u raspravi sudjeluju samo predstavnici klubova. Pa otvaram u tom pravcu tu raspravu sa predstavnicima klubova. Prvi na redu je za Klub SDP-a poštovani zastupnik Tonino Picula. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Zanimljiva značajka hrvatsko-slovenskih odnosa jest da su se oni razvijali unatoč činjenici da nismo uspijevali naći trajna rješenja za neke probleme što nas prate od osamostaljena dviju država. Sa svakim riješenim problemom međutim sve su više stršali oni preostali neriješeni. Svakako najpoznatiji, najtvrdokorniji problem je pitanje protezanja državne granice. Rješavanje granične problematike između naših zemalja započelo je praktično već prvog dana osamostaljenja 1991. godine. Tijekom cijelog 15-godišnjeg razdoblja ono je nekad više, a nekad manje opterećivalo međusobne odnose. Početni zahtjev Slovenije da se Slovensko teritorijalno more mora dodirivati sa otvorenim morem te da toj državi pripada cijeli akvatorij Piranskog zaljeva onemogućili su sporazumijevanje o cjelokupnoj državnoj granici bez obzira na postojanu bliskost mnogih drugih interesa. Najpregnantniji izraz tih težnji bio je i ostao Memorandum o Piranskom zaljevu iz 1993. godine. I ovaj najnoviji dokument sličnog profila i političkog nadahnuća također je proizveden na istom mjestu u Slovenskom parlamentu. Upravo zato je bitno danas i ovdje, baš u Hrvatskom saboru predloženom deklaracijom osporiti političku važnost Zakonu o zaštićenoj ekološkoj zoni i epikontinentalnom pojasu izglasanom kao što sam i rekao u Državnom zboru Republike Slovenije 4. listopada ove godine. O njegovoj pravnoj, međunarodno pravnoj vrijednosti bit će donesen konačan pravorijek na nekom drugom mjestu. Nadam se ne u dalekoj budućnosti. Danas je hrvatsko-slovensko granično sporenje nažalost jedan od rijetkih, ako ne i jedinih aktivni granični prijepor Europske unije s nekom europskom državom u fazi pregovora o punopravnom članstvu. Međutim, Europska unija je slovenska sadašnjost, ali tek hrvatska budućnost. Stoga je, ali ne samo zbog ovog razloga aktualna prije svega bitka za pridobijanje europske političke stručne i svake druge javnosti. Hrvatska na početku pregovaračkog procesa ne smije doći niti u inferioran, niti defanzivan položaj. Treba mijenjati percepciju kako Europska unija s Hrvatskom uvozi nekakve ozbiljnije granične probleme u korist predodžbe da doista dobiva dodatnu vrijednost. Rezultati slovenskih parlamentarnih izbora prošle godine signalizirali su mogućnost da nije samo došlo do pomicanja biračke potpore od lijevog ka desnom centru, nego da je završilo jedno razdoblje novije slovenske povijesti. Veliki zadaci, poput ulaska države u Europsku uniju i NATO su obavljeni, te je procijenjeno kako je kod slovenskih građana sazrela svijest da je došlo vrijeme da se zahvale protagonistima koji su predvodili proces. Janez Janša da podsjetim je bio prvi premijer izabran na izborima nakon ulaska Slovenije u Europsku uniju. Odlaskom političke garniture iz '90.-ih u opoziciju otvorilo se pitanje da li će doći do osjetnije promjene slovenske politike prema Hrvatskoj. Danas znamo da to nije slučaj. Bez obzira na stranački ili svjetonazorske podudarnosti i srdačnu atmosferu na tzv. povijesnim sjednicama dviju vlada, pravi sadržaj vanjske politike uvijek je određen promicanjem nacionalnih interesa onako kako ih vidi političko vodstvo neke države. U toliko je poštovane kolegice i kolege sporazum o izbjegavanju incidenata nepotreban, ako se ne vodi politika koja potiče ili tolerira incidente. Jednako tako i osnivanje zajedničke Povijesne komisije predstavlja dokono zagledanje u retrovizor hrvatsko-slovenskih odnosa dok se ispred vjetrobranskog stakla događaju daleko ozbiljniji procesi. Umjesto takvih postupaka bolje bi bilo istražiti kako konačno reducirati elemente izvanrednog stanja u našim odnosima. Smatram da je najproduktivnije zaključiti petnaestogodišnjicu manje-više neuspješnih bilateralnih pokušaja rješavanja granične problematike, otvaranje mogućnosti da Hrvatska i Slovenija pristupe jednom međunarodnopravnom tijelu dokazanog kredibiliteta te se obvežu da će poštovati i primijeniti presudu istoga. Sve ostalo je gubljenje vremena. osobito bi bilo štetno da jedna mala zemlja ucjenjuje drugu Europskom unijom. Mi se Europskom unijom trebamo poticati, a nikako se međusobno ucjenjivati. Europska unija je najuspješniji gospodarski u ukupnoj europskoj povijesti, baš zato jer je razloga konflikta između velikih i malih zemalja pretvarao u točke susreta i suradnje. Ne vidim ni jednog razloga da taj uspjeh ne potvrde još jednom upravo Slovenija i Hrvatska. Doista se nadam da je današnja točka dnevnog reda Sabora jedna od posljednjih rasprava o kočenju odnosa dviju susjednih država toliko upućenih jedan na drugu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjena gospodo zastupnici. Jasno i IDS podržava deklaraciju i glasat ćemo za. Međutim, ja bih ovaj govor započeo izjavom monsinjora Bozanića nedavno u Sloveniji kada je rekao: "Hrvati i Slovenci su braća". I doista, spreman sam i sam ponoviti tu njegovu diktu: "Hrvati i Slovenci su braća.". Slovenija je u zadnjih 7 dana uputila nekoliko poruka Hrvatskoj. Uputila je dvije pozitivne poruke, to je ono da je ratificirala onaj sporazum o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja koji je tangirao gotovo 14 tisuća hrvatskih umirovljenika i podržali su Hrvatsku u Luxenburgu. Međutim, i sam moram reći da sam duboko nesretan zbog naknadnog razvoja događaja između Hrvatske i Slovenije glede njihova proglašenja epikontinentalnog pojasa. Apsurd je čak i to da su nam odnosi danas, recimo sa Srbijom, s kojom smo do jučer ratovali bolji sa Slovenijom. Da se razumijemo, potrebni su nam dobri odnosi sa svima i sa Srbijom i sa Bosnom i Hercegovinom i Slovenijom, Italijom i Mađarskom itd., pogotovo sa susjedima. Sva otvorena pitanja, pogotovo granična valja razriješiti bilateralno, ako ne ide, jasno drugačije, onda uz pomoć trećeg. I u toliko je vjerojatno više nego obećavajuće, o tome se ne govori da su nedavno Hrvatska i Bosna i Hercegovina zatvorila sva granična pitanja na granici dužoj od tisuću i 100 kilometara. Da se vratim na Sloveniju. Čin slovenskog Parlamenta od pred neki dan, po mom sudu je neozbiljan, za Hrvatsku uvredljiv, za zdrav razum neprihvatljiv. Ja se međutim ne želim služiti jakom retorikom, ne želim govoriti o papirnatoj aneksiji, makar je i to dio istine. Ne želim kao neki, naše kolege, slati ratnu mornaricu u Piranski zaljev, jer Petar bi i mogao ući u taj zaljev, ali Krešimir jako teško, to je suludo. Kao što je i sulud slovenski čin o proglašenju epikontinentalnog pojasa. Dobro je da nam vojska nema posla, odnosno još je bolje da nezaposlenu vojsku koristimo u, recimo, čišćenju lateralnih kanala po Hrvatskoj. dobro je isto tako da smo demilitarizirali cijelu granicu u Istri, pa tako i oko Piranskog zaljeva koji neće biti ništa manje hrvatski zvali li ga mi Piranskim ili Savudrijskom valom, kao što to se čini zadnjih 7, 8 godina. Dio tog zaljeva nesporno je hrvatski, koliko o tome neka odluči treći, ali dok se to ne napravi crta sredine ima biti granica. Ono što bi bilo najbolje, kada nitko Slovencima ne brani izlaz na otvoreno more, a što dokazuje i snažan razvoj Koparske luke u zadnjih 10 godina. Oni su za 3, 4 puta premašili Riječku luku, premašili su Tršćansku luku gdje su Slovenci čak i kupili dio njihovih prostora za svoje potrebe. Znači, bilo bi najbolje da se shodno ribarskom dogovoru ad acta stavi razgraničenje, znači zamrzne to razgraničenje za 10 ili 15 godina i u tom novom svijetlu za 10 ili 15 godina kada na političkim scenama Hrvatske i Slovenije budu neke nove političke generacije odrede granična crta. Jasno je, hrvatski Parlament je slovenskom odlukom o epikontinentalnom pojasu stavljen pred svršen čin i jasno je da hrvatski Parlament mora reagirati. On mora reagirati na način kao što Vlada predlaže i traži arbitražu i isto tako, kao što je jučer za ovom govornicom govorio predsjednik Sanader da se svaka arbitražna odluka kakva god bila za Hrvatsku ima sprovesti potom u Republici Hrvatskoj. To je osnovna poruka koja mora biti upućena, kako domaćoj, tako i slovenskoj javnosti. Hrvatska će, znači kao ozbiljna zemlja kojoj je u interesu dobrosusjedstvo ispoštovati arbitražnu odluku ili odluku nekog nadležnog suda i u to ne smije biti spora. Međutim, mene zanima kakvi će odnosi nakon toga, odnosno do te odluke, a do nje nećemo doći ni za 4, ni za 5, a možda ni za 10 godina vladati uz hrvatsko-slovensku granicu. Bez obzira na sve želim da Hrvatska prednjači u doborosusjedstvu. Hrvati i Slovenci imaju ogromne interese, robna razmjena, gospodin Maštruko, koji je bio ambasadoru u Sloveniji premašuje milijardu 500 milijuna dolara. Hrvatska izvozi u Sloveniju 500 milijuna dolara, Slovenija uvozi ili izvozi u Hrvatskoj milijardu dolara. Slovenci su nam treći gosti po brojnosti. Prihod od turizma na moru odnosno nas na Alpama premašuje još 700 milijuna dolara. Znači riječ je o ogromnom interesu jer sa svake strane svaki dan na posao ide 20 tisuća bilo hrvatskih bilo slovenskih građana radeći na robama koje se izvoze u Hrvatsku odnosno u Sloveniju. Naglašavam isto tako Hrvatska ne treba kleknuti pred nikim. Pogotovo kada netko dira u taj nacionalni ponos međutim moramo voditi najiskreniju politiku dobrosusjedstva jer uz hrvatsko-slovensku granicu s jedne odnosno druge strane živi gotovo 500 tisuća ljudi sa jedne odnosno druge strane. Plašim se i za budućnost odnosa u Istri. Od čega bi baš ti mali ljudi koji žive uz granicu mogli sutra imati i najviše štete. Ti ljudi su uvijek bili upućeni jedni na druge i nije bitno da li su Hrvati, Slovenci, Talijani? Svi su bili Istrijani dok nisu došli neki čudni ljudi koji su te odnose počeli remetiti. Jedan Joško Joras ili jedan Škof nisu iz Istre kao što ni neki naši bukači ne razumiju mentalitet tih istarskih prostora koje je možda najbolje došao, tog zajedničkog suživota koji je možda najbolje došao do izražaja baš u Narodnooslobodilačkom ratu. I meni je drago da je jučer za ovom govornicom predsjednik Sanader spomenuo Tita: «Tuđe nećemo svoje ne damo» jer da nije bilo NOB-a i Tita mi danas o tome ne bi raspravljali ni u hrvatskom ni u slovenskom parlamentu. Bez obzira što je ogromna hipoteka, što je 1954. sa tog prostora išlo gotovo 70 do 80% talijanskog stanovništva. Ja ću i to reći. Bio sam vjerojatno od sviju u Istri najviše angažiran kada su hrvatsko-slovenski odnosi posrijedi i kada je trebalo otvarati Istarsku banku, Istarsku pivovaru u Buzetu koju su Slovenci zatvorili i u definiranju hrvatsko-slovenskog vlasništva nad «Cimosom» a to je danas sigurno tehnološki najsuperiornija tvornica koja izvozi za Hrvatsku 50 milijuna dolara. Osobno sam uz protivljenje Ministarstva vanjskih poslova gospodinu Kolecu potpisao koncesiju za uzgoj školjaša u Piranskom zaljevu ili on će reći Savudrijskoj vali. Ja i Debeljuh smo sve učinili da se asfaltiraju, vodificiraju i tako dalje ona 4 sela: Mliničku, Dolini, Bužin i Škrile i tamo nemate probleme. Problemi nastaju uz kuću Joška Jorasa kojega pod, s podsmjehom nazivam najvećim hrvatskim saveznikom. Zašto? Jer dok ga nisu upregli u ta nacionalistička kola on je svoju pravnu zaštitu tražio pred sudom u Bujama odnosno za građevinsku dozvolu se obraćao vlastima, lokalnim vlastima u Bujama. I tvrdim isto tako da sam spriječio sa Debeljuhom da se 2001. ne parafira jedan hektar oko Jorasove kuće čime bi skandal oko razgraničenja bio potpun, a možda da smo vidjeli te karte na moru bi bilo drugačije. Konačno isto tako sam spreman poručiti ribarima: Vaše gospodo nije da vodite vanjsku ili unutarnju politiku. Vaše je da lovite ribu. Ali je na ovoj Vladi da im osigura da to mogu nesmetano činiti u teritorijalnim vodama Republike Hrvatske te je jasno da im omogući da to mogu normalno raditi. Ja razumijem i naše ribare. Čak prihvaćam i njihov politički angažman, ali uz činjenicu da uz pomoć Istarske županije, tamo je danas 150 ribara. Pred 10 godina ih je bilo 70, a svi problemi u zaljevu počeli su onda kada si je slovenska policija uzurpirala prava i počela maltretirati naše ribare koji kada im se potopi ne znam koča obraćaju se meni za pomoć i kredite ili kada traže otvaranje obrta županiji Istarskoj što je posve normalno. Jasno je to svaki izlazak i to želim naglasiti slovenske ribarice preko crte sredine u Piranskom zaljevu nije ništa drugo doli provokacija slovenske vlasti točnije slovenske politike jer naša ribarska flota koja je minorna za njihovu je pravi gigant. Što su Slovenci napravili sad? Oni su granice epikontinentalnog pojasa povukli na temelju «SOPS-a» iz 1996. ili 1997. godine. Potpisao ga je Mate Granić koji danas ispravno savjetuje neke stranke ali me smeta kada traži radikalizaciju prilika na tim prostorima. Gospodin Račan je granice tog «SOPS-a» sveo na prostor Lovričica Izole odnosno smanjio ih za 4 ili 5 puta. Par rečenica i o kopnu. Sve s ove strane kanala Sv. Hodorika ima biti hrvatsko. To je bilo i na dan 25.6.1991. Pravosudna, upravna, policijska, administrativna vlast vodila se iz Buja. Istina jedno od načela je tada 1990., 1991. bio i onaj k.o. Piran odnosno katastarske općine, a to je tada bila ta katastarska općina Piran, ali ponavljam jača vlast je ona iz Buja i to ne smije biti sporno. Je čak da se i trgovalo s tim prostorom 1991. za oružje i sva je sreća da Janša tada to, na to nije pristao. Bitno je međutim nešto drugo da danas hrvatska vlast svojim autoritetom spriječi ove provokacije Jorasa i tako dalje na kopnu koje su se sa strane slovenske policije tolerirale 2003. ili 2004. kad su stvarane kilometarske kolone. Tu vlast mora pokazati svoj autoritet. Istina je i to da «SOPS» danas u onim odredbama 42. do 47. ako se ne varam više se ne primjenjuje ali se politika tih carinskih odnosa na tim prostorima primjenjuje. Jer ti ljudi u tim selima imaju jedan poseban bezcarinski status, ali to ne znači da netko može ignorirati organe hrvatske države. Ono što mi također moramo uputiti slovenskoj javnosti da imovina svake slovenske pravne ili fizičke osobe ostat će zaštićena kao i bilo kojega drugoga ne znam vlasnika, posjednika na prostoru Republike Hrvatske, ali da taj slovenski građanin ili slovenska pravna osoba ima se ravnati po hrvatskim zakonima na teritoriju Republike Hrvatske i ono što rade Škof, Joras i tako dalje ne može Hrvatska tolerirati. Kontraproduktivno je isto tako sa hrvatske strane pozivanje na granicu na Dragonji. To jednostavno ne stoji jer na dan 25.6.1991. To je onaj Badintjerov poučak tamo Hrvatska nije bila. Pozivati se na tu granicu nije ništa drugo nego ovo recimo što Slovenci rade na moru. Jedna verbalna aneksija naspram jedne papirnate aneksije, a to kada je politika dobrosusjedstva tako se ne radi. Znači što mi moramo učiniti? Mi moramo poslati poruku da jasno nitko trgovati sa našim nećemo, neće. To je ova deklaracija i nju valja izglasati. Drugo, da je za nas načelo razgraničenja po Badintjeru «Conditio sine qua non» na moru granicu valja povući. Valja utvrditi, dok se to ne učini granica mora biti crta sredine. Dok se to ne dogodi neka se jasno primjenjuje dogovor ribara. Na to stavljam naglasak. Hrvatska jasno je za arbitražu. Nema se čega bojati i poštovat će svaku odluku arbitra i Hrvatska je za najbolje odnose do Slovenije. Nažalost ti odnosi danas nisu primjereni. Nisu premjereni. I ono što država treba napraviti Hrvatska da zaštiti ribare, sudske sporove Slovenci ne mogu pokretati na našem teritoriju i tu treba država stati u zaštitu naših ribara. Dobri primjeri su kako se te odnose treba rješavati recimo i ono što je jučer bilo u Buzetu. Susret buzetskog i koparskog gradonačelnika koji se dogovaraju i o zajedničkom nastupu prema Europskoj uniji odnosno prema njihovim pristupnim fondovima ili nekim problemima koji nastaju uz tu granicu. Za kraj ja ću još jedanput završiti taj svoj istup govorom biskupa ili monsinjora nadbiskupa zagrebačkog Bozanića, da su Hrvati i Slovenci braća pa ako smo braća onda se doista pokušajmo dogovoriti, konačno i braća ponekad idu kada je "nasljedstvo" posrijedi pod trećim. Ima tu neću citirati kronologiju kako su ti sporovi našli iako sigurno je da smeta da u jednom dokumentu 93. u onom famoznom memorandumu Slovenci kažu da ne mogu proglasiti ekskluzivnu ekonomsku zonu na Jadranu a da danas to čini. Sve u svemu mislim da treba biti racionalan, trezven, mislim da je ovaj zaključak, pardon deklaracija na tom putu i da Hrvatska jednim ovakvim činom primjereno reagira ali bez obzira na sve uz sav strah za odnose uz granicu jer kada se nešto dogodi, ljudi će se u Istri meni obratiti ne vama, treba voditi krajnju politiku dobrosusjedstva.
Hvala. Klub HNS PGS-a poštovani zastupnik Ivica Maštruko. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, ja neću govoriti o povijesti i o svim ovim aspektima Hrvatsko Slovenskih odnosa jer mislim da ta rasprava danas nije otvorena. Klub zastupnika HNS PGS-a moram reći sa zadovoljstvom konstatira da je Vlada učinila jedan iskorak i da Sabor ovom deklaracijom kada je prihvatimo tu aktivnu ulogu Vlade prihvaća i potvrđuje. Riječ je naime o tome da smo do sada na svim razinama, to znači od lokalnih asocijacija, udruženja ribara, profesionalnih udruženja stranaka pa i Vlade naše imali jednu reaktivnu ulogu, reagirali smo na inicijative drugih. DA smo izražavali ili našu ljutnju da smo govorili o Jorasu, da smo protestirali da smo izražavali nezadovoljstvo, da smo slali note, da smo povlačili ambasadore ili slično, nismo imali inicijativu već smo reagirali na neke odluke. Za razliku od toga od tih naših reagiranja na akcije drugih ovom deklaracijom čini mi se po prvi put u njenom zaključku poduzimamo konkretno inicijativu, odnosno smatramo, predlažemo rješavanje prijepora pred međunarodnim pravosudnim tijelima. Sada je dakle na Sloveniji da se očituje o toj našoj inicijativi i dakako da ona reagira. Moram pri tom istaći da u potpunosti podržavamo izlaganje jučerašnjeg predsjednika Vlade gdje jasno istakao činjenicu odvajanja bilateralnih odnosa, prijepora iz sporova koje imamo o nekim konkretnim problemima, o stava Slovenije koju je ona izražavala na svim ovim posljednjim susretima podržavajući prijem otvaranja pregovora Hrvatske kao kandidata za europsku uniju i da još jednom istaknemo da takve ponašanje Vlade Slovenije i Slovenije u cijelosti da se na tome zahvaljujemo. Drugo što sam htio istaći da ovom deklaracijom mi ne odbacujemo mogući dogovor, moguće nastavljanje razgovora, da smo uvijek otvoreni za pronalaženje rješenja ali jasno htio bih upozoriti i Vladu ovom prigodom da ne možemo i ne bismo smjeli prihvatiti razgovor o epi kontinentalnom pojasu, o gospodarskom pojasu i o granicama istodobno. Mi želimo, hoćemo i moramo pregovarati o razgraničenju, o granicama, a epi kontinentalni pojas, gospodarski pojas su uvijek posljedica ovog razgraničenja, oni će se pokazati zapravo rasprava o njima bespredmetnim ukoliko napravimo ispravno i dobro razgraničenje. Treće, ukoliko se u razumnom roku ne približimo jednom dogovornom rješenju razgraničenja na moru, bilo bi možda dobro da Vlada razmisli o još jednoj inicijativi, novoj inicijativi a to je da nakon ovog formalnog prijedloga kojega podržavamo našom Deklaracijom, da se izradi nacrt prijedloga dakle tekst bilateralnog sporazuma o arbitraži ili drugačijem pravosudnom postupku, te da se taj tekst kao prijedlog, kao nacrt uputi na očitovanje Slovenskoj vladi, odnosno slovenskoj strani. Time zapravo imamo kontinuiranu inicijativu. Četvrto čini mi se da je dobro što u ovoj Deklaraciji, a to bismo trebali raspraviti što izbjegavamo teške riječi, što izbjegavamo svađalački ton i što je tekst sročen rekao bih sukladno dobrim diplomatskim uzusima i Europskoj politici miroljubivog rješavanja sporova. Vjerujem da će takav pristup naš s uvažavanjem primiti, dobrohotno primiti međunarodna zajednica. Konačno, gospodine predsjedniče, dragi kolegice i kolege Klub HNS PGS-a svojim će glasovima podržati predloženi tekst deklaracije. Hvala.
Hvala lijepa. Klub zastupnika HNS DC LS-a poštovani zastupnik Ivan Čehok. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Kao što je rečeno Deklaracijom koja je pred nama Slovenski čini i slovenski dokument je besmislen i toliko teško da može zavrijediti našu ozbiljnu raspravu i ozbiljan politički osvrt na taj čin, na ono što je besmisleno često je u povijesti postalo izvor velikih zala i on što nam se možda čini pravno ništavnim, neutemeljenim i posve besmislenim pa čak ispod razine kritike može u stvarnosti postati dosta opasnim, može djelovati razarajuće, ne toliko možda na akcije cijele zajednice, na kolektivne akcije i principe djelovanja ali svakako na živote malih i običnih građana poglavito onih koji žive u rubnim područjima odnosno na onim teritorijima gdje se dvije države susreću, dodiruju. Ne bih htio povlačiti povijesne paralele, ali mislim da malo koji narod u povijesti je kao mi na vlastitoj koži osjetio kako besmisleni pravni čini akti koji su protiv zdravoga razuma mogu biti vrlo opasni i kako zapravo za sobom povlače akcije, sukobe pa čak i cijele ratove, pa prema tome, mislim da unatoč tome što smo mi vrlo jasno i točno ocijenili da je riječ o međunarodno pravno neutemeljenom aktu treba biti oprezan. S jedne strane treba izbjegavati kolektivne frustracije i treba izbjegavati histeriju oko jednoga čina koji je jednostran i oko jednoga čina Slovenskoga parlamenta koji za sobom neće povući nikakve međunarodno pravne ili unutarnjo pravne konzekvencije, ali s druge strane treba biti svjestan da ovakvi čini mogu prouzročiti dosta velike poteškoće primjerice, mogu samo reći slikovito u susretu naših i Slovenskih ribara, ako bi slovenski građani ili slovenski ribari doista smatrali ili mislili da plove ili ribare u epi kontinentalnom pojasu koji su Slovenci proglasili. Pri tom je naravno najvažnije kako izbjeći takve moguće sukobe. Njih je bilo i do sada na razini manjih sukoba, čarki, susreta. Međutim, sasvim je sigurno da to nećemo izbjeći tako što ćemo se ovdje pozivati dosta kontradiktorno kao Damir Kajin. Istodobno se poziva i na Tita i na Bozanića. Mislim, to je, niti smo mi braća niti trebamo biti braća, niti smo mi nekakva braća po srodstvu niti duhovna braća. Neko veliko pobratimstvo lica u svemiru nam tu neće u mnogome pomoći niti smo mi baš naročito dobri susjedi što ne znači da ne trebamo postati dobri susjedi. Međutim, siguran sam da bi svatko od nas zamijenio barem jednoga od svojih dobrih susjeda doma u svojoj ulici pa je onda jednako tako jasno da pozivanje na dobro susjedske odnose tu malo može pomoći. Prema nekim susjedima se samo odnosite a neke morate i podnositi. Dakle, da ne bi dobrosusjedski odnosi postali dobrosusjedski podnosi mislim da ipak treba politički razumno pristupiti ovome sporu. Pozivanja na bratstvo ili na susjedstvo mislim da tu ne pomažu mnogo. Jasno je da ja jedino u tome mogu razumjeti Slovence. I grčki bogovi su se borili za Sredozemno more i za Jadran. Kad čitate grčku mitologiju vidjet ćete zašto su se svađali na Olimpu tko će posjedovati Sredozemno more. I u tom smislu ja mogu razumjeti da Slovenci žele nešto na bilo koji način dobiti bilo da je riječ o otvorenom molu, ... [[Govornik se ne razumije.]] otvorenom molu i bilo da je riječ o proglašenu epikontinentalnog pojasa i eksploataciji svega onoga što se nalazi u podmorju. Međutim, s druge strane mi možemo vrlo jednostavno reći da izvor hrvatskoga prava nisu dakle ni pozivanje na nekakve povijesne tekovine izvor hrvatskoga prava, ne mora biti ni naša junačka povijest izvor hrvatskoga prava jest naprosto činjenica da je riječ o hrvatskom epikontinentalnom pojasu jer kao što svi znamo epikontinentalni pojas se ne proglašava. Naprosto ga imate ili nemate. To je tako kao da bih ja sada proglasio da imam desnu ruku. Ili je imate ili je nemate. Prema tome, Hrvatska ima ili svoju kosu. Ili imate epikontinentalni pojas ili nemate epikontinentalni pojas. Pa prema tome, to proglašenje je samo po sebi besmisleno. Posve se slažem da je ovo po prvi put i mislim da je prekasno ali moram reći da doista u ime stranke pohvaljujem Vladu za takvu odluku, to je prvi put da smo vrlo jasno rekli da tražimo pomoć ili da sve upućujemo na međunarodno sudište. Ne znam zbog čega nam je trebalo petnaest godina. Ovako se može steći dojam u našoj javnosti među našim građanima da smo se kolebali, da smo krzmali, da smo gledali na moguće trgovine kad je riječ o pristupu Europskoj uniji, da se nismo usudili zbog možda jačih slovenskih položaja unutar velike europske obitelji. Međutim, očito je da ova Vlada koja inače ima snažnu vanjsko-političku ofanzivu što mislim da je i najveća vrijednost njezina ipak je po prvi put jasno rekla da će se sve uputiti na međunarodno sudište pri čemu da ne bismo zavarali našu javnost i tu ćemo imati dosta poteškoća jer svi znamo da ćemo se morati dogovoriti za izbor međunarodnoga pravosudnoga tijela i međunarodnoga sudišta i znamo da su Slovenci već praktično unaprijed rekli da se neće podvrći pod sudište u Haagu, Međunarodni sud u Haagu ili Sud za pravo mora u Hamburgu. Međutim, mislim da hrvatska Vlada time pokazuje da nije inferiorna, da ne čeka, da ne krzma nego da kreće u vanjsko-političku pa i pravnu ofanzivu. Ono što ne bih volio da zaboravimo, bojim se znate da prečesto govorimo samo o Savudrijskoj vali i samo o epikontinentalnom pojasu. Velikih poteškoća sa Slovenijom kad je riječ o razgraničenju imamo i u Međimurskoj županiji i u Varaždinskoj županiji i kao zastupnik s toga područja ja molim Vladu da u toj svojoj vanjsko-političkoj ofanzivi, u toj svojoj proaktivnoj vanjskoj politici nikako ne zaboravi i pitanja granica u mojoj županiji odnosno u susjednim županijama kao i, i to moram spomenuti, određena radna prava i obeštećenja po tim radnim pravima tisuća hrvatskih radnika, poglavito u okolici Varaždina, Međimurja koji su ostali bez ikakvih prava u Sloveniji, da ne spominjem sada štediše Ljubljanske banke. Sve su to, gospođe i gospodo, pitanja koja ćemo kad-tad morati razriješiti na taj način, prevladati na taj način da potražimo pomoć nekoga trećega. I zbog toga mislim da Vlada odmah treba uzeti u razmatranje i ta pitanja. Klub zastupnika HSLS-a, DC-a i LS-a podupire ovu deklaraciju.
Hvala lijepa. Gospođe i gospodo zastupnici, imamo još četiri kluba. Predlažem da nastavimo sa radom, u izravnom smo i prijenosu pa da u predvidivo u 14 sati pozivam sve zastupnike i zastupnice da i glasujemo o ovoj deklaraciji. Molim poštovanoga zastupnika Zlatka Tomčića u ime Kluba zastupnika HSS-a.
Hvala vam lijepa. Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici! Dakako da ova tema koja nas opterećuje petnaestak godina može biti interpretirana i sa ove govornice na zapaljiv, eksplozivan i emotivan način ali mislim da za to nema nekakve posebne potrebe. HSS će podržati ovu deklaraciju iz vrlo jednostavnog razloga. Bili smo sudionici kreiranja ove deklaracije, smatramo da je dobra i da je na jedan dostojanstven i jasan način našim susjedima dala do znanja što ovaj Hrvatski sabor mislim o razgraničenju na moru između Republike Hrvatske i Republike Slovenije. Dobro je da je Vlada Republike Hrvatske pa na koncu i predsjednik Sabora da su prihvatili inicijativu oporbenih stranaka da ovaj Dom se izjasni o najnovijem događanju i o donošenju Zakona o zaštićenoj ekološkoj zoni i epikontinentalnom pojasu koji je donesen u Državnom zboru Republike Slovenije. Dobro je dakako da smo se odlučili za raspravu i da hrvatska javnost makar u ime klubova može čuti što koja politička stranka o ovome problemu misli jer naprosto hrvatska javnost je već kontinuirano čitav niz godina a posebno zadnjih dana medijski opterećena raznim grubostima, manipulacijama i špekulacijama koje dolaze sa slovenske strane i uvjerenjem da hrvatska vlast se ponaša preumjereno, premiroljubivo i da zapravo nema pravog odgovora. Zato je dobro da i ovu deklaraciju koja je uistinu dobra, dobro odmjerena na ovakav način prezentiramo. Pokušat ću se ne baviti pravnim aspektom ovog cijelog problema razgraničenja na moru jer mislim da je taj problem dovoljno izeksploatiran, da je dovoljno jasan stav hrvatske struke, od profesora Iblera pa nadalje da ih ne nabrajam, oni su vrlo jasno rekli što o ovome misle i kakvo pravo ovdje Hrvatska može ostvariti. Pokušat ću samo nabrojati nekoliko ja bi rekao političkih ili kvazi političkih pitanja koja nas zadnjih dana opterećuju. Prvo pitanje ću postaviti da li je koincidencija da samo nekoliko sati nakon što je Hrvatska dobila status pregovarača i nakon što je otpočela pregovore sa Europskom unijom, da li je koincidencija da isti dan Slovenski državni zbor donosi ovaj, uistinu nepotreban i za njih i za nas Zakon. Ja naprosto u tu koincidenciju ne vjerujem. Mislim da je ona, da je cijeli čin vrlo pomno isplaniran kako bi se upravo u prvoj minuti, športskim žargonom rečeno Hrvatskoj koja počinje pregovore sa Europskom unijom dalo do znanja i poslala poruka da ćemo, nastavljamo sa pretenzijama i nastavljamo sa pritiscima, dakako slovenska strana to šalje hrvatskoj strani. Ne znam kako bi protumačio izjavu predsjednika Vlade Republike Slovenije, gospodina Janše koji je vrlo otvoreno rekao da je moguće, dakako govori u ovom kontekstu, da je moguće da je neka, neki od parlamenata europskih zemalja koji će odlučivati o ratifikaciji, pristupa Republike Hrvatske Europskoj uniji da je moguće da neki od elemenata ne ratificira taj ugovor, ili njegovu izjavu da Slovenija ne mora uvijek biti blagonaklona prema Republici Hrvatskoj i njenim problemima oko Europske unije. I jedno i drugo, ja bih rekao da su neuobičajene izjave, najblaže rečeno, neuobičajene izjave za dobrosusjedske odnose i za dvije zemlje koje žele biti dobri susjedi. A ja ću dakako u slobodnoj intgerpretaciji reći da se ipak radi o jednoj neumjerenoj i neobičnoj prijetnji u ucjeni upućenoj hrvatskoj strani. Mislim da je vrlo relevantno pitanje za razumijevanje cijele ove problematike, zapravo što slovenska strana želi ovakvim provokacijama, u provokacije dakako ubrajam i donošenje ovoga Zakona o epikontinentalnom pojasu ali i ovakvim neodmjerenim i neumjerenim izjavama. Nemam nikakve dvojbe da želi prije svega kupovati vrijeme i čekati još bolju poziciju za međunarodni pravosudni postupak a na tom tragu i iznenađenje ministra Rupela koji je rekao da ga iznenađuje stav hrvatske strane da smatra da se problem može ipak riješiti bilateralno. Nastavlja se priča toplo hladnih izjava sa kojima se dakako kupuje vrijeme. A ja mislim da je i njima i nama svima je potpuno jasno da se vrlo teško može postići nekakav dogovor i da zapravo ako dogovora ima onda trebamo postići dogovor tko će nam presuditi. Mislim da ovo iscrpljivanje jednostavno više nema smisla. Dakako da cijelu ovu priču treba uvijek promatrati u određenom političkom kontekstu potreba domaće političke scene. Mi imamo nesreću da se naši izborni ciklusi i njihovi preklapaju. Pa onda u tim sinusioidama onda nekada te neumjerene izjave i sirenski zovovi na isključiva prava sa slovenske strane dolaze upravo onog momenta kada … [[Govornik se ne razumije.]] interes slovenske javnosti zato što će koji slovenski političar reći. Mislim da u slovenskoj javnosti postoji daleko bolje i snažnije razumijevanje ovoga problema nego kod svih slovenskih političara. Ja ću vam ispričati jedan svoj doživljaj kojeg sam imao pred nekoliko godina uživajući u dubokoj hladovini borova na Jadranskom moru u jednom mješovito hrvatsko slovenskom društvu gdje su glavnu riječ vodili moj prijatelj koga neću imenovati da ga ne bi se slučajno otkrilo i ja. On mi je ovako u jednom dobrom raspoloženju, jer smo bili na odmoru, rekao, pa dobro, zašto vi Hrvati ste tako tvrdoglavi, pa toliko veliko more imate. Tako puno mora imate pa šta niste u stanju ipak taj jedan komadić koji tražimo dati nama. Ja sam mu odgovorio isto tako dobro raspoložen ali u šali ali i malo zagrižljivo da nije problem da vam damo komadić mora ali znate morate nam nešto dati za to. Znate mi Hrvati smo strašno ljubomorni da vi imate Triglav, čak sa tri glave, pa bili bi zadovoljni da nam date samo onu najmanju, jednu malu cesticu od pola metra kojom hrvatski planinari mogu doći do nje. On se konsternirao, rekao je, pa čuj to je gotovo uvreda, pa to je nacionalna svetinja Slovenije. Odgovorio sam da, i Jadransko more je nacionalna svetinja Hrvatske, brzo smo se dogovorili da nema smisla nastavljati, nastavljati tu raspravu, neki su nastavili piti gemište, neki brisgauce, ali smo brzo konstatirali da ćemo za par godina biti u poziciji kada će biti bezpredmetna rasprava o tome da li će se na Triglav ići ovim ili onim putem i da li će crta razgraničenja u Piranskom razvoju biti ovakva ili onakva. Dakako i jedni i drugi smo mislili na ovo vrijeme kada ćemo biti članovi Europske unije, ali isto tako smo vrlo jasno konstatirali da u tim pričama bez obzira koliko su one privatne ili službene ne smije biti međusobnog vrijeđanja i ne smije biti zapravo na bilo kojih atakta za ono što za jednu ili drugu stranu predstavlja svetinju. U ovoj situaciji ja si postavljam jedno gotovo presudno pitanje, evidentno je da ćemo mi nakon i ove naše deklaracije i nakon razloga zbog čega je deklaracija donesena vjerojatno će proći vrijeme do nekakvog okončanja cijelog ovog pitanja. Što će se dogoditi u tom nekakvom interegnumu. Što bi se moglo dogoditi ako uistinu pokušaju slovenski ribari ili slovenski policijski … [[Govornik se ne razumije.]] pokušati primijeniti ovaj Zakon kojega mi danas, sasvim siguran sam ovom Deklaracijom proglašavamo ništavnim. Ja naprosto o tome ne bih želio razmišljati, ne bih želio razmišljati što ako se dogodi nekakav drugačiji incident u kojem ne bi sudjelovali samo ribari i policajci i ne daj Bog neki drugi. Dakako Hrvatska mora biti osjetljiva na zaštitu svojih suverenih, suverenih prava a ovaj Zakon nema nikakve dvojbe da je udario na dva temeljna suverena prava Republike Hrvatske, to je epikontinentalni pojas i zaštićena ekološko ribolovna zona. Evo upravo iz ovih razloga je važno da na ovakav način, ne preemotivan, ne presnažan i hrvatskoj javnosti u ovoj raspravi poručimo da je prevažno da Hrvatski sabor donese ovu Deklaraciju. Jer i hrvatska javnost želi da budemo i ovog momenta odgovorni, dostojanstveni, ali prije svega hrvatska javnost očekuje da ovaj Sabor na vrlo jasan način zaštiti nacionalne interese Republike Hrvatske. I zato po mišljenju Kluba HSS-a, ne može se čekati u nedogled za mogući odgovor slovenske Vlade na diplomatsku notu Vlade Republike Hrvatske koja nam je jučer ovdje interpretirana i isto tako ne može se u nedogled čekati eventualni odgovor slovenskog državnog zbora na našu deklaraciju u smislu našeg zahtjeva da ponište, da ponište ništavni ovaj Zakon. Držim da Hrvatski sabor donošenjem ove Deklaracije otvara Vladi u potpunosti mogućnost da odmah procijeni koje mogućnosti treba koristiti prema konvencijama, prema konvenciji Ujedinjenih naroda o pravu mora, da li je to pitanje izlaska pred Međunarodni sud u Hagu, pred međunarodni sud za pravo mora u Hamburgu, da li je to arbitražni sud ili je to eventualno nekakav posebni arbitražni sud. Dakako svaki od nas razmišlja na poseban, na poseban način i svjesni smo da je sudovanje dakako efikasnije i brže nego arbitraža. Arbitraža je i do sada bila zlorabljenja i o arbitraži se do sada uvijek špekuliralo na način da li ćemo se dogovoriti tko će nam biti arbitri, da li ćemo se dogovoriti što će biti predmet arbitraže, itd., zato moja stranka smatra da ako se u vrlo kratkom roku ne dogovori nekakva arbitraža sa kojom se dakako isto tako slažemo, da onda treba bez ikakvih kompleksa pristupiti jednom od ova dva moguća međunarodna suda. Bez ikakvih kompleksa ćemo reći, ne bi bilo, ne bi bilo na odmet, i smatramo da je vrlo svrsi shodno da hrvatska Vlada razmotri i prijavu Republike Slovenije radi donošenje ovog Zakona Vijeću sigurnosti na temelju članka 34. i 35. stavka 1. Povelje Ujedinjenih naroda što je upravo predviđeno za ovakve slučajeve. To nije izraz nikakvog posebnog neprijateljstva, to nije izraz nikakve posebne netrpeljivosti. To je naprosto izraz želje za zaštitom svojih suverenih nacionalnih prava. I zaključno. Dakako da ja smatram da u ovom cijelom slučaju treba biti krajnje dobronamjeran, ali ne više u nedogled. Ne može se više unedogled čekati jer očito da to suprotna strana zna zlouporabiti. Biti odgovoran u zaštiti nacionalnih prava i ne dozvoliti da se na bilo koji način kompromitiraju naša suverena prava u Jadranskom moru. Sabor i Vlada su dakako ovog momenta pod lupom hrvatske javnosti koja očekuje konkretne poteze i upravo zato mislim da ova, donošenje ove Deklaracije otvara Vladi apsolutnu mogućnost da bude vrlo konkretna, vrlo učinkovita i vrlo brza. Ova Deklaracija je dovoljno jasna, daje nam mogućnost da hrvatska Vlada iz pasivnog prijeđe u aktivni položaj. Aktivna pozicija nam je itekako bitna u ovom slučaju jer otezanje razgraničenja na moru sa Republikom Slovenijom uvijek, a to se do sada pokazalo štetit će više nama nego njima što nije na koncu ni presudno kome više šteti. Bitno je da se ta situacija sanira. I na koncu još jedna važna stvar. Hrvatskoj ovog momenta je potreban mir i koncentracija za vođenje pregovora sa Europskom unijom, a ne gubljenje mentalne i fizičke snage vlasti dakako i Vlade i Sabora na nadmudiravanje sa susjedima koji očito nekako, ponekad pokušavaju da nas usmjere upravo na ovako neplodne rasprave. Zato će Klub HSS-a podržati ovu Deklaraciju i očekivati od Vlade da bude brza i efikasna. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba Hrvatske stranke umirovljenika uvaženi zastupnik Dragutin Pukleš.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani zastupnici. U povodu Zakona o zaštićenoj ekološkoj zoni i epikontinentalnom pojasu što ga je donio slovenski Parlament 4. listopada 2005. godine stojimo na stajalištu da nikakve pomisli o pretenzijama na hrvatski teritorij od bilo koje strane ne dolaze u obzir pa tako i od strane Slovenije. Da je tome tako to smo pokazali i do sada a činit ćemo to i dalje. Sporna pitanja potrebno je riješavati u interesu hrvatskih građana uz dužno uvažavanje i interesa slovenskih građana. Prijedlog koji se zalaže za razrješenje graničnih pitanja miroljubivim putem u skladu sa Poveljom Ujedinjenih naroda odgovarajući međunarodnim konvencijama te da pitanje razgraničenja na moru treba rješavati pred međunarodnim pravosudnim tijelima je pravičan put i Hrvatska stranka umirovljenika će podržati Prijedlog deklaracije u cijelosti. Hvala.
Zahvaljujem. U ime Kluba HSP-a uvaženi zastupnik Tonči Tadić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Slovensko proglašenje zaštitne ekološke zone i epikontinentalnog pojasa dolazi kao novi korak, kao nova provokacija sa slovenske strane i to upravo u trenutku kad je Hrvatska započela svoje pregovore sa Europskom unijom. Kad smo prije nekih 6 mjeseci u ovom Visokom domu raspravljali HSP-ov prijedlog rezolucije o odnosima sa Slovenijom apsolutno nitko osim HSP-a nije vjerovao da će Slovenija za koju mnogi u Hrvatskoj vjeruju da djeluje neprekidno u duhu bratstva i jedinstva postupiti na ovakav način. Naravno bilo je to posve naivno jer je 1993. slovenski Parlament donio svoj Memorandum o Piranskim zalivu nekako u doba najžešćih borbi na Maslenici i u kojem jasno konstatira da Republika Slovenija se zauzima za očuvanje cjelovitosti Piranskog zaljeva pod njenim suverenitetom i za izlaz na otvoreno more. Kraj. Dakle bilo je potpuno jasno već tada 1993. da je izlaz na otvoreno more mitsko mjesto svake garniture slovenske politike, svake garniture slovenske diplomacije i da se to neće zaustaviti ni na koji način nego jasnom presudom Međunarodnog suda pravde u Haagu. Nikakvim bilateralnim sporazumima se ne može zaustaviti takav kolosplet nerealnih ambicija slovenske strane. Nikakvim bilateralnim smješkanjima, rukovanjima i izjavama o izbjegavanju incidenata ili pozivanjem na slavnu zajedničku prošlost od prije 5, 10 ili 45 godina se neće zaustaviti niz ovakvih međunarodno-pravno neutemeljenih sporazuma nego isključivo će to zaustaviti presuda Međunarodnog suda pravde. Drugo što je ovdje indikativno jest to da kad smo prije, prije 4 godine inzistirali na proglašenju gospodarskog pojasa sa svih strana nas je uvjeravao doslovce svatko da se to ne može raditi jednostrano. Jer eto tako se ne ponašaju dobri susjedi. Danas kada je Italija jednostrano proglasila još prije godinu dana svoj arheološki pojas, kad se sprema jednostrano proglasiti svoj ekološki pojas Slovenija jednostrano proglašava svoj zaštitno-ekološki pojas, se ja normalno moram zapitati radi čega Hrvatska jednostrano nije mogla proglasiti svoj gospodarski pojas i početi ga provoditi? Kako ga nismo počeli provoditi, kako smo dakle 3. lipnja 2004. odlukom ove Vlade i ove vladajuće koalicije napravili doista povijesnu ludost dopustivši da se gospodarski pojas primjenjuje samo na neke zemlje ali se ne primjenjuje na zemlje zastave Europske unije tj. što se hrvatske obalne straže tiče slovenski i drugi brodovi Europske unije plove u otvorenom moru možemo doći doista u najluđu moguću situaciju, a to je da slovenski patrolni brod ili ovaj kojeg imaju ili ovaj kojeg tek kupuju se probije pored onih gumenjaka patrolnih koje ima naša policija u tom području i dospije do ovog dijela voda u Jadranu i počne u tom području naplaćivati globe našim ribarima jer ribare u slovenskoj zaštitno-ekološkoj zoni. Kako on po našoj odluci jednostranoj jer na Sloveniju ne primjenjujemo naš zaštićeni ekološko-ribolovni pojas može to sve skupa raditi mi ga naime ne možemo privesti. Jer po nama on i dalje plovi u međunarodnim vodama. A to zato jer ne provodimo naš vlastiti proglašeni kvazi gospodarski pojas. Dakle zato je HSP opet inzistirao na tome da se počne sa provedbom ove imitacije gospodarskog pojasa u vidu zaštićeno ekološko-ribolovne zone Hrvatske. Mi smo naravno za izbjegavanje incidenata. Ali ne zaboravite. Onog časa kad je premijer Sanader na Brijunima potpisao zajedničku izjavu o izbjegavanju incidenata urodilo je to svakodnevnim ulascima slovenskih koča i svakodnevnim ulascima slovenskih patrolnih brodova. I jutros je u 10 sati slovenska koča ribarila 2 milje unutar naših teritorijalnih voda. Prema tome, radi se naprosto o jednom kontinuitetu kojeg mi nećemo zaustaviti pozivanjem na dobrosusjedstvo i na činjenice da toliko i toliko Hrvata radi s one strane granice, a toliko Slovenaca s ove strane granice, nego isključivo provedbom naših zakona i zaštitom hrvatskog suvereniteta. Ja se slažem sa time da nije posao hrvatskih ribara zaštita njihove sigurnosti, ali je to, dame i gospodo, posao hrvatske države. Hrvatski ribari Savudrije reagiraju kako reagiraju zato jer im hrvatska država u pravilu ne jamči ni osobnu sigurnost ni sigurnost njihove imovine. Dakle, zato smo inzistirali ovdje da se zalažemo za razrješenje graničnih prijepora miroljubivim putem. Ali to ne znači da Hrvatska u tom smislu mora zaboraviti na sigurnost svojih ribara i da mora zaboraviti na obvezu Ustavne odredbe provedbe svog suvereniteta u svom teritorijalnom moru i zaštite svojih suverenih prava na području epikontinentalnog pojasa i gospodarskoj pojasa. Ono što je ovdje bit napomenuti jest sljedeće. mi smo ovdje u ovoj deklaraciji odvojili dva problema koje Slovenija uporno pokušava povezati zajedno. Mi želimo odvojiti pitanje morske granice od pitanja prava na posjedovanje ekološkog, odnosno epikontinentalnog pojasa. Slovenija nema pravo na ekološki i na epikontinentalni pojas, to je svakom jasno. Koliko god savijali slovensko-hrvatsku granicu u Piranskom zaljevu, odnosno Savudrijskoj vali nemoguće je doprijeti do međunarodnih voda. Nama su čak jasni i motivi, a to je činjenica da u tom dijelu međunarodnih voda svoj plin crpe hrvatska i talijanska strana. Nama je jasno da se Slovenija želi dokopati tog plina, ali nažalost, to je jednostavno, dame i gospodo, u Sloveniji nemoguće. Taj plin pripada ili Hrvatskoj ili Italiji, ovisno o crti sredine u Jadranu. Ali to sve skupa veze nema sa teritorijalnim morem zato što je epikontinentalni pojas i gospodarski pojas su posve različiti mehanizmi u odnosu na teritorijalno more. Također, smatramo da je potrebno ići na međunarodni sud. Mi smo ovdje ostavili u deklaraciji međunarodno pravosudno tijelo, međutim, za nas u HSP-u je to i dalje međunarodni sud. Iz dva razloga. Kao prvo, kod arbitraže se morate dogovoriti što je to predmet arbitraže. Za Sloveniju je to cijela granica, za nas je to samo morski dio, ako je baš potrebno. Jer ako se upustimo u širenje problema, kao što Slovenija pokušava ovdje, problem morske granice, dakle problem lociran na 10 kvadratnih milja proširiti na problem na površini od 100 kvadratnih milja. Dakle, i na problem epikontinentalnog pojasa. Ako još taj problem proširimo na cijelu kopnenu granicu za koju, dame i gospodo, vrijedi odluka Badinterove komisije, gdje je čitava granica najvećim dijelom fiksirana zadnjih 300 godina između Hrvatske trojednica i slovenskih vojvodstava ona se čovjek pita čemu je to sve skupa potrebno. Čemu je potrebno konfudirati, unositi dodatnu konfuziju u to sve skupa. Naravno, s naše strane radi neke dobre volje, ali se postavlja pitanje koliko će trajati takva arbitraža koja će arbitrirati o stvarima koje su nesporne. Međunarodni sud je tu puno jasniji i puno brži. Kod arbitraže dakle se morate dogovoriti o predmetu arbitraže, što je teško, o polazištima koja su kod nas posve različita. Kod nas je to crta sredine, kod Slovenije je to da je cijeli Piranski zaljev njihov i naravno kod, morate se dogovoriti oko toga tko će to raditi i tko će to platiti. Naime, arbitražu plaćaju obje strane, a sud i sudske troškove plaća UN i to je, dame i gospodo, ogromna razlika. Ne zato što sam je porijeklom "bodul", nego naprosto zato što je suludo trošiti na arbitražu i vući arbitražu 6, 7 godina umjesto da tu stvar riješimo na sudu, kao što smo već mogli godinama do sada kroz par godina sudskog spora. Postoji tu još jedan doista zanimljiv podatak, a to je da je svaka članica UN je deklarirala glavnom tajniku koji je poželjni oblik rješavanja spora. Mogla je dakle reći da li pristaje na Međunarodni sud pravde, da li pristaje na Međunarodni sud za pravo mora, da li pristaje na arbitražu ili pristaje na savjetodavnu arbitražu. Od 17 zemalja koje imaju svoju obalu u Europi samo jedna, pogodite koja, je rekla da ne pristaje na sud, nego da može prihvatiti samo savjetodavnu arbitražu i to je deklarirala u listopada 2001. Slovenija glavnom tajniku UN-a nakon što su propali pokušaju da se sporazumom Račan-Drnovšek dokopa tog dijela mora. Imam ovdje lijepo tablicu sa web stranice UN-a. Samo Slovenija, itko drugi, sve druge zemlje i Belgija i Litva i Latvija i Grčka i Njemačka i Portugal i Španjolska i Švedska i Ujedinjeno Kraljevstvo i Hrvatska i Danska, sve pristaju na sud, osim jedne jedine. A to samo govori o tome koliko su im argumenti jaki i koliko je šuplja retorika gospodina Rupela o tome da Hrvatska možda neće pristati na arbitražu. Mi znamo tko neće pristati na sud, a to je Slovenija jer zna da im argumenti ne vrijede apsolutno ništa i da su potpuno međunarodnopravno utemeljeni. I što je najluđe, te iste '93. Slovenija i tom istom dokumentu donesenom u duhu Načertanija, kaže da, citiram: "Republika Slovenija spada u skupinu tzv., geografsko zakinutih država koje zbog svog geografskog položaja ne mogu proglasiti svoje ekskluzivne ekonomske zone, dakle gospodarske pojaseve.". to je konstatirala '93., da bi danas proglašavali svoju zaštitnu ekološku conu i epikontinentalni pas. Dakle, toliko o ozbiljnosti ovog dokumenta sa slovenske strane i toliko o dobrosusjedskim odnosima u europskom duhu. Dame i gospodo, Europska unija i ulazak u nju neće dokinuti postojanje granica. Da je tome tako najbolje dokazuje sama Slovenija koja se kao članica Europske unije ponaša potpuno balkanski i koja kao članica Europske unije čvrsto štiti svoje granice, čak ih pokušavajući proširiti par desetaka ili stotina kilometara južnije. Iz svih tih razloga klub HSP-a će glasovati za ovu deklaraciju. Sudjelovali smo u njezinoj izradi i u njezinom pripremanju i želimo da hrvatska Vlada čim prije pristupi otvaranju spora pred Međunarodnim sudom pravde u Haagu. Hvala.
Zahvaljuje. I prije posljednjeg kluba ja molim sve zastupnike koji nisu u dvorani, u sabornici, neka uđu, jer nakon zadnjeg kluba HDZ-a, uvaženog zastupnika Frane Matušića uslijedit će glasovanje o ovoj deklaraciji. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Klub Hrvatske demokratske zajednice daje snažnu potporu ovoj deklaraciji kojom se podupiru i svi potezi hrvatske Vlade u zaštiti hrvatskih nacionalnih interesa i zaštiti hrvatskog suvereniteta. Želim odmah naglasiti da Hrvatska treba i dalje razvijati prijateljske i dobrosusjedske odnose i da sva otvorena pitanja treba rješavati na miroljubiv način. Podsjećamo na inicijativu ove hrvatske Vlade predvođenom premijerom gospodinom Ivom Sanaderom da se u duhu dobrosusjedskih odnosa i miroljubivim putem razriješe sva otvorena pitanja sa Slovenijom. Međutim, prihvaćanje zakona u slovenskom Parlamentu o proglašenju epikontinentalnog pojasa i ekološko ribolovne zone u hrvatskom dijelu Savudrijske vale, nažalost nije u duhu prijateljskih odnosa, već ja zapravo teritorijalna pretenzija za hrvatskim teritorijem koja sasvim sigurno neće imati nikakvih posljedica jer je zakonski ništavna i međunarodno-pravno potpuno neutemeljena. Prijedlog hrvatske Vlade da se ovo otvoreno pitanje riješi pred Međunarodnim sudom očigledno nailazi i na široku potporu kako u Hrvatskom saboru tako i u hrvatskoj javnosti. Ovaj vrlo konkretan potez hrvatske Vlade nakon 15 godina pokušaja dogovaranja i pregovaranja sasvim jasno daje na znanje kojim putem treba rješavati ovo pitanje i naravno sada je na potezu slovenska strana koja treba odgovoriti na ovaj zahtjev hrvatske Vlade. Ja bih želio nešto reći i ovdje je bilo puno govora o tome, kako evo Slovenija pokušava svojom pozicijom u Europskoj uniji i ucjenjivati na neki način Hrvatsku u izjavama svojih predstavnika. Bilo je pokušaja u Europi, poznato je da je bilo pokušaja sličnih gdje se određena članica Europske unije pokušavala pozivati na svoje članstvo u Europskoj uniji kako bi u svoju korist riješila neke probleme iz bilateralnih odnosa sa susjednim državama. Takvi pokušaji su završili svi sa neuspjehom, jer Europska unija sasvim sigurno ne može prihvatiti takav način ponašanja i sasvim sigurno ni u ovom slučaju neće to prihvatiti već će postupiti kao što je to već i rekao Javier Solana, visoki predstavnik Europske unije za vanjsku i sigurnosnu politiku, da to pitanje treba riješiti Hrvatska i Slovenija na način kako se dogovore. U ovom slučaju postoji prijedlog vrlo jasan i konkretan hrvatske Vlade, da se ovo pitanje konačno riješi pred Međunarodnim sudom i sigurno da ćemo i dalje inzistirati na tome i u tom smislu dajemo punu potporu hrvatskoj Vladi koja je već poduzela ove poteze. Sasvim je jasno da postoje i drugi instrumenti, prije svega pravni instrumenti koji stoje i dalje na raspolaganju hrvatskoj Vladi, Hrvatskoj državi i zavisno od poteza slovenske strane će i sama hrvatska Vlada, ali i sigurno i ovaj Hrvatski sabor reagirati. Evo, ja bih još jedanput na kraju izrazio zadovoljstvo svim potezima hrvatske Vlade, dajući joj snažnu potporu i ovom deklaracijom vjerujem koja će biti donesena doista sa visokim stupnjem jednoglasnoti ili zajedništva kako hoćete, kako bi i pozicija hrvatske Vlade bila što otvorenija i šira u pogledu u kojem smo do sada naveli. Dakle ovu deklaraciju klub Hrvatske demokratske zajednice snažno podupire i očekujemo daljnje konkretne poteze u ovom smjeru u kojem je i rečeno. Hvala.
Zahvaljujem. Evo kako čini mi se da nemamo ovog trenutka kvorum, određujem stanku do 15 sati i u 15 sati će biti glasovanje o deklaraciji. … [[Početak nije snimljen.]] da u roku par minuta svi zastupnici koji nisu u sabornici uđu da možemo glasovati o ovoj Deklaraciji. I predlažem da ručno glasujemo. Dobro, evo evidentno da kvorum, dakle, postoji. Molim, 93 zastupnika. Možemo pristupiti glasovanje. U ime Kluba HDZ-a Ivan Jarnjak.
S obzirom da neki saborski zastupnici nemaju alatiće, predlažem da prema članku 238. Poslovnika glasamo ručicama.
U redu. Dajem na glasovanje Prijedlog deklaracije. Tko je za? Tko je protiv? Tko je suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno donešena Deklaracije u povodu Zakona o zaštićenoj ekološkoj zoni i epikontinentalnom pojasu što ga je donio Slovenski parlament, dana 4. listopada 2005. godine u tekstu kako je predložio predlagatelj sa 97 glasova za. [[Pljesak.]] Nastavljamo sa radom u 15 sati. Nastavljamo sa popodnevnim radom sjednice. Prelazimo na 8. točku dnevnog reda - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o suglasnosti između Vlade Republike Hrvatske i Europskog zapovjedništva Sjedinjenih Američkih Država koje djeluje u ime Vlade Sjedinjenih Američkih Država u vezi s korištenjem zračnog prostora, poligona, zračnih i pomorskih luka i objekata za obuku od strane Američkih oružanih snaga u Europi, drugo čitanje P.Z. br. 193. Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske, prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog Zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje Zakona članak 155. do 157. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, Odbor za pomorstvo, promet i veze i Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Ministar obrane, gospodin Rončević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Temelj za donošenje Zakona o potvrđivanju memoranduma o suglasnosti između Vlade Republike Hrvatske i Europskog zapovjedništva Sjedinjenih Američkih Država koji djeluje u ime Vlade Sjedinjenih Američkih država u vezi s korištenjem zračnog prostora, poligona, zračnih i pomorskih luka i objekata za obuku od strane Američkih Oružanih snaga u Europi je odredba članka 139. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske. Ovaj prijedlog prošao je prvo čitanje u Hrvatskom saboru 4. veljače 2005. godine. Konačnim prijedlogom zakona potvrđuje se ovaj Memorandum kako bi njegove odredbe u smislu članka 140. ustava Republike Hrvatske postale dio unutarnjeg pravnog poretka. Memorandum je izravno u potpori strategijskih dokumenata i to strategije nacionalne sigurnosti Republike Hrvatske, poglavito poglavlja o razvoju obrambenih sposobnosti iz članka 80. koji među inim navodi, citiram, jedan od najvažnijih principa razvoja oružanih snaga mora biti postizanje interoperabilnosti sa snagama država članica NATO-a. Strategija obrane Republike Hrvatske posebice točke 2., 3. u kojem se govori o osiguravanju pretpostavke za punu kompatibilnost i interoperabilnost s oružanim snagama i obrambenim sustavima drugih demokratskih država, citiram, te razvoju organizacijskih sposobnosti potrebnih za uspješno zajedničko djelovanje, završen citat. Te vojne strategije Republike Hrvatske posebno točke 5. 1. 4 interoperabilnost i kompatibilnost kao jedna od vodećih mirnodopskih zadaća oružanih snaga Republike Hrvatske u procesu priprema za Euroatlantske integracije te točka 6. 3. 1. bilateralna i multilateralna vojna suradnja. Status snaga države … Sjedinjenih Američkih Država prvenstveno se uređuje u skladu s odredbama sporazuma između stranaka sjeverno atlantskog ugovora o pravnom položaju njihovih snaga tzv. NATO SOFA, odredbe NATO SOFE sastavni su dio sporazuma između država stranaka sjeverno atlantskog ugovora i ostalih država koje sudjeluju u partnerstvu za mir, o pravnom položaju njihovih snaga PFP SOFA koji je stupio na u Republici Hrvatskoj 10. veljače 2002. godine. Svrha ovog memoranduma je detaljnije uređivanje uvjeta pod kojima se američkim oružanim snagama za svrhu obuke i vježbi dopušta korištenje zračnog prostora, zračnih luka, poligona, pomorskih luka i objekata za obuku koje je odredila republika Hrvatska a u skladu sa NATO PFP SOFOM. Godišnji plan koji će uključivati raspored predloženim planom vježbi odobravat će se u skladu sa nacionalnim zakonodavstvom Republike Hrvatske. Da podsjetim u skladu sa člankom 7. Ustava Republike Hrvatske, člankom 6. stavkom 2. podstavkom 6. Zakona o obrani i člankom 4. Zakona o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske, policije, civilne zaštite te državnih službenika i namještenika u mirovnim operacijama i drugim aktivnostima u inozemstvu, Hrvatski sabor odlučivat će o izlasku ili djelovanju oružanih snaga izvan granica Republike Hrvatske odnosno o ulasku ili djelovanju oružanih snaga drugih država na teritoriju Republike Hrvatske u okviru vježbi osim o izlasku odnosno ulasku oružanih snaga u okviru međunarodnih obrambenih organizacija kojima je Republika Hrvatska pristupila ili im pristupa na temelju međunarodnih ugovora. Memorandumom se strane obvezuju osnovati združeni stručni tim skupinu, za zajedničko planiranje i upravljanje u kojem su predstavnici Hrvatskih, Američkih nadležnih tijela. Memorandumom se određuju postupci i procedure za ulazak, izlazak i korištenje Hrvatskog zračnog prostora, zračnih i pomorskih luka, poligona i objekata za obuku, postupci u slučaju istrage nesreća i katastrofa, operacija traganja i spašavanja, zaštite prirode i okoliša, štete izvješćivanja javnosti. Po dolasku na teritorij Republike Hrvatske postrojba šiljateljica uživat će status u skladu sa odredbama NATO PFP SOFE. Korištenje zračnih i pomorskih luka, poligona i objekata za obuku bit će u skladu sa provedbenim sporazumima i standardnim operativnim procedurama koje će se usklađivati na razini združenog stručnog tima. Gostujuća postrojba koja u smislu ovog Memoranduma predstavlja pripadnike Oružanih snaga Sjedinjenih Američkih Država te civilnu sastavnicu koja prati oružane snage SAD-a u Republici hrvatskoj ima pravo poduzimati sve antiterorističke mjere i druge sigurnosne mjere kako je to predviđeno u NATO SOFI. Gostujuća postrojba ima pravo održavati red u svim vojnim taborima, objektima ili drugim prostorijama u kojima su smješteni pripadnici gostujuće postrojbe. Izvan tih prostora gostujuća postrojba će djelovati samo u dogovoru ili zajedno s vlastima Republike Hrvatske, članak 3. Memoranduma. Ovo je u skladu sa odredbama članka 7. NATO PFP SOFE kojom je detaljno propisana kaznena jurisdikcija. Redovne vojne postrojbe i formacije snaga imat će pravo održavati red u svim vojnim taborima, objektima ili drugim prostorijama u kojima su smještene. Vojna policija, snaga može poduzimati odgovarajuće mjere kako bi osigurala održavanje reda i sigurnost na takvim prostorima. Izvan tih prostora vojna policija može djelovati samo u dogovoru sa vlastima države primateljice ili zajedno s njima ako je takvo djelovanje potrebno za održavanje stege i reda među pripadnicima snaga. Prema odredbama NATO PFP SOFE vojne vlasti države šiljateljice imat će na državnom području države primateljice isključivu kaznenu i stegovnu jurisdikciju u skladu sa zakonom države šiljateljice nad svim osobljem koji podliježu vojnom zakonodavstvu te države. Vlasti države primateljice imat će jurisdikciju nad pripadnicima snaga ili civilne komponente i nad članovima obitelji u slučaju prijestupa počinjenih na području države primateljice koji su kažnjivi po zakonu naše države. Gostujuća postrojba će platiti troškove za usluge koje im pružaju civilni subjekti prema javno objavljenim cjenicima ili sklopljenim sporazumima osim za korištenje vojnih objekata i infrastrukture Ministarstva obrane Republike Hrvatske i Oružanih snaga Republike Hrvatske. Zrakoplovi koji su u vlasništvu ili se koriste od strane ili u ime gostujuće postrojbe neće podlijegati plaćanju pristojbi za slijetanje ili parking u Hrvatskim vojnim bazama niti naknadu za prelaze ili zračnu navigaciju dok su u hrvatskom zračnom prostoru a sve sukladno već ranije spomenutoj NATO PFP SOFI. Financijske obveze stranaka u ovom Memorandumu ovisit će o raspoloživosti dodijeljenih novčanih sredstava u skladu sa pripadajućim državnim zakonima. Tijekom rasprave o Prijedlogu zakona o potvrđivanju ovog Memoranduma uvaženi zastupnici u ovom Visokom domu između ostaloga isticali su rješavanje pitanja odgovornosti za naknadu štete koje počine sudionici. Memorandumom se propisuje da će bilo kakova potraživanja naknade štete nastale kao posljedica aktivnosti iz ovog memoranduma, rješavati se u skladu sa odredbom članka 8. NATO PFP SOFE koja je potvrđena u Hrvatskom saboru 7. prosinca 2001. godine. Memorandumom je propisano da će gostujuća postrojba za vrijeme izvođenja operacije poštivati propise Republike Hrvatske koji se odnose na sigurnost letenja istrage nesreća i katastrofa te operacije traganja i spašavanja kao i poštivanje propisa koji reguliraju pitanje zaštite okoliša. Isto tako propisano je da stranke mogu sklopiti zasebne provedbene sporazume kako bi omogućile izvršenje memoranduma. Takve provedbene sporazume sklopit će Ministarstvo obrane Republike Hrvatske a supotpisati će se ih ovlašteni predstavnici trgovačkog društva ili ministarstva koje nadležno za pojedinačne sporazume koji su u pitanju. Sve primjedbe iznijete tijekom rasprave na plenarnoj sjednici predlagatelj je razmotrio s dužnom pozornošću i obrazložio u Konačnom prijedlogu zakona. Tekst memoranduma u skladu je sa NATO PFP SOFOM a sve primjedbe iznijete tijekom rasprave bit će ugrađene u provedbene sporazume po pojedinim područjima u skladu sa člankom 18. ovog memoranduma. Naglašavam da će se bilo kakvi sporovi glede tumačenja ili primjene ovog memoranduma rješavati konzultacijama između stranaka te se neće upućivati na rješavanje trećoj strani a u slučaju neusklađenosti memoranduma i NATO … [[Govornik se ne razumije.]] mjerodavnoj NATO PfP-SOFA. Ujedno u postupku utvrđivanja memoranduma utvrđena je pogreška u prvoj alineji preambule u tekstu memoranduma na hrvatskom jeziku u dijelu koji se odnosi na definiranje stranke memoranduma i Europsko zapovjedništvo SAD-a. Utvrđeno je da nedostaje dio teksta koji glasi, koji djeluje u ime Vlade SAD-a u skladu sa člankom 79. Bečke konvencije o pravu međunarodnih ugovora notom Ministarstva vanjskih poslova i europskih integracija i notom veleposlanstva SAD-a u Zagrebu postignut je dogovor o ispravci tehničke greške u tekstu memoranduma u suglasnosti na hrvatskom jeziku pri čemu ispravljeni tekst zamjenjuje pogrešni tekst. Slijedom izvršenog ispravka u formulaciji prve alineje, preambule sada je iz teksta na hrvatskom jeziku vidljivo da su stranke ovog ugovora Vlade dviju država. Hvala lijepa.
Zahvaljujem ministre. Žele li izvjestitelji odbora? Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost uvaženi zastupnik Ivan Jarnjak. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege! Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost na 48. sjednici podržao je iznijeto stajalište predstavnika Vlade Republike Hrvatske te je u cilju intenziviranja aktivnosti na jačanju partnerskih odnosa te promicanju dosadašnje dobre suradnje dvaju ministarstava obrane jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje Zakona o potvrđivanju Memoranduma o suglasnosti između Vlade Republike Hrvatske i Europskog zapovjedništva Sjedinjenih Američkih Država koji djeluju u ime Vlade Sjedinjenih Američkih Država u vezi s korištenjem zračnog prostora, poligona, zračnih i pomorskih luka i objekata za obuku od strane američkih oružanih snaga u Europi u tekstu kako je predložen od predlagatelja zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prelazimo na raspravu po klubovima. Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša uvaženi zastupnik Linić. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, ministre, kolegice i kolege! Odbor za zaštitu okoliša je također kao zainteresirano radno tijelo raspravljao o predmetnom zakonu i većinom glasova također predložio Hrvatskom saboru da donese Zakon o potvrđivanju Memoranduma o suglasnosti između Vlade Republike Hrvatske i Europskog zapovjedništva ali u isto vrijeme s obzirom da smo upoznati i sa elaboratom o zaštiti okoliša vojno vježbalište na području Slunja odbor je predložio i dodatne zaključke Hrvatskom saboru a to je vezano za obavezno uspostavljanje monitoringa na vojnom vježbalištu "Eugen Kvaternik" u Slunju i to sa zahtjevom da se što prije osigura postavljanje monitoringa i da bi tek tada bilo moguće ja bih rekao korištenje tog vježbališta za određene vježbe. Pored toga smatramo da je neophodno lokalnoj sredini osigurati nadoknadu za obeštećenja vezano za eventualno štetne posljedice koje nastaju upotrebom vježbališta ali isto tako i nadoknadu s obzirom da se taj dio gospodarskih resursa ne može koristiti za druge namjene, s obzirom da je ograničenje u korištenje. I isto tako, da bi trebalo nastaviti sa kontrolom zdravstvenog stanja stanovništva u području vojnog vježbališta kako bi imali uvijek pravilnu informaciju o mogućim štetnim posljedicama s obzirom na ograničenje korištenja tog prostora. Tako da u ime odbora predlažemo Hrvatskom saboru i donošenje ovih dodatnih zaključaka da ne bi bilo većih problema u provedbi memoranduma. Hvala.
U ime Odbora za pomorstvo, promet i veze uvažena zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine ministre, cijenjene kolegice i kolege! Odbor za pomorstvo, promet i veze Hrvatskoga sabora na 28. sjednici 12. srpnja 2005. godine raspravio je Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Memoranduma o suglasnosti između Vlade RH i Europskog zapovjedništva Sjedinjenih Američkih Država koji djeluje u ime Vlade Sjedinjenih Američkih Država a u vezi sa korištenjem zračnog prometa, poligona zračnih i pomorskih luka i objekata za obuku od strane američkih oružanih snaga u Europi pod brojem 193 prijedloga zakona. Odbor je Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o ovoj suglasnosti između Vlade RH i Europskog zapovjedništva Sjedinjenih Država a u vezi sa korištenjem zračnog prostora od strane američkih oružanih snaga razmotrio kao zainteresirano tijelo i sukladno odredbi 140. Poslovnika Hrvatskoga sabora donio je slijedeću odluku. Uvodno izlaganje prilikom predstavljanja ovog zakona dao je predlagatelj koji je istaknuo da je osnovni cilj sklapanje memoranduma o suglasnosti, kvalitetnija regulacija odnosa obzirom na intenziviranje partnerskih aktivnosti te promicanje dosadašnje dobre suradnje na području obrane, kao i da se prema PfP i SOFI sve strane oružane snage smatraju oružane snage Republike Hrvatske. Nakon provedene rasprave Odbor za pomorstvo, promet i veze Hrvatskoga sabora većinom glasova sa pet glasova za i četiri suzdržana prihvatio je ovaj prijedlog zakona.
Zahvaljujem. Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice uvaženi zastupnik Krešimir Ćosić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo, poštovani gospodine ministre! Prvo nekoliko riječi o cilju koji se želi ostvariti donošenjem predmetnog zakona. Kao što je već uvodno rečeno želim naglasiti i ponoviti da je jedan od važnih ciljeva ovog prijedloga zakona unapređenje dobre bilateralne vojne suradnje između Republike Hrvatske i Sjedinjenih Američkih Država. Ta vojna suradnja ima već možemo reći svoju dugu povijest. Traje od 1994. godine odnosno točnije od 29.11.1994. godine kada je potpisan Memorandum o suradnji između Ministarstva obrane Republike Hrvatske i Ministarstva obrane Sjedinjenih Američkih Država. Ta vojna suradnja je imala itekakko veliki značaj na obrazovanje ili za obrazovanje visokih hrvatskih časnika, dočasnika na vodećim američkim vojnim obrazovnim institucijama od američkih vojnih akademija West Pointa, mornaričke akademije, zrakoplovne akademije, poznate Zapovjedno-stožerne škole u Fort Levenvortu, Visoke škole nacionalne sigurnosti u Washingtonu itd. I moramo sa zadovoljstvom konstatirati da ne mali broj časnika Hrvatske vojke i generala prošao je izobrazbu na tim renomiranim svjetskim vojnim obrazovnim institucijama na kojima se ne obrazuju samo časnici nego i civili i mnogi drugi koji žele naučiti neke stvari iz upravljanja velikim složenim sustavima, modernim menanđmentom itd. Prema tome, imamo zaista niz razloga unaprjeđivati tu suradnju jer je ona itekako važna za osposobljavanje Ministarstva obrane, hrvatskih časnika, za sve one izazove koji stoje pred Republikom Hrvatskom u budućnosti ali i za sve one tekuće, operativne, dnevne zadaće koje su vezano uz tekuće mirovne operacije a posebno u zonu ključnu, mirovnu operaciju NATO-a u Afganistanu, tzv. ISOFU. Kada je potpisan taj sporazum o vojnoj suradnji 1994. godine želim naglasiti da je to bilo godinu dana prije potpisivanja Daytonskih sporazuma, da je to bilo u vrijeme dok su još uvijek trajali sukobi na ovim prostorima i ta vojna suradnja i taj vojni sporazum jedan je od itekako važnih rezultata vanjske politike Vlade Republike Hrvatske u to vrijeme a posebno Ministarstva obrane. Na kraju tog sporazuma u zadnjem dijelu naglašava se sljedeće i želim to naglasiti i citirati. Strane potpisnice ovog Sporazuma prepoznaju potrebe za nastavak razgovora glede utvrđivanja statusa američkih vojnih snaga i američkog vojnog personala u Republici Hrvatskoj tijekom zajedničkih vježbi. Washington 29. 11. 1994. godine. 11 godina kasnije mi još uvijek raspolažemo sa onim osnovnim temeljnim zakonima koji su nasljedne, nasljeđe pravne stečevine NATO-a kada su u pitanju zajedničke vojne vježbe. Prema tome, bilo je logično da se ovih godina ili ovih dana zaista jedan takav važan sporazum bilateralni definira kako bi utvrdio sve one visoke standarde koji nisu regulirani ovim postojećim dokumentima prije svega NATO SOF-om koja je potpisana između država NATO-a davne 1951. godine. Utemeljenjem partnerstva za mir 1994. godine državne članice partnerstva za mir potpisale su i tzv. PfP SOFA-u koja nije ništa drugo nego usvajanje onih NATO standarda, odnosno NATO SOFA-e. I sada možda nije suvišno naglasiti s obzirom na rasprave neke temeljne odrednice koje su vezane uz NATO SOFA-u, odnosno NATO PfP SOFA-u. U tom smislu citirati ću samo članak 2. NATO SOFA-e u kojem između ostalog stoji: "Dužnost je snaga i njihove civilne komponente, njihovih pripadnika kao i članova obitelji poštivati pravni poredak države primateljice.". U svakom pogledu i do sada možemo sa zadovoljstvom reći da je to bio i slučaj unatoč nekim pojedinačnim neželjenim incidentima. Također suzdržavati se od svih aktivnosti u državi primateljici, posebice od svih političkih aktivnosti koje nisu u duhu ovog sporazuma. Također je obveza državi … [[Govornik se ne razumije.]] da u tu svrhu poduzme potrebne mjere. I može se reći da je većina onih koji su sudjelovali u tim vojnim operacijama bili su na odgovarajući način i informirani, i na odgovarajući način pripremljeni kako bi uvažavali temeljne zakone države primateljice. Svakako usprkos toga rekao sam, dogodili su se i neki pojedinačni ekscesi, no u statističkom smislu to ipak nije nešto što ugrožava dobre standarde i dobre običaje koji su definirani ovim temeljnim dokumentima, znači NATO SOFA-om, i PfP SOFA-om. Zaista nema potrebe ulaziti u detalje koji reguliraju i određuju sve one elemente koji su vezani, ne znam, uz provjeru vožnje, pristojbe, vozačke dozvole, namještaji, carinu itd.. Ono što je tema današnjeg rasporeda a vezano je je li tako uz taj bilateralni sporazum. I kao što u članku 1. stoji njegov temeljni cilj i svrha jest utvrđivanje uvjeta pod kojima se Sjedinjenim Američkim Državama za svrhu obuke i vježbi dopušta korištenje zračnog prostora, zračnih luka, poligona, pomorskih luka i objekata za obuku koje je odredila Republika Hrvatska a što se temelji na predlozima koje je izložila skupina za zajedničko planiranje i upravljanje u skladu sa ovim memorandumom. Najvažniji dio koji zaslužuje svakako posebnu pažnju ovog Sporazuma vezan je uz članak 5. kojim se definira vrlo precizno skupina za zajedničko planiranje, upravljanje i koordinaciju zajedničkih vježbi. Želim istaknuti njegove osnovne odrednice. Ovim memorandumom osniva se znači zajedničko tijelo za planiranje i upravljanje, zajednički združeni i stručni tim koji će biti sastavljen od hrvatskih i američkih predstanika. Hrvatski predstavnici u zajedničkom timu su zajednički i povremeni članovi čija će zadaća biti koordinacija svih pitanja vezanih za nadzor poligona, operativnih postupaka te planske i operativne provedbe operacija Sjedinjenih Američkih Država. Hrvatski stalni predstavnici i njihovi zamjenici imenovati će se iz Ministarstva obrane Republike Hrvatske, s time da će predstavnik Ministarstva obrane ujedno biti i voditelj tima, zatim iz Ministarstva unutarnjih poslova, Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka, Ministarstva zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva, Ministarstva vanjskih poslova i Hrvatske kontrole zračne plovidbe. Američki stalni predstavnici i njihovi zamjenici u zajedničkom tijelu za planiranje i provedbu ovih vježbi imenovati će se iz veleposlanstva Sjedinjenih Američkih Država u Zagrebu što je posebno važno naglasiti, zatim iz drugih tijela zračnih snaga, pomorskih snaga, snaga mornaričkog pješaštva, kopnih snaga i zapovjedništva za posebne operacije u Europi. Ovo tijelo koje će planirati provoditi, koordinirati i nadzirati ove zajedničke vježbe imati će između ostaloga važnu zadaću utvrđivanje dugoročnih planova i standardnih operativnih procedura za obuku i vježbe jer upravo takve vježbe itekako su važne za usvajanje interoperabilnosti svih onih postupaka i procedura koje su temelj zajedničkog i efikasnom djelovanju u međunarodnim mirovnim operacijama. Svakako sve te vježbe od one u Minnesoti pa od onih vježbi u Republici Hrvatskoj važne su i zaslužuju potporu, istovremeno svakako interesi Republike Hrvatske za vrijeme odvijanja tih vježbi da se čuvaju svi oni objekti, infrastruktura, okoliš a posebno sigurnost hrvatskih građana. Zaista nema razloga sumnjati da jedno ovakvo koordinacijsko tijelo pri planiranju tih vježbi i predlaganju vježbi koje se mogu usvojiti voditi će računa o svim ovim interesima: kvalitetne vježbe, sigurnost, zaštita okoliša, sukladno visokim standardima. Na kraju ti visoki standardi poštuju se, ne samo u slučaju zajedničkih bilateralnih ili multilateralnih vježbi nego se poštuju pri odvijanju i vježbi Hrvatske vojske na ovim poligonima. Planiranje. Republika Hrvatska odobriti će godišnji plan temeljen na prijedlogu ovog tijela koji će uključivati raspored s predloženim planom vježbe i koji će se po potrebi ažurirati ili mijenjati. Godišnji plan biti će odobren sukladno nacionalnom zakonodavstvu što je naglasio i ministar obrane. Kada se mijenja datum planirane vježbe gostujuća postrojba izvijestiti će Republiku Hrvatsku o svojim zahtjevima najkasnije 10 dana od početka tekućeg mjeseca za sljedeći mjesec. Svakako neke odrednice ovog Sporazuma izazivale su posebnu pažnju, korištenje zračnih i pomorskih luka, poligona i objekata, financijska pitanja ali isto tako i neka pitanja koja su regulirana i definirana člankom 11. izvođenjem manjih konstrukcija. Što to znači? Za one koji ne znaju to bi moglo izazvati zabunu, uzbunu da se radi o izgradnji objekata koji ugrožavaju temeljne odredbe i temeljne zakonske procedure ograničenja i tako dalje. Te manje konstrukcije uglavnom se odnose na ono što, postrojbe koje dolaze na vježbu koje traju nekoliko dana. Uglavnom se odnose na šator eventualno, na kontejnere. Sve ono što se za nekoliko dana nakon završetka vježbe može i ukloniti. Iz svega što je do sada rečeno Klub HDZ-a podupire napore Ministarstva obrane Republike Hrvatske i Vlade Republike Hrvatske glede prijedloga ovog Zakona o potvrđivanju navednog memoranduma i nadamo se da će on zaista u svakom pogledu biti prilog kvalitetnoj obuci i izobrazbi uvažavajući one temeljne zahtjeve da sve to bude u skladu sa visokim standardima sigurnosti hrvatskih građana i zaštite okoliša. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Radoš.
Gospodine predsjedniče kolega Čosić je rekao da evo nakon 11 godina dobijemo dokument koji regulira status snaga partnerskih zemalja na području Republike Hrvatske što nije točno. Prije nekoliko godina je potpisana NATO i PFP SOPHA. Ona je ratificirana odavno u ovom Parlamentu. Primjenjuje se već nekoliko godina. Prema tome ta tvrdnja nije točna. Hvala lijepa.
Povreda Poslovnika. Izvolite.
… [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]]
Uvaženi zastupniče Čosić niti sam povrijedio članak 205. niti 208. koji kaže da predsjedatelj daje … [[Govornik se ne razumije.]] riječ po redoslijedu kojim su se prijavili. 206 na sjednici Sabora prilikom utvrđivanja dnevnog reda i tako dalje i ne radi se o povredi Poslovnika. Zahvaljujem. … [[Upadica se ne razumije.]] U ime Kluba HNS-a PGS-a uvaženi zastupnik Srećko Ferenčak.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, uvaženi gospodine ministre. Dopustite mi da u sljedećih nekoliko minuta u ime Kluba HNS-a i PGS-a kažem nekoliko rečenica o Prijedlogu zakona o potvrđivanju memoranduma o suglasnosti između Vlade Republike Hrvatske i Europskog zapovjedništva Sjedinjenih Američkih Država koje djeluju u ime Vlade SAD-a a u vezi korištenja zračnog prostora, poligona, zračnih i pomorskih luka i objekata za obuku od strane američkih oružanih snaga u Europi. Nažalost niti nakon svih argumentiranih primjedbi koje su iznijete u prvoj raspravi 2. veljače 2005. godine, svih konstruktivnih i konkretnih prijedloga koje je Klub zastupnika HNS-a PGS-a predložio danas možemo reći da je ispred nas ponovo jedan i po Hrvatsku usuđujem se reći nedovoljno dobar Prijedlog zakona. Uopće ne sporimo niti nam na kraj pameti da otežavamo ulazak Hrvatske u europske i svjetske političke i vojne asocijacije. Dapače smatramo ih jednim od prioriteta hrvatske politike ali ne baš pod bilo kakvim uvjetima. Ovim dokumentom dvije zemlje jačaju svoje dobre odnose, a Hrvatska kao potencijalni član Sjevernoatlanskog saveza ostavlja dojam jednog od ključnih partnera u regiji. Ovaj memorandum može ostavljati dojam kako Hrvatska može dobiti veliko povjerenje od strane SAD-a da postane regionalni centar za obuku savezničkih snaga. On zapravo određuje uvjete pod kojima se SAD-u dopušta korištenje naše infrastrukture za vojne vježbe i manevre. Nasuprot tvrdnjama zakonodavca koji su nas prilikom prve rasprave uvjeravali da se memorandum mora sklopiti u predloženom obliku jer je Republike Hrvatska prihvatila neke druge sporazume kao SOPHA-u o kojoj je ovdje već bilo riječi, tvrdimo da takav stav nije točan jer niti jedan prethodni sporazum ne može prejudicirati sadržaj sadašnjeg memoranduma već njegov sadržaj ovisi isključivo o sposobnosti države koja sklapa ovakav sporazum sa SAD-om da definira i obrani svoje interese. Ali nikako se ne možemo oteti dojmu da ovaj memorandum pripremljen tako da smo bez velikih pogovora i primjedbi prihvatili sve njegove odredbe ne štiteći neke vrlo bitne interese za našu zemlju. Mi jesmo mala zemlja ali smo zemlja koja u ovom slučaju daje na korištenje vlastite resurse pa ima pravo tražiti i poštivanje određenih pravila ponašanja i uvjeta koje stavlja pred drugu stranu. U ovom memorandumu između ostalog određuju se i zone u kojima su zabranjeni preleti aviona i korištenje zračnog prostora odnosno kopnenih i pomorskih prostora u kojima su nacionalni parkovi, ornitološke zbirke i rezervati. To je sigurno pohvalno jer uistinu smo prekrasna zemlja sa divnim prirodnim i inim vrednotama i trebamo ih čuvati. Ono što nas zabrinjava u ovom slučaju je da tvorac ovakve jedne odredbe zaboravi jednu iznimno bitnu činjenicu. Republika Hrvatska je turistička zemlja u kojoj se gosti ugodno osjećaju provodeći svoje godišnje odmore. Čisto sumnjamo da će se i u budućnosti gosti ugodno osjećati kad će im iznad glava letjeti avioni i ostale borbene letjelice a mi ćemo im lakonski objašnjavati kako nije u pitanju rat nego da združene snage imaju vojne vježbe pa nek se malo strpe. Ne želimo da nam se takve slike pojavljuju na našoj obali i unutrašnjosti. Pohvalno je što se u prijedloga teksta zabranjuju preleti iznad svih naših nacionalnih parkova, parkova prirode i rezervata ali tražimo da se u tekst zakona obavezno unese odredba o zabrani izvođenja bilo kakvih vojnih vježbi u razdoblju turističke sezone. Znači od 6. do 10. mjeseca. Vrlo je bitno istaknuti da zakonodavac nije prihvatio gotovo niti jednu primjedbu odnosno prijedlog o većoj razini odgovornosti američkih oružanih snaga koje se tiče mogućih ekoloških incidenata, prijedloga za ograničenje ili potpunu zabranu upotrebe bojnog streljiva sa osiromašenim uranom što smatramo izuzetno važnim. Te uvjeta za korištenje naših zračnih i morskih luka. Nisu uspjele niti predložene mjere za čvršće određivanje plaćanja odšteta u slučaju nesreća i nezgoda. Odnosno mogućih kaznenih djela koje bi uzrokovali pripadnici američkih oružanih snaga za vrijeme vježbi kao prije i poslije održavanja istih. Klub HNS-a PGS-a predlagao je i predlaže ponovo da se izjednače uvjeti korištenja zračnih i morskih luka za američke vojne snage kao što ih imaju i ostali korisnici njihovih usluga. U svim sadašnjim pregovorima Hrvatska je strana kako smo upoznali navodila mogućnost korištenja Udbine i Pule kao zračnih baza za potrebe američkih vojnih snaga dok je u prijedlog konačnog teksta ušla i Zračna luka Zadar. Zračna luka u Zadru upitna radi njezine veličine te činjenice da služi i kao civilna zračna luka. Pitamo se zašto se u pregovorima nije više inzistiralo o mogućem jačem američkom ulaganju i uređenju i osposobljavanju uzletišta Udbina koje je zbog svoje izdvojene lokacije gotovo idealno za ovu namjenu. Isto tako neprihvatljiva mogućnost da pripadnik američkih vojnih snaga bude izuzet od bilo kakve odgovornosti za moguće počinjavanje kaznenog djela odnosno smatramo da njihova eventualna počinjenja počinjena protuzakonita djela ako su učinjena na području Republike Hrvatske moraju potpadati pod sankcije hrvatskog pravosuđa. Konačnim prijedlogom zakona dalje nije jasno koliko će zapravo financijski Republiku Hrvatsku koštati provođenje jednog ovakvog sporazuma budući da zakonodavac i u Konačnom prijedlogu zakona ostao pri nejasnim formulacijama. Primjera da se dobro pripremljenim i argumentiranim prijedlozima mogu iznijeti, izmijeniti pojedine odredbe i izboriti za povoljniji status ima u bližoj prošlosti. Na primjer 1993. godine kada je Njemačka postigla reviziju ugovora s vojnim snagama SAD-a i izborila da se njihove vojne snage smještene u Njemačkoj moraju pokoravati odredbama njemačkih zakona, a nadzor u američkim bazama provode njemačke vlasti. Klub HNS-a i PGS-a u cijelosti podržava suradnju Republike Hrvatske na vojnoj razini sa SAD-om kao i ulazak RH u Euroatlanske asocijacije, ali ne možemo podržati olako loše poteze koje su nedvojbeno učinjeni s naše strane. Sa Sjedinjenim Američkim Državama Republika Hrvatska ima dobre partnerske odnose pa u svjetlu toga imamo i pravo tražiti da ovaj memorandum bude izrađen na potpuno partijskim odnosima. Stoga u slučaju Konačnog prijedloga zakona o potvrđivanju memoranduma o suglasnosti između Vlade Republike Hrvatske i Europskog zapovjedništva Sjedinjenih Američkih Država koje djeluje u ime Vlade SAD-a u vezi s korištenjem zračnog prostora, poligona, zračnih i pomorskih luka i objekata za obuku od strane američkih oružanih snaga u Europi, predlažemo da se spomenuti prijedlog zakona vratiti na doradu zakonodavcu, da zakonodavac konačno prihvati argumentirane prijedloga i kluba HNS-a i PGS-a i ostalih klubova zastupnika u Hrvatskom saboru, kao i pojedinih saborskih zastupnika, da nakon trećeg čitanja konačno dobijemo zadovoljavajući tekst zakona koji će jasno pokazati naše želje i nastojanje za ulazak RH u NATO asocijacije, a koji zakon će partnerskim i prijateljskim zemljama Hrvatskoj i SAD-u garantirati uspješnu suradnju sa pravednim i jasnim pravima i obvezama obiju strana. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HSP-a uvaženi zastupnik Pero Kovačević. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa ovdje ste prekriženi, ja ne znam više. … [[Upadica se ne čuje.]] Evo, ajde, izvolite. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa ja ne znam.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče, pogotovo na ovom nesporazumu do kojeg je došlo. Dakle, poštovani gospodine ministre još jedanput prije svega bih naglasila da mi iz kluba Hrvatske narodne stranke i Primorsko-goranskog saveza podržavamo ovaj Memorandum, kako to uopće ne bi došlo i postalo sporno. Međutim, glavno razlog zbog kojeg se ja javljam u ovoj raspravi i u kojem sam se javljala i u prvom kad smo prvi put o tom zakonu raspravljali je činjenica da se naši članovi koji žive na prostoru rakovice i ostalih dijelova koji se nalazi u okviru Slunjskog poligona su nam se u više navrata požalili na sve one štete i patnje koje trpe od već dosadašnjeg korištenja tog poligona i naravno da njima potpisivanje ovakvog Memoranduma i donošenje ovakvog zakona je nešto što kod njih izazova i daljnju bojazan da će im to biti još i gore, da će im uvjeti života biti još i teži. Prema tome, čisto u smislu podrške njima ja o ovom želim raspravljati. Kao cilj koji se želi postići prihvaćanjem ovog Memoranduma navodi se intenziviranje aktivnosti na jačanju partnerskih odnosa te promicanje dosadašnje dobre suradnje na području obrane. Navodi se da bi dobri bilateralni odnosi između Republike Hrvatske trebali rezultirati dobrim odnosima i na ostalim područjima međudržavne suradnje. Prilika je da ovom prilikom naglasim da je nešto slično tome i rezultat ovih današnjih situacija i da smo prije par dana imali priliku da upravo s te strane dobijemo izvjesnu pomoć. Dalje se navodi da je suradnja Ministarstva obrane i Republike Hrvatske s Ministarstvom obrane u stalnom porastu, značajnog intenziteta i od iznimne je važnosti. I mi se s tim apsolutno slažemo. Možda bi bilo međutim korisno detaljnije objasniti oko čega je suradnja od tih dvaju ministarstava od tolike važnosti. Napominjem da možda neka pitanja ne bi bila ni postavljena već kod prvog čitanja da su ona bila bolje objašnjena uz sam tekst Memoranduma, što smo de facto dobili sada kroz interpretaciju naših primjedbi koje smo kolega Kajin i kolega Pero Kovačević, kad smo dali to u prvom čitanju dobili smo sada obrazloženje nekih stvari. Dakako, mi ta obrazloženja možemo prihvatiti ili ne, ali ono što ja postavljam kao pitanje, ja bih rađe vidjela to u pisanoj formi kao interpretaciju, odnosno kao dodatak Sporazumu o memorandumu iz kojeg bi se to dalo iščitati, što bi bila nekakva dodatna potvrda. Postavljam sada jedno drugo pitanje. koliko će to porezne obveznike koštati? Kolika su financijska sredstva potrebna za provođenje ovog Memoranduma nije jasno utvrđeno. U ocjeni sredstava potrebnih za provođenje akta navodi se da će se provedba zakona o potvrđivanju Memoranduma odvijati kroz redovite aktivnosti Ministarstva obrane, te će se za provođenje zakona koristiti sredstva iz državnog proračuna namijenjena radu Ministarstva obrane i Oružanih snaga Republike Hrvatske. U članku 10. Memoranduma navodi se da će se financijske obaveze stranaka u ovom Memorandumu o suglasnosti ovisiti o raspoloživosti dodijeljenih novčanih sredstava u skladu sa pripadajućim državnim zakonima. Također se navodi da troškovi te tzv. Visiting unit ili Gostujuće postrojbe za korištenje vojnih poligona, dobara i usluga neće biti veći od onih koji za iste namjene plaćaju i Hrvatske oružane snage. Ovdje ih napomenula, američka strana oslobođena je plaćanja pristojbe za slijetanje, parking u hrvatskim vojnim bazama, te naknadu za prelete, zračnu navigaciju u hrvatskom zračnom prostoru. Plaćanje usluga dobivenih od civilnih subjekata riješit će se sklapanjem ugovora ili plaćanjem prema javno objavljenim tarifama, članak 5. paragraf 5., 4. paragraf 5.. O uvjetima boravka u civilnim zračnim lukama američka strana će postići sporazum sa navedenim. Nadalje navodi u članku 12. stav 3. točka e. Memoranduma da će se troškovi vezani za operacije naveden u tom članku biti pokrivene na način određen člankom 10.. Što dakle točno snosi financijski teret ovih vježbi? Što točno znači da će financijske obaveze stranaka ovisiti o raspoloživosti dodijeljenih novčanih sredstava? Tko nosi troškove ukoliko jedna od strana nema raspoloživih sredstava za određeni trošak? S obzirom da su se u medijima prilikom potpisivanja ovog Memoranduma pojavile tvrdnje da troškove snosi Republika Hrvatska bilo bi više nego korisno utvrditi stvarno stanje. Kada će se vježbe provoditi? U članku 19. Memoranduma navodi se da oni ostaju na snazi 5 godina od dana stupanja snagu nakon čega mu trajanje može biti produženo. S obzirom da se njime predviđa korištenje zračnog prostora, zračnih luka, poligona i pomorskih luka nejasno je kako će se od neposredne blizine vojnih vježbi zaštiti turizam koji se ipak, koji ipak ostvaruje značajna sredstva za punjenje ovog državnog proračuna. Memorandum je američkoj strani dao pristup sljedećim objektima: poligonima Slunj i Gašinci, uzletište Pula, Zadar i Udbina, pomorske luke Rijeka, Split i Dubrovnik. Također američkoj strani je dozvoljeno da navedenim objektima za potrebe obuke i sigurnosti napravi manje nespecificirane konstrukcije, što će biti predmet izdvojenog sporazuma. Vrlo često se spominje ta riječ izdvojeni sporazum, dodatni sporazum ili nešto tome slično, to je možda ono što najviše nas dovodi u, reći ću, dvojbu oko toga što de facto iza tog Memoranduma leži. I možda za kraj, s obzirom da mi nema, da mi nije preostalo jako puno vremena, ja bih samo napomenula da prostor oko Slunja je prostor koji je kraški kraj, koji je pun ponornica, specifičan i vrlo je zaštićen jer tu se uostalom nalaze i Plitvička jezera. Mi smo turistička zemlja, naše luke su turističke luke i pitanje je zašto ne poradimo više, recimo na ulaganju u razvoj Udbine i povratu da to bude jedan takav nazovimo centar, nego da se luke zračne poput Zadra ili Pule opterećuju vojnim instalacijama. Izgradnja konstrukcija u poligonima tzv. male ili nespecifične konstrukcije dobili smo odgovor u objašnjenju ministarstva. Međutim, jako me zanima i dalje, to mi je i dalje ostalo nejasno i vezano je na obrazloženje što se tiče kaznene odgovornosti za slučaj da netko od NATO snaga počini bilo kakav prekršaj na ulicama, cestama, instalacijama, infrastrukturi ili nečemu što pripada Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba HSP-a uvaženi zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, ministre. Stara narodna izreka kaže: "Ako cijeniš sebe, cijenit će te i drugi.". to je bitno kazati zbog toga kakve mi imamo pregovarače, a najbolje je vidljivo vezano za ovaj Memorandum. Zbog toga mi ovaj Memorandum možemo slobodno nazvati "Memorandum za besplatne vojne baze". To je pravi naziv i zbog toga ću vas opet podsjetiti na sporazum koje je pleme, indijansko pleme Crna Noga sklopilo sa SAD-om. Znači, indijsko pleme Crna Noga zastupano od poglavice Onaj Koji Je Štit i ratni Orao U Zraku, te indijskih časnika Onaj Koji Plaši Medvjede i Bizon Sa Lijepim Glasom sklopilo je 1865. sporazum sa SAD-om koji je u biti i povoljniji od ovoga hrvatskog sporazuma jer uključuje naknadu štete, jamči vojnu zaštitu Sjedinjenih Američkih Država. Prema tome mislim da bi bilo za Hrvatsku jeftinije i bolje da je uzela potomke ovoga plemena da oni nas zastupaju u ovim pregovorima jer se onda ne bi dogodilo da i Predsjednik države iz novina sazna da je Hrvatska potpisala memorandum. I sami znate da je Predsjednik države saznao iz novina da smo mi sklopili memorandum. I nama je u klubu Hrvatske stranke prava jasno, mi želimo da se razvijaju bilateralni odnosi sa Sjedinjenim Američkim Državama, jer Sjedinjene Američke Države nam moraju biti bitan partner i to je bila i greška Vlade što je na određeni način stavila te odnose u dosta nepovoljan položaj. Znači moramo razvijati. Mi ništa ne prigovaramo na pregovarače iz Sjedinjenih Američkih Država. Pazite oni su svoj posao odradili kako treba. Odradili su svoj posao kako treba, imali su lošu ekipu s naše strane, znači hrvatsku ekipu koja je očito sve što su oni rekli, uzeli. A da smo imali bar potomke plemena Crne Noge ili da su bili neki predstavnici iz Hrvatskog sabora, sasvim drukčiji bi bili rezultati pregovora. A da je tome tako, pogledajte posebne dogovore koje imaju recimo Sjedinjene Američke Države sa članicama NATO saveza. Oni imaju sasvim drukčije stvari, ovo što je govorio gospodin Ferenčak i gospođa Alenka i svi ostali. Mislim to je svjestan i Krešimir Ćosić, uvaženi general, da mi tu moramo voditi računa da stvarno da Hrvatsku zastupaju ljudi koji znaju o čemu se pregovara i da znaju izvući u odnosu, pazite uvijek je to sporazum i treba sporazum sklopiti, ali u sporazumu se mora vidjeti, a ne prihvatiti, oni ponude jednu varijantu a mi odmah prihvatimo taj dio i sada ispada da je gospođa, neću je imenovati, ali nije ona otišla tamo, nju je ministar odredio ili Vlada odredila da je ona išla tamo samo da uzme dnevnice ili da, ne znam šta je išla tamo, ali očito Hrvatskoj nije dobro donijela. Hrvatskoj nije dobro donijela. Prema tome, zbog toga neću ponavljati sve one propuste koji su sadržani. Nama je jasno, pazite ajde bar smo pokušali, tražili smo drugo čitanje pa su otklonjeni ovi prijevodi, greške u prijevodu, znači iako je taj prijevod očito bio plaćen, možda je i ona, ova ženska koja je išla tamo i ona je isto dobila dnevnice i sve ostalo, a možda je dobila i plaću za ovaj dio sad što je opet radila. Nama je jasno da ono što sam ja zadnji puta u ime kluba Hrvatske stranke prava govorio da to ne može ući u memorandum zbog činjenice jer je on sa američke strane gotov, tako mora biti s naše strane. Dajmo jedanputa naučimo se reda, naučimo se u Ministarstvu obrane da se zna tko šta radi i da u ime Hrvatske pregovaraju ljudi koji su ozbiljni, koji su ozbiljni a da ne dovodimo sebe u ovu situaciju ili da zbog takvih neozbiljnih, neodgovornih ljudi ulazimo u konflikte sa Sjedinjenim Američkim Državama. Jer oni imaju ekipu koja zna što radi, kako se pregovara, dobiju ekipu sa hrvatske strane koja nezna ni zašto je došla vjerojatno tamo i dogodi se ovo što se dogodilo. I možete ministre pričati šta god hoćete, pozivati se na strategiju obrane, strategiju vojnu, strategiju o nacionalnoj sigurnosti, to su vam isto hiperprodukcije, mrtvo slovo na papiru. Pitanje je koliko je uopće ljudi u Ministarstvu obrane pročitalo te strategije, zbog toga smo mi dali prijedlog da se sve te strategije preispitaju i da znamo. Možete vi govoriti o strategijskom pregledu obrane, njega nema nigdje u Ustavu, nema ga ni u Zakonu o obrani, ni u jednom dokumentu. Vi nešto novo izmišljate. Ali bar naučite se da ljude kada šaljete negdje koje i vas brukaju sa ovako lošim materijalima da zastupaju hrvatske interese, a ne da idu na put radi puta. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Pero Kovačević. Pojedinačna rasprava. Jel' odustajete? … [[Upadica se ne čuje.]]
Samo dodajem jednu riječ. … [[Upadica se ne čuje.]] Znači samo najkraće kazano. Mi moramo se ovdje razmotriti i u idućem koraku što je ministar spomenuo, da moramo ići u izradu i preispitati sve postojeće strategije: strategiju obrane, vojnu strategiju i strategiju nacionalne sigurnosti. Moramo to preispitati da bi onda i napravili obrambeni sustav onakav kakav je. Pazite mi se dosta brukamo u ovome području. Uzmite ovu varijantu, situaciju da Predsjednik države, vrhovni zapovjednik saznaje o memorandumu iz novina. Uzmimo o tome da Predsjednik države u biti saznaje da mi upućujemo u Menesotu ljude na vojnu vježbu. Uzmimo sve situacije što se događaju, uzmimo pitanje nabavke kamiona i svega ostaloga i sada uzmimo još samo jednu stvar. Mi smo raspravljali o stanju u Oružanim snagama i provedbi obrambenih priprema, zaključke smo ovdje donijeli, po njima ništa nitko ne radi niti je napravio i sada očekujemo, a trebamo dobiti izvješće prema Zakonu o obrani za prošlu godinu, još ga nema. Nema ga ni Predsjednik države. Prema tome to sve ukazuje na jednu dosta neozbiljnu situaciju i neozbiljno ponašanje na ovom području. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Alenka Kočiša Čičin-Šain. Izvolite.
Hvala. Odustajem od daljnje rasprave, jer sam rekla već u okviru kluba. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Nikola Vuljanić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Drago mi je da naša Vlada ipak ovog puta sklapa memorandum, sporazum što li već jeste, sa Vladom Sjedinjenih Država koju zastupa zapovjedništvo a ne sa zapovjedništvom kao što je prošli puta bio slučaj. Suradnja sa našim partnerima pogotovo sa partnerom takve snage i veličine kao što su Sjedinjene Američke Države zapravo uopće nije upitna, ali je upitno to da li se radi o suradnji ili se radi o dva sasvim neravnopravna partnera pa se suradnja svodi na to da jedan partner postavlja uvjete, a drugi partner kaže da, imate pravo. Pitanje je recipročnosti, gdje se takve vježbe hrvatskih snaga odigravaju na tuđem teritoriju, jer slučajno se takve vježbe hrvatskih snaga mogu odigravati na nekom američkom teritoriju i je li ta mogućnost uopće negdje spomenuta da bi se tako nešto moglo dogoditi. No, htio bih reći par riječi o problemu slunjskog poligona, dolazim iz tog kraja pa mi je to nekako najbliže. Naime već par puta smo u ovom Domu postavili pitanje što se događa sa slunjskim poligonom i sa zahtjevima, apelima lokalne zajednice koja ne vidi mogućnosti razvoja toga kraja preko vojnog poligona pogotovo ako to bude internacionalizirani vojni poligon već vidi neke sasvim druge perspektive. Naime, zašto je internacionalni karakter tog poligona štetan za sam poligon? Ma ne zbog toga što dolaze neki stranci koji će eventualno napraviti 2-3 saobraćajke ili eventualno nekoga pogaziti pa od toga nikom ništa, a to su oni incidenti koji statistički ne znače puno, koji su se događali u prošlosti, nego zbog toga što se korištenje poligona internacionalizacijom umnogostručuje i umnogostručuju se sve moguće štetne posljedice takvog postupanja takvih poslova na jednom kraškom kraju što slunjski poligon definitivno jeste. Stavovi lokalne samouprave tu su jasni. Gotovo sve jedinice lokalne samouprave eksplicite su se izjasnile protiv internacionalizacije pa i protiv postojanja poligona ako to ikada bude moguće. Stavovi regionalne samouprave otprilike su jasni, po prilici na tom smjeru razmišljanja. Napravljena je Studija utjecaja na okoliš, to smo čuli prošli puta u diskusiji. Ta Studija utjecaja na okoliš naručena je od Ministarstva obrane, plaćena od Ministarstva obrane i pokazala da vježbe na poligonu nemaju nikakvog utjecaja da je sve zapravo u savršenom redu, što više da bi se uslijed toga što se poligon tako koristi tamo mogla organizirati ekološka proizvodnja hrane u okolici, ja to jednostavno ne mogu povjerovati. A to ne mogu povjerovati niti ekološke udruge iz toga kraja, udruge zelenih, pa su pokušale dati tu studiju o utjecaju na okoliš, na nekakvu reviziju. Revizija je pokazala određene sumnje, međutim mala je šansa izgleda da će se nezavisna studija takvog tipa napraviti. Radi se o kraju u kom se nalaze Plitvička jezera, na par kilometara od granice toga poligona. O kraju u kome izvire rijeka Mrežnica koju u nekakvoj skoroj budućnosti, a to je i ova Vlada potvrdila, ima se namjeru pretvoriti u Park prirode i tome slično. Savršeno je neprimjereno da na izvorištu takve rijeke bude poligon nad kojim kontrole civilne institucije ovog društva praktično nemaju. Da bi se stvar svela na razumnu razinu mislim da bi trebalo početi razmišljati o tome da se poligon ne internacionalizira i da se djelatnosti na poligonu svedu na onu razinu koja je stvarno potrebna Hrvatskoj vojsci, a to zasigurno nije ovo sadašnje područje poligona koji je ogroman. Bio je veliki za vojsku prošle države, a danas je savršeno sigurno prevelik. Još jednom, apelirao bih na ministarstvo da omogući monitoring onoga što se događa na poligonu i da omogući ekološkim udrugama da provedu jednu nezavisnu analizu toga što se događa na poligonu i posljedica toga na čitav taj kraj i na živi svijet u okolici poligona. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Markovinović.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Naime, uvaženi zastupnik je dao krivi navod, da je lokalna samouprava protiv poligona. Možda zbog neinformiranosti danas na Odboru bili su i gradonačelnik Slunja i načelnici okolnih općina. Oni podržavaju poligon jer prvo, jer im je napravljen prošle godine i vodovod 11 kilometara, napravljen je most. I oni tvrde da uz neke sitne zahtjeve, jasno gospodarstvene naravi, i zbog velikog broja zaposlenih stanovnika s tog područja, itekako podržavaju da poligon ostane. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Ćosić.
Treba ispraviti netočan navod u kojem je rečeno, nema reciprociteta, jedan diktira uvjete, zahtjeve, drugi sluša, nema vježbi Hrvatske vojske u inozemstvu. Nije točno. Vi se sjećate da smo ovo ljeto razgovarali o sudjelovanju Hrvatske vojske na vojnoj vježbi u Minnesotti. Ima mnogo takvih aranžmana koji imaju itekako važan i vrijedan kompenzacijski karakter s američke strane. Nije suvišno naglasiti da godinu dana školovanja na Nacionalnoj školi obrane u Sjedinjenim Američkim Državama koje Republika Hrvatska ne plaća košta preko 100 tisuća dolara. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Slavko Linić.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Osobno se protivim donošenju Zakona o potvrđivanju Memoranduma o suglasnosti između Vlade RH i Europskog zapovjedništva SAD-a. I osvijetlit ću svoje protivljenje samo s jednog aspekta, a to je aspekt slunjskog vojnog vježbališta. I ja bi rekao, kompletnog napora da postignemo određenu suglasnost između izvršne vlasti, parlamentarne vlasti, lokalnih vlasti i civilnih udruga sa tog područja. Već nekoliko godina traje rasprava, ja bi rekao, javna rasprava o devastaciji prostora na području Slunja, za vrijeme jugoslavenske, bivše jugoslavenske narodne armije, ogromnih šteta nanesenim tim području i jednostavno nezadovoljstva građana da je taj dio područja ograničen sa određenom namjenom. I to posebno namjenom u svrhu Ministarstva obrane. To je bio razlog da u tim javnim raspravama nekoliko puta se pokušao naći određeni sporazum i vjerovatno je to i rezultiralo izradom Studije o zaštiti okoliša koji je pokušao pomiriti interese lokalne sredine, interese civilnih udruga, ali ja bih rekao i interese Hrvatske vojske. Iz, ja bi rekao, tih dokumenata koje smo napokon izradili, neovisno koliko ima tko primjedbi na objektivnost, polako se dolazi do zaključka da je interes lokalne sredine zatvaranje i umiranje vojnog vježbališta. Svjesni toga da za potrebe hrvatske Vlade oni trebaju još nekoliko godina inzistirati. Prema tome, to je neka vrst pokušaja da velimo lagano odumiranje ove posebne namjene za potrebe Hrvatske vojske. I naravno, pokušaj da šaljemo jasnu poruku da će izvršne vlasti i parlamentarne vlasti u tom nekom cilju prenamjene prostora imati odgovornost za događanja u tom prijelaznom periodu. I ta odgovornost se svodi na monitoring, na ja bi rekao ograničenu upotrebu i po vremenu i po načinu upotrebe. I naravno, posebni problem, uništavanje vojno eksplozivnih stvari na tom poligonu. Do čega sada možemo zaključiti? Ako ne izuzmemo vojno vježbalište Slunj iz primjene, u tom trenutku sve ono što smo pokušali u dosadašnjim raspravama između izvršnih vlasti i lokalnog stanovništva jasno poslati poruku, da ostat će privremeni karakter, pazit ćemo u biti nisu prave poruke. Zašto nisu prave poruke? Jer jednostavno onog trenutka kad to vojno vježbalište bude prepušteno i međunarodnim vojnim snagama, neovisno da li su odvojene ili zajedničke vježbe, to znači jača i veća koncentracija i naravno duži vremenski period korištenja tog poligona. Prema tome, to je već prva poruka koju šaljemo lokalnom stanovništvu da na neki način nećemo održati one obećanja, onu namjenu da prenamijenimo vojni poligon. I to je nešto što donošenje novog Memoranduma nije dobro jer opet izazivamo nevjericu lokalnog stanovništva. A sada možda i o samom ponašanju jedinica lokalne samouprave. Mi smo prvo čitanje ovog Zakona, ja bi rekao, uz prihvaćanje ministra, imali u veljači ove godine. I u tom raspravi također je posebno istaknut problem vojnog vježbališta. U travnju mjesecu ove godine zaista vijeća, i to Gradsko vijeće Slunja i općinska vijeća Josipdola, Plaškog i Tovnja donose zaključke u kojima traže od Vlade da nema internacionalizacije vježbi na vježbalištu u Slunju, uz niz ostalih zaključaka. To su odluke jedinica lokalne samouprave koje su i dan danas na snazi. Današnje izjave čelnika nekih od tih općina da oni misle drukčije su njihove privatne izjave. One se još nisu potrudile ponovno da imaju hrabrosti i snage, da izađu pred svoja vijeća i pošalju ponovno poruku građanima i civilnim udrugama. Ne, smatramo da to neće posebno opteretiti lokaciju da to nije suprotno dogovorenim stavovima sa Vladom oko budućnosti vojnog vježbališta, ne tih rasprava nije bilo na vijeću. To je opet naša politička odgovornost, opet privatno imamo jedan stav ali ne mijenjamo zvanične stavove gradskih vijeća i općinskih vijeća Prema tome, ja moram reći da ja očekujem da će čelnici općina koje su danas i grada izjavili suprotno od važećih odluka imati hrabrosti građanima poslati poruku. Jer to je ono što je važno vjerodostojnost naših istupa i tog trenutka biti će manje otpora, možda će neke civilne udruge imati potpuno drukčije nastupe, potpuno drukčije zahtjeve to je sve u redu ali nositi teret vlasti znači biti odgovoran u svom radu odgovoran u izjavama, što na žaloste ne možemo zaključiti da je to prisutno u ovom trenutku kada govorimo o vojnom vježbalištu na Slunju. Također ono što želim posebno istaknuti da li smo bili potpuno iskreni da li zaista smatramo da će upotreba tog područja biti još privremena kada govorimo o posebnoj namjeni, jer je evidentno da nije to moguće da je nemoguće na drugom području organizirati vojno učilište. Da li smo u tom dijelu bili dovoljno odgovorni i da pokušamo jasno poslati poruku građanima tog područja. Ne, ocjenjujemo da će ta posebna namjena ostati još dugo vremena uz ostat će uz te i te uvjete i jednostavno da jedanput nađemo taj iskreni odnos između centralnih vlasti, lokalnih vlasti i građana koji možda nešto imaju drukčiji. I očito da vrlo jasan transparentan odgovor što mislimo da budućnošću te lokacije bi možda izazivalo manje netrpeljivosti, ja bih rekao manje sukoba i bilo bi daleko lakše izaći pred građane i poslati im posebne poruke. Dok, to ne učinimo ostajemo netransparentni, jedno radimo, drugo govorimo građanima i opet se izlažemo riziku da nam ne vjeruju kao političarima. I to je razlog da osobno ne mogu podržati ovaj Memorandum i ovaj Zakon i smatram da samo u slučaju kada budemo jasno poslali poruku da će tamo ostati vojno učilište uz te i te uvjete, ja bih rekao te i te kontrole i monitoringe možemo građanima stati otvoreno pred lice i reći da ovaj Memorandum ni neće škoditi.
Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Nikola sopčić.
Hvala. Kolega Linić je rekao da jedinice lokalne samouprave nemaju hrabrosti ponovno staviti ovu temu na dnevni red. To nije točno. Ta tema će biti na dnevnom redu županijske skupštine Karlovačke županije a isto tako čelnici jedinica lokalne samouprave promijenili su svoje mišljenje nakon određenih spoznaja i mjerenja poljoprivrednih proizvoda u blizini samog vojnog poligona i pokazalo se da nikakvih štetnih djelovanja nema, to je bio razlog promjene njihovog mišljenja.
Hvala. Završni osvrt ministar obrane, Berislav Rončević. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Prije svega želim u ovome kraćem osvrtu reći jednu stvar, ovaj sporazum o odluci Vlade Republike Hrvatske nije potpisala nikakva ženska, nego žena, djelatnica Ministarstva obrane kao što u ovom ministarstvu i na tom sporazumu u pripremi su radile i druge žene, djelatnice drugog ministarstva i ja sam ponosan na njihov rad i ovaj uradak. Isto kao što u Ministarstvu obrane udio žena, djelatnika je 14% i na njihov rad smo i više nego ponosni a sada na sadržaj samih primjedbi. MI smo u pripremi i šaljući ovaj Konačni prijedlog zakona nadam se da je to došlo uvaženim saborskim zastupnici poslali i fotokopije NATO pfp SOFE da bi uvaženi saborski zastupnici imali spoznaju kako je regulirano pitanje kaznene odgovornosti i kako je regulirano pitanje naknade štete. NATO pfp SOFA je u ovom Visokom domu prihvaćena, ovaj međunarodni sporazum koji postaje dio unutarnjeg pravnog poretka po snazi iznad unutarnjeg zakonodavstva. Ne možemo, mi možemo željeti postizati nešto više međutim taj međunarodni sporazum nas obvezuje. Ne možemo, nakon što smo ratificirali ovakav međunarodni sporazum u pregovorima o tehničkoj provedbi ovoga predmeta postavljati zahtjeve koji su nešto viši, normalno ukoliko suprotna strana na to ne pristane. Nema posebnog interesa i skinimo molim vas jednom tu jednu famu kako mi želimo biti vojni poligon, imali smo prijedlog vojnih vježbi koji nije prošao u ovome Saborskom domu jer nije postigao dovoljan broj glasova, bila je predviđena na teritoriju Republike Hrvatske samo jedna vojna vježba, vježba iznad zračnog prostora Pule, tada to nije bilo slijetanje na zračni prostor Pule nego korištenje zračnog prostora ali mora ići na ovaj dom to je nedvojbeno i to izvan vremena turističke sezone. O svemu se tome vodila briga. Sporazum, memorandum sadrži i predviđa ovo zajedničko tijelo koje utvrđuje sve elemente buduće vojne vježbe. Vježba je živo tkivo, obuka je živo tkivo ne možete vi ovakvim generalnim sporazumom predvidjeti sve moguće okolnosti koje se mogu javiti u primjeni pojedine vježbe, zato je ona odredba da ono što nije regulirano ovim sporazumom nije regulirano u osnovnom NATO pfp SOFOM bit će predmet daljnjih provedbenih sporazuma. Nešto i oko zaštite okoliša budući da je nekoliko klubova i uvaženi saborski zastupnici su postavili to pitanje. MORH je naručio studiju utjecaja na okoliš, studija je dala rezultate da nema povećanog negativnog utjecaja na vojnom poligonu Slunj i to je rezultat mjerenja. Uvaženi saborski zastupnik Vuljanić je čak ako sam ga dobro shvatio istakao jednu zadršku da li vjeruje u rezultat te studije, da li je studija ovakva zato što ju je naručio MORH i platio MORH. Ja ću samo povezati sa jednom drugom studijom, isto je bila predmet novinskih pisanja, radarski položaj na Učkoj, također je bilo, da li je studija ovakva zato što ju je MORH naručio i platio. Primorsko-goranska županija je naručila drugu studiju i ta druga studija je dala iste rezultate kao i ova prethodna studija. Studijom utjecaja na okoliš koja se odnosi na poligon Slunj predviđen je monitoring i MORH će poštivati obveze iz Zakona o zaštiti prirode i Zakona o zaštiti okoliša a čitavu matično nadležno je Ministarstvo zaštite okoliša. To je Hrvatski teritorij ne predajemo ga nikome na uporabu, nego ga koristimo sukladno našim pravilima i zahtjevima. Ako ne postoji interes za vojnom vježbom a nemojte percipirati vojnu vježbu samo kao … gađanje, taj dio smo investirajući u sustav Majs koji je Hrvatska iz proračunskih sredstava platila ja ću vam reći jer ste spomenuli JNA, nisam se mislio vraćati tako unazad ali u odnosu na vojna djelovanja bivše vojske i sadašnja vojna djelovanja na poligonu Slunj ona su sada 5% nekakvih vrijednosti. Uveli smo sustav maljs, što više koristimo simulatore upravo da bi izbjegli ova bojeva djelovanja. Pa tamo žive naši ljudi i normalno da o njima moramo paziti. Između ostalog, simulacijska vježba je i jeftinija u odnosu na ovu živu vježbu. Bit će je u uvježbavanju i prihvaćanju standardnih operativnih procedura. Imamo na to ambiciju i na tome moramo raditi. Zadnja vježba koja je tamo održana je inžinjerijska vježba zemalja članica SIBRIG brigade, napravili su jedan most preko Korane, napravili su 11 kilometara ako se dobro sjećam regionalnog vodovoda. I takve vježbe su nama bitne. Ne radi se samo o bojevim vježbama jer ih možemo zamijeniti na drugi način. Nekada moramo i njih jer nije isto samo raditi na simulatoru i vježbati i imati jedno bojevo gađanje. I to mora biti. Ali ono što je bitno to je da jednostavno MORH će što se tiče Slunja a i drugih poligona, drugih vježbališta koja ima bila ona uz vojarne ili kao izdvojeni posebni poligoni apsolutno želimo i hoćemo poštivati odredbe Zakona o zaštiti prirode. Studija je dala elemente koje su naše obveze. Ministarstvo zaštite okoliša i prostornog uređenja provodi kontrolu i apsolutno smo otvoreni i prema predstavnicima lokalne samouprave i regionalne samouprave i imaju pravo na informaciju. Što se tiče nekih elemenata koji su sadržani u zaključku Odbora za zaštitu okoliša a vezani su za daljnji preustroj Ministarstva obrane ne samo oružanih snaga Ministarstva obrane određene djelatnosti će biti izdvojene iz MORH-a u smislu gospodarenja šumama mi se time dugoročno ne želimo baviti. Pa će sukladno Zakonu o šumama gospodariti drugi a onda ide obaveza, one rente i sve ono što proizlazi iz zakona. Nadam se da sam odgovorio na sva pitanja s obzirom da su ovdje preda mnom i zaključci odbora. U pojedinim zaključcima, pa evo primjera radi zaključci Odbora za prostorno uređenje, prvi zaključak: "Prije dolaska stranih vojnih postrojbi Ministarstvo zaštite okoliša će izvršiti određene radnje i monitoring." Nije bitno to da li će se taj monitoring raditi ako dolaze strane postrojbe. I mi vježbamo, i Hrvatska vojska vježba tamo i taj monitoring se odnosi na vježbe Hrvatske vojske. Nije tu bit na stranim oružanim snagama nego monitoring se odnosi i na naše aktivnosti. Mi apsolutno prihvaćamo te obveze. S obzirom na ovakvu formulaciju u ime predlagača Vlada ne prihvaća zaključke a prihvaća amandman Odbora za zakonodavstvo jer se njime tehnički usklađuje i popravlja sadržaj teksta. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Gospodine predsjedniče, ispravljam netočan navod gospodina ministra kako je on odgovorio na sva pitanja. Jedno pitanje Kluba HSP-a je bilo kad će se određivati stručne ekipe koje će u ime Hrvatske pregovarati i voditi brige i o interesima Hrvatske. Hvala.
Zaključujem raspravu. O Konačnom prijedlogu Zakona o šumama koji bi sada trebao doći na dnevni red provest ćemo raspravu idući tjedan jer je ministar i državni tajnici su opravdano odsutni radi priprema oko ulaska Hrvatske u Europsku uniju, pa bi još pokušali. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Memoranduma o suglasnosti između Vlade Republike Hrvatske i Europskog zapovjedništva Sjedinjenih Američkih Država koje djeluje u ime Vlade SAD-a u vezi sa korištenjem zračnog prostora, poligona, zračnih i pomorskih objekata i luka za obuku od strane Američkih Oružanih snaga u Europi. Amandman koji je podnio Odbor za zakonodavstvo predlagatelj je prihvatio. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Možemo glasovati gospodine Palarić. To vi trebate. Zakon o lokalnoj samoupravi. Ima jedna pjesma "dobro jutro". Informacija je moć. Odgodili smo to glasovanje dok Vlada. Može rezultat? Utvrđujem da je sa 73 glasa za, 11 suzdržanih, 11 protiv donesen predloženi Zakon. Imamo i dva prijedloga zaključaka. Prvi Odbora za prostorno uređenje i zaštitu okoliša. Molim uključite se, koji ministar nije prihvatio. Možemo glasovati. Rezultat? Za zaključak 30, suzdržanih 14, 51 protiv. Nije prihvaćen. I imamo zaključak Kluba zastupnika HSP-a koji također Vlada ne prihvaća. Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 16 glasova za, 11 suzdržanih i 65 protiv. Nisu dobili potrebnu većinu. Gospođe i gospodo zastupnici, sutra u 11 sati je Svečana sjednica Hrvatskog sabora u povodu dana, blagdana neovisnosti, ali ćemo i, molim zastupnice i zastupnike da budu u što većem broju nazočni. Ipak je Hrvatski sabor donio tu odluku pa bi bio i dobro da i zastupnici budu na Svečanoj sjednici. Nastavak sjednice za utorak 12. listopada. Ja se ispričavam, 12. dakle, u srijedu. U srijedu bi i Nacionalni odbor za praćenje pregovora s Europskom unijom trebao utvrditi prijedlog jedne rezolucije koja se odnosi na praćenje i nadzor pregovora, utvrđivanje platformi pa bi i to uvrstili u dnevni red u srijedu. A nakon toga tu rezoluciju raspravili i u usvojili u četvrtak ili petak. A počinjemo sa točkom 12. i nadalje. Prijedlog odluke o dodjeli pomoći općinama zbog šteta. Molim vas, kolegice i kolege, da vaše papire i naše papire ponesete sa sobom sa klupa i stavite ispod klupa da bude čisto. Hvala lijepa.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Temeljno obilježje zakona sudskih i javnobilježničkih osiguranja tražbina vjerovnika na pokretnim stvarima i pravima u odnosu na klasično založno pravo je prednost jer predmet osiguranja ostaje u posjedu dužnika čime mu se omogućava gospodarsko iskorištavanje i vjerovnik nema obavezu čuvanja i održavanja predmeta osiguranja. Ovim predmetnim upisnikom ustrojava se javna evidencija prava osiguranja na pokretninama i pravima te se štiti interes trećih osoba potencijalnih vjerovnika. Na ovaj način se kao obilježje zakona određuje da se proširuje i kreditna sposobnost malog i srednjeg poduzetništva te obrtnika što će naravno rezultirati i ekonomskim rastom. Zakon određuje ustrojstvo i sadržaj upisnika, vrste, pretpostavke i učinak upisa, postupak kojim se određuje i provodi upis. Upisnik se vodi unutar Financijske agencije o elektroničnom obliku, mrežno je i komunikacijski povezan sa cijelom Hrvatskom. Upisnik je javan a bit će omogućen uvid u upisnik i putem interneta. Pretraživanje upisnika bit će omogućeno po kriteriju osobe i po kriteriju predmeta. U upisnik se upisuju založna prava na pokretnini pravu, dionici, udjelu i u poslovnom udjelu u trgovačkom društvu i osiguranje tražbina stječe se upisom u upisnik a postupak upisa se pokreće na prijedlog stranke ili po službenoj dužnosti i o upisu se odlučuje zaključkom službe upisa. Za provođenje ovog zakona nije potrebno osigurati dodatna financijska sredstva jer bi bio neovisan o državnom proračunu i u cijelosti na tržišnoj osnovi i pružanjem usluge stvarao bi potrebna sredstva za svoj rad. Ovo je drugo čitanje. U prvom čitanju nije bilo nikakvih dodatnih prijedloga. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Odbor za zakonodavstvo? Odbor za pravosuđe? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba HDZ-a poštovani zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, uvažena gospođo ministrice! Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire Konačni prijedlog Zakona o upisniku sudskih i javnobilježničkih osiguranja tražbina vjerovnika na pokretnim stvarima i pravima. Ako prihvatimo definiciju da je založno pravo stvarno pravo na tuđem objektu a kojim pravom založni vjerovnik dobiva ovlaštenje da namiri svoja potraživanja iz vrijednosti založenog objekta ako dužnik o dospjeću ne ispuni preuzetu obvezu razvidno je da je založno pravo osnovna svrha ukloniti dvostruktu nesigurnost u kojoj se nalazi svaki vjerovnik glede namirenja iz svojih potraživanja a ono se sastoji u prvom redu od nesigurnosti vezano za opseg dužnikove imovine s jedne strane. I s druge strane nesigurnost vezanu za ranije namirenje drugih vjerovnika. Upravo ovaj zakon shodno činjenici da u Republici Hrvatskoj do sada ne postoji javna evidencija pokretnina i drugih imovinskih prava na kojima su osnovama osiguranja vjerovnika i uvodi publicitet njihova postojanja sa dvije osnovne i vrlo bitne zaštite. Prvo, zaštita vjerovnika koji su ta prava stekli i druga vrsta zaštita, dakle zaštita trećih osoba koje bi htjele osigurati svoja potraživanja prema istom dužniku na način sigurnog i vremenski brzog dolaženja do informacija o kreditnoj sposobnosti dužnika. Naravno da je u primjeni odredaba ovoga zakona neobično važna dioba stvari upravo po kriteriju prirodnih svojstava, dakle dioba na pokretne stvari i nekretnine i to zbog različitog pravnog režima u pogledu stjecanja prava vlasništva ali i ne samo prava vlasništva nego i drugih stvarnih prava. Dok ili na primjer dok nekretnine i stvarna prava na njima se upisuju zemljišne knjige koje se vode pri zemljišno knjižnim odjelima općinskih sudova a što ne vrijedi, odnosno nije propisano za pokretne stvari. Razlikovanje pokretnina i nekretnina vrlo je bitno i o njoj se mora voditi računa i u građanskim, sudskim postupcima, ali i u smislu primjene ovršnog postupka. Upravo na ovom mjestu dolazimo do srži, usudio bih se reći predmeta koji se regulira predloženim zakonom. Naime, razlikovati pignus od hipoteke, znači razlikovati založno pravo na nekretninama od mogućnosti propisivanja i to sa svih aspekata založnog prava na pokretnim stvarima. Kao temelj odnosno, osnovice osiguranja potraživanja nastalim iz dužničko-vjerovničkih odnosa. Ovdje treba naglasiti, odnosno uočiti razliku definiranja stvari po kriteriju pertinencije ili pripatka u odnosu na konkretne odredbe ovoga Zakona. Naime, pripadak može biti i pokretna stvar, međutim, ona se po svojoj namjeri smatra nekretninom, ako služi gospodarskoj upotrebi nekretnine. Npr. traktor, plug, kola, poljoprivredna mehanizacija jednog poljoprivrednog dobra smatra se nekretninom kao i samo dobro. Međutim, upravo u tom smislu odredbom članka 6. stavak 2. određuje se da založno pravo na pokretnini koja je pripadak nekretnine može se opisati u upisnik ako nekretnina nije opterećena hipotekom ili kojim drugim pravom koje obuhvaća i taj prihvadak što se dokazuje naravno zemljišno knjižnim izvatkom. Upisom založnog prava na takvoj pokretnini u upisnik, naravno ono gubi svojstvo pripatka na toj pokretnini. Nadalje, izuzetno je važno istaknuti da ovaj Zakon promovira načelo javnosti, koje je neophodno potrebno da bi predloženi propis zaživio u svojoj punini. Izričite odredbe ovog Zakona određuje da je svatko ovlašten tražiti da mu se omogući uvid u upisnik te da svatko može tražiti izvatke iz glavne knjige ili prijepisa iz zbirke isprava. Između ostaloga, svatko je ovlašten od službe upisa upisnika zahtijevati da pretraživanjem utvrdi je li neka osoba u upisniku označena kao uvršenik, protivnik osiguranja ili dužnik, odnosno kao vrhovoditelj, predlagatelj osiguranja ili vjerovnik a sve navedeno bilo bi propisano pretraživanje po kriteriju osobe dakle po kriteriju osobe s jedne strane, ili pak s druge strane imamo i propisano potraživanje po kriteriju predmeta što podrazumijeva da se za određeni predmet osiguranja može tražiti da li je neki pojedinačno određeni predmet osiguranja bio predmet od upisa radi osiguranje tražbine prema nekoj osobi ili u korist neke druge osobe. Kada govorimo o kojim pravima i mjerama se radi kada se vrši konrektan upis potrebno ih je specificirati i to u idućem smislu. Dakle, založno pravo na pokretnini, pravu, dionici, udjelu ili poslovnom udjelu u trgovačkom društvu, založno pravo na ukupnosti stvari, zatim prijenos prava vlasništva na pokretnini ili prijenosi koje drugog prava radi u skladu sa zakonom, prijenos dionica, mjere zabrane otuđenja ili opterećenja predmeta osiguranja te pravo vlasništva na pokretnini koju je zadržano na temelju ugovora ako je njegovo trajanje duže od 1 godine. Ostale odredbe predmetnog zakona isto tako treba podržati u onom smislu u kojem propisuju način i provođenje samog upisa i formiranje upisnika kao javne knjige. Upravo zbog toga a i radi odredaba o odgovornosti i unutarnjem ustrojstvu službe upisa potrebno je propisati solidarnu odgovornost službe upisa sa u odnosu na Republiku Hrvatsku i nije potrebno dovoditi u svezu sa samom službom upisa kako je to predviđeno u članku 5. stavak 2. u kojem smislu je i izvršena korekcija. Zaključno i shodno svemu izloženom kao jedno uistinu kvalitetnu, dobru i potrebnu novinu Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice ovako prezentirani Konačni prijedlog zakona o upisniku sudskih i javno bilježničkih osiguranja … [[Govornik se ne razumije.]] vjerovnika na pokretnim stvarima i pravima apsolutno podupiru.
Hvala lijepa. Klub HNS-a, PGS-a, poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodo ministrice, kolegice i kolege. Ovaj Prijedlog, Konačni prijedlog zakona o upisniku sudskih i bilježničkih osiguranja na pokretninama još je jedan korak u kojem treba ići. Korak u tome da vjerovnici se u ovoj državi u poslovanju ovoj Državi počinju osjećati sigurnijima od dužnika. Što nije uvijek bio slučaj. Ovakav prijedlog zakona a pogotovo činjenica da pravni položaj i osobe i stvari pokretnine nad kojom se, na kojom se vrši ovrha postaje javno vlasništvo. Naime, upisnik, naravno postoji u papirnatom obliku, ali postoji i u elektroničkom obliku, i taj elektronički oblik prema odredbama ovoga Zakona nalazi se na mreži, svatko je ovlašten ući i potražiti dvije stvari. Potražiti kako poslovno stoji osoba s kojom ima namjeru poslovati i kako poslovno stoji stvar na koju bi eventualno, s kojom bi ta osoba eventualno garantira pošteno i razumno poslovanje. Takav način, takvom načinu reguliranja poslovnih odnosa zapravo nema i ne može biti prigovora. Upisnik se vodi u FINI prema odredbama ovoga Zakona. Vjerojatno je da neko drugo mjesto nije ni moguće u Hrvatskoj provesti premda mi se čini da je pomalo opasno sve poslove kojom država regulira financijske odnose među građanima i pravnim osobama povjeravati, povjeravati FINI. Prošli put smo to napravili sa onim konceptom one stop shop. I pitali se ima li FINA zapravo mogućnosti kadrovske, stručne, prostorne i sve druge da tu koncepciju ostvari. Odgovor nismo dobili, nismo dobili niti u međuvremenu izvješće kako koncept one stop shop funkcionira. Bilo bi mi drago kada bismo u skoroj mogućnosti nakon prihvaćanja ovoga Zakona, uvjeren sam da će biti prihvaćen, dobili izvještaj od gospođe ministrice kako ovo funkcionira, ima li grešaka, je li FINA osposobljena za taj posao ili ima kakvih problema. Naime, određene ograde se već postavljaju u samom tekstu zakona, osniva se služba za upit. I služba za upis koja nije pravna osoba, FINA je pravna osoba snosi posljedice određenih grešaka, pogrešnih upisa podataka, kašnjenja sa podacima itd. Služba za upis to ne može raditi, to može raditi FINA, dakle, FINA može biti odgovorna za greške svoje službe. S druge strane naznačeno je da je i država Republika Hrvatska solidarno odgovorna za određene pogreške u postupku koje mogu nanijete određene materijalne štete zainteresiranim stranama. Ako to već nije u Zakonu regulirano, mislim da bi bilo potrebno donijeti podzakonski akt, da se vide točne okolnosti, nekakav pravilnik, da se vide točne okolnosti kada, u kojem omjeru i na koji način je to država odgovorna za greške, a kad je odgovorna sama FINA? U krajnjoj liniji ovaj posao će se financirati tako da će zainteresirane stranke plaćati upis. Pa plaćeni posao najčešće onaj tko odgovara za njega, tko ga obavlja i odgovara za njega. I moralno ali i materijalno. Ako napravi pogrešku u tom poslu nije mi logično da država bude, da država bude solidarno odgovorna za pogreške koje radi jedna služba, jedna institucija koja jest pravna osoba i ima svoj račun i sa njega može i platiti svoje greške. Mislim da bi trebalo isto tako ili u ovom Zakonu ili u podzakonskim aktima jasno definirati odnos službe dakle FINA-e i stranke. Nije čini mi se sasvim jasno rečeno unutra koja od stranaka u kojoj situaciji plaća, plaća usluge upisa u registar. To bi se moglo jasnije razraditi. Velim da li ovim aktom ili, ili nekim podzakonskim aktom ali je nužno da bi služba upisnika mogla normalno funkcionirati. Jedinu pravu zamjerku koju nalazimo u tekstu zakona nalazimo u članku 18. koji govori kada pravo vlasništva, govori o trenutku kada pravo vlasništva prelazi sa dužnika na vjerovnika. Tekst zakona kaže upisom, trenutkom, satom, danom, minutom upisa u registar što do sad nije bio slučaj, do sad je to pravo prelazilo na vjerovnika trenutkom sklapanja sporazuma. To je za vjerovnika povoljnije. U svakom slučaju treba proteći određeno vrijeme da, da se to upiše u upisnik i smatramo da bi to bio još jedan mali korak ka jasnijem i neposrednijem osiguranju prava vjerovnika. Sve u svemu smatram ovo dobrim zakonskim prijedlogom koga je vrijedno podržati. Hvala.
Hvala lijepo. U ime Kluba DC-a HSLS-a LS-a gospodin zastupnik Frano Piplović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege, gospođo ministrice. Prvo ću pozdraviti gospodina potpredsjednika i želim mu dobrodošlicu u Sabor nakon nadam se uspješnog liječenja. Pa evo pred nama je jedan zakon koji spada u tu vrst zakona koje donose po mišljenju našega Kluba više pravne države, više pravne sigurnosti i više životne sigurnosti. Ovo je jedan zakon kom će se sigurno najviše obradovati maleni, mali. Oni koji su do sada u ovom našem proteklom razdoblju osjetili najviše nepravde gdje nisu mogli neka svoja potraživanja namiriti. Ovom zakonu će se recimo obradovati ja vjerujem i mnoga djeca čiji roditelji ne ispunjavaju redovito svoje obveze. Razno raznim makinacijama su bježali pred ispunjenjem svoje zakonske i očinske dužnosti. Ovom Zakonu će se obradovati i mnogi mali privrednici, mnogi mali gospodarstvenici koji isto tako nisu mogli doći u trag razno raznoj imovini onih koji su bježali izvršiti svoje obaveze. Prema tome naš Klub svesrdno podržaje ovaj zakon zato što kažem stvara više pravne sigurnosti, više životne sigurnosti. Sad više nećemo moći olako pojedinci ulaziti u vjerovničko dužničke odnose, a da u tim odnosima neće izvršiti ono što su prihvatili odnosno da neće platiti ono što su potrošili. Dobro je što je ovaj zakon pri FINA-i jer FINA se kao agencija postupno razvija i kadrovski i organizacijski i prostorno. Ona je umrežena po cijeloj Hrvatskoj tako da se po nama neće moći dogoditi recimo da jedan vjerovnik odnosno jedna tražbina bude upisana na više mjesta. Bit će jedno mjesto locirano i dobro je ono što su kolege rekle da je to otvoreno javnosti i da svatko može imati uvid. Imamo jednu vrst, svojevrsnog, jednog specifičnoga tržišta ovakvih potraživanja koja su javno objelodanjena. Uglavnom naš Klub će podržati, dati svoj glas ovom prijedlogu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Gospodin Nenad Stazić. Nema ga. Gubi pravo. S time bi iscrpili listu govornika. Gospođa ministrica neće se obraćati posebno. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o upisniku sudskih i javnobilježničkih osiguranja, tražbina vjerovnika na pokretnim stvarima i pravima. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Molim ministricu pravosuđa da se očituje o predloženim amandmanima. … [[Upadica se ne razumije.]] I jedan i drugi se prihvaćaju. Postaju sastavni dio Zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 94 glasa za i 2 suzdržana prihvaćen predloženi Zakon.
Prelazimo na 11. točku: - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima sudova, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z. br. 335; Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske a kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka kod donošenja ovoga Zakona. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli: Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik Vlade, predlagatelja? Gospođa ministrica Vesna Škare-Ožbolt. Izvolite.
Hvala lijepo. Moglo bi se reći da je ovo jedna tehnička izmjena Zakona o područjima i sjedištima sudova iako na prvi pogled tako izgleda nije. Riječ je o podjeli Općinskog suda u Zagrebu kao najvećeg suda, Općinskog suda ne samo na području Hrvatske nego u Europi, suda koji ima 156 sudaca i 726 službenika i namještenika na dva suda, na dva specijalizirana suda. Dakle na Općinski sud, na Općinski građanski sud u Zagrebu i Općinski kazneni sud u Zagrebu. S obzirom da je zgrada za Općinski kazneni sud u Zagrebu već gotova i da se čeka samo izmjena ovog Zakona odnosno podjela suda predlažem da prihvatite ovaj Prijedlog zakona budući da će se u bitnome olakšati rad i ubrzati rješavanje brojnih zaostataka koji postoje na ovom za sada najvećem Općinskom sudu, a specijalizacijom Građanskog suda i Kaznenog suda u Zagrebu dobit ćemo i na kvaliteti. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Želi li izvjestitelj Odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika SDSS-a gospodin zastupnik Ratko Gajica. Izvolite. Odustao, hvala. U ime Kluba zastupnika HDZ-a gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Evo pred nama je jedan vrlo kratak i jednostavan zakonski tekst Prijedloga izmjena i dopuna Zakona o područjima i sjedištima sudova i ja bih, Klub Hrvatske demokratske zajednice svakako podržava njegovo donošenje i podržava to da se on donese u hitnom postupku iz razloga što se radi kako je gospođa ministrica rekla o tehničkom rješenju, a ja bih rekla da se radi zapravo o jednoj racionalizaciji koja će doprinijeti kvaliteti odnosno koja će doprinijeti tome da se broj zaostalih predmeta koji je naročito velik u, odnosno po statistikama je najveći pokazuju statistike u velikim sudovima, a poglavito u zagrebačkom Općinskom sudu. Svakako je i u nacrtu strategije predviđena racionalizacija sudova i klub Hrvatske demokratske zajednice svakako podržava ovaj veliki, ja bih rekla, glomazni zagrebački Općinski sud, jer se radi zaista o općinskom sudu koji je u Zagrebu za otprilike milijun stanovnika. Jednako tako imam općinske sudove koji su za područja općina i gradiva sa daleko manjim brojem stanovnika. dakle, podržavamo donošenje ovoga zakona. Jednina je dvojba oko razgraničenja južno od rijeke Save, kako to, dakle bez gradskih četvrti, južno od rijeke Save pa je sugestija da se razmišlja o tome hoće li onda oni južno od Save sud budući biti opterećeniji zapravo od ova dva sada općinska suda. Dakle, klub Hrvatske demokratske zajednice podražava donošenje ovoga zakona i podržava po hitnom postupku njegovo donošenje.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu, gospodin zastupnik Velimir Pleša. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa, sa interesom sam pratio stotu sjednicu hrvatske Vlade koja je bila održana u Čakovcu na kojoj je ovakav prijedlog zakona sa sjednice te Vlade otišao prema nama zastupnicima. Ovaj prijedlog zakonskog teksta ja osobno podržavam, budući da je on na tragu vjerojatno efikasnijeg sudovanja i u svakom slučaju jedne racionalizacije sudovanja na području Grada Zagreba, odnosno dosadašnjeg ovog velikog suda, kao što je rekla ministrica sa najvećim brojem zaposlenih sudaca, njih 156 i 726 zaposlenih sudskih službenika i namještenika. Međutim, isto tako želim i ovom prigodom jasno iskazati svoje uvjerenje kako na tragu ovog današnjeg zakona, odnosno ovakvog načina razmišljanja o racionalizaciji nećemo doći vrlo skoro u situaciju da na prečac govorimo o racionalizaciji i strukturi i broju sudova u Republici Hrvatskoj, odnosno. Prije svega, tu moram reći da želim vjerovati kako se neće bez prijašnje detaljne analize toga što je dobro, a što nije dobro za pojedina područja, prići spajanju pojedinih općinskih sudova i ukidanju pojedinih općinskih sudova. Jer mislim da treba gledati na jednu stvar koja se događa, a to je da treba voditi računa kako u povijesti, tradiciji i specifičnosti, kulturi područja za koja su do sada bili osnovani pojedini sudovi i ne treba ih automatski spajati samo zbog, jer je po nekakvim statističkim izvješćima broj predmeta koje takvi sudovi, eventualno ako su manji obrađuju, ne zadovoljavaju nekakve kriterije koji po određenim kriterijima koje će zadati si ministarstvo i Vlada ne bi više onda mogli postojati. Znači, jesam za ovakvu racionalizaciju, jesam za ovo što je predloženo novim zakonom, ali, velim, u ovom trenutku želim jasno napomenuti i dati do znanja da ne trebamo na tragu toga biti na neki način limitirani u tome da negdje ovdje razdvajamo jedan veliki sud i stvaramo dva manja, odnosno specijalizirana, bi se reklo, suda koji će olakšati sudovanje, a u drugom slučaju da ćemo nakon nekoliko mjeseci biti oni koji će određene sudove ukidati, odnosno spajati dva općinska suda i na taj način smanjiti dostupnost sudovanja građanima.
Hvala lijepa. Želi li predlagateljica? [[Upadica: Ne.]] Ne. Zaključujem raspravu. U 17 sati i 15 minuta molim zastupnice i zastupnike da se okupimo radi glasovanja, dakle za, evo još 25 minuta. Sada pauza do 17 i 15. Hvala lijepo.
I imamo Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima sudova. Za donošenje ovog Zakona potrebna je većina svih zastupnika, najmanje 77 glasova. Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 91 glas za i 3 suzdržana donesen predloženi Zakon. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa radom na 16. sjednici, Pročišćeni tekst dnevnog reda imate na klupama. Idemo na - Prijedlog odluke o dodjeli jednokratne pomoći gradovima i općinama za djelomično ublažavanje posljedica štete od oluje i bure iz studenog 2004. godine te mraza i nanosa snijega iz veljače 2005. godine – predlagatelj Državno povjerenstvo za procjenu štete od elementarnih nepogoda. Državno povjerenstvo za procjenu štete od elementarnih nepogoda dostavilo je na temelju Zakona o zaštiti od elementarnih nepogoda Prijedlog odluke. Raspravu su proveli odbori za zakonodavstvo, financije i državni proračuna i lokalnu i područnu samoupravu. Molim predsjednika Povjerenstva, zastupnika Niku Rebića da dodatno obrazloži Prijedlog. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Državno povjerenstvo za procjenu šteta od elementarnih nepogoda na temelju Zakona o zaštiti od elementarnih nepogoda predlaže Hrvatskom saboru da donese Odluku o dodijeli jednokratne pomoći gradovima i općinama za djelomično ublažavanje posljedica štete od oluje i bure iz studenog 2004. godine, te mraza i nanosa snijega iz veljače 2005. godine. Ovom bi Odlukom Hrvatski sabor dodijelio jednokratnu bespovratnu pomoć gradovima i općinama, odnosno oštećenima od elementarne nepogode. Odluka obuhvaća oštećenike koji su pretrpjeli direktne štete na poljoprivrednim kulturama i dugogodišnjim nasadima uslijed orkanskog vjetra i olujne bure, te mraza i nanosa snijega iz veljače 2005. Potrebno je napomenuti da pomoć ne podrazumijeva naknadu štete niti nastale štete na infrastrukturi i graditeljstvu. Elementarna nepogoda u studenom 2004. godine zahvatila je područje 4 županije, odnosno 72 grada i općine. Nakon odbitka zahtjeva koji ne udovoljavaju zakonskim propisima ostali su zahtjevi iz 2 županije, odnosno 18 gradova i općina. U tim jedinicama lokalne samouprave ukupne direktne štete u poljoprivredi potvrđena je od Ministarstva poljoprivrede i šumarstva i vodnog gospodarstva u iznosu od 38 milijuna 391 tisuću 577 kuna. Po važećoj metodologiji za procjenu šteta od elementarnih nepogoda pomoć se daje 5% od potvrđene štete što iznosi milijun 919 tisuća i 79 kuna. Elementarne nepogode, niske temperature, mraz i nanosi snijega iz veljače 2005. zahvatile su područje jedne županije. Ministarstvo je potvrdilo direktne štete u poljoprivredi u 4 jedinice lokalne samouprave u ukupnom iznosu od 9 milijuna 621 tisuću i 300 kuna. Kako se po istoj metodologiji određuje 5% od potvrđene procijenjene štete to iznosi 478 tisuća i 253 kune. Dakle, Odlukom je raspoređena pomoć na 2 županije, odnosno 22 grada i općine. Prijedlog za dodjelu pomoći temelji se na Zakonu o zaštiti od elementarnih nepogoda koje se obračunava po propisanoj jedinstvenoj metodologiji za procjenu šteta od elementarnih nepogoda. Važno je napomenuti da se sredstva pomoći osiguravaju u Državnom proračunu. Iznos tih sredstava osiguran u Proračunu za 2004. godinu iznosio je 5 milijuna i 600 tisuća kuna, a iznos za ovu godinu je 6 milijuna kuna. To su zapravo više nego skromna sredstva i o utrošku tih sredstava odlučuje samo Hrvatski sabor na prijedlog Državnog povjerenstva. Isto tako treba znati ako nema dovoljno sredstava na računu, prema članku 33. navedenog Zakona mogu se koristiti tekuće zalihe Državnog proračuna. O korištenju i visini tih sredstava odlučuje Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog za korištenje tih sredstava Vladi podnosi predsjednik, odnosno tajnik Državnog povjerenstva uz zaključak donesen na sjednici Državnog povjerenstva. Na taj način Vlada Republike Hrvatske intervenirala je 2 puta u tijeku 2004. godine i to 2. prosinca odlukom Vlade dodijeljena je pomoć za štete nastale od 1. siječnja do 30. lipnja, od poplave, oluje i tuče u iznosu od 13 milijuna i 912 tisuća 910 kuna. I drugi put redovitom odlukom Vlade od … prosinca pomoć za štete nastale od 1. srpnja do 15. rujna od poplave, tuče i oluje u iznosu od 4 milijuna 480 tisuća kuna. Nažalost, svjedoci smo sve većeg broja elementarnih nepogoda i sve većih šteta koje nastaju njihovim djelovanjem. Od toga se ne mogu zaštititi, to danas vidimo da i najmoćniji i najbogatije zemlje su potpuno bespomoćne kada ih zadesi elementarna nepogoda. A država da bi sanirala posljedice diže čak zajmove iako je čak, kažem, radi se o jednoj od najbogatijih zemalja svijeta. Želim vas izvijestiti da je Državnom povjerenstvu u ovoj godini pristigao velik broj zahtjeva za pomoć u iznosu koji premašuje milijardu kuna. I sada već znamo da sa skromnih 6 milijuna kuna u proračunu ne možemo bez intervencije Vlade iz tekućih zaliha Državnog proračuna udovoljiti zahtjevima. Jer već sada ako koristimo postojeću metodologiju za izračun šteta to prelazi 50 milijuna kuna. Svjesni smo i već sad unaprijed znamo da zbog velikih ovogodišnjih šteta nastalih poplavama Državno povjerenstvo će uskoro predložiti Vladi da intervenira. Državno povjerenstvo analizirajući stanje u protekloj godini imajući u vidu da se po postojećoj jedinstvenoj metodologiji izračuna šteta sve veći broj jedinica lokalne samouprave odlučuje na povrat sredstava u Državni proračun jer su iznosi toliko mali da ih je nemoguće podijeliti, a da to ne iritira podnositelje zahtjeva, odnosno oštećene, a lokalne vlast dovodi u nezgodan i nezavidan položaj. Dakle, ti iznosi nekad neke jedinice lokalne samouprave dobiju 100 kuna pomoći. Dakle, ne samo što to nije nikakva pomoć. To zapravo i ono što je bilo ugleda kod čelnika u lokalnoj samoupravi ruši njihov ugled jer jednostavno ova metodologija je takva da je bila primjerena možda u jednom vremenu kada štete uglavnom nisu završavale kod oštećenih nego su uvijek lokalni čelnici imali mogućnost da to prenamijene u neke druge svrhe, u neka možda i opća dobra. Ali evo, danas vidimo kada se sredstva izmjenom Zakona iz 97. godine, dakle, sredstva za pomoć stradalima od elementarnih nepogoda ne može se prenamijeniti. Dakle, mora se vratiti u Državni proračun. Čak ni Državno povjerenstvo niti Ministarstvo poljoprivrede ne može prenamijeniti ta sredstva u tim jedinicama lokalne samouprave, a svjedoci smo kako je jedan čelnik dole u Dalmaciji na svoju ruku prenamijenio sredstva i na kraju je završio na sudu. Stoga Državno povjerenstvo je svjesno da je ovaj model pomoći stradalima od elementarnih nepogoda u poljoprivredi preživio a … formirao radnu grupu koja bi do kraja godine trebala dati nove primjerene prijedloge pa i novi Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elementarnim nepogodama. Radna grupa je održala konstituirajuću sjednicu u 9. mjesecu, zatražili smo određene podatke iz Ministarstva poljoprivrede i šumarstva i čim pristignu u državno povjerenstvo počet ćemo s radom. No o tome na Saboru bit će još govora dok to područje zakonski bolje ne uredimo. Danas ovom odlukom odlučujemo da se dodijeli bespovratna pomoć u iznosu od 2 milijuna 397 tisuća 331 kunu napominjem da oni koji su oštećeni ovim elementarnim nepogodama to čekaju gotovo godinu dana i zato predlažem da podržite ovaj prijedlog. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Odbor za zakonodavstvo, financije i državni proračun, za lokalnu i područnu samoupravu? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, poštovana zastupnica Dragica Zgrebec izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Klub SDP-a podržat će ovu Odluku jer zapravo i ovako minimalna sredstva koja za dvije najugroženije županije iznose nešto manje od 2 i pol milijuna kuna, a odnose se najvećim dijelom na kraj 2004. godine zaista sa zakašnjenjem od gotovo godine dana nije dobra pomoć. Dakle, mi ćemo ovu Odluku unatoč tome podržati. Izričemo i kritiku zašto se tako dugo čekalo da se šteta iz 2004. godine nadoknađuje u minimalnom iznosu tek na kraju 2005. godine. Nema razloga da se to nije moglo prije učiniti i u te dvije županije riješiti eto ipak sa jednim minimalnim sredstvima. Čuli smo sada od predsjednika Povjerenstva da su problem zakon, da su problem minimalna sredstva, to nije nikakvo opravdanje za Povjerenstvo jer je upravno ono trebalo biti to tijelo koje je trebalo Vladu upozoriti ako treba mijenjati postojeći zakon odnosno upozoriti da u proračunu ima premalo sredstava s obzirom na elementarne nepogode koje su se u 2004. godini desili. Praktički mi gotovo ništa nismo riješili, ni onu najminimalniju pomoć onima koji su stradali od elementarnih nepogoda u 2005. godini. Kada smo ovdje nekoliko dana prije ljetnog raspusta raspravljali o rebalansu proračuna onda je nekolicina nas predlagala da se stavka u proračunu koja se odnosi na sanaciju posljedica od elementarnih nepogoda i koja iznosi svega 6 milijuna kuna poveća. Tada ste upravo vi predsjedniče Sabora nas upozorili da takav amandman ne možemo davati jer Vlada tu stavku nije dirala. NI to nije bilo dovoljno da Vlada sama svojim amandmanom, kada se već moglo vidjeti kolike su štete u Hrvatskoj poveća ta sredstva. Da je to moguće imamo iz iskustva i Vlade i Sabora 2003. godine kada su bile ogromne posljedice od suše u poljoprivredi, da se je kroz rebalans, kroz češljajući sve stavke u proračunu čak našlo 400 milijuna kuna da se pomoglo onima koji su stradali, čija je proizvodnja stradala od suše. Dakle, ocjenjujemo da je neodgovorno i neprihvatljivo da se onima koji su ugroženi, kojima je stradala proizvodnja, kojima je stradala i osobna imovina jer je ove godine bilo i dosta šteta od poplava se eto tek na kraju godine sa nekim minimalnim sredstvima nadoknađuju štete iz prethodne godine što znači za 2005. godinu zapravo nitko neće dobiti nikakvo obeštećenje. Pozivati se na to da će Vlada nekim jednokratnim doznakama iz proračunske zalihe rješavati ove probleme zapravo ocjenjujemo da je to subjektivni odnos, da se to tada dodjeljuje po subjektivnim kriterijima i ocjenjujemo da je krajnje vrijeme da Vlada smogne i snage i hrabrosti da nam još jedanput predloži rebalans proračuna i upravo na ovoj stavci osigura dovoljno sredstava da bi se ublažile posljedice elementarnih nepogoda koje su zadesile naše građane u 2005. godini i da im se barem sa nekim minimalnim sredstvima osigura obeštećenje, ne da se desi ovo što je kolega govorio da tada u općinama i gradovima zapravo ne mogu ta sredstva podijeliti jer su oni u takvim mizernim iznosima da je to zapravo uvreda za naše građane. Još jednom, ovu Odluku ćemo podržati ali apeliramo na Vladu da osigura sredstva u proračunu, pa makar za to bio potreban još jedan rebalans proračuna. Hvala.
Hvala lijepa. Klub zastupnika Nacionalnih manjina, poštovana zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Klub Nacionalnih manjina normalno da će podržati ovu odluku o dodjeli jednokratne pomoći za elementarne nepogode, međutim, pridružujem se kolegici Zgrebec da zaista malo je sramotno danas da o tom problemu razgovaramo godinu dana nakon. Prvo radi se o tome da dodjeljujemo svega 5% sredstava od učinjenih šteta, nemojmo zaboraviti da ciklus u poljoprivredi je vrlo spor i da tih 5% možda bi nešto značilo u momentu štete, u momentu obnavljanja proizvodnje, na žalost razgovaramo o tome godinu dana kasnije kada će ta sredstva se doslovce izgubiti i neće imati nikakvog efekta. Meni je žao što danas ne možemo razgovarati o elementarnim štetama koje su nastale u toku lipnja i srpnja kada su ogromne štete poharale područja Bjelovarsko-bilogorske županije, kada je 20 tisuća hektara gotovo imalo totalnu štetu, kada je jednako tako i u Međimurskoj županiji nastale su ogromne štete, štete koje su totalno uništile usjeve, štete koje su bacile poljoprivrednike na koljena i koji zaista da su imali ovih 5% možda bi ako ništa drugo posijali među usjeve čime bi si pomogli osigurati hranu za stočarstvo, jer su to stočarske županije. Međutim, postavljam pitanje kada ćemo mi uopće početi razgovarati o štetama sa tog područja. Zar zaista naša povjerenstva, krenuvši od općinskog, županijskog do državnog trebaju godinu dana pored sve tehnike da se podaci obrade. Sredstva su zaista mala ali vodimo računa i mislim da bismo ovdje trebali otvoriti raspravu kako da ta sredstva usmjerimo na vrijeme odnosno da u roku od 30 dana takva sredstva budu raspoređena. Ne vjerujem da nije moguće ustanoviti štete, ne vjerujem da nije moguće da podaci stignu, kažem uz svu tehniku danas do Vlade, do Sabora i da zaista na vrijeme to malo sredstava oplemenimo a ne da ih dajemo, evo na kraju krajeva, u vrijeme kada onda jedino načelnici biju bitku kako to malo novaca podijeliti, kako da svaki dan ne slušaju revolt seljaka koji dolaze po to malo sredstava i koji upravo upozoravaju "da ste mi ih dali na vrijeme, možda bi bilo ikakve koristi, ovako je čisto zatvaranje očiju, je mi smo ipak pomoć dali". Prema tome, apeliram da kada povjerenstvo bude razgovaralo o štetama zasigurno i o većim sredstvima koja su potrebna, ali da zaista vidimo na koji način skratiti vrijeme da takva pomoć zaista ima i kakvog-takvog efekta. Hvala lijepa. Podržat ćemo, normalno u ime kluba, ali zaista molimo da se o tome raspravi. Hvala.
Hvala lijepa. Klub zastupnika HSS-a, poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. U posljednje vrijeme, u posljednjim godinama elementarne nepogode naprosto više nisu iznimka, one su dio gotovo svakodnevice. Promjene klimatskih uvjeta, nebriga čovjeka za okoliš, raznorazni poremećaji uvjetuju naprosto jednu kontinuiranu brigu i kontinuiranu skrb o mogućim elementarnim nepogodama koje se danas dešavaju svugdje u svijetu. Hrvatska je u vrlo malom dijelu iskusila svu moć prirode, odnosno ljutnju prirode. Naravno da takvi događaji i daljnji razvoj koji se može predvidjeti treba pokušati preventivno ograničiti i djelovati preventivno u smislu zaštite i u smislu onoga što je nužno postignuti kada dođe do određenih posljedica koji su rezultati elementarnih nepogoda. Ovaj prijedlog Odluke o dodjeli jednokratne pomoći, mi u klubu HSS-a sagledavamo da je ovo jedan dosta lagani pokušaj da se stvar zamagli, jer u naravi on ne predstavlja neku ozbiljnu pomoć. On nije ni strukturiran da izgleda pravedno, jer je slučajno ili ne preskočio određene nepogode koje su se dogodile, nije pravedan ni u sadržaju ni u strukturi. Naravno da moramo preispitati način na koji ćemo u buduće se odnositi prema ovakvim pojavama, a rekao sam da ih ima evidentno sve više, ima ih sve više na kopnu, ima ih sve više na moru, ima ih sve više u našem širem i u našem daljem okruženju. Nanose ogromnu štetu i evidentno je da ćemo morati tražiti nove načine na koje zaštititi građane, zaštititi javnost i zaštititi prirodu na način da se ljudi i društvo mogu nositi sa tim posljedicama. U samoj odluci koja je razumljiva, ali nedostatna je u pogledu, rekao sam, većine sredstava i u pogledu strukture na što se one odnose. Evidentno je da je došlo do meni neshvatljivog izostajanja, a to se počesto događa što se tiče Šibensko-kninske županije koja nije evidentirana u smislu elementarnih nepogoda koje su se dogodile upravo u ciljanom periodu na koji se odnosi, a koncem 2004. godine u Šibeniku je bila velika elementarna nepogoda, velika poplava koja je nanijela velike štete i Gradsko vijeće grada Šibenika i županija je proglasila elementarnu nepogodu, procjene su dostavljene i začuđuje da se to nije našlo na popisu elementarnih nepogoda kao i čitav niz događanja vezano za ovo ljeto koje se dogodilo, a koje je također evidentirano od strane Šibensko-kninske županije gdje su izazvani veliki direktni troškovi, velike i štetne posljedice koje su proizašle iz nevremena koje se dogodilo u kolovozu, 3. kolovoza, a koje je po snazi kontinuiteta, po prvi puta što je se mjerilo otkad se mjeri u Hrvatskoj imalo razinu tzv. gotovo tornada, znači kretalo se negdje brzinom od 180 kilometara na sat i nanijelo je štetu od preko 3 milijuna, direktnu štetu, ovo u gradu Šibeniku je šteta bila oko 4 milijuna kuna. Tako da naprosto mislim da nema potrebe da i ovo malo sredstava, koje je na raspolaganju, da se ne pokuša naći, makar načelo pravičnosti, jer ono je, kad već nema načelo dostatnosti za podmirenje potreba iako ovo nije na neki način podmirenje štete, nego jednokratna pomoć koja se daje da se pokaže dobra volja. Mislim da bi trebalo, ako je moguće, takve pojave ispraviti, ako je moguće već u ovom izvješću nadopuniti ga sa evidentnim stvarima koje se naprosto događaju. Drugo, mislim da s obzirom na učestalost ovakvih pojava i na to da odgovori trebaju biti promptni, da je naprosto nedopustivo čekati jednu godinu dana, pa da se onda reagira, da Sabor donese Odluku o jednokratnoj pomoći gradovima i općinama, da bi naprosto trebalo s obzirom na spoznaju da će se to i u budućnosti događati, a s obzirom da se radi o prostoru, sve te elementarne nepogode se događaju u prostoru. Obično je to najatraktivniji prostor, bio on obala, more, otoci, bio on poljoprivredno zemljište, to je najatraktivniji prostor ove zemlje. Taj prostor ima pravo na svoju pozicijsku rentu. Mislim da u tzv. dobrim godinama treba ostavljati i treba država izdvajati za određeni Fond solidarnosti iz kojega će se namirivati upravo ovakve potrebe građana, općina, gradova, nazočne potrebe gdje će se moći promptno reagirati i direktno dodjeljivati pomoć tamo gdje je najpotrebnija, gdje se ona može osjetiti, gdje se ona može bezbolno prenijeti čim prije. Mislim da takva jedna solidarnost nije samo solidarnost onih kojima se to ne dogodi, nego da je to solidarnost sa prirodom. Mi naprosto moramo shvatiti da se ne može, ne može najvažniji resursi koji se koriste bilo za proizvodnju, bilo za uslužne djelatnosti, za bilo šta, u najboljim godinama mora se dio rezervi ostavljati za one loše godine. Prema tome, postoji više modela, više načina kako se ovo treba urediti, a pošto se radi gotovo o učestalim i gotovo svakodnevnim izazovima, mislim da bi ovo trebalo riješiti u kontekstu jednog ozbiljnog zakonskog rješenja i projekta koji naprosto ne bi trpio izuzetke, ne bi smio dozvoliti kritike na račun strukture i na račun visine sredstava, ne bi smio ostavljati dvojbe da on u sebi ima elemente diskrecijskog ponašanja ili prava, nego naprosto bi trebao biti rezultat osjećaja i potrebe društva da se onima koji su imali nevolju, nesreću, a koja je uzrokovana prirodnom elementarnom katastrofom, da imaju pravo na jednaku pomoć i na jednak način da im se organizira život u odnosu na posljedice koje su nastupile. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Kruno Peronja. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Ivica Klem. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Zdravko Sočković.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi predstavnici ministarstva! Danas raspravljamo o Prijedlogu odluke o dodjeli jednokratne pomoći građanima i općinama za djelomično ublažavanje posljedice štete od oluje i bure iz studenoga 2004. godine i mraza i nanosa snijega iz veljače 2005. godine. Ne mogu odmah a ne složiti se sa izvješćem gospođe Dragice Zgrebec koja je u svome izlaganju rekla da su se dogodile podjele bez kriterija. To je naprosto nemoguće jer imamo državno povjerenstvo koje smo mi sami imenovali. Državno povjerenstvo je korektno odradilo svoj posao i ne može biti niti govora o podjeli bez kriterija već mislim da je odrađeno kvalitetno, dobro i naprosto sa vrlo su se uvažavali kriteriji. Ovom odlukom Državno povjerenstvo za procjenu šteta od elementarnih nepogoda predlaže dodjelu jednokratne bespovratne pomoći gradovima i općinama za elementarnu nepogodu orkanskog vjetra i olujne bure iz studenog 2004. godine. Ova odluka obuhvaća oštećenike koji su pretrpjeli direktnu štetu na poljoprivrednim kulturama i dugogodišnjim nasadima kako od orkanskog vjetra i olujne bure iz studenoga 2004. tako i nanosa snijega i mraza iz veljače 2005. godine. Ovom odlukom državno povjerenstvo predlaže pomoć za dvije županije i to Splitsko-dalmatinsku i Dubrovačko-neretvansku i to za 22 grada i općine u ukupnom iznosu od 2 milijuna 397 tisuća kuna što predstavlja 5% od potvrđenog iznosa cjelokupne štete od strane Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva. Za elementarnu nepogodu orkanskog vjetra i olujne bure iz studenoga 2004. godine ukupno je direktne štete u poljoprivredi za 18 gradova i općina povjerenstvo predlaže jednokratnu pomoć u iznosu od milijun 919 tisuća kuna što također čini 5% od ukupno potvrđene štete. Za elementarnu nepogodu niske temperature mraza sa nanosima snijega iz veljače 2005. godine direktno je štete u poljoprivredi za pet općina i gradova potvrđenih od Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva povjerenstvo predlaže jednokratnu pomoć u iznosu od 478 tisuća kuna što također iznosi 5% od ukupno priznate štete. Nadalje se ovom odlukom predlaže da cijeli taj iznos pomoći bude doznačen gradovima i općinama odjednom a oni su dužni doznačena sredstva prema visini štete odmah isplaćivati fizičkim i pravnim osobama koje su pretrpjele elementarne nepogode. Samim time također je jasno da postoje određeni kriteriji i da će novac doći na vrijeme i u prave ruke. Nažalost, od ovih elementarnih nepogoda u najvećem dijelu stradala su poljoprivredna domaćinstva koja uglavnom ne osiguravaju svoju imovinu pa je time šteta i znatno teža. Dolazim i sam iz Brodsko-posavske županije koja gotovo svake godine doživljava elementarne nepogode uglavnom od leda i mraza a prije nepuna dva mjeseca doživjeli smo i dva puta proglasili za županiju elementarnu nepogodu zbog velikih poplava te koristim priliku da se zahvalim hrvatskoj Vladi na brzoj pomoći na uklanjanju posljedica elementarnih nepogoda u Slavonskom brodu, Vrpolju i drugim mjestima u Brodsko-posavskoj županiji. I na kraju, zbog sve češćih pojava elementarnih nepogoda koje zahvaćaju naše krajeve predložio bih da Vlada Republike Hrvatske za iduću proračunsku godinu osigura znatno veći iznos sredstava za otklanjanje posljedica elementarnih nepogoda. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Naziv prijedloga odluke zvuči dosta bombastično kad se pročita Prijedlog odluke o dodjeli jednokratne pomoći gradovima i općina za djelomično ublažavanje posljedica štete od oluje i bure iz studenog 2004. godine i mraza i nanosa snijega iz veljače 2005. godine. I sad kad recimo bude izvješće iz Hrvatskoga sabora kako smo mi danas raspravljali o prijedlogu ove odluke i kad se objavi bez sadržaja da se uđe u sadržaj ljudi koji su pretrpjeli štetu a znači ovdje je riječ o stanovnicima hrvatskim građanima iz područja 22 općine i grada mislit će eto nešto je riješeno a u biti nije ništa riješeno. Nije ništa riješeno zbog činjenice što samo ako uđete u prijedlog odluke pa vidite koji su to iznosi sredstava zamislite varijantu što će pomisliti ljudi iz područja općine Kula norinska koji dobivaju 2 tisuće i 796 kuna, to je cijela općina. Ili recimo, Brela 3 tisuće 314 kuna što ovo sve govori da ovaj sustav ne funkcionira odnosno da je krivo postavljen jer očito je da je postupak utvrđivanja šteta kroz povjerenstvo na razini općina, gradova, županija pa i na razini državnoj daleko više koštao nego recimo u samom Brelama ili u samoj općini Kula norinska. A možemo i o drugim općinama govoriti. Znači, skuplji je bio postupak utvrđivanja šteta od onoga koliko se sada za ublažavanje tim općinama i gradovima dodjeljuju. I očito je da će te općine i gradovi to vratiti natrag jer oni to. Zamislite kako će sada recimo općina Brela podijeliti te 3 tisuće 314 kuna. Kako će podijeliti? Zna se koliki je broj oštećenika i recimo to bi dobili negdje po dvadeset, trideset kuna i to je stvarno smiješno, mi se upuštamo u jedne smiješne odluke. Dobro, takvi su nam zakoni. Ali baš kad smo kod tih zakona onda trebamo reći sljedeće. Prvo, treba reći to da cijeli sustav nije dobro postavljen, da se moraju napraviti bitne promjene u sklopu Zakona o zaštiti elementarnih nepogoda i to znači regulirati onaj odnos vezano za osiguranje od elementarnih nepogoda. To znači jedan dio neka ide putem općina i gradova i županija koje neka rade a drugi dio moramo mi ovdje odlučiti da se financira iz državnog proračuna. To je jedan dio koji je bitno regulirati i zbog toga je moj prijedlog da Vlada ozbiljno zabavi sa ovom problematikom i izađe sa novim Prijedlogom Zakona o zaštiti od elementarnih nepogoda. E sada, drugi problem je onaj što su kolege govorili. To je problem da nama ne djeluje ili u biti slabo djeluje sustav zaštite i spašavanja od elementarnih nepogoda. To znači da nam civilna zaštita nije u funkciji i mnogi drugi sastavni dijelovi toga sustava. Istina, formirali smo Državnu upravu za zaštitu i spašavanje ali s obzirom na novac i ono sve što ona radi onda nema dovoljno novca ni za plaće svojih djelatnika a pogotovo da se ustroji jedan sustav koji će imati i glavu i rep. To znači, imat će informacije, imat će zapovjedni lanac, imat će snage i sredstva koja će morati intervenirati. I u sklopu toga vidimo isto kakva nam je situacija na području robnih zaliha i svemu drugome što je bitno u ovakvim situacijama imati da bi se moglo reagirati. Prema tome, naš i moj prijedlog je da se Vlada odmah pozabavi ovom problematikom. Znači, mora ići u izmjene i dopune odnosno donošenje novog zakona prijedlog Saboru dati novog Zakona o zaštiti od elementarnih nepogoda gdje će se regulirati ovaj sustav osiguranja od elementarnih nepogoda. I drugi dio da se mora uspostaviti sustav zaštite i spašavanja jer onda ćemo nešto uspjeti napraviti, ovako ovo je varanje, bacanje prašine. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Željko Pavlic. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo! Evo dopustite da se ja ukratko osvrnem na donošenje Odluke o dodjeli jednokratne pomoći građanima i općinama. Pa vjerojatno i slučajno dakle što se ova rasprava vodi upravo i danas. I danas sam isto saznao dakle, gledao sam "Hrvatsku danas", gdje su upozorili da je upravo danas Svjetski dan zaštite od elementarnih nepogoda. I upozorilo se da je to zapravo globalni problem. Svjedoci smo svakog dana različitih kataklizmi širom svijeta koje se dešavaju u kojima pogibaju mnoštvo ljudima kojima se dakle, kao rezultat, dakle, pojavljuje i stvaranje ogromnih materijalnih šteta koje upropaštavaju ne samo pojedine gradove nego i pojedine države. Jedan podatak nam na primjer govori, da je 2004. godina o takvim elementarnim nepogodama, kataklizmama i slično bilo dvostruko više nažalost poginulih nego 2003. godine isto tako napravljena je i puno veća materijalna šteta a isto to možemo reći za 2005. godinu koja je također eto obilježena velikim kataklizičkim elementarnim nepogodama od Amerike dakle, sada i tako dalje. Ni Hrvatska, dakle, nije pošteđene ovakvih klimatskih promjena, dakle, u Hrvatskoj se nažalost dešava to da smo iz godine u godinu svjedoci dakle, da takve elementarne nepogode su i brojnije dakle, učestalije, a isto tako su i snažnije nego što je to bilo prijašnjih godina. Primjer nam je tu bio, evo čuli smo dakle, što se dešavalo na Murteru, kakva je tamo bila elementarna nepogoda, dakle, jedna pijavica koja se nikada do sada nije pojavila u Hrvatskoj. A isto tako na jednom malom prostoru kao što je to Međimurska županija ove godine smo proglasili 4 puta elementarnu nepogodu, tj., dakle, odluku o proglašenju elementarne nepogode. Tu će na primjer bilo je proglašeno u 6. mjesecu 2005. godine od olujnog nevremena sa tučom, u 8. mjesecu 2005. godine opet je bila elementarna nepogoda tuče, u 8. mjesecu 2005. godine da bi na kraju nažalost imali onu najveću elementarnu nepogodu ovdje u 10 mjesecu, dakle to je bila poplava na rijeci Muri koja je uzrokovala i najveću štetu, dakle, 7, 8 milijuna kuna. Vlada je tu intervenirala dakle, iz rezerve sa milijun kuna za što mislim da je premalo dakle, na ovim štetama koje su se desile u Međimurju. Slažem se sa mojim prethodnikom dakle, da je u pitanju cijeli sustav i da svi skupa nismo dovoljno spremni dakle, da odgovorimo na izazove koje nam daje sama priroda. Od same prevencije, dakle, da spriječimo što manje štete od elementarnih nepogoda, npr. od tuča, znamo da je protugradna zaštita u Hrvatskoj gotovo već blokirana nekoliko godina, o tome je bilo u ovom Saboru već puno riječi, tako da su naši usjevi gotovo nezaštićeni što se tiče same tuče, sami poljoprivrednici pokušavaju to riješiti dakle, kupovanjem i montažom mreža, znači fizičkom zaštitom, također osiguranjem, a u upotrebi su neke nove inicijative u Slavonsko-baranjskoj županiji, isto tako u Međimurskoj županiji, dakle, krenule su inicijative za drugačijom upotrebom od tuče, to je sa upotrebom aviona u tom dijelu. Također poznato je da Hrvatska ima samo 1,5 čini mi se posto poljoprivrednog područja koje se navodnjava, znači poljoprivredno područje, naše oranice dakle, livade su itekako osjetljive na klimatske promjene, pogotovo što se tiče suše, što se tiče obrana od poplava, tu isto je tako slaba situacija, ova poplava u Međimurju nažalost je pokazala da nismo bili dovoljno spremni za tu poplavu, nisu izgrađeni nasipi, općine, nisu imale niti vreće jednostavno s kojima bi se mogli u prvi mah obraniti od poplava itd.. A isto tako što se tiče prevencije, bila je slaba dakle, i opremljenost, slaba osposobljenost ljudi, isto tako bila je i slaba usklađenost različitih resora i onih koji su morali voditi brigu da zaštite prostor i ljude koji se nalaze. Nije funkcioniralo ili niti sada ne funkcionira niti civilna zaštita, nema usklađenosti između Ministarstva unutarnjih poslova dakle, dobrovoljnih vatrogasnih društava itd., itd., i to je dakle, ono što moramo hitno napraviti. Također i na samom kraju kada se šteta napravi, tu štetu treba na neki način i nadoknaditi dakle. Čuli smo da je ovo proračun za 2005. godinu bilo pripremljeno samo 6 milijuna kuna kao nekakvu nadoknadu za štetu, tih 6 milijuna kuna to je samo kap u moru, dakle, s time se ne može ništa napraviti s obzirom na štete koje su nastale, tako da bi tu Vlada morala uložiti dakle, i pripremiti sljedeće godine itekako velika sredstva ne samo za odštetu, već i za unaprjeđenje ukupnog, cjelokupnog sustava za borbu protiv elementarnih nepogoda jer je za očekivati dakle, da će iz godine u godinu nažalost takve elementarne nepogode biti i brojnije dakle, i jače. Što se tiče osiguranja tu treba uputiti naše poljoprivrednike, treba im dakle, pomoći, treba im subvencionirati u početku kamate itd.. Evo danas dakle, kada je bilo riječi o ovom Svjetskom danu borbe protiv elementarnih nepogoda bilo je riječi, bio je iznijet podatak da na jedan dolar prevencije uložen, dakle na jedan dolar koji je uložen u prevenciju obrane različitih elementarnih nepogoda dolazi ušteda od 7 dolara. Dakle, u pravom smislu tu prevencija dolazi do izražaja da bismo štete spriječili, te velike štete moramo 7 puta manje uložiti dakle, u prevenciju da bismo spriječili da do tih šteta dolazi. Nažalost ta svijest kod nas još nije do kraja razvijena, ja apeliram dakle, na sve nadležne da pokušamo dakle, na taj način razmišljati da ulažemo u budućnost a ne da eto raspravljamo sada kako da podijelimo ta mala sredstva onima kojima su itekako potrebna. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Jedna obavijest. Predsjednica Odbora za izbor i imenovanja i upravne poslove zakazala je sjednicu Odbora za danas u 10,30 u dvorani "Janka Draškovića". Poštovani zastupnik Zlatko KramariĆ, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega Pavlic je dao dobar … [[Govornik se ne razumije.]] kada je rekao da doista … [[Govornik se ne razumije.]] prevencije da se može uštedjeti zapravo 7 novih dolara. Naš narod isto ima jednu lijepu mudru izreku kada kaže bolje je spriječiti nego liječiti. I očito da sama činjenica da danas svijet slavi, odnosno ima potrebu da obilježi ovaj dan i pokaže da smo mi doista prirodu poprilično izraubali i ovo što se doista događa od ovih tshunamia, potreba, ovih Luiziana, New Orleansa i ne možemo ni, ni Hrvatska ne može pobjeći od te činjenice da doista s prirodom se nije lako boriti. Ono što mene kao saborskog zastupnik ima blaga nelagoda je to da danas mi raspravljamo o nečemu što se dogodilo prije gotovo godinu dana i vrlo je teško građanima Republike Hrvatske objasniti a u međuvremenu su također pretrpjeli štete neki drugi gradovi, neke druge općine, neke druge županije da će oni tek doći na red. Očito da taj princip solidarnosti koju je ovaj naš Hrvatski sabor pokazuje koji je dobar, koji pokazuje da postoji svijest kod nas da ono što se događa, dogodilo drugima da se sutra može dogoditi i nama ali taj princip solidarnosti imati će smisla doista ako se nešto promptnije reagira. Meni, ja sam potpuno svjestan da određena procedura mora proći da to nije moguće riješiti preko noći ali svakako da ovoga momenta građanima Osječko-baranjske županije općine Podgorač ili nekih drugih koji su pretrpjeli štetu u kolovozu, rujnu ove godine da oni također zapravo, da se ne stvori jedan krivi dojam da će oni doći tek na red puno kasnije a ne zaju da danas upravo rješavamo problem ovih dviju županija i nekih drugih gradova i općina. Upravo zato kažem samo taj jedan mali apel državnom povjerenstvu da ove stvari koje se, koje oni moraju odraditi da se radi nešto, nešto promptnije i na taj način, na taj način upravo da pokažemo da taj, taj princip solidarnosti se, i da može, da djeluje i da građani će vrlo brzo osjetiti, osjetiti onima koji su stradali i da će im šteta biti brže nadoknađena. I mislimo da to ipak ima nekoga smisla ima jer kad prođe izvjesno vrijeme onda kažem nastupi i frustracija i rezignacija i upravo taj osjećaj da nitko, da nitko ne brine, a očito da ipak nije točno. Isto se slažem da se sredstva moraju povećati. Da se nešto i u samome sustavu mora dogoditi. Da je kudikamo potrebna određena edukacija. Ne znam, isto od, nema ovdje kolege Jakše Marasovića, sjećam se kad je bio ravnatelj Hrvatskih voda da je upravo bio govorio kako zapravo imamo jedan odnos prema, prema mobitelima i uopće jedan, nije problem potrošiti za mobitele da u kući, da u kući ne znam ima i otac i majka i djeca imaju mobitele, ali kad treba platiti, ne znam, naknadu za … [[Govornik se ne razumije.]] vode e onda već imamo, imamo kudikamo problema, a onda upravo se dogodi to da nam, ne znam, kanali nisu po nekoliko godina očišćeni i da zapravo pored ovih subjektivnih odnosno objektivnih okolnosti postoji čitav niz subjektivnih koji bi se s jedno drugačijim pristupom moglo spriječiti. I upravo tu je kažem i problem i Vlade i Hrvatskoga sabora upravo da poradimo na edukaciji, da poradimo na tome da ovaj proces od … [[Govornik se ne razumije.]] kad se dogodi elementarna nepogoda i do onoga, ove konačne isplate, ove reakcije da taj protok vremena bude što je moguće manji. I kao treće da se u Proračunu ipak predvide nešto više novaca, ali kažem očito sa prirodom se ne treba šaliti i pokazuje se da ovi svi, ovi zeleini pokreti, ekologija ima svoga smisla i da je to u Hrvatskoj također se treba što je moguće hitno poraditi. Eto moj apel je da što prije dođe na dnevni red ove, ove županije odnosno ovi gradovi i općine koji su ovo ljeto imali, imali, doživjeli također određene probleme. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa evo na početku da kažem da iako je danas Dan zaštite od elementarnih nepogoda mislim da se Hrvatski sabor ovom odlukom neće posebno iskazati ali mislim da nije na nama odgovornost. Čak evo ne mogu ni preoštro govoriti prema kolegi Niki koji je predsjednik ovog državnog povjerenstva jer mislim da su tu gabariti određeni, ne? 6 milijuna kuna. Imamo određene mogućnosti u tom dijelu. Zakon je tu vrlo jasan, 5%. No međutim postavlja se vrlo jasno pitanje. Što to znači i koja to nadoknada? Što to znači ljudima? Da li će im uopće pomoći? Čuli smo ovdje da je trošak onih koji uopće procjenjuju, a negdje trošak i pošte veći uopće od one odštete koju ljudi trebaju dobiti. Glavno pitanje koje se ovdje postavlja, a to je što ćemo napraviti sa ublažavanjem posljedica šteta od poplave. Mi sada govorimo samo o nečemu što se dogodilo u studenome 2004. i nečemu što se dogodilo u veljači 2005. Ja ću vas, možda niste informirani, ali malo samo podsjetiti kako to izgleda u brojkama, a morate znati nakon ove odluke od 2000, 2 milijuna i 700 tisuća koliko iznosi nama ostaje 3 milijuna i 600 tisuća cirka u ovom dijelu. A do sada evidentirano vam to izgleda ovako: Zagrebačka županija ukupne štete konačne 83 milijuna. Krapinsko-zagorska 2 milijuna i 700, Sisačko-moslavačka 22 milijuna, Karlovačka 6, Varaždinska 34, Koprivničko-križevačka 17 milijuna, Bjelovarska 67, Primorsko-Goranska 8, Ličko-Senjska milijun, Virovitička 5, Požeška 32,Brodsko-Posavska 11, Zadarska milijun skoro, Osječka 356 milijuna. Pokazatelj koliko to se odnosi, kolike su štete od poplave u Slavoniji. Šibenska milijun, … [[Govornik se ne razumije.]] milijun i pol, Vukovarska 55 milijuna, 17 milijuna Istarska, Dubrovačka 90 i 43 Međimurska. Ukupno skoro milijardu kuna. Milijardu kuna su poplave, evidentirane štete koje imamo i imamo 3 milijuna i 600. Čemu sad uopće razgovarati sada ovdje ovo Državno povjerenstvo? Ne bih htio biti ni u koži Nike niti ljudi tamo. Mislim da se govori o tome da tu naše odluke ne mogu ništa. Što je potrebno napraviti? Treba reći di je tu sada Vlada? Vlada ne može, ne može mjerama kojima je do sada donijela. Koje su, ja bih rekao čak nisu niti vatrogasne. One su ajde dobronamjerne, dobre. Ajmo u Međimursku, ne znam milijun i pol, u Brodsku milijun kuna, ali to nije nikakav sustav. To … [[Govornik se ne razumije.]] , tako. Dođu tamo pa pripomognu pa može se reći: Evo pohvala Vladi, razmišlja i tako dalje. Sustavna mjera je stvarno sustavna mjera. Kada se procjene ukupne štete, a sada ih definirano imamo onda se mora napraviti sustav kako te, kako te posljedice ublažiti? Koje mjere donesti? Ja ću podsjetiti o nekim mjerama koje bi po meni, koje bi po meni trebale biti zasigurno donešene, donešene da se pripomogne, ali na djelotvoran način poljoprivrednicima. Jedna od mjera je sigurno da se na ovoj poziciji, a to smo govorili i u rebalansu stavi neka ozbiljnija cifra koja može ublažiti dio ovih šteta koje jesu. Zatim da se oslobodi obveze korisnike novčanih poticaja za proizvodnju krušnih žita, pivarskog ječma i tako dalje. Predaje i dokazivanja minimalnog prinosa tih kultura roda 2005. godine. Zbog čega to govorim? Imate primjera da u nekim županijama zbog toga što su ljudi morali dokazivati referentne prinose nisu dobili poticaje. Nažalost nastradali su. Poplava je, imaju štete, a nisu dobili poticaj. Treba preporučiti županijskim skupštinama i gradskim vijećima da oslobode od plaćanja zakupnine zakupce državnog poljoprivrednog zemljišta. Ako su nastradali u tom dijelu treba im pripomoći. Ako je u redu, a ako sugeriraju mi dapače da je u redu. Mislim da treba vidjeti što je sa kreditima? Vi znate da naši poljoprivrednici u ovom dijelu koriste kredite. Treba vidjeti koliko im se može pripomoći u tom dijelu da dođe do određene odgode. Ono što moramo ovdje naglasiti, a što pogađa svakog našeg poljoprivrednika što je nešto što nažalost evo je pod utjecajem tržišta svjetskih cijena ovog i onog je plava nafta. Plava nafta i njena cijena koja ide evo 4 kune, 30, 40 koliko već je sada. Nepodnošljiva za naše poljoprivrednike. Nepodnošljiva. Pitajte ribare, pitajte svih. Nepodnošljiva. Mi moramo vidjeti kako im pripomoći u tom dijelu da im ublažimo dio toga što ih je sada pogodilo. Evo mislim da sam sa ovim promišljanjima ne, ne pomagajući sigurno ovom našem Povjerenstvu oko ove odluke, ali upozoravajući na kritičnu situaciju, upozoravajući na to da nažalost danas na selu evidentno, evidentno nema novaca. Nema novaca. Smanjeni su poticaji. Pitajte naše poljoprivrednike, smanjeni su im poticaji. Pogodila ih je ponovo poplava, prije suša i tako dalje. Moramo im konkretno, konkretno pomoći. Da ne govorim o svim drugim posljedicama koje iz toga proizlaze. Bilo je nekad tu puno vikanja o enormnim uvozima prijašnjih godina. Nažalost neki sada koji su bili jako glasni oko toga, sada šute. Ali uvoz i dalje drastično i po još većim stopama raste. Bez nekih konkretnih mjera neće biti zaustavljanja a naročito ako naše poljoprivrednike na neki način ne zaštitimo, na neki način određeni pomognemo. Konkretno, mislim da Vlada mora poduzeti konkretne mjere. Kada dobimo sva izvješća mora se pronaći novac kao što se on pronašao i 2003. godine za obložavanje suše, tako mora i ove godine biti. Jer moramo znati, ako je onda bila ukupna šteta cirka 2 milijarde kuna, a našlo se u državnom proračunu 400 milijuna, ako sada štete iznose milijardu mi moramo pronaći 200 milijuna kuna da se ublaže štete od poplave, tuče, mraza i oluje koje su bile. Bez toga na žalost, na današnji dan mislim da se nećemo posebno iskazati iako treba i sa svakom kunom pomoći kada za to ima novaca. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Ante Markov.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Ja bih se u ovoj pojedinačnoj raspravi želio prije svega osvrnuti na aspekte koji se odnose na more, otoke iz jednostavnog razloga što u posljednjim godinama gotovo takve pojave koje mogu imati elemente i imaju elemente elementarne nepogode, znači događaja koji negativno mogu utjecati i na stanovništvo i na one koji su tu radi odmora i turizma i sve one koji se zateknu na tom prostoru. Naime, u posljednjim godinama gotovo su učestale nevere, određeni vjetrovi koji svake godine se u jačem obimu gotovo ciklički ponavljaju i činjenica da je na jedan primjer u osmom mjesecu ove godine na Jadranu plovilo ili je bilo prisutno preko 70 000 plovila raznih vrsta, raznih sadržaja i raznih namjera, a da su se prema procjeni Instituta iz Splita cikličke promjene vremenskog ponašanja i oluje ili određenih ciklički poremećaji događali gotovo na prostoru Jadrana svaka 24 sata. Znači, svaka 24 sata u pojedinom dijelu Jadrana došlo je do poremećaja koji je ozbiljno zaprijetio ljudima, ostavio žrtve, nanio štetu, a zajednički nazivnik za sva ta događanja kojih je bilo prema procjeni preko 1300 samo ovo ljeto svih razno raznih takvih događanja koje svoje izvorište mogu naći, one mogu naći svoje izvorište u razlogu što je došlo, naprosto je došlo do promjene u prirodi, došlo je do toga da se uobičajeno klasično vrijeme za osmi mjesec i više nije tako najklasičnije, nego ima sve elemente recimo vremena u veljači. Te i takve promjene naprosto na tom velikom prostoru iako mi kažemo za Jadran da je mali, zatvoreni bazen, na žalost on je mali zatvoreni bazen samo odavde, kad se nađete na njemu onda to i nije tako. Što mislim kazati? Naš sustav zaštite, naš sustav spašavanja, naš ukupni sustav koji bi trebao upravo nad tom rastućom pojavom, a rastuća je pojava da imate gotovo dva i pol puta više brodova i plovila na Jadranu nego što imate pristaništa gdje će oni pristati. Znači, u ovom momentu na Jadranu imamo negdje prema grubim procjenama u marinama 15 000 mjesta, u lukama gradskim još 5 do 6, 7. To je 20, 60-70 000 brodova se nalazi na moru. Gdje će se ti brodovi smjestiti? Gdje će oni pristati? Gdje naći sigurnost i tko im uopće može pomoći? Kakav sustav organizirati da možete promptno pomoći? Obalna straža je naravno jedan od modela kako doći do jedne cjelovite i svrsishodne zaštite. Drugi problem koji se pojavljuje, a o kojem također treba voditi računa kad se tiče mora. Na tim plovilima plove ljudi koji nisu baš najvičniji, nisu vještinu izvježbali na tom moru, nego su položili svoj ispit negdje u Švicarskoj na jezeru koji baš nema odlike i elemente vremenskih pojava. Tim ljudima u vrlo neznatnim poremećajima vremenskim je vrlo teško pomoći. Ja sam sasvim slučajno bio svjedok, vi se svi sjećate bilo je na televiziji, onog velikog nevremena, ciklona, orkana, pijavice kakve zovu dole treći kolovoza koji je prošla sredinom srednjeg Jadrana i koja je imala brzinu od preko 180 kilometara na sat. Ja sam negdje bio u to vrijeme upravo na moru, ali ne u središtu, nego sa strane. 20 minuta nakon prolaska tog tornada na svakih 10 metara su bile jedrilice prevrnute i jedra su bila dole, a kobilica gore i bilo ih je nešto po brdima, po otocima i tako. Tu su se smjestili. U svakom slučaju to je bilo nešto, jedan prizor koji naprosto se ne može opisati, a rezultat, to se njima naravno nije trebalo dogoditi da su imali određena iskustva. Ali, ne bi se ni dogodilo da je netko najavio na vrijeme da takva pojava dolazi. Znači pitanje preventivnog djelovanja na ovako širokom prostoru gdje se svake godine suobraća ogromni broj korisnika. Za 10 godina će ih biti vjerojatno i više. Istovremeno nemamo potrebnu infrastrukturu na otocima. Mi očigledno se moramo dogovoriti da li ćemo za te brodove koji donose korist po čemu je Hrvatska kao turistička zemlja poznata u svijetu, da je Jadran najomiljenija destinacija za nautički turizam u Europi. Moramo odgovoriti na pitanje da li ćemo tim brodovima osigurati da imaju svoje parkiralište? Znate, u Zagrebu kad dođemo autom morate negdje parkirati, ali nitko vam neće dozvoliti da parkirate na cesti. Ali na moru možete, na moru možete parkirati i na cesti, a plovni put na moru se zove cesta, a parkinga nemate, parking je riva, privezište, marina. Toga nema. Prema tome, govorim to u kontekstu ukupne odgovornosti, ali i ukupnog shvaćanja što se događa. I onda kad se dogodi određeni slučaj koji može završiti i tragično, može čovjek nastradati jer ima puno takvih slučajeva, onda se svi pitaju gdje je što bilo. Međutim, stvari treba vrlo precizno i jasno posložiti da bi mogli naći odgovore. Moramo znati koja je razina koju Jadran može primiti. Koliko brodova Jadran može u tom danu biti na Jadranu, a da pri tom u slučaju vremenskih nepogoda se može gdje smjestiti i na koji način i gdje se treba smjestiti i tko će ga obavijestiti o mogućem dolasku određenog vremenskog poremećaja. To su vrlo bitna stajališta i vrlo bitne stvari koje bi trebalo riješiti i urediti. Ne govorim ja u kontekstu Nikina sada izvješća. Jasno, ne može nitko biti odgovoran zato što nema marina, Niko tako da ne trebaš pisati radi ovoga. Ali, svi skupa, jer ovo o čemu ja govorim jest kontekst upravo izvješća. Ono što, ja bih želio prigovoriti izvješću i tražiti od predsjednika našega da on to promijeni, a to je činjenica da Šibensko-kninska županija naprosto mora ući, grad Šibenik sa, koji je pretrpio elementarnu nepogodu, ogromne bure, poplave koncem 2004., zapadni dio Šibensko-kninske županije koji se našao na udaru 170 kilometara brzog tornada koji je pomeo kuće, koji je uništio gospodarske objekte, nanio direktnu štetu preko milijun i pol kuna ljudima koji su imali kredite, koji su imali obaveze, koji su imali djecu itd.. Prema tome, ono što možemo učiniti to je da pomoć direktno lociramo onome kome treba, jer pomoć locirati, što je Pero rekao, svakome po 10 kuna to je kao da se igrate s ljudima. Bolje im je ništa ne dati, nego ima dati tako nešto što na kraju nitko neće razumjeti. Jer ako je poruka sada da je ovdje vođenja rasprava o odluci o dodjeli jednokratne pomoći i svi kažu, trljaju ruke i kažu, baš dobro, sad ćemo mi imati tu pomoć da bi za 10 dana rekli, pa dobro o čemu se radi, nema pomoći. Prema tome, pomoć kada se daje mora biti element pravednosti, mora biti element da je ona uistinu namijenjena onome kome treba, a da nitko ne smije biti zakinut u njoj. Naravno, ona neće riješiti ona pitanja o kojima sam govorio, ona neće riješiti probleme koje imamo jednako na moru i na kopnu i zbog toga se je vraćam na onaj prijedlog da moramo imati određeni fond koji se treba puniti iz osnovne činjenice da postoji pozicijska renta, pozicijska renta na moru, na kopnu, koju svi koriste koji obavljaju djelatnost i koju svi moraju uplaćivati u jedan fond, fond je solidaran i on se koristi prema potrebi. U tome fondu se zajedno nalaze sredstva državnog proračuna i sredstva fonda za upravo tu pozicionu rentu, jer nije jednako imati i ostvarivati svoj poslovni interes na nekom otoku, na nekoj prekrasnoj uvali, a da pri tome se ne plaća određena pozicijska renta koja će opet biti ubirana od strane onih kojima bude trebala ako im bude trebala.
Hvala lijepa.
Mislim, samo mi dozvolite da zaključim da je upravo jedan fond dobar primjer i način kako možemo pomiriti i potrebe, ali i mogućnosti. Hvala lijepa.
Poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici. Danas, dakle u listopadu 2005. godine raspravljamo o Prijedlogu odluke o dodjeli jednokratne pomoći gradovima i općinama za djelomično ublažavanje posljedica štete od oluje i bure iz studenog 2004. godine, te mraza i nanosa snijega iz veljače 2005. godine. Dakle, raspravljamo o djelomičnom ublažavanju šteta koje su nastale prije godine dana, odnosno u manjem dijelu prije 8 mjeseci. Obrazloženja za toliko zakašnjenja nema i nismo s njime upoznati, a kako se radi o sredstvima iz proračuna za 2005. godinu krivnju za zakašnjenje, dakle u nedostatku informacija ne možemo tražiti u nedostatku sredstava, nego isključivo u Povjerenstvu za procjenu štete od elementarnih nepogoda ili, preciznije, u ovlaštenom sazivaču sjednica Državnog povjerenstva. Uz nedopustivo zakašnjenje odluka je nepotpuno i nejasno obrazložena. Naime, u obrazloženju se kaže: "Elementarna nepogoda, orkanski vjetar i olujne bure iz studenog 2004. godine zahvatili se područja 4 županije, odnosno 72 općine, grada. nakon odbitka zahtjeva koji se udovoljavaju za, koji ne udovoljavaju zakonskim propisima ostali su zahtjevi iz dvije županije, odnosno 23 općine ili grada. Dakle, Državno povjerenstvo očito smatra nepotrebnim izvijestiti saborske zastupnice koje su to 4 županije i koji su to nedostaci koji su iz razmatranja Povjerenstva prije samog početka izbacili čak 54 općine, odnosno grada od ukupno 72 obuhvaćenih nepogodom. Zašto se to od nas krije namećući nam pitanje kako to da se šteta priznaje u samo dvije županije i to u ovom prvom dijelu samo 18 općina, odnosno gradova? Prostora za nagađanje ima dovoljno, razloga za razvijanje međužupanijske netrpeljivosti je previše, a nema mjesta zadovoljstvu niti od oštećenika jer od priznate štete koju su pretrpjeli u ukupnom iznosu od 38 milijuna kuna bit će im nadoknađeno svega u ovom prvom dijelu milijuna i 900 tisuća kuna, odnosno svega 5%. Gledajući ukupan iznos ne stiče se dojam beznačajnosti. Međutim, mi ne znamo broj oštećenika, niti površina na kojima je šteta nastala. Da imamo sve te podatke shvatili bi apsurd beznačajnosti koji osim buđenja zle krvi kod susjeda i do jučerašnjih prijatelja nema ama baš nikakvog učinka. 5% od procijenje šteta, i to direktne, sramotan je iznos tim više što je k tome, što k tome dolazi godinu nakon pretrpljene štete. Odluka jasno kaže: "Gradovi i općine dužni su doznačena sredstva pomoći odmah isplaćivati i fizičkim i pravnim osobama koje su pretrpjele elementarne nepogode. I sada primjerice uzmimo Općinu Brela koja je spominjana ovdje, kojoj je dodijeljeno obeštećenje od 3 tisuće i 300 kuna I recimo da ima 100 oštećenika. Očito je da će biti, da će biti oštećenika koji trebaju dobiti svega par kuna. Ne bih željela biti na mjestu toga načelnika. Sav bijes, očaj i poruga oštećenika sasut će se na njega ni krivog ni dužnog. U takvoj situaciji razumljivo je da općine i gradovi izbjegavaju isplatu pomoći oštećenicima, a tada svrha ove pomoći nije ostvarena. Sredstva pomoći su strogo namjenska, a za namjensko korištenje odgovorni su načelnici i gradonačelnici. Opće je poznato da nenamjenskog trošenja ima, ali usudim se reći ne uvijek krivnjom gradonačelnika i načelnika nego su posljedica odluke koje u praksi su neprovedive, bez ozbiljne negativne reakcije oštećenika. Sam Prijedlog odluke je u sebi kontradiktoran. Jasno govori da su sredstva pomoći strogo namjenska, da su ih općine i gradovi dužni isplatiti fizičkim i pravnim osobama koje su pretrpjele štete, da su za namjensko korištenje odgovorni načelnici i gradonačelnici i sada u točki 3 se kaže, citiram: "Državno povjerenstvo za procjenu štete od elementarnih nepogoda ovlašćuje se za davanje uputa o raspoređivanju danih sredstava, namjeni sredstava po nositeljima, te visini i obliku štete.", završen citat. Da li ova odredba znači da se Povjerenstvo ovlašćuje na davanje uputa koje su suprotne odredbama ove odluke koju donosi Sabor? Nitko nema pravo preinačavati volju Sabora osim njega samoga. Ova moja rasprava ne može se i ne smije protumačiti kao protivljenje ublažavanju šteta nastalih od elementarnih nepogoda. Zalažem se za naknadu šteta i to u značajnijem postotku, a ne 5% kako stoji u ovoj odluci. Zalažem se i za to da svi koji su pretrpjeli štetu od bilo koje elementarne nepogode dobiju pomoć. Tijekom ove godine Hrvatsku su pogodile razne vrste elementarnih nepogoda. Oluje, bure, mrazevi, poplave, tuče. Nastale su ogromne štete na usjevima, nasadima, stambenim i gospodarskim objektima. Štetu su pretrpjele i fizičke i pravne osobe diljem Hrvatske. Unatoč toj činjenici mi danas pred kraj kalendarske godine donosimo odluku o simboličnom ublažavanju posljedica šteta u samo dvije županije, Splitsko-dalmatinskoj i Dubrovačko-neretvanskoj, za ukupno 23 općine i grada. Što ćemo reći stotinama tisuća drugih oštećenih građana? Nema novca? Ili Bog je poslao kaznu grešnom narodu? Takva obrazloženja nemaju prolaz. Cijelo vrijeme tijekom godine smo putem sredstava javnog priopćavanja uvjeravani kako su za nepropusnost kanala krivi vlasnici poljoprivrednog zemljišta koji ne plaćaju vodoprivrednu naknadu i ne čiste kanale koji se nalaze uz njihovo zemljište. U obrazloženju smo, samo djelomična istina, vlasnici poljoprivrednog zemljišta su prestali plaćati naknadu kada su shvatili da nitko ne skrbi o protočnosti kanalske mreže koja je zarasla u raslinje staro nekoliko desetaka godina, a nije izmuljena od vremena iskapanja. Takvim marom nerijetko je dno kanala povrh zemljišta koje treba odvodnjavati. Potpuno zapuštena kanalska mreža predana je na održavanje lokalnoj samoupravi, a naknada se i nadalje plaća Hrvatskim vodama, dakle lokalnoj samoupravi samo obveze bez izvora financiranja. Već dvije godine slušamo kako je sustav navodnjavanja za Hrvatsku strateški projekat. Koliko je strateški govori izvršenje proračuna koje jasno kaže da od projekta nema ništa osim dakako, praznoga obećanja. Uz ovakvu politiku od sada pa do vječnosti naizmjence ćemo trpjeti štete od suša i poplava i imati opravdanje za proizvodnju nedostatnu za vlastite potrebe koje se moraju dakako zadovoljiti uvozom hrane. Ako nema sirovine, nema potrebe ni razvijati prehrambenu industriju, jer uvozi se finalni proizvod. Takovom politikom proizvode se samo socijalni slučajevi koji će vrlo brzo dostići brojku od milijun građana. Ako smo imali sreće i izbjegli štete od mraza, poplava i suša, najvjerojatnije nećemo izbjeći štete od tuče. Rizici su brojni, a bolja volja državne vlasti na njihovom smanjivanju je slaba. Na djelu je prešutno ukidanje kakovog-takovog sustava obrane od tuče, bez ponude drugog učinkovitijeg, korisnijeg i boljeg. Da bi se dokazala tvrdnja o neučinkovitosti namjerno se ne stavljaju potrebni uvjeti kako bi se učinkovitost mogla objektivno ocijeniti. Lanseri se ostavljaju bez dovoljnog broja raketa, natječaj se raspiše pa se poništi, u nedostatku domaće proizvodnje koja je k tome namjerno uništena bez natječaja se uvoze rakete iz Srbije i Crne Gore i to neispravne. Promašaj političkih moćnika plaćaju samo proizvođači trpeći štete koje bi se ispravnom politikom mogle ako ne otkloniti, a ono ublažiti. Ovogodišnje štete prešle su 800 milijuna ili točnije 860 milijuna kuna, a nemamo odgovora kako i kada ćemo ih ublažiti. U 2003. godini za otklanjanje posljedica suše pronađeno je 400 milijuna kuna što pokazuje kad postoji volja, nalazi se i rješenje. U nedostatku volje nema niti rješenja. I sada umjesto rješenja nudi se ovo segmentarno rješenje neznatnog dijela šteta bez obrazloženja onima koji su do sada rekla bih već tradicionalno bili prisiljeni zadovoljiti se samo praznim obećanjima.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa ovako kako je kolegica rekla kanalska mreža je predala lokalnoj upravi je apsolutno netočno. Samo dio kanala je predan manje važnosti lokalnoj upravi dok Hrvatske vode u dobroj mjeri čiste kanale, veće kanale. Naime drugo pitanje, trebalo bi malo razgovarati o tome koliko je uopće uplaćeno Hrvatskim vodama, dakle vrlo malo, prema tome ne može se očekivati puno. A treće, vidim da nitko ne spominje ni osiguranje. Hvala.
Izvještavam zastupnike da je isteklo vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju 10 minuta po ovoj točci. Poštovani zastupnik Ivan Kolar. Izvolite.
Hvala lijepa. Uvaženi gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Pa evo ovo je izvješće koje imamo na stolu, sada primjer nemoći nas kao institucije, a pogotovo Državne komisije za procjenu ili bolje reći za ublažavanje od posljedica elementarnih nepogoda zato jer smo zakonskim okvirom osiguravanjem sredstava svezali sebi sami ruke i doveli se pred gotov čin. Naime ako sredstva koja su osigurana u državnom proračunu pokušamo na bilo koji način dijeliti, ispada ovakav rezultat kakav sada imamo. Zato naše čuđenje mora prijeći u zabrinutost, prije svega da li ovaj zakonski okvir može egzistirati, na koji način ga popraviti i kakvu zapravo strategiju prihvatiti. Naime mi se moramo odrediti da štitimo proizvodnju u fazi proizvodnje na način, već je tu rečeno dijelom da se protugradna obrana stavi u funkciju, da uvedemo sustav osiguranja djelomično ili potpuno sve jedno, da se već tu je govoreno o kanalskoj mreži, počne voditi briga znači o cijelom sustavu i onoga časa ako sustav počne funkcionirati onda smo se mi odredili za svu proizvodnju na način da je ona ovoj državi potrebna. Jer ako se samo prisjetimo mi imamo tri-četiri proizvoda dostatna za podmirenje naših obaveza, sve drugo moramo uvoziti, nemamo dostatnu proizvodnju, onda nam je ta proizvodnja bilo koje veličine interesantna i mi nju štitimo na taj način. Ako opet preokrenemo pilu naopako tak da rečem, onda se borimo kak', ako ovo sve zanemarimo, a mi smo očito te dijelove tek ih spominjemo i nismo ih doveli na razinu gdje bi ona bila u funkciji zaštiti proizvodnje, onda se borimo posljedicama, a posljedice su na ovaj ili onaj način, jel' je to led ili tuča, jel' je to poplava ili suša, vjetar ili oluja ili ne znam koja druga elementarna nepogoda. Zato ja mislim da je ovo dobro izvješće sada kao predložak za raspravu kak' dalje. Moj je prijedlog da bi ovo trebalo biti zadnje takvo izvješće, jer 2004. se završava s tim. Za 2005. godinu ovaj Sabor bi trebao biti pokretač i on bi trebao biti inicijator za sve ove prijave koje su do sada bile ne daj Bože ili ih još bude, da ih objedinimo i da rečemo, osigurat ćemo u državnom proračunu ako je to neznam šteta od poplave po zakonu 20 ili 30 više od cjelokupnoga bonusa zemljišta itd. kriterije lako donesemo. 20% naknade … [[Ne razumije se.]] je trebao taj ostvariti, ali to je lako onda izračunati koliko treba sredstava osigurati. To ovisi o nama, a onda naše komisije općinske, županijske pa i državna komisija, ona bude onda imala relativno lak, iako to nije lak posao, nekome dati nekome ne dati kako je rečeno, par županija ispadne radi toga jer jednostavno nije ispunio zakonski okvir, nije se skupilo dovoljno ajde štete nije bilo, pa jednostavno ispada jer se sada uzima prosječni prinos pa puta količina itd. jel'. Znači mi bi trebali tu odrediti se, štititi proizvodnju na način da sve pretpostavke uključimo ili se odrediti za nadoknadu, osigurati sredstva, pustiti ovo nek' kanali zarastu, nek' protugradna zaštita ne funkcionira, nek' mi ne osiguravamo i onda čekati od države da nam to sve skupa namiri. Mislim da je lako odgovoriti na pitanje zapravo koja je naša odrednica i gdje mi moramo usmjeriti svoje snage. Mi se moramo organizirati na način da ta proizvodnja pa koliko je god mala bude štićena od početka do kraja, da ona u bilanci ove države znači … [[Ne razumije se.]] ona najveća jer ona ne doprinosi općem dobru, ona u globalu namiruje potrebe koliko-toliko broja stanovnika i ona je interesantna i za onoga tko ju proizvodi. Jer mi ako sada počnemo globalno razmišljati da smo mali, da nam ne treba ovo, da nam ne treba ono, mi za čas budemo sami sebi višak. Neko bude rekel da i mi ne trebamo tu jer bez nas bi da ne trošimo državne novce mogli nekak država funkcionirati. Međutim, to nije svrha sama sebi. Tak da ja opet ponavljam, ovo je dobar predložak za nas sve skupa razmišljati i primiti se ozbiljnoga posla. Rješavati samo jedan segment zaštite kad se dogodi bilo koja elementarna nepogoda nije dobro. Nije dobro jer je to samo osiguranje, jer je to samo ovo. Jer gledajte, ja vam primjer budem na 2 tisuće hektara koje osiguravam potpuno kao općina. Napravimo promašaj. Kad osiguramo oluju, vjetar i tuču onda nam se dogodi poplava. Kad osiguramo poplavu onda nam se dogodi vjetar, oluja i tuča. A sve osigurati je nemoguće. Zato trebalo bi kanalsku mrežu, trebalo bi tuču, trebalo bi dijelom osiguranje od jednoga vida elementarne nepogode i možda još netko ima 10 drugih prijedloga, uključiti u to sve skupa i onda bi sustav vjerojatno funkcionirao. Postavlja se pitanje da je nemoguće danas platiti i osiguranje i vodnu nadoknadu, itd., jer se ostvaruje mali dohodak, cijene su nam limitirane i sve skupa. Da, vjerojatno smo prepustili jedno vrijeme kad smo morali o tome razmišljati, već je tu rečeno za onaj primorski, jadranski dio fonda, ali to vrijedi i za cijelu našu lijepu našu. I ja se sjećam, još u bivšem sustavu je tzv. Fond solidarnosti bil koji je i takav dio državnom proračunu predviđal, gdje se je recimo za bivše još države interveniralo za ne daje Bože neke elementarne nepogode. Mi sada imamo svoju državu i mislim da bi dobro bilo od cijene od prodanoga proizvoda oformiti fond gdje bi to sve ulazilo, od usluge, i ako to ne napravimo mi zapravo teško moremo se osloniti samo na državni proračun i samo iz državnoga proračuna čekati rezultate. Tak da kolko god ova nadoknada bila, članovi Povjerenstva bili su u dilemi jel opće je davati, ali smo se odlučili ne narušavati sustav koji je do sada funkcioniral. Nek još to sada ide, a na ovome Saboru dati nam za zadatak promijeniti zakon, prilagoditi ga, poboljšati i onda stvarno pokazati dobru volju da naši građani imaju sigurnost za, ne daj Bože, veće potrebe koje oni nemreju sami. Ili ako su to gradovi, općine dok je takva materijalna šteta da se mogu osloniti na jasno državu, na državni proračun i da se ta sanira šteta, čim prije sanira. Možda je promaklo, ne znam je li je tu rečeno, država intervenirala promptno u takvih slučajevima gdje je trebalo odjednom, gdje se moglo koliko se je moglo, a da je više sredstava. Mislim da bi bilo dobro da smo i ovo mi raspravljali u drugom ili u trećem mjesecu, ali evo sad je došlo radi toga kad je situacija takva kakva je. Zato evo, ovo je još jednom prilika da razmislimo uopće o sustavu i da ga čim prije mijenjamo za, radi sigurnosti svih naših građana. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Replika, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Pa u biti gospodin Kolar je na kraju svog izlaganja i sam dao odgovor. Naime, ja se također slažem da je ovo Izvješće Povjerenstva dobar predložak, ali za izradu novog, cjelovitog Zakona o zaštiti od elementarnih nepogoda u kojem će se, Vlada bi trebala žurno, najkasnije do konca ove godine, znači, podnijeti Hrvatskom saboru taj prijedlog gdje će se točno riješiti pitanje, kako riješiti pitanje kroz osiguranje. U kojem dijelu će to raditi općine, kojem gradovi, kojem županije, kojem država. I onda kako i na koji način riješiti ovo pitanje samih šteta kad država uskače iz državnog proračuna. Mi nažalost uvijek imamo tu situaciju da država uskače, odnosno Vlada, bila ova ili ona, tek onda ako je riječ o izbornoj godini. Onda bi oni odmah uskočili jer je vrijeme izbora, ali kad nema izbora onda se to zaboravi i proistječe da će netko dobiti 10 kuna i skuplje će mu biti taj dio jer će općina to slati, kao poštarinu će platiti skuplje ili da on sebi otvara žiro račun. Hvala lijepo.
Hvala. I poštovana zastupnica Ruža Tomašić, završnih 5 minuta u ime Kluba HSP-a.
Hvala lijepa, poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici iz Vlade. Čitam ovo obrazloženje Prijedloga o Odluki dodijele jednokratne pomoći koja kaže: "ovom Odlukom Hrvatski sabor dodjeljuje jednokratnu bespovratnu pomoć gradovima i općinama, odnosno oštećenicima od elementarnih nepogoda za djelomično ublažavanje nastalih šteta u studenom 2004. i veljači 2005. godine. Odluka obuhvaća oštećenike koji su pretrpjeli direktnu štetu na poljoprivrednim kulturama i dugogodišnjim nasadima nastalih uslijed orkanskog vjetra i olujne bure u studenom 2004. godine, te mraza i nanosa snijega iz veljače 2005. godine." Pomoć ne podrazumijeva naknadu štete. I sada kada uzmete, npr., pošto sam ja iz Smokvice uzimam to za primjer, ali to bi mogao biti, moglo biti bilo koje mjesto pogotovo na otocima, pogotovo u Dubrovačko-neretvanskoj županiji, gdje su ljudi nezaposleni, gdje ljudi većinom žive od grožđa, tj., od vina, od masline i turizma, a gdje turizam traje otprilike mjesec dana, a onda znate kako ti ljudi žive jer znate od čega ti ljudi žive i onda vam je jasno zašto ti ljudi bježe sa otoka. Mi u Hrvatskoj stranci prava zato predlažemo i tražimo od Vlade da žurno izradi novi zakon o zaštiti od elementarne nepogode u kojemu će se regulirati pitanje osiguranja od elementarnih nepogoda. Znači, da dio osiguranja snosi država, jedan dio županije, jedan dio općine i gradovi, a jedan dio sami građani. Također tražimo da se uspostavi sustav zaštite i spašavanja u slučaju elementarne nepogode, a ne da kao sada godinu kasnije razgovaramo o tome i pokazujemo nekakvu brigu. Hvala lijepa.
Hvala. Predsjednik Povjerenstva, Niko Rebić. Izvolite.
Zahvaljujem. Ja bi zapravo zahvalio svim kolegama i kolegicama koji su sudjelovali u ovoj raspravi. I zapravo iz velikog broja ovih rasprava uglavnom proizlazi i nezadovoljno je nedostatnih sredstvima i sporosti, odnosno kašnjenju u isplati određenih sredstava. Dakle, mi u Povjerenstvu isto tako smo nezadovoljni i zbog toga upravo i predlažemo promjenu, ali se isto tako čudimo kako to da sva povjerenstva prije nas nisu došli jer ovaj sustav funkcionira sa ovom metodologijom već gotovo pola stoljeća. Znači, nije promijenjena niti 97. godine, a ovo Povjerenstvo je prvo zapravo koje je nakon 6 mjeseci i nakon smiješnih brojki koje smo davali i bili dužni raspodijeliti općinama, nakon brojnih primjedbi načelnika i gradonačelnika da više nisu u prilici sa svojim građanima normalnu surađivati jer ih to iritira i takvu pomoć uglavnom odbijaju. A onda vidimo da nemali broj gradova i općina takvu pomoć jednostavno vraćaju u državni proračun. Ako kompariramo naš Zakon i model ja mislim da je ovo Povjerenstvo sa ovom odlukom da se ide tražiti rješenje na dobrom putu, Iz svih vaših rasprava ja vam zahvaljujem, zajedno ćemo raditi na ovom poslu, ja se nadam da će ovo biti zadnja godina kada će se dijeliti pomoć po ovom modelu. Ako kompariramo za štete od elementarnih nepogoda sa susjedima onda moramo konstatirati da je svaka država to drugačije riješila, znači svaki sustav, svaka država ima svoj model i svoj sustav i mogu kazati da je svaki sustav bolji od našega, znači naš je jedna od najgorih sustava. Primjerice i taj ću primjer navesti u Republici Sloveniji zahtjeve zaprima Ministarstvo okoliša i prostornog uređenja, ministarstva imaju stručne komisije to dostavljaju Ministarstvu financija itd., što je bitno, u Sloveniji postoji stalna rezerva, stalna rezerva u proračunu koje te štete dodjeljuje Ministarstvo financija i u stalnoj uz stalnu rezervu postoji i tekuća rezerva koja nije određena, a stalna rezerva je 1,5% visine državnog proračuna. Ovaj model sam uzeo za primjer jer je on najsličniji našemu ali su sredstva pomoći znatno veća nego što mi osiguravamo u našem proračunu ali isto tako i ta metodologija je malo drugačija i bolja. Zbog toga mi smo u državnom povjerenstvu mislimo da je nama najprimjereniji način novi model restrukturiranja, davanja pomoći za štete od elementarnih nepogoda u svrhu učinkovitije dodjele sredstava pomoći putem učešća u plaćanju police osiguranja. Dakle, s time bismo riješili ne samo ovu pomoć nego bismo riješili i neke druge probleme koje evidentno imamo, a prije svega znali bi koliko smo čega zasijali i zasadili na našim poljoprivrednim površinama i kažem taj primjer pokazuje s ovim prijedlogom i sada ću navesti samo kakav je prijedlog. MI već imamo otprilike jedan novi model i metodologiju i radna grupa koja radi ona će na njemu raditi ja se nadam do kraja godine da ćemo uz vašu pomoć i da će to dolaziti na Sabor da ćemo napraviti ono. MI predlažemo da se police osiguranja tako državni proračun da sudjeluje 25% od police osiguranja, a na područjima od posebne državne skrbi i na brdsko-planinskim područjima do 50%. Županijski proračun da sudjeluje 25% u polici osiguranja, a općinski i gradski prema mogućnostima. U svakom slučaju da poljoprivredno gospodarstvo ne sudjeluje u plaćanju police osiguranja više od 50% a na područjima od posebne državne skrbi više od 25%. Ovo je jedna varijacija, bit će još dosta prijedloga. Sada što se tiče tajne, ovo je okvir nema nikakvih tajnih kriterija niti metodologija, on je jednostavno dostavljen zastupnicima dakle gospođa Lalić kaže čim se mjerila koje uzimalo povjerenstvo, to je propisana dokumentacija i rok prijave uzet u obzir, iz obrade su izostavljene štete čija potvrđena vrijednost ne prelazi 20% visine proračuna dotičnog grada i općine, indirektna šteta nije uzeta u obzir, osigurana imovina koja je pretrpjela štetu nije uzeta u obradu, iz obrade su izostavljene štete na komunalnoj i regionalnoj infrastrukturi te građevinarstvu, koje su sanirane odmah nakon nastanka šteta ili su ih bili dužni sanirati drugi sustavi ili društva ili sami vlasnici. Dakle, to je već propisano i mi ovo ne možemo mijenjati, ovo nije nikakvo izvješće, ovo je odluka i mi raspravljamo o odluci koju je donijelo Državno povjerenstvo i daje Saboru na usvajanje. Na ovom tragu ja bih želio baš na tragu gospodina Kolara koji je zapravo u nekoliko rečenica naglasio da mi ovaj preživjeli model moramo promijeniti, dajte skupa sa državnim povjerenstvom, mi ćemo sa ovom grupom u suradnju s Ministarstvom poljoprivrede i šumarstva do kraja godine izaći sa Izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti od elementarnih nepogoda i mislim da je to jedini put i nadam se da ćemo ga skupa završiti, i nadamo se da će ovo biti zadnja godina kada se šteta obračunavala na ovaj način. A gospodinu Markovu moram kazati da u Šibeniku sve štete su bile na infrastrukturi i pravnim osobama, dakle nisu na poljoprivredi i zato ih nije ovo Povjerenstvo niti zaprimilo niti smo ih dobili. Zahvaljujem.
Kolega Markov, ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepa. Nisu sve štete bile na infrastrukturi, štete su bile na obiteljskim gospodarstvima, u kućama ljudi jer su popravljene kuće, podrumi jer su dvije kuće 3. kolovoza ove godine u velikom naletu vjetra gotovo polovinom srušene, ostale su bez krovova, prema tome, radi se o šteti koja je u Šibeniku i Murteru pričinjena ljudima, osobama, a ne infrastrukturi, onaj dio koji se odnosio na infrastrukturu on nije bio ni iskazan u brojkama, 4 milijuna i u brojkama 1,5 milijuna. Ali dobro, što je tu je, ali držimo vas za riječ da će biti bolje iduće godine.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu o ovoj točci dnevnog reda. Molim pozornosti. Prvo. Prijedlog odluke o dodjeli jednokratne pomoći gradovima i općinama za djelomično ublažavanje posljedica štete od oluje i bure iz studenog 2004. godine, te mreža i nanosa snijega iz veljače 2005. godine. Dajem na glasovanje prijedlog odluke. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je odluka donijeta sa 85 glasova za i 5 suzdržanih.