Kolegice i kolege povodom obljetnice Nikole Tesle obratiti će se Hrvatskom saboru i hrvatskoj javnosti predsjednik Sabora, gospodin Vladimir Šeks. Izvolite gospodine predsjedniče.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospođe i gospodo zastupnici. Hrvatski sabor je donio odluku o proglašenju 2006. godine godinom Nikole Tesle u Republici Hrvatskoj kojom se u 150. obljetnici njegovoga rođenja posvećuje ova godina o čovjeku, znanstveniku, izumitelju svjetskoga značaja. Hrvatski sabor je i pokrovitelj ove 150. obljetnice, svih zbivanja i događanja koji se zbivaju u ovoj godini Nikole Tesle. I ustrojen je Organizacijski odbor kojem je na čelu predsjednik Hrvatskog sabora koji je obavio sve potrebne radnje da se dostojno i dostojanstveno obilježi 150. obljetnica rođenja Nikole Tesle sa krunskim događajem 10. srpnja ove godine u Smiljanu gdje će se na jedan svečani način obilježiti 150. obljetnica rođenja Nikole Tesle. Ne samo Hrvatska nego i cijeli svijet obilježava jubilarnu godišnjicu rođenja Nikole tesle, toga čarobnjaka svijetla i elektriciteta. U Republici Hrvatskoj ali i u mnogim drugim gradovima svijeta održavaju se simpoziji, konferencije i skupovi u čast Tesli, a UNESCO je također 2006. godinu proglasio godinu Nikole Tesle. U Hrvatskoj godina Nikole Tesle je prigoda za cjelovito obilježavanje života i djela Nikole Tesle i to ne samo kao znanstvenika i izumitelja, već i kao istaknutog domoljuba koji je sa ponosom isticao svoj srpski rod i hrvatsku domovinu. Tesla je genijalni istraživač, vizionar i svakako osebujna ličnost. Rođen je 10. srpnja 1856. godine u malom ličkom mjestu Smiljanu u svećeničkoj obitelji koja je prepoznala njegove sposobnosti i dala mu potporu poslavši ga na studije u Zagreb i Graz. Izumiteljstvom se bavio još od najranijeg djetinjstva nalazeći nadahnuće u prirodi koja ga je okruživala imajući uzor u svojoj majci za koju je Tesla napisao kao da je izumila i izradila mnoge korisne naprave za domaćinstvo. Zbog financijskih teškoća ne uspijeva završiti fakultet, zapošljava se u Budimpešti i američkoj telefonskoj kompaniji, a zatim u Parizu. Godine 1884. godine odlazi u Ameriku u kojoj zbog svojih izuma i osebujnih predstavljanja tih izuma javnosti postaje jedan od najslavnijih ljudi. Tesla je radio i na konstrukciji prve moderne trofazne izmjenične centrale na slapovima Nijagare koja se smatrala jednom od svjetskih čuda toga doba. Pored nje danas stoji Teslin spomenik koji se ne obasjava po noći kako bi se naglasio njegov doprinos svijetu i mogućem mraku koji bi taj svijet bez Tesle okruživao. Njegovi izumi i teoretski rad na kraju 19. i početkom 20. stoljeća stvorili su uvjete za elektrifikaciju svijeta sustavom višefazne izmjenične truje, što je omogućilo masovnu proizvodnju i industrijsku revoluciju. Tesla je postavio temelje ili svojim vizijama i istraživanja pomogao u razvoju radijske tehnike, telekomunikacija, televizije, robotike, daljinskog upravljanja i drugih suvremenih pronalazaka koji nalaze ishodište upravo u njegovim otkrićima. Nakon desetljeća neumorna rada umro je gotovo zaboravljen i gladan u siječnju '43. godine u New Yorku. Nikola Tesla je danas besmrtan, zadužio je čovječanstvo svojim izumima, izumima koji su promijenili i unaprijedili svijet, a i danas su temelj najnovijim tehnologijama. Njegovo ime i izumi koje je nesebično darivao čovječanstvo ostaju trajnim uzorom u svjetskoj znanosti i kulturi. Čovjek o kojem možete naći informacije na preko 290 tisuća web stranica, po kojem jedan mjesečev krater, asteroid, mjerna jedinica za magnetsku indukciju bio je i ostao veliki po nemjerljivom doprinosu znanosti i napretku čovječanstva. 10. srpnja u Smiljanu obilježit ćemo 150. godišnjicu Teslina rođenja i otvoriti memorijalni centar "Nikola Tesla" koji će trajno podsjećati na čovjeka koji je cijeli svoj život posvetio čovjeku i koji je za sebe tvrdio da nije izumitelj nego otkrivać stvari koje postoje u prirodi, te koje će biti poticaj i inspiracija mladim naraštajima za stjecanje najcjenjenije imovine znanja. Od niza genijalnih Teslinih misli spomenut ću jednu koja je i danas aktualna: "Napredak i razvitak čovjeka bitno ovisi o invenciji. Najvažniji produkt stvaralačkog uma je izum. Njego je krajnji cilj potpuno ovladavanje uma prirodom i iskorištavanjem njezinih sila za potrebe čovječanstva.". Gospođe i gospodo zastupnici, svi ste pozvani da se priključite obilježavanju 150. godišnjice rođenja Nikole Tesle i otvaranju Memorijalnog centra 10. srpnja u Smiljanu. [[Pljesak.]]
Hvala lijepa gospodine predsjedniče.
Gospođe i gospodo nastavljamo sa sjednicom. Na dnevnom redu je - Prijedlog smjernica za primjenu ugovornih oblika javno privatnog partnerstva (JPP) Predlagatelj akta je Vlada. Raspravu je proveo Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu. Predsjednik Vlade dr. Ivo Sanader će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite predsjedniče.
Ne zanimaju ih uspješni projekti. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene dame i gospodo zastupnici ovog Visokog doma. Prije svega želim izraziti zadovoljstvo što danas imamo na dnevnom redu u Saboru smjernice za primjenu ugovornih oblika javno privatnog partnerstva. Nekoliko uvodnih riječi o javno privatnom partnerstvu. U Europi je taj oblik djelovanja poznat prije nekih 15-tak možda i 20 godina su već začeci bili javno privatnog partnerstva. Riječ je dakle o tome da se taj model izgradnje ili rekonstrukcije javnih objekata infrastrukturnih i društvenih projekata koristi uz pomoć i uz sudjelovanje privatnog sektora. Naime države su vidjele da su proračunska sredstva u nekim takvim projektima ukoliko bi se željelo ići puno brže nego što ona dopuštaju, ograničena i kao što je to slučaj i u Hrvatskoj ja mislim da možemo reći da je to jedan dobar put kojim bismo i mi trebali ići. Naime ukoliko bismo sve ono što je potrebno u Hrvatskoj od škola, od bolnica, od domova za umirovljenike, od školskih sportskih terena, dvorana itd. i kad bismo išli normalnim putem, normalnim sredstvima koja imaju županije, dakle jedinice lokalne i regionalne i područne samouprave i proračun središnje države onda bi nam trebalo, procjene su negdje otprilike 25 godina da bismo to sve izgradili. Naravno da je i to jedan mogući put, ali mi mislimo u Hrvatskoj, posebno ovaj naraštaj političara i tu ističem sve kroz sve stranke, kroz cjelokupnu političku scenu u Hrvatskoj da možemo i da trebamo tražiti brže i učinkovitije putove izgradnje i modele. I zato smo negdje prije tri mjeseca organizirali jedan sastanak u Vladi sa svim hrvatskim županima i sa svim gradonačelnicima županijskih središta na kojemu smo raspravili prije svega da vidimo postoji li politička volja, postoji li želja da se krene u javno privatno partnerstvo u Hrvatskoj i dobili smo apsolutnu suglasnost svih dakle župana, svih gradonačelnika koji su rekli da postoji ne samo politička volja nego da postoji i nužnost da se krene u taj projekt javno privatnog partnerstva. Ovdje želim i reći da je nekoliko županija već o tome na tome i radilo, da su neki župani, neki gradonačelnici već imali neke projekte i konkretne korake u ostvarenju pojedinih takvih projekata. Mi smo tada formirali jednu radnu skupinu koja se sastojala od trojice predstavnika Vlade, znači potpredsjednika Polančeca, ministra Šuker i Primorca te župana Bože Galića, Ivana Jakovčića, Radimira Čačića, gradonačelnika Mršića, Obersmela i Šuice i ta radna skupina je radila, zadaća je bila da naprave u roku od jednog mjeseca smjernice za javno privatno partnerstvo. Trebalo je nešto duže, mi smo to, taj posao završili. Zašto smjernice? Zašto je trebalo duže? Prvo smjernice jer smo vidjeli da u mnogim europskim zemljama pa i van europskim mislim na Izrael, ne postoji zakon o javno privatnom partnerstvu i ne bi bilo dobro da Hrvatska ide prva u nekakvo eksperimentiranje jer to je zaista tera nova bez obzira što postoji praksa u Europi i u suradnji u konzultacijama i sa Europskom komisijom, sa zemljama članicama Europske unije koje to već provode. Osim što u Njemačkoj postoji jedan zakon, ali još uvijek ne do kraja dorađen, odlučili smo se ići u smjernice. Te smjernice su izrađene, trebalo je kažem nešto duže od mjesec dana koji smo izvorno bili dali kao zadaću radnoj skupini upravo zbog konzultacija i u Hrvatskoj, ali i s onim zemljama koje to već provode. Dakle zadaća te radne skupine bila je vrlo jasna, analizirati pravne okvire kojima se modeli javno privatnog partnerstva uređuju u zemljama Europske unije, analizirati najbolju praksu i stečena iskustva zemalja koje su odavno krenule s tom implementacijom. Na podlozi tih analiza radna skupina je izradila smjernice. Mi smo ih ponovo razmotrili na jednom sastanku sa županima i gradonačelnicima, jednoglasno usvojili. Bilo je nekih dilema prije svega oko zaduživanja, dakle jedinica lokalne, odnosno područne (regionalne) samouprave koji je prag. Bilo je negdje na početku govora 20, 25% pa 30-35. dogovorili smo se da se može ići na više, dakle 35% od prihoda koji je jedinica, ta jedinica lokalne ili regionalne samouprave, područne samouprave uprihodila prethodne godine. Dakle do tog limita se može ići. Ciljevi dakle koje želimo postići su vrlo jasni, a to je ugovaranje i izvođenje većeg broja projekata, no prije toga da još kažem, dakle nakon što smo raspravili sve u toj radnoj skupini na sjednici sa županima i sa gradonačelnicima gdje zaista želim i ovo nije nikakva demagogija, reći da zahvaljujem kao predsjednik Vlade svim županima i svim gradonačelnicima bez obzira iz koje stranke dolazili, jer se pokazalo se da možemo se ujediniti, da možemo biti zajedno kod važnih projekata i da nam je stranačka ili pripadnost ili politička orijentacija od drugotne važnosti, a da je važno da napravimo nešto dobro za Hrvatsku i za naše građane. I zaista je ovo, može biti jedna uspješna hrvatska priča, zajedno gdje ne trebamo uopće gledati tko je predložio i tko će poene skupiti ili neće političke, to je nebitno. Važno je da počnemo graditi. I kao što je jedan župan kazao, ovo bi zaista ako se dogovorimo i ako Sabor usvoji, jer naša Vlada je dakle usvojila smjernice ali smo htjeli i dogovorno sa svima da ih i Sabor usvoji i da svi stanemo iza njih kako bismo mogli krenuti u taj projekt. Dakle mogao bi biti i hrvatski New Deal kao što su se već i čuli, dakle umjesto 25 godina da sve izradimo u nekoliko, 5, 6, 7 možda, idućih godina ukoliko budemo zaista posvećeni tom cilju. Što su ciljevi javno privatnog partnerstva. Ugovaranje i izvođenje većeg broja projekata u vrlo kratkom vremenskom periodu. Podjela rizika između privatnih poduzetnika i javne vlasti, a u cilju efikasnog i efektivnog korištenja sredstava poreznih obveznika i iskorištavanje veće učinkovitosti privatnih poduzetnika. Iskustva i procjene, ono što je zanimljivo u javno-privatnom partnerstvu iz zemalja koje to već rade, kažu u kojima se ti objekti već dugi niz godina grade, na modelu javno-privatnog partnerstva pokazuju uštede u gradnji i kasnijem upravljanju objektima na razini od 17 do 20%. Kako gdje i kako kojem projektu u odnosu na klasičnu gradnju. Dakle, već ušteda u samom modelu, u samom pristupu je minimum 17% do 20% u odnosu na klasični način. Prema tome, mislim da je cilj ambiciozan, ali da ukoliko svi stanemo iza njega, a postoji visok, veliki interes jedinica lokalne samouprave i područne samouprave, mislim da zaista tih 25 godina možemo skratiti za 4 do 5 puta. Te smjernice sadrže definicije, tu je potpredsjednik Vlade i državni tajnik Polančec i Ivezić koji će tijekom rasprave, ukoliko bude potrebno, odgovarati i dati dodatne informacije uvaženoj gospodi zastupnicima. Dakle, općenito javno-privatno partnerstvo, taj izraz se odnosi na oblike suradnje između javnih i privatnih partnera, to smo već rekli. Privatni partner je domaća pravna osoba u većinskom privatnom vlasništvu koja samostalno ili udružena s još nekom privatnom tvrtkom sklapa ugovor o javno-privatnom partnerstvu s javnim partnerom. Javni partner je osoba javnog prava koja sklapa ugovor sa privatnim partnerom. Javni partner može biti Republika Hrvatska putem nadležnog ministarstva, Vlade, javne ustanove i trgovačkih društava koja su u većinskom vlasništvu Republike Hrvatske. Javni partner može biti jedinica lokalne ili regionalne, područne samouprave, dakle županije, gradovi i općine, javne ustanove, trgovačka društva u većinskom vlasništvu jedinica lokalne samouprave ili regionalne samouprave. Imamo dva osnovna tipa javnog privatnog partnerstva koji proizlaze iz ovih smjernica. Jedno je institucionalni oblik, prvi je dakle tip institucionalni oblik. Drugi tip je ugovorni oblik. Ove smjernice odnose se isključivo na ugovorne oblike javno-privatnog partnerstva, a radi jasnoće posebice navodimo vrste dugoročnih ugovora između javnog sektora i privatnih partnera koji ne pripadaju odrednici isključivo ugovornih oblika i ne smatraju se javno-privatnim partnerstvom u smislu ovih smjernica. Najpoznatiji, dakle, isključivo ugovorni oblici javno-privatnog partnerstva su tzv. koncesijski model koji karakterizira izravna veza privatnog partnera i krajnjeg korisnika usluga koji privatnom partneru plaća naknadu za uslugu koja može biti subvencionirana od javnog partnera. I drugo je tzv. privatna financijska inicijativa. U ovom modelu naknadu privatnom partneru redovito plaća javni partner. E sad, koji je postupak izbora privatnog partnera. To je bila tema na koju se posebno radilo u radnom povjerenstvu. Privatni partner odabire se putem javnog natječaja. Dakle, i tu je bilo dilema, treba li ići javni natječaj, što će se dogoditi kad neka skupina investitora, investicijski fond ili uopće privatni partner predloži nekom gradu nešto, može li se ta inicijativa prihvatiti ili treba ići na natječaj? Opredijelili smo se da se ide na natječaj. Dakle, bez obzira što će netko predložiti, što će netko imati prvi inicijativu, što možda neki drugi, treći tamo ne bi imao pojma da se namjerava nešto graditi, ali smatramo da treba ići u javni natječaj, bez obzira čija inicijativa bila. Kod postupka izbora privatnog partnera za javno-privatne projekte u slučaju osobito složenih ugovora koristit će se natjecateljski dijalog sukladno smjernicama o javno privatnom partnerstvu. E sada, nakon toga postoji ugovor koji se treba potpisati i u ugovoru o javno-privatnom partnerstvu je definirano, dakle u ovim smjernicama koje ste dobili su definirani svi elementi koje ugovor mora imati. Imamo nadalje operativni najam, najam građevine i usluga koje plaća javni partner za građevinu izgrađenu po modelu smatram će se operativnim najmom na isti način kao najam usluga i to ukoliko privatni partner prema ugovoru o javno-privatnom partnerstvu obavezno snosi rizik projektiranja i građenja građevine i najmanje 1 od sljedeća 2 rizika. Rizik raspoloživosti izgrađenog kapaciteta u smislu njegovog volumena i rizik varijacije u potražnji. Ovo područje, tu moramo reći, nismo, ovdje nismo izmišljali nikakve nove smjernice, nikakve nove elemente. Ovo je naprosto preneseno iz europskih smjernica i ovo područje definirano prema pravilima EUROSTAT-a. Preuzimanje građevine na kraju ugovornog razdoblja. Dakle, ugovorom predviđa se da građevina izgrađena, dakle da građevina koja će biti izgrađena od privatnog partnera na kraju ugovornog vremena prelazi u vlasništvo javnog partnera bez naknade. Znači ako županija, grad, država, ministarstvo sklopi ugovor o javno-privatnom partnerstvu privatni na 25 godina, nakon 25 godina ta građevina prelazi u vlasništvo te institucije, grada, županije, općine, države bez naknade. Bez naknade. E sada, smatrali smo da je dobro da se osnuje jedna agencija za javno-privatno partnerstvo i u toj agenciji ona bi imala nekoliko zadaća. Prije svega bi ustrojila, vodila, registrirala registar javno-privatnog partnerstva i tih ugovora. Dakle, u agenciji bi bili svi ugovori u Hrvatskoj registrirani iz tog modela. Ona bi kontrolirala natječajnu i ugovornu dokumentaciju, ona bi radila na unaprjeđenju zakonodavnog okvira za javno-privatno partnerstvo projekte i bila bi savjetodavno tijelo za javne partnere koji žele pokrenuti javno-privatno partnerstvo. U ovoj fazi, a i to je u dogovoru sa županima i gradonačelnicima, ne bismo išli u posebnu agenciju nego bismo u okviru Agencije za promicanje ulaganja i izvoza formirali jedan poseban odjel za početak. Kad se razvije i ako se zahukta javno-privatno partnerstvo onda bi išla posebna agencija. Do tada bi ona bila, dakle, jedan Odjel za javno-privatno partnerstvo unutar Agencije za promicanje i ulaganje, za promicanje izvoza i ulaganje. Kakav je postupak odobravanja projekata javno-privatnog partnerstva? Javni partner dakle prije postupka, prije pokretanja postupka, javnog nadmetanja po modelu javno-privatnog partnerstva mora utvrditi je li raspolaže dovoljnim fiskalnim kapacitetima. Ukoliko za provedbu modela planira okoristiti sredstva decentraliziranih funkcija prethodno mora zatražiti suglasnost mjerodavnog ministarstva, a to je bio slučaj i do sada. Ukoliko više javnih partnera udružuje raspoložive fiskalne kapacitete o istom moraju potpisati ugovor sa jasno definiranim udjelima i izvorima financiranja, te nakon toga pokrenuti postupak javnog nadmetanja. I kao što sam rekao, da jedinice lokalne samouprave i područne samouprave smiju sklopiti ugovor o javno-privatnom partnerstvu samo do dakle 35% ostvarenog proračunskog prihoda iz prethodne proračunske godine. Ponavljam još jedanput ovo je bilo izričito na zahtjev župana i gradonačelnika, mi smo to podržali, osobno sam isto tako to podržao, smatram da je to jest ambiciozno, da su župani i gradonačelnici apsolutno odgovorni ljudi koji će voditi računa da ne uđu u financijske poteškoće. I za kraj bih rekao to da u uvjetima priprema za članstvo u Europskoj uniji javno privatno partnerstvo pridonosi daljnjoj stabilnosti tržišta i privatizaciji državnog portfelja što izravno utječe i na održavanje trenda povećanja izravnih stranih ulaganja. Osobno držim da je ovo još jedan veliki korak, jedan naš zajednički veliki uspjeh ukoliko Hrvatski sabor prihvati ove smjernice za što vas molim, potporu svih da će ovo biti naš zajednički uspjeh, da ne čekamo 25 godina i sljedeći naraštaj koji treba izgraditi sve ono što nam treba po svim hrvatskim općinama, gradovima i županijama, da to bude ovaj naraštaj, da omogućimo dakle, a novca u Hrvatsku na financijskom tržištu Bogu hvala ima. Prema tome, da svi zajedno se okrenemo ovom projektu i ja s osobitim veseljem gledam na početak rada, čestitam i onim gradonačelnicima i županima koji su već u ovo krenuli, ali i s našom suglasnošću jer smo već na proljeće rekli da se može krenuti u ove projekte, vidim da su već neki krenuli, prema tome puna potpora. Sa ovim smjernicama ćemo regulirati i posebna težina će biti ukoliko ih Sabor prihvati, donese, regulirat ćemo taj model, to javno djelovanje i smatram da zaista možemo biti optimisti, da možemo zaista pokrenuti Hrvatsku i u ovom smislu građenja ovih infrastrukturnih objekata koji su nam svima potrebni. Hvala na pozornosti.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Slaven Letica.
Gospodine predsjedniče, ispravio bih pogrešan navod predsjednika Vlade za koji on nije uopće odgovoran. O tome da je gradnja kod privatno javnog ortaštva, kako bi se hrvatski to trebalo zvati ili japa, odnosno pajo od 17 do 20% niža. Naime, istraživanja … [[Govornik se ne razumije.]] u Australiji u Tajlandu i Kanadi pokazuju da su čak troškovi gradnje veći. Prema tome, nevolja je ove radne grupe gospodine predsjedniče što tamo nema malo teorijski potkovanijih ekonomista, sljedeći put me pozovite. Hvala vam lijepa.
Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani gospodine premijeru, poštovani gospodine potpredsjedniče Vlade, poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog fonda za privatizaciju, poštovani zastupnici. Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu Hrvatskoga sabora na 44. sjednici održanoj 6. srpnja 2006. godine razmotrio je prijedlog smjernica za primjenu ugovornih oblika javno privatnog partnerstva koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 28. lipnja 2006. godine. Odbor je u smislu članka 67. Poslovnika Hrvatskog sabora o navedenome prijedlogu smjernica raspravljao u svojstvu matičnog radnog tijela. U iscrpnom uvodnom izlaganju predstavnik predlagatelja je obrazložio da je osnovni cilj ovih smjernica poboljšanje kvalitete usluga svih sadržaja koje je pruža. Predlagatelj je temeljem obvezujućih uputa tijelu EU odabrao pravni okvir smjernica, a ne Zakon o javno privatnom partnerstvu s napomenom da bez obzira na činjenicu što ove smjernice imaju usmjeravajući karakter u praksi je bez njihova poštivanja praktično nemoguće konzumirati bilo koji ugovor o javno privatnom partnerstvu. Predstavnik predlagatelja potrebno je obrazložio institucionalno i EPP i ugovorno EPP kao institut natjecateljskog dijaloga. Ukazao je i na prednosti javno privatnog partnerstva u odnosu na dosada pravno institucionaliziran način pružanja usluga koje pokriva javno privatno partnerstvo. Osnovni cilj javno privatnog partnerstva je kada se govori o izgradnji objekata investiranje privatnog kapitala s napomenom da privatni partner mora snositi određene rizike. U daljnjem tijeku izlaganja predstavnik predlagatelja je pojasnio što je operativni najam, obrazložio zadaću agencije javno privatnog partnerstva posebno naglasivši da agencija daje suglasnost i na inicijativu za sklapanje ugovora o javno privatnom partnerstvu i na tekst samoga ugovora te obrazložio obavezu Ministarstva financija. Javno privatno partnerstvo je prvenstveno namijenjeno školstvu i zdravstvu s napomenom da su izračuni pokazali da su troškovi javno privatnog partnerstva oko 17% niži nego troškovi koji nastaju modelom klasične gradnje. U raspravi koja je uslijedila nakon uvodne riječi predstavnika predlagatelja svi govornici dali su potporu ovim smjernicama s tim da je tijekom rasprave ukazano na moguća poboljšanja navedenih smjernica kako slijedi. U smjernicama bi trebalo specificirati poslove za koje je moguće sklopiti ugovore o javno privatnom partnerstvu te naznačiti da se tu prvenstveno radi o uslugama koja predstavljaju obavezu Republike Hrvatske, a koja Republika Hrvatska zbog određenih razloga nije u mogućnosti pružiti potencijalnim korisnicima. Navedene usluge odnose se prvenstveno na izgradnju gospodarske i socijalne infrastrukture. Također treba propisati standard javnih usluga pri čemu država treba reći koju je cijenu spremna platiti za zadovoljenje istih. Iz samog teksta smjernica može se zaključiti da se one odnose uglavnom na gradnju i to svakako nije dovoljno jer se iste trebaju odnositi i na puno širi dijapazon usluga. S obzirom da je ovo novina u zakonodavnoj i inoj praksi Republike Hrvatske država se treba dobro pripremiti za operacionalizaciju istoga te dodatno razraditi modele financiranja pri čemu posebno treba imati u vidu činjenicu da će u velikom broju slučajeva jedan od partnera biti lokalna samouprava koja slijedom navedenoga treba financijski ojačati. Predstavnik predlagatelja je u načelu složio sa svim govornicima u raspravi. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskome saboru donošenje sljedećeg zaključka: "Prihvaćaju se smjernice za primjenu ugovornih oblika javno privatnog partnerstva.". Hvala.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime Kluba SDP-a gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite!
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani potpredsjedniče Vlade, cijenjene dame i gospodo! Klub SDP-a će podržati donošenje ovih smjernica, podržat će iz cijelog niza razloga ove smjernice. Jedan od tih je što je doista ovo možda drugi puta u ovom mandatu da je postignut konsenzus oko neke teme. Prvi put je to bilo oko Nacionalnog odbora za praćenje pregovora a drugi put je evo ovdje oko smjernica kada otprilike je razvidno da se svi slažemo. Jedan od razloga ili dva od razloga što se svi slažemo što je Vlada prihvatila nešto što već živi, što je nastalo u Hrvatskoj, što se već provode kao projekti, što se provode uglavnom kao oporbeni projekti i kao što se provodi kao projekti lokalne samouprave. I tu se pokazalo dakle da i oporba i lokalna samouprava mogu dati nešto što može postati nacionalnim projektom, što može biti prigrljeno, poduprto i definirano kao u ovom slučaju smjernice. Smjernice bi trebale odgovoriti na nešto što se zove zadovoljavanje javnih potreba a koje smo svi svjesni da u ovom trenutku niti država niti lokalna samouprava u ovim makro-ekonomskim okvirima i okvirima fiskalne politike nije moguće zadovoljiti na dulje razdoblje. Prema podacima kojima raspolažemo samo da bi se u osnovnim i u srednjim školama prešlo na jednosmjensku nastavu što jest cilj svih nas potrebno je izgraditi, potrebno je dakle dograditi postojeće građevine u iznosu od 2 milijarde 812 milijuna ili dograditi i izgraditi 539 osnovnih škola odnosno osigurati dodatnih 3 tisuće 285 učionica u osnovnim školama i 878 učionica u srednjim školama. Ako tome dodamo da imamo otprilike manje od 8% visoko obrazovanih trenutno u Hrvatskoj a da nam je cilj doseći barem duplo ili daj Bože da imamo kao što Švedska ima 47% onda nam u ovom trenutku trebaju barem još dupli kapaciteti, sveučilišni kapaciteti u Hrvatskoj da bismo te ciljeve ostvarili. Za samo da bi se prešlo na jednosmjensku nastavu u srednjim i osnovnim školama potrebno je izdvojiti 6 odnosno investirati 6,5 milijardi kuna. To je naprosto nemoguće ukoliko ćemo to ići po dosadašnjem modelu, dakle klasičnom gradnjom. Što to znači? To znači prema sadašnjem modelu kako se grade objekti za javne potrebe da biste išli u izgradnju morate imati prema Zakonu o proračunu prethodno osigurana sredstva što znači da kada želi neki grad, općina ili država graditi školu ona mora imati primjerice osiguranih 50 milijuna kuna prije nego što je uopće raspisala natječaj za izgradnju te škole. Nakon toga slijedi faza raspisivanja natječaja, slijedi faza izgradnje te škole u kojoj onaj tko je naručio tu školu mora tu školu dakle plaćati u vezi izgradnje i taj koji je naručio, dakle općina, država ili grad prije nego što je škola gotova praktično mora platiti ukupni trošak izgradnje te škole uključujući i PDV budući da je proračun krajnji korisnik. Što će se sada dogoditi? Sada se dakle sklapa ugovor o javno privatnom partnerstvu gdje proračun, dakle javni partner treba reći da ima potrebu za zadovoljenjem nekog javnog interesa za nekim javnim prostorom. On u tom trenutku ne mora imati na svom računu novac za izgradnju te škole, on u tom trenutku ne mora imati čak niti novac za plaćanje zakupnine nego prema ovim smjernicama treba tek dokazati da će u trenutku kada bude škola gotova i kada učenici budu u toj školi imati novac za plaćanje zakupnine za tu školu. Maksimalno se time može zadužiti, ne zadužiti nego plaćati zakupninu do 30-35%. Dakle, u fazi izgradnje kada učenici još nisu u toj školi ili umirovljenici u domu umirovljenika, ili studenti u studentskom domu jedinica lokalne samouprave ili država ne mora imati novac. Novac ima privatni partner koji ili ima vlastiti novac ili ga pozajmljuje od zajmodavaca dakle fondova, banaka i ostaloga. I ono što je važno a mi smo imali do sada takvih slučajeva da se počne graditi škola ili dom umirovljenika pa nikada nije završen ili je završen nakon desetak godina. Dakle, proračun ne snosi nikakav rizik izgradnje te škole. Nema javni sektor, javni partner nikakvih obaveza u fazi izgradnje tog objekta. Plaća se, ovdje je važno reći dakle stvarno isporučena usluga. Dakle, tek kada javni partner može koristiti ono što je sagrađeno tek tada u kvaliteti usluge koja se nudi plaća se zakupnina za taj prostor što znači da kada iz škola ili dom umirovljenika jest gotov ali primjerice se ne može koristiti u onoj kvaliteti u kojoj je to ugovoreno ugovorom o javno privatnom partnerstvu ne plaća se zakupnina kakva je ugovorena nego se plaća zakupnina umanjena za neisporučenu kvalitetu usluge koja je u tom trenutku dana korisniku. Dakle, ovdje je važno reći da potpuno rizik gradnje je prenesen na privatnog partnera. I ovdje što je kolega Letica rekao dakle da doista može se dogoditi da su troškovi gradnje nešto viši nego što je klasični način gradnje. Međutim, troškovi ukupni uporabe, gradnje i uporabe su manji zato jer će privatni partner možda reći da će ugraditi kvalitetnije materijale u izgradnju toga objekta da bi pružio kvalitetniju usluga i da bi trošak održavanja tog objekta bio niži. Dakle, ovdje kada se govori o uštedi od 17 do 20% govori se na nečemu na period od 25, 25 ili 30 godina zavisno od toga na koliki period je sklopljen ugovor o javno privatnom partnerstvu. I ovdje se treba sagledavati nešto što se zove cjeloživotni troškovi tog objekta, ne samo troškovi u fazi izgradnje. Nažalost u ovom trenutku Zakon o gradnji štiti jedino izvoditelja zato jer vi možete od izvoditelja danas dobiti garanciju na dvije godine osim na konstruktivne elemente na 10 godina. E sada znamo da svi, svi znamo da već treće, četvrte godine nastaju vrlo ozbiljni problemi sa tim objektima. Kad bi pogledali škole koje smo otvorili prije 5 godina u ovom trenutku oni ne izgledaju nimalo dobro. Prije 10 godina one izgledaju jako loše. A ovdje, dakle mi ugovaramo ne samo izgradnju te škole. Mi ugovaramo uslugu i tu je važno da ćemo mi u budućnosti moći roditeljima, studentima, umirovljenicima reći da 25 godina im nudimo jednaku kvalitetu usluge učeničkog prostora. Ne da nakon 5 godina će biti neokrećena učionica ili pola klupa će biti potrgano ili ne znam pola žarulja razbijeno. Dakle svih 20, 25 godina mi nudimo učenicima i roditeljima jednaku kvalitetu učeničkog prostora. Dakle ne samo da bi ovo trebalo dovesti da izradimo veliki broj škola, domova umirovljenika i studentskih nego ćemo moći reći imat ćete i prostor ali vam garantiramo da ćete imati i kvalitetu tog prostora. I neće se moći dogoditi ono što se dogodilo od 1993. do 2001. godine da nije bilo sustavnog održavanja osnovnih i srednjih škola. Dakle bilo je škola koje po 15, 20 godina nisu okrečene. Vi ovdje kada ugovarate, sklapate ugovor o javno privatnom partnerstvu ugovarate i standard ugrožavanja. Točno se dakle u trenutku potpisivanja ugovora zna kad će se krečiti škola, kad će se brusiti parket, kad će se raditi neke druge stvari u toj školi i one moraju biti napravljene jer u protivnom privatni partner će biti u vrlo ozbiljnim, vrlo ozbiljnim problemima. Drugo, to je dakle što se tiče rizika izgradnje. Drugo, što se tiče rizika raspoloživosti privatni partner mora garantirati ne samo kvalitetu nego i da će ta škola biti cijelo vrijeme u periodu koncesije dakle u periodu ugovora dostupna i raspoloživa korisnicima odnosno javnom partneru. Dakle javnog partnera nije briga ako pukne negdje cijev ili prokišnjava krov. Privatni partner to mora čim prije otkloniti. Kakva je danas situacija? Ako vam procuri krov na školi ili na domu i ako je investicija veća od 200 tisuća kuna vi morate izmijeniti plan nabave. Morate raspisati javno nadmetanje pa vam onda netko prigovori pa vam padne natječaj. 3, 4 mjeseca vam treba da dođete do izvoditelja radova koji će vam popraviti taj krov. U to cijelo vrijeme vi ne možete koristiti taj prostor i naravno da nastaju iz dana u dan nove štete na tom objektu. Ovdje to nije tako zato jer taj rizik raspoloživosti snosi privatni partner i on je u stanju dnevno reagirati i otkloniti sve ono što se događa. I treće je rizik potražnje dakle kod rizika potražnje on se može dijeliti između privatnog i javnog partnera. On dakle zavisno od derivata javno-privatnog partnerstva on može biti prenesen u potpunosti na javni sektor kao što je primjerice kod škola, bolnica, zatvora ili može biti prenesen na korisnike kao što to može biti kod studentskih domova i recimo domova umirovljenika ili na korisnike kao što je to primjerice kod izgradnje uređaja za pročišćavanje otpadnih voda. Dakle ovdje doista mislim da možemo konstatirati da imamo jedan model koji u potpunosti štiti javni novac. Koji u potpunosti štiti novac poreznih obveznika. Ono što jest problem je pitanje ili dilema ili bile su dileme koji su kapaciteti do kojih se može ići u javno-privatnom partnerstvu. U ovim smjernicama imate razdvojena na dva dijela javnog partnera. Jedno je država koja nema nikakvih ograničenja. Dakle po smjernicama država nema ograničenja. Po smjernicama lokalna samouprava, lokalna i područna samouprava i poduzeća i ustanove u vlasništvu lokalne samouprave imaju ograničenje od 35% proračuna prethodne godine umanjenog za kapitalne prihode. Mislimo da je to za gradove sasvim dostatno, za županije je to problem zato jer u ovom trenutku županije su osnivači velikog broja osnovnih škola, svih srednjih škola, bolnica i domova umirovljenika. I praktično županije kad bi i došle do cijelog kapaciteta od 35% one će moći napraviti ili veći broj manjih projekata kao što se to trenutno radi u Varaždinskoj županiji ili jedan, dva velika projekta. Znamo da su proračuni županija niži nego što su proračuni gradova u kojima su sjedišta županija. Međutim ja ovdje imam jednu vrlo ozbiljnu primjedbu na Zakon o izvršavanju Državnog proračuna. Zakon o izvršavanju Državnog proračuna u potpunosti derogira ove smjernice. Jer mi kad smo na radnoj grupi razgovarali o kapacitetu i kad smo razgovarali o tome kakva će biti kontrola onda smo rekli da neće biti Ministarstvo financija nego da će to biti agencija. Premijer je rekao da će u ovom trenutku to biti Agencija za promicanje stranih ulaganja i da će se se agenciji trebati prije nego što sklopite ugovor podastrijeti dakle sve ove pokazatelje o kojima se govori i da će onda agencija dati svoje mišljenje pri čemu agencija ima obavezu dati to svoje mišljenje u roku od 30 dana. Ukoliko ne da mišljenje smatra se da je mišljenje dano. I nakon što sklopite ugovor u toj agenciji će se voditi registar svih ugovora jer mislimo da treba biti registar na jednom mjestu i tamo ćete morati deponirati taj registar. Što je sada u Zakonu o izvršavanju Državnog proračuna učinjeno? Sve se to ostavilo međutim uvodi se nešto, a to je suglasnost Ministarstva financija. To je u potpunosti u suprotnosti s onim što smo mi govorili na radnoj grupi i što je premijer prezentirao i na sastanku župana i gradonačelnika i ovdje danas u ovoj saborskoj dvorani. Dakle Vladina agencija će obavljati taj kontrolni mehanizam. I ne može se onda Zakonom o izvršavanju Državnog proračuna nametati potreba za suglasnošću još jednog vladinog tijela a to je Ministarstvo. Ne može se nametati takva obaveza koja nema neki rok jer mi smo upravo rekli zbog negativnog iskustva sa davanjima suglasnosti na zaduženje gdje po godinu dvije dana Ministarstvo ne odgovori na zahtjev jedinice lokalne samouprave da rok mora biti propisan ili zakonom ili smjernicama. Ovdje u Zakonu o izvršavanju Državnog proračuna tog roka nema. Prema tome dolazimo u situaciju da Ministarstvo može se oglušiti i da taj rok može to trajati u nedogled. I drugo, potpuno suprotno ovim smjernicama u Zakonu o izvršavanju Državnog proračuna se definira što je osnovica za obračun 35% jer mi smo baš rekli ovdje da decentralizirana sredstva i jesu za to namijenjena. Pa decentralizirana sredstva danas jesu za materijalne troškove, investicijsko održavanje i investicije. Ako vi izgradite novu školu pa to je investicija. Ako adaptirate postojeću školu to je investicijsko održavanje. Pa ne možete onda to maknuti sa strane. Jer ako maknemo kapitalne prihode, ako maknemo decentralizirana sredstva onda županije gotovo nemaju sredstva za PPP projekt. Dakle, ja bih molio Vladu da prilikom, da da svoj amandman na Zakon o izvršavanju državnog proračuna koji će biti u suglasju sa ovim smjernicama jer ćemo se dovesti u situaciju ponovno da donesemo jedan dobar dokument, a to su smjernice, a onda da poslije toga sa nečim što se zove Zakon o izvršavanju državnog proračuna derogiramo ono što smo se zajedno dogovorili. Evo ja doista molim sve da podupremo ove smjernice. Naravno da ima nedostataka u njima, ali ovo je jedan proces u kojem ne možemo u ovom trenutku odgovoriti na sva otvorena pitanja. I još jedna rečenica, ove smjernice ne supstituiraju zakone. Oni samo stvaraju pretpostavku da proces teče, a vrlo vjerojatno će trebati mijenjati zakone, donijeti jedan kao što je to Njemačka učinila kojim mijenja članke u brojnim drugim zakonima ili mijenjati te zakone kao što to bude ovaj proces iziskivao. Hvala.
U ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Andrija Hebrang. A oprostite gospodine Hebrang, ovdje imamo tri ispravka netočnog navoda pa malo pričekajte. Prvi je gospodin Jure Bitunjac. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Mršić je rekao slijedeće. Javno privatno partnerstvo se već provodi kao oporbeni projekt u jedinicama lokalne samouprave gdje je oporba na vlasti. To je potpuno netočno. To je jedna pogrešna i netočna teza. Naime, ja mogu reći iz iskustva s područja Splitsko-dalmatinske županije konkretno kada je riječ o gradu Sinju, kada sam bio gradonačelnik '93., '97. godina da su se već tada koristili određeni oblici javno-privatnog partnerstva kroz pravo građenja. Na taj smo način mi riješili uređenje trga Cetinske krajine, a danas trga dr. Tuđmana riješili smo također i koncipirali na Institutu prava građenja, a što je jedan od oblika javno-privatnog partnerstva Teniski centar u Sinju, a poznate su mu i druge sredine i drugi manji, veći gradovi koji su već tada posezali za nekim oblicima s obzirom na zakonsku regulativu javnog privatnog partnerstva koji su bili dopušteni. Konkretno ću spomenuti Ludbreg jer sam tamo bio u nekoliko navrata Imotski itd. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin Kajo Bučan. Izvolite.
… [[Govornik se naknadno uključio.]] ispravljam isti navod kolege Mršića i dajem primjer isto iz Splitsko-dalmatinske županije. 23. lipnja ove godine u gradu Solinu u predjelu Mjesnog odbora Mravinci otvoren je suvremeni i dječji vrtić površine od 450 metara četvornih izrađen na temelju javno-privatnog partnerstva.
Hvala. … [[Govornik se ne razumije.]] također gospodin Vlado Jelkovac.
Gospodine potpredsjedniče, moja namjera je bila također ispraviti isti navod gospodina Mršića s obzirom da su to gospoda Bitunjac i Bučan već rekli i onda ja samo potvrđujem to dodatno. Dakle, projekti ili segmenti javno-privatnog partnerstva provođeni su u mnogim sredinama gdje je i SDP i HDZ i HNS na vlasti i o tome nešto mogu reći dakle i kolege koji ovdje sjede u sabornici.
Hvala lijepa. Gospodin Andrija Hebrang u ime Kluba HDZ-a izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Pred nama je još jedan odlučan i hrabar iskorak Vlade Republike Hrvatske jer nam je podastrijela dokument na temelju koga se lokalna iskustva mogu prenijeti i u mega projekte na državnoj razini. Zašto baš sada? Ako tražite privatnog investitora u obliku partnerstva onda morate prvo dokazati da ćete kao ugovorna strana moći održati taj ugovor što znači prije svega svoje financijske obveze. Morate dokazati na pozivnom, javnom, međunarodnom natječaju da ste čvrsta Vlada koja može držati deficit svog proračuna unutar tri posto. Jer bez toga strani partner neće vjerovati takvoj Vladi i neće se javiti na takav natječaj. Morate pokazati da ste u stanju držati kontinuitet porasta bruto nacionalnog dohotka jer bez toga strani partner također neće doći i neće vjerovati takvoj Vladi. Budući da je ova Vlada upravo objavila deficit proračuna 3,0% s time postigla mastriške kriterije, s time je značajno podigla i ekonomski i kreditni rejting države. Onda je ovo pravi trenutak da se krene u poziv svjetskom kapitalu izvolite doći s nama u ovakve ugovorne odnose u kojima ćete investirati u tu zemlju koja vam jamči ovakvu gospodarsku i fiskalnu sigurnost. Možda za početak budući da se ipak u široj javnosti ovaj pojam čuje po prvi puta riječ je na kojim iskustvima se temeljila odluka Vlade, odnosno kakva su iskustva u drugim zemljama. Prije svega, moramo znati da se šira primjena javnog privatnog partnerstva nije dogodila tako davno. Ona je krenula početkom 90-tih godina i svjedoci smo nekoliko vrlo uspješnih velikih projekata u to vrijeme. U definicijama koje je u to vrijeme dala za javno privatno partnerstvo ili tripl pi kako se govori, Public private partnership u toj stranoj literaturi. Definicija u međunarodnoj enciklopediji obuhvaća samo četiri temeljna uvjeta za partnerstvo države odnosno javnog vlasništva i privatnog vlasništva. Sve ostalo je moguće unutar toga mijenjati i dogovarati. Prva je institucija da takav oblik omogućuje investiciju privatnog kapitala. Dakle, mobilizira privatni kapital, potiče poduzetništvo, izgradnju, opremanje, upravljanje sa tim objektima i sve ono što iza toga slijedi. Drugo u toj definiciji je da se uvodi privatni sektor i uvođenje tih servisa, znači nakon gradnje moguć je ugovor i o održavanju i servisiranju izgrađenog objekta bez obzira koji on bio. Treća čvrsta uporišna točka je da privatni poduzetnik na taj način ulazi u projekt koji je i ovo je sad važno pripremio javni sektor. Dakle, javni sektor u ovom slučaju lokalna ili državna vlast priređuje projekte po kojima će se nešto odvijati. I četvrto uporište je da odnos između javnog sektora koji naručuje i privatnog koji investira i održava može biti vrlo, vrlo različit. Zato u svijetu postoji bezbroj oblika javnog privatnog partnerstva i ove smjernice su dobro došle jer su to usmjerile i svele na jednu vrlo usku mjeru i mogućnost koju Hrvatska država može podnijeti. Ja ću spomenuti samo neke velike projekte. U Irskoj je 1999. godine pokrenut prvi pilot projekt o gradnji željeznice. Znači, prvi javno privatni odnosi su bili upravo u gradnji infrastrukture i velikih kapitalnih objekata. 2002. Irska jedna od rijetkih zemalja koja je donijela i Zakon o javnom privatnom partnerstvu ali tek nakon četiri godine pilot projekta. Druge zemlje u većini slučajeva ga nisu donosile, nego se rukovode sa smjernicama koje je za ovo dala Europska unija i ova smjernica koja je pred nama upravno je u skladu sa takvim smjernicama Europske unije. Treba spomenuti da je u Irskoj 2005. godine prije točno godinu dana ministar financija objavio novu inicijativu za javno privatno partnerstvo. Na temelju iskustva iz 1990. do 2005. godine odlučili su da idu puno energičnije u to. Irska će ove godine investirati u javno privatno partnerstvo 2 milijarde i 350 milijuna eura. Naravno, to je nešto drugačija situacija nego u Hrvatskoj jer je i naravno gospodarska situacija drugačija. Ono što govori Europska komisija to je temelj ovih smjernica. Europska komisija je izdala u studenom 2005. dokument koji se naziva Inicijativa za javno privatno partnerstvo. I u njemu su uglavnom definirane europske norme za ulazak u ovakav odnos. Ono što je važno u toj inicijativi istaknuti to je da se potiču zemlje, u ovom slučaju članice Europske unije da što veći broj svojih javnih narudžbi pretvore u ovakav oblik. I podatak je da članice Europske unije ulažu u, iz svojih javnih izvora, 11 do 20% svog bruto nacionalnog dohotka, što godišnje iznosi u Europi otprilike tisuću 500 milijardi eura. I oni u ovom dokumentu smatraju da se veliki dio toga može bazirati upravo na ovakvom relativno novom modelu javnog privatnog partnerstva. Osnovno pitanje koje se je tu nametnulo, a i kod nas se je u nedavnoj prošlosti spominjalo kako ćete ići u javno privatno partnerstvo kad nemate Zakon o javnom privatnom partnerstvu. I to se nameće evo i ovih dana u našem tisku kao odgovor na inicijativu Vlade Republike Hrvatske. Izrijekom se utvrđuje u ovim smjernicama Europske unije da ne treba donositi posebni zakon, što znači nije niti zabranjeno. Irska je donijela takav zakon, on je vrlo općenit. Zašto oni to smatraju da ne treba donositi? Zato jer su istovremeno donijeli tzv. "Zeleni papir" ili "Green Paper" u kojem su 2004. godine definirali sve moguće odnose u javnom privatnom partnerstvu. I zaključak je tog "Zelenog papira" i definicije tih odnosa da sve zemlje mogu ući u takav odnos bez posebno zakona, ali temeljeći se na postojećim propisima, dakle zakonima u pojedinim zemljama koje reguliraju javne ugovore. Mi imamo to u našem Zakonu o obveznim odnosima i u drugim zakonima i Zakonima koji definiraju javne koncesije. Znači to su dvije grupe zakona za koje oni preporučaju da se javno privatno partnerstvo odvija u njihovim okvirima. Što je sa hrvatskim iskustvima? Na lokalnoj razini imamo dobra iskustva. Evo čuli smo primjere, općina primjere gradova. Na državnoj razini imamo jedno iskustvo koje se ne može usporediti sa ovim sadašnjim, jer sadašnje planove usmjeravamo manje-više na socijalne objekte, škole, vrtiće itd. Imamo iskustva u jednom dobrom projektu u gospodarstvu. To je "Sunčani Hvar". Taj projekt je rađen upravo na ovakvim papirima Europske unije i on je upravo jedan primjer kako se može i u privatizaciji primijeniti ovakav projekt vrlo uspješno. Naravno, to je sasvim drugi princip od ovih socijalnih i drugih namjena u kojem naravno nema preuzimanja vlasništva kao što kažu i naše smjernice. Samo da kažem zbog čega smatram da je "Sunčani Hvar" bio dobar projekt. Bio je dobar zato što je do sada donio stranu investiciju, stranog partnera 250 milijuna kuna, zato što je vrijednost dionica porasla 5 puta i što je hrvatska država na tom projektu do sada u godinu i pol važenja zaradila čistih 300 milijuna kuna na dionicama koje je zadržala u svom vlasništvu. Jasno da je i taj natječaj bio objavljen u međunarodnim novinama kao što će morati biti svi sljedeći, objavljen je bio u "Financial Times-u" i u svim našim novinama. No, vratimo se sada na projekte koji su pred nama. U projektima koji su pred nama sasvim je druga namjena i zato je dobro da ove smjernice apsolutno isključuju sve one oblike javnog privatnog partnerstva koje bi mogle preuzeti vlasništvo nad nekim objektom, koje bi mogli na bilo koji način promijeniti državno vlasništvo u privatno. Izuzima one ugovorne oblike kod kojih bi se davala samo usluga bez kapitalne investicije, dakle bez financiranja izgradnje objekta. Izbjegavaju se ugovori u kojima bi država davala samo jamstva. Prema tome ne bi mogla biti nakon isteka projekta vlasnik toga objekta i isto tako se izbjegava i leasing u kojem država na kraju ugovornog roka ne bi postala vlasnik. I to je ono što je dobro u ovom dokumentu i što isključuje bilo kakav mogući oblik gubitka od strane države. U dokumentu su dakle predviđene osnovne i negativne strane i one su tim dokumentom isključene. Ostaju još neke o kojima sigurno treba raspravljati. To su oni rizici koji nisu riješeni sa ovim prvim dokumentom niti će biti riješeni u tako skoro vrijeme, jer se i u svijetu rješavaju bez za sada konačnih rješenja. Prije svega, to je rizik donošenja planova. Svi upozoravaju da postoji rizik od megalomanskih planova u koje bi se ušlo. Kod nas je to riješeno našim sustavom nadzora Ministarstva financija nad državnim proračunom i ove dileme koje smo čuli ovdje vjerujem da se mogu razriješiti jednostavno na način što će sve državne investicije biti uključene u državni proračun, prema tome će ih potvrditi ovaj Sabor. Nezamislivo je da se ponove investicije koje ovaj Sabor nije donio, kao npr. vrlo dobar cilj izveden na vrlo loš način, investicija od 500 milijuna kuna u dogradnju "Rebra", a ta investicija nikad nije bila pred ovim Saborom, niti je ikad uključena u proračune za sljedeće godine. To se ne smije dogoditi. To mora doći pred ovaj Sabor i Sabor je taj koji pravi financijske obveze u proračunu za razdoblje od nekoliko desetljeća na koliko se sklapaju ovakvi projekti. Ono što bi zbog toga trebalo još ovdje naglasiti to je da će lokalna uprava donositi naravno svoje projekte u okviru tih 35% rashoda proračuna, da će država donositi svoje na temelju uključenja rashodovne stavke u proračune sljedećih godina temeljem odluke ovog Sabora. Ono što još može izazvati probleme i na što upozoravaju oni koji su imali iskustva, doduše ne u ovoj namjeni socijalnoj i ostaloj kao mi, nego u infrastrukturnim objektima to su otpori u javnosti. Otpori u javnosti upozoravaju svi koji su imali iskustva u tome su normalni jer se radi o jednom novom načinu raspolaganja sa državnim novcem i zbog toga svi preporučaju vrlo snažnu energičnu promidžbu ovakvih projekata. Sljedeće što upozoravaju to je da je procjena rizika vrlo važna stavka, jer se ugovor sklapa na više desetljeća, čak i do 35 godina, a u tom razdoblju je moguće da objekt koji se gradi postane nepotreban, suvišan, da propadne ili bilo kakva druga promjena, sve to mora biti uključeno u ove ugovore, inače može investitor tražiti velike naknade za izgubljenu dobit i za druge gubitke. U procjene rizika projekta ubrajaju se i otpori koji mogu nastati među socijalnim partnerima i zato svi preporučuju koji imaju iskustva u ovih proteklih 10-tak, 15 godina da se svaki ugovor posebno mora razraditi sa socijalnim partnerima jer to onda jamči njegovu sigurnost u provođenju. Prema tome pred nama je jedan projekt koji iako ima ovih još nekoliko nerazjašnjenih stavki treba krenuti u proceduru što ranije jer u Hrvatskoj od njega očekujemo jako puno. Što očekujemo? Očekujemo kao što je kolega Mršić govorio, gradnju velikog broja škola i školskih prostora. Ja bih se osvrnuo sa nekoliko riječi što očekujemo u oblasti zdravstva i socijalne skrbi. U oblasti socijalne skrbi očekujemo da ćemo na ovaj način popraviti defekturu koju imamo u socijalnim ustanovama, u domovima za stare i nemoćne. Sjetimo se hospicija, nemamo ni jednoga još u Hrvatskoj. Ovo je izvanredan način da se uđe u gradnju takvih objekata. Od bolničkih objekata spomenut ću samo tri krupna zalogaja koja možemo progutati na ovaj način. To je izgradnja bolnice u Rijeci, dovršetak bolnice u Puli i napokon izgradnja zamjenske bolnice u Blatu u Zagrebu koja bi zamijenila dosadašnje stare kapacitete. Do sada se nisu našla rješenja za te investicije, ovo je izvanredan način da se i one nađu. Naravno moramo tu spomenuti kulturu, mogućnost gradnje muzeja, kazališta itd. Dakle pred nama je sigurno jedan bogati investicijski period za koji mi je drago da postoji koncenzus izgleda većine klubova zastupnika, pa ako tako bude možda možemo i izbjeći pojedinačnu raspravu ukoliko ona se bude ukazala kao nepotrebna. Na kraju bih rekao da klub podržava ovu inicijativu, da podržava ove smjernice uz napomenu da se u primjenu može ići odmah, ne treba čekati razrješenje svih dilema koje su još preostale je one su od manjeg značaja nego se investicije, odnosno pregovori sa rješavanjem postojećih upita mogu odvijati paralelno. Puna podrška projektu i čestitka Vladi na žurnosti donošenja. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo ispravke. Prva je gospođa zastupnica Vesna Škare Ožbolt. Izvolite.
Ispravljam netočan navod gospodina Hebranka koji je rekao da privatni partner može biti strani investitor. Prema prijedlogu smjernica za primjenu ugovornih oblika javno privatnog partnerstva na strani 3, privatni partner je domaća pravna osoba u većinskom privatnom vlasništvu koja samostalno ili udružena s još nekom privatnom tvrtkom sklapa ugovor sa javnim partnerom. Prema tome žao mi je, ali gospodin Hebrang je u suprotnosti sa ovim smjernicama iako mislim da su ove smjernice u suprotnosti i sa PPS-om i sa stajalištem Europske komisije o slobodnoj konkurenciji.
Gospodin zastupnik Damir Kajin, također ispravak.
Gospodin Hebrang je rekao da na državnoj razini imamo jedno takvo iskustvo, "Sunčani Hvar". Međutim na državnoj razini imamo više takvih iskustava, a vjerojatno najbolji primjer takvog javno privatnog partnerstva je koncesija kroz tunel Učku. Usluga nam je ostala ista, ali je cijena u 9 godina išla gore za 300%. Nema skupljeg oblika gradnje gospodo od ovoga. Ja znam da je zbog ovoga netko dobio legiju časti, netko je dobio jahtu, netko je drugačije iskazao taj materijalni ekvivalent, ali Istrijani su dobili tri puta veću cijenu prolaska kroz tunel no što je to bilo pred 9 godina. Drugo, da se opća bolnica u Puli može graditi javno privatnim partnerstvom. Nemoguće. Jer je proračun Županije istarske 200 milijuna kuna minus 100 milijuna kuna decentraliziranih troškova, imate 35 milijuna kuna koje bi trebalo grad izdvojiti za jednu takvu ustanovu koja košta 500 milijuna kuna. Prema tome nemojmo …
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin Tonči Tadić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Kolega Hebrang "Sunčani Hvar" nije javno privatno partnerstvo nego je privatizacija kroz dokapitalizaciju. To nema veze sa ovim smjernicama niti ima veze s ijednim dokumentom Europske unije o javno privatnom partnerstvu, jer javno privatno partnerstvo znači da na kraju balade to ostaje u javnom vlasništvu, a ovdje će ORKO biti većinski vlasnik. Ugovor i to je najbizarnije, ugovor dioničara je tajna. Ja sam ga dobio svojih kanalima iz Hvara, ali nevjerojatno da se govori o javno privatnom partnerstvu a da je ugovor čak i za nas zastupnike tajna. A ovim ugovorom ne definiraju se zaštite javnih interesa nego se definira zaštita privatnog partnera i to tako da se negiraju interesi i crkve i privatnih vlasnika i grada Hvara. Dakle ako oni to štite onda ih država na neki način mora kompenzirati, tj. mora kompenzirati samo ORKO. Dakle ovo u Hvaru nema veze sa javno privatnim partnerstvom nego se radi o privatizaciji kroz dokapitalizaciju, a pogotovo nema veze sa ovim smjernicama ovdje.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, zastupnica Kočiša Čičin- Šain. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo ispravila bih netočni navod uvaženog kolege koji se odnosi na to da je "Sunčani Hvar" dobar gospodarski projekt primjera javno privatnog partnerstva. Ne bih se s time složila. Mislim da takvi projekti načelno upravo nisu projekti koji bi se trebali financirati javno privatnim partnerstvom jer su previše atraktivni. No, međutim da je u pitanju izgradnja poduzetničke zone u Sisku u području od posebne državne skrbi ili nešto tome slično, onda bih dakako rekla da je to dobar gospodarski primjer. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime kluba IDS-a, govorit će zastupnici gospodin Damir Kajin i gospođa Dorotea Pešić-Bukovac. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni potpredsjedniče Vlade, uvažena gospodo zastupnici. Gospodo mi ovdje razmišljamo kako trošit sredstva ne kako zarađivati, ne kako ih stvarati, ali ajde i to je u redu. Znači razmišljamo kako trošiti, a ne stvarati nove proračunske prihode. A upravo stvaranje znači proračunskih prihoda trebao bi biti bit. Međutim što se zbiva? Hrvatska je najcentraliziranija država u Europi, centralizirana je do apsurda. Od proračunskih prihoda na državu otpada 86% znači 95 milijardi kuna. Na Grad Zagreb 7 milijardi kuna ili 6,8 milijardi da budem precizan, 7% a preostalih 7% otpada ili otpadat će i na ovih 10 novoformiranih lokalnih samouprava, znači 549, njih 549 što općina što gradova plus na 20 hrvatskih županija. Od toga valja poći. Samo uzgredno da spomenem kada je gospodin Hebrang spominjao opću bolnicu da je u ovom proračunu, rebalansu proračuna Vlada Županiji istarskoj za opću bolnicu skinula 7 milijuna 570 milijuna kuna sa nekih 13,8 milijuna kuna. Toliko o tome. A KBC u Rijeci sa nekih 30 i nešto milijuna kuna skinula je 9 milijuna 800 tisuća kuna i to je katastrofa. Znači, zaključak proračuna teškog 95 milijardi kuna je da stranka na vlasti sredstva usmjerava onim sredinama u kojima su njihovi dobili izbore. I to je istina i to je, gospodo, katastrofa. Ali ja ću reći i to da svaka deveta kuna u proračunu Republike Hrvatske dolazi sa prostora Županije istarske, a u kapitalnim investicijama sa onim novim rebalansom proračuna Istra sudjeluje ili zastupljena je sa 20 milijuna kuna. Ali zato s druge strane u Mostarsko sveučilište za koje svi mi znamo da taj zajam oni neće vratiti nego da će ga na kraju vratiti poreski obveznici Republike Hrvatske ide 360 milijuna kuna. Zato, gospodo, državu valja decentralizirati jer ova koncentracija sredstva mehanizam je i svojevrsnog političkog pritiska na one prostore gdje nisu na vlasti stranke koje su danas na vlasti. Što se tiče samog Zakona, od njega će biti, gospodo, malo vajde. Neće biti tako puno kao što se to voli pričati. Država tjera, znači, lokalnu samoupravu da se dodatno zadužuje. Da ovi načelnici, da ovi gradonačelnici spiskaju sve novce za narednih 2 ili 3 mandata. Javno-privatnog partnerstvo ajde, ako je primjer "Sunčanog Hvara" dobar, ne znam. Primjer Učke je loš. Nije nikakva čarobna formula, gospodine Mršiću. Javno-privatno partnerstvo je samo oblik novog zaduživanja i kada ste maloprije govorili da će netko održavati krov, itd., klupe, farbati učionice, jasno da hoće ali će sve to biti uračunato u cijenu. Nema altruista, nema tih čovjekoljubaca koji će nešto graditi, a da kasnije neće nešto naplatiti. Barem ne od ovih naših tajkuna, to nije moguće očekivati. Nemamo Bill Gatesa. Zašto Vlada pristaje na ovaj model? Zato jer je preuzela obvezu smanjenja deficita. Govorimo o 3%, iako smo se ili ćemo se za 2, 3 dana zadužiti za novih 2 milijarde i po kuna, kroz nove obveznice, i zato jer lokalna samouprava u tom deficitu može sudjelovati nekih 1%, a ove godine u tom iznosu već sudjeluje, ne znam, Dubrovnik, Osijek, Rijeka pa drugi gradovi ni ne mogu pomisliti da će moći dobiti ijednu kunu zajma. Jasno, Vlada sa nekim izuzetkom kao što i dijeli sredstva svojima tako i dopušta kreditno zaduženje svojim sredinama. Treće, javno-privatno partnerstvo nije ništa drugo neko kao što smo čuli od mnogih koncesija, recimo Učka, bod program, itd. Koliko je to povoljno, o tome potom, ali ja tvrdim da je uvijek skuplje nego da sami gradite i nitko me neće uvjeriti, još jedanput ću to ponoviti, da ti investitori su neki novi altruisti, čovjekoljupci koji ulaze u projekt bez svog interesa. Nema toga. Lokalna samouprava će morati ulaziti u te odnose. Zašto? Jer joj se omogućuje posredno kreditiranje, odnosno posredan jedan kreditni aranžman koji joj je do sada onemogućen, ali još jedanput ću reći. Nepoznat je slučaj da netko za ništa dobija nešto. To vam je kao leasing. Auto je od banke sve do onog trenutka dok vi jasno toj banci ne isplatite zajam. Tko vozi auto? Vi ga vozite, ali tko zarađuje? Ma jasno da zarađuje banka. I taj odnos upravo na taj način treba shvaćati i tako ga treba definirati. Mi koristimo zgradu, ali zarađuje jasno netko drugi i to je jedan normalan, prirodan odnos. Što se time čini? Znači, izbjegava se iskazivanja duga u deficitu Republike Hrvatske. Još jedanput ću reći, proračun države je 95 milijardi kuna plus ceste, itd., 105, 6 milijardi. Proračun Grada Zagreba je 7 milijardi kuna, proračun 20 hrvatskih županije je 2 milijarde kuna, a 549 što gradova i općine cca 5 milijardi kuna. Znači, po tom osnovu moglo bi se u godinu, 2, 3 povući, ali ne i poslije toga cca 2 milijarde kuna. Ne znam tko bi me mogao uvjeriti da je moguće povući više novaca, ali i to treba pozdraviti. Za lokalnu samoupravu je to respektabilan novac. Danas se lokalna samouprava može zadužiti do 20%. U javnosti se sad spominje da javno-privatnim partnerstvom lokalna samouprava može se zadužiti do 35%. Znači još za 35%. Možda je ovih 35% i previše. Ili npr., Pazin ima proračun 45 milijuna kuna. 5 milijuna kuna čine ovi kapitalni prihodi, imate ona decentralizirana sredstva pa ispada da bi kroz javno-privatno partnerstvo Pazin mogao se zadužiti za 14 milijuna kuna. Buzet recimo za 10 milijuna kuna, jedan Rovinj, jedan Poreč za 30 milijuna kuna, jedna Pula možda za 60 milijuna kuna. Ovaj Zakon, nema dvojbe, svi ćemo podržati, odnosno ove smjernice. Ali ovo je s druge strane i bacanje prašine u oči bez da se lokalnoj samoupravi povećaju prihodi. Možete vi imati 45% stanovnika u radnom odnosu kao Županija istarska, možete vi imati nezaposlenost oko 5%, možete svaku 9. kunu u proračunu doznačavati sa tih prostora, 90% pokrivan uvoz izvozom per capita glede izvoza 3, 4 puta više nego što je državni proračun, ali s druge strane iz tog državnog proračuna vam se vraća 20 milijuna kuna. Ako si sa mnom dobit ćeš, ako nisi ne dam ti. Nije istina isto tako da je ovaj model nešto što Hrvatska nije poznavala. Imali smo mi koncesije od 92. godine, ali jasno zbog rata to se nije često primjenjivalo, a kako su neki oblici javno-privatnog partnerstva kao koncesija kroz Učku završili to sam spomenuo. Imali smo mi nedavno i u Puli jedan javno-privatni partnerski odnos glede njihove sportske dvorane, ali ja tvrdim da je taj oblik gradnje 3, 4 puta bio skuplji nego bilo koji drugi. Da li je tu nešto posrijedi još bilo e o tome neka netko drugi sudi. Još jedanput ću reći, nitko nije protiv ovog Zakona, ali isto tako nemojmo zavaravati javnost da netko za ništa nešto dobija. Dobija dvoranu nakon što je isplati, a do tada će uredno morati plaćati i obvezu i održavanje i popravak onoga krova ako se, jasno, drugačije, pod navodnicima, ne dogovorimo. Dobro je da nije isključen javni natječaj, itd., ali shvatite da ništa nije povoljnije od toga da sa svojim novcima radite za sebe ili po svome. Ovo je svojevrsno kreditiranje kao što je i svako drugo s time da kredit osigurava ili novac svejedno graditelj, a vi preuzimate zgradu npr. plaćanjem zakupa, održavanja same građevine itd. Bit je samo u tome što se to ne iskazuje kroz deficit središnje države i što lokalna samouprava više ne mora moljakati ministra financija za određeni kredit ili određeni zajam. Utoliko to jasno treba podržati, ali treba razmišljati prije svega o promjeni novog Zakona o financiranju lokalne samouprave. Priče o tome da će lokalna samouprava moći riješiti sve svoje probleme u 6, 7 godina, da će godišnje moći povući 4 milijarde kuna to su priče za malu djecu. Npr. županije imaju proračune od cirka 2 milijarde kuna. Znači ako od toga odbijete 1 milijardu kuna decentraliziranih sredstava zadužit se ne možete do 750 milijona kuna već do 350 milijona kuna. Ako vi ove godine se zadužite za 350 milijona kuna i isplatite u 10 godina jednu desetinu toga iduće godine za koliko se možete zadužiti? Za 3,5, koliko je? Ne! Za recimo 9%. Ne možete jednostavno više i sad.
Bukovac daje signale.
Znam da daje. I zato kažem da u 3, 4 godine nije riječ o 12 ili 15 milijardi kuna već o 2 milijarde kuna, a ako je moguće više onda bi bilo dobro da mi se to objasni, a temeljni problem jeste upravo financijski kapacitet pojedinih županija.
Hvala lijepa. Gospođa Dorotea Pešić-Bukovac. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani potpredsjedniče Vlade. Ja moram na početku svog izlaganja svakako stati na stranu jedinica lokalne samouprave, ali moram reći da je ovo opet jedan nadomjestak samo za decentralizaciju Republike Hrvatske jer se opet sve svaljuje na leđa jedinica lokalne samouprave. Ovih smjernica ne bi niti trebalo niti bi ih bilo da se Ministarstvo financija udostoji dozvoliti i dati suglasnost svakoj jedinici lokalne samouprave ono što je njoj zakonom dozvoljeno, a to je 20% zaduženja bez onih famoznih 2% jer moramo zaista oštro kritizirati Vladu jednostavno zato što drži lokalnu samoupravu kao taoca, a konkretno u ukupnom dugu opće države jedinice lokalne samouprave sudjeluju samo sa 1 i pol posto duga. Zato je suludo da i dalje Vlada inzistira na tome da se mogu zadužiti u ukupnom proračunskom za 2% prihoda. To je tim više apsurdnije kada se zna da lokalna i područna samouprava može se zadužiti samo za kapitalne projekte, dakle investicije dok se sa druge strane država zadužuje gotovo isključivo u ovoj godini za vraćanje kamata postojećeg duga i krpanje proračunskog deficita. Imam osjećaj da Vlada baš i ne zna previše o javnom privatnom partnerstvu, ali ipak valja pozdraviti jedinice lokalne samouprave znači Rijeku, Koprivnicu, Varaždinsku županiju koje su pokrenule tu inicijativu. Treba isto tako promijeniti mnoge zakone koji jesu, jedan je o javnoj nabavi koji je izuzetno bitan za ove smjernice, a po postojećem Zakonu o javnoj nabavi on nije u suglasnosti sa ovim postulatima javno privatnog partnerstva. Isto tako možda bitna stvar agencija koju Vlada predlaže, a to je Agencija za promicanje ulaganja jer po nama ona bi bila u direktnom sukobu interesa. S jedne strane bi poticala ulaganje, a sa druge strane bi odlučivala o tome što je javno partnerstvo, a što nije i što je vrlo loše jer bi se kako se kaže u rukama imala i sukno i škare. Zato treba inzistirati na neovisnoj i samostalnoj novoj agenciji koja bi prije svega imala naglasak na znanju i iskustvu, a ne nužno na političkoj podobnosti. I isto tako govori se o školama, bolnicama i to Vlada često naglašava, a isto tako bi trebalo biti niz drugih javnih investicija kao što su sportski objekti, objekti kulture, stanogradnja, vodoopskrba, parkirališta, domovi umirovljenika i komunalna infrastruktura.
Hvala lijepa. Možete se javiti 5 minuta. Ispravak netočnog navoda. … [[Upadica se ne čuje.]] To je njihova stvar kako će se podijeliti. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Ivan Jarnjak. Izvolite.
Poštovani gospodine dopredsjedniče. Da se sredstva usmjeravaju samo tamo gdje je na vlasti nije netočan navod, to je laž. Laž i ispravljam laž, a ne netočan navod. Neprihvatljivo je da na taj način saborski zastupnik ovdje govori kada zna i vidi da sve projekte koje ova Vlada dobiva i u sve županije i općine i gradove ulaže i brine se o ravnomjernom razvoju Republike Hrvatske. Da zaduženje samo tamo gdje je na vlasti, pa kako može takvo nešto reći? Bez da je pogledao koliko općina i gradova upravo obrnuto koliko ima općina i gradova koji su na vlasti gdje nema HDZ vlast dobivaju normalno zaduženje općine i gradove koji za to steknu i imaju uvjete. Ima još niz toga, ali nemam vremena to sve ispraviti.
Hvala lijepa. Ne postoji institut ispravka laži, nego ispravka netočnog navoda prema tome. Je li gospodin Kajin traži povredu Poslovnika? … [[Upadica se ne čuje.]] Članak?
Evo gospodine Jarnjak kako to otprilike izgleda.
Članak.
28 milijuna.
Članak?
209. u svezi sa člankom 214. Kako to izgleda kada je Istra … [[Zbog najave, govornik se ne razumije.]] Od 28 milijona kuna, a svaka.
Nema veze sa povredom Poslovnika.
Pa ja njegove uvrede želim demantirati činjenicama i brojkama.
Nema veze sa povredom poslovnika jer sam utvrdio da ne postoji ispravak laži nego ispravak netočnog navoda.
Ali ga niste prekinuli, niste ga opomenuli.
Nisam znao šta će reći. Ne mogu ga unaprijed prekidati. Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda gospodin Jure Bitunjac. Izvolite!
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Kajin je rekao jedan cijeli serijal je iznio netočnih navoda, ja ću pokušati samo nešto reći, ispraviti neke. Kroz javno privatno partnerstvo ne stvaraju se novi proračunski prihodi. To je apsolutno netočno. Upravo je cilj javno privatnog partnerstva i jedan od rezultata jest novo zapošljavanje i stvaranje većeg gospodarskog rasta a samim time proračunski prihodi kako jedinica lokalne samouprave tako i prihodi državnog proračuna bit će veći. I još jedan, da nitko nije protiv ovog zakona. Međutim, je netko a to je gospodin Kajin jer je cijelo njegovo izlaganje i koncepciju koju on zastupa de facto ide protiv i kontra ovog zakona.
Ispravak netočnog navoda gospodin Andrija Hebrang. Izvolite!
Hvala lijepo. Ispravljam netočan navod gospodina Kajina da ćemo se zadužiti za nove 2,5 milijarde sljedećih dana. To zaduženje je samo za otplatu glavnice postojećeg duga i smanjit će ukupno zaduženje zbog toga. [[Upadica se ne čuje.]] Drugi netočni navod koji ispravljam je ne zna se da li je projekt "Sunčani Hvar" bio dobar. To je projekt koji je uveden u zelenom papiru Europske unije kao primjer javno privatnog partnerstva i donio je u prvoj godini partnerstva 300 milijuna kuna vrijednosti dionica Hrvatske. Produžite mi vrijeme zbog ovih nemira oko mene, uzburkano je nešto jako. I treći netočan navod je da ovih smjernica ne bi trebalo niti biti da Ministarstvo financija na vrijeme daje suglasnost lokalnim upravama. Ove smjernice su neophodne jer su suzile javno privatno partnerstvo na taj način da su onemogućile bilo kakvu privatizaciju, preuzimanje vlasništva državnog od strane privatnika i čitav niz drugih za državu nepovoljnih oblika i zato su potrebne.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin Živko Nenadić. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege! Ispravljam navod kolege Kajina koji je rekao da uz konotaciju da se ne ulaže tamo gdje HDZ nije na vlasti da je u Istarsku županiju uloženo 20 milijuna kuna. A evo prije desetak dana smo dobili svi odgovor na jedno vjećničko pitanje u kojem piše pregled podataka o ukupno izdvojenim sredstvima iz državnog proračuna za projekte i programe jedinica lokalne i područne samouprave, dakle ne decentralizirana sredstva u kojima piše Istarska županija za 2005. 236 milijuna 953 tisuće 474 kune i 21 lipu. Dakle, 236 milijuna za 2005. bez decentraliziranih sredstava. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin Vlado Jelkovac.
Ja mislim da bi trebalo ispraviti cijeli kontekst rasprave u ime Kluba IDS-a ali onoliko koliko mi vrijeme dopusti samo par navoda. Kaže gospodin Kajin da Vlada u ovaj model ide s ciljem da se jedinice lokalne samouprave dodatno zadužuju. To naprosto nije točno, cilj je izgraditi objekte i pokrenuti gospodarski ciklus. Sljedeća stvar kaže da privatni partner želi graditi i zaraditi. Pa naravno da on želi graditi i zaraditi što je normalno u svakom poslovnom svijetu. I što se tiče onog dijela u kojem govorila kolegica Dorotea Pešić-Bukovac, kaže opet se sve svaljuje na leđa jedinica lokalne samouprave a neda im se zadužiti. A što bi drugo bilo zaduživanje koje vi tražite nego svaljivanje na leđa jedinica lokalne samouprave. Prema tome, jedan sa drugim su u kontradikciji.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Još jedan ispravak netočnog navoda zastupnik Pleša.
Hvala lijepa. Kolega Kajin, rekli ste nitko nije protiv ovog zakona. Evo u jednoj rečenici dva netočna navoda. Prvi netočan navod, ne radi se o zakonu nego o smjernicama. A drugi, vi ste protiv toga zakona. [[Upadica se ne čuje.]] Vi jeste a dokažite da niste pa ostanite jedanput na glasovanju popodne kad se glasuje pa ćemo vidjeti jer vi uvijek ste protiv.
Hvala lijepo. Još jedan ispravak netočnog navoda zastupnik Vučić. Izvolite!
Ispravljam netočan navod kolege Kajina. On je doslovno rekao da ova vlast investira i daje sredstva iz državnog proračuna samo u jedinice lokalne samouprave i županije gdje je na vlasti. To naprosto nije točno. Ja dolazim iz Karlovačke županije gdje je HDZ hvala Bogu na vlasti svih šesnaest godina. I kolega Kajin, rado bi se mijenjao za sva sredstva koja je uložila ova vlast i vlast od gospodina Račana svih ovih šesnaest godina u Istarsku županiju i Karlovačku županiju. Ajmo napraviti matematiku, vidjet ćete da niste u pravu.
Hvala lijepo kolega zastupniče.
E, ja bih se zamijenio odmah.
Još jedan ispravak netočnog navoda zastupnik Bagarić. Izvolite!
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Ja ću ispraviti netočan navod gospodina Kajina koji je kazao kako sredstva odnosno kredit za mostarsko sveučilište neće biti vraćen i neće biti onaj. To je posve netočan navod. Usput bih gospodinu kolegi kazao da Hrvatska ima s Bosnom i Hercegovinom trgovinski suficit od milijardu dolara. U Bosni i Hercegovini ulažu Rusi, Britanci, Nizozemci i Hrvati ulažu. Mostarsko sveučilište je jedno od sveučilišta na hrvatskom jeziku koje je otvoreno za sve i na kojem 10% studenata iz Hrvatske studira. Također, jedno od najkvalitetnijih sveučilišta. Prema tome, Hrvatska ulaže u mostarsko sveučilište iz vlastitog interesa. Gospodine dragi Kajin, ja vas molim poradite na sebi kako biste izliječili svoju patološku netrpeljivost prema hrvatskom narodu iz Bosne i Hercegovine.
Hvala lijepo kolega zastupniče, javili ste se za ispravak. Kolega zastupniče, moram vas upozoriti da ste se javili samo za ispravak netočnog navoda a ova zadnja rečenica teško da je bila baš ispravak netočnog navoda. Još jedna informacija. Članak 207. stavak 2. Poslovnika isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od deset minuta. U ime Kluba zastupnika HSLS-a kolega zastupnik Ivan Čehok. Izvolite!
Gospođo predsjedavajuća, potpredsjedniče Vlade, državni tajniče, gospođe i gospodo zastupnici! Kako to obično biva stvari od zakonodavnih do praktičnih koje u cijelom svijetu posebice u Europi traju kojima se ljudi koriste, služe kako bi povećali gospodarski rast, kako bi mogli pridonijeti gospodarskom razvitku svojih država u Hrvatsku obično stignu sa 20, 30 ili čak 40 godina zakašnjenja u odnosu na dominantne tokove. I onda kad stignu eto u našim raspravama prije svega se svode na od … [[Govornik se ne razumije.]] političke rasprave manje na stručne rasprave. Ovakve modele o kakvima mi danas govorimo mnoge europske države poznaju. Mnoge su ih ugradile ne samo u svoj zakonodavni sustav nego rekao bih i u dobre običaje ne samo građenja nego i gospodarenja kako javnim područjem tako i privatnim. Mi danas o njima raspravljamo uz naravno konstataciju da nije riječ o zakonu. Dakle da nije riječ o zakonodavnom okviru reguliranja prakse nego da je riječ o smjernicama. Ja bih rekao da sam pomalo sumnjičav prema toj činjenici naprosto stoga što nažalost je Hrvatska država u kojoj se ni zakoni ne provode pa je onda teže očekivati da će se provoditi smjernice koje već na neki način semantički, lingvistički nemaju tu snagu zakona odnosno nemaju taj zakonodavni normativizam i bojim se kad smo skloni izbjegavati zakone ili kad smo skloni uvijek tražiti i rupe u zakonima da nećemo ozbiljno shvatiti smjernice. Govorim to poglavito stoga što je riječ o dosta osjetljivom području u kojemu se susreću na neki način, u kojem se prožimaju javno i privatno. Stoga mi se čini da supstitucija zakona smjernicama nije baš najsretnija. Znate ako nemate zakone pitanje je je li bolje imati na neki način supstitucije ili kompenzacije. Možda bi bilo bolje da smo donijeli neke određene naputke u smislu podzakonskih akata Ministarstva financija koje bi se odnosile prije svega na ugovaranje jer ono što je sklisko na cijelom ovom području, ono što će izazivati sumnje, ono što će izazivati i reakcije vjerojatno upravo jesu oblici ugovaranja odnosno načini na koje će privatni i javni sektor se dogovarati, pregovarati. Mi tu izbjegavamo, to treba odmah otvoreno prema javnosti reći i Zakon o javnoj nabavi koji i inače, evo to je ono o čemu sam prije govorio se često izbjegava ili na neki način se često krši. Sada ćemo zapravo donijeti određene smjernice koje u normativnom smislu nemaju takvu snagu dakle nemaju takvu težinu i bojim se dakle da bi tu moglo biti dosta zlouporabe smjernica. Nadam se dakle da ih neće biti, ali na samome početku velim nije semantičko pitanje je li zakon ili smjernice. Mislim da je to u Hrvatskoj dosta bitno upravo zbog ove činjenice da i zakone često izvrdavamo. Ono što također uz naravno našu potporu ovome modelu nije dobro jest činjenica da na neki način u javnosti smo počeli govoriti da će to biti hrvatski «new deal». Ja bih rekao da to neće biti ni «new deal». To nije ni «big deal». To može biti ako se baš igramo riječima i rimujemo «new i big will». Dakle to može biti novi i veliki kotač ili novi i veliki zamašnjak. Ali sasvim sigurno niti je to «new deal» niti je «big deal». Ovo je samo gospođe i gospodo formula. Ovo je formula o financiranju i formula o sprezi, o suradnji između javnoga i privatnoga. Kako bi ta formula mogla postati učinkovita i kako bi ona postala sadržajna u nju moramo ugraditi određene varijable i bojim se da bez ugrađivanja tih varijabli mi nećemo dočekati ili nećemo možda ostvariti one učinke kakve očekujemo samim ovim modelom javno-privatnoga partnerstva. Zašto to govorim? Govorim zato što s jedne strane su se sada na neki način jedinice lokalne samouprave ponijele u tom svome rekao bih entuzijazmu i u nekakvim svojim razvojnom zamahu, svi očekuju da će na ovaj način moći više ulagati što je dobro. Ja mislim da treba osokoliti, da treba ohrabriti jedinice lokalne samouprave da više ulažu u javne objekte ali s druge strane moramo priznati iskreno da o čemu se i govorilo u javnosti što su neki iskreno rekli da mnogi smatraju kako će ovime zapravo izbjeći one oštre škare Ministarstva financija i da je ovo na neki način mogućnost ili model kojim ćemo bez da povećavamo javni dug dakle bez da povećavamo javni dug kako u nekakvim našim tuzemnim kalkulacijama tako i u odnosu na međunarodne financijske subjekte i institucije. Prema tome da je ovo način na koji ćemo zapravo se zadužiti, ali to nećemo prikazati niti Ministarstvu financija, niti će ući u nekakav javni dug države pa onda naravno i prema međunarodnim financijskim institucijama. Ovo jest dug. Gospođe i gospodo nazvali to javno-privatno partnerstvo ili nekako drukčije, htjeli mi to priznati ili ne, ali jedinice lokalne samouprave zadužuje se kao što bi se zaduživale i lizingom ili nekim drugim kreditom samo što one nisu subjekt koji uzima kredit dakle prema kojemu se plasiraju kreditna sredstva ali one se zapravo dugoročno jednako tako zadužuju kao i bilo kojem drugom financijskome modelu. S time naravno da možda najbolja potvrda ovoga što govorim jest činjenica da su sve banke podržale upravo ovakav model javno-privatnog partnerstva jer sve znaju da na kraju krajeva po novac se dolazi u bankarske institucije. Hoće li to biti Svjetska banka ili neke druge komercijalne, domaće odnosno strane banke moramo biti svjesni činjenice da kad se pozivamo na primjerice britanska iskustva i Margaret Tacher koja je uvela ovakav oblik onda moramo biti jednako tako svjesni da nikada Velika Britanija nije imala veći javni dug nego upravo nakon ere «tacherizma». Prema tome budimo svjesni da kako god to nazvali ipak jedinice lokalne samouprave će biti ne na 10 ili 15 godina dakle ne na kratkoročno ili srednjeročno nego dugoročno u sljedećih 30 godina zadužene. I u tome smislu kao liberalna stranka posve smo suglasni s onima, čini mi se kolega Kajin koji su govorili da ovakav model pretpostavlja ili da bi trebao povući za sobom i veću decentralizaciju ne samo u smislu na neki način prenošenja mehaničkih ovlasti s Vlade na ili ministarstva i na jedinice lokalne samouprave nego prije svega u smislu dekoncentracije moći i osiguravanja većega financijskoga i fiskalnoga kapaciteta jedinica lokalne samouprave. Dobro je, još jednom ponavljamo što će investicije voditi zapravo inače pauperizirane i osiromašene općine, gradovi i županije. Ono što možda nije dobro da pri svakom javnom predstavljanju ovoga modela, pri svakom objašnjavanju, elaboriranju prednosti ovoga modela obično govorimo o tome da će se graditi škole, bolnice, jedinice ustanove ili socijalne skrbi što naravno mi podržavamo kao stranka koja upravo podupire razvitak obrazovanja, ali gospođe i gospodo, ono što također omogućuje model javnog privatnog partnerstva jest izgradnja komunalne infrastrukture koja je toliko potrebna Hrvatskoj i jest izgradnja određenih gospodarskih kapaciteta, odnosno gospodarskih, industrijskih zona i tehnoloških parkova. Ja ću samo spomenuti primjer Graza koji je upravo na javno privatnom partnerstvu izgradio veliki tehnološki park. Ljudi su iznajmili, odnosno Grad Graz i Austrijska država je to iznajmila. Mnoštvo malih tvrtki koje su tamo imale quik star dakle koje su mogle krenuti u inkubacijskoj fazi u određeno investiranje, povezali su znanost i gospodarstvo i na taj način su zapravo bitno dignuli gospodarski rast. Podsjetit ću vas da je Austrija u 10 godina koliko je u Europskoj uniji uspjela podvostručiti svoj izvoz u zemljama Europske unije upravo zato što su na modelu javnog privatnog partnerstva gradili tehnološke parkove, gradili velike industrijske zone. Prema tome, i to je nešto što je moguće graditi i nemojmo to pri javnom predstavljanju zaboravljati. Jesu važne škole dapače, jesu važne ustanove socijalne skrbi. Važne su bolnice, ali mislim da je jednako tako važno reći da ovo omogućuje i izgradnju objekata koji se koriste za gospodarske svrhe ili barem tih inkubacijskih, velikih inkubacijskih središta u kojima će se toliko potrebno povezivati u Hrvatskoj, toliko potrebno povezivanje znanosti, visokog obrazovanja i samoga gospodarstva. Ono što nije dobro u cijelom ovome prijedlogu i ne vidim razloga zašto je Vlada na taj način odredila ove smjernice poglavito u ovom možemo reći tako legis lativnom lingvističkom, odnosno semantičkom objašnjavanju ne vidim nikakva razloga zbog čega nije ovdje uvršteni … [[Govornik se ne razumije.]] je također javno privatno partnerstvo. Zašto se išlo isključivo na ugovorne oblike javno privatnog partnerstva. Ja ću vam reći na primjeru Grada Varaždina da smo mi imali velikih poteškoća sa ugovaranjem prvoga hrvatskoga bio tehnološkoga parka koji je zapravo … [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] Dakle, potpisali smo ugovor o zajedničkom pothvatu između grada i između privatnog konzorcija koji će graditi velike objekte i napraviti tamo nekoliko farmaceutskih velikih industrija. Imali smo velikih poteškoća jer nismo imali predloška. Prema tome, ako grad daje zemljište, ako daje pravo građenja, ako da infrastrukturu ili bilo koja druga jedinica lokalne samouprave. Ako privatni investitor tamo gradi, tamo međunrodnim markentinškim aktivnostima dovabi ili dovuče ne znam industriju i to sve nakon isteka prava građenja ostalim jedinicama lokalne samouprave onda je to također PTP model i ne vidim nikakva razloga zbog čega nismo takvu mogućnost … [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] poglavito što se to spominje i u europskim smjernicama i mi ugradili nego smo se isključivo ovdje usmjerili prema modelima isključivo ugovornog oblika javnog privatnog partnerstva, odnosno … [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] Mislim da to je nešto što po mom mišljenju je preusko shvaćanje cijeloga projekta i na neki način će obeshrabriti jedinice lokalne samouprave i otežati im da … [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] sklapaju diljem Hrvatske. Ono što također pri tom treba pripaziti jest po mojem mišljenju ugovaranje poslova između javnoga i privatnoga sektora. Mi smo ovdje taksativno naveli i razradili u detalje određeni oblik ili rekao bih protokol ugovaranja. Međutim, bojim se da i ovako razrađeni protokol ugovaranja imat će dovoljno još rupa ili imat će još dovoljno slabih točaka na kojima će zapravo cijeli taj postupak ugovaranja često propasti. Omogućit ćemo možemo tako reći i dosta proizvoljnosti, arbitrarnosti u cijelom postupku ugovaranja. Ja bih se založio za to da možda ove smjernice upravo pojačamo tim protokolom ugovaranja poslova. Ono što s druge strane mislim da je dobro jest činjenica da ćemo sada konačno u Hrvatskoj prisiliti na neki način građevinske tvrtke odnosno građevinske privatne poduzetnike da grade bolje. Mi u Hrvatskoj na žalost nismo donijeli još standarde i nemamo razvijene standarde po uzoru na zapad, gradnje. Ne zna se koliko se daje jamstava, garancija za određen faze ili za određene oblike gradnje. Ovom činjenicom dakle da privatni investitor i financira i projektira, ne mora nužno, ali projektira i gradi i održava i upravlja objektima. Mi ćemo ih zapravo prisiliti da grade kvalitetnije, da grade bolje, da nam se stvarno ne dogodi ono što nam se često dogodi da napravimo primjerice nove bolnice i onda ih u roku od dvije godine idemo rekonstruirati jer smo shvatili da su loše izvedene. Prema tome, ili to se događalo na žalost i sa autocestama i to moramo priznati. Prema tome, budimo tu otvoreni. Dajmo mogućnost upravo u ovim protokolima da takve standarde ugradimo i da nam se stvarno ne dogodi onda da se objekti loše sagrade. Prema tome, Klub Hrvatske socijalno-liberalne stranke podržat će donošenje ovih smjernica. Još jednom ponavljamo niti je to new deal niti je big deal. To je samo jedan od oblika, jedan od modela. Bilo bi možda dobro da Vlada razmisli da se ovaj protokol ugovaranja između javnoga poduzetnika da tako nazovem i privatnoga poduzetnika bolje osmisli, jer će to zapravo ostaviti manje prostora za bilo kakvu arbitrarnost, pa onda naravno i manje sumnje u isplativost i iskoristivost cijeloga ovoga modela.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Imamo dva ispravka netočnih navoda. Prvi je zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice, ispravljam netočan navod uvaženog kolege Čehoka koji kaže smjernice nemaju pravnu snagu zakona. U sadašnjem pravnom sustavu Hrvatske smjernice nemaju nikakvu pravnu snagu i čak nisu pobrojane u članku 177. Poslovnika Hrvatskog sabora kao akti koje se donose zbog toga što uopće nemaju kaznenih odredbi i nemaju ništa, a podsjećam da je zaključkom Sabora bila obvezana Vlada da zakonom uredi ovo pitanje. E sad kad smo već kod smjernica, smjernice su u doba komunizma imale čak jaču pravnu snagu od zakona jer se po njima postupalo. Znači, sad vidimo koji su tu paradoksi. Prije su bili jači od zakona, a sada nemaju nikakve pravne snage.
Hvala lijepo gospodine zastupniče. Za ispravak se javila i zastupnica Vesna Škare Ožbolt. Izvolite.
Ja također moram iznijeti netočan navod gotovo istog sadržaja dakle smjernice nemaju snagu zakona ili nije semantičko pitanje zakona ili smjernice. Doista, ovo je dokument o kojem mi raspravljamo nije ništa, jer Sabor ga nije nazvao, odnosno Vlada kao predlagač ga nije nazvala pravim nazivom i ja molim predlagača da pod hitno promijeni naziv ovog dokumenta jer doista on neće imati nikakvu pravnu snagu. Članak 116. kaže: “Sabor na temelju prava i ovlaštenja utvrđenih Ustavom i ovim Poslovnikom donosi Ustav, zakone, odluke, deklaracije, rezolucije, povelje, preporuke i zaključke, te daje vjerodostojna tumačenja zakona.“ Prema tome, uklopite se u ono što donosi ovaj Sabor i prema Ustavu i prema Poslovniku. U protivnom doista počet ćemo donositi ovdje pastoralna pisma, recepte, možda i protokole vladinih mudraca.
Hvala lijepo. Klub zastupnika HSS-a, zastupnik Ante Markov. … [[Upadica se ne čuje.]] Samo malo, mogu provjeriti. Točno. Malo neusklađenosti u papirologiji. U prvom papiru piše Tonči Tadić, a onda Ante Markov, ali listići nisu složeni po redu. Pa onda Tonči Tadić uz ispriku, iako nije moja krivica.
Poštovana gospođo potpredsjednice, dame i gospodo zastupnici, poštovana gospodo iz hrvatske Vlade. Što god donijeli o javnom privatnom partnerstvu, hoće li to biti ove smjernice i na kraju krajeva i Sabor je usvajao svojim zaključkom svoje strategije, pa će usvojiti svojim zaključkom i ove smjernice. Donijeli zakon, donijeli odluku, donijeli bilo što drugo, to je dokument iste snage kao i Zakon o privatizaciji. A radi se doista o jednom iznimno važnom dokumentu o kojem danas raspravljamo. Poslije ću o tome kako je on koncipiran i koji mogu biti njegovi učinci. Ali radi se doista o važnom dokumentu. Javno privatno partnerstvo znači preuzimanje od privatnog sektora javnih usluga ili službi koje inače nudi državna ili lokalna vlast, odnosno nuđenje onih javnih usluga ili službi koje je lokalna ili državna vlast nije ni nudila jer ih nije ni mogla ponuditi. Dakle, radi se o jednom bitnom iskoraku u ponudi usluga od strane javne vlasti ili dakle lokalne ili državne koje realiziraju privatnici. Javno privatno partnerstvo nije nekakva senzacionalna novost iz '90.-ih godina ovog stoljeća. Prvi oblici javnog privatnog partnerstva javljaju se još u Rimskom carstvu kada su posebne firme bile registrirane u tom smislu zvale su se publikani. I publikani su za Rimski senat odrađivali pojedine poslove gradnje akvedukta, gradnje ili održavanja luke izgradnje termi i tome slično. Međutim ključno je bilo što bi se dogodilo onom publikanu koji bi se oglušio o ugovor koji je sklopi sa Senatom. Najčešće bi imao lavove za sparing partnere u areni i upravo zato se nitko nije upuštao u takvo kršenje ugovora sa Rimskim senatom. Nakon toga, kroz povijest imamo, posebno u doba renesanse, javno privatno partnerstvo da bi ga '90. uvela Francuska, '92. Španjolska, Portugal, Velika Britanija, a 2000. Irska, Nizozemska, Njemačka i Italija koje čak imaju svoju posebnu radnu skupinu pri vladi koja pomaže lokalnoj samoupravi oko javnog privatnog partnerstva. Naravno to poslije su uvele i sve ostale zemlje. Razlika javnog privatnog partnerstva i privatizacije je u tome što javno privatno partnerstvo znači uvođenje privatne uprave i javnu uslugu ili firmu kroz dugoročni ugovorni interes. Privatni partner tu mora poslovati u skladu sa javnim interesom koji je deklariran u ugovoru, a ne u skladu sa svojim privatnim interesom. I na kraju imamo javno vlasništvo. Za razliku od toga privatizacija znači prijenos javne usluge ili firme u privatno vlasništvo, da je privatni vlasnik vodi u skladu sa svojim interesom, a ne u skladu sa javnim interesom. I na kraju imamo javno, i na kraju imamo privatno vlasništvo, dakle ne javno nego privatno vlasništvo. Problem je u tome što je javno privatno partnerstvo u Hrvatskoj nema zakonskog uporišta. Članak 6. Zakona o privatizaciji predviđa jedino prodaju dionica javnim natječajem ili na burzi, a ne nikakvo partnerstvo Vlade ili Fonda za privatizaciju sa privatnim partnerom. Zakon o obveznim odnosima i njegova dopuna koja se odnosi na ortačke ugovore također se ne može proširiti na javno privatno partnerstvo. I upravo zato je Klub zastupnika HSP-a još 31. ožujka prošle godine predložio bio Hrvatskom saboru da se to regulira, da se donesu smjernice za javno privatno partnerstvo. Međutim, tada je hrvatska Vlada 15.6. prošle godine svojom, svojim mišljenjem, svojim stajalištima negirala tu potrebu i konstatirala da nema zakona, ali nije ni potreban jer je Vlada izjednačila optimalnu pravnu strukturu. Nama u klubu HSP-a je drago da je ovo s odmakom od godinu dana Vlada evoluirala u tome i da je prepoznata potreba da se iznađe pravna struktura. Da li su ove smjernice odgovarajuća pravna struktura, to je sad posve drugi par rukava. Ono što je zanimljivo jest to da i Hrvatski sabor kada se raspravljalo o izvješću Državne revizije, o reviziji i privatizacije usvojio zaključak kojeg je predložio Klub zastupnika HDZ-a da se u roku od 90 dana, a to se radilo 29. rujna prošle godine, da se u roku od 3 mjeseca dakle izradi Zakon o javnom privatnom partnerstvu. Dakle prošlo je više od 3 mjeseca od konca rujna prošle godine. Mi nismo dobili zakon nego smo dobili ove smjernice, a zakon ćemo nadamo se ipak kroz koju godinu dobiti. Koje su prednosti javnog privatnog partnerstva, odnosno zašto su vlade išle u taj posao na zapadu, recimo vlada Margaret Thacher? Htjeli su smanjiti javnu potrošnju i uključiti privatne investitora da na sebe preuzmu dio tereta financiranja pojedinih poslova. Dakle, javno privatno partnerstvo u principu znači uštedu na javnim financijama i uvodi efikasnost tipičnu za privatni sektor. Dakle taj privatni sektor ulaže svoj kapital, zato želi poslovati uspješno. A javno privatno partnerstvo zato predstavlja bolji način korištenja javnog novca. To ujedno znači i da privatni sektor na sebe preuzima dio rizika, poslovnog, dok javni partner na sebe preuzima politički rizik ulaska u javno privatno partnerstvo, rizik nadzora provedbe javno privatnog partnerstva i mogućnost raskida ugovora. Uloga privatnog partnera je uvijek ograničena samo na upravljačka ali ne i na vlasnička prava. Međutim, kako smo ovdje čuli čitav niz hvalospjeva i javno privatnom partnerstvu mi u klubu HSP-a smatramo dužnošću da se ukaže i na nedostatke javno privatnog partnerstva koje mogu proizaći iz loše definiranog zakonskog okvira, odnosno iz loše sročenih ugovora. U konačnici, javno privatno partnerstvo može koštati više porezne obveznike. Ako je ugovor loše sklopljen ili ako se tijekom njegove realizacije nije predvidjelo dodatne troškove. Stvar je u tome što će privatni partner se uvijek slijepo držati slova ugovora kada je o njemu riječ, a potraživati veće novce kad je riječ o državi. Troškovima javno privatnog partnerstva treba dodati i otpremnine za zaposlene u javnom sektoru koji mogu dobiti otkaz radi javno privatnog partnerstva. Pri proračunu troškova se obično zanemaruju troškovi ugovaranja, osmišljavanja i pripremanja nadzora javno privatnog partnerstva, zatim raskidanja ugovora i sklapanja novog ugovora a sve to obično pada na teret vlasti. To sve skupa ponavljam, ne mora dovesti do fleksibilnosti. Privatnik će se držati slova ugovora u svim situacijama neovisno o nepredviđenim situacijama, a onda ćemo možda morati angažirati i javni sektor. Može se doći i do smanjene kvalitete usluge opet slijepim pridržavanjem slova ugovora jer će privatnik poželjeti uštedjeti. No najveći problem javno privatnog partnerstva jest to što ono uz neadekvatan zakonski okvir može poticati korupciju i sukob interesa. Dakle nema eksplozivnije teme za državnu ili lokalnu vlast nego što su to procesi javno privatnog partnerstva. Povezivanje javnog i privatnog sektora često vodi na sukob interesa i na namještanje poslova bilo da se radi o podmićivanju ili dobivanja poslova kroz javno privatno partnerstvo ili što je još strašnije kroz sklapanje nepotrebnih javno privatnih partnerstava ako imate državnu firmu ili gradsku firmu koja taj posao može jednako dobro obaviti, odnosno kroz naplaćivanje usluga i poslova iz javno privatnog partnerstva koji nisu nikada ni obavljeni. Dakle kod javno privatnog partnerstva užasno je važna procjena troškova. Usporediti koliko može koštati taj posao odrađen kroz javni sektor i kroz privatni sektor. Možda se za neki od tih poslova doista više isplati ostati u postojećim okvirima postojećih gradskih, županijskih ili državnih firmi nego li e upuštati u javno privatno partnerstvo. Mi zato apeliramo da se kod svakog od tih poslova doista napravi vrlo točna računica sa svim tim parametrima. Naravno javno privatno partnerstvo smanjuje odgovornost političara i dužnosnika prema građanima jer uvijek mogu oprati ruke i reći da je za lošu uslugu kriv privatnik. Dakle sa većim ulogom javno privatnog partnerstva umjesto otvorene i otvorene vlasti bez odgovarajućeg zakonskog okvira ćemo zapravo dobiti zatvorenu vlast sklonu manipulacijama pri namještanju poslova javno privatnog partnerstva. Dakle zato je zakonski okvir strahovito bitan. Ponavljam javno privatno partnerstvo je za javnog partnera najekskluzivnija politička tema. On je javni partner, bilo grad, županija ili država je pod većom pozornošću javnosti nego kada je riječ o običnoj privatizaciji ili o projektima financiranih iz javnih izvora. I zato javni partner nikada ne smije izbiti iz vida svoju osnovnu zadaću, a to je služiti javnom interesu. Javno privatno partnerstvo je usmjereno javnom interesu, a ne maksimizaciji profita privatnog partnera. Dakle iz svih tih razloga mi smatramo da je dobro da se izašlo na izradu ovakvih smjernica, ali su one još jako daleko od zakona. Mi smatramo da treba postojati zakon o javno privatnom partnerstvu. Temeljem zakona bi trebalo raspisivati natječaj, temeljem zakona izabrati privatnog partnera, temeljem zakona sklopiti sa privatnim partnerom ugovor kojim se jasno određuje što je to javni interes kojeg privatni partner mora ispuniti kojim se prenosi sav poslovni rizik na privatnog partnera, kojem se osigurava javno praćenje javno privatnog partnerstva i koji se osigurava i mogućnost raskida ugovora ako privatni partner ne ispunjava obveze ili ako radi svojih propusta ne ostvaruje ugovorene ciljeve javnog privatnog partnerstva. Kada se referiramo na tzv. javno privatno partnerstvo u "Sunčanom Hvaru" onda je kristalno jasno da se tu poslovni rizik temelji na državi, ne osigurava se javno praćenje javno privatnog partnerstva jer je ugovor tajan pa se ni nezna što se zapravo događa, a ne postoji ni mogućnost raskida ugovora. Ako ovaj ne ispunjava obveze ili ako radi svojih propusta ne ostvaruje ciljeve iz javno privatnog partnerstva. Dakle zakon je bitan. Ali postoji još jedan užasno bitna stvar koja je u ovim smjernicama potpuno zaboravljena, a to je tko su vlasnici firme sa kojom se sklapa javno privatno partnerstvo. Nije bez veze Europska unija još 2004. donijela transparency obligation directive, odnosno direktivu o obvezi transparentnosti koja traži da se deklarira 10 najvećih dioničara svake firme u Europskoj uniji, jer se može dogoditi upravo radi toga što javno privatno partnerstvo može voditi namještanje poslova, da se javno privatno partnerstvo sklopi sa privatnom firmom nekog od lokalnih ili državnih dužnosnika. Zato mi inzistiramo da se ovakve smjernice nadopune sa ključnom odrednicom, a to je da mora biti deklariran vlasnik firme, odnosno 10 najvećih vlasnika firme sa kojima se ide u javno privatno partnerstvo. Nismo djeca, znamo što se u Hrvatskoj događalo tijekom procesa privatizacije, znamo na koje štele se može ovo sve skupa izroditi. Dakle iz svih tih razloga Irci su išli na pisanje zakona. Iz svih tih razloga Grčka je napravila vrlo opsežan zakon na 40-tak strana naprosto zato jer znaju da postoji čitav niz mogućnosti namještanja poslova. Također govoreći već o samim smjernicama. Green paper kojeg se spominje, odnosno zelena knjiga ili zeleni papir je zapravo predložak za raspravu unutar Europske unije. On ne predstavlja smjernice, on naprosto saldira što se u Uniji događa i potiče javnu raspravu. Ključni su zapravo njegovi zaključci koji su proistekli iz te javne rasprave unutar Europske unije. Nama je jednako tako čudno da se ovdje detaljno razrađuje samo jedan oblik javno privatnog partnerstva. Dakle ako green paper predviđa da se može ići na stvaranje zajedničke firme jednog oblika, odnosno stvaranja ugovora sa privatnim partnerom kao drugog oblika od kojih su jedan koncesije, zašto se u ovoj knjižici, ovim smjernicama razrađuje isključivo ovaj ugovorni oblik a ne i … i zašto se od svih dakle jedno desetak mogućih varijanti javno privatnog partnerstva razrađuje isključivo … "pivate finance initiative", dakle zašto se to sve skupa sužava. No ključni je problem što ovo, kako ovo nije zakon, ovdje nema ni kaznenih odredbi i zapravo ne postoje nikakva mogućnost sankcije ni za predstavnika lokalne samouprave koji se zapravo ogluši o čitav niz posve logičnih poslovnih zahtjeva ili za privatnog partnera koji se ogluši o sam ugovor. Dakle, zato će naš klub biti suzdržan kod glasovanja o ovome. Mi smatramo da je dobro da se gledalo ovim putem, ali u konačnici bilo bi dobro da su ove smjernice daleko bolje razrađene, da su usklađene sa novijim dokumentima "green papera" sa željom da kad tada dobijemo prijedlog zakona o javno-privatnom partnerstvu. Hvala.
Hvala lijepo, kolega zastupniče. Imamo ispravke netočnih navoda. Prvi je zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa, gospođo potpredsjednice. Poštovani kolega vjerojatno nesvjesno u uvodu izlaganja je rekao da ovaj Zakon, ove smjernice ima snagu Zakona o pretvorbi, a na kraju je rekao da nema uopće nikakvu snagu pravnu jer nema ni sankcije ni prinude državi, što je točno. … [[Upadica se ne razumije.]] Da, ali vi ste vjerojatno htjeli reći, ove smjernice će izazvati posljedice kao i Zakon o privatizaciji. Ako ne dođe najmanje jedan, ali ja predlažem 6 zakona za 6 modela javno-privatnog partnera, a ovo je obična beletristika, a ne akt zakonodavca. Posebno ako se pod javno-privatno partnerstvo želi podvesti "Sunčani Hvar" koji je privatiziran suprotno važećem Zakonu o privatizaciji i bez Zakona o javno-privatnom partnerstvu.
Hvala lijepo, kolega zastupniče. Sljedeći zastupnik je Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Ispravljam netočan navod gospodina Tadića da Zakon o obveznim odnosima se ne odnosi na javno-privatno partnerstvo. Prema "green paperu" svaka država odlučuje da li će donijeti ili neće donijeti zakon. Manjina je donijela, većina nije jer "green paper" kaže da se primjenjuju državni postojeći zakoni o ugovorima. A Zakon o obveznim odnosima u članku 247. nadalje definira upravo ugovore obveznih odnosa i govori o pregovaranju, članak 251. i dalje, sklapanje ugovora, članak 274., oblik ugovora 286., itd. Dakle, svi elementi ugovora su tu obrađeni. Na temelju njih se može napraviti ovakav ugovor o javno-privatnom partnerstvu, što naravno ne isključuje sve druge opreze koji su bili spomenuti i koji su potrebni.
Hvala lijepo. Klub HSS-a, Ante Markov, izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani gospodine potpredsjedniče Vlade, predstavniče Hrvatskog fonda za privatizaciju, kolegice i kolege. Razlozi koji su prije 3 i pol godine doveli do aktualiziranja rasprave o javno-privatnom partnerstvu kao modelu upravljanja i modelu međusobnog odnosa između države i privatnih osoba su ležali u činjenici što je rasprava o tome da li je nužno i da li je potrebno promijeniti ulogu i karakter odnosa države naspram upravljanju i razvoju. Pokazalo se da je nužno u sadašnjim suvremenim uvjetima privređivanja promijeniti odnos države i da ona mora se direktnije vezati uz privatni sektor. Da je odnos javnog i privatnog sektora odnos partnerstva svugdje u svijetu. Ta rasprava je proizašla iz rasprave, šire rasprave o načinu na koji Hrvatski fond za privatizaciju upravlja svojim portfeljima. To je bio motiv odakle je proizašla i ova današnja aktualizirana tema. Naime, mi smo i tada tvrdili da, a to je isto i danas, da Hrvatski fond za privatizaciju u naravi nije u upravljačkoj funkciji nego u funkciji administrativnog arbitra, a on je trebao biti u upravljačkoj funkciji i trebao je pripremati sve one državne portfelje do onog trenutka kada se steknu uvjeti da se ide ili u privatizaciju ili u neki od poznatih oblika načina na koji se može upravljati državnim portfeljima. Javno-privatno partnerstvo uz neke druge mogućnosti je predstavljalo jedan takav izazov. Ta tema je tada otvorena, aktualizirana i u proteku tog vremena dogodio se prvi slučaj u kome se pokušalo izvesti prvi primjer ili pilot program aktualiziranja javno-privatnog partnerstva na modelu "Sunčanog Hvara". Naravno, taj model što se tiče "Sunčanog Hvara" se ne može ni tumačiti kao što je već i kazano, kao model javnog privatnog partnerstva nego se radi o čistoj dokapitalizaciji koja je izvršena bolje ili lošije, manje javno, manje je bila izložena onim osnovnim pretpostavkama koje ima javno-privatno partnerstvo, a to je javnost i primjena postupanja po načelima. Šteta što se nije dogodilo drukčije, šteta što nemamo uistinu jedan bolji primjer na osnovu kojega bi i ove smjernice mogle imati pozitivan karakter jer mi u Klubu HSS-a apsolutno držimo da bi bilo bolje, upravo radi tih nesređenosti, upravo radi osjetljivosti javnosti pa i zbog nas samih kakvi jesmo da smo prišli donošenju Zakona o javno-privatnom partnerstvu i da izrijekom se propišu uvjeti, načini na koji način i pod kojim uvjetima i okolnostima se razni oblici javnog privatnog partnerstva mogu primjenjivati u raznim granama na koje se primjenjuju. Jer nije svugdje ista situacija. Model javnog privatnog partnerstva inače u svijetu je u ovom obliku najviše napredovao u posljednjih nekoliko godina i on se nametnuo kao primarni način pripreme i realizacije projekata koji su prije svega u nadležnosti javnog sektora. I to jednako na državnoj razini, jednako na lokalnoj razini. Pri tom je on bio primjenjiv i za postojeće objekte, mislim na javna poduzeća koja upravljaju tim objektima, ali isto tako i na nove "greenfield" investicije u različitim formama i različitim oblicima. Ono što je presudno za privatno, javno partnerstvo je profesionalni način pripreme projekta. To je ključna ustvari riječ. Natječajni postupak, tržišno vrednovanje tog projekta i izbor najboljeg privatnog partnera su 3 ključna načela koja govore o tome da li će javno-privatno partnerstvo saživiti kao efikasno ili u sebi sadržava određene elemente koji ustvari i nisu u interesu partnera. Upravo zbog toga je zakon, bi trebao biti taj koji će ovaj postupak vrlo točno propisati da bi se svi sudionici mogli njega pridržavati. Naravno u javno privatnom partnerstvu svaka strana traži da iznađe svoje interese. Privatnik apsolutno je došao tu da bi zaradio i da bi oplemenio svoj novac bolje nego na nekom drugom mjestu. Država mu apsolutno služi i kao jedna sigurnost i naravno da su financijske institucije vrlo zadovoljne što se aktualizirao ovakav način jer povrat sredstava, povrat uloženog jer nitko nema gotovinu, svi će u konačnici doći do financijskih institucija koje će u projekte kreditirati. Jasno da su garancije daleko snažnije kada iza njih stoji država, lokalna samouprava ili netko drugi. Prema tome, to je jasno. Država i ne treba u prvom koraku ili u kratkom periodu tražiti materijalizaciju svojih interesa, njoj su važniji i moraju joj biti važniji određeni opći i javni interesi, interesi javnog sektora, ali jasno uz smanjenje troškova samog projekta, uz smanjenje troškova izvođenja i potpunu kontrolu i nadzor jedne i druge strane nad investicijama i u tom smislu upravo i postoje određene bliže djelatnosti u kojima se lakše primjenjuje javno privatno partnerstvo i oni u kojima se javno privatno partnerstvo primjenjuje u nekim drugim oblicima. Sam turizam nije najpogodniji oblik za tzv. opća načela primjenu javno privatnog partnerstva, kod njega više imaju neki podmodeli od time sharinga vremenskog korištenja, od zajedničkog ulaganja jer turizam u naravi predstavlja jednu komercijalnu osnovu i javno privatno partnerstvo može naći interese u obliku zaštite vlasništva ili određenih specifičnih uvjeta koji mogu rezultirati da postoji interes i javnog sektora i privatnog sektora. Zbog toga je najveći broj javno privatnog partnerstva se i dogodio u sektorima energetskog sustava, zbrinjavanja otpada, vodovoda, odvodnje i svih onih javnih potreba koji predstavljaju uistinu interes javnog sektora. Vrlo je bitno neke stvari razjasniti upravo sa aspekta europskih smjernica i onoga što se vrlo jasno i izrijekom treba znati. Naime, najveća razlika između privatnog i javnog partnerstva i privatizacije je u sljedećem. Kod privatizacije postoji prijenos vlasništva nad imovinom. Kod privatnog javnog partnerstva nije neopoziv prijenos imovine. Znači to su vrlo bitna i ključne razlike koje postoje. Druga razlika kod privatizacije državno tijelo je odgovorno za regulaciju procesa, znači za stvaranje onih zakonskih i podzakonskih uvjeta. Kod privatnog i javnog partnerstva državno tijelo je odgovorno za politiku i razinu podrške. Znači ima i drugi cilj. Treće, u privatizaciji Vlada se nakon privatizacije povlači iz servisiranja, odnosno podrške, kod privatnog javnog partnerstva ona i dalje ostaje u podršci. Kod privatizacije Vlada prenosi rizik na onoga tko je kupio, u privatnom javnom partnerstvu Vlada podijeli, dijeli rizik sa privatnim subjektom. Sve ovo govorim o jednoj vrlo važnoj stvari o kojem se nije baš raspravljalo. Ovo je definitivno dobar model, dobar smjer kretanja i treba do kraja razjasniti, ali i prilagoditi hrvatskim prilikama mogućnosti koje leže u nekim od modelima privatnog javnog partnerstva. Međutim, iz ovoga posebno četvrtog što sam rekao podijeljenog rizika leži i rizik. Valja progovoriti i o riziku. Nije baš netočno ono što su kolege kazale da lokalna samouprave, znači lokalne razine koje nemaju snažnu podršku onih fiskalnih resursa koje ima država se mogu naći u nezavidnoj poziciji i nije baš jednostavno se odlučiti bilo kojem gradu u Republici Hrvatskoj, možda osim Gradu Zagrebu da uđe u privatno javno partnerstvo i da sada ide u silne podrške i da stvara ogromne potencijale, resurse i sve skupa kad su i njegovi fiskalni potencijalni onakvi kakvi jesu mali i nedostatni za normalno funkcioniranje. Istovremeno se pojavljuje ogromna količina rizika i ja bih se usudio kazati da u odnosu na to vrlo fleksibilna pravila u smjernicama ili gotovo da i nema pravila postoji jedna objektivna mogućnost zaduženja ili neimanja do kraja jasne vizije i precizno izrađene studije koje su mogućnosti povrata toga svega skupa. Da li će cijeli paket, cijeli programi doći u problem da se ne mogu vraćati posebno kad se radi o objektima koji ne moraju nužno imati u sebi onaj dio da stvaraju novu vrijednost i da se sami vraćaju. Većina ovih projekata o kojima smo govorili gospodo je javnog karaktera, servisnog karaktera i naprosto ne postoji mehanizam unutrašnjeg načina povrata tih uloženih sredstava gotovo 80%. Prema tome, ja sam ovo i shvatio da je ovo jedna načelna razina u kojoj Vlada pokušava zadovoljiti ajmo tako reći artikulirane javne potrebe, stvoriti jedan dobar okvir za bolje djelovanje, ali mislim da u naravi kad pomalo raščlanimo sve ove elemente, kad vidimo koji su potencijali koje imamo onda vidimo ustvari. Ne možete vi iz ničega dobiti nešto. Ako vam nešto nedostaje, ako vam nešto fali novaca na koji način ćete vi namiriti tu razliku? Da li je to leesing, da li je to kredit, da li je to javno privatno partnerstvo, da li je bilo što drugo? To predstavlja manjak. Vi ne možete potrošiti više nego što ste proizveli. Razliku mora netko pokriti. Prema tome, nema sistema u kome ćete manjak bilo u lokalnoj samoupravi, bilo u središnjoj državi namiriti, a da on nikoga neće teretiti. Tog principa još do danas u svijetu nema. Prema tome, ja bih se prije svega vratio i ponovo na način upravljanja državnim portfeljom. Da država nema državnog portfelja onda ne bi ni postojao interes privatnog sektora da sa državom pokuša naći neki od oblika međusobnog poslovnog povezivanja. Mi danas sa državnim portfeljom na žalost upravljamo loše, nikako, gotovo se može reći ne upravljamo. Nemamo niti jedne instrumente, nemamo niti jedan kvalitetan način da Hrvatski fond za privatizaciju koji je nositelj, formalni nositelj puno portfelja za koje počesto i ne znamo koliko ih imamo, na koji način pospješiti efikasnost upravljanja i kako stvoriti makar zadržavanje sadašnje tržišne razine vrijednosti dionica ili udjela u tim poduzećima. Kad bismo pokušali segmentirati sve portfelje koje imamo i kad bismo pokušali naći najbolje načine aktiviranja tih portfelja u skladu sa potrebama države i u skladu sa potrebama područne, regionalne i lokalne samouprava tada bismo mogli razgovarati o tome koji model je najprihvatljiviji za pojedine segmente koji se nalaze u portfelju a za koji model je dobra brza privatizacija iz razloga da društvo dalje ne tone u dubioze i ne gubi na svojoj vrijednosti. Prema tome, ovo je jedna vrlo široka tema i nije dobro da se na ovakav jedan banalizirajući način prišlo stvaranju jedne umjetno izazvane mogućnosti da ćemo sa ovim riješiti sve probleme koje imamo u državnom portfelju koje imaju lokalne samouprave, koje ima središnja država. Ovo je dobar model, svijet za njega zna, mi trebamo vidjeti kako i na koji način naći svoje mjesto u njemu i kako i na koji način pripremiti portfelje Republike Hrvatske i posebne interese prilagoditi mogućnostima a da pritom ne dođemo ponovo u situaciju da raspravljamo da li je nešto bilo javno privatno partnerstvo ili je to bila dokapitalizacija, da li je napravljeno javno i transparentno ili nije napravljen. Zbog svega toga mislim da je dobro da Vlada ipak izradi prijedlog zakona koji će riješiti sve ove dileme i problematiku koja je prisutna.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Slijedeći je Klub HNS-a kolega zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite!
Poštovana gospođo dopredsjednice, poštovani potpredsjedniče Vlade, kolegice i kolege! Model javno privatnog partnerstva a posebno dio koji se zove privatna financijska inicijativa ili skraćeno PFI daje cijeli niz prednosti koje su navedene u ovim smjernicama a koje su od izuzetnog značaja za svaku europsku zemlju i nije slučajno da gotovo sve europske zemlje te prednosti i koriste. Mi u Varaždinskoj županiji uvidjeli smo potencijal javno privatnog partnerstva i projekti po ovom modelu financiranja već su u realizaciji. Posebno treba naglasiti da značaj javno privatnog partnerstva za Republiku Hrvatsku prelazi uobičajene prednosti koje su vidljive u drugim europskim zemljama i to zbog strateške odluke ove Vlade o smanjenju deficita. Naime, zanemaruje se činjenica da nije ključno pitanje da li deficit da ili ne jer je to samo jedan od instrumenata financijske politike već je ključno koristi li se deficit za potrošnju ili kao detonator razvoja a najevidentniji primjer je izgradnja auto-cesta u mandatu prošle Vlade. Sadašnja se Vlada tu postavila defanzivno ne uvidjevši kako zemlja čija razina industrijske poljoprivredne proizvodnje tek nešto iznad polovice one iz 1990. a istovremeno propušta optimalno koristi svoje razvojne potencijale te direktno ugrožava svoju budućnost bez obzira na formalnu financijsku stabilizaciju. Zato je ovaj model ključan za razvoj zemlje u sadašnjem trenutku, model koji pokreće ključne čimbenike razvoja, obrazovanje, infrastrukturu, zdravstvo a istovremeno pokreće i gospodarstvo. Posebno treba naglasiti da ne opterećuje državu niti u smislu opterećenja proračuna niti kao rizik. I potpuno je jasno da kompleksnost ovakvog modela zahtijeva visoku sposobnost javne uprave, dugotrajnu i ozbiljnu pripremu kroz sve faze projekta počevši od analize trenutnog stanja, utvrđivanje potreba, izrada projektne dokumentacije, edukacija, poziv za iskaz interesa, obvezujuće ponude, analizu i pregovore s investitorima, ugovaranje i potpisivanje ugovora, definiranje roka adaptacije ili izgradnje, održavanje prostora i prelazak u vlasništvo javnog partnera.
Kolega zastupniče, dopustite da vas samo na sekundu prekinem jer imam kratku informaciju za zastupnike. Predsjednik Sabora je zamolio da zastupnici budu u dvorani u 13 sati, dakle vjerojatno nakon samog završetka vašeg izlaganja kad će se obratiti predsjednik Sabora povodom odluke Hrvatskoga sabora o proglašenju ove godine Godinom Nikole Tesle pa molim kolege i kolegice koji su u blizini dvorane ili u nekim prostorijama ispod da uđu dvoranu. Oprostite i hvala lijepo.
Hvala. I posebno treba naglasiti da je ključna sposobnost i znanje odgovornih ljudi u javnoj upravi da razumiju kontekst u kojem se ovaj model primjenjuje a iz nekih današnjih diskusija vidi se nerazumijevanje suštine javno privatnog partnerstva i očito je da će trebati još dosta učenja da se shvati bit, suština i potencijal javno privatnog partnerstva. Sposobnost odgovornih ljudi koji vode Varaždinsku županiju doprinijela je uspješnoj realizaciji projekata javno privatnog partnerstva u županiji gdje se prvi objekat u vrijednost od 20,3 milijuna kuna završava za 60 dana, već su potpisani ugovori za još šest a u fazi izgradnje je trideset i devet objekata, u fazi ugovaranja je trideset devet objekata. Stručnjaci domaći i strani, konzultanti daju ponudu s različitim obimom modela, međutim s obzirom na institucijsku razinu razvoja hrvatskog društva koja ne može garantirati sigurnost na razini koja je moguća u ostalim europskim zemljama svako širenje obima ponude donosi povećanje rizika za privatnog partnera a posljedica toga su dodatni elementi osiguranja što diže cijenu do razine koja potpuno onemogućava realizaciju projekta. Zato se javna uprava u primjeni javno privatnog partnerstva za sada treba držati osnovnih pretpostavki koje je potrebno zadovoljiti kao bi model bio prihvaćen kao javno privatno partnerstvo i da ne bi ulazio u javni dug. Razumijevanje ove činjenice učinilo je primjenu ovog modela u Varaždinskoj županiji uspješnom. Ovakva kompleksnost i ozbiljnost zadatka koju je potrebno izvršiti kako bi jedan projekat po modelu javno privatnog partnerstva bio uspješno realiziran pokazuje da će usvajanje predloženih smjernica za primjenu ugovornih oblika javno privatnog partnerstva i uz praktična iskustva Varaždinske županije a koja smo spremni prenijeti svim zainteresiranima, svima koji nedovoljno poznaju ovakav model financiranja projekta stvoriti važan temelj za razbijanje nepovjerenja koje se stvara upravo zbog nedovoljnog poznavanja javnog privatnog partnerstva kao novost u Hrvatskoj. Posebno treba naglasiti da je potrebno i dalje raditi na razvoju tzv. sekundarne legislative a naročito za maksimalno omogućavanje javno-privatnog partnerstva po PFI modelu koji je i evidentno izuzetno bitan za gradnju i rekonstrukciju javnih građevina kao što su škole, bolnice, vrtići, domovi umirovljenika, sportski objekti, komunalni projekti i slično. U smjernicama je dobro identificirana potreba da se podrobnijim uređenjem riješi problem dvostrukog oporezivanja koji bi se mogao pojaviti kod plaćanja najma i za koju problematiku se preporučuje da ju razmotri Ministarstvo financija. Nadalje kod preuzimanja građevina od strane javnog partnera otvara se pitanje plaćanja poreza na promet nekretninama ili zemljišta koje treba regulirati sa poreznom upravom Republike Hrvatske. Potrebno je razmotriti mogućnost osnivanja dugoročnih fondova za potporu javnom partneru u financiranju projekata javno-privatnog partnerstva te ulogu države u razvoju prioritetnih projekata na području jedinica lokalne i samouprave. Smatramo i predlažemo da bi Vlada u roku od 6 mjeseci trebala pod hitno pripremiti nacrt takvog zakona kao što ga je 2005. donijela Njemačka. Ima svega 6 stranica i prijevod naslova tog zakona je Zakon za ubrzanje uvođenja javno-privatnog partnerstva i poboljšanje zakonskog okvira za javno-privatno partnerstvo. I na kraju budući da je prijedlog smjernica za primjenu ugovornih oblika javno-privatnog partnerstva u skladu sa našom praksom u Varaždinskoj županiji Klub Hrvatske narodne stranke u potpunosti podržava njihovo donošenje i uz napomenu šteta je što se to nije dogodilo i ranije jer smo ovaj model prvi puta predstavili u Hrvatskoj još prije 3 godine. Hvala.
Hvala. Za Klub HSU-a poštovani zastupnik Josip Sudec. Izvolite.
Dame i gospodo pred nama je, su smjernice koje, s kojima hrvatska Vlada izlazi pred Sabor. One predstavljaju punktacije općih uvjeta i ne sprečavaju nikog od nas da se uklopi u te opće uvjete, a da prema postojećim važećim zakonima kreira određene ugovore odnosno međusobne odnose. Mi kao Hrvatska stranka umirovljenika podržavamo i glasat ćemo za ove smjernice iako će jako brzo doći vrijeme da će se one pretočiti u zakon. Da li će taj zakon biti ogroman ili će samo regulirati pojedina pitanja o tome će pokazati vrlo brzo naša praksa. Prikupljanje privatnih sredstava da bi se što brže i kvalitetnije zadovoljile potrebe i želje koje su nekad društvene a nekad su privatne ovdje posebno dolaze do izražaja. Ja ću iznijeti jedan konkretan primjer. Radi se o starijim i nemoćnim osobama. Radi se o umirovljenicima i radi se o izgradnji domova ili depadansa za umirovljenike. Da bi se moglo priči zajedničkoj izgradnji zainteresiran je velik dio umirovljenika posebno nas umirovljenika koji putem Fonda za obeštećenje dobivamo određena sredstva. Prva rata je isplaćena međutim ostaje, ostaju još značajna sredstva. U 2006. godini ostane još milijarda i 400 koncem godine. U 2007. to je 3 milijarde 150 ako uzmemo i prvu ratu na 6 godina a onda svaku godinu po 750 milijuna i jedan velik dio umirovljenika bi želio da se osigura za starost. Za tada kada netko drugi treba preuzeti brigu o njemu. To su posebno stacionari. Postavlja se pitanje da li mi možemo i na koji način možemo postati dioničari tih budućih domova. To je onaj institucionalni oblik koji ovdje nije razrađen. Koji je ovdje samo napomenut a da bi se on realizirao prvo treba raščistiti čiji su domovi umirovljenika sada? Ili ako se rade depadanse onda se trebaju raditi kao sastavni dijelovi domova umirovljenika. Koliko je meni poznato domovi umirovljenika su u sastavu Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Oni su zapravo vlasnici. Vidjeli su jedan dio, država je jednostavno prisvojila, sad ih je država prenijela na upravljanje županijama. Prema tome ni gradovi ako bi gradovi se pojavili kao interesenti za gradnju depadanse, ni gradovi nisu partneri sa umirovljenicima. Trebale bi biti županije međutim mi kao umirovljenici bili bi zadovoljni ili imamo više povjerenja da to budu, da to bude Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje odnosno da to bude država. Prema tome ako raščistimo pitanje čiji su domovi onda nije problem raščistiti i koja je to tvrtka posebne namjene jer bi trebali zajednički formirati tvrtku posebne namjene u koju bi mi ulagali svoje udjele. Bili bi dioničari, a za te udjele osiguravali bi si pravo prvenstva u tim domovima. Da li će nam se to vraćati kroz to da udio prenosimo na svoje nasljednike ili će se to otpisivati kao korištenje domova odnosno kao troškovi za korištenje domova trebalo bi razraditi. I trebalo bi na taj način zainteresirati i umirovljenike da taj dio sredstava koji bi, će inače završiti ili u čarapi ili u, radi se o iznosima iznad 30 tisuća kuna, a to su znatna sredstva. Dakle ima ih od 30 do 100 tisuća obeštećenja što su značajna sredstva i što bi itekako, itekako dobro došla da umirovljenici sami sebi rješavaju pitanja smještaja. Ovdje ima jedan problem a to je da umirovljenici koji nemaju, koji nemaju u prvom nasljednom, prvog nasljednog reda za, njima bi udio prisvojila država. Bilo bi dobro da na vrijeme taj udio prenesemo da onda bude to sastavni udio u vlasništvo tog doma, a ne države. Prema tome, ima interesa da se razradi i ovaj okvir institucionalnog okvira i da u njemu umirovljenici nađu interes da sami sebi mogu rješavati pitanja brige i njege za starost. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Nastavljamo sa raspravom. Za raspravu se je prijavilo 15 zastupnica i zastupnika. Bilo bi ekonomično ako bi se rasprave mogle malo reducirati u vremenskom trajanju. Idemo redom. Poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovani potpredsjedniče hrvatske Vlade, kolegice i kolege zastupnici. I moram reći dojam. Najprije, nama se nudi pravno ekonomski pojam da o njemu raspravljamo u Hrvatskom saboru kao da ga je tek sad izmislio Nikola Tesla. Ovdje se nama nude upute za primjenu tog pojma, a mi vodimo teorijsku raspravu o jednom pravno ekonomskom institutu, a ne vodimo raspravu o zakonskom uređenju tog instituta ili tih instituta za potrebe hrvatskog društva i hrvatske privrede. Očito da se stvar ne razumije ili se namjerno ne želi razumjeti pa izjave tipa da nam javno privatno partnerstvo omogućuje razvoj a da to ne opterećuje proračun niti u naplati, a niti u garancijama govori da oni koji tako zastupaju tezu govore samo o svojem interesu, a ne govore o interesu onih koji će morati platiti otplatu privatnog ulaganja i plus njegov maksimalni profit, a kapacitet hrvatskih građana da servisiraju javno privatno partnerstvo u bijedi kojoj živi je nula. Naravno novca ima i to toliko da neznaju oni koji ga imaju gdje će ga uložiti jer nema dovoljno programa, pa i hrvatske banke pod navodnim znacima, zaista traže u koja će to područja ulagati kako bi maksimalni profit mogli izvući. Dakle odmah da se izjasnim. Institut javno privatnog partnerstva za mene nije sporan, on sam po sebi po definiciji nije dobar niti loš, on je i dobar i loš zavisi kako će ga Hrvatska primjenjivati. Ali osnovni smisao ovog instituta je da ili se on najčešće realizira kroz javno privatno partnerstvo na sljedeći način. Javni sektor ulaže zemlju, građevine sa sa ili bez plaćanja na određeni rok, preuzima rizik i ne očekuje dobit. U javno privatnom partnerstvu je to smisao jer se osigurava usluge ili neka druga bitna stvar za tu zajednicu. Zatim privatna strana projektira grad i renovira, povećava kapacitete objekata iz prethodne točke, ne preuzima rizik, ali očekuje maksimalnu dobit. Javni sektor specificira i definira, određuje standarde za proizvodnju objekata javnih usluga i način formiranja njihovih cijena jer mora kroz cijenu ili kroz nešto drugo vratiti se uloženo privatno, a gledajte u čemu je kvaka. Građani plaćaju, snose neodgovornost javnog partnera. Jedino građani snose neodgovornost javnog partnera, a interes privatnog partnera je maksimalizacija profita u tom odnosu. Drugim riječima brak između javnog i privatnog je zaključen zbog interesa, a javni interes Hrvatska država ne nudi da se regulira kroz zakon, da predvidi prinudu i da iza te prinude stoji. Zbog toga sada razvijati teze koji je model dobar za Hrvatsku ili pokazivati koliko tko poznaje koju od šest predviđenih teorijskih modela je zapravo izazivanje rasprave koja neće zaključiti ničim. Modeli egzistiraju bez obzira šta Hrvatski sabor o njima misli i u Njemačkoj i u Hrvatskoj i u Francuskoj i Islandu. Oni nisu naš izum, ali mi njih moramo regulirati za naše uvjete i iza te regulacije stajati država sa svojom prinudom i sa zaštitom javnih interesa. Da je to opasna teza da će se to ili da je to već regulirano kroz važeće zakone u Republici Hrvatskoj, dakle pozitivne propise, pokazuje primjer "Sunčanog Hvara". Ovdje prisutni potpredsjednik Vlade je rekao na moje pitanje, pa normalno je da će u javno privatnom partnerstvu javni partner izgubiti vlasništvo a privatni neće ulagati ako neće steći vlasništvo. A kolegice i kolege u tezama ili neznam u uputama pod točkom 4. pravni okvir javno privatnog projekta može biti veoma različit. Kako terminologija i nazivlje nisu jednoznačno definirani u praksi se pojavljuju različiti termini, nazivi i tako sl. Prema svim tim nazivima poduzetnik svojim sredstvima gradi, održava, upravlja nekim projektima, a na kraju ga vraća javnoj vlasti. Ovo je dokumenat koji je Vlada poslije takve izjave poslala nama u Sabor. Što je istina ili ono što je rekao potpredsjednik Vlade za slučaj "Sunčanog Hvara" ili je istina ova koja piše ovdje u uputama za ponašanje u Hrvatskoj kad se sklapaju brakovi između interesa javno privatnog i privatnog sektora, javnog sektora i privatnog sektora. Dakle još jedanput moram ponoviti. Bez zakona moguće je tumačiti javno privatno partnerstvo ili pravno ekonomski institut kako se kome svidi, a to znači nezakonito. To znači postupati nezakonito kao što je hrvatska Vlada propustila primijeniti važeći Zakon o privatizaciji i objaviti da se "Sunčani Hvar" privatizira. To je propustila, dakle nije poštivala važeći zakon. Nemamo zakona o javno privatnom partnerstvu, a koristila je taj model kao privatizacijski model. I sada ćemo mi na temelju rasprave teorijske u Hrvatskom saboru koji se zove zakonodavno tijelo Republike Hrvatske, donijeti upute iza kojih ne stoji država, nema predviđenih prinuda, nema predviđenih sankcija, ovo čak nije ni golo pravo. Ovo nije čak ni golo pravo, dakle nudum jus jer iza prava bar postoji definicija pojma pa makar i ne bilo prinude. Ovdje nema ni definicije pojma niti pojmova niti verzija u kojima se može realizirati, a ni nikakve prinude. Drugim riječima nastavimo privatizaciju na hrvatski način. U braku javno privatno uvijek nastrada javno. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, ispravit ću netočan navod i tvrdnju kolege Leke gdje je ustvrdio da nema programa i nema projekata gdje bi se utrošili novci. To je apsolutno netočno. Stotine i tisuće projekata diljem Hrvatske čeka baš na realizaciju sa potrebnim dokumentima građevinskim dozvolama i zbog toga treba javno privatno partnerstvo svagdje gdje može kako bi se osigurala i sredstva za što bržu realizaciju tih projekata.
Poštovani zastupnik Vlado Jelkovac. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, potpredsjedniče Vlade, kolegice i kolege! Kad raspravljamo o proračunu, o rebalansu proračuna onda nam stotine amandmana najbolje pokazuje amandmana kojima se traže dodatna sredstva za financiranje objekata komunalne ili socijalne infrastrukture. Najbolje nam pokazuje koliko nam u proračunima nedostaje novaca da bismo izgradili sve ono što je objektivno potrebno, i škole, i zdravstvene ustanove i vrtiće, i dvorane, u domove umirovljenika i nikakvi proračuni niti države, niti gradova, niti općina ne mogu niti približno namiriti sve te objektivno i realne potrebe. Pokušaji zaduženja i od strane jedinica lokalne samouprave što zbog financijskih ograničenja, što zbog nekih drugih razloga isto tako ne omogućuju značajniji iskorak u tim aktivnostima i trebalo bi da se iz proračuna financiraju sve te potrebe nekih procjena je dvadeset do trideset godina. Pitanje je da li bi i to bio dovoljan rok da se neke stvari naprave u zadovoljavajućoj mjeri. Zbog toga se pribjegava dakle modelu koji se u posljednjih dvadesetak godina razvio u svijetu kojim se izgradnja ili rekonstrukcija infrastrukturnih i društvenih projekata financiraju uz pomoć i sudjelovanje privatnog sektora. Dok su se ranije takovi projekti gradili sredstvima državnog proračuna model javnog privatnog partnerstva omogućuje njihovo projektiranje, financiranje, izgradnju, održavanje i upravljanje sudjelovanjem privatnih partnera koji u tim ostvarenjima dobivaju ključnu ulogu. Da bi se definirao okvir unutar kojeg se moguće kretati prilikom ugovaranja i svih tih aktivnosti naravno da je potrebno donijeti određene dokumente i Vlada se ovdje odlučila na dokument koji se zove smjernice koji je na neki način alat u primjeni javnog privatnog partnerstva kako javnom tako i privatnom sektoru. A njime su definirani i ciljevi koji se žele postići ugovaranjem javnog privatnog partnerstva kao što su ugovaranje i izvođenje većeg broja projekata, podjela rizika između privatnih poduzetnika i javne vlasti, iskorištavanje i veća učinkovitost privatnih poduzetnika, povećanje produktivnosti i racionalno korištenje gospodarskih kapaciteta privatnih i javnih subjekata, transparentnost u izboru i ugovaranju, pronalaženje novih rješenja za izgradnju i održavanje javne infrastrukture, dugoročna stimulacija gospodarske aktivnosti i racionalno korištenje javnih sredstava za dobrobit svih korisnika javnih službi. Tim smjernicama se i predviđaju načelima kojima mora udovoljiti projekti javno privatnog partnerstva, pravila osnivanja i provedbe javnog privatnog partnerstva i ovlaštenja tijela javnih vlasti. Bez ovakvog modela ne bi bilo moguće mnoge škole, bolnice, zatvore i slično izgraditi a i u onim zemljama čija iskustva želimo koristiti takovih objekata također ne bi bilo budući da nije bilo moguće koristiti sredstva iz proračuna. Možda se kod nekih od ovog i previše očekuje i mislim da bi tu doista trebalo ispustiti loptu na zemlju i reći da javno privatno partnerstvo sasvim sigurno neće biti čudotvorno rješenje koje će riješiti sve naše probleme kod objekata društvene i komunalne infrastrukture i za svaki projekt ponaosob biti će posebno potrebno procijeniti njegovu isplativost odnosno opravdanost primjene modela javnog privatnog partnerstva u odnosu na onaj klasični model klasičnog ugovaranja investitor izvođač radova, ali neminovno je dakle da uz navedene prednosti i nedostatke javna infrastruktura neće se prestati graditi iz sredstava državnog i lokalnih proračuna ali isto tako sasvim sigurno ukoliko kvalitetno primijenimo rješenja iz ovih smjernica da ćemo moći napraviti značajniji iskorak. I s obzirom na sugestiju za skraćivanje ja bih još samo jednu stvar želio reći. To je vezano uz Agenciju za javno privatno partnerstvo. Mislim da bi odmah bilo vrijedno razmisliti da se odmah krene u osnivanje agencije jer iz onih zadataka koji su pobrojani kod agencije mislim da je vidljivo kako će ona imati stvarno puno posla, puno obaveza, ustrojavanje registra, davanje odgovora na sva pitanja a s obzirom da se radi o početku i jednom modelu koji tek zaživljava biti će puno nejasnoća, ona će kontrolirati natječajne i ugovorne dokumente, raditi će na unapređenju zakonodavstva a najposlije toj agenciji a za početak odjelu javni partner koji želi provesti projekt dužan je dostaviti natječajnu dokumentaciju na uvid i mišljenje uključujući i prijedlog ugovora o javnom privatnom partnerstvu. Dakle, puno posla i držim da zaista ima mjesta odmah u startu i samostalnoj agenciji. Zaključujem s time da držim da je ovo jedan dobar model, da se radi o kvalitetnom iskoraku u izgradnji društvene i komunalne infrastrukture on naravno ima svojih stanovitih ograničenja. Dakle, možda su ponekad i očekivanja kod pojedinaca veća nego što se to objektivno može dati ali sasvim sigurno ovaj projekt treba krenuti i zbog toga ću i podržati ove smjernice koje nam je dostavila Vlada. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Rade Ivas. Izvolite!
Poštovani predsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici! Projekt javnog privatnog partnerstva već je nakon prve prezentacije iste od strane Vlade u medijima najavljen kao "hrvatski new deal". Naime, javno privatno partnerstvo moglo bi višestruko ubrzati razvoj Hrvatske odnosno pomoći njezinoj brzoj izgradnji i obnovi kako bi postala konkurentna na tržištu Europske unije u samo nekoliko godina. A zašto mi onim tradicionalnim financiranjem infrastrukture, ulaganjem proračunskim sredstvima trebalo 20 ili 25 godina. Posebna prednost ovakvog načina ulaganja koji već mogu kazati uspješno funkcionira u niz gradova i županijama je u tome što kroz ovakav model ne bi bilo daljnjeg zaduživanja države, a javno privatno partnerstvo kao oblik operativnog liesinga osiguravao bi i jeftiniju gradnju. Pravila javno privatnog partnerstva Vlada je uredila smjernicama. Mogu kazati da je to jedinstveni primjer da se jedno pravno područje regulira smjernicama, jer je uobičajeno da se to čini zakonom, uredbama i pravilnicima. Ali Vlada je odlučila ovo regulirati smjernicama po napucima Europske unije, a i praksa je u Europskim zemljama da se ova materija uređuje smjernicama a ne zakonom. I u njima se definiraju uvjeti po kojima javni partneri odnosno lokalna vlast mogu konkurirati u dogovoru s privatnim investitorima za izgradnju, adaptaciju, obnovu ili renoviranje pojedinih infrastrukturnih objekata. Kroz javno privatno partnerstvo lokalna vlast dobiva priliku za gradnju objekata za koje ona nema novaca u svojem proračunu, a ne mogu do njega ni zaduživanjem jer je ono ograničeno po Zakonu o proračunu. Zato lokalna vlast ulazi u partnerstvo s privatnicima koji financiraju gradnju primjerice škole, vrtiće, sportske dvorane, a nakon njihove izgradnje gradovi i županije plaćat će najam za korištenje tih objekata. Određuje se i razdoblje najduže do 30 godina nakon kojeg ti objekti prelaze u vlasništvo lokalne vlasti. Trošak, najam za takve objekte ne vodi se kao zaduživanje lokalne zajednice, no on je ipak ograničen. Obveze po javno-privatnom partnerstvu za lokalnu jedinicu neće moći prelaziti 35% njegovog proračuna za prethodnu godinu. Ciljevi koji se žele postići javno privatnim partnerstvom su ugovaranje i izvođenje većeg broja projekata, tržišna podjela rizika između privatnih poduzetnika i javne vlasti, povećavanje produktivnosti, stimulacija, gospodarska aktivnost i drugo. Javno privatno partnerstvo najčešće karakterizira i nekoliko elemenata. Prvo, da privatni partner radi projektnu dokumentaciju ili on preuzima od javnog partnera da se odnosi dviju stranaka uspostavljaju na rok i do 30 godina, da privatni partner sudjeluje u projektiranju, građenju, rekonstruira i dogradnju, provedbi i financiranju a dok se javni sektor koncentrira na utvrđivanje ciljeva koji se trebaju postignuti u pogledu javnog interesa, kvalitete usluga, politiku cijena i preuzima odgovornost za poštivanje ovih ciljeva, a da se rizik raspoređuje na obje ove strane. Prema smjernicama privatni partner će se odabirati isključivo javnim natječajem bez obzira od kojeg potječe inicijativa i mislim da je to dobro a i dobro je što se u pojedinim složenim poslovima će se moći koristiti i institut natjecateljskog dijaloga. Prema ovim smjernicama javni partner moći će biti država i to putem nadležnih ministarstava, javnih ustanova ali i trgovačka društva koja su u većinskom vlasništvu države, te županija, gradovi i općine kao i ustanove i trgovačka društva koja su u njihovom vlasništvu. Dok će privatni partner moći biti trgovačko društvo koje je registrirano u Hrvatskoj i u većinskom je privatnom vlasništvu. Sudionici javno privatnog partnerstva iz javnog sektora uz obavezu javnog natječaja bit će podvrgnuti i drugim vrstama kontrole poslova koje sklapaju. Tako javni partner je dužan agenciji koja se treba osnovati za javno privatno partnerstvo dostavlja natječajem dokumentaciju na uvid i mišljenje uključujući i prijedloge ugovora o javnom privatnom partnerstvu. No, da bi se spriječila birokratizacija agencije propisan je rok od mjesec dana u kojem je ta agencija dužna donijeti svoje mišljenje. Odnosno ako u tom roku ne da svoje mišljenje o projektu smatra se da je ono pozitivno dan. Prije pokretanja javnog nadmetanja također javni partner mora se utvrditi raspolaže li taj javni partner i dovoljnim financijskim kapacitetom. Obzirom da se sva ugovorena plaćanja privatnim partnerom ne bi smjela prelaziti 35% ostvarenih proračuna prihoda u prošloj godini jasno ne računajući ostvarene kapitalne prihode. I da s obzirom na sugestiju … [[Govornik se ne razumije.]] zaključim. Ove smjernice bi trebale poslužiti kao alat u primjeni javnog privatnog partnerstva kako u javnom tako i u privatnom sektoru. Cilj smjernica je dati upravo one informacije koje su profesionalnim partnerima biti dovoljne da bi se ovaj program mogao provoditi. Javno privatno partnerstvo donosi brojne prednosti koje javni sektor može iskoristiti kao što je sposobnost priliva dodatnih sredstava u uvjetima proračunskog ograničenja, mogućnost smanjenja troškova uz istovremeno povećavanje kvalitete usluga kao i ubrzavanja infrastrukturnog razvoja. Iz svih ovih razloga smatram da ovom projektu treba dati podršku pa ću ga osobno i podržati. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Slaven Letica. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Uvijek je bolje da se pojavi nekakav papir nego nikakav papir. Što se tiče javnog privatnog ortaštva kako bi se to trebalo zvati ili jutros sam koristio kraticu Pajo u odnosu na kraticu Jajo gdje se radi o javno javnom ortaštvu koja se koristi u velikom broju projekata gdje jedinice lokalne samouprave imaju za partnera centralnu vlast i također funkcioniraju. O tom konceptu vrlo je zanimljivo prva ozbiljnija teorijska rasprava obavljena je početkom studenog 2000. godine na inicijativu francuskog veleposlanstva temeljena na pozitivnim iskustvima oko dobivanja klijentelističke koncesije za ipsilon koju je dao Hrvoje Šarinić i Francuzi u to doba su vjerovali da bi po tako povoljnim uvjetima mogli dobiti i druge koncesije i nagovorili su našu Gospodarsku komoru da se organizira jednodnevni seminar. Zanimljivo je da je pokrovitelj tog seminara bio Slavko Linić i ne može se kazati da je ovo pionirski pokušaj sadašnje vlasti. Radilo se o tome da i onda i danas Hrvatskoj prijete nekoliko velikih zala. Prvo je zlo naivnost i prevelika očekivanja. I danas na žalost se govorilo o velikom poslu, o "new dealu", o ogromnim skrivenim potencijalima koji izlaze iz ovog projekta, o strahovitim uštedama na državnom proračunu, o velikim mogućnostima koje pruža taj projekt za naše društvo. Drugi bitni problem hrvatskog društva je nepoštenje, treći je nepotizam, četvrti je šta god hoćete. U tom smislu ja sam prije otprilike 2 i pol godine prvi puta u ovom Visokom domu govorio o javno-privatnom ortaštvu i nakon toga je doktor Tonči Tadić napravio jedan "Internet search" i napravio prvu fondaciju temeljenih dokumenata. Ovaj papir koji se doista nezgodno i iritantno zove "smjernice" jer doista se radilo o jednom od ključnih represivnih pojmova bivše komunističke vlasti koja u formalnom smislu čak nije dobar sinonim za pojam "guidelines" jer će kolegica Tomašić me potvrditi da je "guidelines" složenica od dviju riječi, vodič i usmjerenje ili neke vrste vodstvenog usmjeravanja na što smjernice ne ukazuju. Prema tome, kad se išlo izraditi jedan ozbiljniji papir, prije svega moralo se angažirati jednu ozbiljniju znanstvenu instituciju. Ova skupina ovdje koja se naziva radnom skupinom je na neki način nažalost jedna interesna skupina. Župani, gradonačelnik Koprivnice, gradonačelnica Dubrovnika, neću spominjati druge ljude, svi imaju iste probleme. Nemaju dovoljno novaca, malo novaca ostaje na lokalnim i područnim razinama, imaju deficitarne proračune. Računaju da će se ići na izravne izbore gradonačelnika, župana i koga god hoćete i ovakav jedan projekt po njihovom mišljenju sasvim opravdano pruža veliku šansu da oni u prvim godinama svoje vladavine osiguraju vladavinu na dugi rok, što je slučaj recimo sa Švicarskom gdje tamošnji gradonačelnici ostaju na vlasti po 10, 15, 35 godina. Kad je u pitanju prepisivanje dokumenata, ovaj papir je vrlo loše prepisan. Zato sam jutros rekao ministru Polančecu. Naime, papir koji se tu spominje u nekoliko fusnota iz kojeg je citirano dosta paragrafa se doista zove "zeleni papir" ili kako se on zove o javno-privatnom partnerstvu i zakonima zajednice, odnosno Europske unije o javno-privatnom partnerstvu. Puno bi bilo pametnije da je taj cijeli papir preveden, doslovce. On iznosi, ima samo 20 stranica. Još bi bilo bolje da je preveden jedan stari papir Europske komisije, zapravo Generalnog direktorata komisije koji se zove doista "guidelines", neću kazati pojam smjernice, za uspješno javno-privatno ortaštvo. Taj papir je iz ožujka 2003. godine, ima 100 stranica i on bi pokazao da ovdje reducirano i ne, po meni, potpuno suvišno favorizirani oblici javno-privatnog ortaštva izdvojena su 2 od otprilike 12 ili 16 oblika kako spominju koja zakonodavstva, bi poslužio kao edukativni materijal i nama u ovom Visokom domu i hrvatskoj javnosti koja o tom vrlo malo ima spoznaja. Kad je u pitanju vrijednosno, pa ako hoćete i ustavna implikacija ovog projekta nije slučajno da tu nema kolega iz SDP-a. Naime, oni više intuitivno nego razumski shvaćaju da usvajanje ovog projekta dovodi na neki način u pitanje koncept klasične države blagostanja i da bi konceptom javno-privatnog ortaštva Paje i Jaje trebalo odrediti koje su to granice koje treba zaštititi kao nedodirljive kad u pitanju država blagostanja. Što se mene tiče, ja nikad ne bi dopustio taj oblik, pogotovo u hrvatskoj situaciji jer mi moramo biti na čistu da kod nas mi nemamo poslova ni sa Carnegyem ni sa Rockefellerom koji je sagradio školu … [[Govornik se ne razumije.]] zdravlja u Hrvatskoj, u New Delhyu, u Carachiju i po čitavom svijetu. Nemamo čak ni posla sa Fordom. Mi moramo znati tko su naši ljudi koji će biti partneri javne vlasti, kako se oni zovu, neću im ponavljati. To su ljudožderi, to su otimači, to su prevaranti. I s druge strane će imati kao partnere kolegu Polančeca, ozbiljan čovjek, dobar čovjek, ali neiskusan u tom poslu. Dosadašnja njegovo poslovanje u nekoliko projekata mene upućuje na oprez. Predobri ljudi mogu biti sa stajališta javnog interesa velike štetočine. I u tom smislu ja bih predložio da se nikako ne glasuje o ovom ovdje dokumentu danas. Da se demagoški ne govori o tome kako Europska unija se nije opredijelila za zakonsko reguliranje jer su 3 razloga zbog toga. Prvi je razlog formalno-pravne naravi zato što Pajo ne pripada kategoriji zajedničke pravne stečevine. Drugo, tamošnje "guidelines" se odnose na stabilne, pravosudne sustava koji imaju vrlo jasne i duge zakonodavne tradicije i kad su u pitanju koncesije, kad su u pitanju javna ugovaranja, kad su u pitanju javne nabave i kad je u pitanju institucionalna … [[Govornik se ne razumije.]] tog sustava, zbog tih razloga se tamo nije išlo na posebno donošenje nekih posebnih zakonskih propisa. U Hrvatskoj također ovo nije novo kad je u pitanju praksa. Koncesijska praksa u Hrvatskoj se zasniva na jednom sistemskom zakonu i mislim na 16 specijaliziranih zakonskih propisa. Dakle, kad mi hoćemo govoriti, ja ću vam biti vrlo iskren. Ja vidim tu ljudoždere koji su bacili oko na Hrvatske šume, na Hrvatske željeznice, na MORH, na Hrvatske pošte, na Hrvatske vode, na Hrvatske otoke, na sve što je hrvatsko. I ako mi uđemo tako bona fide sa puno zadovoljstva, velikih osmijeha, sa velikim rupama u ovim papirima koji su vrlo loše pripremljeni, mi ćemo do godinu, dvije godine dana opet ćemo se suočiti sa samokritikom svega postojećega. Shvatit ćemo da smo donijeli jedan novi grijeh struktura. I zbog toga, gospodine ministre i ljudi dobre volje, mislim da ovom poslu treba pristupiti puno ozbiljnije i u tom smislu mislim da bi trebalo ovaj dokument poslati u drugo čitanje. I konačno, o kakvoj se opasnosti radi podsjetit ću vas na polo turnir prije par dana na Brijunima. Ljudi mali znaju da je stari … [[Govornik se ne razumije.]] stekao Brijune teško radeći uglavnom u rudničkom biznisu u 40 godina. Njegov razmeteni sin je Brijune prokockao u jednoj noći. Na polo turniru se govorio talijanski jezik jer hrvatski jezik uopće nije bio službeni jezik, nije bilo Hrvatske zastave, a naš Predsjednik Republike je rekao da se razmišlja o davanju Brijuna na 100 godina. Naš Predsjednik Republike je jučer bio u zoološkom vrtu. Ja sam na Brijunima postavio zoološki vrt, ali gospodo ako mislite na takav tip jaja i … [[Govornik se ne razumije.]] onda možete računati na moj otpor u ovom Visokom domu, a i na moj javni otpor. Hvala vam lijepo.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Pa ja bih samo htio reći da imam jedan malo drugačiji pogled. Dakle, ja u ovome ne vidim ljudoždere koji će nas pojesti kao male bebe ili kao malu djecu, ja vidim vrlo ozbiljne hrvatske građevinske tvrtke koje će primjerice sagraditi škole koje nemamo jer puno veća šteta od toga, od bilo čega je primjerice to što nećemo omogućiti svim koji žele da upišu fakultet sad u ove akademske godine. Dakle, mi ćemo morati 10, 15 tisuća potencijalnih studenata, reći im oprostite gospodo nemamo mjesta za vas, nemamo učionica, nemamo stolica, a da ne govorimo da od onih koji će se upisati da će svega nekih 10% moći naći mjesta u studentskih domovima, a ostali će ti ljudožderi o kojima vi govorite naplaćivati po 150 eura jedan krevet u nekakvoj šupi da bi uopće mogli studirati u Zagrebu. Dakle, puno veća šteta to što nećemo omogućiti da se svi studenti upišu ove godine na faks. Za mene je puno veća šteta primjerice u Koprivnici gdje nam učenici idu u četiri smjene u gimnaziju, srednju školu i obrtničku školu gdje ne možemo, gdje imamo 5 učionica bez dnevnog svijetla i ne mogu naprosto imati normalne uvjete. Prema tome, čak i da ljudožder dođe i sagradi školu u Koprivnici u kojoj će gimnazijalci ići u novu školu puno je bolje nego da djeca nam idu u učionice bez prozora. Dakle, ja mislim da ima puno više tih pozitivnih efekata, a sve se može zloupotrijebiti, dakle svi procesi se mogu zloupotrijebiti. Ovdje je naprosto se radi o tome da bi prije svega trebaju se graditi objekti za javnu upotrebu prije negoli komercijalni, dakle primjerice tereni za polo.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Slaven Letica.
Pa malo sam tužan, zapravo polagao sam nade u kolegu Mršića, ali vidim da je to jedna demagogija niskog dometa, razumijete? Ja sam doista mislio da imate neki vodstveni potencijal i općeniti unutar stranke i Koprivnice s ovom logikom nećete nikuda stići. Ako vi mislite da će netko tko sagradi sportsku dvoranu koristeći vaše, odnosno dobru volju i naivnost u prve dvije godine, a nakon tri godine da neće istjerati svu djecu, tamo dovesti tajkune da uvečer igraju košarku onda se možemo naći na piću pa ću vam ja naći 50 primjera koji vas osporavaju u tome. Znači hoću vjerovati da ste još uvijek malo naivni, a da nemate zle namjere.
Poštovani zastupnik Pero Kovačević. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Velimir Pleša. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine potpredsjedniče Vlade, gospodine državni tajniče. Model javno privatnog partnerstva u zadnjih se 10-tak godina u svijetu nametnuo kao primarni način pripreme projekata koji su u nadležnosti javnog sektora i to kako na lokalnoj tako i na državnoj razini. Pri tom je taj javno privatno partnerstvo model primjenjiv kako za objekte, odnosno javna poduzeća koja njima upravljaju, tako i za nove tzv. green field projekte. Po meni motivi javnog sektora za javno privatno partnerstvo očituju se u nekoliko činjenica. Prva je nedostatak financijskih sredstava za pokretanje novih investicija, druga efikasnija realizacija projekata koji se na taj način počinju izvoditi, treći je podjela rizika između javnog i privatnog sektora, četvrti poboljšanje kvalitete i efikasnosti usluga i peti dugoročna ekonomsko-financijska korist i jedne i druge strane. Javno privatno partnerstvo podrazumijeva suradnju između tijela javne vlasti s privatnim sektorom bilo na razini središnje ili lokalne zajednice, a s ciljem zadovoljavanja neke javne potrebe. Pojam partnerstva u tom pogledu predstavlja i naglašava jednu novu kvalitetu odnosa između države i poduzetnika koja je znatno više uravnotežena kroz podjele rizika i nagrada u odnosu na prijašnje ili sadašnje uske ugovorne odnose iz područja javne nabave. U biti to partnerstvo obuhvaća dvije dimenzije, stratešku i operativnu. Strateška se odnosi na koordiniranje političkih ciljeva i određivanje prikladnih uloga svakog partnera, a operativna se bavi realizacijom i provedbom predviđenih projekata. Bit i ono što je najbitnije i po meni najkvalitetnije u tom javno privatnom partnerstvu svakako je uz sve ovo i ogleda se u raspodjeli rizika. Mogućnosti koje stoje na raspolaganju za pružanje javnih usluga kreću se od neposrednog pružanja usluge države do potpune privatizacije kada država sve odgovornosti, rizike i nagrade za pružanje usluge prenosi na privatni sektor. Bez obzira na to da je to nešto novoga u našem ekonomskom okruženju, u našem cijelom državnom okruženju mislim da je javno privatno partnerstvo znatno utječe na javne financije putem generiranja novih izvora dohotka, nove infrastrukture i novih usluga, zatim poticanjem industrijskog razvoja kojeg je posljedica porast fiskalnih prihoda i boljem usmjeravanju javnih sredstava. Ono što pruža suradnja javnog sa privatnim sektorom te prednosti su svakako očigledne i sastoje se prije svega u bržoj izgradnji infrastrukture, u bržoj provedbi, u manjim ukupnim troškovima, kvalitetnijoj usluzi, stvaranju dodatnih prihoda i učinkovitijem upravljanju. Uspješno javno privatno partnerstvo na način kako je predviđen ovim smjernicama doprinijet će socijalnim i ekonomskim aspektima i zaštiti okoliša, a omogućit će i olakšati udruživanje potencijala, znanja i ekspertize. Na taj način ono će u svakom slučaju značajno povećati pristup širokom nizu osnovnih komunalnih usluga, servisa i proizvoda pogotovo u siromašnim područjima. Šanse za uspjeh javno privatnog partnerstva na lokalnoj razini svakako su veće nego na državnoj razini, a povećane su na toj lokalnoj razini kako zbog zemljopisne tako i zbog socijokulturne bliskosti kojom se olakšavaju veze temeljene na povjerenju upotrebom lokalnoj znanja i potencijala, a time i lokalnog udjela. Potrebno je ipak naglasiti kako samim donošenjem tih smjernica i uvođenjem u nešto normalno i svakodnevno javno privatnog partnerstva u naš svakodnevni život to neće biti rješenje za sve već će njegove mogućnosti i korist ovisiti o lokalnom kontekstu, a ovim samo što danas ćemo vjerojatno i nadam se donijeti pružit ćemo jedan okvir na temelju kojeg će se onda moći i ta lokalna zajednica što više razvijati na način kako su to govorili i kolege. Budući da je apel da skratimo sa svojim raspravama, evo toliko u mojoj raspravi. Naravno podržat ću ove smjernice o javno privatnom partnerstvu.
Hvala. Poštovani zastupnik Jure Bitunjac. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Pozdravljam inicijativu Vlade Republike Hrvatske, prijedlog smjernica za primjenu ugovornih oblika javno-privatnog partnerstva i siguran sam da će ovo biti jedan implus bržem rješavanju javnih potreba u komunalnom sektoru i u sektoru društvenih djelatnosti. Cilj javno-privatnog partnerstva i predlagatelj i kolege zastupnici su već iznijeli. Ja ću samo ponoviti već ono što je rečeno, znači izgradnja objekata od javnog interesa. Racionalnije i efikasnije trošenje novca poreznih obveznika. Ostvarivanje što je jako bitno i najbitnije, ostvarenje većeg gospodarskog rasta i pravična, pravedna podjela rizika između javnog partnera, javne vlasti i poduzetnika. Model javno-privatnog partnerstva, njegovi pojavni oblici nisu novost ni u Hrvatskoj premda su se oni javljali kod nas u određenim sredinama nisu dovoljno prepoznati i nisu de facto o modelu javno-privatnog partnerstva uz postojeću, već postojeću zakonsku … [[Govornik se ne razumije.]] nisu dovoljno korišteni. Navedene su i određene jedinice lokalne samouprave i drago mi je osim jedne iznimke što nitko od zastupnika kao ni predsjednik Vlade nisu to isticali kao stranačku i bilo čiju ideju kad je riječ o političkim strankama u Hrvatskom saboru. Znači o ovom ne treba politizirati. Ovo je jedan zajednički projekt hrvatske Vlade i svih političkih stranaka u, prisutnih u Hrvatskom saboru. Ja mogu reći da postojeći zakoni i postojeća zakonska regulativa, da već daju određenog prostora međutim bez snažne potpore, snažne inicijative Vlade Republike Hrvatske i Hrvatskoga sabora smatram da će rezultati biti ograničeni kao i do sada. U tom smislu prijedlog smjernica javno-privatnog partnerstva treba biti snažan impuls javnom sektoru, javnim partnerima a s jedne strane znači državi, državnim poduzećima u većinskom vlasništvu države, jedinicama lokalne samouprave i općinama, gradovima, županijama i trgovačkim društvima u njihovom vlasništvu te privatnom sektoru. Svakako je očekivati da će jedinice lokalne samouprave, općine i gradovi kao i do sada brzo i brže reagirati na promjene koje su pred nama i siguran sam da će i one sredine, one općine i gradovi koji do sada nisu imali iskustva da će temeljem ove inicijative koju ćemo mi danas, o kojoj raspravljamo i koja će nadam se biti usvojena u Hrvatskom saboru da će taj poduzetnički duh i otvaranje novih mogućnosti i novih perspektiva da će ih znati na odgovarajući i efikasan način iskoristiti. Na tragu onog što su govorili neki kolege kolege zastupnici smatram da treba otkloniti sve dileme kad je riječ o javno-privatnom partnerstvu u smislu da se zna čije je što, tko što ulaže i pravila igre trebaju biti javna. Ona trebaju biti transparentna. U tom smislu smatram da su smjernice dobro koncipirane, a da postojeća zakonska regulativa ako nije dobra onda će trebati izvršiti određene intervencije u tom pravcu. U prvom redu smatram da postojećim Zakonom, zakonskim okvirom, navest ću samo neke od zakona, da su već dobar zakonski okvir za realizaciju javno-privatnog partnerstva. Tu mislim u prvom redu na Zakon o obvezatnim odnosima, Zakon o javnoj nabavi, Zakon o vlasništvu, Zakon o komunalnom gospodarstvu, Zakon o strategiji upravljanja, gospodarenja otpadom i Zakonom o otpadu. Zakonom o šumama i drugim zakonima. Znači onom zakonskom regulativom onih područja gdje bi se ti modeli najčešće i najviše koristili. Sam postupak nabave mislim da je vrlo koncipiran, ali ću reći da postotak odabiranja javno-privatnog, projekta javno-privatnog partnerstva trebalo bi po mojoj procjeni i zakonski urediti. Smatram da Zakonom o izvršenju Državnog proračuna i Zakonom o financiranju jedinica lokalne samouprave da će trebati u ta dva zakona intervenirati, svakako intervenirati ili će pak trebati nekim drugim posebnim zakonom to pitanje riješiti. U svakom slučaju podržavam ovaj prijedlog. On će s jedne strane značiti brže i kvalitetnije rješavanje javnih potreba, smanjenje zaduženja državnog proračuna ali će biti i poticaj privatnicima da se uključe u razvoj javnog sektora, a što će rezultirati u dogledno vrijeme siguran sam novim zapošljavanjem, bržim gospodarskim rastom i svakako većim standardom građana Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče. Poštovani predlagatelji izuzetno mi je drago da imamo danas priliku raspravljati o ovim smjernicama koje de facto shvaćam kao inicijativu da se uopće progovori o ovoj temi i da se ustvari čuje javnost što o tome misli i kakvi su stavovi. Ja moram priznati da za razliku od svojih kolega ja ovo nisam shvatila kao nikakav pravni okvir na temelju kojeg bi se mogli poslovi i odvijati. Ja to više shvaćam kao neku načelnu stvar iza koje bi trebali tek uslijediti neki pravni okviri po uzoru na Njemačku. Dakle da se stvori jedan set sekundarnih zakona unutar kojih bi se identificirali oni članci koji su danas onemogućuju primjenu ovog javno-privatnog partnerstva odnosno da se definiraju oni članci koji će to omogućavati. Primjera radi htjela bih reći da bi bilo važno da se recimo utvrdi, da se smanji ili da se olakša kod poreza na promet. Da se ukine porez na promet u takvim okolnostima. Ili da se recimo stvore okolnosti da se ne plaća PDV na PDV kada se ide, kad se traži financijera u nekim financijskim institucijama. Dakle po uzoru na Njemačku mislim da će iza ovoga ipak uslijediti jedan pravni okvir odnosno jedan pravni akt koji će tada poslužiti da se omogući primjena ovog modela. Sam model dakako je vrlo dobar odnosno ja bih prije rekla da ovdje govorimo o nekoliko različitih modela i to je možda ono što je najviše dovelo do različitog pristupa zastupnika ovdje. Možda nije bilo dovoljno jasno u uvodnom govoru da se ovdje radi naprosto o različitim tipovima javno-privatnog partnerstva i ove smjernice to ustvari i govore. Unutra se različite mogućnosti otvaraju kako i na koji način će se to realizirati? Ono što se tu spominjalo i provlačilo kroz današnju raspravu su bile priče oko Sunčanog Hvara. Dakako mislim da se tu ne treba koncentrirati na tu temu. Naprosto atraktivne projekte koji su sami po sebi atraktivni ne treba uopće niti raditi po ovom modelu. Tu se prvenstveno govori o onome što je važno za razvoj standarda bilo komunalnog bilo društvenog, socijalnog standarda u jedinicama lokalne samouprave koje su opterećene razno raznim davanjima a proračuni su im relativno mali. Da bi uopće došlo do bilo kakvog društvenog daljnjeg razvoja dakle da bismo mogli dobiti veći broj obrazovanih ljudi u nekim sredinama, da bi se stupanj obrazovanja u Hrvatskoj dosegao 35% visoko obrazovanih ljudi. Preduvjet za to je da imamo škole. Kako ćemo ostvariti škole i školovanje ljudi ako zgrada, dakle škola kao škola, institucija nemamo. Daklem, tu je neko ulaganje na duži rok. Dakle, da bi se poboljšala kvaliteta i da bi se kroz jedan veći broj godina dobio veći, vraća nam veće ulaganje koja su stavljena u toj jedinici lokalne samouprave. To mi se čini ključno. Dakle, ključno je da se ti projekti i JPP-a odnosno javnog privatnog partnerstva primjenjuju za one projekte koji su akceleratori razvoja, a ne za one projekte koji su projekti potrošnje. Mislim da tu dakako apelira se na savjet svakog pojedinog ili župana ili gradonačelnika da o tome odlučuje i to je možda ta bolna i najosjetljivija točka. Ali mislim da će kroz agenciju i kroz kontrolu i ograničenja oko toga do koje mjere se netko može zadužiti da će tu biti taj korektor koji će pripaziti na svaku jedinicu lokalne samouprave. Ono što bih željela još ovdje reći za razliku možda od mojih prethodnika ovo je samo trenutno rasterećenje tekućeg zaduživanja nekog grada. Jer investicija je realizirana po ovom modelu se ne računa u tekuće zaduživanje. To je ta jedina razlika. Dakle, nije da se tu neće zadužiti. Naravno da će se zadužiti samo je pitanje i naravno duh kao duh će ostati ali će forma biti različita. Dakle, neće ići u kapitalna nego će ići u tekuća zaduživanja pa će kao takvo biti moguće to realizirati na veći broj godina. Isto tako, graničnik od 30 godina čini mi se da je predugačak. Kad stavite naime kada idete s investicijom i kada ju projekcirate na veći broj godina vidjet ćete da ćete za 15 godina morati vratiti toliko i toliko sredstava, a za 30 godina da će taj, to vraćanje postajati eksponencijalno veće. I sada tu treba optimalizirati godinu povrata. Ne treba svaka investicija biti na 30 godina. Do 30 godina idu samo one maksimalne investicije. Ove ostale koje je realno moguće izvući treba naći njihovu optimalnu točku na koju se treba dozvoliti zaduživanje. Dakle, ne ide svako zaduživanje na najveći rok. Još nešto što bih svakako htjela reći. Naime, ja sam jedan takav projekt radila i mislim ti elementi su mi poznati. Ono što mi se čini danas još uvijek veliki nedostatak Zakon o javnoj nabavi barem u doba prošle Vlade nije omogućavao nadmetanje za građenje i financiranje već je stvari ograničavao samo na građenje. To je ključna stvar koju treba promijeniti u javnom, po modelu javnog privatnog partnerstva jer vi tada ne možete ići u tip nadmetanja putem Zakona o javnoj nabavi. Možete ići drugačije ali ne putem tog zakona jer vam ono tada nije omogućavalo da se nadmećete i za nekoga tko će paralelno i financirati već samo za onoga tko će izvoditi. Sve ostale prednosti ovog projekta ne bih posebno isticala. Mislim da su i neki kolege već rekli i to da se primjenjuje vani i to da su ga Britanci najviše primjenjivali i to da postoje različiti oblici od Bota, od PFE-a itd. To su ti modeli koji su nama najbliži i o kojima mi ovaj čas govorimo. Samo bih htjela spomenuti možda neke prednosti u smislu da je koncesionar kapitalom sudionika financira projektiranje, građenje, opremanje, da naplata od investitora počinje tek onda kada objekt se počne iskorištavat. Znači nema grace period nego je to grace period već uključen praktički u to, da je koncesionar odgovoran i snosi troškove kompletnog održavanja što je naravno jedan kompleksni model ugovaranja ali zato puno više daje za sve trajne koncesije. Da investitor prebacuje gotovo sav rizik, neću reći sav rizik ali veći dio rizika, ali kompletni rizik ne kvalitete kao posljedicu pogrešaka na koncesionara. Da se plaćanje može uprosjećiti u jednakim ratama, dakle treba se pronaći onaj model da li je bolje vraćati odmah, da li se vraća ravnomjerno ili se vraća prema kraju više a u početku manje. To isto treba ocijeniti o tipu projekta kojeg se radi zavisi jel on vraća novce ili ne vraća novce na dugi rok ili na kratki rok. Da je transparentnost cijelog procesa da koncesionar kompletno odgovara za sve nastale greške naročito fuševe koji su vrlo često sudbina našeg građevinarstva i da investitor dobiva maksimalnu kvalitetu za uloženi novac, odnosno … [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] što je jedan tako slogan. Ono što je ograničenje PTP-a odnosno javnog privatnog partnerstva je da je ustupanje radova vrlo kompleksan posao, da naročito nemamo iskustva s ovim tzv. periodom održavanja. Dakle, što bi bilo optimalno da uspijemo ugovoriti i građenje i održavanje. Te ugovore nemamo osim što smo ih preveli i sa engleskog, ali oni su daleko od onoga što čini našu svakodnevicu i našu praksu. Da smo rinicijalni troškovi su za pripremu i planiranje izvedbe građevine po ovom modelu znatno veći, ali praktički je u dugoročno su znatno manji i možda samo još treba reći jednu stvar da je od ovih smjernica do realizacije prvih projekata jedan vrlo težak posao i ja se uopće ne bojim da će mnogo jedinica lokalne samouprave biti u mogućnosti da to realiziraju. Dakle, nemojmo se bojati unaprijed. I još možda jednu napomenu. Ja sam dala nešto u vidu amandmana, a sad to ćemo zanemariti. Naravno ne idu amandmani na smjernice. Međutim, mislim da tamo su se zaista potkrale dvije greške, neću reći da su greške ali eto i vani sam razgovarala. Dopuštam da o tome još jedanput porazmislite jer činjenica je kad nekom nešto prodate za mene je to gotov pravni posao, završen pravni posao i tada to stupa u vlasništvo novog vlasnika i novi vlasnik se uknjižuje i tada on ulazi sa svojim vlasništvom u jedan ponovo novi pravni posao javnog privatnog partnerstva. Kada bi tamo stajao termin plodo uživanja to znači da koristite tu nekretninu dok koristite plodove, odnosno bez obzira jel to zgrada ili je to zemlja. Dakle, dok koristite sadržaj kojeg oni čine. Mislim da je to takva pravna razlika. S obzirom da smo u Hrvatskoj vrlo osjetljivi na te termine prodaje i otuđivanja mislim da bi bilo vrijedno pripaziti o tome. Hvala lijepo.
Hvala. U pogledu ovog amandmana oprostite.
Taj amandman ne može ići jer on naprosto formu ne zadovoljava. Ja koliko sam shvatila u razgovoru.
Poštovana zastupnica, hvala na vašem prijedlogu. Vesna Škare Ožbolt. Nema je. Gubi pravo na riječ. Završni osvrt potpredsjednik Vlade Damir Polančec. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Prije svega bih htio reći da mi je jako žao što nema svih onih koji su danas diskutirali posebice predsjednika, odnosno predstavnika Kluba zastupnika jer ja sam uredno i pažljivo i marljivo bilježio sve primjedbe, prijedloge, sugestije kojima osjećam to tako ste željeli zapravo skrenuti pozornost i unaprijediti ovaj dokumenat. Nadam se da će im biti prenijeto ono što ću govoriti, a govorit ću najviše o onim dijelovima na koje su oni imali primjedbe. Prvo, mislim da je posve irelevantno da li smo mi sada započeli sa javno privatnim partnerstvima i projektima javno privatnih partnerstava, da li se s time započelo prije dvije, tri godine, da li su prvi bili Varaždinci ili su prvi bili Koprivničanci, to je posve irelevantno. Činjenica je da postoji niz projekata koji se mogu definitivno svesti pod modele javno privatnog partnerstva koji su u Hrvatskoj implementirani, implementirani '93., '94., '95. godine pa sve do danas. Ali je isto tako činjenica da je ova hrvatska Vlada prva koja se usudila uhvatiti u koštac s ovim problemom i definirati pravila igre na način koji ovdje i predlažemo. Zašto smjernice? Da točno je, mi smo krenuli u početku u izradu Zakona o javno privatnom partnerstvu. Zatim smo počeli razmišljati o uredbi o javno privatnom partnerstvu i u tom procesu, doista mi je žao što nema poštovanog gospodina Letice, htio bih mu reći u tom procesu prije nego smo donijeli definitivno odluku da će to biti smjernice mi smo izučili ali baš sve zakone zemalja članica Europske unije pa i zemalja kandidatkinja, izučili smo isto tako i druge zakonske, druge okvire koji definiraju načine postupanja a nisu zakonski okviri, dakle i smjernice koje donose određene druge zemlje. Imam ovdje popis svih zemalja, Austrija, Danska, Luxemburg, Nizozemska, Norveška, Švedska, Cipar, Latvija, Malta, Slovačka u ovom trenutku uopće nemaju zakonsko rješenje. Nemaju ni zakona ni uredbe ni smjernice. Slovačka je jedina od ovih koje u ovom trenutku ima prijedlog smjernica koje će njihov parlament donijeti. Mogu vam isto tako pročitati koliko zemalja ima posebne podzakonske akte kojima utvrđuje pravila igre u zasnivanju javno privatnih partnerstva, a samo je mali, mali broj onih zemalja koje imaju striktne zakone. Naša pregovaračka ekipa za područje javne nabave definitivno je dobila jasan naputak i usmjerenje od strane Europske komisije, definirajte smjernice za javno privatno partnerstvo. I zbog toga smo se i mi odlučili za smjernice, a ne za zakon. Definirajte sada smjernice, Europska komisija dat će naputke vezano uz to na koji način zakonski urediti ovo područje u budućem periodu. Vele neki da smo loše preveli neke dokumente koji reguliraju ovo područje u Europskoj uniji kao što je to "Green Paper" ili smjernice Europske komisije. Ja moram reći da to nikako ne mogu prihvatiti. I isto tako ne mogu prihvatiti konstataciju da su na ovome radile različite interesne skupine. Moramo reći da je na ovome radila radna skupina članovi koje su župani, gradonačelnici, ali i tri ministra hrvatske Vlade, ali da je iza nas na ovome radio čitav niz stručnjaka koji su najkompetentnije osobe u području javno privatnog partnerstva u Hrvatskoj i imaju iskustva stečena u inozemstvu. Ovdje s nama inače sjedi i gospodin Saša Marinjak, docent doktor, jedini stručnjak u Hrvatskoj koji je doktorirao na području javno privatnog partnerstva u Velikoj Britaniji. Pa i to daje ja mislim složit ćete se sa mnom jednu dodatnu kvalitetu i ozbiljnost ovom materijalu. Prema tome, ne mogu prihvatiti paušalne ocjene da nismo dovoljno stručni i da su to radile nekakve interesne skupine i da nije dovoljno ozbiljnosti u sve ovo unijeto. Za koja područja dakle se preporučuju? Za koje infrastrukturne projekte se preporučuju modeli javno privatnog partnerstva? Ja ću ih nabrojiti još jednom. Škole, hoteli, bolnice, stambena izgradnja, sudovi, zatvori, građevine za potrebe obrane, vodoopskrbni sustavi, ceste, željeznice. Ne nužno tim redom i ne nužno da sam nabrojio apsolutno sve. Široke su mogućnosti primjene ovih modela. Koji su osnovni ciljevi? Ma osnovni cilj je da ćemo mi u vrlo kratkom vremenskom periodu, u periodu od 5 godina možemo izgraditi toliko infrastrukturnih neophodnih objekata koliko bi i klasičnim načinom gradnje izgradili u 25 godina. to pokazuju ne samo naše procjene. To pokazuju iskustva drugih zemalja koja imaju desetogodišnje, petnaestogodišnje ili dvadesetogodišnje iskustvo u ovim modelima. Dakle, prvi i osnovni najveći cilj jest ubrzanje izgradnje infrastrukturnih projekata. Drugi veliki cilj je zahvaljujući kompetencijama, zahvaljujući znanju i vještinama koje su ipak kumulirane više u privatnom sektoru dovesti se u situaciju da imamo kvalitetniju gradnju, kvalitetnije projektiranje, kvalitetniju gradnju i da nam ukupni troškovi, i opet mi je žao što nema gospodina Letice, ukupni troškovi projektiranja gradnje ali i kasnijeg održavanja i upravljanja tom građevinom budu niži. Ne mogu reći da statistike to pokazuju i uporno ispravljam moje kolege i suradnike koji su sa mnom radili na ovim smjernicama. Ne možemo reći da statistike pokazuju da je gradnja, projektiranje i upravljanje ovakvim građevinama jeftinije 17 do 20%. Ali procjene definitivno to i iskustva zemalja koje imaju petnaestogodišnje iskustvo to pokazuju. Dakle, dva cilja, ubrzanje gradnje i drugi cilj efikasnija gradnja i efikasnije upravljanje sa ukupno nižim troškovima gradnje i upravljanja i održavanja ovih sustava. U smjernicama smo dali sve moguće definicije. Dali smo u poglavlju 3. i napomenuli što su to oblici javno privatnog partnerstva. I vrlo jasno smo rekli, postoje institucionalni oblici, dakle … [[Govornik govori na engleskom jeziku, ne razumije se.]] i o kojima pričamo i postoje ugovorni oblici. A ugovorne oblike dijelimo na koncesijske modele i dijelimo ih na modele koji se mogu podvesti pod privatnu financijsku inicijativu. Ove smjernice definiraju pravila igre isključivo kod ugovornih oblika javno privatnog partnerstva. Nije nam bila namjera da ovim smjernicama definiramo pravila igre kod … [[Govornik govori na engleskom jeziku, ne razumije se.]] ili zajedničkih ulaganja. Mislim da je u zakonima koji važe u ovoj zemlji to područje u ovom trenutku dovoljno dobro obrađeno. Dakle, ove smjernice se odnose na isključivo ugovorne oblike javno privatnog partnerstva. Uvodimo jedan novi institut, točno je. Uvodimo natjecateljski dijalog u pregovore sa potencijalnim privatnim partnerom. Zašto? Vrlo jednostavno. Zato što želimo dati javnom partneru dodatni alat u ruke da poboljša svoju poziciju i da na kraju dođe do ugovora i do odnosa koji će upravo zaštiti maksimalno njegove interese i dovesti do maksimalnog iskorištenja benefita. Naveli smo koje sve elemente ugovor o javno privatnom partnerstvu mora sadržavati. Isto tako govorim o tome zašto obveza inzistiram na riječi obveza, koja će se stvoriti po ugovoru o javno privatnom partnerstvu nije zaduženje i pod kojim uvjetima nije zaduženje jedinica lokalne samouprave. Teourostat nismo ništa izmišljali, eurostat definira to područje i vrlo jasno i precizno govori o tome da se javno privatno partnerstvo može tretirati po principima operativnog najma u slučajevima kada se jasno podijele rizici. Rizik projektiranja i izgradnje mora na sebe preuzeti privatni partner i jedan od dva vrlo važna rizika, a to su rizik raspoloživosti i rizik varijacije u potražnji. Jedan od ta dva rizika također mora privatni partner preuzeti na sebe i u tom slučaju građevina koja se gradi ne ulazi u bilancu javnog partnera i obveza koja je stvorena ne predstavlja zaduženje nego obvezu jedinica lokalne ili regionalne samouprave ili bolje rečeno javnog partnera. I sada dolazimo do nečega na što posebno želim skrenuti pozornost. Žao mi je što nema uvaženog saborskog zastupnika gospodina Mršića ovdje. Danas veli da smo ugradili u smjernice nešto što nismo dogovorili tijekom rada naše radne skupine, odnosno povjerenstva kojem je i on član. To naprosto nije tako. Moj prijedlog u nacrtu smjernice je bio da se ukupne obveze, da javni partner može ulaziti u nova javno privatna partnerstva ako mu ukupne obveze o svim sklopljenim javno privatnim partnerstvima ne prelaze 25% od ostvarenog proračunskog prihoda iz prethodne godine umanjenog za kapitalne prihode. Upravo na argumentaciji gospodina Mršića, gospodina Čačića ugradili smo 35%. U istom tom članku gdje se napominje 35% jasno je napomenuta uloga Ministarstva financija. Prema tome to je stajalo u prvom draftu materijala. Od tada do danas smo imali tri sastanka radne skupine gdje smo o tome raspravljali. Prema tome nema ni jednog zareza ni točke koja nije usuglašena na povjerenstvu. Žao mi je ako netko nije čitao materijale i nije dovoljno dobro razumio. A zašto nam je nužna upravo ovakva uloga Ministarstva financija koje mora dati na kraju zeleno svjetlo za svaki projekat? Zato što se u projekte javno privatnog partnerstva može ući u slučaju kada javni partner ima proračunskih kapaciteta. Ako ih ima onda tek može razmišljati i krenuti u ovome smjeru. E sada netko mora biti kontrolor, netko mora biti filter. Mi mislimo da to mora biti Ministarstvo financija. Zašto? Zato jer imamo čitav niz jedinica lokalne samouprave koje su do sada već vrlo zadužene zato što pojedine jedinice lokalne samouprave već danas ne mogu podići kredite jer su ih već podizali za druge svrhe, zato što su pojedine jedinice lokalne samouprave zadužila već do sada poduzeća koja su u njihovom vlasništvu ili čak kreirala nova poduzeća pa zadužila i ta nova poduzeća i nemaj uviše proračunskih prihoda i sada za takve modele javno privatnog partnerstva sigurno nisu spiritus movens, sigurno nisu nešto što im rješava sve njihove probleme jer i obveze koje će stvoriti morat će ih naravno i podmirivati. Na kraju vjerujte analizirali smo još ću to jedanput reći, sve zakone, uredbe ili smjernice koje su mnogi drugi donijeli, mnoge druge zemlje Europske unije. Mislim da ovaj materijal u ničem ne zaostaje nego dapače da je bolji od većine okvira koji reguliraju pravila igre u ovim područjima u drugim zemljama Europske unije. Mislim da na ovakav način definirane procedure u postupanju u zasnivanju ugovora o javno privatnom partnerstvu daju velike šanse da u vrlo kratkom vremenskom periodu izgradimo toliko neophodne infrastrukturne projekte i stoga vas lijepo molim da date podršku ovim smjernicama. Možda nije new del ali nije ni daleko od toga. Hvala vam lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Alenka Kočiša Čičin-Šain.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovani gospodin Polančec ja bih samo ispravila dva kratka navoda. Jedan koji se odnosi kad kažete da u mnogim zemljama nisu donesene čak niti takove smjernice, ja bih se ipak rukovodila umjesto Maltom, Njemačkom i mislim da bi nam to trebao biti bolji primjerak i predložak nego možda ostale zemlje Europske unije radi te jedne vrlo strukturiranog načina kako Nijemci to rade. Dakle sekundarna zakonodavna regulativa koja točno definira kako će se provoditi taj JPP. I drugi ispravak navoda izgradit ćemo objekte kroz 25 godina koje bi inače gradili 25 godina, izgradit ćemo odmah. Slažem se svakako da to budu upravo i samo oni projekti koji će nam vrlo brzo donijeti i natrag profit u proračun da nemamo trošenje u potrošnju nego da imamo trošenje u ono što nam čini kapitalnu investiciju. Hvala.
Ovo drugo je dobra sugestija. Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Ja bih ispravio kolegu Polančeca koji je rekao da nije ništa dodano u odnosu na ono što je bilo na povjerenstvu. Dakle na stranici 1 u Glavi I. točka 5. zadnja rečenica: "Kontrolu ove odredbe provoditi će Ministarstvo financija" je dodano nakon sastanka radne grupe, to je jedno. Drugo, mi smo se na radnoj grupi dogovorili da će agencija obaviti cijeli kontrolni mehanizam i da će biti potrebno samo mišljenje agencije. U Zakonu o izvršavanju državnog proračuna je uvedeno nešto što se zove suglasnost Ministarstva financija. Mi smo o tome nekoliko puta na radnoj grupi razgovarali i rekli smo da će vladina agencija, dakle agencija koju će Vlada osnovati obavljati tu kontrolnu funkciju, čak smo razgovarali o tome da ta agencija bude pri Ministarstvu financija. Rekli smo nećemo posebno osnivati nego će to biti agencija za poticanje ulaganja. Ovo što se u Zakonu o izvršavanju državnog proračuna unosi je u suprotnosti sa onim što smo se mi dogovorili. Smjernice su o.k. ali Zakon o izvršavanju državnog proračuna nije u skladu sa smjernicama.
Hvala. Zaključujem raspravu o ovoj točci. Prekidam sjednicu. Nastavak u 15 sati, glasovanje. Prijedlog smjernica za primjenu ugovornih oblika javno privatnog partnerstva. Sukladno prijedlogu Odbora za gospodarstvo, razvoj i obnovu dajem na glasovanje sljedeći zaključak: prihvaćaju se smjernice za primjenu ugovornih oblika javno privatnog partnerstva. Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat? Sa 81 glasom za, 10 suzdržanih prihvaćen predloženi zaključak.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici. Odbor za izbor, imenovanja i upravne poslove Hrvatskog sabora je na 44 sjednici održanoj 6. srpnja 2006. godine većinom glasova utvrdio Prijedlog odluke o imenovanju guvernera Hrvatske narodne banke. Za guvernera Hrvatske narodne banke imenuje se Željko Rohatinski.
Otvaram raspravu. Poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite. Mira molim vas!
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Molim vas malo mira. Vi znate stajalište je Kluba Hrvatske stranke prava kojega je izrekao i predsjednik stranke kada smo razmatrali izvješće o radu Hrvatske narodne banke za prošlu godinu. Znači, u biti ono se odnosilo guverner je podnio za cijelo razdoblje od 2000. do 2006. godine. Hrvatska stranka prava, Klub Hrvatske stranke prava nije zadovoljan načinom i samom monetarnom politikom koju je Hrvatska narodna banka provodila unatrag 6 godina. Naime, ta monetarna politika najmanje je bila u funkciji interesa Hrvatske, hrvatskih nacionalnih interesa. Prije svega je bila u funkciji interesa uvoznih lobija i interesa stranih bankarskih lobija. Narodna banka tu nije odigrala onu ulogu koju je trebala odigrati. Znamo i sami …/Govornik se isključio i ponovo uključio./… Molim nemojte me isključivati! Sa zagrebačke kakva je bila situacija sa Riječkom bankom. Prema tome, takav način vođenja monetarne politike nije hrvatski i zbog toga smo otvoreno kazali i nismo prihvatili izvješće. Znači, Klub Hrvatske stranke prava nema ništa protiv, osobno protiv gospodina Rohatinskoga, ali mi ne možemo …/Govornik se isključio i ponovo uključio./… Gospodine predsjedniče ja vas molim da mi se omogući. Znači, Klub Hrvatske stranke prava za razliku od vas drugih ne može dati unaprijed bianco potporu zato što mi sa imenovanjem guvernera imenujemo cijelu ekipu. Mi ne znamo kakva će biti strategija. Znači, de facto guverner je taj, kada ga vi danas imenujete on predlaže ekipu. Znači, mi današnjim činom imenujemo i tu cijelu ekipu. Ne znamo hoće li strategija biti i dalje anti hrvatska, hoće li biti u funkciji uvoznih lobija. Prema tome, molim? Znači ne znamo, bilo bi red valjda da je sam guverner, odnosno osoba koja se predlaže za guvernera dao taj dio koga on planira imenovati, dao jedan dio strategije, svega ostaloga. Znači ne možemo nikome dati više u ovoj državi bjanko podršku i zbog toga ponavljam, nemamo ništa protiv osobe gospodina Rohatinskoga ali ga ne možemo podržati. Hvala.
Smirite se kolege, pa molim vas nekolicinu! Zašto to radite? Jel još netko želi raspravljati o ovome? Dajem na glasovanje prijedlog odluke za guvernera Narodne banke, Hrvatske narodne banke Željka Rohatinskog. Molim uključimo se. Molim glasovati. Rezultat? To je izvan svakoga ukusa i mjere. Ponašanje nekolicine doista je na jednoj zavidnoj razini. Sa 82 glasa za, 3 suzdržana, 5 protiv za guvernera Hrvatske narodne banke imenovan je Željko Rohatinski. Izvolite dalje.
Odbor za izbore, imenovanje i upravne poslove Hrvatskog sabora je na 44. sjednici održanoj 6. srpnja 2006. godine jednoglasno utvrdio prijedlog odluke o razrješenju i imenovanju člana Nacionalnog odbora. Prvo, razrješuje se član Nacionalnog odbora Anto Đapić. I drugo, za člana Nacionalnog odbora imenuje se Tonči Tadić.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat? Sa 88 glasova za, 2 suzdržana donesena je predložena odluka. Molim dalje. Izvolite.
Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove Hrvatskog sabora je na 44. sjednici održanoj 6. srpnja 2006. jednoglasno utvrdio prijedlog odluke o razrješenju i imenovanju člana Odbora za gospodarstvo, razvoj i obnovu Hrvatskog sabora. Prvo, razrješuje se član Odbora za gospodarstvo, razvoj i obnovu Hrvatskog sabora Ivan Vučić. I pod drugo, za člana Odbora za gospodarstvo, razvoj i obnovu Hrvatskog sabora bira se Vlado Jelkovac.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje prijedlog odluke. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 85 glasova za, 3 suzdržana donesena je predložena odluka. Izvolite dalje.
Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove Hrvatskog sabora je na 44. sjednici održanoj 6. srpnja 2006. jednoglasno utvrdio prijedlog odluke o razrješenju i izboru člana Odbora za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu Hrvatskog sabora. Prvo, razrješuje se član Odbora za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu Hrvatskog sabora Ivan Vučić. I drugo, za člana Odbora za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu Hrvatskog sabora bira se Anto Bagarić.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje prijedlog odluke. Rezultat? Sa 77 glasova za, 6 suzdržanih i 1 protiv donesena je predložena odluka. Izvolite dalje.
Hvala. Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove Hrvatskog sabora je na 44. sjednici održanoj 6. srpnja 2006. većinom glasova utvrdio prijedlog odluke o razrješenju i imenovanju člana Odbora za rad, socijalnu politiku i zdravstvo Hrvatskog sabora. Prvo, razrješuj se član Odbora za rad, socijalnu politiku i zdravstvo Hrvatskog sabora iz reda predstavnika sindikata više razine Dušanka Marinković Drača. I drugo, za člana Odbora za rad, socijalnu politiku i zdravstvo Hrvatskog sabora iz reda predstavnika sindikata više razine imenuje se Spomenka … [[Govornik se ne razumije.]]
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje predloženu odluku. Molim glasovati. Rezultat? Sa 70 glasova za, 15 suzdržanih donesena je predložena odluka. Imamo još jednu odluku, a to je prijedlog odluke o imenovanju dijela članova Upravnog vijeća Hrvatske izvještajne novinske agencije. Na, Vlada je na svojoj sjednici utvrdila prijedlog odluke o imenovanju dijelu članova Upravnog vijeća Izvještajne, HINA-e i to Božu Skoku iz reda stručnjaka za medije, Dijanu Katicam, Dražena Jovića i Ivana Rusana iz reda ekonomsko-financijskih-pravnih-informatičkih stručnjaka. To imate prijedlog odluke o imenovanju u prilogu. Otvaram raspravu. Poštovani zastupnik Antun Vujić.
Gospodine predsjedniče, u ime kluba, ne kao Antun Vujić nego u ime kluba držimo da nije moguće glasati o ovome prijedlogu zato šta prijedlog nije prošao proceduru. Između ostaloga bilo bi to povreda Zakona o HINA-e članak 12. u kojem se direktno kaže da je potrebno prethodno pribavljeno mišljenje nadležnog saborskog odbora. To nije bilo na saborskom odboru koji je nadležan, a nadležan može biti samo Odbor za informiranje, informatizaciju i medije, jer šta bi inače drugo značio taj naslov ako ne bi bio nadležan za oba. Prema tome, molim vas da povučete taj prijedlog dok se ne procedura ne izvrši. Ovo istodobno ne implicira nikakav poseban odnose prema spomenutim prijedlozima.
Kažete da Zakon o HINA-e članak 12. … [[Upadica se ne čuje.]] Nije bilo? … [[Upadica se ne čuje.]] Odbor? … [[Upadica se ne čuje.]] Sastati odbor u ponedjeljak, predsjednik odbora. Drugo, predsjednica odbora će sazvati odbor u ponedjeljak. Drugo, nastavljamo sjednicu u utorak sa raspravama o ova četiri konačna prijedloga zakona iz područja zdravstva. Nakon toga ćemo prekinuti raspravu o tim prijedlozima i u 12 sati glasovati o izmjenama i dopunama Proračuna za 2006. godinu i Zakona o izvršenju Državnoga proračuna i dalje raspravljati o ostalim u dnevni red utvrđenim točkama. Još ćemo danas raspraviti jednu točku, a to je - Prijedlog odluke o imenovanju dijela članova Upravnog vijeća HINA-e. Prijedlog odluke dostavila je sukladno članku 11. i 12. Zakona o Hrvatskoj izvještajnoj-novinskoj agenciji Vlada. Prijedlog akta primili ste. Raspravu je proveo Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti Prijedlog? Državni tajnik u Ministarstvu kulture Jadran Antolović. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Dakle, kao što ste i rekli sukladno članku 11. i 12. Zakona o HINA-i raspisan je javni poziv za novi mandat za članove Upravnog vijeća HINA-e i od prijavljenih kandidata Vlada je sukladno zakonu uputila prijedlog Saboru za imenovanje onog dijela članova koji su čine stručnjaci dok za predstavnika zaposlenika obzirom da prijedlog nije proveden na zakonit način bit će prijedlog dostavljen naknadno. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. Odbor za informiranje, informatizaciju i medije? Nema. Klub zastupnika SDP-a, poštovani zastupnik Antun Vujić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kada sam neki dan u ime kluba zamolio vas gospodine predsjedniče da vratite na odbor da bi se prodiskutirao ovaj prijedlog članova izgleda da sam imao u potpunosti pravo i zahvaljujem što ste to učinili jer inače se možda ne bi ne samo poštivao zakon i procedura saborska nego se ne bi niti znalo o kakvom je prijedlogu riječ. Sada smo dakle ipak u mogućnosti da kažemo što mislimo o tome i da bez obzira na broj glasova, ruku ili ne znam čega upozorimo na ozbiljnost ovoga Prijedloga i posljedica ovog Prijedloga o kojem je ovdje riječ. Dakle, kao što svi znamo nedavno je bilo raspravljeno izvješće upravo ovoga Upravnoga vijeća HINA-e koje je u ovom istom Saboru dobilo najlaskavije ocjene. U tom izvješću dakako je vrlo važan utjecaj samoga Upravnoga vijeća koje je bilo tada kada je sastavljeno, sastavljeno od najkvalitetnijih mogućih ljudi pa između ostaloga jednoga tako iskusnog čovjeka i pravnika kao što je Jadranko Crnić predsjednik Ustavnog suda, zatim niza drugih uglednih kolega Davora Vašičeka kako je ugledni ekonomist, gospođa Nada Zgrabić koja je profesor upravo iz područja medija itd. Nismo mogli pretpostaviti niti vjerovati da će Vlada koristiti svoje pravo da dakle ponovno imenuje na način da ne poštuje ono šta joj svakom dobrom upravljaču veoma važno, a to je određena … [[Govornik se ne razumije.]] , iskustvo i kada se već slažemo sa onim koji su ostvarili pozitivno iskustvo i tu onda naravno smo očekivali da će takvi ljudi i biti i dalje izabrani. Međutim, dogodilo se nešto potpuno suprotno tome. Upravo gospodin Jadranko Crnić, gospodin mr. Davor Vašiček, gospođa dr. Nada Zgrabić su izostavljeni iako su se javili na natječaj, a imenovana strana su tri predstavnika od četiri za koja dakle ćemo sada iznijeti neke stvari tako da javnost mislim čuje o čemu je zapravo riječ. Budući da Zakon o HINA-i direktno navodi uvjete koje se potrebuju ispuniti da bi netko bio član Upravnoga vijeća dozvolite da vas upozorim, taj bi morao ispunjavati, taj, jedan od ta tri člana, svaki bi morao ispunjavati, odnosno svaki od njih za jedno područje ekonomsko-financijskih, pravnih i informatičkih stručnjaka. U prijedlogu koji je ovdje dan postoji samo jedna osoba koja pokriva ovaj kriterij, to je gospodin Rusan koji je do sada bio i koji jest informatički stručnjak i na kojega mi nemamo nikakve primjedbe u klubu SDP-a. Međutim, gospođa Dijana Katica i gospodin Dražen Jović ni po kojem kriteriju ne mogu biti tretirani kao stručnjaci. Oni bi morali biti stručnjaci za sljedeća područja, za ekonomsko-financijska i za pravna područja. Pretpostavljamo da je za pravna područja onaj tko je diplomirao pravo, to je gospodin Jović, ali ne možemo pretpostaviti da bi mogao stručnjak biti netko tko je diplomirao pravo tek neki dan tako reći pred koju godinu i koji u cijeloj svojoj biografiji od stručnih stvari navodi isključivo jedno, a to je državni stručni ispit. Ako dakle netko tko je pravnik nema čak niti pravosudni ispit pa kako onda se on može tretirati kao stručnjak i još dapače zamijeniti gospodina Jadranka Crnića koji je bio predsjednik suda? Mislim da je ovo doslovno karikaturalna zamjena, ja nemam ništa protiv niti ni bilo tko od nas protiv bilo koga od navedene gospode osobno, ali mislim kriteriji su kriteriji. Ako ovaj Sabor dopusti da oni tako nisku padaju u ovako važnom području kao što je informativi, pa informacija i mediji onda zaista mislim da smo obnašali ili da smo se vratili na jednu stranicu politike koja neće biti nova nego koja je stara, a koja je dala već poznate i katastrofalne rezultate. Druga gospođa, gospođa Dijana Katica je vjerojatno vrijedan veterinarski stručnjak. Ona bi trebala ovdje međutim pokriti po svoj prilici ekonomsko-financijsko područje. Po kojem kriteriju netko tko je po svoj prilici dobar veterinarski stručnjak, ne kažem niti možemo to znati, pretpostavljamo, po kojem kriteriju on može predstavljati stručnjaka iz reda ekonomsko-financijskih itd. područja? Po kojoj liniji? Dakle, radi se direktno oprostite o izigravanju ovoga Zakona jer veterinar ne može predstavljati stručnjaka iz ekonomsko-financijskih poslova nikako, a netko tko nema niti pravosudni ispit ne može predstavljati stručnjaka iz pravnog područja, a usporedno sa onima koje smo pri tom izostavili zjapi još veći upravo nevjerojatan rascjep. I na kraju treća osoba, to je gospodin Skoko. Gospodin Skoko je profesor za medije i uopće ne ulazimo u njegovu meditornost u tom pogledu, on to zaista jest, ali gospodin Skoko je u Upravnom vijeću tvrtke koja se bavi PR-om između ostaloga PR-om i za neke od ovdje prisutnih, danas možda ne sjede ovdje istaknutih da kažem zastupnika da ih ne tituliram drugačije. Kako dakle netko tko je dakle u upravi ovakve tvrtke može istodobno biti u Upravnom vijeću HINA-e, to je direktno nespojivo zato šta to apsolutno implicira da se on bavi poslovima političke između ostaloga propagande i da sjedi u vijeću koje bi bilo upravo bitno nezavisno od bilo kakve ovakve vrste ovisnosti. Članak 5. direktno kaže: "HINA ne smije biti izložena bilo kakvim utjecajima koji bi mogli ugroziti točnost, objektivnost ili vjerodostojnost njezinih informacija HINA ne smije faktički ili pravno doći pod vlasničku ili drugu interesnu kontrolu neke ideološke, političke ili ekonomske skupine." PR za određene kategorije političkim djelatnicima u izborima ili bilo kada nezavisno od toga predstavlja direktno zainteresiranu političku skupinu. Mislim, čemu bi se inače bavio PR-om za tu i tu osobu ukoliko to ne bi bio njegov interes. Vi gospodo možete izglasati ove ljude ali mislim da je vrlo jasno iz svega da se ovdje nije željelo poduprijeti HINA-u u onim istim pohvalama koje smo im nominalno dali ali smo im dakle oduzeli realno i vodimo ih u situaciju poslušnosti jer nestručni ljudi koji su na ovaj način postavljeni na radno mjesto ne mogu drugo nego da slušaju one koji su ih tu postavili. Ako dakle na HINA-i nismo u stanju postići ovakav jedan konsenzus da se ne moramo da tako kažem nadmudrivati tko jest stručnjak a tko nije stručnjak onda uvažene kolege iz HDZ-a ne znam kako ćemo nositi odgovornost za ovu državu i za njenu sudbinu a u segmentu osobito delikatnom a to su mediji i informativni prostor. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin.
Poštovani potpredsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici! Pa evo na tragu i ove diskusije gospodina Vujića dvije, tri riječi. Gospodin Crnić je institucija. Ako bi netko možda trebao imati nešto protiv gospodina Crnića onda je to IDS zbog statuta Županije Istarske, zbog svojedobnih polemika sa Ustavnim sudom itd., međutim gospodin Crnić je okarakterizirao jedno razdoblje, bio je, ispravite me ako nisam u pravu, deset godina predsjednik Ustavnog suda Republike Hrvatske, građani su njegovim radom više nego bili zadovoljni, umirovljenici bi trebali biti pogotovo, poglavito u ovo vrijeme kada se rasprodajom javne imovine počeo vraćati njihov dug i gospodin Crnić je bio jamac kakve takve pravne postojanosti u ono vrijeme kada pravna država nije stolovala ovdje i upravo zbog svega toga i digniteta i same HINA-e ali i njega osobno ovdje za ovom govornicom ga treba zaštititi. HINA je svi ćemo se složiti jedna bitna institucija i isto tako ćemo priznati da je gospodin Crnić u toj instituciji u HINA-i svoj posao odradio do sada više nego pošteno. I onda se postavlja pitanje zašto danas naprasno jednoga bivšega suca Ustavnog suda naprasno umiroviti. Dajmo apsolutno šansu mlađima ali ti mlađi moraju biti kao što je govorio gospodin Vujić podjednako onda sposobni. I ono što je jednako tako bitno ti mlađi isto tako moraju jamčiti neovisnost te institucije, moraju jamčiti dignitet te institucije odnosno HINA-e a svi se slažemo da ti pojedinci koji se predlažu teško da će to biti u stanju. I utoliko gospodina Crnića treba potvrditi i odbaciti sve spekulacije koje se mogu u ovome času vezivati uz njegovo ime. Nitko se jasno ne treba vrijeđati ali svatko neka prizna gospodinu Crniću da je svoj posao odradio korektno i u Ustavnom sudu i u Crvenom križu, ne znam, u HINA-i i gdje je već bio i utoliko samo brinući o dignitetu ljudi koji će predstavljati jednu instituciju možemo i poduprijeti HINA-u. Ukoliko to ne učinimo mislim da će ne samo njen dignitet doći u pitanje nego da će doći u pitanje i vjerodostojnost jednog a možda i vodećeg hrvatskog medija a ako se to dogodi onda će to biti katastrofa po poštenu informaciju za cijelu Republiku Hrvatsku.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Uvaženi zastupnik Stazić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ovaj neshvatljiv prijedlog koji dolazi iz Vlade zapravo predstavlja jedan kontinuitet odnosa vladajuće stranke i Vlade koju ona čini prema medijima u Hrvatskoj općenito. Počelo je sa raspravom o izvješću HRT-a. Nastavilo se sa odnosom prema kući "Vjesnik" na što smo upozoravali kroz ovu interpelaciju. A sada ide se prema HINA-i. Jedna neskrivena želja da se zavlada javnim medijima u Hrvatskoj. To se radi usudio bih se reći na gotovo besraman način kao što je bila besramna ona rasprava o izvješću HRT-a, oni nečuveni napadi, kao što je besraman odnos prema kući "Vjesnik". Sada, što doživljavamo? Tko se javio na ovaj javni poziv? Javio se između ostalog dvoje doktora znanosti, doktor Jadranko Crnić i doktorica Nada Zgrabić. Tko ima što prigovoriti doktoru Jadranku Crniću i njegovom dosadašnjem radu u upravnom vijeću HINA-e? Nije čovjek dovoljan pravni stručnjak, treba ga zamijeniti netko tko u svojoj biografiji navodi da ima jedino položen državni ispit i završen pravni fakultet. Taj će biti stručniji od Jadranka Crnića. To Vlada poručuje. Doktorica Nada Zgrabić koja se godinama bavi medijima, međunarodni stručnjak. Oni Vladi ne valjaju. Tu se kroji jedna košulja za HINA-u čini mi se od reslova. I ja sad ne znam da li ugledni ljudi u ovoj zemlji ne zaslužuju ali baš nimalo pažnje ove Vlade, da li baš svakoga tko nešto u ovoj zemlji predstavlja, tko ima stav, tko ima kralježnicu, tko ima ime, tko ima ugled, da li baš svi takvi moraju smetati ovoj Vladi, da li baš se takve treba potjerati jer to je suština ovog prijedloga. Gledajte, vi imate parlamentarnu većinu, vi možete izglasati koga hoćete, čak i ako će to imenovanje biti protuzakonito, a ovo će biti ako ga izglasamo. Ovo će biti protuzakonito. Jer se ne udovoljava odredbama Zakona o HINA-i. Čini se da to ovu Vladu ne zabrinjava. Čini se da se ona osjeća dovoljno bahatom da može ići mimo zakona, preko zakona, potpuno voluntaristički. Ajmo mi sad postaviti svoje ljude pa bez obzira što on ne ispunjavaju uvjete, pa bez obzira što time sramotimo zemlju. Pa bez obzira što svima jasno dajemo znati, svima. Vlada i HDZ hoće zagospodariti i HINA-om. Pa znate li vi šta je HINA? Znate li što je HINA? Pa to je jedna institucija na koju moramo svi biti ponosni. Agencija koja je počela poslovati 1990. godine, koja je širila istinu o ratu u Hrvatskoj, o svim nedaćama kroz koje smo prolazili. Koja je bila jamac jednog nezavisnog izvještavanja. Kad je pokojni predsjednik Tuđman išao na svoj prvi posjet Sjedinjenim Američkim Državama prvom direktoru … [[Govornik se ne razumije.]] HINA-e rekao je: «Objavite da će me primiti američki predsjednik.» Ovaj mu je odgovorio: «Hoćemo kad vas primi.» Tako je HINA počela. Odmah, od prvog dana. Pokazala je da neće, da ju ne zanimaju nikakvi politički pritisci, da će im se oduprijeti. Sada vi ljude koji su između ostalog pomogli da HINA postane to što jest mičete. Njihove kandidature ne prihvaćate. Vama doktor Crnić nije dovoljno ugledna osoba. Bojim se da se Vlada osramotila ovakvim prijedlogom, a osramotit će se i parlamentarna većina ako ovaj prijedlog prihvati. Predlažem da to Vlada povuče, povuče jer je to jedini način da pokuša sačuvati obraz pred hrvatskom javnošću i pred svijetom. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Antun Kapraljević.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Nisam išao u ime Kluba nego idem u svoje osobno ime zato što sam član Odbora za informiranje, informatizaciju i medije i na tom odboru ja sam bio suzdržan i želim jednostavno obrazložiti zbog čega? Prvo, ja ne sporim gospodi iz HDZ-a da taj mandat sad imenovanje naprave onako kako žele, kako mogu da imenuju tamo bilo koga. To je normalno njihovo zakonsko pravo. Mandat im je istekao, treba imenovati druge i HDZ to može napraviti na način, može imenovati tamo koga hoće čak ne moraju imati ni one, ni ona znanja koja su potrebna za ta imenovanja i ja to HDZ-u kao legalista ne spominjem. Druga stvar je zašto, kako se to radi nakon situacije kad smo mi prihvatili izvješće tog istog, tog sadašnjeg upravnog vijeća ustvari upravnog vijeća koje je na odlasku. Samim tim je to upravno vijeće dobilo povjerenje nas saborskih zastupnika i za očekivati je da to upravno vijeće ostaje. Znači to su dvije stvari koje su potpuno u kontradiktornosti i ja sam očekivao danas na ovoj sjednici da ćemo mi dobiti obrazloženje zašto se imenuje druge ljude? Jer na Odboru smo životopise dobili u zadnjem trenutku. O ljudima uopće ne želim ni pričati, o njihovim životopisima međutim tada pošto životopise nisam pročitao nisam mogao ni odlučiti da li sam da se imenuju novi ili sam da ostanu postojeći? A uzimajući u obzir i jedno i drugo i to da smo prihvatili izvješće i dali im povjerenje i ovo da HDZ ima pravo imenovati kog hoće nakon ovoga što danas ponovo nismo dobili nikakvo objašnjenje čini mi se da je ovo nastavak one politike koja je debelo se provodila u Slavoniji, a vjerujm i u ostatku Hrvatske kad se ljude mijenjalo, smjenjivalo, imenovalo sa jednom jedinom rečenicom, a to je: «Vi niste čovjek koji može provoditi tvrdu politiku HDZ-a, vi morate otići.» I nakon ovog današnjeg objašnjenja žao mi je što tad još nisam digao ruku protiv jer vi danas niste rekli zašto imenujete druge ljude, a pogotovo nakon onog jučer kad smo 70-tak do 100 ljudi pretvorili u službenike iz državnih dužnosnika čini mi se da politika HDZ-a ostaje jednaka i da se nije pomakla za mrvicu unatoč tome što premijer priča sasvim druge priče.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Vujić.
Želio bih ispraviti jedan po mome mišljenju netočan navod gospodina Kapraljevića u dijelu kada kaže da HDZ ima pravo imenovati koga hoće. Mislim da se ne bi tako moglo reći jer HDZ ima pravo odnosno parlamentarna većina imenovati onoga što je u skladu sa zakonom. Ovdje dva odnosno tri slučaja nisu doslovno u skladu sa zakonom jer zakon direktno propisuje da moraju biti stručnjaci iz reda ekonomsko-financijskih odnosno pravnih stručnjaka. To je članak 10, a oni to nisu dakle nisu, direktno nisu, fizički nisu. I članak 5. u kojem se kaže da se mora isključiti sukob interesa a ovdje je direktno unutra sadržan sukob interesa. Ne znam što je veći sukob interesa od P.R.-a neke političke stranke i … [[Govornik se ne razumije.]] Upravnom vijeću HINA-e. Dajte mi molim vas recite šta je veće od toga? Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Mato Crkvenac.
Gospodine potpredsjedniče reagiram upravo na ovo o čemu je govorio kolega Vujić. Naime kolega Kapraljević kaže da HDZ ima pravo imenovati koga hoće. Doista nema. Bez obzira što se to ovdje može izglasati on to pravo sigurno nema. Ovdje je riječ o tome da ako se ne bi postupilo u skladu sa Zakonom o HINA-i onda to, onda se dakle ne može imati pravo da se postupa protuzakonito. Bez obzira da li je riječ o parlamentarnoj većini ili o bilo kome drugome. Ali nije samo riječ o zakonu. Ovdje je naprosto riječ o nacionalnom interesu, državnom interesu koji je vezan uz HINA-u, njezino značenje i koji je čvrsto uređen i određen i koji je na stanoviti način isto tako sa snagom zakona nešto što se ne smije ugroziti niti ugrožavati. Prema tome, kolega Kapraljević ja doista smatram da HDZ u ovoj prilici nema pravo bez obzira što ima većinu niti postupiti suprotno zakonu, niti postupiti suprotno onome što HINA ne samo zakonski nego de facto i de jure je u Hrvatskoj.
Zahvaljujem. Da čujem uvaženog zastupnika Kapraljevića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ovo društvo je u nebrojeno prilika dokazalo da pravo i pravda nemaju nikakve veze. U ovom slučaju je to ista stvar. HDZ sa svojim partnerima ima većinu. I ja sam i rekao bez obzira na ono što zakon propisuje znači da moraju biti iz određenih područja. HDZ možda nema pravo evo u navodnicima sam to pravo stavio sada ali mogu izglasati kako god hoće jer imaju dovoljan broj ruku. A to da je to od našeg interesa, od hrvatskog interesa Hrvatska izvještajna novinska agencija u svakom slučaju je i nakon ovoga Hrvatska, ta agencija više neće biti hrvatska, neće biti izvještajna nego će biti Agencija Hrvatske demokratske zajednice.
Replika uvaženi zastupnik Miljenko Dorić.
Ne, ne, ja sam želio upravo naglasiti na pretpostavljam lapsus kolege Kapraljevića jer ja apsolutno tvrdim da je jedno forma, a drugo je sadržaj. HDZ kao stranka na vlasti ima zakonsku mogućnost da provede tu proceduru na način kako smatra najboljim, ali nema pravo predložiti bilo koga niti slučajno. Ljudi koji će biti predloženi i moraju biti predloženi su oni koji će jamčiti objektivno i neovisno novinarstvo. To je sadržaj onoga što očekujemo i uistinu želim reći ako se ovako nastavi sa imenovanjem ljudi u ovako osjetljiva upravna vijeća onda neće od HINA-e ostati ni H, ni I, ni N, već samo A, agencija.
Odgovor na repliku.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Doriću sve ste točno rekli, međutim ima jedna druga stvar. HDZ po onom što piše u novinama je do sada zaposlio nekih 7000 ljudi na razno razne funkcije u javnoj upravi i ne znam gdje sve ne. Da smo to mi u onom mandatu radili to bi se zvao revanšizam i ovo bi se isto vjerojatno zvalo revanšizam. Ali je isto tako činjenica da je 2000. godine kada smo mi to isto pravo imali, kad smo imali dovoljan broj ruku gospoda iz HDZ-a su imala spremljene svoje kofere i čekali da odu. Ali nitko im nije rekao odite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo, zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Prekidam sjednicu i najavljujem glasovanje u 15,00 sati.
Izbori, imenovanja i razrješenja, predsjednica Odbora za izbor i imenovanja i upravne poslove Nevenka Majdenić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici. Odbor za izbor, imenovanja i upravne poslove Hrvatskog sabora na 45. sjednici održanoj 12. srpnja 2006. godine jednoglasno utvrdio prijedlog odluke o razrješenju i imenovanju člana Nacionalnog odbora. Prvo, razrješuje se član Nacionalnog odbora Ivan Čehok i drugo za člana Nacionalnog odbora imenuje se Zlatko Kramarić.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje prijedlog odluke. Molim glasovati. Rezultat? Sa 94 glasa za, 1 suzdržanim donesena predložena odluka. Drugo, izvolite dalje.
Hvala. Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove Hrvatskog sabora na 45. sjednici održanoj 12. srpnja 2006. godine jednoglasno utvrdio prijedlog odluke o razrješenju i imenovanju člana Nacionalnog odbora. Prvo, razrješuje se član Nacionalnog odbora Ivan Jakovčić i drugo za člana Nacionalnog odbora imenuje se Valter Brandić.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Molim ptice neka cvrkuću. Dajem na glasovanje prijedlog odluke. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 97 glasova jednoglasno donesena predložena odluka. Prijedlog za imenovanje zamjenika guvernera i viceguvernera Hrvatske narodne banke. Prijedlog je sukladno članku 40. stavak 3. Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci dostavio guverner Hrvatske narodne banke Željko Rohatinski. Želite li obrazložiti prijedlog? Da. Guverner Hrvatske narodne banke Željko Rohatinski. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. S obzirom da 15. ovog mjeseca ističu mandati zamjenika i tri viceguvernera HNB-a temeljem ove odredbe i članka 40. stavak 3. Zakona o HNB-u predlažem sljedeće kandidate za te dužnosti. Dr. Boris Vujičić za zamjenika guvernera i gospoda Tomislav Presečan, Relja Bajetić i Davor Holjevac za viceguvernere HNB-a. A ujedno predlažem da se zbog isteka mandata razriješi dužnosti gospodin Čedo Baletić dosadašnji viceguverner u HNB-u na njegov osobni zahtjev. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HSP-a, poštovani zastupnik Anto Đapić.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Klub Hrvatske stranke prava neće podržati predložene kandidate za zamjenika i za viceguvernere Hrvatske narodne banke, a posebno ako se glasuje u paketu. Ako se glasuje pojedinačno onda bi mogli prihvatiti jednog od predloženih kandidata, novog kandidata koji je predložen jer su ostali kandidati koje je maloprije guverner Hrvatske narodne banke gospodin Rohatinski predložio, oni su dakle već dosadašnji viceguverneri osim jednog koji je razriješen gospodin Čedo Maletić. Naime i zbog argumenata koje smo prigodom rasprave u prvom čitanju izmjena i dopuna Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci izrazili rezerviranosti kod glasovanja oko povjerenja gospodinu Rohatinskom što smo naglašavali, ne da smo mi imali nešto protiv Rohatinskog kao guvernera posebno, nego nam je bilo upitno kakav će biti sastav i prijedlog kompletnog menadžmenta vodstva Hrvatske narodne banke koji bi gospodin guverner trebao predložiti i naša su da kažem, neću reći strahovanja, … [[Govornik se ne razumije.]] opravdane jer praktički isti menadžment koji je po našoj procjeni odgovoran za poslovanje Hrvatske narodne banke koje mi nismo ocijenili dovoljno kvalitetnim ostaje praktički u sljedećem razdoblju. Bit će još govora o ovoj temi kod drugog čitanja izmjena i dopuna Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci, ali mi držimo da, da ne govorim ad hominem, nemam namjeru na takav način govoriti, ali da je činjenica da je ovaj menadžment sudjelovao u pokretanju, realizaciji i rekao bih završnoj fazi prodaje hrvatskog bankarskog sustava, da je danas više od 10% bankarskog sustava nije u rukama hrvatskih banaka, tek negdje oko 4, 4 i pol posto, da su odgovoran ovaj menadžmenti i za sanaciju i prodaju … [[Govornik se ne razumije.]] banaka, da scenarij po kome je HNB-a slala određene banke u stečaj, da ne govorim sad čitavu priču, bit će kažem o tome puno govora. Samo tek da navedem razloge zbog kojih mi u ovom trenutku ne možemo podržati ovakav predloženi stari menadžment koji, stari, odnosno novi menadžment koji predlaže gospodin Rohatinski, da ne govorim o rezultatima upravljanja privremenih upravitelja i čitav niz pitanja od … [[Govornik se ne razumije.]] Hrvatskog sabora, tamo ću jedan primjer dati zbog čega ne možemo dati ovoj ekipi ni potporu da je od 14. lipnja 2002. Hrvatski sabor obvezao zaključkom da HNB izvrši kontrolu kredita menadžerskim, a dokumentaciju o eventualnim zakonitostima dostave Državnom odvjetništvu. Izvršenje zadatka je bilo vrlo interesantno da je u mjesto rada inspektora koji je zato jedino kompetentni i nadređeni i ovlašteni jer su u HNB poslao banke dopis tablicama koje su kao anketne listiće trebale popuniti same banke pa jasno da su banke rekle da je kod njih poslovanje izvrsno. Imamo jednu neviđenu kontradikciju koja kaže da prema izvješću državne revizorice kod privatizacije velike većine 80% banaka, odnosno pardon poduzeća, utvrđeni su propusti u odnosu na zakon a većina je privatizirana uz pomoć menađerskih kredita i od toga najveći broj tvrtki je završio u stečaju dok prema izvješću Hrvatske narodne banke na način na koji je prevedeno to izvješće u odobravanju otplate kredita menađerskih nisu utvrđene nezakonitosti. Dakle, čitav niz stvari ima zbog kojih mi kao Hrvatska stranka prava, naš klub ne možemo dati potporu ovom novom sastavu vodstva odnosno starom sastavu vodstva Hrvatske narodne banke ali kažem ako se glasuje pojedinačno onda bismo podržali novog, dati šansu novom viceguverneru, to je gospodin Holjevac, a vezano da odmah mogu kazati gospodine predsjedniče samo jednu sekundu vezano za savjet, vanjske savjetnike HNB-a, to ćemo podržati … [[Govornik se ne razumije.]]
To ćemo kasnije. Zastupnik Miomir Žužul. Izvolite!
Uvaženi gospodine predsjedniče, kolege zastupnici! Ja ću podržati sve predložene kandidate i mislim da se radi uistinu o kvalitetnim kandidatima. Međutim, u životopisu jednoga kandidata potkralo se nadam se slučajno nešto što ja uistinu mislim da ne bi trebalo biti pogotovo u kategoriji u kojoj se nalazi. Naime, pod obrazovanjem kod jednog kandidata se nalazi služenje vojnog roka i to JNA u Ljubljani Slovenija. Ne dajući tome nikakve konotacije jer vjerujem da ih nije dao ni kandidat ja ne mislim da je JNA bila obrazovna institucija i da to može biti u životopisu kandidata za ovako ozbiljnu funkciju. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje prijedlog odluke. Molim, uključimo se. Rezultat? Sa 90 glasova za i 5 suzdržanih, 5 protiv pardon donesena predložena odluka. Dajem na glasovanje i prijedlog odluke koja ide uz ovu odluku da ova odluka stupa na snagu, odluka stupa na dužnost i stupaju na dužnost imenovani zamjenik i viceguverneri 16. srpnja. Molim, uključimo se. Rezultat? Utvrđujem da je sa 89 glasova za, 2 suzdržana i 3 protiv donesena odluka prema kojoj zamjenik guvernera i viceguverneri koji su izabrani stupaju na dužnost dana 16. srpnja 2006. godine. Gospođe i gospodo zastupnici, trebalo bi izabrati i vanjske članove Savjeta Hrvatske narodne banke. Vanjske članove Savjeta Hrvatske narodne banke imenuje Hrvatski sabor na prijedlog Odbora za izbor, imenovanja i upravne poslove i uz mišljenje Odbora za financije i državni proračun. Stranke su obavile određene međustranačke konzultacije oko ovih izbora za vanjske članove Savjeta Hrvatske narodne banke ali to treba proći još kroz Odbor za izbor i imenovanja i uz mišljenje Odbora za financije i državni proračun pa stoga određujem stanku u trajanju od deset minuta u kojoj će se sazvati sjednica Odbora za izbor, imenovanja i upravne poslove u dvorani 133 Stjepana Radića a Odbor za financije u kabinetu predsjednika odbora Šime Prtenjače. Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa sjednicom da još apsolviramo ove dvije točke koje imamo. Sad je na dnevnom redu izbor vanjskih članova Savjeta Hrvatske narodne banke. Odbor je, umnožava se, Odbor je utvrdio, Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove je utvrdio na ovoj sjednici malo prije svoj jedan prijedlog, mišljenje uz prethodno mišljenje koje je dao Odbor za financije i državni proračun. Trebale su biti obavljene međustranačke konzultacije. Napisana je jedna formulacija u Odboru za izbor i imenovanje da je na temelju međustranačkih konzultacija što je samo djelomično jer nije u potpunosti objavljeno pa molim predsjednicu Odbora Nevenka Majdanić obrazložite prijedlog.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Evo Prijedlog odluke o imenovanju vanjskih članova Savjeta Hrvatske narodne banke koje predlaže Odbor za izbor, imenovanje, upravne poslove na upravo sad održanoj sjednici. Pod 1. za vanjske članove Savjeta Hrvatske narodne banke imenuje se: Željko Lovrinčević, Sandra Švaljek, Vlado Leko, Jure Šimović, Branimir Lokin, Mladen Vedriš, Boris Cota, Silvije Orsag. 2. Imenovani vanjski članovi Savjeta Hrvatske narodne banke stupaju na dužnost 16. srpnja 2006. godine. 3. Guverner Hrvatske narodne banke, zamjenik guvernera i vice guverneri članovi su Savjeta Hrvatske narodne banke po svom položaju. Obrazloženje: Na temelju člana 38. stavka 1. Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci, Narodne novine broj 36/01 u daljnjem tekstu … [[Govornica se ne razumije.]] Savjet Hrvatske narodne banke čine: guverner Hrvatske narodne banke, zamjenik guvernera i vice guverneri po svom položaju te najviše 8 vanjskih članova. Vanjske članovi Savjeta Hrvatske narodne banke imenuje Hrvatski sabor na prijedlog Odbora za izbor, imenovanje i upravne poslove Hrvatskog sabora uz mišljenje Odbora za financije i Državni proračun Hrvatskog sabora. Mišljenje smo Proračuna dobili pozitivno. Članove Savjeta Hrvatske narodne banke imenuje se na vrijeme od 6 godina, članak 40., stavak 6. Članovi Savjeta Hrvatske narodne banke moraju biti državljani Republike Hrvatske s priznatim osobnim ugledom i profesionalnim iskustvom na monetarno-financijskom i bankarskom i pravnom području. Sukladno članku 40. stavak 6. Zakona dosadašnjim vanjskim članovima Savjeta Hrvatske narodne banke ističe mandat od 6 godina te je nastala potreba za imenovanje članova Savjeta. Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove Hrvatskog sabora na 46. sjednici održanoj 13. srpnja 2006. godine raspravljao je o prijedlogu, pisalo je u obrazloženju klubova zastupnika u Hrvatskom saboru međustranačkim dogovorima što nije u potpunosti točno. Evo to je greška, no evo prijedlog je Odbora za izbor, imenovanje i upravne poslove Hrvatskog sabora koji i predlaže je da se većinom glasova dakle da se većinom glasova prihvati odnosno utvrđuje Prijedlog odluke o imenovanju vanjskih članova Hrvatske narodne banke.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Poštovani predsjedniče, netočan je tekst koji je predsjednica Odbora za izbor i imenovanja ovdje pročitala pred plenarnom sjednicom jer to nije tekst koji je na sjednici usvojen. … [[Upadica se ne razumije.]] Većinom [[Upadica: Mir malo! Molim vas! Pa dajte mira!]] Većinom glasova na sjednici Odbora usvojen je tekst koji glasi: «Klubovi zastupnika u Hrvatskom saboru međustranačkim dogovorom predložili su gore navedene osobe za vanjske članove Savjeta Hrvatske narodne banke». Za tu rečenicu u tekstu obrazloženja glasala je većina članova Odbora. Tri članak Odbora dala su izdvojeno mišljenje upravo na toj sjednici tražeći da u tom izdvojenom mišljenju stoji: «Unatoč tome što nisu održane međustranačke konzultacije Odbor predlaže što predlaže.» Prema tome ovaj izvještaj, prema tome ovaj izvještaj kako je pročitan ovako je netočan i nekorektan.
Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Gordana Sobol.
Ispravljam iste netočne navode kao što je i kolega Stazić jer je predsjednica Odbora pročitala obrazloženje ne ono koje je usvojeno na sjednici Odbora. Dakle preskočila je onu rečenicu da se, u kojoj je pisalo da se radilo o međustranačkom dogovoru jer smo kolega Stazić i ja i kolega Dorić tražili točno izdvojeno mišljenje u onom obliku u kojem je izrekao i kolega Stazić. I ja ovim putem i protestiram zbog toga što se s ove govornice čita obrazloženje kakvo nije usvojeno na sjednici Odbora.
Predsjednice Majdenić. Izvolite.
Odbor je razmatrao ovaj Prijedlog … … [[Upadica: Ne čujemo!]] Odbor je [[Upadica: Nemojte, dajte, hoćete biti ljubazni? Molim vas gospodo nemojte s ovim, ovakvim tonom i s ovakvim se treba]] Odbor je razmatrao ovaj Prijedlog odluke koji smo imali i većinom glasova je utvrdio ovakav Prijedlog odluke. Činjenica da je zastupnik Nenad Stazić rekao da nije dakle tražio je jedno i posebno izdvojeno mišljenje unatoč činjenici da nije postignut međustranački dogovor kako to piše u obrazloženju, ali članovi Odbora jednostavno, da, bio je međustranački dogovor ali ne svih klubova.
Niste to, niste to upisali u zapisnik. Nije upisano u zapisnik. Nećemo se sada razjašnjavati, izjašnjavati više oko toga. To je trebalo unijeti, nesporno je da nije unijeto u obrazloženje to je činjenica. Idemo na … … [[Upadica se ne razumije.]] Molim vas! Odbor za financije, vi ste za? … … [[Upadica se ne razumije.]] Nemojte! Dajte molim vas! Molim vas kolega, izvolite [[Upadice se ne razumiju.]]
Samo zadnja rečenica, Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora odlučio je većinom glasova, većinom glasova, 4 za, 2 protiv, 1 suzdržan podržati prijeldog vanjskih članova Savjeta HNB-a. Hvala lijepo [[Upadice se ne razumiju.]]
Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Luka Bebić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Ja se ispričavam svim klubovima koje nisam mogao pozvati na konzultacije ranije jer nisam imao nikakav prijedlog, nikakav papir u ruci pa smo oko 2 sata danas pozvali predstavnike klubove da, zamolio sam ih da dođu u moj kabinet kako bi se možda pokušali dogovoriti oko tog prijedloga. Odazvali su se uglavnom svi klubovi osim Srpske demokratske stranke, nisu bili nazočni, ali su dali svoju suglasnost. Nisu bili predstavnici Hrvatske narodne stranke pa sam im kasnije dao materijale. U ime kluba SDP-a bila je gospođa Milanka Opačić koja je primila na znanje te prijedloge i rekla da će se konzultirati u svom klubu. Naknadno je nakon nekoliko minuta rekla da taj prijedlog oni ne mogu prihvatiti. Dakle, konzultacije su bile. Doduše kasno, doduše na brzinu ali su se nastojale provesti. Prema tome evo ovo je istina o tome. Doduše to je bila nekakva, poslije 2 sata, u 2 i pol smo se našli. Evo, to je to.
Hvala. Poštovani zastupnik. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Milanka Opačić.
Ispravak netočnog navoda jer kolega Bebić kaže da je bilo riječi o konzultacijama. Bilo je riječi o jednom sastanku gdje smo mi obaviješteni o gotovom prijedlogu. Konzultacije bi podrazumijevale da smo mogle sudjelovati u dogovoru oko dakle kandidata i imena dakle članova vanjskog i predlaganja članova vanjskih savjeta HNB-a. Ovako je bila riječ samo o obavijesti. Mi smo dobili nekoliko imena, gotov prijedlog kluba HDZ-a i pred nas se to stavili ili prihvaćate ili odbijate. Prema tome nije riječ o konzultacijama nego o obavijesti.
Klub SDP-a, poštovani zastupnik Mato Crkvenac. Dajte da ovu sjednicu završimo u dobrom stilu kak smo i.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Ovdje smo čuli da nije poštovana procedura po kojoj je trebalo ovdje postupiti, a koja je ranije uvijek bila poštivana do sad. I to u riječi kad je, i to u slučaju u kojem je riječ o Savjetu Hrvatske narodne banke. Savjet Hrvatske narodne banke je uz guvernera najvažniji organ monetarne vlasti u državi. Ta monetarna vlast u državi je posebna vlast. Taj Savjet osobito njegovi vanjski članovi moraju biti i stručnost, ali i savjest tog Savjeta dodatna koju ovaj Sabor imenuje i ugrađuje u sustav monetarne vlasti. Drugi moment koji ovdje treba radi odgovornosti za ono što činimo danas Saboru naglasiti je sljedeći. Monetarna ta vlast je pred posebnim izazovima u Hrvatskoj u ovom trenutku. Mi imamo situaciju u kojoj je Vlada precizno rekla da je odgovorna i da pazi na državni proračun i na zaduživanje države, a da je vanjski dug, dakle ukupni dug države problem Hrvatske narodne banke. Kolegice i kolege ovaj Savjet trebao bi se Vladi suprotstaviti u takvom krivom stavu. Vanjski dug Hrvatske je problem države Hrvatske i Vlade Hrvatske, naravno onda i Narodne banke. Ali ga Narodna banka ne može riješiti. Kako će se ovaj Savjet suprotstaviti krivoj politici hrvatske Vlade kad je njega imenuje zapravo Vlada? Drugo, molim vas, u ovom trenutku izvolite pitati guvernera da li vrijedi sljedeće. Vanjski dug od 27 milijardi dolara u ovom trenutku je takav izazov.
Mir molim vas!
Je takav izazov u kojem, u odnosu na kojeg monetarna vlast mora postupiti na poseban način gospodo. Nitko u ovoj državi danas, pitajte guvernera ne može reći da li će dug koji se danas servisira Hrvatska moći servisirati sutra. Nije li to pitanje ovog Savjeta? I nije li … … [[Upadica se ne čuje.]] To ću vam odgovoriti posebno. Kolega Đakiću ja to nisam napravio jer vi i vaša Vlada ste povećali taj dug sa 18 na 27 milijardi. Prema tome, …
Pa dobro hoće li biti mira ili neće biti mira? Zašto se dobacuje?
Prema tome Savjet Narodne banke je danas pred posebnim dakle izazovima. On će to biti i dalje. Na kraju ove godine sve što priraste u Hrvatskoj kao društveni proizvod bit će jedva dovoljno da plati kamate koje treba plaćati inozemstvu. Ti svi novi momenti, a ima ih još, ja sam govorio o njima i ne treba ulaziti, zahtijevaju da se u odnosu na savjest, Savjet i monetarnu vlast u ovom trenutku postupi krajnje odgovorno. A što mi činimo? Mi zapravo ipak nismo uspjeli poštivati to da se sastav tog Savjeta i međustranački dogovori kao što je uvijek do sad dogovarano. U ovom Savjetu koji sad sjedi su i neki ljudi koji su dogovoreni u međustranačkom dogovaranju. Ja sam ih onda predložio. Prema tome, Savjet bi morao izražavati sve ono što zajednički možemo kao najbolje predložiti u njega. Nažalost ovdje su predloženi kandidati od koji neki da smo imali priliku govoriti mogu biti i bolji i kompetentniji. Ne mogu tvrditi, niti hoću da ovi ljudi koji su ovdje pojedinačno nisu ljudi koji imaju određena znanja, ali ima kompetentnijih, sposobnijih ljudi koji su dorasliji problemima pred kojima je monetarna i ekonomska politika u ovom trenutku. Pa dopustite, čak niti ni jedan član Odbora za financije, a predsjednik Odbora za financije sjedi u ovom Savjetu Hrvatske narodne banke. Nije do ovog trenutka znao o tome koga se tu predlaže. Prema tome, sve su to momenti zbog kojih mi isključivo zbog postupaka, ne zbog ljudi pojedinačno, jer o njima ne želim razgovarati. Da je bilo prilike predložili bi neke druge. Bit ćemo protiv ovog prijedloga. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Ivan Jarnjak.
Netočan je navod da nije poštivana propisana procedura. Zakonom je propisano da odbor predlaže, odbor je predlagatelj članova Savjeta Hrvatske narodne banke i odbor je to učinio. I zadnji puta, ja sam bio tada član Odbora za imenovanje nisu svi klubovi bili uključeni u predlaganje kandidata. Hvala lijepo.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Tonči Tadić. Odustaje. Hvala. U ime kluba zastupnika HNS-a, poštovani zastupnik Miljenko Dorić.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Ja sam na odboru pitao i nisam dobio odgovor, jako bi ga volio sada dobiti, tko je predložio ova imena. Ako je odbor gospodine Jarnjak onaj koji predlaže, onda bi valjda mi članovi odbora trebali barem dan ranije biti obaviješteni da ćemo danas u 17,15 sati imati zadatak, predložiti imena članova Savjeta. Ja sam prvi puta doznao da će biti zasjedanje našeg odbora kada je predsjednik prekinuo sjednicu i rekao da odbor ode u dvoranu 133. Dakle mi nismo dobili odgovor, mi tražimo uistinu da se ovako više nikada ne radi, jer ako je odbor onaj koji predlaže. Tko onda predlaže? Onda predlažu parlamentarne stranke kolege, jer odbor je sačinjen od parlamentarnih stranaka, od predstavnika parlamentarnih stranaka. Ovdje ni jedna parlamentarna stranka nije imala priliku sudjelovati, barem koliko ja znam, oni s kojima sam razgovarao, očito neke jesu. Došli smo pred svršen čin i rečeno nam je da u 10 minuta moramo ta imena podržati. Mi nismo imali kolegice i kolege vjerujte ni vremena životopise pročitati, a kamoli sudjelovati u predlaganju. Što da vam više kažem kolegice? Što da vam više kažem? Pa zar se tako uistinu može raditi?
Za Klub zastupnika HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Pa u ime kluba Hrvatske stranke prava moram kazati da ovakvu oštru raspravu sam očekivao kada smo imenovali guvernera i danas kada smo imenovali ekipu guvernera. Jer ta ekipa je ipak najvažnija u svemu tome i ona nosi po nama što smo rekli i zadnji puta i kod Izvješća o radu Hrvatske narodne banke i kod imenovanja guvernera. Ta ekipa ostaje ista, tu se niste bunili. Sada se bunite za Savjet, iako je sastav Savjeta daleko kvalitetniji. Znači sastav Savjeta je daleko kvalitetniji nego što je sastav guvernera i ove njegove ekipe. I to me sad malo, stvarno me je to sada malo, sada govorite o dugu, govorite o ovome, onome. Ono što smo mi govorili kod izvješća Hrvatske narodne banke, guverner nije podnio za prošlu godinu nego je podnio za cijelih šest godina. Stvarno mi je zanimljiva ova naknadna pamet, znači umjesto onda da ste nas podržali, znači svi ovdje, da dobijemo jasnu strategiju osobe koja je bila onda … [[Ne razumije se.]] danas guvernera Hrvatske narodne banke, da nam jasno kaže strategiju, kuda će ići, na koji način, šta očekuje od Hrvatskog sabora, šta očekuje od Vlade, šta očekuje i kakvu ekipu namjerava, šta očekuje od Savjeta. Sada se vraćamo na jednu stvar, a Savjet je bolji nego što je bio. Znači Savjet je bolji nego što je sastav ekipe i vodstva … … [[Upadica se ne čuje.]] Vidljivo je ovdje da su to ljudi koji hrvatski misle i koji imaju posla, imaju uspjeha iza svega toga. Ovo da ste rekli prije, gledajte kada sam ja govorio onda sate mi fućkali i lupali ste, kada sam govorio oko toga dijela, gasili ste mi mikrofon i sada govorite ono što sam ja govorio prošle sjednice. Mislim stvarno zanimljiv slučaj. Hvala lijepo.
Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Ispravio bih netočan navod koji se odnosi na to da mi nismo za ovaj prijedlog obzirom da se radi o nekvalitetnom kadru, odnosno kako je gospodin Kovačević rekao, koji su kvalitetniji nego guverner i viceguverner. Ne. Obzirom da se ovim postupkom radi presedan u Hrvatskom saboru, da se po prvi puta dogovorom ne bira ovakav tip tijela i zapravo naš prosvjed se odnosi na to, dakle greška u proceduri i gospodin Kovačević to neće ili ne može ili ne želi razumjeti.
Za klub zastupnika SDSS-a, poštovani zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Zbog obaveze koje su zastupnici SDSS-a imali u vrijeme ovih konzultacija, mi nismo mogli sudjelovati u tim konzultacijama i nismo imali potrebnih informacija o tome da bismo mogli zauzeti svoje stajalište i ova rasprava koju ovdje vodimo j e za nas zapravo prva ozbiljnija informacija o tome o čemu se zapravo radi. I stoga razloga klub SDSS-a predlaže da se naprave konzultacije prije nego što se da na glasanje ovaj prijedlog u skladu sa dobrim običajem i dobrom praksom oko svih sličnih tijela koje smo imali do sada, neovisno o pitanjima kvalitete ljudi koji su sada predloženi, ali naprosto je to jedan mehanizam koji smo poštovali u najvećem broju slučajeva pa ga treba poštovati u ovom slučaju.
Gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Vele da demokracija prije svega znači poštivanje procedure. Danas svjedočimo da ne želimo poštivati proceduru. Ne može se nazvati konzultacijom poziv na kojem se uruči popis imena, bez ijednog osnovnog podatka, popis imena. U isto vrijeme prijedlog Odbora za imenovanje znači i mogući prijedlozi stranaka na samom odboru. Ako mislite da je moguće predložiti ime, a da se prije toga sa potencijalnim kandidatima ne obavi razgovore, konzultacije onda cijenim da je to neozbiljno razmišljanje o tom terminu kojeg vi nazivate stranačke konzultacije. Prema tome uručen nam je popis i ono što je danas najveći problem, neznamo čiji je to prijedlog. Čiji je, tko je to predložio odboru. Tko je to predložio odboru? Da li st ranka, da li Vlada? To je pitanje. Tko je predložio? Dapače, smatram da je to predložila Vlada. Znate zašto? Jer je predsjednik koodbora za financije koji bi trebao dati suglasnost također ostao šokiran sa popisom imena. Ostao je šokiran, to je bio razlog zašto je bio suzdržan. Bio je suzdržan jer je ostao šokiran sa potpisom što znači da ni neka tijela unutar nas samih nisu imale podatke. E sad, ja želim i završiti onda tu svoju raspravu. Ovo je ipak silovanje procedure, ovo je nepoštivanje našeg Poslovnika, a govorimo o tijelu koje se zove Savjet guvernera. Prema tome, tijelo koje bi trebalo na neki način funkcionirati i neovisno od, ja bi rekao, politike i izvršne vlasti, koje bi trebalo na neki način bit samostalno u svojoj vođenju monetarne politike, svjesni smo toga da su ino dugovi vrlo visoki, da je to nešto što svakog od nas i ovdje zabrinjava, ali nama nije svejedno tko će o tome raspravljati. Tko će u biti neke strategije donositi o tome? Nije nam svejedno. Za razliku od moga kolege Kovačevića ja obrnuto smatram da imamo solidnog guvernera, da su izvanredna i njegova ekipa i za razliku od njega, ajde možda on misli da više zna od mene, nemam ništa protiv. Ali opet cijenim da su i kvalitetno obrazlagali prijedloge monetarne politike koju su vodili. Jer svatko od nas je mogao stvoriti svoje zaključke, svoje zaključke. Prema tome, mi se možemo razlikovati oko razmišljanja oko pojedinih ljudi, ja to nikome ne branim. Gospodin Kovačević ima svoje mišljenje, ja imam svoje mišljenje ali se poštovala procedura. I u podnošenju izvješću, poštovala se procedura i u predlaganju vezano za imenovanje guvernera, poštovala se procedura vezano za imenovanje zamjenika i vice guvernera. Prema tome, samo imamo različito mišljenje. To je razlog da različito dižemo, a birači ocjenjuju tko od nas više griješi. Ali u ovom slučaju sam ja šokiran jer inače vrlo često slušam intervencije gospodina Kovačevića koji inzistira na proceduri, točnost te procedure, poštivanju onog što nas vodi, a to je Poslovnik. Ali vidim da ga to danas ne zanima, vidim da ga to danas ne zanima. A to je ono što je zabrinjavajuće. Zašto činimo greške? Zašto u ovakav izbor i završetak, ja bi rekao, našeg zasjedanja ulazimo sa nepotrebnim sukobima oko procedure. Mi smo krivi. A ja nemam ništa protiv, neka smo i to krivi, ali barem recite da smo mi krivi. Mi nemamo ništa protiv ako u prijedlogu Odbora za imenovanje stoji, HDZ je predložio, Vlada je predložila i sve zato što je to kriv Linić ili SDP. Ni to nemamo ništa protiv, ali nek barem to piše, barem onda znamo tko stoji iza takvih prijedloga. Ali zamislite, vi ste danas pokušali na sjednici Odbora za imenovanje članovi odbora donose zaključak nakon provedenih konzultacija, po prijedlogu klubova ovo je njihov prijedlog prema nama. Prema tome, na sjednici odbora zastupnici dižu ruku i ako je kolega upozoravao, nije istina da je to dogovor. Nije istina da su prevedene konzultacija. Da je to naša suglasnost. Ne, većina naših kolega donosi odluku da je to suglasnost, da je provedena konzultacija. Znači, mi smo u stanju radi stranačkih istina ili stranačkih interesa i takve zaključke pisati i onda moramo intervenirati potpredsjednika da pokuša to izmijeniti. A gospodo, zašto to radimo? Je li to doprinos demokraciji, je li to doprinos uopće … /Govornik isključen, pa naknadno uključen./. Jednostavno ne možemo prihvatiti da je to ponašanje i zato to baca ljagu i sumnju i na ove ljude. Kako su to izabrani? Tko ih je predložio? Tko ih to protura? Tko ih to protura? Opet novinski napisi će sutra biti. Netko je proturio članove. Što će o njima pisati, a nisu ljudi ni krivi. Krivi smo mi koji na ovaj način radimo. I zato mislim da Savjet guvernera ne zaslužuje ovakvu raspravu i ne zaslužuje ovakvo izglasavanje. I neće biti dobro da dio nas ide protiv i bit ćemo protiv jer ne možemo prihvatiti da nas se ovako izigrava. Zahvaljujem.
Ispravci netočnih navoda. Poštovani zastupnik potpredsjednik Luka Bebić. Izvolite.
Ovdje je utvrđeno kako se ne zna tko je podnio ovaj prijedlog. Oni koji su bili na konzultaciji u mom uredu su čuli od mene informaciju koju sam ja dobio da je u suradnji i dogovoru sa guvernerom Rohatinskim ovaj prijedlog dostavljen. E sada, ako je guverner Rohatinski dobio našu potporu jednoglasno u Saboru i dobio našu potporu u pogledu predlaganja zamjenika i vice guvernera pa ako je istina, to jedino može gospodin Rohatinski sada ovdje demantirati mene, ako je konzultiran i sudjelovao u donošenju ovog Prijedloga, onda se postavlja pitanje da li se povjerenje odnosi na guvernera i njegove zamjenike, odnosno vice guvernere. A nećemo, ali ćemo s rezervom primiti njegove, ajmo reći, možda nije sam ali s nekim je konzultirao u sudjelovao u ovom predlaganju. I nemojte tvrditi jedno što nije istina, da nije bilo nikakvih pokušaja dogovora. Ja sam se ispričao svima da je to bilo na brzinu …
Dobro, dobro.
Ja sam rekao da sam u roku pola sata sazvao predstavnike klubova i ja sam tim predstavnicima klubova rekao ono što sam ja čuo, da je sudjelovao u prijedlogu ovog, vanjskih članova savjeta …
Hvala lijepa. Hvala.
… guverner Rohatinski.
Hvala.
Ako on to demantira onda ja i povlačim ovo što sam ja …
Dobro. Drugi ispravak, poštovani zastupnik Šime Prtenjača.
Ma evo, kolegu Linića ispravljam kad kaže da je predsjednik Odbora šokiran. Ja sam još uvijek na nogama i njemu hvala što se brine o mom zdravlju. Ali da smo proveli proceduru vidjeli ste kad smo obaviješteni, održali smo odbor. Odbor je dao svoja mišljenja predviđena da daje samo svoje mišljenje većinom glasova. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Pero Kovačević, ispravak netočnog navoda.
Poštovani gospodine predsjedniče, ispravljam netočan navod uvaženog kolege Linića. Ja nisam govorio o proceduri. Ja sam govorio o tome da vi sad za imenovanje savjeta Hrvatske narodne banke rabite argumente koje sam ja govorio u ime Kluba Hrvatske stranke prava kad smo imali guvernera i vice guvernere. Znači, onda su ti bili argumenti. Vi ste danas trebali reći postupovne pogreške da su napravljene, a ne govoriti argumente koje smo mi onda govorili. U tome se, ja znači uvijek sam za postupak, ali ne možete rabiti argumente kod ovoga kad je tamo bile naše argumente, kad je daleko bilo važnije guverner i vice guverner. Hvala.
Replika, poštovani zastupnik Pero Kovačević, replika.
Tako je gospodine predsjedniče. Prema tome, ja molim da me se sluša u onome dijelu što sam govorio jer mi se pokušava, pokušava mi se reći da sam ja govorio o postupku. Ja u postupku uopće nisam govorio. Ja sam samo govorio o argumentima koje je klub SDP-a uporabio vezano za imenovanje vanjskih članova savjeta Hrvatske narodne banke. Ti argumenti su mogli biti nazočni i prije svega su trebali što je klub Hrvatske stranke prava iskoristio kad smo raspravljali o izvješću o Hrvatskoj narodnoj banci kad smo razgovarali o imenovanju guvernera ili uopšte ovdje druga igra. Ovdje nije igra ta, onda kažite postupak nije proveden kako treba i taj prigovor ja mogu prihvatiti kao pravni, ali ne mogu prihvatiti naknadnu pamet da sad radite naše argumente. To je naknadna pamet draga gospodo. Hvala.
Povreda Poslovnika, poštovana zastupnica Biserka Perman.
Gospodine predsjedniče, povrijeđen je članak 209. s obzirom na to da je kolega Kovačević digao ispravak netočnog navoda već kad je govorio gospodin Bebić, a ne kad je govorio kolega Linić, prema tome vi ste povrijedili Poslovnik.
Nije točno i nije istina zastupnice Perman. Ja sam na ispravak netočnog navoda i na repliku zabilježio reagiranje zastupnika Kovačevića, prema tome vaša tvrdnja nije točna. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Slavko Linić.
Kolega Kovačević, nikad Slavko Linić vama nije oduzimao pravo da vodite raspravu kako je osmislite, kako ju želite, sa argumentima koje imate. Žalosno gospodine Kovačeviću da vi meni oduzimate pravo, da vi klubu SDP-a oduzimate pravo. To vam jednostavno nigdje nije predviđeno ni jednim ja bih rekao pravom saborskog zastupnika. Pa ne možete vi nama oduzimati pravo. Prema tome, vi imate svoju istinu, vi imate svoje mišljenje, vi imate svoju ocjenu kadrova, vi imate svoje argumente. SDP ima svoju politiku, SDP je stranka koja ima i svoje programe. Prema tome, naša ocjena ponašanja guvernera i ljudi je ono što mi ocjenjujemo, ali u isto vrijeme ne možete oduzeti pravo SDP-u da komentira, da 27 milijardi eura dugova je enormno, da je to velika briga i guvernera i odgovornost guvernera, ali isto tako da je to odgovornost savjeta, da je to odgovornost Vlade, da je to odgovornost svakog člana ovog Sabora. Prema tome, to je argumentacija koju mi upotrebljavamo niti ćete vi ju brisati, niti ćete nam dijeliti lekcije što argumentaciju koju na žalost … [[Zbog predsjedničkog zvona, govornik se ne razumije.]] i ne punoljetni građani Republike Hrvatske i boje se i govore o njoj, najmanji je problem da i mi o tome govorimo, ali je velik problem kad se jedan zastupnik HSP-a oduzima pravo da mi o tome govorimo i da koristimo te brojke. To su javne brojke objavljene u svim izvješćima i Narodne banke i statistike.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Prema zakonu, prema članku 40. zakona vanjske članove savjeta Hrvatske narodne banke imenuje Hrvatski sabor na prijedlog Odbora za financije, izbor, imenovanje i upravne poslove uz mišljenje Odbora za financije i državni proračun. Niti zakonom, niti Poslovnikom nije riješeno kako se na temelju u Odboru za izbor i imenovanje i upravne poslove dolazi do kandidature. Dajem na glasovanje prijedlog odluke. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 67 glasova za, 5 suzdržanih i 20 protiv donesena predložena odluka. Idemo na završnu sljedeću još odluku Prijedlog odluke o imenovanju dijela članova Upravnog vijeća Hrvatske izvještajne novinske agencije. Rasprava je zaključena. Sukladno članku 12. stavak 2. Zakona o HINA-i Hrvatski sabor glasuje pojedinačno o svakom predloženom članu Upravnog vijeća HINA-e. Klub zastupnika SDP-a je predložio da se temeljem članka 229. stavak 3. traži imenovanje za 3 člana i to za Božu Skoku, Dijana Katicu i Dražena Jovića predloženih za člana Upravnog vijeća Hrvatske izvještajne novinske agencije provede pojedinačno, poimenično glasovanje. Poimenično daklem ono glasovanje je li o kojem će pomoćnica tajnice prozivati zastupnike. Pardon, samo malo. Poštovani zastupnik Antun Vujić u ime Kluba zastupnika SDP-a. Izvolite.
U ime Kluba zastupnika SDP-a molim vas da nam date pauzu od 10 minuta da bi se konzultirali. Iznenađeni smo … [[Govornik se ne razumije.]] nakon nekih stavova koji su se čuli pozitivnim npr. od gospodina Ljubičića koji je neki dan rekao da neće dimnjačari biti u upravnim vijećima bolnica, pa smo mislili da će dakle stručni kriteriji i kod ovoga prevladati, da će možda Vlada povući ovaj Prijedlog, međutim kako nije molim tražim pauzu od 10 minuta da bi se na neki način konzultirali unutar kluba i svako sa svojom savješću kako će glasati u vezi sa ovim pitanjem.
Hvala. Molim stanka 10 minuta i Klub zastupnika HNS-a također stanka 10 minuta. Nakon stanke Klub zastupnika SDP-a poštovani zastupnik Tonči Vujić. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Uvažene kolegice i kolege! Danas ujutro je utvrđeno nekoliko činjenica a to je da od predložena četiri kandidata tri kandidata ne ispunjavaju zakonske uvjete da bi mogli biti predloženi u upravno vijeće HINA-e. To su gospodin Božo Skoko koji je u direktnom sukobu interesa, to je gospođa Dijana Katica koja kao veterinar ne može predstavljati stručnjaka iz područja ekonomsko-financijskih poslova i to je gospodin Dražen Jović koji kao netom da tako kažem diplomirani pravnik bez pravosudnog ispita nikako ne može predstavljati stručnjaka iz područja pravnih znanosti i opće pravnih poslova. Budući da na ovako upozorenje nitko od Vlade ništa nije odgovorio. Budući da također da uvažene kolege iz HDZ-a koji su bili na odboru kad se o tome raspravljalo nisu nijednom riječju opovrgli nijedan od ovih navoda jer dok su glasali za ovakav prijedlog smatram da je došlo do kršenja zakona u ovom prijedlogu, do kršenja demokratskih standarda, do kršenja stručnih kriterija u izboru ovako važnoga tijela. Mislim da smo na pragu uvođenja stranačke kontrole nad medijskim prostorom. Mislim da je nakon biltenizacije Vjesnika sada jedino možemo očekivati još i biltenizaciju HINA-e. Nećemo moći prešućivati da su ovo sve potezi koji nas snažno udaljuju od Europe a i od nas samih jedne od drugih na našim zajedničkim obavezama. Pomanjkanje toga razumijevanja mislim da je postalo zabrinjavajuće veliko. To se pokazalo i maloprije u diskusiji o vanjskim članovima Savjeta Hrvatske narodne banke gdje također se ne poštuju pravila da se međusobno da tako kažem toleriramo i uvažavamo, pa dapače dolazi do falsifikata i u tom smislu Klub SDP-a je odlučio da ne sudjeluje u glasanju za ovakvu da tako kažem farsičan oblik zakona odnosno izbora članova vijeća HINA-e. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Za Klub HNS-a poštovani zastupnik Antun Kapravljević.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ja neću uopće davati neko duže obrazloženje. Želim samo reći da zbog procedure i zbog svega onoga što smo danas izrekli ovdje u sabornici Klub HNS-a će glasovati protiv a molio bih da se prije glasovanja utvrdi kvorum.
Klub zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik potpredsjednik Luka Bebić. Izvolite!
Dame i gospodo zastupnici, gospodine predsjedniče! Nisam imao iluziju da će se vratiti zastupnici SDP-a nakon što su zatražili pauzu. Znao sam da se neće vratiti i da je to manevar koji ima za svrhu sljedeće. Da ostane savjet isti a budući da ravnatelju ističe mandat onda bi sam sebi produžio mandat ovaj savjet, raspisao natječaj i izabrao novog ravnatelja. To je svrha cijele ove priče i razlog opstrukcije kod glasovanja. To je još žalosnije što je taj klub predložio pojedinačno glasovanje pa je namjerno sve učinio da ne bude kvoruma kako bi se postigla svrha a to je ponovo imenovanje ravnatelja od starog savjeta kojem ističe mandat. Javnost to treba znati a priče o Europi, priče o proceduri itd. samo zamagljivanje ove političke činjenice o kojoj sam vam upravo rekao. To je ta svrha i mislim da hrvatska javnost treba znati to i da će takav razvoj događaja mogu pretpostaviti, nisam naravno siguran da će se to desiti ali neka bar se zna što je kad neki dobiju napad demokracije i napad o tome kako je procedura važna itd. a kad su oni bili na vlasti nije procedure bilo ni 1%.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Antun Vujić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, vrlo sam iznenađen da tako kažem viškom tirade gospodina Bebića. Moram ispraviti jedan netočan navod, ali da tako kažem mnogo toga i netočnih misli. Nitko nigdje nije spominjao nikakav izbor novoga ravnatelja HINA-e, to ste vi prvi spomenuli … [[Govornik se ne razumije zbog buke.]] To ste vi gospodine Bebiću prvi spomenuli. Hoćete mi dopustiti da završim? A nevjerojatno je međutim da vas to brine pored istog ovoga savjeta kojemu ste inače dali najpozitivnije moguće ocjene, pardon, pored istog ovog upravnog vijeća kojemu ste dali najpozitivnije moguće ocjene upravo prihvaćajući njegove izvještaje i zadnji put izglasavanjem odnosno mislim da tako kažem kolektivnim stavom suma cum laude je bio ocijenjen izvještaj i HINA kao takva. Dakle, vas ipak ne brine da bi se možda mogla ponoviti takva HINA, ali vi hoćete drugačiju HINA-u, vi hoćete svoju HINA-u, vi hoćete vaš bilten. [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Mir!
… [[Govornik naknadno uključen, ne čuje se.]] portire na ta mjesta. [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Mir! [[Upadice se ne razumiju.]] Mir! Hvala. Gospodo zastupnici Vlada predlaže prijedlog i dala je prijedlog u skladu sa Zakonom o HINA-i kao što Vlada predlaže izbor članova, izbor dijela Vijeća članova Upravnog vijeća Hrvatske izvještajne agencije HINA-e. Vlada je to napravila. To je pravo Vlade. I ona je to dala. I mi smo se našli na glasovanju o prijedlogu Vlade za imenovanje dijela članova Upravnog vijeća HINA-e. Po Zakonu Hrvatski sabor glasuje pojedinačno o svakom predloženom članu Upravnog vijeća HINA-e. To što je argumentacija da se neki predloženi kandidati, predloženi od strane Vlade ne sviđaju, ne sviđaju nekome razlog je da se o njima glasuje ili ne glasuje, a ne da se ide na opstrukciju, da se ide na opstrukciju i da se na, očito jednu namjernu svjesnu opstrukciju da se izgubi kvorum i da se ne glasuje. Mi imamo predviđeno glasovanje. Imamo predviđeno pojedinačno glasovanje. Klub zastupnika SDP-a je predložio za 3 kandidata poimenično glasovanje. Sada ga nema. Prekidam za sada ovu sjednicu. Nastavit ćemo za sat vremena i molim zastupnike da budu u dvorani, a one koji su otišli da se vrate da sastavimo potrebni broj glasova za glasovanje. Nastavak sjednice za sat vremena. [[Pljesak.]] Gospođe i gospodo uključimo se da utvrdimo kvorum. Uključimo se! Imamo kvorum. Rezultat? 77. Sukladno članku. Mir! Mir molim vas! Idemo na poimenično glasovanje o kandidatu Božo Skoko za člana Upravnog vijeća. Tajnice izvolite.
Kome? Pa nije on tražio stanku.
Molim vas mir! Pa. Izvolite stanku, izvolite. Gospodine Kovačević, izvolite.
Gospodine predsjedniče mislio sam kazati u ime kluba Hrvatske stranke prava. Ako ne, onda tražim 10 minuta stanku da kažem što mogu. Jel sad mogu ili da tražim stanku 10 minuta? … [[Upadica se ne čuje.]] Pa dobro, to sam samo htio reći. Gledajte, Hrvatska stranka prava je stranka oporbe i konstruktivna oporba. Mi ovaj put skrećemo pozornost na sljedeću činjenicu, imenovanje Upravnog vijeća Hrvatske izvještajne agencije je bitna stvar. Znamo šta znači Hrvatska izvještajna agencija. Mislimo da bi daleko bilo primjerenije ponoviti pozivni natječaj, daleko bi bilo primjerenije ponoviti pozivni natječaj i odabrati ljude koji će imati stručne i druge kvalifikacije za rad u Upravnome vijeću. Znamo sve koja je uloga i zadaće HINA-e. Kazali smo do sada da je HINA prednjači kao Hrvatska izvještajna agencija zajedno sa Hrvatskim radiom u profesionalnosti i objektivnosti. Ali nažalost imamo ovdje kandidata, recimo osoba koja je završila Pravni fakultet 2003. godine, ne može biti uglednik iz reda pravnih stručnjaka, razumijete. Ne može biti uglednik na ovaj dio. Znači pametnije bi daleko bilo po stajalištu kluba Hrvatske stranke prava da se sadašnjima produži v.d. mandat dva, tri mjeseca da se ponovi pozivni natječaj i da postignemo koncenzus, da postignemo koncenzus. Dajte nam omogućite, znači da se postigne jedan koncezus, ne da ove stvari lomimo preko koljena. Mislim da nije trenutak da se imenovanja ovakve naravi kao što je Upravno vijeće Hrvatske izvještajne agencije lomi preko koljena. I prijedlog je znači naš da se razmotri ova situacija da se sadašnjima za dva, tri mjeseca produži v.d. mandat kako bismo obavili cijeli ovaj postupak kako treba. Hvala lijepa.
Hvala. Idemo na glasovanje. Tajnice izvolite. Mir molim vas! Izvolite prozivati. Za Božu Skoku se glasuje [[Upadica: Za koga se glasuje?]] Božo Skoko.
Jene Adam - za, Đurđa Adlešić - , Irena Ahel - za, Zdenko Antešić - , Ingrid Antičević-Marinović - , Željka Antunović - , Franjo Arapović - za, Mato Arlović - , Zdenka Babić-Petričević - za, Stjepan Bačić - za, Ante Bagarić – za, Ivan Bagarić - za, Marija Bajt - za, Ivo Banac - protiv, Luka Bebić - za, Marijan Bekavac - za, Jure Bitunjac - za, Florijan Boras - za, Dražen Bošnjaković - za, Ljubica Brdarić - , Mirjana Brnadić - za, Kajo Bućan - za, Perica Bukić - za, Karmela Caparin - za, Mato Crkvenac - , Miroslav Čačija - , Ivan Čehok - , Lino Červar - za, Lucija Čikeš - za, Zdenka Čuhnil - protiv, Tomislav Čuljak - za, Krešimir Čosić - za, Miljenko Dorić - , Valter Drandić - , Ivan Drmić - , Josip Đakić - za, Anto Đapić - , Srećko Ferenčak - , Mirko Filipović - , Stjepan Fiolić - za, Ratko Gajica - , Mato Gavran - , Branimir Glavaš - , Andrija Hebrang - za, Vilim Herman - , Silvano Hrelja - , Nikola Ivaniš - , Rade Ivas - za, Gordan Jandroković - za, Ivan Jarnjak - za, Vlado Jelkovac - za, Ivo Josipović - , Vlado Jukić - protiv, Ljubo Jurčić - , Marin Jurjević - , Ivan Jurkin - za, Damir Kajin - , Antun Kapraljević - , Ivica Klem - za, Ivan Kolar - , Zlatko Koračević - , Miroslav Korenika - , Alenka Košiša Čičin-Šain - , Pero Kovačević - protiv, Zlatko Kramarić - za, Vladimir Kurečić - za, Željko Kurtov - , Ljubica Lalić - , Željko Ledinski - suzdržan, Josip Leko, Ruža Lelić – za, Dragutin Lesar, Slaven Letica, Slavko Linić, Ivan Lončar – za, Šime Lučin, Marija Lugarić, Nevenka Majdenić – za, Nikoa Mak – za, Jakša Marasović, Ante Markov – suzdržan, Krunoslav Markovinović – za, Jagoda Martić, Jagoda Masjak Martinčević – za, Frano Matušić – za, Milan Meden – za, Darko Milinović – za, Neven Mimica, Marijan Mlinarić – za, Petar Mlinarić – za, Zvonimir Mršić, Željko Nenadić - za, Živko Nenadić – za, Milanka Opačić, Ivica Pančić, Božćidar Pankretić, Branimir Pasecky- za, Jelena Pavičić VUkičević, Željko Pavlic, Željko Pecek, Biserka Perman, Kruno Peronja – za, Anton Peruško, Dorotea Pešić-Bukovac, Tonino Picula, Velimir Pleša – za, Valter Poropat, Ivana Posavec Krivec, Šime Prtenjača – za, Dragutin Pukleš, Milorad Pupovac – protiv, Vesna Pusić, Ivica Račan, Furio Radin – protiv, Jozo Radoš, Niko Rebić – za, Luka Roić, Ivanka Roksandić – za, Miroslav Rožić, Zvonimir Sabati, Petar Selem – za, Damir Sesvečan – za, Gordana SObol, Zdravko Sočković – za, Nikola Sopčić – za, Vojislav Stanimirović, Nenad Stazić, Ivana Sučec-Trakoštanec, Josip Sudec, Vladimir Šeks – za, Marko Širac – za, Vladimir Šišljagić, Vesna Škare Ožbolt, Vesna Škulić, Božica Šolić – za, Vladimir Štengl – za, Tonči Tadić - protiv, Šemso Tanković – za, Ruža Tomašić, Tomislav Tomić – za, Emil Tomljanović – za, Jozo Topić – za, Pejo Trgovčević, Marko Turić – za, Davorko Vidović, Ivan Vučić – za, Antun Vujić, Nikola Vuljanić, Dragica Zgrebec, mario Zubović – za, Miomir Žužul – za. Đurđa Adlešić, Zdenko Antešić, Ingrid Antičević Marinović, Željka Antunović, Mato Arlović, Ljubica Brdarić, Mato Crkvenac, Miroslav Čačija, Ivan Čehok, Miljenko Dorić, Valter Drandić, Ivan Drmić, Anto Đapić, Srećko Ferenčak, Mirko Filipović, Mato Gavran, Branimir Glavaš, Vilim Herman, Nikola Ivaniš, Ivo Josipović, Ljubo Jurčić, Marin Jurjević, Damir Kajin, Antun Kapraljević, Ivan Kolar, Zlatko Koračević, Miroslav Korenika, Alenka Košiša Čičin-Šain, Željko Kurtov, Ljubica Lalić, Josip Leko, Dragutin Lesar, Slaven Letica, Slavko Linić, Šime Lučin, Marija Lugarić, Jakša Marasović, Jagoda Martić, Neven Mimica, Zvonimir Mršić, Milanka Opačić, Ivica Pančić, Božidar Pankretić, Jelena Pavičić Vukičević, Željko Pavlic, Željko Pecek, Biserka Perman, Antun Peruško, Dorotea Pešić-Bukovac, Tonino Picula, Valter Poropat, Ivana Posavec Krivec, Vesna Pusić, Ivica Račan, Jozo Radoš, Luka Roić, Miroslav Rožić, Zvonimir Sabati, Gordana Sobol, Vojislav Stanimirović, Nenad Stazić, Ivana Sučec-Trakoštanec, Josip Sudec, Vladimir Šišljagić, Vesna Škare Ožbolt, Vesna Škulić, Ruža Tomašić, Pejo Trgovčević, Davorko Vidović, Antun Vujić, Nikola Vuljanić, Dragica Zgrebec.
E sad da vidimo. … [[Upadica se ne čuje.]] Molim?
U ime kluba HSP-a tražim ručno glasovanje za ostale …
Ne može se, jer zakon propisuje pojedinačno glasovanje, a kada zastupnici daju prijedlog da se glasuje poimenično onda se mora glasovat poimenično. Ovakav je rezultat. Za imenovanje za člana Upravnog vijeća HINA-e za Božu Skoku 67, protiv 10, suzdržanih 2. Dakle Božo Skoko je izabran sa 67 glasova za člana Upravnog vijeća HINA-e. Sada za, glasovanje za imenovanje Dijane Katice za članicu Vijeća. Izvolite.
Jene Adam - za, Đurđa Adlešić - , Irena Ahel - , Zdenko Antešić - , Ingrid Antičević-Marinović - , Željka Antunović - , Franjo Arapović - za, Mato Arlović - , Zdenka Babić-Petričević - za, Stjepan Bačić - za, Ante Bagarić – za, Ivan Bagarić - za, Marija Bajt - za, Ivo Banac - za, Luka Bebić - za, Marijan Bekavac - za, Jure Bitunjac - za, Florijan Boras - za, Dražen Bošnjaković - za, Ljubica Brdarić - , Mirjana Brnadić - za, Kajo Bućan - za, Perica Bukić - za, Karmela Caparin - za, Mato Crkvenac - , Miroslav Čačija - , Ivan Čehok - , Lino Červar - za, Lucija Čikeš - za, Zdenka Čuhnil - , Tomislav Čuljak - za, Krešimir Čosić - za, Miljenko Dorić - , Valter Drandić - , Ivan Drmić - , Josip Đakić - za, Anto Đapić - , Srećko Ferenčak - , Mirko Filipović - , Stjepan Fiolić - za, Ratko Gajica - , Mato Gavran - , Branimir Glavaš - , Andrija Hebrang - za, Vilim Herman - , Silvano Hrelja - protiv, Nikola Ivaniš, Rade Ivas - za, Gordan Jandroković - , Ivan Jarnjak - za, Vlado Jelkovac - za, Ivo Josipović - , Vlado Jukić – suzdržan, Ljubo Jurčić - , Marin Jurjević - , Ivan Jurkin - , Damir Kajin - , Antun Kapraljević - , Ivica Klem - za, Ivan Kolar - , Zlatko Koračević - , Miroslav Korenika - , Alenka Košiša Čičin-Šain - , Pero Kovačević - protiv, Zlatko Kramarić - protiv, Vladimir Kurečić - za, Željko Kurtov - , Ljubica Lalić - , Željko Ledinski - za, Josip Leko - , Ruža Lelić - za, Dragutin Lesar - , Slaven Letica - , Slavko Linić - , Ivan Lončar - za, Šime Lučin - , Marija Lugarić - , Nevenka Majdenić - za, Nikola Mak - za, Jakša Marasović - , Ante Markov - za, Krunoslav Markovinović - za, Jagoda Martić - , Jagoda Majska-Martinčević - za, Franjo Matušić – za, Milan Meden – za, Darko Milinović - za, Neven Mimica - , Marijan Mlinarić – za, Petar Mlinarić - za, Zvonimir Mršić - , Željko Nenadić - za, Živko Nenadić - za, Milanka Opačić - , Ivica Pančić - , Božidar Pankretić - , Branimir Pasecky - za, Jelena Pavičić-Vukičević - , Željko Pavlic - , Željko Pecek - , Biserka Perman - , Kruno Peronja - , Anton Peruško - , Dorotea Pešić-Bukovac - , Tonino Picula - , Velimir Pleša - za, Valter Poropat - , Ivana Posavec-Krivec - , Šime Prtenjača - , Dragutin Pukleš - , Milorad Pupovac - protiv, Vesna Pusić - , Ivica Račan - , Furio Radin - protiv, Jozo Radoš - , Niko Rebić - za, Luka Roić - , Ivanka Roksandić - za, Miroslav Rožić - , Zvonimir Sabati - , Petar Selem - , Damir Sesvečan - za, Gordana Sobol - , Zdravko Sočković - za, Nikola Sopčić - , Vojislav Stanimirović - , Nenad Stazić - , Ivana Sučec-Trakoštanec - , Josip Sudec - , Vladimir Šeks - za, Marko Širac - za, Vladimir Šišljagić - , Vesna Škare-Ožbolt - , Vesna Škulić - , Božica Šolić - za, Vladimir Štengl - za, Tonči Tadić - suzdržan, Šemso Tanković – za, Ruža Tomašić - , Tomislav Tomić - za, Emil Tomljanović - za, Jozo Topić - za, Pejo Trgovčević - , Marko Turić - za, Davorko Vidović - , Ivan Vučić - za, Antun Vujić – za, Nikola Vuljanić - , Dragica Zgrebec - , Mario Zubović – za, Miomir Žužul – za. Đurđa Adlešić - ,Zdenko Antešić - , Ingrid Antičević-Marinović - , Željka Antunović - , Mato Arlović - , Ljubica Brdarić - , Miroslav Čačija - , Ivan Čehok - , Miljenko Dorić - , Valter Drandić - , Ivan Drmić - , Anto Đapić - , Srećko Ferenčak - , Mirko Filipović - , Mato Gavran - , Branimir Glavaš - , Vilim Herman - , Nikola Ivaniš - , Ivo Josipović - , Ljubo Jurčić - , Marin Jurjević - , Damir Kajin - , Antun Kapraljević - , Ivan Kolar - , Zlatko Koračević - , Miroslav Korenika – , Alenka Košiša Čičin-Šain - , Željko Kurtov - , Ljubica Lalić - , Josip Leko - , Dragutin Lesar - , Slaven Letica - , Slavko Linić - , Šime Lučin - , Marija Lugarić - , Jakša Marasović - , Jagoda Martić - , Neven Mimica - , Zvonimir Mršić - , Milanka Opačić - , Ivica Pančić - , Božidar Pankretić - , Jelena Pavičić-Vukičević - , Željko Pavlic - , Željko Pecek - , Biserka Perman - , Antun Peruško - , Dorotea Pešić-Bukovac - , Tonino Picula - , Valter Poropat - , Ivana Posavec-Krivec - , Vesna Pusić - , Ivica Račan - , Jozo Radoš - , Luka Roić - , Miroslav Rožić - , Zvonimir Sabati - , Gordana Sobol - , Vojislav Stanimirović - , Nenad Stazić - , Ivana Sučec-Trakoštanec - , Josip Sudec - , Vladimir Šišljagić - , Vesna Škare-Ožbolt - , Vesna Škulić - , Ruža Tomašić - , Pejo Trgovčević - , Davorko Vidović - , Antun Vujić - , Nikola Vuljanić - , Dragica Zgrebec.
Da vidimo šta kaže žiri? Za članicu Upravnog vijeća HINA-e Dijanu Katicu glasalo je 69, protiv 6, suzdržanih 4. Dakle, sa 69 glasova za Dijana Katica je imenovana za članicu Upravnog vijeća HINA-e. Idemo dalje za Dražena Jovića.
Jene Adam za - , Đurđa Adlešić - , Irena Ahel - za , Zdenko Antešić - , Ingrid Antičević-Marinović - , Željka Antunović - , Franjo Arapović – za , Mato Arlović - , Zdenka Babić-Petričević - za , Stjepan Bačić – za , Anto Bagarić - za, Ivan Bagarić - za, Marija Bajt – za , Ivo Banac - protiv , Luka Bebić - za, Marijan Bekavac - za, Jure Bitunjac - za, Florijan Boras - za, Dražen Bošnjaković - , Ljubica Brdarić - , Mirjana Brnadić - za, Kajo Bućan - za, Perica Bukić - za , Karmela Caparin - za, Mato Crkvenac - , Miroslav Čačija - , Ivan Čehok - , Lino Červar - , Lucija Čikeš - za, Zdenka Čuhnil - , Tomislav Čuljak - za, Krešimir Čosić - za, Miljenko Dorić - , Valter Drandić - , Ivan Drmić - , Josip Đakić - za, Anto Đapić - , Srećko Ferenčak - , Mirko Filipović - , Stjepan Fiolić - za, Ratko Gajica - , Mato Gavran - , Branimir Glavaš - , Andrija Hebrang - za, Vilim Herman - , Silvano Hrelja - protiv, Nikola Ivaniš, Rade Ivas - za, Gordan Jandroković - , Ivan Jarnjak - za, Vlado Jelkovac - , Ivo Josipović - , Vlado Jukić - protiv, Ljubo Jurčić - , Marin Jurjević - , Ivan Jurkin - , Damir Kajin - , Antun Kapraljević - , Ivica Klem - za, Ivan Kolar - , Zlatko Koračević - , Miroslav Korenika - , Alenka Košiša Čičin-Šain - , Pero Kovačević - protiv, Zlatko Kramarić - , Vladimir Kurečić - za, Željko Kurtov - , Ljubica Lalić - , Željko Ledinski - protiv, Josip Leko - , Ruža Lelić - za, Dragutin Lesar - , Slaven Letica - , Slavko Linić - , Ivan Lončar - za, Šime Lučin - , Marija Lugarić - , Nevenka Majdenić - za, Nikola Mak - , Jakša Marasović - , Ante Markov - protiv, Krunoslav Markovinović - za, Jagoda Martić - , Jagoda Majska-Martinčević - , Ivica Maštruko - , Frano Matušić - za, Milan Meden - , Darko Milinović - , Neven Mimica - , Marijan Mlinarić – za, Petar Mlinarić - za, Zvonimir Mršić - , Željko Nenadić - , Živko Nenadić - za, Milanka Opačić - , Ivica Pančić - , Božidar Pankretić - , Branimir Pasecky - za, Jelena Pavičić-Vukičević - , Željko Pavlic - , Željko Pecek - , Biserka Perman - , Kruno Peronja – za, Anton Peruško - , Dorotea Pešić-Bukovac - , Tonino Picula - , Velimir Pleša - za, Valter Poropat - , Ivana Posavec-Krivec - , Šime Prtenjača - , Dragutin Pukleš - , Milorad Pupovac - protiv, Vesna Pusić - , Ivica Račan - , Furio Radin - protiv, Jozo Radoš - , Niko Rebić - , Luka Roić - , Ivanka Roksandić - za, Miroslav Rožić - , Zvonimir Sabati - , Petar Selem - , Damir Sesvečan - , Gordana Sobol - , Zdravko Sočković - za, Nikola Sopčić - za, Vojislav Stanimirović - , Nenad Stazić - , Ivana Sučec-Trakoštanec - , Josip Sudec - , Vladimir Šeks - za, Marko Širac - za, Vladimir Šišljagić - , Vesna Škare Ožbolt - , Vesna Škulić - , Božica Šolić - za, Vladimir Štengl - za, Tonči Tadić - protiv, Šemso Tanković - za, Ruža Tomašić - , Tomislav Tomić - za, Emil Tomljanović - za, Jozo Topić - za, Pejo Trgovčević - , Marko Turić - , Davorko Vidović - , Ivan Vučić - za, Antun Vujić - , Nikola Vuljanić - , Dragica Zgrebec - , Mario Zubović - . Đurđa Adlešić - , Zdenko Antešić - , Ingrid Antičević Marinović - , Željka Antunović - , Mato Arlović - , Ljubica Brdarić - , Mato Crkvenac - , Miroslav Čačija - , Ivan Čehok - , Miljenko Dorić - Valter Drandić - , Ivan Drmić - , Anto Đapić - , Srećko Ferenčak - , Mirko Filipović - , Mato Gavran - , Branimir Glavaš - , Vilim Herman - , Nikola Ivaniš - , Ivo Josipović - , Ljubo Jurčić - , Marin Jurjević - , Damir Kajin - , Antun Kapraljević - , Ivan Kolar - , Zlatko Koračević - , Miroslav Korenika - , Alenka Košiša Čičin-Šain - , Željko Kurtov - , Ljubica Lalić - , Josip Leko - , Dragutin Lesar - , Slaven Letica - , Slavko Linić - , Šime Lučin - , Marija Lugarić - , Jakša Marasović - , Jagoda Martić - , Neven Mimica - , Zvonimir Mršić - , Milanka Opačić - , Ivica Pančić - , Božidar Pankretić - , Jelena Pavičić-Vukičević - , Željko Pavlic - , Željko Pecek - , Biserka Perman - , Anton Peruško - , Dorotea Pešić-Bukovac - , Tonino Picula - , Valter Poropat - , Ivana Posavec-Krivec - , Vesna Pusić - , Ivica Račan - , Jozo Radoš - , Luka Roić - , Miroslav Rožić - , Zvonimir Sabati - , Gordana Sobol - , Vojislav Stanimirović - , Nenad Stazić - , Ivana Sučec-Trakoštanec - , Josip Sudec - , Vladimir Šišljagić - , Vesna Škare-Ožbolt - , Vesna Škulić - , Ruža Tomašić - , Pejo Trgovčević - , Davorko Vidović - , Antun Vujić - , Nikola Vuljanić - , Dragica Zgrebec - , Miomir Žužul - za.
Sad će žiri opet. Rezultat je slijedeći. Za člana Upravnog vijeća HINA-e Dražena Jovića glasovalo je za 66 i protiv 13 pa je prema tome sa 66 glasova za donesena odluka o imenovanju Dražena Jovića za člana Upravnog vijeća HINA-e. Za ova tri kandidata bilo je zatraženo i provedeno je na zahtjev Kluba SDP-a poimenično glasovanje. Za četvrtog kandidata nije zatraženo poimenično glasovanje i o njemu se glasuje pojedinačno. Molim, uključimo se. Da, to se radi o imenovanju Ivana Rusana za člana Upravnog vijeća HINA-e. Možemo glasovati. Rezultat? 67 za, 5 suzdržanih i 8 protiv. Dakle, sa 67 glasova za donijeta je odluka o imenovanju Ivana Rusana za člana Upravnog vijeća HINA-e. Gospođe i gospodo zastupnici, u ovom dijelu smo obavili svoju dužnost. Hvala na suradnji. Zaključujem 21. sjednicu Hrvatskoga sabora. Nastavak sredinom ili u drugoj polovici rujna ove godine. Svima ugodan odmor od ovog napornoga rada i da se vratimo osvježeni i napunjeni, punih akumulatora za daljnje pobjede.