Zahvaljujem g. predsjedniče. Treću nedjelju u svibnju trebali bi se održati lokalni izbori. Lokalne izbore trebala bi raspisati Vlada, do sada je to svaka vlada radila tijekom travnja. Neki naši kolege iz opozicije u nekim od svojih nastupa postavili su pitanje odgode lokalnih izbora iz epidemioloških razloga i razloge zato su vidjeli u nečinjenju Vlade po pitanju lokalnih izbora, prvenstveno nepodnošenju najavljenog zakona kojim bi se ograničilo kandidiranje pravomoćno osuđenih osoba. Ima tu i nekakve logike u tom nepodnošenju zato što bi trebalo raspraviti i donijeti u Saboru i sasvim sigurno bi taj zakon stupio na snagu nakon stupanja na snagu odluke o raspisivanju lokalnih izbora. Naravno, HDZ je to odmah iskoristio da te koji su to spomenuli napadne da se boje izbora, a oni se kao ne boje izbora. Posjetili su i nas slučaj sa parlamentarnih izbora kada je također javnost i opozicija postavljala pitanje izbora prije ljeta, a dužnosnici HDZ-a, čemu ja posebno pamtim izjavu predsjednika Sabora nas je optuživao da izmišljamo ili da već kako je to se izrazio. Želim jasno reći, SDP se protivi odgodi lokalnih izbora. Ocjenjujemo da u ovome trenutku epidemiološka situacija nije takva da bi zahtijevala tu krajnju mjeru, ali SDP traži od Vlade i od DIP-a da osigura zaštitu života i zdravlja prvenstveno ljudi koji će raditi u izbornim tijelima, negdje 60-ak tisuća ako ne i više članova biračkih odbora, 5 do 6 tisuća članova izbornih povjerenstava i za sada nepoznati, ali također veliki broj kandidata koji bi trebao sudjelovati u njima. Drugo, tražimo da se na drugačiji način nego do sad regulira prikupljanje potpisa za načelnike i gradonačelnike jer za liste za vijeće to ne treba. U ovoj situaciji dosadašnji način prikupljanja potpisa može biti rizičan kako za kandidate tako i za građane koji potpisuju. Treće, predlažemo da se zbog smanjenja gužvi na biralištima broj dana za glasanje poveća, dakle da se glasa i u subotu i u nedjelju. Nešto slično imamo na parlamentarnim izborima u inozemstvu. Mislimo da su to u ovome trenutku dovoljne mjere da život i zdravlje građana koji će sudjelovati na izborima bilo kao kandidati, bilo kao članovi izbornih tijela, bilo kao glasači da se dovede u najmanji mogući rizik za njihovo zdravlje, a znamo da posljedica zaraženosti korona virusom može nažalost i ponekad i je smrt. SDP-u su zdravlje, život i sloboda naših građana na prvom mjestu, zbog toga pozivamo sve one koji odlučuju i koji imaju mogućnost odlučivati da ove tri stvari pokuša ispuniti do lokalnih izbora. Neke zemlje su lokalne izbore odgodile, neke zemlje su postupile na ovaj način da su povećale broj dana za glasanje. Epidemiološka situacija je takva i ne predvidiva je, prema tome mi ne možemo znati što će biti sredinom svibnja, ali možemo učiniti ono što možemo učiniti da posljedice budu što manje. Predlažem Vladi RH da bi zaustavila dalje špekulacije, na prvoj sljedećoj sjednici donese odluku o raspisivanju lokalnih izbora sa stupanjem na snagu kad ona ocijeni da treba, je li to sredina 4., je li to početak 4., onoliko, dakle ima od 30 do 60 dana, prema tome, ako nećete odgađati izbore, raspišite ih u četvrtak, a ako ćete ih odgađati, barem to kažite sada. Hvala.
Idemo na petu raspravu, poštovani kolega Željko Sačić u ime Kluba zastupnika Hrvatskih suverenista. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, tajniče, poštovane kolegice i kolege, hrvatska javnosti. U ime kluba Hrvatskih suverenista iznosim zgroženost jednom zapuštenošću, jednim nemarom, jednom neodgovornošću nacionalnom, našeg javnog servisa HRT-a koji je samo u ovih 5, 6 dana pokazao sve svoje protuhrvatstvo, sve svoje protunarodno i jedno pljuvanje po žrtvi Domovinskog rata, jedno grubo nepoštivanje elementarnih načela i informiranja javnosti o krucijalnim temama i pitanjima kojima se ovo društvo trenutno bavi a istodobno pokazala je ta javna televizija od koje očekujemo da štiti hrvatske nacionalne interese da zapravo otvoreno i prononsirano štiti i pronosi ideje velikosrpstva, rafinirane ideje velikosrpstva zamotane u celofan razno raznih izjava klevetničkih, lažnih Porfirija, također Goldsteina imamo priliku slušat „Nedjeljom u 2“ o tome kako mu je još uvijek Tito veća povijesna ličnost od Franje Tuđmana, a Franjo Tuđman nije dobar jel je stvorio nakaradnu državu. Sramotno, nedopustivo i neshvatljivo. To je odgovornost kolegice i kolege svih vas koji ovog trenutka i imate određenu kontrolu nad Programskim vijećem na nadzornim Odborom HTV-a jer imali smo priliku čuti ostale privatne medije smo također zbog nemara i neodgovornosti većine prethodnih godina, prethodnih saziva izgubili, nemamo više zapravo nikakvog utjecaja kao javnost, kao hrvatska javnost, da ne kažem hrvatski branitelji, na određene televizije koje su na tržištu pokupovane od strane velikosrpskog kapitala, od „Večernjeg lista“, „24 sata“, „Nove TV“, itd. itd., da sad ne idemo, sve to skupa govori da smo mi domoljubi u ovoj hrvatskoj državi zlostavljani, da smo ugroženi, da ne možemo stvoriti jedan očekivan i normalan otpor kroz naša sredstva informiranja nego se moramo dovijavat razno raznim sredstvima od Facebooka, Youtubea i šta ti ja znam kakvi sve ne trikova, prosvjeda, da bi hrvatskoj javnosti dali do znanja da postoje i druga mišljenja. Nije normalno dragi prijatelji da u situaciji kada raspravljamo o vrlo značajnim i sudbonosnim pitanjima od, od, za ovo društvo o civilnim stradalnicima Domovinskog rata da mi o tome nemamo emisiju na HTV-u. Razumljivo je zašto je nemamo na „Novoj TV“, na „RTL-u“, na „N1“, u „Jutarnjem listu“, u „Večernjem listu“, ali zašto nemamo na HTV-u? E pa zbog toga očito jer se treba sve to skupa što prije zaboravit, ne smijemo mi koji ukazujemo kritično i opravdano na sve probleme koje taj zakon nosi mi smo upravo takovi etiketirani kao ekstremisti, kao radikalisti, kao oni koji ne želimo suživot, a istina je sasvim drugačija, mi se zalažemo za pravednost, za, za sve žrtve koje su nevine u Domovinskom ratu pretrpile upravo ozljede i svoja i gubitke najmilijih od strane velikosrpske agresije, al ne želimo da se taj velikosrpski agresor rehabilitira i da se, kako to kaže i sam naš veliki odvjetnik oslobođenog generala Gotovine, Luka Mišetić, da se na taj način zapravo politika SDSS-a koja nije u korist istinskog suživota, istinske pomirbe sa Hrvatskom, onom koja je napadnuta, koja je okupirana, da se skrenu pitanja i teme sa ključnih onih ovaj političkih njihovih devijacija, a da ostanemo na području naprosto jedne laži i nepravde, da ostanemo na području koje akceptira da se trebamo mirit sa svojim neprijateljima koji nisu priznali niti svoju krivnju, niti su osuđeni, niti su naplatili ratnu štetu. Mi Hrvatski suverenisti se s time nećemo pomiriti, učinit ćemo sve što je u našoj moći da barem ostane zapisano da smo bili na strani istine i pravde.
Dobro jutro poštovane kolegice i kolege, molim vas da zauzmete svoja mjesta. Zahvaljujem se predstavnicima medija, kao i svaki puta prvi radni dan plenarnog zasjedanja iznošenje stajališta. Krenut ćemo danas sa Klubom zastupnika Domovinskog pokreta i poštovanom kolegicom Ružicom Vukovac, izvolite.
Poštovani, gospodarstvo RH suočeno je s brojnim problemima čemu svjedoči čitav niz ekonomskih pokazatelja kao što su nizak BDP po stanovniku, broj nezaposlenih, pa i broj odseljenih. Građani su nezadovoljni trenutnim stanjem, što posljedično dovodi do sve snažnijeg gubitka povjerenja u državu i njezine institucije. Sukladno tome želim kratko proanalizirati utjecaj institucija na razvoj gospodarstva, posebice primarnog sektora u istočnoj Slavoniji koji je nekada bio pokretačka snaga za ekonomski razvoj i čvrst temelj za razvoj djelatnosti iz drugih sektora, međutim situacija se značajno pogoršala. U uvjetima u kojima je puko preživljavanje postalo svakodnevnica velikog broja građana, kada se gotovo svakodnevno gasi veliki broj proizvodnih objekata, a sve veći broj ljudi napušta teritorij RH s razlogom se nameće pitanje koliko su za takvo stanje odgovorne institucije. Glavni motiv njihovog djelovanja trebao bi biti olakšati svakodnevni život građana, ali i omogućiti motivirajuće poslovno okruženje uz adekvatnu institucionalnu podršku. Uništenja proizvodnja primarnog sektora dovela je istočnu Slavoniju u RH do iznimno niskih razina prema brojnim pokazateljima ekonomskog razvoja. Obzirom da je riječ o geografskom području koje se osim s ekonomskim moralo nositi i sa ratnim posljedicama uloga institucija još je i važnija. Hrvatska je iz Domovinskog rata izašla kao centralizirana, duboko politizirana s autoritativnom vlašću i istom takvom političkom, upravnom i opće društvenom kulturom. Posljedice toga jasno su vidljive i danas, dugotrajna politizacija i naglašavanje autoritarnih političkih vrijednosti doveli su do stavljanja demokratskih i pravnih vrijednosti u drugi plan. U Hrvatskoj se uplitanje politike u svakodnevni rad institucija smatra gotovo uobičajenim, što omogućava brzo napredovanje poslušnima i podobnima. Takvom se politizacijom demotivira obrazovane, stručne i nepristrane službenike za učinkovito obavljanje zadataka. Izmišljanje nepotrebnih radnih mjesta, učestale reorganizacije, mijenjanje sistematizacije radnih mjesta, primjena političkih umjesto profesionalnih kriterija i slične mjere prouzročile su apatiju i demotiviranost. Zaključno, prema svim navedenim kriterijima istočna Slavonija bitno zaostaje za ostalim dijelovima RH, kao i za državnim prosjekom. Takvo stanje stvari rezultat je sustavne nebrige, nerazumijevanja i nedovoljne podrške svih dosadašnjih vlasti i režima prema istočnoj Hrvatskoj kojoj je s obzirom na sva opterećenja i nedaće s kojima se morala nositi ta podrška bila od krucijalne važnosti. Nedovoljna podrška posebno je vidljiva na primjeru OPG-ova koja su donedavno činila stup ekonomskog razvoja primarnog sektora istočne Slavonije. OPG-ovi neraskidiva su poveznica između proizvodnje kvalitetne hrane, očuvanja ruralnog prostora i života na selu. Ona su od ključnog značaja za ekonomski rast i razvoj na lokalnoj razini, osobito u ruralnim područjima kakva je istočna Slavonija. Ekonomsku motivaciju nadopunjuju društveni, kulturološki, tradicijski i ekološki razlozi koji dodatno oplemenjuju institut OPG-ova. Za poljoprivrednike koji obavljaju djelatnost u sklopu malih OPG-ova poljoprivreda nije samo posao nego način života. Upravo zbog toga blisko su povezani sa zemljištem, lokalnim teritorijem i regionalnim identitetom. Na taj način ostvaruju suživot s prirodom i postaju čuvari tradicije, a prostor u kojem žive i rade njeguju i prema njemu se odnose zaštitnički. Višegodišnji nemar prema malim poljoprivrednicima i izostanak primjerenih mjera agrarne politike za stvaranje ekonomski održivih OPG-ova pokazuju kako institucije RH nisu u dovoljnoj mjeri prepoznale potencijal koji sa sobom nose mala OPG. Cijeloj Hrvatskoj, a posebice istočnoj Slavoniji potreban je snažan zaokret na području institucionalne podrške tek kada institucije budu pružile izravnu podršku malom čovjeku kao nositelju obnove gospodarstva na mikro razini doći će i do oživljavanja ekonomskog razvoja cijele Hrvatske. Zahvaljujem.
Idemo na 6. raspravu, Klub zastupnika HDZ-a, poštovani kolega Ivan Celjak, izvolite.
Poštovani predsjedniče HS, uvažene zastupnice i zastupnici. Jučer je bila godišnjica zagrebačkog potresa. U tragičnom potresu jedna osoba je izgubila život, a 27 ljudi je bilo ozlijeđeno. Prouzročena je velika materijalna šteta procijenjena na 86 milijardi kuna. 28. i 29. 12. Sisačko-moslavačku, dio Karlovačke i Zagrebačke županije snašao je tragičan i katastrofalan potres. Nažalost, 7-ero ljudi je izgubilo živote, a kasnije prilikom uklanjanja opasnih dijelova građevina u namjeri da pomognu Petrinjcima i Siščanima život su izgubila i dva volontera. Prouzročena je materijalna šteta u vrijednosti od 41,6 milijardi kuna. Kriza koja je uslijedila nakon petrinjskog potresa nadilazi institucionalne i ljudske kapaciteta jedinica lokalne samouprave i područne samouprave. Na katastrofom zahvaćenom području država je prisutna od prvih trenutaka nakon potresa. 120 milijuna kuna intervencijskih sredstava uplaćeno je drugi dan nakon potresa na račune gradova, općina i županija. Kao posljedice potresa pojavile su se vrtače, njih 109 na 360 hektara zemljišta, 63 klizišta na 8 hektara, 42 likvefakcije na 900 hektara. Oštećeni su napisi, a sanirano je 11,25 km nasipa. HEP je na 3 mjeseca oslobodio plaćanja električne energije 59.819 kućanstava. Osim 120 milijuna kuna koje je vlada odmah osigurala za katastrofom pogođeno područje još je isplaćeno 51 milijun 39 tisuća kuna preko Crvenog križa, 120 milijuna kuna preko Ministarstva rada, mirovinskog sustava, obitelji i socijalne politike, 19 milijuna kuna za javne radove, 64 milijuna kuna za očuvanje radnih mjesta, 11 milijuna kuna jednokratnih pomoći je ispatilo Ministarstvo hrvatskih branitelja, 10 milijuna kuna osiguralo je Ministarstvo poljoprivrede, 10 milijuna kuna osiguralo je Ministarstvo gospodarstva i održivog razvoja za mikro poduzetnike. Vlada RH i dalje osigurava financijska sredstva za obnovu i revitalizaciju Zagreba, Sisačko-moslavačke, Karlovačke, Zagrebačke i Krapinsko-zagorske županije. Trenutno vlada poduzima aktivnosti kojima će biti osigurano oko 28,5 milijardi kuna odnosno 3,8 milijardi EUR-a. Europska sredstva uključuju 684 milijuna kuna iz Fonda solidarnosti EU za obnovu Zagreba, gotovo 600 milijuna eura planira se iz Mehanizma za oporavak i otpornost, a iz postojećeg Višegodišnjeg financijskog okvira realocirat će se 111 milijuna eura iz Operativnog programa Konkurentnost i kohezija. Uz navedene financijska sredstva radi se na tome da se osiguraju sredstva iz novog Višegodišnjeg financijskog okvira EU, a čije je programiranje u tijeku i u kojem će financiranje obnove imati posebnu stavku. Potpisan je zajam od 184 milijuna eura sa Svjetskom bankom, vode se razgovori o dodatnih milijardu eura od Europske investicijske banke, zatim 900 milijuna eura od Razvojne banke Vijeća Europe i 300 milijuna eura od Europske banke za obnovu i razvoj. RH zatražila je 319,2 milijuna eura iz Europskog fonda solidarnosti za sanaciju šteta od potresa na Banovini, razgovara se s poslovnim bankama kako bi se dogovorila rješenja koja će građanima omogućiti kredite s povoljnim kamatnim stopama za potrebe financiranja obnove, prvenstveno se to odnosi na financiranje udjela građana od 20% troškova obnove, zatim na financiranje razlike troškova između konstrukcijske i cjelovite obnove te na financiranje obnove višestambenih zgrada, ali i državne obnove javnih zgrada. Potresi su bili tragični i katastrofalni, šteta je ogromna, ali mi koji živimo i planiramo zajedno sa svojim obiteljima ostati u Sisku, Petrinji, Glini, Hrvatskoj Kostajnici i drugim katastrofom zahvaćenim mjestima ovu tešku situaciju u kojoj se trenutno nalazimo vidimo kao priliku za pravi početak. Nakon Domovinskog rata imali smo priliku za novi početak i nismo je dobro iskoristili, sada imamo priliku za pravi početak i zajedno u suradnji stanovnika koji žive na potresom zahvaćenom području, jedinica lokalne i regionalne samouprave te Vlade RH koja ima najvažniju ulogu obnovit ćemo srušene i oštećene objekte, vratiti ljude u njihove domove i osigurati povoljne uvjete za život, rad i gospodarski razvoj. Hvala vam lijepa.
2. rasprava Klub zastupnika MOST-a poštovani kolega Nino Raspudić, izvolite.
Kolegice i kolege, prošlog petka u „Dnevniku“ HRT-a emitiran je mizerno vođeni intervjuu s nedavno izabranim patrijarhom srpske pravoslavne crkve Porfirijem Perićem u kojem je patrijarh iznio teške optužbe na račun Blaženog Alojzija Stepinca za koji nije dao potkrepu, citiram: Imao sam u rukama, imam i sada pisma koja je Stepinac upućivao Piu XII. iz kojih zaista mogu da se nađu mjesta koja su duboko problematična kaže Porfirije. Koja su mjesta problematična? Postulator kauze za kanonizaciju Blaženog Alojzija Stepinca mons. Juraj Batelja tim povodom kaže, citiram: O sadržaju svih pisama nadbiskupa Stepinca Papi Piu XII. stručnjaci su rekli svoj sud, teološki i povijesni. Ni u jednom pismu nema ništa protiv kršćanske vjere i ćudoređa, nema u njima problematičnih mjesta, ne daju povod za prijepore, još manje za sumnju u čistu savjest i svetački značaj Alojzija Stepinca. Možda Porfirije ima neka druga pisama nama nepoznata, neka ih da javnosti na uvid inače s punim pravom njegove riječi možemo interpretirati kao klevetu. Teško je povjerovati da je Porfirije govorio o komunističkoj krivotvorini korištenoj na suđenju Stepincu, osporenoj u više znanstvenih radova. Stepinac je proglašen blaženim '98. g. kad je bio korak do kanonizacije intervencijom pod krinkom ekumenizma Srpske pravoslavne crkve, privremeno je zaustavljen taj proces, papa je formirao zajedničku komisiju, na kraju svaka strana ostaje pri svojim stajalištima. Međutim, s jedne strane je obilno dokumentirana kauza, a s druge, neutemeljene klevete na razini komunističkog montiranog procesa. Tako je Aleksandar Vučić 2016. izjavio da je Stepinac, citiram, bio jedan od ključnih ideologa najgore nacističke vlasti. Podsjetit ću kako taj ideolog nacističke vlasti još 14. svibnja '41. piše poglavniku prosvjedno pismo zbog ustaškog strijeljanja 260 Srba u Glini. Dana 22. svibnja '41. Stepinac je prosvjedovao u pismu ministru Andriji Artukoviću protiv odredbe da svi Židovi moraju nositi židovski znak. '42. g. na svetkovinu Krista Kralja, Stepinac je u svojoj glasovitoj propovjedi iznio jasan nauk i stav Crkve o poganskom nacističkom rasizmu. U pismu Paveliću 24. veljače '43. Stepinac Jasenovac naziva „sramotnom ljagom“. New York Times u srpnju '43. piše o Stepinčevoj propovjedi od 14.3. protiv rasnih zakona. Prva stvar, kaže Stepinac koji tvrdimo, jest da su svi narodi bez iznimke pred Bogom ništica. Drugo što tvrdimo jest da svi narodi i rase potječu od Boga. Stvarno postoji samo jedna rasa, a to je Božja rasa. Treće što tvrdimo, svaki narod i svaka rasa, kako se danas odrazio na zemlji, imade pravo na život dostojan čovjeka i na postupak dostojan čovjeka. Tko je još to javno govorio u okupiranoj Europi? O spašavanju Židova i Srba da i ne govorimo. U istom intervjuu g. Porfirije kaže, citiram, da bismo nadišli predrasude, važno je da razumijemo jedni druge. Kako bismo razumjeli jedni druge, potrebno je da se upoznamo, a da bismo se upoznali, moramo imati komunikaciju, moramo imati odnos. No u praksi je Porfirije srpsko-hrvatski dijalog vidio kao dijalog Srba i Jugoslavena, što se vidi iz sastava njegovog ... [[Govornik se ne razumije.]] Razumijevanje trebaš ostvariti s političkim Hrvatima, onima koji smatraju da Hrvati imaju pravo stvoriti svoju državu i da bolje mogu upravljati sobom nego što će im to učiniti netko drugi, pa makar i Srbi. Državu temeljenu na božjim zakonima, o kojima je govorio Stepinac, a ne marionetsku nakaradnu, koju je svojevremeno proročanski predvidio sudbinu. Ovu Hrvatsku, Porfirije. Ni Pavelićevu ni Brozovu. Umjesto da se nastavio na jugokomunističku propagandu kojoj je Stepinac postao problematičan tek kad je odbio povinuti se pred novom vlašću i odvojit se od Vatikana, čudi me da patrijarsi i vjerski politički moderne Srbije nisu postupili suprotno tj. počeli prisvajati Stepinca. Što tjera američku Židovku Esther Gitman ili Engleza Robina Harrisa da posvete dobar dio života i znanstvenog rada Stepincu o kojem pišu knjige, dok oni koji potpuno razumiju njegov jezik, prve komšije, ostaju zarobljeni u plitku providnu komunističku propagandu, pa umjesto da se nadahnu Stepincem, blamiraju se podlim insinuacijama. Hoćemo li o duboko problematičnim dijelovima, kod vašeg svetitelja, Nikolaja Velimirovića, o tome što on piše o Židovima, o Hitleru, o Ljotiću? Nećemo. Nismo sitne duše koje će gledati pod lupom, možemo shvatiti neznanje i nesnalaženje zemaljskog čovjeka, treba promatrati duhovno dobro. Nije riječ o tome, izvadi brvno iz svog oka pa onda govori o trunu u bratovom oku, jer kod Stepinca nema ni truna pa se treba izmišljati, točnije insinuirati. Koja pisma, Porfirije? Koji problematični dijelovi, reci, objavi, da ne štujemo tog čovjeka ako to ne zaslužuje. Porfirije je relativno mlad izabran za patrijarha. Želim mu dobro zdravlje i da desetljećima bude na čelu Srpske pravoslavne crkve. Volio bih da shvati ovo kao bez patetike, bratsku i hrvatski poziv da otvori oči, proširi vidike i ne griješi dušu. Da se ne spušta na razinu jednog Vulina i jednog Vučića. Hvala.
Četvrta rasprava, poštovana kolegica Karolina Vidović Krišto kao neovisna zastupnica, izvolite.
Dame i gospodo, prije nekoliko dana, glavni urednik najtiražnijih dnevnih novina u Njemačkoj Bildzeitung, Julian Reichelt podnio je privremenu ostavku. Razlog ostavke jer je spolno uznemiravao svoje kolegice. Ovdje želim progovoriti o stanju u hrvatskim medijima i zbog navodim ovaj njemački primjer sprječavanja zlouporaba te zakonsku zaštitu na koju se običan novinar može osloniti te se boriti za svoja prava i protiv daleko jačeg moćnika. Nažalost, hrvatski novinar nema nikakvu zaštitu i zato je stanje u hrvatskim medijima alarmantno loše. Svakome je jasno da funkcionalna demokracija, vladavina prava i jednakost građana nemoguća bez slobodnih i odgovornih medija. Stanje u hrvatskim medijima je nažalost identično kao i u drugim područjima našeg društva a ono se može opisat kao sustav u kojemu uski krug vlasničko-urednih struktura zlostavlja veliku većinu hrvatskih novinara. Ti novinari naravno, nemaju zaštitu sudova ili države jer kao što znamo, politika, pravosuđe i mediji su trojstvo koje drži hrvatske građane u svojevrsnom zatočeništvu. Današnji hrvatski novinar je mizerno plaćen, izložen je svekolikim mobinzima, tako imate situacije da na vrlo čitanim portalima, vrlo obrazovani novinari sa znanjem nekoliko stranih jezika zarađuju mizernih 3500 kuna. Jer novinarska neovisna i etičnost su za hrvatsku elitu nedopuštene pojave. Ali zato podobni novinari kao Aleksandar Stanković ili Dragan Nikolić s HRT-a zarađuju i po 20 i više tisuća kuna. Hrvatski moćnici prihvaćaju skandaloznosti i neprofesionalnosti, primjerice ovog dvojca. Tako je Stanković bio maneken Nadana Vidoševića te nikada nije demantirao da je bio na njegovoj platnoj listi. Novinar Dragan Nikolić svojim novinarskim umijećem ne bi zadovoljio ni kriterijima u školskim novinama. Nikolićevo djelo vidjeli smo prije neki dan u intervjuu sa partijarhom srpske pravoslavne crkve. Razina neprofesionalne neshodljivosti je bila u stilu intervjua Gorana Milića sa maršalom Brozom, ali glavnog urednika HRT-a iz sjene, Andreja Plenkovića te Ninu Koržinek ne zanimaju zakonske obveze HRT-a, u današnjoj Hrvatskoj svi relevantni mediji su od strane političke elite kontrolirani. Ti hrvatski bijedno plaćeni novinari nemaju naravno nikakvu mogućnost pobuniti protiv sustava. Pravo na hrvatskom sudu ne može ostvariti pojedinac jer hrvatskom sudstvo djeluje kao bodyguard moćnika. Kod nas postoje takve afere u kojima se radi o milijardama kuna, da proračun puno većih i bogatijih država to ne bi mogao izdržati, ali takve se afere ne smiju istraživa ti jer istraživačko je novinarstvo kod nas zabranjena disciplina. Jesmo li zadnjih dana, tjedana čuli išta o Janafu? Nismo. Mediji se s pravom nazivaju četvrtim stupom vlasti, dokle god je moguća politička zloupotreba slobode medija, ne možemo očekivati pravnu državu a time ni jednakost građana ni napredak ni blagostanje. Sustavom javnih medija upravlja izravno Vlada a sustav tzv. privatnih medija, velikih nakladničkih kuća i relevantnih portala, također plaćaju državne tvrtke, županije, gradovi itd. Žalosna je činjenica da je Hrvatska krajem 90-ih imala znatno više demokratske standarde nego što ih ima danas. Podsjećam, tada se opravdano propitkivalo tko je primjerice vlasnik Večernjeg lista. Danas je SDP-HDZ-ova politička hobotnica stvorila društveno stanje u kojem građani nemaju osnovne informacije o čemu bi trebali znati punu istinu. Tko je vlasnik Nove tv? Tko je vlasnik Večernjeg lista? Tko je vlasnik N1 televizije? Koliko novaca i kome u medijima daju ministarstva i državne tvrtke? Svi znamo da primjerice Jutarnji i Večernji list ne žive od svog rada na tržištu već ih Plenkovićeva Vlada korumpira putem državnih tvrtki, ministarstava te raznoraznih beskorisnih konferencija. Korumpiranjem medija stvara veliku štetu u hrvatskom društvu i doprinosi siromaštvu hrvatskih građana. Parafrazirat ću poznatog i čuvenog Josepha Pulitzera. „Transparentnost javnog života je moralna snaga svakog društva“. Obveza je svakog demokrata je boriti se beskompromisno za slobodne i odgovorne medije. U toj borbi ću ustrajati. Moramo se izboriti da za nas Hrvate vrijede jednaki standardi kao i za druge europske narode, to je naše pravo i nikakva korumpirana duboka država nam to prava neće oduzeti.
Idemo na 3. raspravu. Poštovani kolega Darko Klasić u ime Kluba zastupnika HSLS-a i reformista. Izvolite.
Hvala lijepo uvaženi predsjedniče skupštine, poštovane kolegice i kolege, dobro jutro svima. Ja ću malo o udrugama jer očigledno i to je jedan od problema u našem društvu. Udruge su način slobodnog udruživanja građana radi ostvarivanja vlastitih ciljeva te su najbrojnije organizacije civilnog društva koje trebaju imati važnu društvenu ulogu bez namjere stjecanja dobiti ili drugih gospodarskih i procjenjivih koristi. Trenutno je u Hrvatskoj registrirano preko 60 tisuća udruga, a financiraju se mahom iz državnog proračuna, dok nam tvrtke propadaju, broj stanovnika neminovno pada, broj udruga raste, a posebnu kontrolu evidencije o djelatnosti udruga nitko ne vodi. Naime, pravilnikom je propisano da se udruge samostalno razvrstavaju u Registru udruga u jednu ili više područja djelovanja. Financiranje udruga je meta čestih kritika u javnosti, a jedan od glavnih razloga kritika je što većina njih oslanja se samo na sredstva iz državnog proračuna, a često se znaju financirati na netransparentan način. Izvješće pokazuje, koje je dostupno od 2016. kako je samo u 2016. g. za programe i projekte organizacije civilnog društva ukupno iz svih javnih izvora na nacionalnoj i lokalnoj razini dodijeljeno im više od milijardu i 740 milijuna kuna. Potrebno je osobito naglasiti kako se u ovome obuhvaćene sve udruge, a to su primjerice i Dinamo ili HAK, što su definitivno primjeri koje ne bi na prvu svrstali među civilno društvo, ali njihov ustrojstveni oblici definitivno jesu udruge. Naime, osnovna razlika u ovom kontekstu između tvrtki i udruga je vlasništvo i dobit. Tvrtke po tom pitanju su više-manje transparentne i zna se tko donosi odluke, onaj tko ima najveći vlasnički udio. Kod udruga je to kompliciranije jer svaka udruga, uglavnom uređuje proces donošenja odluka svojim statutom. Najčešće su to članovi na skupštini, a ponekad i upravljački odbori, što se sve svodi na igre moći kada je potrebno upravljati tim udrugama. S prihodom većim od 1,1 milijardu kuna, od prodaje roba i pružanja usluga, samo u toj 2016. g. jedan dio sektora udruga uzeo je dio na tržištu koje bi možda uprihodio kakav privatni sektor i čime se stvara nelegalna i netransparentna konkurencijama, tvrtkama od kojih zapravo ova država i živi. Kako bi se to izbjeglo, nužno je transformacija takvih udruga u ustanove, čime se tim udrugama ne bi oduzelo, a podaci bi bili mnogo jednostavniji i transparentniji. Sa druge strane, najveći broj udruga prihodi godišnje u prosjeku do 50 tisuća kuna, a većina organizacija udruga odnosno 63% nema niti jednog zaposlenika, dok 69% njih nema niti jednog volontera, iako su veliki opticaji državnih sredstava ovdje očigledno prisutni. S obzirom na veličinu sredstava iz svih javnih izvora financiranja na nacionalnoj i lokalnoj razini izdvojenih za rad udruga, nužna je i hitna uspostava učinkovitog nadzora njihovog rada kako bi se osigurao rad onih dijelova civilnog društva koje doprinose općem boljitku društva a koje su i nužne za funkcioniranje modernih demokracija. Hvala.
To je bilo sve danas u slobodnim govorima, tako da prelazimo na dnevni red: - Konačni prijedlog Zakona o osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti, drugo čitanje, P.Z. br. 24; Predlagatelj je Vlada RH na temelju čl. 85 Ustava i čl. 172. u vezi s čl. 190. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnijeti do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obranu i Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Molio bih sada predstavnika predlagatelja da da dodatno obrazloženje konačnog prijedloga zakona. Poštovani ministar obrane, Mario Banožić, izvolite.
Poštovani g. predsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici HS-a, danas predstavljamo Konačni prijedlog Zakona o osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti, zakona kojim se nakon 30 godina od osnivanja Hrvatske vojske i nekoliko modela obrazovanja postavljaju trajni okviri za obrazovanje budućih časnika HV-a, ali i zaposlenika u drugim tijelima čiji su poslovi i nadležnosti povezani sa sustavom domovinske sigurnosti, kao i okviri razvoja znanosti u tom području. Obrazovanje časnika HV-a već se godinama odvija u suradnji sa sveučilišnom zajednicom u RH. Prvi sveučilišni studijski programi započeli su 1992. g. za potrebe Hrvatskog ratnog zrakoplovstva te su već 1997. g. u Hrvatsku vojsku ušli prvi vojni piloti, diplomirani inženjeri aeronautike. Nakon toga je započeo program kadet u kojem su ti stipendisti MORH-a studirali na drugim sveučilišnim programima za potrebe grana, rodova i službi u HV-u nakon čega su kandidati za časnike bili upućeni na jednogodišnje vojno osposobljavanje za časnike. Godine 2014. akreditirani su sveučilišni programi vojno vođenje i vojno inženjerstvo, koje se izvodi sa Sveučilištem u Zagrebu te je 2017. g. vojno pomorstvo sa Sveučilištem u Splitu. Predmetni studiji u kurikulumu imaju integrirane vojne predmete i potrebnu praktičnu nastavu kojim se osposobljavaju budući časnici za rodove i službe u kopnenoj vojsci i mornarici, a gotovo se u cijelosti izvode na Hrvatskom vojnom učilištu dr. Franjo Tuđman. Ovakav razvoj sustava obrazovanja za potrebe obrambenog sustava, slijedio je strateške odluke iz razdoblja osnivanja HV-a i Domovinskoga rata, a dodatni je razvoj utvrđen u dugoročnom planu razvoja OSRH kojim je planirana transformacija Hrvatskog vojnog učilišta dr. Franjo Tuđman visokoobrazovanu i znanstveno-istraživačku ustanovu za potrebe obrambenoga sustava. Navedeni smjer transformacije potvrđen je u Strategiji nacionalne sigurnosti RH iz 2017. g. Kao logičan slijed dosadašnjeg razvoja obrambenog sustava za potrebe HV-a koji trenutno uključuje sveučilište i fakultete u provedbi studijskih programa od preddiplomske do poslijediplomske razine, ali i u potpori nedostajućeg modela obrazovanja osoblja za sustav domovinske sigurnosti, model razvoja vojnih i sigurnosnih znanosti, pokrenuta je procedura za donošenje ovoga zakona. Pripremne radnje u procesu donošenja zakona započeli su potkraj 2018. g. Na početku ovoga procesa uključila su se i naša dva najveća sveučilišta, u Zagrebu i Splitu s kojim izvodimo studijske programe te druga državna tijela, od kojih ističemo Ministarstvo znanosti i obrazovanja. Pred vama je konačni prijedlog zakona kojim se stvaraju pretpostavke za transformaciju Hrvatskog vojnog učilišta dr. Franjo Tuđman, moderno Sveučilište obrane i sigurnosti, koje će kao punopravni član i partner drugim sveučilištima u RH i inozemstvu razvijati obrazovni i znanstveno-istraživački rad u interdisciplinarnom polju vojno- obrambenih i sigurnosno-obavještajnih znanosti i umijeća za potrebe obrane i sustava domovinske sigurnosti. Obrazovanje na Sveučilištu obrane i sigurnosti dr. Franjo Tuđman, provodit će se za radna mjesta u okviru obrambenog sustava i sustava domovinske sigurnosti te se u skladu s ovim zakonom uređuju posebnosti sveučilišta s obzirom na specifičnosti obrambenog resora. Sveučilište obrane i sigurnosti osniva se tako da se postojeći studijski programi čiji je nositelj Sveučilište u Zagrebu odnosno Sveučilište u Splitu spajaju sa Sveučilištem obrane i sigurnosti radi obavljanja djelatnosti visokog obrazovanja, znanstvene, stručne i druge djelatnosti. Osnivač ovoga Sveučilišta, kao i kod drugih javnih sveučilišta u RH je RH, a prava i dužnosti osnivača obavlja MORH. Sveučilište obrane i sigurnosti svoj će rad obavljati u prostorima Hrvatskog vojnog učilišta, Vlada RH provest će prijenos nekretnina i druge imovine potrebne za osnivanje Sveučilišta. Financijska sredstva za rad Sveučilišta osiguravaju se u državni proračunu RH u razdjelu MORH-a, a praktične radnje poput vježbi, rada u kabinetima i laboratorijima, provodit će se na lokacijama Hrvatske vojske. Na sveučilišnim studijima, na sveučilišnim studijskim programima za potrebe OSRH-a koje se izvode sa sveučilištima u Zagrebu i Splitu nastava za kadete ni sada se ne izvode zajedno sa drugim studentima već odvojeno. Postoje specifičnosti vojnoga poziva, odnosno načina obrade tema i vježbi koje zahtijevaju odvojenost vojnih osoba u sustavu visokog obrazovanja što je i praksa i u drugim vojnim sveučilištima u Europi i svijetu. Bez obzira na uključenost MORH-a u dijelu mjerodavnosti osnivača, već prvi članak predloženoga zakona propisuje da se na pitanja koja nisu uređena ovim zakonom primjenjuje odredbe zakona kojim se uređuju ustanove, znanstvena djelatnost, visoko obrazovanje odnosno ovaj zakon ne dovodi u pitanje i ne izuzima Sveučilište obrane i sigurnosti od propisa vrednovanja kvalitete koja vrijede za druga sveučilišta u Hrvatskoj. U djelu znanstvene djelatnosti sveučilišta, treba napomenuti da u RH ne postoji ustanove koje se bave znanstveno-istraživačkim radom u području vojnih znanosti te će ovo sveučilište pružati osnovu za razvoj vojnih znanosti odnosno potpunit će nepostojanje ustanove za obrambena i strateška znanstvena istraživanja resora obrane ali i drugih tijela iz sustava domovinske sigurnosti. Sveučilište obrane i sigurnosti kao visoko školska istraživačka ustanova, otvara mogućnost ravnopravnog sudjelovanja u međunarodnim projektima obrambeno-znanstvenih istraživanja te razvoja zajedničkim vojno-obrazovanih kurikuluma što omogućuje snažniju afirmaciju Hrvatske vojske na međunarodnoj sceni. Obrambena sveučilišta ustrojena su u velikom broju država članica NATO-a i EU-a a nekima i više njih a posebno treba istaknuti SAD, Saveznu Republiku Njemačku, Francusku Republiku, Talijansku Republiku, Republiku Poljsku i Mađarsku s kojima Hrvatska vojska ima programe vojne suradnje. Sveučilište obrane i sigurnosti bit će ustrojeno kao integrirano sveučilište bez fakulteta te neće izvoditi studijske programe koji nisu vojno obrambeni i sigurnosno obavještajni ili uvezi sa domovinskom sigurnosti te stoga neće biti konkurencija drugim sveučilištima u RH. Planiran je nastavak izvrsne suradnje partnerskog odnosa u provedbi studija sa sveučilišnom zajednicom. Jedan od ciljeva postavljenih u procesu osnivanja Sveučilišta obrane i sigurnosti je da se dugoročno omogući izdavanje potvrda i diploma koje se stječu u okviru vojnog obrazovanog sustava kao javnih isprava a u potpori tranzicije vojnog osoblja za drugu karijeru, nakon izlaska iz obrambenoga sustava. Naime, na godišnjoj razini, razne oblike cjeloživotnog usavršavanja i profesionalnog vojnog obrazovanja na Hrvatskom vojnom učilištu završi oko 1400 pripadnika Hrvatske vojske i djelatnika iz drugih državnih tijela. U okviru Sveučilišta obrane i sigurnosti pokrenulo bi se i akreditiranje postojećeg programa cjeloživotnog usavršavanja i profesionalnog vojnog obrazovanja poput jednogodišnjeg programa Ratne škole „Ban Josip Jelačić“ ili Zapovjedno-stožerne škole „Blago Zadro“. U obliku specijaliziranih diplomskih ili poslijediplomskih studijskih programa ili za druge kraće programe vojnog obrazovanja akreditiranja u obliku programa obrazovanja odraslih. Još jedanput ističem da je osnivanje Sveučilišta obrane i sigurnosti u potpunosti usklađeno s odredbama Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju i Zakona o osiguravanju kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju. Predloženim se zakonom uređuju i druge posebnosti Sveučilišta obrane i sigurnosti s obzirom na specifičnosti obrambenog resora ali u skladu s ustavnom odredbom o autonomiji sveučilišta i sa Zakonom o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju. Način akreditacije s prijenosom nositeljstva nad svojim studijskim programima koji su trenutno nositelji Sveučilišta u Zagrebu i Splitu te ... [[Govornik se ne razumije.]] obveznom reakreditacijom, u skladu je sa zakonima iz područja obrazovanja. U prethodnoj proceduri donošenja ovog zakona potpisani su sporazumi o namjeri oba sveučilišta za stavljanje na odlučivanje njihovim senatima odluke o promjeni nositeljstva studija. Što se tiče ostalih uvjeta za osnivanje sveučilišta, osim ovoga zakona kao osnivačkog akta, postoje sporazumi s drugim sveučilištima za zajedničko izvođenje studijskih programa. Osiguran je prostor i oprema te dugoročna financijska garancija a ... [[Govornik se ne razumije.]] i razvoj znanstvenog i znanstveno-nastavnog i nastavnog osoblja za potrebe hrvatskog učilišta već je godinama prioritet. Zadovoljeni su minimalni uvjeti što se tiče vlastitog znanstveno-nastavnog osoblja ali na tome će se i dalje intenzivno raditi i to će u skladu s odredbama zakona u području kvalitete u visokom obrazovanju biti usklađeno s dinamikom tijeka realizacije prijenosa studijskih programa iz ovoga zakona za što je predviđena izrada dinamičkih planova sa Sveučilištem u Zagrebu i Splitu. U kontekstu osoblja, trenutno u sustavu obrane imamo oko 50 doktora znanosti, od čega je 20 izabranih ili je pri kraju postupka izbora u znanstveno-nastavnom zvanju. Ministarstvo obrane dodatno je osiguralo angažiranje 10 vanjskih suradnika izabranih u znanstveno-nastavna zvanja koji nisu zaposlenici drugih sveučilišta već se radi uglavnom o umirovljenim djelatnim vojnim osobama i djelatnicima drugih državnih tijela. U vezi s razvojem vlastitog znanstveno-nastavnog osoblja, počevši od 2016. g., provodi se stipendiranje pripadnika Hrvatske vojske na poslijediplomskim doktorskim studijima u RH i inozemstvu. Trenutno 70 naših djelatnika studira na doktorskim studijima iz područja tehničkih, društvenih, prirodnih, humanističkih, interdisciplinarnih znanosti od čega je njih 50 uz financijsku potporu Ministarstva obrane. Tijekom 2021. g. u skladu sa odobrenim planom i osiguranim financijskim sredstvima, planirano je stipendiranje 20 djelatnika na doktorskim studijima a više od 50% navedenih doktoranata su mladi časnici ili državni službenici čime se omogućuje dugoročni razvoj, održivost sustava vojnih znanosti i visokog obrazovanja. U ovom trenutku, za 40% predmeta na studijskim programima za potrebu Oružanih snaga RH znanstveno-nastavno osoblje osigurava Hrvatsko vojno učilište što nam uz trend razvoja vlastitog znanstveno-nastavnog osoblja naznake prijema s tržišta rada daje pravo da budemo optimistični glede dugoročnog razvoja i održivosti Sveučilišta obrane i sigurnosti. Koliko se detaljno pristupilo transformaciji Hrvatskog vojnog učilišta i razvoja Sveučilišta obrane i sigurnosti „Dr. Franjo Tuđman“ govori podatak da su izrađeni planovi za provedbu transformacije razvoja kroz četverogodišnje faze, od 2022. do 2033. g. kada se očekuju vojničkim rječnikom, „puna operativna sposobnost“ i nadamo se početak provedbe poslijediplomskog doktorskog studija u znanstvenom polju vojno-obrambene i sigurnosno-obavještajne znanosti i umijeća. Poštovane zastupnice i zastupnici Hrvatskog sabora, izrada konačnog prijedloga zakona provedena je na temelju prijedloga, primjedbi i mišljenja iznesenih na radnim tijelima i plenarnoj sjednici Hrvatskoga sabora. U konačnom prijedlogu zakona izmijenjene su odredbe koje se odnose na nadležnost i tijela sveučilišta radi daljnje usklađenosti sa odredbama Ustava i Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju u djelu koji se odnosi na izbor i nadležnost rektora sveučilišta, nadležnosti sveučilišnoga savjeta te formiranja i nadležnosti senata. Dorađen je Članak 5. konačnog prijedloga zakona kojim se sada Sveučilište obrane i sigurnosti ustrojavati i izvoditi sveučilišne stručne studije jedino u području obrambenog sustava i sustava domovinske sigurnosti. Konačnim prijedlogom zakona u tekstu uključeni i sporazumi sklopljeni između Ministarstva obrane i Sveučilišta u Zagrebu odnosno Ministarstva obrane i Sveučilišta u Splitu o namjeri promjene statusa studijskih programa. Osim tijela koji su u propisanoj proceduri sudjelovala u pripremi konačnog prijedlog zakona je Nacionalno vijeće za znanost, visoko obrazovanje, tehnološki razvoj koje je provelo analizu i raspravu o ovome zakonu te zaključilo da zakon pruža odgovarajući okvir za kvalitetnu provedbu preuzimanja akreditiranih studijskih programa i osigurava podlogu za daljnji razvoj znanstvenih i nastavnih komponenti u djelatnosti Sveučilišta obrane i sigurnosti. U godini u kojoj obilježavamo 30 godina od osnivanja hrvatske vojske Zakonom o osnivanju Sveučilišta i obrane i sigurnosti Dr. Franjo Tuđman postavljamo temelje iznimno važnog obrazovnog segmenta koji će jamčiti održivost i kvalitetu osoblja u sustavu obrane i domovinske sigurnosti. Ovim stvaramo zakonodavni okvir za transformaciju Hrvatskog vojnog učilišta u Sveučilište obrane i sigurnosti Dr. Franjo Tuđman što je od posebnog državnog interesa. Stoga se predloženim zakonom stvaraju ključni uvjeti za daljnji razvoj sposobnosti hrvatske vojske i vojnog umijeća kao znanosti. Postojeći studijski programi vojnoga inženjerstva, vojnog vođenja i upravlja i vojnog pomorstva pokrivaju sve grane hrvatske vojske, a nastali su zahvaljujući izvrsnoj suradnji sa sveučilištem u Zagrebu i Splitu koji će nakon osnivanja ovo sveučilišta pružati potporu obrazovnom procesu i biti naši partneri. Sveučilište obrane i sigurnosti omogućit će razvoj znanstveno nastavnog osoba za interdisciplinarno područje znanosti polju vojno obrambenih i sigurnosno obavještajnih znanosti i umijeća, a moći će aplicirati za fondove EU što do sada nije moglo. Sveučilište će razvijati i održavati znanstveno istraživački rad u potpori vojno obrambene i sigurnosno obavještajnim aktivnostima. Vojno obrazovanje je zahtjevno, specifično područje koje pokriva širok spektar aktivnosti. Zajedničkim ćemo radom stvoriti organizaciju koja će biti sprema proizvesti lidere za hrvatsku vojsku i ostale sastavnice domovinske sigurnosti. Predlažem da podržite Konačan prijedlog Zakona o osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti.
Zahvaljujem ministru, molim vas da ostanete ovdje jer imamo replike. Imamo sve zajedno 21 repliku. Prva je na redu poštovana kolegica Selak Raspudić. Izvolite.
Uvaženi ministre složit ću se s vama da je osnivanje ovog sveučilišta i strateško i sigurnosno pitanje za RH. U tom smislu ključno je pitanje što je sa sastavnicom vojno u ovom vojnom sveučilištu. Stoga me zanima zašto niste 2014. akreditirali Hrvatsko vojno učilište kao sveučilišnu sastavnicu već samo sveučilišne programe i što se od 2014. do danas promijenilo u pogledu kadra koji treba predavati, vojno znanstvenog kadra da ste sada u stanju osnovati sveučilište odnosno što ste učinili da zadržite kadrove s obzirom na pravila koja zahtijevaju rano umirovljenje u znanstveno najplodnijim godinama tako da mogu kompetentno sudjelovati u radu vojnog sveučilišta i to bi bilo to.
Izvolite odgovor.
Teško mi je odgovoriti zašto se 2014. nešto nije odgovorilo jer nisam bio tu prisutan, ali ono što mogu reći da je definitivno da sukladno dugoročnom planu razvoja i posebnim propisima koje ima Ministarstvo obrane radilo se kontinuirano na razvoju osoblja Hrvatskoga vojnog učilišta. Radilo se u suradnji sa upravo spomenutim sveučilišnim studijima kroz javni interdisciplinarni pristup i pokušavalo se primijeniti ono što su imali kroz ratne škole, kroz novi jedan znanstveni doprinos na razvoju kadrova koje danas imamo. Međutim, za, da bi prerasli u jednu ustanovu znate da moramo imati ljude koji su znanstveno nastavnom osoblju. I danas upravo sa doktorskim studijima koji su financirani i u proteklim godinama i danas razvijamo kadrove s kojima ćemo dalje razvijati i ovu ustanovu. Dakle, ne mogu govoriti o prošlosti, ovim zakonom želim govoriti o tome što će se događati u budućnosti po pitanju vojnoga sveučilišta.
Kolegice Nemet, izvolite.
Poštovani ministre još od prvog čitanja u akademskoj zajednici i na odborima traje rasprava da se na osnivanje Sveučilišta obrane i sigurnosti ne primjenjuju odredbe Zakona o osiguranju kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju. Vi ste rekli da to nije tako, da se primjenjuju. Zanima me da li će diplome stečene na ovakvom sveučilištu za buduće kadete omogućiti jednog dana civilnu nekakvu karijeru, da li će biti priznate u EU? Hvala.
Izvolite odgovor.
To sam spomenio znači u uvodnom izlaganju da je jedan od smisla upravo ovoga sveučilišta da diplome koje će biti odškolovane u okviru vojnoga sveučilišta odnosno postojeća 3 programa imat će svoju primjenu i u civilnom sektoru. Znači nakon izlaska iz vojnoga sustava te osobe će moći pronaći svoju primjenu i u civilnom društvu.
Kolega Ante Bačić, izvolite.
Hvala poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani ministre uz sve razloge koje ste naveli i potrebe same hrvatske vojske za osnivanjem Sveučilišta obrane i sigurnosti ne smijemo zaboraviti ovu međunarodnu komponentu i upravo razloge koji su nam potrebi vezano za osnivanje ovoga sveučilišta, pa me zanima možete li reći nekoliko razloga koliko nam je sveučilište potrebno upravo radi suradnje sa samim NATO-om i ostalim vojnim institucijama da na spominjem stranim vojskama i posebice kod ovoga segmenta privlačenja stranih kadeta. I ne smijemo zaboraviti koliko nam je potrebno sveučilište upravo i radi povlačenja sredstava iz EU fondova jer znamo da je do sada vojno učilište moglo biti samo partner ali nikada i nositelj samih EU projekata. Hvala.
Izvolite odgovor.
Uvaženi saborski zastupniče, znači mi, hrvatska vojska kao članica NATO saveza sudjelujemo u mnogim mirovnim misijama i operacijama. I upravo smo po našem znanju, spremnosti i izvršavanju zadaća među priznatijim članicama NATO-a. Definitivno da ćemo kroz postojeće pozitivne propise razvijati daljnju suradnju po pitanju obrazovanja, obrazovanja hrvatske vojske, ali isto tako međunarodnih vojnika. Dat ću vam samo jedan praktičan primjer. Vojno pomorstvo je rekao sam jedno od smjerova gdje smo mi izrazito, slobodno ću reći, jaki po pitanju obrazovanja i poštovani među saveznicima. Mi imamo u planu kroz idućih godinu dana kako se bude vojno sveučilište razvijalo kompletan program prebaciti isključivo na engleski jezik baš da bi imali tu jaču suradnju sa našim međunarodnim partnerima i saveznicima i na taj način ne samo radili na školovanju nego i na razmjeni određenih iskustava i kroz vježbe i kroz ovaj teoretski pristup.
Kolega Ačkar, izvolite.
Poštovane ministre. Osnivanje sveučilišta je dugotrajan proces pa me zanima koliko brzo očekujete da će se ta transformacija za koliko brzo za koje vrijeme će se ona dogoditi? I s obzirom na vašu specifičnost kakva je suradnja sa Ministarstvom znanosti i obrazovanja? Hvala.
Izvolite odgovor.
Uvaženi saborski zastupniče zahvaljujem se na pitanju. Iz uvodnog izlaganja rekao sam da je riječ o periodu od 10 godina koje će biti praktički u tri faze. Ono što je i na čemu smo mi do sada iskazali najveću suradnju s Ministarstvom znanosti je pri formiranju sveučilišta na prolaženju jednog cjelovitog modela gdje vidite da smo išli u formiranje sveučilišta kroz odsjeke, znači ostavljamo prostor daljnjega razvoja i u tome ćemo imati kompletnu podršku Ministarstva znanosti i obrazovanja i u budućem razdoblju. Isto tako kod prelazaka postojećih studija koji će biti u datom trenutku reakreditirani u okviru sveučilišta znanosti i obrambene sigurnosti.
Kolega SAčić izvolite
Poštovani g. ministre. Sa velikim veseljem najavljujem da će klub Hrvatskih suverenista s radošću podržati ovaj zakon i osnivanje Sveučilišta obrane i sigurnosti dr. Franjo Tuđman, ali isto tako vas obvezujemo da na to sveučilište vaša je obaveza, Senat, rektora, sveučilišnih tijela da ne pristupaju protuhrvatski zlotvori koji omalovažavaju žrtvu Domovinskog rata, Ustav RH, Deklaraciju o Domovinskom ratu i velebnu pobjedu hrvatskih branitelja proglašavaju zapravo dogovorom ili etničkim čišćenjem ili građanskim ratom. To je vaša obaveza, takovima ne smijete otvoriti vrata na hrvatsko sveučilište, vojno učilište.
Izvolite odgovor.
Uvaženi saborski zastupniče zahvaljujem se na pitanju. Naime, do sada smo imali suradnju kako sam rekao sa postojećim sveučilištima, konkretno je riječ o 17 fakulteta s kojima imamo do sada suradnju, svi djelatnici koji su kao vanjski suradnici pristupili Hrvatskom vojnom učilištu bili su predloženi od strane matičnih institucija odnosno fakulteta. Slažem se da sustav kvalitete mora biti takav da ljudi koji predaju moraju imati sve kompetencije, potrebna znanja i vještine i očekujem da će se to događati i u budućnosti.
Kolegice Glasovac izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani ministre. Pozvali ste nas da podržimo osnivanje Sveučilišta za nacionalnu sigurnost i obranu dr. Franjo Tuđman, mi smo vam to rekli već i u prošlom mandatu kada ste došli pred nas s ovim zakonom i idejno podržavamo, međutim vaš put kojim ste odlučili ići je protuzakonit. Vi dovodite HS zapravo u situaciju da osniva jednu visokoškolsku instituciju mimo dva ključna zakona koja vrijede za sva ostala visoka učilišta u RH, to je s jedne strane Zakon o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju i drugi Zakon o osiguravanju kvalitete i ne možete nas razuvjeriti da tome nije tako, da poštujete sve te zakone jer je činjenica da i dalje za ovo visoko učilište neće vrijediti postulati koji vrijede za sva druga, znači počevši od inicijalne akreditacije osiguravanje kvalitete u postanku samog tog sveučilišta, isto tako niti nadzora. Samo u prilog u toj činjenici ide [[Upadica predsjednik: Hvala vam lijepa.]] da ste ovdje vi, a ne ministar obrazovanja.
Izvolite odgovor.
Dakle, … uvažena saborska zastupnice u uvodnom izlaganju ja sam naglasio da su upravo sa zakonima o kojim smo razgovarali kao temu bili i zadnji puta, osim toga prošla su sva potrebna tijela koja smo u ovom trenutku imali od saborskog odbora, isto tako savjetodavne uloge Ministarstva znanosti i obrazovanja i zakon je usklađen sa pozitivnim propisima, tako da ne vidim razloga zašto tvrdite da nije usklađeno. A sam zakon isto tako iz uvodnog izlaganja vidjeli ste da će biti za daljnji razvoj zbog svoje specifičnosti upravo zaduženo Ministarstvo obrane, to je razlog zašto ovdje nije danas ministar obrazovanja na izlaganju.
Kolega Pavić izvolite.
Poštovani ministre, poštovani predsjedniče Sabora. Pa htio bih se referirati upravo i na ove kritike koje dolaze od strane oporbe. Sami ste rekli da je zakon usklađen sa Zakonom o znanosti i visokom obrazovanju, ovu proceduru prošla su jednako tako Sveučilišta Sjever, Sveučilišta Slavonski Brod, nakon 6 mjeseci će biti reakreditacija sustava i dobro je da ste vi tu, ne ministar obrazovanja. A tu bi dao primjer jednog takvog sveučilišta u kojem sam i osobno boravio je Ecole Polytehnique u Francuskoj vojno sveučilište osnovano od Napoleona pod upravom ministarstva obrane, dobar dio i francuske vlade se regrutira, menadžeri sa tog sveučilišta prema tome to je jedan dobar primjer kao vjerujem i ostali primjer unatoč članicama gdje se ovakva sveučilišta osnivanju, čestitke vam na tome. I mislim da ovo drugo čitanje je poboljšanje u odnosu na prvo i hvala da ste slušali i prijedloge iz Sabora.
Izvolite odgovor.
Uvaženi saborski zastupniče, hvala vam na svim prijedlozima koje smo imali u konstruktivnim raspravama od posljednje sjednice u Saboru kada smo imali prvo čitanje zakona odnosno prvo ponovljeno čitanje zakona. Nastojali smo stvarno obuhvatiti sve ono što je bilo konstruktivno i pozitivno i ugrađeno je sada u zakon i vidim da se to i primjećuje kroz dosadašnju raspravu.
Kolega Šimičević izvolite.
Zahvaljujem predsjedniče HS-a. Uvaženi ministre. Evo čin osnivanja Sveučilišta obrane i sigurnosti dr. Franjo Tuđman je vrijedno poštovanja i snažna potpora razvoju pobjedničke hrvatske vojske u profesionalnom smislu. Mi zapravo znamo ovi malo stariji da je tek prevaga u hrvatskoj vojsci bila kad su časnici, dočasnici prošli određene obuke i smatram da je nužno imati sveučilište, a ne plaćati usluge drugim stranim sveučilištima za obuku hrvatske vojske. Moje pitanje vama u kojoj mjeri će osnivanje Sveučilišta „Dr. Franjo Tuđman“ biti u sinergiji sa gospodarstvom odnosno sa proizvodnjom vojne industrije za potrebe hrvatskog vojnika? Hvala.
Izvolite odgovor.
Osnivanje vojnoga sveučilišta je jedna prednost koja će se iskazati na vojno-obrambenoj industriji. Naime, mi do sada nismo imali mogućnost korištenja sredstava EU uopće po pitanju niti razmjene pojedinih kadeta, programa, nego isključivo u okviru naših međusobnih ugovora i sporazuma koje imamo sa partnerima saveznicima. Međutim, pojavom Europskog obrambenog fonda u kojem je prva komponenta istraživanje i razvoj, znači prvi, prvi, prvi pristup uopće obrambenom fondu koji će bit na raspolaganju idućih 7.g. je upravo kroz istraživanje i razvoj i mi do sada nismo imali kao takvi mogućnost jer smo radili u suradnji sa civilnim institucijama. Kroz ovako jednu specijalizaciju mi sjedamo upravo sa našim gospodarstvenicima i kroz podršku Ministarstva obrane, dakle jedan triple helix model dolazimo do razvoja buduće proizvodnje vojno-obrambene odnosno opreme koja će služit obrambenoj sigurnosti.
Sada je na redu kolega Stier, izvolite.
Hvala g. predsjedniče, g. ministre, kolegice i kolege. Ako je iko među nama promišljao obrambenu i sigurnosnu politiku i akademski doprinos u razvoju obrambene i sigurnosne politike onda je to bio prof. Miroslav Tuđman. Ja bih iskoristio ovu repliku da bi istaknuo taj njegov doprinos, da bi se prisjetio toga, doprinos i u osnivanju ovog sveučilišta vjerujem da će HS odobriti, potvrditi i izglasati ovaj konačni prijedlog i mislim da bi novo sveučilište dobro učinilo da bi na prikladan način onda isto i odao počast i valorizirao taj doprinos koji je dao prof. Miroslav Tuđman.
Izvolite odgovor.
Uvaženi saborski zastupniče, moram naglasit da evo upravo kroz saborski odbor i rad sabora uvaženi saborski zastupnik Miroslav Tuđman je dao izniman doprinos u kreiranju odnosno korekciji ovoga postojećeg, postojećeg zakona i mnogo puta je bila prilika upravo u ovim saborskim prostorima razmijeniti mišljenja po pitanju budućeg funkcioniranja sveučilišta u saboru. I moram se isto tako složit da ima izniman doprinos u svemu tome kod informiranja sveučilišta da bi sutra to trebalo bit još na jedan poseban način.
Kolega Bakić, izvolite.
Hvala lijepo g. predsjedniče. Poštovani, poštovani ministre, molim vas da nam kažete koliko je trenutno na Visokom vojnom učilištu „Franjo Tuđman“ koliko je trenutno zaposleno nastavnika u znanstveno-nastavnom zvanju i je li taj broj nastavnika dovoljan da se ispune kriteriji pri akreditaciji za sve studijske programe koje namjeravate preuzeti? A ako pak nije dovoljan, molim vas da odgovorite na pitanje kako namjeravate steći te uvjete odnosno kako namjeravate angažirati potreban broj nastavnika u znanstveno-nastavnom zvanju u samo 6 mjeseci do postupka akreditacije ili kako se to u ovom zakonskom tekstu naziva reakreditacije koja je dakle predviđena za svega 6 mjeseci, kako dakle namjeravate steći te kadrovske uvjete osobito u svijetlu činjenice što u uvodnom dijelu zakona odnosno u završnom dijelu u komentarima piše da za izvršenje ovog zakona nije potrebno osigurati nikakva dodatna sredstva u proračunu? Hvala vam.
Izvolite odgovor.
Postojeće Hrvatsko vojno učilište do sad sam rekao funkcionira kroz Sveučilište u Zagrebu i Splitu kroz ova 3 programa vojnog upravljanja, vojnog inženjerstva, vojnoga pomorstva gdje 40% kolegija imamo znači kroz vlastito nastavno osoblje, gdje sam rekao da ta brojka nije dovoljna iz razloga zato što ovih 60% predmeta se radi kroz jedan interdisciplinarni pristup u suradnji sa vanjskim suradnicima sa sveučilišta koja dolaze iz civilnoga, civilnoga društva. Na taj način mislim da se možemo više baviti ukoliko razvijemo vlastito osoblje, više se baviti specifičnostima samog vojnog-obrambenog-sigurnosnog-obavještajnog sustava. Upravo iz toga razloga spomenuo sam da do sada imamo 50 doktora znanosti, ali isto tako imamo u ovom trenutku raspisan novi natječaj za još 20 doktora znanosti koji bi sutra trebali preuzeti postojeće kolegije. Rekao sam isto tako da se sredstva nije potrebno dodatno osigurati [[Upadica: Hvala ministre]] jel.
Žao mi jer moram voditi računa o minuti. Kolegice Petir, izvolite.
Hvala vam lijepa g. predsjedniče. g. Ministre, ovo je hvale vrijedna inicijativa jer će Sveučilište obrane i sigurnosti „Dr. Franjo Tuđman“ biti u stanju proizvesti lidere za HV i ostale sastavnice domovinske sigurnosti. Ono će razvijati i održavati znanstveno istraživački rad u potpori vojno obrambenih i sigurnosno obavještajnih aktivnosti. Ono što mene zanima, hoće li ovo sveučilište moći za svoje interdisciplinarne programe aplicirati za sredstva EU i to u svojstvu nositelja projekata jer znamo da smo do sad mogli biti samo partneri? Hvala lijepo.
Izvolite odgovor.
Uvažena saborska zastupnice, zahvaljujem se na pitanju. Da, ovo je znači prvi početak naše priče vezano za europske fondove odnosno konkretno Europski obrambeni fond gdje sam naglasio da iz postojećih planiranih 7 milijardi EUR-a koji bi se našlo na raspolaganju, prvih 2,6 milijardi EUR-a se nalazi upravo u komponenti istraživanja i razvoja gdje se znanstveno, znanstvenim pristupom razvija proizvodnja, tehnološki procesi i sami proizvodi uz potporu javne uprave odnosno u ovom slučaju Ministarstva obrane po pitanju proizvodnje koja će služit u svrhu vojno obrambene sigurnosti. Kroz istraživanje i razvoj mi prvenstveno razvijat ćemo vlastite kadrove koji se nalaze, koji se nalaze u procesu izbora u znanstveno nastavna zvanja znači u njihova područja njihovih radova kroz javni interdisciplinarni pristup će se moć primijenit isto tako i u strojarstvu i u mehanici i u informatici i u euro nautici i svemu onome što smo do sada imali u okviru postojećih smjerova sa civilnim institucijama.
Kolegice Puljak, izvolite.
Poštovani ministre, još jedanput podrška u usavršavanju naših kadrova iz područja obrane i sigurnosti, dakle tu nema nikakvog spora. Mislim da se svi u ovoj sabornici slažemo s time. No, činjenica je iz samog Članka 1. ovdje stavak 4. da ovo sveučilište dakle neće proći postupak inicijalne akreditacije, a za 6 mjeseci kaže se da će se izvršiti reakreditacija. Moje pitanje je dakle zašto nam je trebalo osnivati cijelo jedno novo sveučilište, zašto to ovu potrebu za usavršavanjem nismo mogli riješiti kroz osnivanje jednog fakulteta na postojećim sveučilištima? Hvala.
Izvolite odgovor.
Dakle, smisao je da mi imamo danas ustanovu koja će dati mogućnost širenja. Vidjeli ste da nismo osnivali 3 fakulteta, fakultet vojnog upravljanja, fakultet pomorstva, fakultet vojnog inženjerstva, nego smo išli na odsjeke, a u tom slučaju vojno sveučilište daje jednu širinu jer ne govorimo o razdoblju godinu, dvije ili tri koliko bi sveučilište trebalo razvijati nego o doslovno 10 godina. Sa ovakvim jednim pristupom koji sam sad spomenio sredstvima EU mi ćemo dobiti mogućnost daljnjega širenja. Reakreditacija je potrebna i osnivanje da bi netko mogao preuzeti postojeće studije jer oni su sada akreditirani u okviru postojećih sveučilišta Zagreba i Splita.
Kolegice Vukovac, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani ministre, dakle predloženim zakonom Člankom 12. stavkom 2. definirano je sveučilište ne može bez suglasnosti osnivača steći, opteretiti ili otuđili nekretnine i drugu imovinu niti ugovoriti drugi pravni posao ako vrijednost pojedinačnog ugovora iznosi više od milion kuna. Iznos iz stavka 2. je zapravo previsoko određen. Zar ne mislite da bi jedna nula manje bila ipak primjerenija vodeći brigu o iznimno koruptivnom okruženju u kojem živimo, a o čemu govore mnoga izvješća koja provode neovisne institucije o životu u Hrvatskoj? Hvala.
Izvolite odgovor.
Uvažena saborska zastupnice, razumijem da iznos od milijun kuna zvuči mnogo, međutim kada potpisujete evo recimo jedan najmanji projekta i zaprimate opremu, nekakvu opremu gdje ćete raditi prijenos vlasništva 150.000 EUR-a u svijetu europskih fondova je gotovo mali iznos za jedan projekat. Tako da mislim da je milion kuna, ako bi gledali u očima korisnika budućih projekata čak i malo.
Kolega Deur, izvolite.
Poštovani predsjedniče, uvaženi ministre, evo prije svega čestitke na Sveučilištu obrane i sigurnosti. Evo sigurno i sa ovim činom pokazujete ono što je predsjednik Tuđman i kroz pobjedničku hrvatsku vojsku i kroz članicu NATO-a pokazuje što je htio, je modernog časnika, časnika koji će biti dionik onoga što je najmodernije. Danas sigurno kroz ovo sveučilište i kroz sve šta je prošao hrvatski vojnik pokazujete i časnik da uistinu vodite računa, a normalo u mjerama svih našeg gospodarstva koje živimo, ali da želimo biti uistinu jaka članica, saveznik, najjače sile na svijetu, a to je NATO i još jednom čestitke i puna podrška. Hvala.
Izvolite odgovor.
Zahvaljujem se uvaženom saborskom zastupniku. Evo ja mogu isto tako zahvaliti vama na podršci koju ste davali kod pripreme ovoga zakona sa svim onim iskustvom kojeg ste vi i mnogi branitelji imali u ratu i sudjelovali prije svega u formiranju Hrvatskoga vojnog učilišta, ali i isto tako u transferu znanja koji dan danas se primjenjuje u hrvatskoj vojsci.
Kolega Pavić, izvolite.
Poštovani ministre ja vjerujem da ne postoji ni jedan klub koji nije za to da se stvarno osniva to sveučilište i da se stvarno našim kadetima omogući dobro i kvalitetno školovanje. Smatram da je za naše kadete izuzetno bitno da imaju dobar program, da imaju dobre profesore, da imaju dobar pristup učenju, da imaju dobre uvjete na tom sveučilištu, međutim zabrinjava Članak 1. stavak 4. i kojem se izbjegava zapravo akreditacija na početku rada sveučilišta, ali nadam se da ćemo to riješiti kasnije. Međutim, ona se ne može zvati ona dakle akreditacija nakon 6 mjeseci reakreditacija. Ono što bih vas ja molimo da mi objasnite tu i da kažete s obzirom da toga nema u zakonu, niti opisu zakona, kakvi su financijski efekti, kakvi su organizacijski efekti i kakvi kvalitativni efekti osnivanja tog sveučilišta.
Izvolite odgovor.
Ako sam dobro razumio pitanje vas zanima kako …/nerazumljivo/… ovaj postupak reakreditacije.
Znači molilo bih vas da mi kažete da li će biti, ako smijem?
Ovo sad je, nije po Poslovniku, ajde u jednoj rečenici samo.
Nisam razumio pitanje.
Molio bi da mi objasniti koliko ima efekata financijskih, da li će biti manji troškovi nego što su do sada, da li će biti kvaliteta veća?
Razumio sam sada, ok. Znači neće biti …/nerazumljivo/… znači mi unutar glave Ministarstva obrane u proračunu RH koji je izglasan u saboru imamo već predviđena sredstva koja su za vojno, Hrvatsko vojno učilište. Dakle, to su ta ista sredstva. Ovdje govorimo o administrativnom postupku koji neće iziskivati nikakve dodatne troškove.
Kolega Bačić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovani ministre ovim zakonom se stvara okvir za unapređenje i osnivanjem Sveučilišta obrane i sigurnosti, okvir za unapređenje obrambene i nacionalne sigurnosti RH. Ono što mene interesira, naime u prvom čitanju postojao je prijepor oko statusa studijskih programa koji se danas obavljaju na Sveučilištu u Zagrebu i Sveučilištu u Splitu. Vi ste u Članku 27. koliko vidim dodali i naveli sporazume koje je Ministarstvo obrane potpisalo sa Sveučilištem u Zagrebu, Sveučilištu u Splitu oko statusa tih, tih studijskih programa. Pa mene interesira kako će se nakon uspostave u potpunosti i profunkcioniranja ovog sveučilišta, kakav će biti status tih studijskih programa, hoće li se oni obavljati na način kako je to do sada bilo ili će se u značajnoj mjeri izmijeniti sam taj status? Hvala.
Izvolite odgovor.
Sada s …/nerazumljivo/… akreditaciju akreditiranih već programa koje ćemo imati, oni se neće bitno mijenjati nego će jednostavno kako vrijeme bude išlo i kako se budu razvijali kadrovi tako će se i upotpunjavati pojedini nositelji kolegija odnosno predmeta, ali isto tako koristi i dalje vanjska suradnja potpora civilnim institucijama jer imate pojedine koji nisu vezani isključivo za vojno obrambeni dio i na taj način nema niti potrebe ulagati u taj dio kadrova koji možemo koristiti u vanjskoj suradnji sa drugim civilnim institucijama. Tako da neće nekakve bit bitnije promjene u od ovih dosadašnjih akreditiranih studija, nego je pitanje koliko ćemo dati snage predavačima, izvođačima kolegija koji se odnose na vojno sigurnosno obavještajne aktivnosti.
Kolegice Bedeković izvolite.
Hvala vam lijepa g. predsjedniče. Uvaženi ministre. Prije svega želim izraziti moju punu potporu osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti, a iz vašeg uvodnog izlaganja razvidno je da će transformacija Hrvatskog vojnog učilišta dr. Franjo Tuđman u Sveučilište obrane i sigurnosti biti svakako dugotrajan proces koji će se odvijati prema dinamičkom planu u nekoliko faza i kao što ste rekli dinamički plan je strukturiran tako da prati sve faze transformacije do kako ste rekli vojničkim rječnikom, pune operativne sposobnosti sveučilišta. Stoga vas molim možete li još jednom ponoviti i reći koliko je prema dinamičkom planu faza transformacije predviđeno, koliko će transformacija dugo trajati i kada očekujete završetak procesa transformacije i punu operativnu sposobnost sveučilišta? Hvala vam.
Izvolite odgovor.
… kroz tri faze između 2022.-2033.g. doće do i razvoja novih kadrova, ali isto tako i transformacije postojećega sustava Hrvatskog vojnog učilišta u Vojno sveučilište, dakle riječ je o periodu od 10 godina koji iziskuje isto tako izgradnju vlastitih kadrova, vlastitih kapaciteta, sporazuma ne samo više sa domaćim sveučilištima nego i sa drugim stranim sveučilištima, ali kako sam spomenuo recimo npr. Vojnoga pomorstva, prevođenja određenih programa isključivo recimo na engleski jezik kako bi zadovoljili i druge međunarodne standarde.
Kolega Đakić izvolite.
Hvala lijepo g. predsjedniče HS-a. Uvaženi ministre, državni tajnici, suradnici. Pa evo s obzirom da ove godine navršavamo 30 godina od ustroja hrvatske vojske, mislim da je ovim Zakonom o osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti ovo kruga obrazovanja hrvatskih časnika, dočasnika, specijalističkih kadrova koji će biti sigurna budućnost naših granica, ali sigurna budućnost i operacija koje provodimo u sustavu naših saveznika. Nadam se da ovakovo sveučilište koje će biti definirano ovim zakonom će doprinijeti daljnjem napretku oružanih snaga i slavnih hrvatskih vojnika koji su sigurno branili Hrvatsku domovinu i oslobađali je diljem domovine kao i BiH.
Izvolite odgovor.
Uvaženi saborski zastupniče zahvaljujem se na pitanju. S ciljem osnivanja Vojnoga sveučilišta obrane i sigurnosti idemo upravo sa ciljem prvenstveno razvoja vojnih kadrova i razvojem ne samo gospodarskog dijela koje ćemo dobiti kroz komponentu obrane i sigurnosti dobit ćemo jedan dio opremanja hrvatske vojske i razvoj upravo hrvatske vojske na znanjem i vještinama koje moram evo i ovaj put naglasiti da su proizašli upravo na temeljima branitelja, hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i ja evo ovim prilikom i vama zahvaljujem i kao hrvatskom branitelju i saborskom zastupniku za doprinos koji ste dali kroz ovaj zakon.
I zadnja replika poštovana kolegica Peović. Izvolite.
Ministre BAnožiću, zanima me jeste li upoznati s presudom Haškoga suda Prlić i drugi? I smatrate li da Haški sud predstavlja relevantnu instituciju i prihvaćate li njegove presude? S obzirom da pretpostavljam da će odgovori na to pitanje biti pozitivni, moje iduće pitanje je da li ste svjesni da vaša reakcija i nakon što ste bili upoznati s činjenicom da sam na prvom čitanju doslovno citirala presudu Haškog suda bila onakva kakva je bila, dakle ušutkavanje političkih neistomišljenika, diskreditacija političkih neistomišljenika, ne smatrate li da takav tip odgovora predstavlja ozbiljan kult ličnosti i stvaranje kulta ličnosti i nedemokratsku političku praksu, može li se u ovoj sabornici citirati presude Haškog suda?
Ja bih volio odgovoriti na vaše pitanje. …/Govornici govore u isto vrijeme./…
Samo sekundu ministre, ministre, samo malo, kolega Bačić se javio. Izvolite.
Zahvaljujem g. predsjedniče. U ime Kluba zastupnika HDZ-a tražim stanku od 10 minuta kako bismo još jednom naglasili značaj osnivanja Sveučilišta obrane dr. Franjo Tuđman. Pozdravljamo inicijativu oko osnivanja ovog sveučilišta, a isto tako pozdravljamo i odluku da se sveučilište obrane i sigurnosti nazove imenom prvog hrvatskog predsjednika dr. Franje Tuđmana. Nama u HDZ-u neprihvatljivo da ideološki i svjetonazorski nasljednici Saveza komunista ovdje u HS-u dociraju svim zastupnicima o radu i djelu dr. Franje Tuđmana, osobi koja je najzasluženija za stvaranje suverene i samostalne RH zajedno sa hrvatskim braniteljima. Netočno je, dapače, klevetanje je pokojnog prvog hrvatskog predsjednika kako ga je Međunarodni kazneni sud za područje bivše Jugoslavije proglasio zločincem, to nije točno, to je najgora moguća kleveta. Nigdje Međunarodni kazneni sud u niti jednoj presudi niti ga je proglasio zločincem, a niti ga je proglasio sudionikom niti organizatorom udruženog zločinačkog pothvata. Prema tome, nedopustivo je da u HS-u ovakve riječi dolaze od saborskih zastupnika koji su izabrani od hrvatskih birača i ja mislim g. predsjedniče HS-a da je ovakva izjava i stav zastupnice Peović najmanje što zaslužuje opomenu da se ovakve stvari u HS-u ne izgovaraju. I mi ne možemo dopustiti to što sam maloprije rekao, da oni kojima je žao što je stvorena RH još uvijek im je u srcu bivša država, na ovakav način klevetaju prvog hrvatskog predsjednika. Hvala.
Kolega Bačić stanka će biti odobrena. Dakle, sličnu raspravu već smo vodili i zadnji puta i moj stav je tada bio kao i sada, zastupnici u HS-u izabrani su od građana i zastupaju određene političke stavove, te stavove ovdje iznose koliko god oni meni bili neprihvatljivi s kojima se ne slažem, smatram ih neistinitima i uvredljivima, međutim oni izgovaraju ovdje takve stvari jer su od građana izabrani i očito predstavljaju određenu grupu građana koje s njima dijele takva mišljenja. Dakle još jednom ponavljam, i kada se ne slažem i kada smatram tezu uvredljivom, neistinitom i neprihvatljivom, ne dajem opomene. Tako ću učiniti i ovoga puta. Javila se je kolegica Peović za povredu Poslovnika, izvolite.
238., dakle kolega Bačić je vrijeđao zastupnicu u Hrvatskom saboru i izricao neistine. Moja stranka nije nasljednica Saveza komunista, za razliku od mnogih članova HDZ-a koji su bili u Savezu komunista. A isto tako, moram upozoriti vas, Jandrokoviću, da ovo nije u redu da govorite. Da su nečije izjave neprihvatljive i uvredljive jer vaša funkcija nije da diskvalificirate saborske zastupnice [[Upadica predsjednik: Zahvaljujem vam lijepo, kolegice Peović.]] na temelju onog što su oni ... [[Govornik se ne razumije.]]
Vrijeme je isteklo, izvolite si sjesti, dobivate opomenu jer ovo nije bila povreda Poslovnika nego replika. A drugo, ono što mislim o vašim stavovima, neću ovdje govoriti jer upravo zato iz ovog razloga o kojima ste sada i govorili, ne mogu kao predsjednik Sabora ali s njima se duboko ne slažem, smatram ih uvredljivima i štetnima za hrvatsku državu i hrvatski narod. Izvolite, povreda Poslovnika, kolegica Petir.
Hvala vam, g. predsjedniče. Povrijeđen je čl. 238. jer kolegica Peović implicira određene stvari koje ne samo da nisu istina nego su protuustavne. Zaslugom hrvatskih branitelja stvorena je hrvatska država. Da nije bilo dr. Franje Tuđmana i njegovih poteza i vodstva, sasvim sigurno je pitanje bi li danas sjedili ovdje i bi li ona mogla slobodno govoriti ono što želi. Na ovakav način komunicirati, smatram i optuživati prvog hrvatskog Predsjednika [[Upadica predsjednik: Hvala vam lijepa.]] za zločinački poduhvat što je [[Upadica predsjednik: Hvala vam lijepo.]] neistina, dovodi do kršenja i ustavnih odredbi i pitanja stvaranja hrvatske države.
Hvala vam lijepo, kolegice Petir. Ako to smatrate, onda ćemo se morati obratiti odnosno vi, Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav da se definira što se može govoriti a što ne. Dakle, nemam tu mogućnost određivati što je u skladu s Ustavom a što nije ali vas pozivam s obzirom na osjetljivost ove materije ako to smatrate, može se učiniti i tako. Javila se za povredu Poslovnika i kolegica Bedeković, izvolite.
Hvala vam lijepa, g. predsjedniče. Jednako tako smatram da je došlo do povrede Poslovnika, čl. 238.. Naprosto kolegica osim iznošenja neistina i neistinitih činjenica, vrijeđa sve nas ovdje nazočne, osobite saborske zastupnike iz redova HDZ-a vrijeđajući pritom i dr. Franju Tuđmana a svi znamo i svima nam je jasno koje su njegove zasluge i što je sve učinjeno da bez ne samo Franje Tuđmana [[Upadica predsjednik: Hvala vam, kolegice Bedeković.]] nego i hrvatskih branitelja, mi danas ne bismo imali državu i ne bismo sjedili ovdje.
Kolegice Bedeković, hvala vam lijepa. Očitovao sam se već oko toga, nije bila potrebna ova vaša intervencija i smatram da je bila više replika nego povreda Poslovnika tako da vam dajem opomenu. Izvolite, kolegice Peović.
238., dakle, opet su izrečene neistine. Ja nisam nikada rekla niti dala svoju ocjenu uloge Predsjednika Franje Tuđman u ratu u BiH-u nego doslovno citirala presudu Haškog suda, mogli ste u medijima dobiti informacije o tome, mogli ste se informirati da je riječ o doslovnom citatu, ovdje se nažalost ponavlja isti situacija kao iz rujna prošle godine i zapravo se potvrđuje moja teza da se o nekim stvarima ovdje ne smije govoriti.
Zahvaljujem vam. Kolegice Peović, kolegice Peović, dobivate drugu opomenu. Dakle, na programu dr. Franje Tuđmana, HDZ dobila je izbore a i u ovim izborima isto tako bilo je vrlo jasno da nastavljamo politiku dr. Franje Tuđmana tako da ova vaša teza nikako ne drži vodu. A imate sada i dvije opomene. Izvolite, kolegice Selak Raspudić.
Vjerojatno je vama više nego biračima jasno da nastavljate politiku Franje Tuđmana. U tom smislu, tražim stanku u ime kluba Mosta u trajanju od 10 minuta. Na tragu ove prethodne rasprave, podsjetit ću samo da se domovina ne brani deklarativno nego sadržajno. Dakle, brani se djelima. I stoga ću se vratiti na ono što je meritum ove rasprave a za što vjerujem da bi bilo u interesu dr. Franje Tuđmana a to je da se fokusiramo na kvalitetu vojnog sveučilišta koje danas pokušavamo osnovati. U tom smislu tražim stanku u trajanju od 10 minuta da bismo još jednom postavili temeljno pitanje koje se tiče osnivanja ovog sveučilišta a to je kadrovsko pitanje. Naime, pitanje je koliko znanstveno-nastavnog kadra koje posjeduje vojne obrazovne kompetencije, dakle koje je izabrano u vojno-obrambenom polju, danas ovo učilište posjeduje odnosno o svih ovih sastavnica koje pokušavate integrirati u sveučilište, koliko će njih imati vojno-obrazovne kompetencije a da će predavati budućim hrvatskim vojnicima, nadajmo se i doktorima znanosti da bismo mogli zaštititi Hrvatsku a danas se nalazimo na pragu brojnih sigurnosnih ugroza, moramo imati kompetentan vojni kadar. Dakle, ne govorimo o svim onim dodacima koji će proširiti obrazovanje naših vojnika nego o stručnoj, obrazovnoj djelatnosti u vojno-obrambenom polju. To je pitanje svih pitanja koje je preduvjet osnivanja ovog sveučilišta. Sve ostalo je plitka demagogija. Da bismo se vratili još jednom na to temeljno pitanje [[Upadica predsjednik: Hvala vam lijepa.]] tražimo stanku u trajanju od 10 minuta.
Stanka je odobrena. Evo imamo još znači odgovor na repliku ministra Banožića i nakon toga idemo na stanku od 10 minuta.
Dakle, upravo sa ciljem što kvalitetnijeg razvoja resora obrane RH, potiče se i osnivanje vojnoga sveučilišta koje nalazi temelje u ovome zakonu. Rekao sam isto tako dinamiku kako će se vojno sveučilište razvijati, isto tako i broj doktoranata kojem u ovom trenutku imamo i broj doktoranata koje imamo u budućem natječaju. Isto tako imamo do sada broj djelatnika koji su u nastavno-znanstvenom zvanju, konkretno njih 9, 4 koje su do sada umirovljena, djelatne vojne osobe koje rade transfer znanja i 8 njih koje su u postupku izbora zvanje i trebali bi biti kroz koji tjedan i gotovo. Sve ostali kolegiji, rekao sam, naglasio sam da se rade u suradnji sa vojni .../nerazumljivo/... odnosno ispričavam se, Sveučilištem u Zagrebu i Splitu.
Hvala ministru. Možete se vratiti na mjesto, sada ćemo napraviti stanku do 11 sati i 15 minuta. Nastavit ćemo riječima izvjestitelja odbora ako se netko od njih javi za riječ i onda će biti rasprava klubova. STANKA U 11,05 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 11,19 SATI]] Poštovane kolegice i kolege, nastavljamo s radom. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Poštovana kolegica Vesna Bedeković, predsjednica Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu. Izvolite.
Hvala vam lijepo g. predsjedniče HS-a, uvaženi ministre, vjerujem da će se pridružiti, državni tajniče sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu HS-a je sukladno čl. 97 Poslovnika HS-a na svojoj 11. sjednici raspravio Končani prijedlog Zakona o osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti u svojstvu matičnog radnog tijela. Predstavnik predlagatelja je u uvodnom i obrazloženju istaknuo kako će se donošenjem Zakona o osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti stvoriti okvir za osnivanje Sveučilišta kao visokoobrazovne, ali i kao znanstveno-istraživačke ustanove za potrebe obrambenog sustava i sustava domovinske sigurnosti i svakako će omogućavati i obrazovanje i budućih časnika HV-a, ali i jednako tako i zaposlenika u drugim tijelima čiji su poslovi i nadležnosti povezane s domovinskom sigurnosti. Također, predstavnik predlagatelja istaknuo je kako su prilikom izrade konačnog prijedloga zakona određene primjedbe Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu, a članovi Odbora su većinom glasova podržali donošenje konačnog prijedloga zakona ocijenivši kako će njegovo donošenje unaprijediti sustava visokog obrazovanja u području obrambenog sustava i sustava domovinske sigurnosti, a isto tako, njegovim će donošenjem Sveučilište biti u rangu sa drugim vojnim sveučilištima koji djeluju u velikom broju europskih zemalja, primjerice, Francuskoj, Njemačkoj, Slovačkoj, Poljskom, Mađarskoj, SAD-u, itd. i također, većina članova Odbora smatra da su ovim zakonskim prijedlogom ispunjeni kriteriji i uvjeti za osnivanje Sveučilišta obrane i sigurnosti propisani Zakonom o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju, imajući u vidu da se u suradnji sa sveučilištima u Zagrebu i Splitu trenutno na Hrvatskom vojnom učilištu dr. Franjo Tuđman izvode sveučilišni studijski programi koji pripadaju u tri različita znanstvena područja i 3 različita znanstvena polja. Tijekom rasprave, pojedini članovi odbora su izrazili mišljenje kako konačni prijedlog zakona nije u potpunosti u skladu sa Zakonom o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju i Zakonom o osiguravanju kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju, izuzev nekih mišljenja pojedinih članova Odbora, većina članova Odbora smatra da su konačnim prijedlogom ovog zakona ispunjeni svi kriteriji i svi uvjeti oba zakona, dakle i Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju i Zakona o osiguravanju kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju i stoga je nakon rasprave Odbor većinom glasova odlučio predložiti HS-u donošenje Zakona o osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Sada ćemo prijeći na raspravu. Prvi na redu Klub zastupnika zeleno-lijevog bloka poštovani kolega Damir Bakić, izvolite.
Poštovani g. predsjedniče, uvaženi ministre. Kolege iz ministarstva, poštovani kolegice i kolege. Čl. 1 st. 4, na postupak osnivanja Sveučilišta ne primjenjuju se odredbe zakona kojim se uređuje osiguranje kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju kojima je reguliran postupak inicijalne akreditacije. Ovo je, ali, potpuno neshvatljivo. Ne samo za nekog tko dolazi iz akademske zajednice. Ovo je akademska distopija, i ne samo akademska. Pred nama je zakon o osnivanju institucije odnosno ustanove koji taj zakon u svom prvom članku eksplicitno kaže da se to osnivanje neće provesti po zakonu kojim se regulira osnivanje takvih ustanova. Rekli ste, g. ministre, da imate podršku Ministarstva znanosti i obrazovanja, meni je izuzetno žao što ovdje nema ministra Fuchsa, međutim će i ministar Fuchs imati prilike odgovoriti na pitanje što misli o ovakvom načinu osnivanja sveučilišta. Kaže se u čl. 1 st. 2 da se Sveučilište osniva tako da se neki akreditirani studijski programi čiji su nositelji Sveučilište u Zagrebu i Sveučilište u Splitu spajaju sa Sveučilištem. Priča za sebe je ta logička vratolomija koja se ovdje izvodi jer entitet koji još ne postoji spaja se s nečim pa onda postane, tako piše u zakonu. Međutim, čak i ako u tom trenutku pristanemo, problem u suštini ostaje nerješiv jer sveučilište nisu samo programi, nisu samo plan i program nego su sveučilište i nastavnici, prije svega nastavnici onda i oprema, organizacija, službe, sve što je predmet akreditacije uostalom jer nema programa bez institucije, ne izvodi se program sam od sebe. Svjestan je predlagatelj tog problema, pa u obrazloženju na strani 11 navodi, citiram: Trenutačno se na Hrvatskom vojnom sveučilištu „Dr. Franjo Tuđman“ provodi 5 sveučilišnih studijskih programa. Ne provodi se. Kad bi tako bilo ne bi se ti programi mogli zvati „sveučilišni“. Ti se programi provode na Sveučilištu u Zagrebu i Sveučilištu u Splitu. I samo na Sveučilištu u Zagrebu u tome sudjeluje 12 sastavnica, a Hrvatsko vojno učilište „Dr. Franjo Tuđman“ u tom procesu je samo vanjski suradnik. Zapravo i u samom zakonskom tekstu predlagatelj priznaje problem time što se u čl. 28. st. 4. kaže da će se u roku od 6 mjeseci od spajanja pokrenuti postupak reakreditacije. To smo opet u novoj logičkoj provaliji. Jer kako se može reakreditirati ono što nije nikad bilo akreditirano, reforumulirati što nije bilo nikad formulirano? Naravno svega toga bismo bili pošteđeni da se formalni postupak akreditacije pokrene. I samo ovo sveučilište bi voljelo više da je tako i rado bi se ono podvrglo inicijalnoj akreditaciji i bilo bi mu mnogo jednostavnije, samo kad bi tu početnu akreditaciju moglo steći, a ne može jer nema uvjete, u prvom redu ljude. Nema dovoljan broj ljudi u znanstveno nastavnom zvanju. I sami ste ministre odgovarajući na moju repliku to priznali. Kako se onda u roku od 6 mjeseci namjeravaju steći uvjeti za dobivanje reakreditacije? Čini se, tako izgleda, transferima u nekom prijelaznom roku uglavnom sa Sveučilišta u Zagrebu. Jedino stvari ni tu nisu baš tako jednostavne. Naime, Sveučilište u Zagrebu ima odluku o izvođenju nastave nastavnika Sveučilišta u Zagrebu i na drugim visokim učilištima u Hrvatskoj i u inozemstvu. Čl. 1. st. 2. te odluke kaže nastavnici Sveučilišta u Zagrebu ne mogu biti nositelji niti izvoditelji kolegija u postupku akreditiranja studijskih programa ostalih visokih učilišta. Čl. 4. rad izvan Sveučilišta u Zagrebu može iznositi najviše 1/3 punog minimalnog nastavnog, nominalnog, oprostite, nastavnog opterećenja. Nejasno je sad kako u svjetlu ovih odredbi provesti ono famozno spajanje studijskih programa i sveučilišta u nastajanju. A stvari nisu jednostavne ni zato što kako piše u čl. 27. ovog predloženog zakonskog teksta, tek po eventualnom stupanju na snagu ovog zakona u roku od 60 dana senat Sveučilišta u Zagrebu i Sveučilišta u Splitu, ti senati bi trebali ako tako odluče, ako tako odluče, prenijeti svoje programe na novo osnovano sveučilište. Ako želite možete ovdje uočit još jednu logičku petlju. Sveučilište je nastalo tako da se ono koje je još nepostojeće spojilo s programima koji, koji su još neslobodni i koji se imaju ustupiti tom istom sveučilištu tek 60 dana nakon njegovog osnivanja. Kako će onda ovo novo osnovano sveučilište okupiti dovoljno nastavnika? Hoće li Sveučilište u Zagrebu dopustiti svojim nastavnicima koji sada sudjeluju u izradi tih, izvedbi tih studijskih programa da, da ih prenesu na, na novo osnovano sveučilište ili da prenesu svoja radna mjesta, koeficijente? Nije baš tako jednostavno s koeficijentima Sveučilišta u Zagrebu, znate i sami. Sad međutim primijetimo da u prijedlogu zakona piše na strani 17 kako za provedbu ovog zakona nije potrebno osigurati dodatna financijska sredstva u Državnom proračunu RH. To je mnogo problema, previše problema za osnivanje jednog sveučilišta. Ja osobno nikad ne bih volio na takvom sveučilištu raditi, a nisam siguran ni da bih volio dobiti diplomu takvog sveučilišta koja pod takvim okolnostima postoji. I to s osnivanjem je temeljni problem, i u pristojnijoj zemlji bi tu rasprava trebala stati ako bi uopće i započela, samo kod nas. Sve ostalo u vezi s ovim zakonom je, je sekundarno, a ima toga još mnogo i imat ću prilike o tome reći, kao npr. kakva će biti autonomija ovog sveučilišta s obzirom na njegove specijalne odnose s Ministarstvom obrane? Kako to da će Ministarstvo obrane vršiti upravni nadzor nad ovim sveučilištem? Kako to da je sveučilišni savjet definiran eksplicite u neskladu sa čl. 60. st. 3. Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju? Kako to da sveučilišni savjet razmatra i daje prethodno mišljenje o čitavom nizu pitanja iz nadležnosti senata? Kako to da se ne spominju nikakvi kriteriji za imenovanje privremenog rektora, kakav će biti status plaća, položaj, prava, akademske karijere pripadnika oružanih snaga koji će se upućivati na rad u sveučilište, o čemu piše u čl. 18., ali potpuno nejasno, itd. itd.? O svim ovim i drugim pitanjima drugom prilikom. Vjerujem i nadam se da je svima i svakome jasno koliko je ovo nesolidno i koliko unižava kredibilitet naše akademske zajednice i sveučilišnog sustava. Ali više i važnije od svega međutim i to što ću sada reći nema nikakve veze sa slovom zakona o kojem raspravljamo. Izdvajanje ovih studija ovih studijskih programa iz šire opće sveučilišne zajednice, najviše će i to upravo u akademskom smislu štetiti upravo tim studijima i njihovim studentima. Hvala.
Hvala i vama. Gospođa Marija SElak RAspudić govorit će u ime Kluba zastupnika Mosta. Izvolite.
Franjo Tuđman na čiji se lik tako lako volite pozvati, a čije djelo tako teško provodite je neposredno nakon formiranja vojnog učilišta još za vrijeme rata tražio da se formira vojno sveučilište. Ako vam je doista do ostavštine Franje Tuđmana što se onda čekalo do sada? Zašto se dozvoljavalo da obrazovani znanstveni kadrovi izlaze iz sustava što je proces koji i dalje traje? Nije dovoljno nešto nazvati Tuđmanom, ako se željelo pratiti ono što je Tuđman htio i ako se i danas želi govoriti u njegovo ime, onda se postavlja opravdano pitanje, zašto ga se nije na vrijeme poslušalo i hoće li ga se uopće ovim pokušajem kreiranja vojnog sveučilišta poslušati i sada? Ne budite Kerberi, ne stojte nad likom preminuloga bez da pokušavate, a imali ste već za to priliku njegovo djelo doista pretvoriti u stvarnost. Ovo pitanje postavljam i zato što je možda i temeljna sigurnosna ugroza koja prijeti Hrvatskoj upravo činjenica da smo 30 godina zanemarivali vojno obrazovanje i previđali nužnost i potrebu vojno-obrazovnog kadra koji bi nam danas mogao poslužiti kao kadar koji će biti nositelj ovog sveučilišta. Naime, javnost treba biti upoznata s činjenicom da je temeljni problem vojne znanosti i pokušaja kreacije vojnog sveučilišta upravo činjenica da do sada 30 godina od rata vojno učilište nije bilo samo nositelj svoje priče, ono je bilo tek suizvoditelj dok su druga neka učilišta odnosno drugi neki fakulteti bili ključni u kreiranju obrazovnog procesa koji je proizvodio naš vojni kadar, ali i naš vojni znanstveni kadar. Pitanje svih pitanja je da li vojni kadar koji je danas proizveden u Hrvatskoj doista ima vojne kompetencije, ima li on ono što piše na njegovoj diplomi i hoće li ovim pompoznim kreiranjem sveučilišta se taj proces nepostojanog vojnog u vojnom obrazovanju nastaviti ili ćemo ga uspjeti na neki način spriječiti? Ako ga doista želimo spriječiti onda je pitanje, kako ćemo ga spriječiti kad nemamo do sad dovoljno, ponovit ću, vojno-obrazovnog kadra koji bi mogao sam nositi svoju priču. Nemamo ga zato što očito nekome nije bilo u interesu da se hrvatska vojska znanstveno osamostali. Svi oni koji govore da nam nije potrebno vojno sveučilište, svi oni koji se snebivaju nad nabavom aviona smatram da prodaju plitku demagogiju i da promašuju bit cijele rasprave. Nalazimo se u teškim vremenima, nalazimo se u vremenima različitih ugroza koje su poglavito sigurnosne prirode, štoviše upravo smo u trenutku jedne od njih. Da je doista zaživio čl. 17. Ustava, a dio oporbe se dio zalagao za to, upravo bi vojska bila jedna od onih koja bi nas štitila od ove epidemije. Isto tako vojska je ona koja je bila na prvim crtama kada smo imali sigurnosnu ugrozu i kada smo se trebali obraniti od potresa. Vojska je jedna od institucija kojoj hrvatski državljani najviše vjeruju, no pitanje je kakav vojno-obrazovni kadar doista proizvodimo? Pažljivo sam proučila primjedbe koje je dostavio ministar kao svoja očitovanja na našu prethodnu raspravu i ne slažem se sa svime što je ovdje već i u replikama rečeno. Doista, ako realno razmišljamo vojno sveučilište jest neka hibridna institucija koja ne može na isti način upražnjavati sveučilišnu autonomiju kao što će to činiti ostale sastavnice sveučilišta. Ona je ovdje podvrgnuta MORH-u, naravno to je zato što je pitanje vojnog sveučilišta i sigurnosno pitanje. No pitanje je na koji način ćemo to napraviti, a da opet dozvolimo sveučilišnu autonomiju koja je preduvjet rada sveučilišta i koja se i prema odluci Ustavnog suda definira upravo na način da ono ne smije biti ovisno o bilo kakvoj politici, o bilo kakvom ministarstvu? To je pitanje toga tko će ponovo i na koji način proizvoditi kadrove koji će proizvoditi hrvatske vojnike? Naime, nije jedino u čemu se ovo sveučilište i svojom prirodom, ali i svojom praksom u ovom zakonu razlikuje od ostalih sveučilišta. I način na koji on definira biranje rektora, drugačije je od načina na koji se definira rektor u Zakonu o znanosti. U Zakonu o znanosti uvjeti za natjecanje za mjesto rektora su prvenstveno da je netko redoviti profesor, u ovom zakonu traži se da to bude osoba koja ima iskustva u upravljanju procesima vojne izobrazbe i visokog obrazovanja uz činjenicu da je redoviti profesor. Tek ćemo vidjeti na koga se to doista odnosi i tko može zadovoljiti takve kriterije i pitanje je, je li ih potrebno na drugačiji način od definiranja ostale znanosti izdvajati u ovome zakonu? Pitanje je postoji li doista netko tko zadovoljava sve uvjete da bi bio rektor pa makar i privremeni budućeg vojnog sveučilišta? Ti uvjeti nisu samo uvjeti upravljanja, ti uvjeti nisu samo poznavanje, ti su uvjeti i vojno znanje, a interdisciplinarna vojno obrambena i sigurnosno obavještajna znanost i umijeće tek je nedavno zaživjela. I to je naš osnovni problem koji moramo osvijestiti da bismo uopće mogli razgovarati o kreiranju sveučilišta. Što smo čekali 30 godina da makar nominalno osamostalimo vojno sveučilište. A sada ću se vratiti na ovaj sporni dio, ovaj dio gdje kažem da je to nominalan. Zašto kažem da je to nominalno? Zato što trebamo postaviti pitanje što uče naši vojnici sada, to će nam dati odgovor na pitanje što će oni učiti u sklopu ovog sveučilišta jer ovo sveučilište ne donosi nove vlastite programe nego se kreira na način da će se u njega integrirati postojeći programi. Naravno, otvoreno je pitanje na koji način će se spojiti te sastavnice i hoće li to uopće u praksi biti moguće imajući u vidu i sam kadar koji je i predavao i kreirao te programe i sve moguće probleme koji mogu proizaći iz pitanja intelektualnog vlasništva jednom kada se stupi u taj proces. Danas 8 od 13 predmeta čiji su nositelji nastavnici Fakulteta političkih znanosti na preddiplomskom studiju vojno vođenje i upravljanje već akreditirani predmeti preddiplomskog studija politologije. Neki su tako prigovarali militarizaciji obrazovanja, a nitko nije primijetio da smo do sada bili prisutni u procesu politizacije vojske. I sama sam kao pozvani predavač sudjelovala u radu Ratne škole Ban Josip Jelačić. Dakle, bilo bi neumjesno od mene tvrditi da ne smatram da se vojska treba i šire interdisciplinarno obrazovati. Bila mi je čast i zadovoljstvo razgovarati s našim najvišim časnicima i pokušati doprinijeti njihovom obrazovanju. Međutim, jedno je dozvoliti interdisciplinarnost, jedno je proširiti obrazovanje, a drugo je sasvim drugo ono što mi imamo na djelu, a to je činjenica da mi ne proširujemo vojno obrazovanje nego je sva ova širina koju nudi politologija i ljudi koji nisu vojno i stručno obrazovani temelj vojnog obrazovanja naših vojnika umjesto da je njegov dodatak. Ovaj zakon taj problem ne rješava nego ga nažalost cementira. Vojska treba biti nositelj svoje priče i temeljne programe struke treba izvoditi vojska jer upravo vojnim znanjem i obrazovanjem raste snaga hrvatske vojske. Dakle, da bismo spriječili proces koji nas je dosada sigurnosno ugrožavao jer nismo imali vojno obrazovano znanstveno osoblje i da bismo ubuduće imali kvalitetne kadrove koji će moći to znanje prenijeti na našu vojsku trebamo se posvetiti onome što je vojno u sastavnici vojno sveučilište, a ne ostaviti na djelu jedan deklarativan proces koji ćemo nazvati Dr. Franjo Tuđman, a da sadržajno nećemo promijeniti ama baš ništa.
Sada je na redu gospođa Marijana Puljak koja će govoriti u ime Kluba zastupnika Centra i GLAS-a. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Poštovane kolegice i kolege, poštovani ministre i kolege, ja bih ovdje sada mogla 10 minuta čitat jedan članak odnosno stavak 4. prvog članka i to da bude zapravo osnova za raspravu i razlog zašto nećemo podržati ovaj Prijedlog Zakona o osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti. Dakle, evo ponovit ću ga, ma postupak osnivanja sveučilišta iz stavka 2. ovog članka ne primjenjuju se odredbe zakona kojim se uređuje osiguranje kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju kojima je reguliran postupak inicijalne akreditacije. Dakle, osnivamo sveučilište, imamo prijedlog zakona o osnivanju sveučilišta u kojem samom zakonu kažemo da nećemo primjenjivati Zakon o osiguranju kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju. To je kako je rekao kolega ranije logička zavrzlama i nešto što pokazuje koliko je nešto, ono kako se kaže, nešto je trulo u državi ne Danskoj nego Hrvatskoj. Isto tako u Članku 1. stavak 2. kaže sveučilište se osniva tako da se studijski programi preddiplomski sveučilišni studij vojno vođenje, upravljanje itd., spajaju sa sveučilištem koje još nije osnovano. Znači sveučilište se osniva tako da se studijski programi spajaju sa sveučilištem. Kojim sveučilištem ako nije osnovano? Ono riba ribi grize rep ili ovo ko tasmanijska neman, ono hvatamo sami sebi rep. Dakle, odmah da kažem isto tako kad kažu oni koji kritiziraju ove koji kritiziraju ovo osnivanje sveučilišta da smo ne znam, nismo za to da se kadrovi iz obrane i sigurnosti obrazuju, visoko obrazuju itd., dapače treba nam toga obrazovanja, treba nam kadrova visokoobrazovanih, treba nam njihovo usavršavanje po najvećim i najviše mogućim kriterijima, međutim osnivanje sveučilišta na ovaj način nije dobar put. Dakle, Zakon o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju se zaobilazi, Zakon o osiguranju kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju se zaobilazi. Činjenica je da se ovo sveučilište dakle neće proći postupak inicijalne akreditacije, ali će proći kaže se za 6 mjeseci postupak reakreditacije. Kako ćemo reakreditirat nešto što nije prošlo postupak inicijalne akreditacije? Isto tako čuli smo do sada i u prvom čitanju i ovdje u raspravama, evo čak i na Odboru za znanost, pa dobro ovo sveučilište osniva se na isti način kao Sveučilište Sjever i Slavonski Brod. Pa super, navodimo loše primjere i navodimo lošu praksu, dakle uvedimo, ono što je loše nekad bilo napravljeno uvedimo kao nekakvu praksu. Iz rasprava iz prvog čitanja, dakle obrazloženja koja smo dobili ovdje zapravo ne daju odgovore, dakle nije jasno tko će i kako predavati na novom sveučilištu, u kojem će zvanju ti ljudi biti? To što sada ljudi sa Sveučilišta u Zagrebu i Sveučilišta u Splitu to rade, dakle ne može se samo tako na jednostavan način prenijeti negdje drugdje. Ljudi koji to sada rade upitno je hoće li preći na novu instituciju, hoće li prenijeti intelektualna prava na svoja predavanja, koji je oblik njihovog angažmana, dodatnih opterećenja, pitanje posebnih dopusnica za rad izvan matičnih institucija, izvan Sveučilišta u Zagrebu? Dakle, osim što će proces angažmana nastavnika biti administrativno složeniji ovisit će i o dozvolama fakultetskog vijeća. Ovdje u ovom zakonu sve se nešto podrazumijeva. Dakle, nije jasno kako će to ubuduće Sveučilište obrane i sigurnosti preuzeti već akreditirane sveučilišne dodiplomske, diplomske i integrirane studije koje sada izvode kao nositelji Sveučilišta u Zagrebu i Splitu, na koji način? Isto tako čl. 3. kaže osnivač sveučilišta je RH, a prava i dužnosti osnivača obavljat će ministarstvo nadležno za obranu. Dakle gdje je tu Ministarstvo znanosti, ima li ga igdje ovdje? Po tome što nema sada ni ministra znanosti ne znam možda se sasvim odrekao ovog sveučilišta, po toj nekoj analogiji onda bi medicinski fakultet trebao bit pod Ministarstvom zdravstva. Pri kraju kaže se da za provođenje ovog zakona nije potrebno osigurati dodatna financijska sredstva u Državnom proračunu RH. To je isto tako nešto što je zapravo nemoguće jer treba novaca za sve organizirati, nije dovoljno što su sredstva predviđena za postojeće studijske programe da bi organizirali sasvim novo sveučilište. Ovdje kad smo govorili, vratit ću se ponovo na ovaj postupak inicijalne akreditacije, podsjetiti dakle što zahtjev za, kad se podnosi, podnosi dakle zahtjev za inicijalnu akreditaciju, što takav zahtjev mora sadržavati? Mora sadržavati elaborat o studijskom programu izrađen u skladu s uputama za izradu elaborata koji sadrži Studiju o opravdanosti izvođenja studijskog programa sukladno strateškom dokumentu mreže. Drugo, mora sadržavati dokaze o odgovarajućem prostoru i opremi. Treće, odgovarajući broj zaključenih Ugovora o radu sa znanstveno nastavnim ili nastavnim osobljem. I četvrto, dokaz o osiguranim i potrebnim sredstvima za obavljanje djelatnosti sukladno pravilniku. Ovo je dakle sa stranica Agencije za znanost i visoko obrazovanje, a zapravo i nalazi se u čl. 19. do 21. Zakona o osiguranju kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju. Ovo sveučilište neće proći inicijalnu akreditaciju, dakle taj postupak nije niti pokrenut zato što jednostavno nema uvjeta da prođe inicijalnu akreditaciju. A kao što sam rekla kako se nešto za 6 mjeseci može reakreditirati ako samo, samu inicijalnu akreditaciju nije prošlo? Kao što sam rekla na početku mogla bi ovdje evo 10 minuta čitati samo ovaj čl. 1. st. 4. i to bi bio dovoljan razlog za nepodržavanje Zakona o osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti, ne zato što ne mislimo ili što mislimo da nam sveučilište ne treba ili što mislimo da nam visoko obrazovani kadar iz područja obrane i sigurnosti ne treba ili da postojeći ne treba usavršavanje i visoko obrazovati, ne već zato da ne ponavljamo lošu praksu, već zato da kreiramo i osnujemo sveučilište u skladu sa svim reklo bi se pozitivnim zakonskim propisima, ja bi rekla samo u skladu sa postojećim zakonima. Evo, zahvaljujem.
Hvala. gđa. Ružica Vukovac govorit će u ime Kluba zastupnika Domovinskog pokreta. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani potpredsjedniče HS, poštovani ministre sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Dakle, čl. 2. Konačnog prijedloga Zakona o osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti govori o rodnoj ravnopravnosti. Izdvajanje značenja pojma „rod“ u svrhu ostvarivanja rodne ravnopravnosti i određivanja granica njihova tumačenja u zakonodavstvu mora biti rabljena bez ideoloških zahvata u antropološke temelje ljudskog identiteta. Pojam „rod“ mora se odvojiti od sintagme „rodni identitet“ čijim se uvođenjem bez iznimke provodi ideološki zahvat u pravni poredak. Osnovne značajke pravnih normi jesu univerzalnost, apstraktnost i obveznost. Za razliku od ostalih normi pravne norme zbog obvezujućeg karaktera svojih konstitutivnih elemenata imaju i univerzalnu učinkovitost, te stoga mogu odrediti okvire unutar kojih se razvija određeno društvo. Kulturni obrasci teško dosežu šire razine univerzalnosti i uniformiranosti dok se pravnom normom u pravilu zahvaća sva društvena složenost zahvaljujući njezinom obvezujućem, apstraktnom i univerzalnom karakteru. Pravna norma može zahvatiti sve društvene odnose, ali ne ostvariti svrhu svoga postojanja, a to je prvenstveno pravna sigurnost u osobnim statusima i suživotu svih državljana vodeći računa o ontološkim temeljima sustava vrijednosti kojima je prožete ili bi se trebala prožimati. Jedan od razloga narušavanja tog sklada i onda kada pravna norma naoko udovoljava svim formalnim i materijalnim uvjetima valjanosti, jest apstraktnost određenih pojmova koji su dijelom njezina sadržaja. Spol je biološka kategorija, univerzalni pojam koji se temelji na biološkim i fiziološkim odrednicama na koje ne možemo utjecati koje primamo u trenutku začeća i koje se ne mogu promijeniti. Pojam rod javlja se u sedamdesetim godinama prošlog stoljeća u SAD-u, a cilj mu je bio dokinuti, razotkriti patrijarhalni i za žene isključujući sadržaj niza pravnih normi i kulturnih obrazaca koji su pružali odnosno pružaju legitimnost neravnopravnom društvenom položaju žena u odnosu na muškarce. Ustav RH koristi pojam spol kada se referira na određivanje ljudskog identiteta, a izrekom ne spominje pojam rod. Prema tome, Ustav RH poznaje spolni, a ne rodni identitet jer izrekom navoditi ravnopravnost spolova kao temelj za tumačenje Ustava u čl. 3., dakle Ustav RH kada se referira na ljudski identitet isti utvrđuje na temelju spolnog identiteta. Rodna ideologija mimo Ustava postoji u pravom poretku RH, a predstavlja negiranje bioloških odrednica kao jedinog temelja određivanja spolnog identiteta ljudskih bića. Ljudska bića identitetski se određuju prema spolu, a rod je društvena dimenzija spola koja je s njim neodvojivo povezana. Stoga ako je namjera zakonodavca bila da zapriječi primjenu rodne ideologije što proizlazi iz interpretativne izjave Vlade RH onda je potrebno uskladiti vlastito zakonodavstvo s izrekom navedenih shvaćanja kako je RH smatra da Istambulska konvencija ne nameće primjenu rodne ideologije u hrvatski pravni i obrazovni sustav. To predstavlja obvezu izmjene svih zakonskih i podzakonskih odredaba u nacionalnom zakonodavstvu koje nisu antidiskriminacijske, a koje sadrže sintagmu rodni identitet, a osobito onih zakonskih odredaba koje priznaju pravo na život u drugom rodnom identitetu i time relativiziraju spolni identitet svih građana. Slijedom iznijetog čl. 2. treba glasiti, izrazi u ovom zakonu imaju jednako značenje neovisno odnose li se oni na osobe muškog ili ženskog spola odnosno naziv rodna ravnopravnost treba se brisati. Čl. 6. kaže da odluke o statusnoj primjeni sastavnica u okviru sveučilišta ili izlasku pojedinih sastavnica iz sveučilišta donosi senat dvotrećinskom većinom svih članova uz prethodno mišljenje Sveučilišnog savjeta. Autonomija sveučilišta bila je predmet rasprava i pred Ustavnim sudom, primjerice u predmetu od 4. veljače 2020.g. gdje je Ustavni sud rekao navodim „Temeljna načela iz međunarodnih dokumenata iz kojih proizlazi kako autonomija ne može djelovati bez ograničenja potvrdio je i Ustavni sud RH i u odluci i rješenju od 26.siječnja 2000.g.“. Dakle, Ustavni sud RH zauzeo je stajalište da autonomija sveučilišta zajamčena čl. 68. Ustava koji u vrijeme donošenja odluke i rješenja bio čl. 67. Ustava uključuje autonomiju sveučilišta prema izvan sveučilišnim institucijama i drugim tijelima koja uređuju ustrojstvo i djelovanje sveučilišta ili mogu utjecati na njegovo uređenje, primjerice prema tijelima državne vlasti ili drugim javnopravnim ili rjeđe privatno pravnim osobama koji se mogu pojaviti kao osnivatelji sveučilišta ili pak oni koji ga podupiru. Sud je zauzeo i stajalište da postoji ograničenja autonomije sveučilišta koja proizlaze iz činjenice da je autonomija sveučilišta u suvremenim državama u znatnoj mjeri ograničena ovlastima onih o kojima sveučilište ovisi tj. o njihovim odnosno njegovim osnivateljima, podupirateljima i tijelima koja provode stručni nadzor nad njegovim radom, dakle njegov utjecaj najčešće se izražava u pravilima koja svaki od njih nameće sveučilištu bilo tako što su mu zakonom nadređena, bilo tako što uvjetuju potporu ili pozitivna izvješća o radu sveučilišta prihvaćanjem ili provedbom njihovih pravila. Stoga je autonomija sveučilišta u stvarnosti neizbježno ograničena pravima i stvarnom moći osnivatelja, ali i onih koji podupiru sveučilište ili pak nad njegovim radom provode stručni nadzor. Iz svega navedenog proizlazi da ograničenja autonomije sveučilišta nije dopušteno ni na koji način u dijelu koji se odnosi na temeljni sadržaj iste, ali je ograničeno i dopušteno i sadržano u ovlastima osnivatelja odnosno onih koji između ostalog imaju nadzorne ovlasti nad radom visokih učilišta te je ograničenje dopušteno da bi se zaštitila sloboda i prava drugih ljudi te pravni poredak javni moral i zdravlje. Dakle, propisivanje većine koja je zapravo statutarna građa čini se da nije u skladu načelom autonomije sveučilišta. Zatim kada govorimo o čl. 18. koji kaže da zaposlenici sveučilišta su službenici i namještenici. Dakle, službenik je osoba koja kao redovito zanimanje obavlja poslove iz djelokruga državnih, lokalnih ili javnih tijela. Radni odnos državnog i lokalnog službenika posebne je vrste i na njega se primjenjuje posebno radno zakonodavstvo, a podredno opće radno zakonodavstvo, kolektivni ugovori te drugi izvori radnog prava. U našem pravnom sustavu već dugo vlada totalni košmar u nazivlju kod radnih odnosa osoba koje plaće primaju iz državnog proračuna. Zaposlenici sveučilišta nisu službenici i namještenici, s takvom bi se praksom trebalo konačno prekinuti. Stoga bi se čl. 18. st. 1. ovog predloženog zakona trebao brisati dok bi st. 2. glasio, radna mjesta i uvjeti radnih mjesta za zaposlenike sveučilišta utvrđuju se u skladu sa zakonom kojim se uređuje znanstvena djelatnost i visoko obrazovanje zatim propisima koji se primjenjuju na službenike i namještenike u javnim službama i statutom sveučilišta. Zahvaljujem.
Hvala. Gospođa Vesna Bedeković govorit će ispred Kluba zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi ministre, državni tajniče sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege, Klub zastupnika HDZ-a će naravno podržati donošenje Zakona o osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti. A evo kada je riječ o izobrazbi kadrova za potrebe hrvatske vojske valja svakako na početku podsjetiti da se ona već godinama odvija u suradnji sa sveučilišnom zajednicom u RH, a podsjetit ću da prvi, da su prvi programi sveučilišne izobrazbe započeli 1992. godine za potrebe Hrvatskog ratnog zrakoplovstva. Nakon toga započeo je program kadet kao oblik sveučilišne izobrazbe za druge grane i rodove hrvatske vojske. Zatim su 2014. godine akreditirani sveučilišni programi vojno vođenje i vojno inženjerstvo koji su izvođeni i još uvijek se izvode zajedno sa Sveučilištem u Zagrebu i u Splitu, a 2017. godine je akreditiran sveučilišni program vojno pomorstvo koji se izvodi zajedno sa Sveučilištem u Splitu i nedavno akreditirani poslijediplomski specijalistički studijski program vojno vođenje i upravljanje. I naravno da evo kad ovo sve pogledamo i analiziramo ovakav razvoj sustava izobrazbe za potrebe obrambenog sustava uslijedio, slijedio je svakako i strateške odluke političkog i vojnog vodstva RH iz razdoblja osnivanja hrvatske vojske i Domovinskog rata kada je odlučeno da će se hrvatska vojska razvijati kao integralni dio hrvatskog društva, a da će izobrazba časnika hrvatske vojske osigurati njihovu potpunu društvenu uključivost i povezanost sa hrvatskim građanima i hrvatskom narodu. I naravno kao logičan slijed ovog razvoja izobrazbe za potrebe hrvatske vojske pokrenuta je i procedura za donošenje Zakona o osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti. I time bi se svakako stvorile pretpostavke za transformaciju Hrvatskog vojnog učilišta Dr. Franjo Tuđman u moderno Sveučilište obrane i sigurnosti koje će u potpunosti zauzeti svoje mjesto u akademskoj zajednici RH. A podsjetit ću da je ovo upravo ova godina 30-ta obljetnica od osnivanja prvih postrojbi hrvatske vojske koja je stvarana u Domovinskom ratu pa je u tom smislu evo i vrijeme osnivanja ovog sveučilišta simbolično. Što se tiče same transformacije Hrvatskog vojnog učilišta Dr. Franjo Tuđman u sveučilište ona počiva na 2 strateška dokumenta. Prije svega Strategiji nacionalne sigurnosti, a onda i dugoročnom planu razvoja oružanih snaga za razdoblje od 2015. do 2024. i svakako će se donošenjem ovog zakona osigurati i stvoriti okvir za osnivanje sveučilišta kao prije svega visokoobrazovne institucije, a onda i znanstveno istraživačke ustanove za potrebe obrambenog sustava i domovinske sigurnosti i time će se svakako stvoriti ključni uvjeti za daljnji razvoj sposobnosti hrvatske vojske, sustava domovinske sigurnosti i vojnog umijeća kao znanosti što je izuzetno bitno. Dakle, bitna je osobito ta znanstveno-istraživačka, znanstveno-istraživački dio, znači područje rada budućeg sveučilišta obrane. Ja ću samo podsjetiti da trenutno u RH ne postoji niti jedna ustanova koja se bavi znanstveno-istraživačkim radom u području vojnih znanosti. I stoga će Sveučilište obrane i sigurnosti pružiti osnovu za razvoj vojnih znanosti, a između ostaloga otvorit će se i mogućnost ravnopravnog sudjelovanja u međunarodnim projektima obrambeno znanstvenih istraživanja i to u svojstvu nositelja projekata što dosada nije bilo moguće dakle u statusu trenutnog visokog učilišta Dr. Franjo Tuđman. Svakako to će omogućiti snažnu afirmaciju hrvatske vojske na međunarodnoj sceni, ali i suradnju i partnerstvo sa sličnim obrambenim sveučilištima u zemljama članica NATO-a i EU, već smo ih napominjali Njemačkoj, Francuskoj, Italiji, Poljskoj, Češkoj itd., s kojima Oružane snage RH tradicionalno imaju aktivne programe suradnje. Što se tiče samog postupka akreditacije o kojem je puno evo već do sada bilo riječi, sveučilište će biti osnovano koliko god to neki ovdje nazočni kolege iznose u suprotnom značenju, bit će osnovano u potpunosti u skladu sa Zakonom o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju i Zakonom o osiguravanju kvalitete i znanosti u visokom obrazovanju. A način akreditacije dakle prijenosom nositeljstva nad studijskim programima čiji su nositelji trenutno sveučilišta u Zagrebu i Splitu i slijednom reakreditacijom u skladu je sa zakonima i svakako je usuglašen sa Ministarstvom znanosti i obrazovanja. Također, naravno prethodno proceduri donošenja zakona o osnivanju sveučilišta, podsjetit ću da su potpisani sporazumi o namjeri obaju sveučilišta za stavljanje na odlučivanje njihovim senatima odluke o promjeni nositeljstva studija, a pri tom napominjem da Članak 1. stavak 4. prijedloga konačnog, konačnog prijedloga zakona kojim je regulirano da se neće primijeniti odredbe kojima je reguliran postupak inicijalne akreditacije ne znači, podcrtavam ne znači da se osnivanje sveučilišta neće provesti u skladu sa Zakonom o osiguravanju kvalitete. Ja ću samo podsjetiti da razjasnimo, postupak inicijalne akreditacije je postupak vanjskog vrednovanja kvalitete novih studijskih programa, a reakreditacija je postupak vanjskog vrednovanja kvalitete postojećih studijskih programa koji su već akreditirani, radi potvrde ispunjavanja postavljenih uvjeta i standarda za obavljanje djelatnosti visokog obrazovanja. Dakle, inicijalna akreditacija provodi se isključivo za nove studijske programe, a budući da su ovi vojni studijski programi koji se provode u suradnji sa sveučilištima i Vojnim učilištem dr. Franjo Tuđman, a u već akreditirani, već su akreditirani, inicijalno, u čl. 28 st. 4 Konačnog prijedloga Zakona o osnivanju Sveučilišta, predviđen je postupak akreditacije u skladu s čl. 22 Zakona o osiguranju kvalitete u visokom obrazovanju. Dakle, ne znači i nije istina da se na osnivanje Sveučilišta neće primjenjivati trenutno postojeći Zakon o sustavu visokog obrazovanja, osobito oni koji se odnose na osiguravanja i kvalitete. U postupku, naravno, reakreditacije koja ide 6 mjeseci nakon preuzimanja studijskih programa, naravno, potvrdit će se kvaliteta studijskih programa, provjerit će se broj potrebnog znanstvenog nastavnog osoblja, potrebne infrastrukture, sredstva za rad i sve oni, svi oni uvjeti koji već postoje. I samo ću podsjetiti, i o tome je bilo riječi da su na sličan način osnovana 2 posljednja sveučilišta, 2015. g., Sveučilište Sjever i Sveučilište u Slavonskom Brodu, koliko god to nekome bilo jasno ili nejasno, i koliko god to netko spominjao kao dobar, loš ili srednje loš primjer. Dva sveučilišta su na ovaj način osnovana i ta dva sveučilišta od 2015. g. do danas, normalno funkcionira. I jednako tako, ovim prijedlogom ispoštivani su i kriteriji za osnivanje Sveučilišta, vezani za čl. 54 Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju vezano za broj studijskih područja, znanstvenih područja i znanstvenih polja, dakle ovi studijski programi izvode se u 3 znanstvena područja, 3 znanstvena polja, područje tehničke znanosti, polje interdisciplinarnih tehničkih znanosti, područje društvenih znanosti, polje sigurnosnih i obrambenih znanosti i interdisciplinarna područja znanosti, konkretno, polje vojno-obrambene i sigurnosno-obavještajne znanosti, a to je više od onoga što čl. 54 Zakona o znanstvenoj djelatnosti o visokom obrazovanju propisuje. I na samom kraju, zaključno, s obzirom da su ispunjeni svi uvjeti propisani zakonima, s obzirom da je prijedlog ovog zakona izrađen u suradnji i s Ministarstvom znanosti i obrazovanja i s MORH-om i sa Sveučilištem u Zagrebu i sa Sveučilištem u Splitu, i s obzirom na nužnost osnivanja Sveučilišta obrane i sigurnosti kao, prije svega visokoobrazovne, a onda što je jako bitno, znanstveno-istraživačke ustanove za potrebe obrambenog sustava i sustava domovinske sigurnosti, Klub zastupnika HDZ-a će podržati Konačni prijedlog Zakona o osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti. Hvala vam lijepa.
Sada će gđa. Sanja Radolović govoriti ispred Kluba zastupnika SDP-a. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, zahvaljujem. Poštovane kolege zastupnici i zastupnice. Evo, ja ću svoje izlaganje odmah iskoristiti za malu repliku, nekoliko puta se ovdje danas spomenulo Sveučilište Sjever i Sveučilište Slavonski Brod. Da, uistinu je tako, oni su se osnovali na sličan način uz jednu bitnu, itekako bitnu razliku. Upravni nadzor nad zakonitošću rada tih sveučilišta i dalje je ostalo u resoru znanosti visokog obrazovanja, dakle, pod Ministarstvom znanosti i obrazovanja, a mi danas ovdje imamo prijedlog zakona koji će zapravo biti jedan veliki presedan što se tiče cjelokupnog sustava znanosti i obrazovanja. Ja ću reći zapravo, ovaj zakon od 8 stranica ili 29 članaka, evo, ja sam si sad samo u ovih posljednjih sat vremena, slušajući svih vas napisala 15-tak točaka koje smatram da su duboko, duboko pogrešne i da takav zakon u ovakvom obliku danas ne možemo donijeti. Podsjetit ću da 2014. g. upravo je SDP-ova Vlada htjela postaviti na zdrave noge cijeli sustav obrane i sigurnosti i uspostavila je, dakle izvođenje zajedničkih studijskih programa Vojnog učilišta sa Sveučilištem u Splitu i Zagrebu. No, da se vratim na ono što sam rekla da je ovo presedan. Nekoliko puta smo već čuli, i to je uistinu tako, a zadnje nam je i kolegica Puljak detaljno objasnila što zapravo to znači inicijalna akreditacija nekog studijskog programa. Radim u takvom sustavu skoro 10 godina, osobno sam napisala 10-tak elaborata studijskih programa i sudjelovala u postupku inicijalne akreditacije. Vjerujte mi, to je izuzetno jedna stroga, rigorozna procedura provjere prostornih uvjeta, kadrovskih uvjeta, financijskih uvjeta, koja će se ovdje lagano danas zaobići. Nije samo to problem što ćemo mi to zaobići, naša Agencija za znanosti i visoko obrazovanje, članica je i europskog udruženja tih istih agencija i postoji nešto što se zove i što smo mi, tako reći, pravno stekli ulaskom u EU, a to je Europski prostor visokog obrazovanja. Tu zatim dolazimo do onog problema što se isto ovdje danas nekoliko puta provlačio, a nismo dobili odgovor na to, kako će se te diplome priznavati. Što će biti s ljudima koji izađu s te institucije, koji dobe taj papir i recimo, danas, sutra, oni žele nastaviti svoje obrazovanje u Njemačkoj, Belgiji, žele se zaposliti negdje. Tko će i na koji način i kako im priznati diplome? Podsjetit ću da mi imamo već u Hrvatskoj problem kada nam primjerice, žele se zaposliti ovdje doktori medicine iz BiH, ne mogu ljudi proći nostrifikaciju diploma. Ja se samo pitam što će biti s diplomama ovakve jedne hibridne institucije koja bi trebala nastati. Zatim, što se tiče kadrova. Ministar je ovdje danas rekao da postoji i desetak doktora znanosti, osobno, ja raspolažem s podacima da ih je bilo 5, a sada su spali na 4 i da manje-više, sav kadar ostali je zapravo odradio nastupna predavanja, stekao status predavača, ali nije se napravio bitan pomak u okrupnjavanju magistara i doktora znanosti. To povlači sa sobom još jedan ozbiljniji problem a to je produkcija radova. Na vojnom učilištu uistinu postoji produkcija stručnih radova međutim od produkcija znanstvenih radova sa recenzijama, to ne postoji i zapravo se tu sustav ne pomiče s mrtve točke. Zatim kao još jednu veliku problematiku naglasila bih, problematiku intelektualnog vlasništva. Vi morate znati da primjerice na jednoj akademskoj godini na jednom studijskom programu, od 3200 kontakt sati, norma sati kako mi to zovemo u sustavu znanosti i visokog obrazovanja koji se izvode, da primjerice 1500 sati tih norma sati, pripada Fakultetu političkih znanosti, pripada kadrovima sa Fakulteta političkih znanosti. Tu dolazimo onda do još jednog drugog problema, što s ugovorima o radu tih ljudi? Neki od tih ljudi su cijeli život, cijelo svoj životni vijek su proveli na Fakultetu političkih znanosti i oni ne žele otić na novo sveučilište. Oni, ti ljudi imaju ugovore o radu. Vi ne možete nikoga prisiliti da potpiše nekakav drugačiji ugovor o radu i prisilno pređe na novu instituciju odnosno sveučilište koje bi trebalo nastati. Hvala Bogu svi znamo da ugovori o radu podliježu radnom pravu i da nikakva metoda prisile ne može se prenijeti ljude na novo sveučilište. Onda isto tako možda ajde manje važno ali opet ne baš u potpunosti nevažno, da li na novom sveučilištu koje treba nastati, uopće postoji taj birokratski aparat za rad studentima. Do sada su to obavljale studentske referade Sveučilišta u Zagrebu i Sveučilišta u Splitu. Ja nisam pronašla niti nemam informacije da oni uopće imaju urede, u prvom redu ured za rad sa studentima i studentsku referadu koja bi mogla dakle biti na raspolaganju onima kojima je to najvažnije, zapravo to su naši studenti. Također niste me uvjerili vezano za izvođenje u dva znanstvena područja, vi ste tome sad fino doskočili sa interdisciplinarnim područjima znanosti, ali osobno smatram da to nije sukladno zakonskom okviru odnosno sukladno čl. 54. Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju koji jasno kaže da sveučilište mora izvoditi studijske programe u dva znanstvena područja. Naravno, ponovit ću opet i famozni čl. 25. koji mislim da smo ovdje ponavljali danas najviše puta, a to je po meni najspornija odredba ovog zakona, da će upravni nadzor nad zakonitošću rada obavljati Ministarstvo obrane. Takva odredba duboko je pogrešna i protivna apsolutnom cijelom nizu postojećih zakonskih i podzakonskih akata u sustavu znanosti i visokog obrazovanja. Zatim vezano za plaće kadrova. U čl. 18. stavku 6. se navodi da će se također cijeli sustav plaća urediti zakonom kojim se uređuje služba u Oružanim snagama. Maloprije sam pričala, dakle da većina zaposlenika radi u sustavu znanosti i visokog obrazovanja i postoji nešto što se zove kolektivni ugovor za zaposlenike u sustavu znanosti i visokog obrazovanja. Dakle i ovdje radimo presedan i želimo da se sustav plaće na novom sveučilište zakonskim okvirom kojim se urešuje služba u Oružanim snagama. Ja moram reći da klub SDP-a podržava razvoj sustava obrane i sigurnosti međutim ne osnivanje sveučilišta na ovakav način i nama zaista nije jasno a to smo vam rekli prilikom prvog čitanja, zbog čega se ne ide na osnivanje fakulteta, da se malo po malo zdravim i sigurnim koracima, pretvori upravo Vojno učilište „Franjo Tuđman“ u jednu zdravu, znanstveno-istraživačku instituciju koja će imati svoju glavu i svoj rep. Još moram naglasiti problematiku reakreditacije. Dakle, ovdje piše da će nakon preuzimanja studijskih programa. Ja sam vidjela prilikom javnog savjetovanja na što sam vas upozorila da ste ga trebali opet provesti budući da je prvo čitanje bilo u prošlom sazivu i ponovno je išlo na prvo čitanje u novom sazivu Hrvatskog sabora, vi to niste učinili, sam rektor sveučilišta i Sveučilište u Zagrebu, što god mi mislili o njemu kao osobi, ali je reko da postoji problem preuzimanja tih studijskih programa. Ja ne vidim da smo mi ovdje u prilogu uopće dobili niti na odboru raspravljali o jednoj jako bitnoj komponenti. Da li je uopće Sveučilište u Zagrebu i da li je uopće Sveučilište u Splitu voljno predati te studijske programe? Ja to evo zaista nisam nigdje vidjela, kao što nisam niti vidjela pisano mišljenje Ministarstva znanosti o obrazovanja koje je suglasno s ovakvim načinom osnivanja ovog sveučilišta. Drago mi je ministre, što ste rekli da vas ministar Fuchs podržava ali evo nekako, ostat ću suzdržana oko svog mišljenja, da li vjerujem ili ne tome što ste vi nama usmeno odgovorili. Mislim da je bio minimum korektnosti s vaše strane da dobijemo pod A, mišljenja Sveučilišta u Splitu i Zagrebu oko prenošenja studijskih programa i pod B, mišljenja samog ministra Fuchsa odnosno Ministarstva znanosti i obrazovanja što misle o ovakvom osnivanju sveučilišta, a u konačnici ako ćemo biti maksimalno korektni, i o samoj instituciji koja provodi i inicijalnu akreditaciju a i reakreditaciju, a to je Agencija za znanost i visoko obrazovanje. Također, ja zaista ne znam kako će se provesti reakreditacija ako nije inicijalna akreditacija provedena sukladno Zakonu o osiguravanju kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju. Ne razumijem po kojim postulatima, kojim metodama će se to provesti ako nema temelja u već inicijalno provedenoj akreditaciji na taj način. I završno, samo ću podsjetit ono što uvijek kada govorimo o sustavu znanosti i visokog obrazovanja moram reći, a to je da mi danas ovdje preko noći osnivamo jedno sveučilište a već 2 g. Sveučilište u Puli koje je prošlo sve te rigorozne kriterije, još uvijek čeka dopusnicu za izvođenje studija medicine unatoč pozitivnim recenzijama i usklađenosti koju je dobilo od Agencije za znanost i visokog obrazovanja što se tiče usklađenosti s mrežom visokih učilišta. Zahvaljujem.
Prelazimo na pojedinačne rasprave. Prvi je g. Damir Bakić. Izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče. Uvažene kolegice i kolege, poštovani ministre. O načinu osnivanja i zaobilaženju postupka inicijalne akreditacije već je dovoljno rečeno ne bih ovog momenta ponavljao. Želio bih ovaj čas ukazati još na nekolicinu odredbi u ovom zakonu koje su po mom mišljenju duboko upitne. Članak 25., evo upravo ću više-manje započeti s tim s čim je kolegica Radolović završila, kaže dakle Članak 25. da upravni nadzor nad zakonitošću rada i općih akata sveučilišta obavlja ministarstvo nadležno za obranu. To je refleksija Članka 3. koji kaže da prava i dužnosti osnivača obavlja to isto ministarstvo. Tu se zapravo implicira tako nalaže Članak 48. stavak 8. Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju. Međutim, taj je stavak napisan nejasno i u njemu se spominje neki sporazum kojeg zapravo ovdje nema. I sva je prilika da se zapravo taj članak, taj stavak 8. Članka 48. u stvari odnosi na onaj slučaj kad visoko učilište, kad se visoko učilište osniva kao ustrojstvena jedinica ministarstva. To ovdje nije tako. Uostalom kako zapravo MORH može provoditi upravni nadzor u pitanjima kao što je npr. znanstveno napredovanje, izbor ili reizbor u znanstveno ili znanstveno nastavno zvanje. Članak 13. stavak 2. kaže se izrijekom polovicu članova savjeta imenuje senat, a polovicu osnivač Ministarstvo obrane. Ovo je eksplicitno u suprotnosti sa Člankom 60. stavak 3. Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju koji kaže da jednu polovicu članova savjeta imenuje senat dok je druga polovica sastavljena po slijedećem ključu, 1/6 imenuje osnivač samo šestinu, drugu šestinu imenuje jedinica lokalne samouprave i treću šestinu gospodarska komora. Članak 14. stavak 2., sveučilišni savjet daje prethodno mišljenje o čitavom nizu pitanja koja su u nadležnosti senata. Ovo je vrlo dvojbeno. Daje doduše samo prethodno mišljenje, ne odlučuje, ali s obzirom na sastav savjeta maloprije je opisan ovo u značajnoj mjeri dovodi u pitanje autonomiju sveučilišta. A autonomija je inače i zakonska i ustavna kategorija ona se međutim u ovom zakonu uopće nigdje, nigdje ne spominje. Članak 18. stavak 3. na rad u sveučilište kaže se mogu se uputiti i pripadnici oružanih snaga u skladu sa zakonom kojim se uređuje služba u oružanim snagama. Stavak 4. istog članka kaže radna mjesta i uvjeti radnih mjesta za pripadnike oružanih snaga iz prethodnog stavka utvrđuju se zakonom kojim se uređuje služba u oružanim snagama i zakonom kojim se uređuje znanstvena djelatnost i visoko obrazovanje. Ovo je napisano pitijski i namjerno je tako jer nije jasno sad više jesu li te osobe koje su upućene na rad u sveučilište, a pripadnici su oružanih snaga nije jasno jesu li oni sada zaposlenici Ministarstva obrane ili sveučilišta. Kako će im se odrediti i određivati plaća? Hoće li netko dobivati plaću kao brigadir ili kao docent ako je na akademskom stupnju docenta? Uvodimo li time novu kastu i u sveučilišnu zajednicu? Članak 28. stavak 1. Vlada RH će u roku od 90 dana imenovati te regulirati status i plaću privremenog rektora. Nema nikakvih kriterija ovdje, čak niti onih koji govore o redovnom izboru rektora. Apropo kaže se još ću jedanput ponoviti da za provedbu ovih zakona nije potrebno osigurati dodatno financijska sredstava u Državnom proračunu RH. To je potpuni nonsens. Svi znamo da je tako. I još nešto za kraj neovisno o manjkavosti ovog zakona, ovo je korak u krivom smjeru. Naime, duboko sam uvjeren da su se studijski programi trebali nastaviti razvijati unutar Sveučilišta u Zagrebu i Sveučilišta u Splitu. Studiji su tamo oblikovani i podvrgnuti vanjskom vrednovanju i izvođenju po kriterijima i propisima koji uređuju visoko obrazovanje u RH. Bili su uronjeni u standarde u akademsko okruženje [[Upadica: Hvala.]] i upravo bi ti standardi i to okruženje su bili bitan generator i garante … [[Govornici govore istovremeno ne razumije se.]]
Imate, imate puno replika, ne imate puno replika pa ćete moći nastaviti ovaj raspravu. Gospođa Selak Raspudić, izvolite.
U raspravi u prvom čitanju ovog zakona postavila sam pitanje upravo na tragu Članka 25. autonomije sveučilišta. I dobila sam doista odgovor od ministra, sukladno Članku 48. stavku 8. koji i vi ovdje problematizirate da se može nadzor provoditi od strane MORH-a kada je riječ o takvoj instituciji. I ako pretpostavimo npr. da je to u redu i da će MORH donekle provoditi nadzor nad samim sobom s obzirom na količinu osoba koje on ima u tijelima ovog sveučilišta koja nije jednaka standardnoj raspodjeli unutar ostalih tijela sveučilišta, mene zanima što mi dobivamo zauzvrat ako kažemo ovo sveučilište neće biti autonomno kao ostala sveučilišta. Je li to sigurnost? Koji bi argument bio u prilog toga? Možete li se domisliti?
Hvala. Izvolite odgovor.
Hvala vam na ovom pitanju, ja uz najbolju volju na njega ne znam odgovoriti, ali znam ga ponoviti i ponavljam ga sam sebi sve ovo vrijeme i prije prvog čitanja i prije ovog drugog čitanja. Ja sam duboko uvjeren da je zapravo način na koji je osigurano sudjelovanje Ministarstva obrane u radu ovog sveučilišta u konačnici i u sastavu savjeta čiji polovicu članova imenuje Ministarstvo obrane, duboko sam uvjeren da se to kosi sa autonomijom sveučilišta i apsolutno mi je nejasno kako, kako ovo sveučilište može biti autonomno od Ministarstva obrane po odredbama ovog zakona.
Hvala. Gospodin Prica.
Za svaku zemlju, pa i za Hrvatsku, važno je sigurno obrana i sigurnost i zasigurno je dobro da se na način, da se to također, pokuša dići na jednu višu razinu i kroz obrazovni sustav i kroz fakultet koji bi se time bavio jer ono što je danas i ministar ovdje rekao, rekao je da će se ovo Sveučilište baviti samo tim jednim segmentom obrazovanja vezano uz obranu i sigurnost, pa me zato čudi riječ koja se koristi, znači, sveučilište, sve-učilište, dakle sveučilište bi trebalo obuhvaćati više fakulteta. Od ekonomije, matematičkih znanosti, brodogradnje, pa nadalje. Stoga mi je čudno da se pokušava znači ići na varijantu da se osnuje sveučilište. Da, ovo je važna tema, treba poticati obrazovanje u segmentu obrane, ali sigurno to bi trebalo i bilo bi primjerenije kroz sami fakultet koji bi se time bavio. Također, [[Upadica: Odgovor.]] nismo danas čuli koliko će studenata biti [[Upadica: Hvala, hvala lijepa.]] , hrvatska sveučilišta imaju po 20, 30 i više tisuća studenata.
Odgovor, izvolite.
Hvala vam. Tako, dakle naravno i ja mislim. Tako i ja mislim, ja mislim da je zaista u najboljem interesu svih ovih trenutno dakle izvođenih studijskih programa u najboljem njihovom interesu zapravo, integracija ili ostanak dakle statusa integriranosti u Sveučilišta u Zagrebu, odnosno Sveučilišta u Splitu, tu se ne radi samo o kontroli kvalitete, tu se radi dakle i o beskrajno širim mogućnosti izbornosti, što je imperativ ovog vremena. Tu se radi o beskonačno širim mogućnostima interdisciplinarnosti, tu se radi, naravno i o mnogo većim mogućnostima u privlačenju stranih studenata i općenito u internacionalizaciji. Mi smo apsolutno za to da se ovi studijski programi unaprijede, mi to smatramo potrebnim, jednako tako, ali ne vidimo nikakav razlog nit garant tome u osnivanju sveučilišta.
Hvala. Gđa. Nađ.
Hvala lijepa. Kolega Bakiću. Da li se slažete da zapravo pravni sustav, odnosno zakoni moraju biti koherentniji jedan drugome kako bi bio pravni sustav usklađen i kako bi bio provediv u cjelini i zašto, što, imate li uopće ideju zbog čega predlagatelj uporno negira argumente oporbe da treba ovaj prijedlog zakona uskladiti sa ostalim zakonom, odnosno Zakonom o sveučilištima?
Hvala. Odgovor.
Hvala vam. Odgovor na prvo pitanje je ne znam, odgovor na drugo pitanje je još jedanput ne znam, sa malo većim, kako da kažem, malo većom širinom tog neznanja. Meni je, mene zapravo sablažnjivo, meni je zapravo sablažnjivo da mi ovdje, da mi ovdje, mi, zakonodavac, donosimo zakon u čijem prvom članku piše da se neće primjenjivati relevantan zakon. Meni je još sablažnjivije da zapravo kolegica u ime, kolegica Bedeković u ime Kluba HDZ-a, štoviše, čak u svojstvu, doduše, to nije bilo rečeno u svojstvu, ali kolegica obnaša tu dužnost, predsjednica Odbora za obrazovanje i kulturu kaže, dvaput smo učinili tako, pa možemo i treći put. Malo apstraktnije rečeno, to znači dvaput smo kršili zakon eklatantno, više nam ništa ne stoji na putu da ga prekršimo i treći put.
Povreda Poslovnika, gđa. Bedeković.
Hvala vam lijepa poštovani potpredsjedniče HS-a, smatram da je prekršen čl. 238 Poslovnika gdje kolega insinuira i iznosi neistine na račun mene kao predsjednice Odbora i to na način da tvrdim i stojim iza toga da smo dva puta prekršili zakon u osnivanju visokih učilišta nekih do sada, što naprosto, nije istina. Niti je prekršen zakon, niti jedan, u području koje regulira znanost, visoko [[Upadica: Hvala.]] obrazovanje i kvalitetu niti [[Upadica: Gđa. Bedeković, vrijeme.]] sam ja to ikada rekla.
Hvala. Znate da je opomena jer da je bila replika. Gđa. Puljak, replika.
Poštovani kolega Bakić, ja sam citirala dakle kako izgleda postupak inicijalne akreditacije, dakle što je sve potrebno da bi se neki studijski program ili evo, sveučilište, inicijalno akreditiralo. Možete li nam vi objasniti u čemu je razlika između inicijalne akreditacije i reakreditacije? Je li u reakreditaciji sveučilište prolazi isti taj postupak kao inicijalna akreditacija ili je to, da tako kažem, nazovem, pod navodnike, malo lakši postupak. Evo, hvala.
Pa dakako da je lakši, naravno, mislim o tome je već govorila i kolegica Radolović, dakle, poanta je u tome da je znatno, znatno teža stepenica za zakoraknuti na nju, inicijalna akreditacija jer upravo pri inicijalnoj akreditaciji vi morate pokazati da ste na svaki način kapacitirani da izvodite studijske programe. Dakle i kadrovski i programski i opremom i prostorom i službama i svim što zapravo je nužan uvjet, nužan uvjet da se predloženi studijski programi izvode. U tom pogledu je inicijalna akreditacija definitivno znatno zahtjevniji postupak.
Hvala lijepa. Nemate više replika. Hvala. Sada je na redu gđa. Selak Raspudić. Izvolite.
Kolegice i kolege, doista smatram autonomiju sveučilišta nužnom za samo postojanje sveučilišta i preduvjetom mogućosti sveučilišta. Ona je ono što omogućava znanstveni razvoj sveučilišta jer se ono na neki način samo određuje i samo strukturira zbog čega na njega ne može, ili barem teže može utjecati bilo kakva politika. Voljela bih da svi budemo svjesni koliko je važna autonomija sveučilišta i načelno, a ne samo ovisno o pojedinačnim slučajevima. Jer smo često, pogotovo u novije vrijeme, ovisno o tome koliko nam se sviđao rad pojedinog rektora sveučilišta bili skloni itekako zanemarivati i preskakati autonomiju sveučilišta, štoviše zazivati nadzor Ministarstva znanosti nad sveučilištem zato što nam trenutni rektor nije odgovarao. Autonomija sveučilišta nešto je što treba biti za vjeke vjekova dok rektori dolaze i odlaze. Stoga se nadam da će ovo ukazivanje na važnost autonomije sveučilišta koja se zaobilazi djelomično ovim zakonom ostati kao posjetnik i pledoaje za sve buduće rasprave o autonomiji sveučilišta i da nećemo kršiti ovdje nametnute kriterije ovisno o tome koji je rektor na čelu pojedinog sveučilišta. Pokojni zastupnik Miroslav Tuđman, vrstan znanstvenik koji je sudjelovao i u radu Vojnog učilišta „Dr. Franjo Tuđman“ i koji se idejno bavio njegovim razvitkom rekao je da je sporazum između sveučilišta i Ministarstva obrane jednosmjerna putanja ako prepušta samo sveučilištu brigu o znanstveno nastavnoj infrastrukturi u području nacionalne sigurnosti. Bojim se da ovaj prijedlog zakona tu praksu nastavlja. Naime, ono što, da pojednostavimo, je bilo problematično do sada u radu vojnog učilišta je upravo kadrovsko odnosno obrazovno pitanje, pitanje tko obrazuje naše vojnike? Naše vojnike više su obrazovali diplomirani politolozi nego što su ih obrazovali oni koji su stručni u vojnoj znanosti. Ako ćemo samo prebaciti postojeće programe i ako je pitanje koliko uspješno jer treba imati u vidu da čl. 27. st. 3. ne predviđa dinamiku tijeka realizacije u smislu toga da će se ono utvrditi dinamičkim planom Ministarstva nadležnog za obranu i Sveučilišta u Zagrebu, te Ministarstva nadležnog za obranu i Sveučilište u Splitu nakon što ga prihvate nadležna tijela. To nije jednostavno pitanje. Mi ćemo tek vidjeti kada se i ovaj zakon izglasa hoćemo li doista ono što on nalaže uspjeti prevesti u praksu. No oni koji sada kritiziraju činjenicu da idemo odmah na sveučilište, a da smo mogli ići postepeno na fakultet, posjetit ću ih da je akreditacija učilišta odnosno njegovo pretvaranje u fakultet bila prisutna još kao ideja i proces koji se potezao 2014.g., ali se nije dozvolilo da se on doista i ostvari u praksi, dakle on je tada prekinut. Zato i sada jesmo u situaciji da preko reda odmah idemo na osnivanje sveučilišta. Doista važno je imati kvalitetnu vojnu znanost i kvalitetno vojno obrazovanje. Međutim, ukoliko ne vratimo fokus tamo gdje on treba biti i ukoliko se ne pobrinemo da razvijamo interdisciplinarnu vojnu znanost i da te kadrove zadržavamo u sustavu koji će se kasnije baviti intelektualnim razvojem naših vojnika i budućih doktora znanosti, mi ćemo nastaviti 30-godišnji proces sigurnosne ugroze RH jer do sada nije bilo dozvoljeno da se HV u onom ključnom segmentu, a to je njezin intelektualni kapacitet uopće osamostali. Hoće li taj proces početi osnivanjem sveučilišta il je to samo šareni celofan, ostaje otvoreno pitanje?
Fala. Potpredsjednik Reiner prva replika.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče sabora. Poštovana kolegice Selak Raspudić, pa dozvolite da vam možda činjenicama odgovorim. A zapravo se slažem sa svime onim što ste vi rekli. Upravo to treba biti core biznis sveučilišta, dakle s jedne strane, međutim sveučilište u sustavu obrane sada ovaj čas djeluje 48 doktora znanosti, 12 ih je izabrano u znanstveno nastavno zvanje, jedan profesor i 11 docenata. U tijeku je postupak izbora za docente još 8 doktora znanosti koji će do kraja ove godine vjerojatno biti izabrani. Osim toga još 3 doktora znanosti prikupljaju dokumentaciju i vjerojatno do kraja godine će isto postati docenti. Putem Ugovora o djelu s MORH-om ima 10 angažiranih vanjskih suradnika izabranih u znanstvene, znanstveno nastavna zvanja profesora ili docenta, a oni nisu zaposlenici drugih sveučilišta, dakle ne krade se da tako kažem kadrovi od nekih, nekih drugih visokih učilišta i sveučilišta nego se radi o umirovljenim djelatnim vojnim osobama djelatnicima drugih državnih tijela itd.
Fala. Izvolite odgovor.
Zahvaljujem na ovim brojkama i ministar je spominjao brojke. No ključno je pitanje u kojem području doktora znanosti, dakle koji doktori znanosti? Nama su ključni vojni doktori znanosti, dakle u interdisciplinarnom području vojno obrambenih znanosti. To su oni kadrovi koji su 10-ljećima zanemarivani, koji su izlazili iz sustava, a podsjetit ću koji i danas će izlaziti iz sustava ako ćemo pratiti zakon o ranijem umirovljenju vojnih kadrova upravo u trenutku kada su intelektualno i znanstveno najpotentniji, dakle u 50-tim godinama se predviđa umirovljenje. Mi znamo da ako radite na sveučilištu da to nije slučaj i da trebate te kadrova zadržati. Znači pitanje je na koji način će se ako se već do sada nije sada pobrinuti za svoje znanstvene kadrove koji su nam potrebni da bi ovo sveučilište zaživjelo i da ne bi ostalo mrtvo slovo na papiru. Znači nije doktori znanosti nego doktori znanosti u kojem području.
gđa. Nemet.
Poštovana kolegice Selak Raspudić, iz dosadašnjih rasprava stvarno proizlazi puno toga nedorečenoga u ovome zakonu. Mene najviše brine ta nekakva nesigurnost i nedorečenost koja će se preliti na odluke naših mladih. Znači mi prilikom formiranja ovog sveučilišta, mi danas njima ne znamo reći da li će njihove diplome vrijediti u EU-u, da li će oni jednoga dana moći svoju civilnu karijeru započeti negdje drugdje i onda samim time si postavljamo pitanje da li će nam mladi upisivati takva sveučilišta. Hvala.
Izvolite, odgovor.
Slažem se kolegice Nemet, da je puno nedoumica oko ovog fakulteta i vjerujem da će se mnogi od njih morati rješavati u hodu. Doista riječ je o jednom učilištu trenutno koje je manje poznato javnosti da je itekako popularno među mlađom generacijom a čak i kao poslovno okruženje, privlačno širem spektru znanstvenika, i zbog plaća koje dobivaju a što se tiče mlađe studentske populacije, zbog mogućnosti napredovanja. Imam i vlastite bivše studente koji su trenutno u časničkoj izobrazbi, štoviše, upravo je jedan moj doktorant završava ovaj časnički smjer a planira doktorirati filozofiju. Dakle riječ je o nečemu što je od velikog interesa za mladu populaciju ali i za znanstveni kadar, zbog toga te stvari treba urediti. Ja ću čak biti i blagonaklona i reći da neke stvari ćemo možda i otklanjati u hodu jer nam je ovo prioritet no nije mi jasno što dobivamo zauzvrat ako zanemarimo autonomiju sveučilišta. Je li to sigurnost?
Hvala. Nemate više replika. Na redu je gđa. Katarina Peović. Izvolite.
... [[Govornik naknadno uključen.]] prije svega, žao mi je da ovdje vodimo raspravu bez ministra, mislim da bi bilo korektno da ministar sudjeluje u ovoj raspravi i da mu možemo uputiti svoje kritike. Reći ću prije svega da često privilegijama, korupciji, o klijentelizmu govorimo kao nekim praksama koje se dešavaju ispod stola, koje se dešavaju u klubovima u Slovenskoj 9, koji se dešavaju iza kamera, ali mi sve češće vidimo ovdje u Saboru da se klijentelizam i korupcija zakonski dovode u situaciju ozakonjenja. Mi ovdje imamo jedan zakon koji će omogućiti, citiram još jedan članak 1. stavak 4. ovog zakona „Na postupak osnivanja sveučilišta iz stavka 2. ovog članka, ne primjenjuju se odredbe zakona kojim se uređuju osiguranje kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju kojima je reguliran postupak inicijalne akreditacije“. Donosimo zakon koji donosi mogućnost da se na osnivanje sveučilišta, ne provodi zakon koji bi se trebao na njega provoditi. Da neko ministru Banožiću dođe i kaže da bi trebalo zaposliti nekog njegovog na sveučilištu, to bismo nazvali korupcijom i klijentelizmom no ako sa 20. str. jednog zakona odredimo da se sveučilište bez ikakvoga akreditacijskog postupka osniva, onda to nije korupcija, onda to nije klijentelizam. Neki dan smo imali ovdje zakon, izmjene Zakona o hrvatskim braniteljima, dakle gdje imamo istu situaciju, kad bi neko ministru Medvedu došao i rekao pa molim te sredi mi nešto da dobijem neku braniteljsku mirovinu, onda bi se to smatralo korupcijom ali mi smo sad zakonom doveli mogućnost da sam ministar osniva povjerenstvo i da određuje ko ima pravo na status branitelja a tko nema. To se zove legalizirana, sistematska korupcija. Ovdje dakle imamo i pitanje imena sveučilišta, „Franjo Tuđman“, nakon histeričnih reakcija na prvom a vidjeli smo i na drugom čitanju, na svako propitivanje uloge Franje Tuđmana u ratu u BiH-u, postavilo se pitanje treba li se dakle, pazite, Sveučilište obrane i sigurnosti, naglasak je na tome, zvati po Franji Tuđmanu, s obzirom na presudu suda, Haškog suda u slučaju Prlić i drugi u kojem stoji da je Franjo Tuđman bio sudionik udruženog zločinačkog pothvata s ciljem etničkog čišćenja u BiH-u. Drago mi je da smo danas dobili prvi puta izravan i nedvosmisleni odgovor na pitanje je li to točno jer smo do sada dobivali samo histerične reakcije na izrečenu istinu. Ali smo dobili i odgovor na pitanje zašto su te reakcije bile histerične i zašto nije dolazilo do bilokakvog, dakle da li je ovo točno ili ne, da li smo citirali točno presudu Haškog suda ili ne. Pa imali smo histerične odgovore zato jer kad bi se dalo odgovor na to pitanje, onda bi se trebalo ili lagati ili priznati istinu. Branko Bačić danas je u Saboru lagao jer je rekao da Franju Tuđmana Haški sud nikada nije proglasio sudionikom udruženog zločinačkog pothvata, to nije točno. U nepravomoćnoj presudi čiji je zaključak podržalo i sudsko vijeće u žalbenom postupku, nije i nije osporeno u pravomoćnoj presudi suda, rečeno je upravo to. Znači, Branko Bačić i njegova stranka pristali su na poštivanje Ustavnog zakona o suradnji sa Međunarodnim kaznenim sudom kao što su i na taj zakon inkorporirali u Hrvatsko pravosuđe, stoga ću taj dio presude vrlo rado dati onima koji ga osporavaju i žao mi je da ovdje nije ministar, da pročitaju tu presudu i da zapravo postavimo pitanje u čemu je problem citirati presude Haškog suda u Hrvatskom saboru. Skandaliziranjem umjesto racionalnom argumentacijom, dolazimo do situacije u kojoj svako javno kritiziranje pa i benigno postavljanje pitanja, ozbiljan rizik za verbalno, pravno pa i stvarno nasilje. A svako propitivanje dovedeno do samog ruba zakonitosti, mi smo danas ovdje čuli da je to protuustavno, nisam baš čula da je Franjo Tuđman u Ustavu, to je logični nastavak legalizirane korupcije i sistemski utkane nejednakosti koju HDZ afirmira i promiče ali se sada dovodimo u situaciju legaliziranja u kojima obespravljena većina [[Upadica Radin: Hvala lijepa, vrijeme.]] neće imat pristup sveučilištima niti drugim institucijama.
Prva replika, gđa. Selak Raspudić.
Kolegice Peović, pripadali ste u tom trenutku zeleno-lijevom bloku kao jedinoj parlamentarnoj opciji koja nije prisustvovala obljetnici Oluje. Ovaj Sabor donio je deklaraciju o Oluji i ako već djelujete kroz institucije onda bi bilo za očekivati da ih imate i pravo kritizirati, s čime ću se složiti jer smo u demokraciji, ali i da poštujete njihovo postojanje. Što se tiče osnivanje ovog sveučilišta, znate li možda zašto je za ovo sveučilište kao vojno napravljena iznimka u Zakonu o znanosti da nadzor nad njime preuzima MORH jer vjerujem da bismo mogli kritizirati što neće biti autonomno da trebamo razumjeti sve procese koje se tiču sigurnosti vojne znanosti.
Hvala. Odgovor.
Sudjelovanje na obilježavanju obljetnice Oluje je potpuno jedna svojevoljna i nadam se dakle samo razumljivo dana odluka svakom ponaosob. Osim toga kao što ste spomenuli bila sam članicom jednog saborskog kluba pa se na razini kluba donose neke odluke i mislim da je to stvarno, ne znam zašto bi to bila ikakva diskvalifikacija nekog jer nije bio na obilježavanju Oluje. Puno veći problem je da se u Saboru ne može citirati presuda Haškog suda, to je problem, to je histerija i to je potrebno nepotrebno. Bit na obljetnici Oluje to je stvar osobnog izbora po meni.
Potpredsjednik Reiner.
Poštovana zastupnice Peović. Na drugi dio vašeg izlaganja mi ne pada na pamet uopće da se referiram jer to što vi mislite o dr. Franji Tuđmanu je duboko krivo i duboko različito od onoga što misli većina hrvatskih građana. Međutim, referirat ću se na ono kad ste stalno spominjali korupciju, korupciju vezano uz inicijalnu akreditaciju, onda bi trebali znati da se inicijalna akreditacija provodi isključivo za nove studijske programe. Sveučilište obrane i sigurnosti osnivanje se spajanjem već akreditiranih studijskih programa i u skladu s time na temelju čl. 22. Zakona o osiguravanju kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju, u čl. 28. st. 4. ovog prijedloga zakona o kojem vi govorite, koji imamo sad pred sobom, propisuje se da će ministar nadležan za visoko obrazovanje, za visoko obrazovanje u roku od 6 mjeseci od dana spajanja studijskih programa iz čl. 1. st. 2. pokrenuti postupak reakreditacije sveučilišta, [[Upadica Radin: Hvala lijepa.]] prema tome nikakva bulažnjenja, moram to tako reći o korupciji s tim nemaju veze [[Upadica Radin: Hvala lijepa.]] nego je sve vrlo jasno.
Hvala lijepa. Izvolite odgovor.
Hvala na tom pitanju. Znači sadašnji programi koji se izvode kao što su vam već kolege unaprijed i prije prethodno objašnjavali provode, Sveučilište u Splitu, Sveučilište u Zagrebu reakreditacija sveučilišta koja još uopće ne postoji je takva vratolomija zakonska da me zbilja čudi da baš na toj točki idete braniti ovaj zakon. Potpuno je nesuvislo da reakreditiramo nešto što nije prošlo akreditaciju i istina je da su dva sveučilišta isto tako u vrlo sumnjivim okolnostima dobili status sveučilišta. Znam mnoge primjere koji pokazuju da to nije korektno, ali to ne bismo trebali utkati u naš zakone. Ovi zakoni bi trebali osiguravati kvalitetu. Kvaliteta kroz akreditaciju znači osiguravanje kvalitete studijskih programa je neki minimum u znanstvenom svijetu da bismo nešto nazvali sveučilištem.
Gospođa Vesna Bedeković.
Hvala lijepo. Poštovana kolegice. Jednako tako ni ja se neću osvrtati na drugi dio vašeg izlaganja jer sam o svemu tome rekla kad sam podigla povredu Poslovnika. Što se tiče ovog dijela vašeg izlaganja u kome ste pokušali naglasiti da mi zapravo ovdje donosimo jedan zakon na način da kršimo dva druga zakona, osobito jedan, a to je onaj o osiguranju kvalitete u sustavu znanosti i visokog obrazovanja. Ja ću vam ponovo po ne znam koji puta i svima ostalima ponoviti, da se ovdje radi o statusnoj promjeni akreditiranih programa kao legitimnom postupku osnivanja visokog učilišta koji je već primijenjen na neka sveučilišta, kolikogod neko tu smatrao da je to dobro ili loše, to je legitimni postupak. Ovi programi su već inicijalno akreditirani i ne izvode ih Sveučilišta u Zagrebu sama ili u Splitu sama nego u suradnji sa visokim odnosno vojnim [[Upadica Radin: Hvala lijepa.]] učilištem postojećim dr. Franjo Tuđman i kao takvi su inicijalno akreditirani.
Hvala lijepa. Izvolite odgovor.
Prvo, nema inicijalne akreditacije ako nemate osnovano sveučilište. Znači da biste osnovali sveučilište trebate imati proces inicijalne akreditacije. Drugo, pitanje i vlasničkih prava i intelektualnih prava nad kolegijima koje izvode kolege iz Splita i u Zagrebu. Znači niz je vratolomija koje se ovdje izvelo da bi se nešto sa 20 stranica legaliziralo kao sveučilište dok zapravo drugi prolaze jedan ozbiljan proces akreditacije.
Hvala. g. Đakić.
Hvala lijepo. Kolegice Peović, ništa nije rađeno na pamet nego u suglasnost Nacionalnog vijeća za znanost, visoko obrazovanje i usklađeno sa razvojem mišljenja konačni prijedlog zakona, mogli ste to pročitat. Mogli ste vidjet da se oni slažu s takvim načinom i jasno obrazlažu, što su vam kolege moji i rekli, da su već akreditirani programi i da se sporazumom između splitskoga i zagrebačkoga sve riješeno. Ne znam o čemu vi danas govorite i zašto prodajte maglu. Vama po vašem izlaganju vjerojatno najviše smeta ime toga sveučilišta.
Izvolite odgovor.
Smeta mi proces akreditacije itekako, dakle to što je neko rekao da se slaže s tim znači to i je problem. Vi zapravo legalizirate korupciju, radite zakone koji će omogućiti da se zaobilaze drugi zakoni. Zakoni koji ozakonjuju bezakonje, to donosimo ovdje u HS-u. I samo ću reći za kraj, da ću članovima HDZ kao jedan u gestu poziva na racionalnu argumentaciju ako se ne slažete sa mojim stavovima podijeli stranicu presude Haškoga suda koja govori o onom o čemu sam prethodno govorila i nadam se da se nećemo na histeričan način raspravljati sa političkim neistomišljenicima nego da ćemo se držati neke faktografije u tom smislu evo podijelit ću vam kolege ove papire.
Imamo dvije povrede Poslovnika. Gospodin Šimičević, prva.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegica je povrijedila Članak 238. svojim javnim govorenjem želi obmanuti hrvatsku javnost jer negira ono što su ljudi napravili u skladu sa zakonom. Znači od Članka 1. do 29. za nju ni jedan nije u skladu sa zakonom. Meni nije jasno gdje je ona to konzultirala pravne stručnjake i od kud joj hrabrosti da na takav način [[Upadica: Hvala.]] obmanjuje hrvatsku javnost.
Hvala, hvala. Bilo bi legitimno da je replika, ali nije replika. To je replika, nažalost, nažalost moram vam dati opomenu. Gospodin Bačić.
Hvala poštovani potpredsjedničke. Članak 239., upućujem prigovor na vas jer ni u jednom trenutku niste zaustavili kolegicu u pričanju ovih gluposti. Em se nije držala teme ako ćemo najblaže, najblaže rečeno, em druga stvar konstantno svojim, ne branimo slobodu govora, ali rušit temelje hrvatskog društva, hoćemo pričat ovdje da je Domovinski rat bio građanski, hoćemo pričat o hrvatskim manjinama koje su na području RH da ovdje ne smiju živit? Šta ćete vi [[Upadica: Hvala.]] to dopustiti …/nerazumljivo/… dajte joj neku opomenu. Ne trebamo mi histerizirati, samo joj dajte opomenu.
Gospodin Bačić nemojte, hvala. Ista stvar kao za gospodina Šimičevića, bila je replika. I sada gospođa Peović također traži povredu Poslovnika.
Ma da mislim da biste stvarno trebali izdat opomenu, ne može kolega govoriti da zastupnica govori gluposti, to se u Hrvatskom saboru prema Poslovniku u Članku 238., ne bi smjelo raditi.
Također je bila replika gospođa Peović, nažalost ovo je treća i ovaj i što se tiče ove točke dnevnoga reda nažalost ne možete više govoriti. Gospođa Zdravka Bušić, izvolite. Još jedna povreda Poslovnika, gospodin Ante Bačić, izvolite.
Ako netko citira ovakve stvari.
A, a na što? Na čega?
Članak 238., ako netko diskreditira Domovinski rat, prvog hrvatskog predsjednika, nego šta nego su gluposti. Znači ja se suzdržavam ne reći nešto teže. I apeliram i moje kolege ovdje, apeliram sredinu MOST-a, Domovinskog pokreta i ostale di na zakone di se minjaju dvi stvari nas prozivanju da samo nedomoljubni da nismo suvereni, a ovdje muče i gledaju vas. Nemam ja ništa protiv vas, vi imate svojih 5, 6, 7, 10% kojima se obraćate [[Upadica: Hvala vrijeme.]] koji možda ne vole ovu državu. Sve 5, sve u redu, ja to poštujem [[Upadica: Gospodin Bačić.]] ali ne možete ovdje pričat, ponavljam blago rečeno gluposti, jako blago, da ne kažem neku težu, težu formaciju.
Gospodin Bačić imate povredu Poslovnika.
Ja ću riskirat opomenu, ali dajte i njoj opomenu, znači vriđa vas ko manjinu, vriđa cijeli hrvatski narod, vriđa temelje na čemu zašto sidimo ovdje.
I gospodin Bačić imate i treći povredu Poslovnika i vama oduzimam riječ. Žao mi je. Znate meni je najteže kad to radim. Gospođa Zdravka Bušić, izvolite. Ne, ne, vi ne možete vi [[Upadica: Odustajem, evo odustajem od povrede Poslovnika.]] vama je oduzeta riječ, ne, ne, ne, oduzeta vam je riječ [[Upadica: Pa dobro, povreda Poslovnika nema veze s tim.]] i povreda Poslovnika da, to je isto rasprava. Izvolite, gospođa Bušić izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče sabora. Ja se nadam da moja rasprava neće izazvati ovoliko. Osnivanje sveučilišta poštovani državni tajnici i pomoćnici ja bih htjela reći nekoliko riječi na ovu temu jer stvarno ovo je jedan ja mislim izvanredan, izvanredna prilika da kažemo ono kako je razvijao i kako smo do ovoga dana, današnjega dana došli. Osnivanje Sveučilišta obrane i sigurnosti Dr. Franjo Tuđman zapravo je ja bih rekla posljednji korak u mirnodopskoj transformaciji Hrvatskog vojnog učilišta u visoko obrazovnu i znanstveno istraživačku ustanovu za potrebe obrambenog sustava i u skladu je sa strateškim smjernicama strategije nacionalne sigurnosti i budućem razvoju Oružanih snaga RH. Takva visokoobrazovna ustanova za vojne znanosti odnosno obrambena i strateška znanstvena istraživanja iz sustava domovinske sigurnosti je neophodna za RH. Važno je obrazovati vojni kadar koji danas može odgovoriti svim izazovima s kojima je suočen današnji suvremeni svijet. Podsjećam učilište odnosno časnički centar kojega ćete se svi vi sjetiti kako se učilište nazivalo do početka 1993. godine iz prva je isključivo služilo usavršavanju, usavršavanju našega ratnog časničkog i dočasničkog kadra i svi mi dame i gospodo dobro znamo koju ulogu je ovaj časnički centar imamo u razvoju oružane sile RH. Ratni časnici i dočasnici mahom dragovoljci Domovinskog rata bez ikakve prethodne vojne naobrazbe svoja su iskustva s terena u njemu nadopunjavali nužnim teoretskim znanjem. Nakon Domovinskog rata učilište je i dalje služilo profesionalnom usavršavanju djelatnih časnika i dočasnika kroz različite programe izobrazbe u dočasničkoj, časničkoj i zapovjedno stožernoj i ratnoj školi. No postupno u suradnji s Hrvatskom sveučilišnom zajednicom razvijali su se dalje i programi školovanja mladih akademski obrazovanih budućih časnika HV-a najprije kroz program kako se nazivao sjećate se kadet mislim da se zvao, a potom i kroz studijske programe vojnog upravljanja i inženjerstva. Sveučilište obrane i sigurnosti bit će sada potpuno uvezano u sustav hrvatskog visokog obrazovanja. Ono će generirati naraštaj novih akademski obrazovanih časnika HV-a, ali i služiti usavršavanju kadra za naš cjelokupan sustav domovinske sigurnosti. Hrvatsko vojno učilište se i danas i do sada i do sada se bavilo, a počelo je dosta rano, znanstveno istraživačkim i nakladničkom djelatnošću, a to smo i svjedoci bili ovdje, a za pretpostaviti je da će sada nakon osnivanja Sveučilišta obrane i sigurnosti na njih biti stavljen još veći naglasak. Želim izraziti svoju punu potporu ovom nastojanju i dat ću podršku, svoju punu podršku ovom zakonu i osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti koji nosi časno ime utemeljitelja moderne hrvatske države. Hvala vam lijepa.
Fala i vama gđa. Bušić, imate replike, gđa. Vesna Bedeković [[Upadica iz klupe: Šimičević]] A g. Šimičević je prvi da, ispričavam se.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Evo uvažena kolegice vi ste rekli razloge zašto nam treba sveučilište. Ja bih htio nadodati isto tako da smo mi sad kao članica NATO saveza i da mi doista moramo biti poput drugih zemalja, poput Francuske, Njemačke, Poljske, da imamo svoje sveučilište, gdje ćemo iskoristiti iskustva Domovinskog rata, obrazovati časnike i dočasnike i biti spremni od svih mogućih ugroza. Ne mislim da je tu samo u pitanju rat nego sve ove nedaće koje pritišću suvremeni svijet. Hvala.
Fala. Odgovor izvolite.
Hvala lijepa kolega zastupniče. Da, ja bi se složila s vama. Osim toga, mi smo svi, mi svi dobro znamo koliko je naših časnika HV-a bilo na školovanju i u Americi i po drugim i na drugim visokim vojnim učilištima diljem svijeta i kakve rezultate su, su imali. Osim toga, mi se doista možemo i ponositi koliko su naši časnici i dočasnici dobili i komplimenata dok su bili na tim vojnim učilištima. Ja sam o tome jako puno i pratila sam ih i čitala sam, koliko su, zapravo i komplimenata dobili. A osim toga, svi mi znamo da su se neke naše vojne, vojne akcije i studirale na stranim, na stranim vojnim učilištima i sveučilištima.
Fala. gđa. Vesna Bedeković sada.
Hvala vam lijepa. Uvažena kolegice, smatram da je izuzetno bitno i drago mi je da ste to istaknuli, važnost izobrazbe hrvatskog vojnika i HV-a u nastajanju u vrijeme 90.-tih godina i u vrijeme Domovinskog rata, izuzetno mi je drago što ste to istaknuli zbog činjenice da je zapravo daljnji razvoj, dakle sustava obrazovanja HV-a zapravo samo nastavak strateške odluke političkog i vojnog vodstva RH na čelu s dr. Franjom Tuđmanom u razdoblju osnivanja HV-a i razdoblju Domovinskog rata. I jednako tako, tada je odlučeno, što je jako važno stalno naglašavati, da će se HV razvijati kao integralni dio hrvatskoga društva, a da će se izobrazba časnika HV-a osigurati, dakle njihovu društvenu uključivost i povezanost s hrvatskim narodom, što je dokazano između ostaloga i u svim aktivnostima, osobito onima vezanim za potres i nakon potresa.
Fala gđa. Bedeković. Izvolite odgovor.
Hvala vam lijepo g. potpredsjedniče. Evo kolegice Bedeković, hvala vam lijepa, nemamo dovoljno vremena o tome. Osim toga ja moram priznat da ja dosta emotivno govorim o tom razdoblju jer sam bila i sudionik tog razdoblja i znam kako se razvijala HV i što nam je značio onaj, onaj hrvatski vojnik koji je u tenisicama otišao u rat i vraćao se u ovo koje što smo mi nazivali časničko jedno, to je bilo za podučavanje naj, najbazičnijih zapravo ovaj stvari koje je vojnik morao znati. Tako da, hvala vam lijepa, evo mogli bismo o tome dosta govoriti, nadam se da ćemo imati, a ja se nadam da prisjetit ćemo se malo, prisjetimo se svi malo tih dana i tih godina, pa ćemo drukčije razgovarati o ovom, o ovom sada vojnom učilištu odnosno sveučilištu do točke do koje smo došli stvarno možemo biti ponosni i biti malo skromniji.
Fala. g. Pavić.
Hvala lijepo. Poštovana kolegice Bušić, poštovani potpredsjedniče sabora. Pa evo upravo ste se i sami prisjetili 90.-tih na poziv predsjednika Tuđmana vratili ste se u Hrvatsku, pratili ste od vojnih operacija, osnivanja vojske, vjerujem da bi predsjednik Tuđman danas bio ponosa šta imamo ovakvu vojsku, što smo dio NATO-a, što sudjelujemo u vojnim operacijama ravnopravno. Sami ste govorili o obrazovanju naših časnika u Americi i dan danas se i Oluja i mnoge naše ratne operacije proučavaju i na West Pointu i na mnogim školama, ponosni smo da možemo danas imati sveučilište, da još imamo generaciju časnika koji su vodili te operacije koje vi znate i koji isto tako mogu prenijeti ta znanja koja su bila operativna u vojnu znanost i budućim kadetima. Tako da vjerujem da je to isto tako jedna potpora i da je upravo ovo sad pravi trenutak za osnivanje sveučilišta.
Hvala lijepa. Izvolite odgovor.
Hvala lijepa g. zastupniče. Ja doista ne mogu evo slažem se sa svima jel mogli bismo još dosta o ovome reći g. Paviću što ste vi kazali, međutim evo ograničeni smo i vremenom. Ali bilo bi dobro da mirno, razložno i zapravo racionalno o ovome raspravljamo, što nam to znači, što će sada značiti za Hrvatsku državu u ovim izazovnim vremenima za cijeli svijet, a ne samo za nas, što će značiti ovo hrvatsko sveučilište za Hrvatsku, za obranu i za sigurnost Hrvatske države i da bez nekih, ja bih rekla da se oslobodimo ovih svih naših pa ako hoćete i ideoloških pristupa nego jednostavno vidimo probamo shvatiti što nam to znači i što nam je značio hrvatski vojnik u početku [[Upadica Radin: Hvala lijepa.]] a što će nam značiti danas ili sutra.
Hvala lijepa gospođo Bušić, hvala vam nemate više replika. I sada je na redu g. Marko Pavić, a dok on dolazi dok se čisti govornica samo da kažem, vi ste primijetili da ja ne dajem nikakvu opomenu za sadržaj, nemoguće je govoriti o Sveučilištu za obranu i za sigurnost, a da se ne govori o mnogo širim temama, npr. o ratnim temama, znači to je jako teško ići izvan teme. Ja to ne sankcioniram, ja sankcioniram samo kad se zlouporabe neke institucije kao npr. institut povrede Poslovnika. Neka to bude jasno. Hvala lijepo. Izvolite g. Pavić.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani državni tajnici, kolegice i kolege. Pa evo zadovoljstvo mi je da danas možemo dat i osobno mogu dat potporu novom odnosno Konačnom prijedlogu zakona o Sveučilištu obrane i sigurnosti koje će nositi ime prvog hrvatskog predsjednika dr. Franje Tuđmana. Mislim da su sve kritike koje su došle iz sabornice u prvom čitanju, da je ministarstvo poprilično uvažilo i ovaj prijedlog zakona mislim da je poprilično uravnotežen i da osigurava s jedne strane potrebu domovinske sigurnosti, a s druge strane kao što je kolegica Bedeković više puta naglašavala, osigurava i osiguranje kvalitete i svih standarda u sustavu znanosti. Pa ajmo možda da odgovorimo na nekoliko ovih zadnjih kritika koje su možda dolazile iz oporbe, prvo je pitanje načina osnivanja odnosno usklađenosti sa Zakonom o znanosti i visokom obrazovanju. Kao što smo istaknuli da su između čitanja usklađene su i uloge Senata i sveučilišnog savjeta, hvala lijepa da ste usvojili, imamo u odboru komentar, da se uskladi i studentsko predstavničko tijelo odnosno da studenti imaju 15% članova u Senatu. Procedura koja su prošla i zadnja dva sveučilišta i Sveučilište Sjever i Sveučilište Slavonski Brod, prema tome tu nema ništa nelegalno, nema ništa sporno, ja evo čestitam javno i kolegama i na Sveučilištima Sjever i Slavonski Brod. Vjerujem da osnivanje takvih regionalnih sveučilišta doprinosi itekako razvoju pojedinih regija. Jasno su definirana i tri područja tehničke, društvene, interdisciplinarno područje, a možda jedno od najviše što smo raspravljali bilo je pitanje zašto vojno sveučilište pod Ministarstvom obrane. Pa ajmo pogledat malo druge primjere, evo imao sam i osobno iskustvo da sam kao student dva tjedna na Ecol Polytechnique s mojom studentskom organizacijom Best board the European students of technology na edukaciji menadžmenta. Radi se o sustavu velikih škola, sveučilište je osnovao Napoleon, a i dan danas sveučilište pod upravom Francuskog ministarstva obrane i niko ne radi problema oko toga. Osobno sam po struci meteorolog, oceanograf čak sam razmišljao da nastavak karijere nastavim na tom sveučilištu, imaju odličan meteorološki dio, lansiraju vojne meteorološke satelite, prema tome to sveučilište je jedan od primjera, a vjerujem da su i kolege iz Ministarstva obrane dali još dosta primjera NATO zemalja koje imaju slična sveučilišta. Zatim bilo je pitanje kapaciteta, ovo sveučilište nikad neće imati desetke tisuća studenata i uopće neće utjecati na nazovimo to tržište studenata u Hrvatskoj, ono će uvijek biti za potrebe domovinske sigurnosti, možda i šire. 50 doktora znanosti koje je ministar naveo, ali ono što se vidi je trek rekord da je ovaj projekt pripreman zadnjih osam godina. Ja se tu želim zahvaliti i ministru BAnožiću, ali i prethodniku, sjećam se i ministra Krstičevića još dok sam ja bio u vladi kao i svim prethodnim ministrima koji su ovaj projekt podupirali, a to se vidi i na način da 50 doktora znanosti postoji odnosno budućih doktora znanosti ima u proceduri odnosno dobivanja na doktorskom studiju doktorata. Treća stvar koju bi još u zadnjoj minuti istaknuo, to je program vođenje-upravljanje. Gospođa Bušić je isticala isto tako američka iskustva i upravo recimo West Point Leadarship program danas ako hoćete biti top menadžer multinacionalnim kompanijama, najlakše ćete do te pozicije doći ako završite West Point leadership program koji ima 4 g., na 1. godini se slušanje poslušnost, dakle kako se radi krevet, kako se čisti, kopča i sve ostalo, na 2. godini dobivate tim ljudi koje direktno vodite, učite ih to, na 3. godini dobivate indirektno vodite i na 4. godini dobivate resurse i radite menadžment. Sveukupno, poduprijet ću ovo osnivanje ovog sveučilišta i vjerujem i čestitam ministarstvu na ovoj inicijativi.
Hvala. Imate dvije replike, gđa. Grba Bujević.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, državni tajnici, kolega Pavić. Svi znamo zapravo da postoje specijalizirani fondovi koji su namijenjeni za recimo MUP, jednako kao i za vojno-sigurnosni sustav. S obzirom na vaše znanje i iskustvo u europskim fondovima, hoće li ovo sveučilište, osnivanje ovog sveučilišta ipak dati mogućnost da Ministarstvo obrane ne bude samo onaj koji je partner u projektu nego da zapravo to sveučilište može biti nosioc projekta, što nije ista kvalifikacija ili si nosioc projekta? Molim vas samo malo pojašnjenja o tome.
Hvala i vama. Odgovor.
Hvala vam lijepa, upravo na ovom pitanju. Pa upravo ste dali još jedan argument vrlo bitan za osnivanje ovog sveučilišta a to su i specijalizirani fondovi kako u Bruxellesu, tako u NATO-u. Na te specijalizirane fondove mogu se prijaviti samo obrambeni instituti i vojna sveučilišta. Dakle vrlo su restriktivni u tome ko se može prijaviti a isto tako, imat ćemo i nemojmo zaboraviti da je ovo sveučilište za obranu i sigurnost, imamo sustav i domovinske sigurnosti za koje će se proizvoditi kadar a znamo da će i MUP administrirati tri nova fonda u slijedećem financijskom razdoblju za koji će se moći izvući sredstva za domovinsku sigurnost. Paralelno s tim, 25% kohezije treba ić na istraživanje i razvoj a znamo da je i uvjet NATO-a da 2% BDP-a dajemo na trošak vojske, želimo imati što veću domaću komponentu i našu industriju koja to može podnijeti.
Hvala lijepa. G. Ačkar.
Poštovani kolega Pavić, pohvaljujem vašu raspravu, osobito iz konteksta da ste je obogatili svojim osobnim iskustvom koje seže u zemlje koje su već primjenjivale ovaj sustav i gdje se ih osobno i koristili kada ste govorili, kada ste replicirali i kada ste osobno sada imali izlaganje. Međutim iz konteksta ove iste priče, postavlja se pitanje za koga je namijenjeno obrazovanje u Sveučilištu obrane i sigurnosti a nismo ga iz vaše rasprave uspjeli do sada dobiti, pa bi vas molio odgovor na to pitanje. Hvala.
Hvala i vama, odgovor.
Hvala lijepa, poštovani kolega Ačkar. Pa kao što sam već reko, ovo sveučilište će biti specijalizirano, evo primjere Call – Politecnica, ono ukupno ima 300 studenata. Dakle cijelo sveučilište ima 300 studenata, vrlo male klupe, specijalizirani program, tako da kolege će biti prvenstvo će biti namijenjeno sustavu domovinske sigurnosti, ali ono gdje ja vidim potencijal a to sam i kolegama u raspravi na odborima reko, upravo u tom razvoju leadershipa i menadžmenta, čak i šire za građanstvo i za industriju jer upravo kao što sam reko, primjer u svijetu je da vojska najbolje razvija leadership vještine. Nemamo, ima jako puno menadžment škola, NBA programa ali jako mali leadership odnosno sustava obrazovanja koje razvija vještine vođenja i vojska je tu najbolji primjer a jako je dobro da imamo i naše ratne generale koje vjerujem da će biti uključene u programe. Hvala.
Hvala lijepa, nemate više replika. I sada je na redu gđa. Vesna Bedeković. Izvolite.
Hvala vam lijepa, g. potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane kolegice i kolege, evo od jutra danas raspravljamo o Prijedlogu Zakona o osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti, puno je toga rečeno, koliko mi vrijeme evo dozvoljava, ja bi samo nekoliko riječi o nekakvim ključnim još, evo točkama koje su se najviše spominjale, htjela reći nekoliko riječi čisto istine radi i čisto stvarnog činjeničnog stanja radi. Upravni nadzor, dakle ovdje se govorilo u nekim raspravama pojedine kolege, o tome da se zapravo upravni nadzor koji bi nad zakonitošću, naravno rada budućeg sveučilišta trebalo vršiti Ministarstvo obrane, nije u skladu sa zakonom, pa je to bilo pokušano objasniti se na različite načine. Ja ću ovako reći, dakle čl. 48. Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju, stavkom 4. je propisano da visoka učilišta za potrebe vojnog i policijskog obrazovanja osniva Vlada RH na dva načina, sukladno uvjetima koje predviđa ovaj zakon ili ne i, ili kao ustrojbene jedinice nadležnih ministarstava. Čl. 8. istog zakona kaže da upravni nadzor nad zakonitošću rada općih akata visokih učilišta iz stavka 4. tog članka a to su visoka učilišta za potrebe policije i vojske, vrši ministarstvo nadležno za unutarnje poslove odnosno ministarstvo nadležno za obranu. I ja ovdje ne vidim niti kršenje zakona, niti nešto što je napravljeno namjerno da bi se nešto zaobišlo jer ovdje, ovo sveučilište neće biti osnovano kao ustrojbena jedinica Ministarstva obrane nego sukladno uvjetima koje predlaže odnosno predviđa Zakon o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju. Što se tiče inicijalne akreditacije odnosno reakreditacije i primjene Zakona o osiguravanju kvalitete u sustavu visokog obrazovanja, već sam nekoliko puta rekla sve i ne želim ponovno objašnjavati, objasnila sam razliku između inicijalne akreditacije, reakreditacije i još jednom ponavljam, da čl. 1. stavak 4. predloženog zakona kojim se regulira da se na osnivanje ovog sveučilišta neće primijeniti odredbe inicijalne akreditacije na znače da se na rad sveučilišta i da se osnivanje sveučilišta neće provesti u skladu sa Zakonom o osiguravanju kvalitete zbog činjenice da je predviđena reakreditacija u roku od 8 mjeseci, pardon u roku od 6 mjeseci nakon što se preuzmu programi iz, od Sveučilišta u Zagrebu i Sveučilišta u Splitu i već smo napomenuli da postoje potpisani sporazumi o namjeri sveučilišta za stavljanje na odlučivanje njihovim senatima odluke o promjeni nositelja studija. Tu ću sad malo stati i reći da postoje sporazumi, postoji namjera i ne mogu shvatiti zašto pojedini kolege upravo se referirajući na ovo na neki način dovode u situaciju da anticipiraju nešto što će se dogoditi u budućnosti, a anticipiraju da sveučilišta odnosno senati sveučilišta neće propustiti programe odnosno čak imam dojam da su sugeriraju već sada senatima Sveučilišta u Zagrebu odnosno u Splitu da ove programe ne prepuste. Dakle, svi ovdje se maltene kunemo u to da smo stava da podržavamo osnivanje ovog sveučilišta, svi, a s druge strane pojedini od nas ovdje pronalaze 100 mogućih načina i 100 mogućih zamjerki da se sveučilište ne osnuje i 100 mogućih zamjerki u smislu nezakonitosti cijeloga ovoga postupka. Ja bih više cijenila kada bi rekli vrlo otvoreno i jasno ja sam protiv i nisam za osnivanje sveučilišta nego na jedan po meni prilično licemjeran način podupiru osnivanje ovoga sveučilišta deklarativno, a istovremeno implicite pronalaze čitav niz mogućih razloga da ono ne bude osnovano sugerirajući da sve ovo što radimo Hrvatski sabor koji je zakonodavno tijelo donosi mimo zakona koji je Hrvatski sabor sam donio. Hvala vam lijepo.
Hvala, ali imate replike. Prvu repliku ima gospodin Damir Bakić.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Prije svega kolegice Bedeković mislim da niste kompletno citirali stavak 8. Članak 48. Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju, rekao sam u svom izlaganju da je on donekle pitijski napisan i da na kraju te rečenice se spominje neki sporazum koji onda dovodi u pitanja na što se zapravo taj članak 8., stavak 8. oprostite referira. Pustimo sad to. Prije svega dugujem vam ispriku. Kad sam se referirao na vaše reference oko osnivanja dvaju prethodnih sveučilišta upotrijebio sam krivi glagol. Nisam trebao reći da se zakon kršio, trebao sam reći da se zakon zaobilazio. Zaista mi to nije bila namjera i zaista se ovaj moment iskreno zbog toga ispričavam. Međutim, pitanje ostaje vam osobno. Ne mislite li vi, vi osobno i vi kao predsjednica Odbora za obrazovanje i znanost i kulturu, da ovakvo zaobilaženje zakona i kompletnog sustava kvalitete vodi eroziji, vodi diskreditaciji, vodi inflaciji [[Upadica: Hvala.]] zapravo našeg kompletnog sveučilišnog sustava? Hvala vam.
Izvolite odgovor.
Hvala vam lijepa. Poštovani kolega, prihvaćam vašu ispriku. I dalje ne smatram da se zakon bilo koji zaobilazi i ne smatram da Hrvatski sabor kao zakonodavno tijelo donoseći ovaj zakon zaobilazi sve zakone koje je do sada donio uključujući i Zakon o znanosti i visokom obrazovanju i Zakon o osiguravanju kvalitete, da bi osnovalo ovo sveučilište. I ne mislim da je riječ o eroziji. Mislim da je riječ o pronalaženju svih mogućih izlika i svih mogućih načina da se ovo sveučilište ne osnuje, a statusna promjena akreditiranih programa je legitimni postupak i legitimna mogućnost kod osnivanja visokih učilišta odnosno sveučilišta, legitimni. Hvala lijepa.
Gospodin Ačkar.
Poštovana kolegice Bedeković mislim da ste u raspravi dotaknuli problematične točke ovoga zakona. Sveučilište obrane i sigurnosti sigurno neće biti dio ustroja Ministarstva obrane ili Oružanih snaga RH već djelovati kao javna ustanova, a Ministarstvo obrane će provoditi u ime RH obveze osnivača. To me podsjeća na ovaj dio iz jedinica lokalne samouprave gdje mi dolazimo iz velikih gradova kada smo osnivači nekih pojedinih osnovnih škola, ali ingerenciju potpunu i pravu nad njima ima Ministarstvo znanosti i obrazovanja. Mislim da u tome leži ključ da se dodatno treba pojasniti tko je osnivač, a tko stvarni zapravo nositelj ovoga projekta i voditelj niti vodilje u svemu ovome što bi u svakome slučaju prije svega pohvalio i rekao da je u hrvatskoj javnosti dočekano kao konačno rješenje.
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani kolega zahvaljujem vam na ovom pitanju i vašoj konstataciji osobito u onom dijelu i ja ću to potvrditi da je doista stvarni nositelj ovoga projekta Ministarstvo obrane. I uzimajući u obzir sve specifičnosti budućeg Sveučilišta obrane i sigurnosti sve ovo je potrebno dakle itekako uzeti u obzir i ističem još jednom da je Ministarstvo obrane u suradnji, u suradnji, tijesnoj suradnji sa Ministarstvom znanosti i obrazovanja sveučilištima koje smo spominjali jel, pripremilo ovaj zakonski prijedlog. A koliko je ozbiljan ovaj bio pristup i namjera da se sveučilište da se sveučilište doista osnuje je detaljno i sustavno razrađen dinamički plan transformacije ovoga sveučilišta koji neće trajati godinu, dvije, tri, pet ili 10 nego do 2033.g., a to je dugotrajan, složen i kompleksan postupak koji trebamo svi poduprijeti.
Fala, vrijeme. g. Pavić.
Hvala lijepo. Poštovana kolegice, poštovani potpredsjedniče sabora. Pa evo različite teze se tu pokušavaju i okviri stvoriti. Jedna je da tu kršimo neki zakon da bi osnovali sveučilište, što nije točno, poštuje se apsolutno i Zakon o znanosti i visokom obrazovanju i Zakon isto o kvaliteti. Drugo, neka teza se pokušava staviti, a gdje je mišljenje Ministarstva znanosti? Evo kolegica Radolović je to postavila, nije bila u vladi, ne zna kako vlada funkcionira, vi ste bili ministrica, znate da ne može točka doć na vladu da nema pozitivno mišljenje i dva puta je ova točka dobila pozitivno mišljenje i dok je bila i ministrica Divjak i sada dok je ministar Fuchs. Prema tome, sve u skladu sa zakonom, procedura je slična kakvu smo imali na prethodna dva sveučilišta, a čini se da ljude možda najviše brine da ovo sveučilište nosi ime Franje Tuđmana.
Izvolite odgovor.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega zahvaljujem vam na, evo zapravo više komentaru nego pitanju. Naravno da je jasna procedura pripreme ovog zakona i jasna je činjenica, a to vi i ja znamo kao bivši članovi vlade da nijedan zakonski prijedlog ne može doći pred saborske zastupnike, a da pri tom ne prođe dakle sve moguće provjere i da ne prođe Ured za zakonodavstvo vlade RH i u tom kontekstu potvrđujem ono što ste vi rekli ovaj zakon je prošao i ministarstvo bivše ministrice gđe. Divjak i ministarstvo sadašnjeg ministra g. Radovana Fuchsa. A gledajte, ja ću opet ponoviti ono što sam na početku rekla. Očito da neke od naših kolegica i kolega žulja neki kamenčić u cipeli, pa se izmišljaju svi mogući načini da se zaobiđe osnivanje Sveučilišta obrane i sigurnosti. Ali kažem, ja bi bila sretnija i zadovoljnija kad bi taj kamenčić pokazali i rekli pravu istinu i bili hrabri u tome i pokazali mišiće, a ne licemjerno zaobilazili.
Fala lijepo. g. Šimičević.
Zahvaljujem potpredsjedniče HS. Uvažena kolegice, negdje sam pročitao da je politika teža od matematike ako ćemo se ozbiljno s njom baviti, ako ne onda je ona čisto politikanstvo sa, sa puno neistina i osobnih uvreda. Ovdje slušajući danas ovu raspravu zapravo iz oporbenih redova dolazi negacija za sve jedan član predloženog zakona, znači od 1 do 21, pa mi nije jasno koji su to eksperti njih podučavali ili možda ministarstvo, Ministarstvo obrane nema nijednog pravnika koji je pročitao to, pa uskladio sa zakonom. Ako znamo da se sad studiji izvode u suradnji sa Veleučilištem „Dr. Franjo Tuđman“, znači oni imaju akreditaciju, nije to osnivanje novoga, pa treba nova akreditacija. A onda kad se to prebaci na Sveučilište „Dr. Franjo Tuđman“ onda će se vjerojatno u ustroju tražiti akreditacija koja sad postoji.
Fala. Odgovor.
Hvala lijepo. Kolega, vi ste manje-više sve rekli, dakle zazvonila mi je u ušima riječ koju ste spomenuli, a to je politikanstvo, dakle ovdje je po mojoj procijeni riječ o politikanstvu i o opet kažem iznalaženju svih mogućih načina da se ovo sveučilište ne osnuje i taj, ponovo ponavljam, kamenčić u cipeli i ime budućeg sveučilišta koji žulja neke od naših kolegica i kolega je, bila bih slobodna evo zaključiti možebitna osnova za ovakvo ponašanje. Ali ponavljam, ja bih bila zadovoljnija i bilo bi od njih korektnije da smognu hrabrosti i to otvoreno kažu, to bi bilo poštenije, nismo za osnivanje ovog sveučilišta nego da eksplicite podržavaju, a implicite iznalaze sve moguće načine da se sveučilište ne osnuje.
Fala lijepo. g. Željko Pavić.
Poštovana zastupnice, vjerujem da ste i vi sigurni kao i svi mi da nitko nije protiv povećanja sigurnosti u našoj domovini kao ni protiv povećanja spremnosti oružanih snaga RH. Vi ste predsjednica Odbora za obrazovanje, jel tako i kulturu i vjerojatno imate neke dodatne informacije koje nisu sadržane u onom izvješću koje ste dali prema saboru, tamo je bila, vjerojatno bila rasprava malo poduža i vjerojatno to u izvješću nije sve napisano, pa bi vas molio nekoliko informacija ako nije problem. Prvo, ustrojstvo definirano zakonom i to nije sporno, no ne znamo niti možemo iščitati kako je zamišljena organizacija, koliko će biti stalno zaposlenih, koliko će biti vanjskih suradnika, koliko će od toga biti postojećih profesora, koliko će biti novih to se nigdje ne vidi? Drugo vas molim s obzirom da piše unutra da nema financijskih potreba da se nešto mijenja u proračunu da mi to objasnite kako je to moguće? I treće, kakav je kvalitativni skok učinaka kolegija ukoliko se to odradi na ovom sveučilištu, a ne na postojećem fakultetu?
Fala lijepa. Odgovor gđo. Bedeković
Nisam sigurna da ću u minuti uspjeti odgovoriti doista na sva vaša pitanja, ali ću se potruditi. Idem od kraja, to sam popamtila. Dakle, što se tiče financijskih učinaka i potreba osiguravanja financijskih sredstava za rad budućeg sveučilišta, visoko Vojno učilište „Dr. Franjo Tuđman“ radi i funkcionira, studijski programi se izvode u suradnji sa ova dva sveučilišta i svi troškovi za plaćanje osoba koje rade i funkcioniranja egzistiranja ovih studijskih programa osigurani su na pozicijama Ministarstva obrane i Ministarstva znanosti i obrazovanja. U tom smislu u startu nema potrebe da se osiguravaju dodatna financijska sredstva jer se studijski programi izvode i sada, studenti pohađaju studije, dakle nastavnici se financiraju i nema za sada dakle potrebe da se izdvajaju dodatna financijska sredstva Upadica Radin: Hvala lijepa./… financijska sredstva, sve ostatak od ugovora mogu vam dati kasnije.
Da, poslije na kavi. Gospođa Sanja Radolović.
Zahvaljujem. Evo ja ću iskoristiti da izrazim žaljenje što kolega Pavić također više nije ministar, osobno ću uputiti apel premijeru da ga primi natrag u ministarske vode, očito to ne može prežalit. Vezano za ovo što nas se uporno proziva da ovdje pokušavamo progurati tezu da se zakone krši, treba reći da zakon se krši, krši se zakon o osiguravanju kvalitete u visokom obrazovanju, također mišljenje, pisano mišljenje Ministarstva znanosti i obrazovanja kao i Agencije za znanost i visoko obrazovanje nismo dobili. Osobno ću uputit zastupničko pitanje vrlo eksplicitno ministru Fuchsu da nas obavijesti kao zastupnike da li je on suglasan sa ovakvim kršenjem zakona, a to ću isto napraviti prema Agenciji za znanost, a isto tako i prema Europskom udruženju vezano za kvalitetu u visokom obrazovanju pa ću to objelodanit svim saborskim zastupnicima da znamo da li smo danas ovdje prekršili ili ne zakon.
Izvolite odgovor.
Hvala lijepa kolegice poštovana. Što se mene tiče pišite gdje god hoćete, dakle tražite odgovore. Vi ste članica Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu i znadete da se kod rasprave o konačnom prijedlogu ovog zakona i ovom zakonu u prvom čitanju raspravljalo u nazočnosti Ministarstva obrazovanja i znanosti predstavnika i prvi put i drugi put i sasvim je jasno da je ovaj zakonski prijedlog između ostaloga izrađen i u suradnji sa Ministarstvom znanosti i obrazovanja i da od strane Ministarstva znanosti i obrazovanja ima pozitivno očitovanje. … [[Upadica se ne razumije.]] Kolegice, na odboru prošlom su s nama zajedno sjedili predstavnici Ministarstva obrazovanja i znanosti. Što se mene tiče pišite, tražite odgovore gdje god želite. Ovaj zakon je izrađen [[Upadica Radin: Hvala lijepa.]] na način da ne krši niti jedan zakon u području znanosti i visokog obrazovanja.
Nemate više replika, a možete nastaviti razgovor sa kolegama iz SDP-a ako želite kao što ste najavili prije tako da raščistite stvar, a mi idemo dalje. I na redu je g. Josip Đakić.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče HS-a. Kolegice i kolege. Pa pred nama je Konačni prijedlog Zakona o osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti koji će zasigurno doprinijeti ostvarivanju svih nacionalnih interesa i nacionalne sigurnosti koji su definirani Strategijom nacionalne sigurnosti. Sam sustav domovinske sigurnosti ovim novim Zakonom o osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti dobit će snažnu i važnu ulogu jer će se na sveučilištu izvoditi sveučilišni i cjeloživotni programi za potrebe obrane i potrebe sustava domovinske sigurnosti na svim razinama. Glavni smjer sustava obrazovanja za potrebe hrvatske vojske određen je u razdoblju osnivanja hrvatske vojske u Domovinskom ratu kada je određeno da se hrvatska vojska razvija kao integralni dio hrvatskog društva, a izobrazba časnika hrvatske vojske osigurat će se njihova društvena uključivost i povezanost u hrvatskom narodu. Nakon Domovinskog rata ubrzanim razvojem i modernizacijom hrvatska vojska izrasla je u suvremenu oružanu silu koja ponosno brani Hrvatsku i njezine nacionalne interese u domovini, ali i globalnim kriznim žarištima provodi operacije i misije koje su joj zadane. Kao što znamo, ali dobro je podsjetiti podsjetimo se da je razvoj vojnog obrazovanja započeo još u listopadu '91.g. provedbom časničkog tečaja u Varaždinu, Zagrebu, Samoboru u prosincu '91.g. u Zagrebu je ustrojen Časnički centar hrvatske vojske dočasnička škola ustrojena je '92.g., a u siječnju '93. Časnički centar postaje Hrvatskim vojnim učilištem gdje se provodio program usavršavanja i profesionalizacije, program modela civilnog vojnog školovanja pod nazivom Kadet koji je započet 2003.g. i trajao je do 2014.g. dok nije pokrenut projekt vojnih studija programa u suradnji sa Sveučilištem u Zagrebu. U potrebi i potpori daljnjega razvoja sustava vojnog obrazovanja Vlada RH u rujnu 2017.donijela odluku o postupku ustrojavanja diplomskih sveučilišnih studija integriranih preddiplomskih, diplomskih sveučilišnih studija te postdiplomskih studija za potrebe Oružanih snaga RH. Ovim zakonom osigurat će se provedba temeljnog vojnog obrazovanja za časnike hrvatske vojske na preddiplomskoj i diplomskoj razini te razvijanje znanstveno istraživačke djelatnosti kao i pokretanje studijskih programa postdiplomske razine te će im se omogućiti profesionalna socijalna uključivost i pokretljivost. Nastavkom postojećih vojnih programa i razvojem novih programa za potrebe sustava domovinske sigurnosti sigurno će se postići još bolji učinak i obrazovanje kadrova koji proizlaze iz ovoga zakona. I tako smo došli do ovoga zakona koji je kruna vojno sigurnosnog obrazovanja, ali i potreba jer je u Strategiji nacionalne sigurnosti definirano kao striktna potreba kako bi hrvatski vojnici u 21. stoljeću bili najbolji i najkvalitetniji kao što ih se i do sada ocjenjivalo i hvalilo u svim misijama i svim zadaćama koje su odrađivali u sustavu NATO snaga ili u sustavu mirovnih operacija u kojima su hrvatski vojnici djelovali. Važno je istaknuti da će se ovo sveučilište biti ustrojeno kao i ostala javna sveučilišta u RH uz to ovo sveučilište imat će i određene specifičnosti te će se na njega primjenjivati i zakoni iz područja obrane uz poštivanje ustavne odredbe o autonomiji sveučilišta. Predloženi zakon daje mogućnost izvođenja i drugih studijskih programa, postojeći programi vojne izobrazbe imaju dovoljno kandidata koji upisuju vojne i sveučilišne studije. Osigurana je popuna hrvatske vojske djelatnim vojnim osobljem prema odobrenoj veličini i strukturi osoblja. Na postojećim programima vojne izobrazbe u RH školuju se i polaznici iz partnerskih i savezničkih zemalja, a na sveučilišnim programima viđen je interes polaznika iz drugih zemalja. S obzirom da je ove godine 30. obljetnica ustrojavanja Hrvatske vojske, od posebnoga je državnog interesa važna transformacija Hrvatskoga vojnoga učilišta u Sveučilište za obranu i sigurnost dr. Franjo Tuđman. Kao i u Domovinskom ratu, tako i danas, hrvatski narod vjeruje Hrvatskoj vojsci, a to je najveće priznanje i postignuće koje trajno obavezuje na požrtvovnost i predanost vojnom pozivu i zato je važno da pridonosimo razvoju i jačanju sposobnosti i ugledu HV-a u RH u cjelini. Donošenjem ovoga zakona stvorit će se okviri za daljnji razvoj sposobnosti HV-a koja će odgovoriti izazovima u budućnosti, a vidimo da danas postoje prijetnje [[Upadica: Vrijeme. Hvala lijepa.]] od klimatskih promjena, ratnih sukoba, migracija, kibernetičkih prijetnji, [[Upadica: Hvala lijepa g. Đakić.]] [[Govornik se ne razumije.]]
Imate jednu repliku, potpredsjednika Reinera.
Poštovani kolega Đakić, iako je očito da nekim kolegama odiozno uopće da se osniva takvo sveučilište, a pogotovo njegovo ime. Valja se podsjetiti da, je, a izmišljaju da to nije sukladno zakonu, itd., valja se podsjetiti da je ta transformacija sukladna sa strateškim smjernicama i Strategijom nacionalne sigurnosti i dugoročnog plana razvitka OSRH za razdoblje od 2015.-2024. g. o čemu je odluku doneo ovaj HS na svojoj sjednici 12. prosinca 2014. Prema tome, sve priče o tome kako je to nezakonito, kako to ne znam je u suprotnosti s drugim zakonima i sve, pa nije ovaj Sabor valjda neodgovoran, ja bih tako rekao, da donosi bilo kakve zakone koji bi bili u suprotnosti sa odlukama i zakonima koje je ovaj Sabor isto tako donio. Hvala lijepo.
Izvolite, odgovor.
Hvala lijepo kolega Reiner. Dobro ste ustvrdili, jasno ste pročitali koje su smjernice i koje su odluke ovoga Sabora. Jasno je da vojno obrazovanje mora ići svojim daljnjim tijekom, modernizacijom i napretkom, ali jasno je i tako da većini naših kolega to ništa ne znači, jer i to što su njihovi prethodnici možda izglasali u ovom Saboru, danas oni negiraju. Jasno je i to da prije svega, skrivenost njihovih tajnih namjera je u smetnji imena dr. Franje Tuđmana kao stvorioca hrvatske države i čovjeka koji je stvorio oružanu silu, obranio i oslobodio domovinu Hrvatsku.
Nemate više replika. Sljedeća pojedinačna rasprava g. Rade Šimičević. Izvolite.
Poštovani državni tajnici, kolegice i kolege, gledateljice i gledatelji. Evo, Konačni prijedlog Zakona o osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti dr. Franjo Tuđman. Osnivanje Sveučilišta je vrijedno poštovanje i snažna potpora Hrvatskoj vojsci u profesionalnom razvoju. Donošenjem Zakona o osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti stvorit će se okvir za osnivanje Sveučilišta kao visokoobrazovne i znanstvene istraživačke ustanove, za potrebe obrambenog sustava i sustava domovinske sigurnosti. Izvođenjem specijaliziranih studijskih programa, koji zadovoljavaju potrebe obrambenog sustava i sigurnog sustava, omogućit će razvoj interdisciplinarnog područja znanosti u polju vojno-obrambene i sigurnosno obavještajne znanosti i umijeća. Sveučilište obrane i sigurnosti omogućit će obrazovanje budućih časnika i dočasnika HV-a, ali i zaposlenika u drugim tijelima čiji su poslovi i nadležnosti povezani s domovinskom sigurnošću. Treba li nama ovo Sveučilište? Apsolutno, ja ću navesti samo neke razloge. Veća sigurnost naše domovine, zbog mladih ljudi koji odluče biti profesionalni vojnici, nužne potrebe stjecanja znanja i vještina za obranu slobodne i neovisne države Hrvatske, zbog toga što imamo ljude koji su prošli Domovinski rat, a usavršavali se na vojnim sveučilištima nama prijateljskih zemalja. Osnivanje Sveučilišta obrane i sigurnosti, bit ćemo u rangu s drugim vojnim sveučilištima poput onoga u Francuskoj, Njemačkoj, Poljskom, Mađarskoj. Zemlja koja nema sveučilište obrane i sigurnosti treba plaćati tuđe usluge obrazovanja svojih časnika i dočasnika i zašto posebno važno osnivanje sveučilišta, jer narod Hrvatskoj vojsci vjeruje. Sveučilište obrane i nacionalne sigurnosti nakon osnivanja i preuzimanja akreditiranih studijskih programa koji se sada, za potrebe OSRH izvode na Vojnom učilištu dr. Franjo Tuđman, prenošenjem sa Sveučilišta u Splitu i Zagrebu bit će na novoosnovanom Sveučilištu dr. Franjo Tuđman. Osnivanje sveučilišta sustava domovinske sigurnosti, dobit će se snažna razvojna potpora jer će se time omogućiti izvođenje sveučilišta pa i cjeloživotnog programa potreba domovinske sigurnosti. Znanje je moć, uvijek i za sva vremena vrijedi i ulaganjem u obrazovanje je zadatak ove Vlade i to je nužan preduvjet za opstanak u svim ovim čudnim i neizvjesnim vremenima. Ukupno će se provoditi 6 sveučilišnih studija u 3 znanstvena područja i 3 znanstvena polja. To su sveučilišni preddiplomski studij Vojno inženjerstvo, sveučilišni diplomski studij Vojno inženjerstvo, integrirani preddiplomski i diplomski sveučilišni studij Vojno pomorstvo, sveučilišni preddiplomski studij Vojno vođenje i upravljanje te interdisciplinarni poslijediplomski specijalistički studij domovinske sigurnosti. U odnosu na prvo čitanje, poboljšani su svi članci zakona iako se ovdje može čuti da zapravo nije napravljeno ništa, ja ću samo ovdje spomenuti čl. 27. odnosno 28., ... [[Govornik se ne razumije.]] studijskih programa sa Sveučilišta u Splitu i Zagrebu i čl. 28. koji se pobliže određuje izbor rektora i da u godinu dana se treba ustrojiti novo sveučilište i ne vidim razloga da se ovo ne donese konsenzusom. Država bez spremne i obučene vojske, isto što i škola bez učenika, nema budućnosti i zato imamo i gradimo budućnost na spremnoj i obučenoj hrvatskoj vojsci i gradimo Sveučilište „dr. Franjo Tuđman“ koje će biti jamac slobode za sve koji Hrvatsku doživljavaju kao svoju domovinu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa, imamo jednu repliku poštovane zastupnice Maksimčuk.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega, u prošlom mandatu je donesen Zakon o sustavu domovinske sigurnosti koji je omogućio bolju međuresornu povezanost sustava i bolju međuresornu koordinaciju tijela zaduženih za sigurnost. Ova pandemija, nedavni potresi, pokazali su koliko je potrebno cijeli sustav imati u pripravnosti ne samo u smislu mehanizacije i opreme, već spremnosti ljudi u sustavu. Sigurna sam da će sveučilište kroz svoje obrazovne programe sigurno unaprijediti spremnost i podignutu razinu obrazovanja u sustavu na jednu visoku razinu. Nažalost, vlastito iskustvo iz Domovinskoga rata uči nas da je nacionalna sigurnost bezuvjetna, koliko će nam to iskustvo pomoći na ovom vojnom sveučilištu?
Poštovani zastupnik Šimičević.
Zahvaljujem. Kolegice, da, evo mi smo nažalost i na sreću, možda jedna rijetka zemlja koja je zapravo u novijoj povijesti imala agresiju i imali smo težak, krvav Domovinski rat gdje smo platili sa jako skupom cijenom ali smo zapravo pokazali neprijatelju koliko smo moćni i koliko smo snažni i jasno da sad časnički kadar koji je prošao ove obuke od kadeta do sad do sveučilišta a i uz pomoć nama prijateljskih zemalja kroz koji su prošli hrvatski časnici, mi imamo jako dobar temelj gdje možemo graditi sigurnost naše domovine i jasno, iskoristiti sve ono što smo stekli u Domovinskom ratu. Mi znamo da se razne operacije iz Domovinskog rata proučavaju na raznim sveučilištima [[Upadica Reiner: Hvala.]] jer tamo sudjeluju naši vojnici. Hvala lijepo.
Slijedeća rasprava bit će poštovane zastupnice i potpredsjednice ovog Visokog doma, Sabine Glasovac, izvolite.
Hvala lijepo, potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege, poštovani predstavnici ministarstva. Za sam početak, ovo je već treća rasprava o osnivanju Sveučilišta obrane i nacionalne sigurnosti „Dr. Franjo Tuđman“, podsjetit ću, prvu raspravu o osnivanju ovog istog sveučilišta proveli smo u Hrvatskom saboru tik nekoliko dana pred raspuštanje Hrvatskog sabora, u onom prethodnom mandatu. Zašto se tako naglo naprasno pokušavalo pred kraj mandata ići sa ovako jednim važnim, ozbiljnim i složenim zakonom, ne znam, ali ono što možemo vidjeti sad u razmaku između prvog i drugog čitanja, napravljene su nekakve promjene u ovom sazivu, znači odustali ste od toga da se na ovom sveučilištu provode nazovimo to tako oni civilni programski smjerovi koji bi na neki način bili konkurencija postojećim programskim smjerovima na ostalima sveučilištima a za njih ne bi vrijedile ista pravila kao i za druga sveučilišta i u tom pravcu je to dobro. Drugo, ono što nije nikako dobro je da pred Hrvatski sabor se po trći put zaredom dolazi sa eklatantnom neistinom. Ne možete u prijedlogu zakona pisati da primjedbe i provedba ovoga zakona neće iziskivati nikakve dodatne financijske troškove kad to naprosto nije točno. Ako osnivamo novo sveučilište, pretpostavka je da će to sveučilište ima rektora, da će imati prorektore, da će imati nekakav sveučilišni savjet itd., itd. i druga tijela, i nemoguće je da neće iziskivati posebne troškove. I nije dobro i nije pametno dolaziti pred Hrvatski sabor s nečim što vrišti kao neistina. Sada idemo dalje. Ja bih samo htjela otkloniti ovdje podmetanja i spin svojevrsni koji desna strana sabornice širi cijeli dan, a to je da opozicija ima nešto protiv osnivanja ovog sveučilišta pa onda još imputira samo zbog toga što ona nosi ime prvog hrvatskog Predsjednika. Mislim, ako je i od HDZ-a, previše je. Mislim, oprostite. Znači, mi smo tri puta za redom u ovoj sabornici, ovo je treći put, ovdje vrlo jasno rekli da nismo protiv nikakvog osnivanja vojnog sveučilišta, dapače, to smo ne samo govorili nego i dokazali prethodnih 10 g. kada smo itekako radili i sudjelovali o osuvremenjivanju vojnog obrazovanja u periodu između 2011. i 2015. godine i činjenica da je RH se od '91. pokušava provoditi i unaprjeđivati vojno-obrambeno obrazovanje no nažalost, u pravilu to je bilo vrlo neuspješno jer su dugo vremena razne diplome koje su dolazile iz kruga Ministarstva obrane, de facto nisu bile nigdje priznate i cijenjene i prije 10 g. mi krećemo drugim putem, krećemo sa uređivanjem sustava i krećemo sa akreditacijom civilno-vojnih obrazovnih smjerova. I to kreće, znači Vlada Z. Milanovića se ozbiljno uhvatila u koštac s tim i potpisao se sporazum vojnog učilišta sa Sveučilišta u Zagrebu i Sveučilištem u Splitu da se provode akreditirani nazovimo to tako, vojni, civilno-vojni obrazovni smjerovi kako bi se premostila na neki način i ta prirodna neprilagođenost sustava obrane s jedne strane i sustava visokog obrazovanja i znanosti u državi s druge strane, ali da bi se i ostvarila prepoznata stečenost kompetencija tako obrazovanih ljudi jer što vam vrijedi obrazovati mlade ljude ako oni na tržištu rada neće biti prepoznati. E sad, ono što je izostalo u ovih prethodnih 5 ili 6.g. je da ono što se ostvarilo akreditacijom ovih programa zajedno s vojnim učilištem da rezultira kadrovima koji bi postupno sutra mogli dovesti do toga da to vojno učilište uz potporu dvaju sveučilišta u ovim programima koji su krenuli od, prije, prije 10-tak, sada već skoro 10-tak godina, da se steknu sve pretpostavke da na jedan postupan način u skladu sa svim pozitivnim propisima, ali uvažavajući specifičnost sustava obrane i nacionalne sigurnosti da dođemo do toga da osnujemo jedno sveučilište koje neće se postavljat pitanja tko će to provoditi i kako ćemo to financirati i kako ćemo to nadzirati i kako ćemo ostvariti suživot Ministarstva znanosti i obrazovanja s jedne strane i Ministarstva obrane s druge strane. Ovaj prijedlog zakona to još uvijek nije uspio, nije uspio pomiriti ovu izobrazbu vojno nacionalno sigurnosnog kadra poštivajući i uvažavajući Zakon sustava visokog obrazovanja i znanosti i ovaj zakon nije još dorađen i ne možemo ga podržati.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike, prva je poštovane zastupnice Radolović.
Zahvaljujem. Kolegice Glasovac, vi dolazite iz sustava obrazovanja, bili ste i pomoćnica ministra, radili ste i u srednjoj školi, što bite vi napravili da se vaš Ugovor o radu krene prisilno, dakle da vas se prisili na rad na drugu instituciju jer 50% kontakt norma sati koji se izvode na ovim zajedničkim studijskim programima zapravo su zaposlenici Fakulteta političkih znanosti koji su manje-više cijeli svoj radni vijek tamo proveli, kako bite vi to riješili da se vama pred, da vas se dovede pred gotov čin i da se pokuša vaš Ugovor o radu, a Ugovori o radu znamo podliježu radnom pravu da vas se pokuša prisilit da se prebacite na instituciju koju danas ovdje osnivamo?
Poštovana zastupnica Glasovac.
Hvala vam uvažena zastupnice Radolović. Jesam bila pomoćnica ministra, ali nisam toliko kod kuće i stručna u sustavu visokog obrazovanja i znanosti, više sam za ovaj predtercijarni sustav jer o njemu puno više znam, ali ono što znam da bih vjerojatno reagirala s negodovanjem kao što su negodovali i zaposlenici dvaju sveučilišta s posebnim naglaskom na Sveučilište u Zagrebu, Fakultetom za političke znanosti. I zato kažem, ovaj zakon još nije dorađen do te mjere da poštuje sve do sad ne samo zakone u sustavu visokog obrazovanje i znanosti nego i Zakon o radu, znači ne možemo dekretom, vojnom zapovijedi niti sječom mača osnovati nešto, a da pri tom nismo zadovoljili postulat sveučilišne autonomije postojećeg sveučilišta, njihovo intelektualno vlasništvo nad programima i želje zaposlenih. Ne možemo. Možemo, al to je onda na silu i to može imati dugoročne posljedice, bojim se da… [[Govornik se ne razumije]]
Hvala. Slijedeća replika poštovanog zastupnika Đakića.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Pa kolegice, 5. veljače 2021.g. Nacionalno vijeće za znanost napisalo je slijedeće, Zakon o osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti usklađen je sa zahtjevima propisanima za osnivanje u zakonima i pravnim aktima o, o osiguravanju kvalitete. Ne znam zašto vi ne vjerujte svojim kolegama, onima u koje ste se puno puta kleli, Nacionalno vijeće za znanost ste dizali u nebesa, danas mu ne vjerujete. Ovo je naj, najfriškiji dokument koji je napisan o ovom zakonu, jasno govori o onom što ste rekli, kakva je nominacija bila Sveučilišta jednoga u Splitu i drugoga u Zagrebu da, da se samo mentorstvo nastavlja i dalje. Zašto to niste pročitali i zašto tumačite krivo?
Odgovor poštovane zastupnice Glasovac.
Hvala lijepo. Čitam zakon i u zakonu i dalje piše da se ovo sveučilište na neki način izuzima od potpune primjene Zakona o osiguravanju kvalitete što se nije dozvolilo nijednom sveučilištu do, do sada, ako se i događalo u prošlosti rezultiralo je dugim postupcima pred ustavnim sudom gdje se isto tako pokazalo da to možda nije dobra praksa iako se to u jednom slučaju radilo. Drugo, ovdje nam nije jasno jesu li zadovoljeni sporazumi s dvama sveučilištima, vi se sjećate da jedina javna rasprava o ovom prijedlogu nije provedena javna rasprava, ali je u onom prethodnom iz prošlog mandata gdje vam je rektor Sveučilišta u Zagrebu pisao i to vrlo ozbiljne primjedbe na način da se nije postigao sporazum i da nitko ne može natjerati njegovo sveučilište da se odrekne postojećih dijelova programa, niti njegove zaposlenike da prijeđu na neko drugo sveučilište. O tome ja govorim i nisu se stvorili preduvjeti da se u skladu sa zakonima na jedan normalan način osnuje vojno sveučilište ovo kakvo je ovdje predviđeno i to će nekoga koštati.
Hvala lijepa. Imamo jednu povredu Poslovnika. Što je povrijeđeno?
Tako je, čl. 238., iznose se neistine. Nažalost Nacionalno vijeće za znanost, visoko obrazovanje i tehnološki razvoj na način kako sada radi, a nadam se da će se to novim izborom koji smo proveli u petak promijeniti, izuzetno je postalo jedno političko tijelo vođeno partikularnim političkim interesima, ne stručno tijelo kakvo bi trebalo biti. Iskreno, njihov dokument mi jako puno ne znači.
Kolegice Radolović, naravno ovo nije bila povreda Poslovnika nego replika, pa dobijate opomenu. Slijedeća rasprava bit će poštovanog zastupnika Krešimira Ačkara, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče HS, uvažene kolege zastupnici. Transformacija Hrvatskog vojnog učilišta „Dr. Franjo Tuđman“ u Sveučilište obrane i sigurnosti logičan je slijed razvoja obrazovanja za potrebe HV-a i vojne znanosti. Znamo da su prvi programi sveučilišne izobrazbe kod nas započeli još 1992.g. za potrebe Hrvatskog ratnog zrakoplovstva, te su se razvijali kroz različite modele, od civilno vojnog školovanja pod nazivom „kadet“ od 2003.g. do pokretanja studijskih programa u suradnji sa Sveučilištima u Zagrebu i u Splitu 2014.g. i 2017.g. Pokretanje procedure za donošenje Zakona o osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti, razumljiv je nastavak višegodišnjeg procesa vojnog obrazovanja i vojne znanosti. Proces koji ulazi u novu razvojnu fazu transformacije Hrvatskog vojnog učilišta u moderno Sveučilište obrane i sigurnosti. Ovaj prijedlog zakona vrijedi podržati iz dva osnovna razloga. Jedan se odnosi na sigurnosni i obrambeni aspekt ove teme, a drugi na obrazovni i znanstveni kontekst ovoga područja. Vjerujem da ćemo se svi složiti da domovinska sigurnost ispred i iznad svih naših prioriteta je preduvjet naše građanske sigurnosti i sigurnoga života uopće. Visokoobrazovna i znanstveno-istraživačka ustanova za potrebe obrambenoga sustava u skladu je sa strateškim smjernicama i Strategije nacionalne sigurnosti RH, a kao takva omogućava razvoj vojnih znanosti, kao i razvoj međunarodne vojne akademske suradnje i razvojne. Na godišnjoj razini oblike cjeloživotnoga usavršavanja i profesionalnoga vojnoga obrazovanja završi oko 1400 pripadnika HV-a. Sveučilište obrane i sigurnosti planirano je tako da se kroz njega mogu osposobljavati i budući časnici OSRH, ali i drugi stručnjaci u državnim tijelima čija djelatnost je povezana s obranom i nacionalnom sigurnošću. Sasvim je sigurno da će sveučilišna ustanova omogućiti i veći interes i bolje mogućnosti za daljnje obrazovanje budućih časnika i vojnih stručnjaka, a upravo su ljudi najvažniji dio vojnog sustava, baš kao što je to slučaj i u svim slučajevima i u svim sustavima. Obzirom da u RH ne postoji ustanova koja se bavi znanstveno-istraživačkim radom u području vojnih znanosti, Sveučilište obrane i sigurnosti popunit će taj prostor i pružiti utemeljenje za razvoj vojnih znanosti, a to je u izravnoj vezi i sa razvojem do sada, izvrsne suradnje hrvatske obrambene industrije i MORH-a. Osim toga, osnivanje Sveučilišta pruža bolji okvir za ravnopravnu suradnju s NATO i EU zemljama koje imaju ustrojene visokoobrazovne ustanove. Otvara se prilika ravnopravnoga sudjelovanja u međunarodnim projektima i inicijativama obrambeno-znanstvenih istraživanja budući da u takvim projektima sudjeluju samo obrambeni instituti i vojna sveučilišta, a kao partneri se najčešće pojavljuju subjekti obrambene industrije. Otvaraju se također, i mogućnosti i prijave projekata za financiranje iz raznih nevojnih EU fondova u svojstvu nositelja i većinskoga korisnika sredstava. Projekti su najčešće usmjereni na razvoj novih studija programa, programske prakse kadeta, a i u obrambenoj industriji, ali na izgradnju i opremanje učionica, laboratorija te posebno specijaliziranih kapaciteta i kabineta sa vojnom opremom. Uz sve navedeno nije nevažna činjenica da Sveučilište obrane i sigurnosti neće tražiti osiguravanje dodatnih financijskih sredstava, infrastrukture, jer su sva financijska sredstva za postojeće studijske programe, vojnu izobrazbu i znanstveno istraživanje već osigurana u državnome proračunu. Vojni poziv po mnogočemu je specifičan, zahtjevna, interdisciplinarna znanja i određene sposobnosti. Zato je i osnivanje Sveučilišta ozbiljan iskorak u podizanju kvalitete vojnog i sigurnosnog obrazovanja. Vjerujem da svi dijelimo radost i ponos kada svjedočimo prisegama novih naraštaja kadeta i kadetkinja. Mislim da možemo dijeliti zadovoljstvo što se stvara zakonodavni okvir za transformaciju Hrvatskog vojnog učilišta u Sveučilište obrane i sigurnosti, što je svakako pitanje od posebnog državnog interesa, to se događa baš u godini kada obilježavamo 30. obljetnicu ustrojstva Hrvatske vojske i u tome ima svojevrsne simbolike.
Hvala lijepa. Imamo dvije replika, jedna je poštovane zastupnice Grba-Bujević.
Poštovani g. potpredsjedniče Sabora, državni tajnici, kolega Ačkar. Slažem se u potpunosti s vama da je donošenje ovog zakona o sveučilištu o kojem danas govorimo, da je zapravo strahovito veliki iskorak u puno segmenata. Meni je međutim, ostaje još uvijek da još jedanputa naglasite, ako možete, što sve zapravo možemo kao oni koji prijavljujemo projekt, a to ćemo sada moći kada se ovo i nosioci smo projekta, što time se dobiva znanstvena zajednica i u konačnici, svi mi ostali? Hvala.
Poštovani zastupnik Ačkar.
Evo, poštovana kolega Bujević, zahvaljujem se na ovoj replici. Ono što je sigurno bitno naglasiti, između nositelja i partnera, kada govorimo, a apostrofirao sam upravo to u svojoj raspravi, tzv. nevojne europske projekte je sada otvorena mogućnost participacije u njima kao nositelj. Nositelj je onaj koji nosi znanstveni, koji nosi ujedno i veći dio apsolutno sredstava svega onome čemu će on ujedno participirati, a nabrojene su i mnoge europske zemlje koje već sudjeluju u tome sveučilišnome programu koje su već potvrdile kako se mogu za infrastrukturu i za sve one potrebe koje ovo Sveučilište nosi, puno lakše i puno bolje razvijati upravo zahvaljujući tome što su Sveučilište, ali nisu više učilište ili veleučilište. Hvala.
Sljedeća replika, poštovane zastupnice Balić.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS-a, poštovani kolega. Prije svega, želim naglasiti kako apsolutno podržavam i pozdravljam konačni prijedlog zakona koji je danas pred nama i naravno da sam suglasna kako je osnivanje ovog Sveučilišta od posebnog državnog interesa. Ustrojem Sveučilišta obrane i sigurnosti, neosporno je, razvijat ćemo naše kadrove te, kako stoji u samom prijedlogu zakona, raditi na istraživanju i razvoju, što je svakako važno, kako za Hrvatsku vojsku, tako i za cjelokupno gospodarstvo. Budući da nam stoje na raspolaganju i sredstva iz Europskog obrambenog fonda koji ima za cilj poduprijeti istraživanje i razvoj, zajedničke sposobnosti u području sigurnosti i obrane, odnosno pojačati sposobnost EU da zaštiti svoje građane i učini EU jačim globalnim akterom, zanima me kako vidite ulogu Sveučilišta u tom kontekstu? Hvala.
Poštovani zastupnik Ačkar.
Evo, zahvaljujem se. Pa na tragu onoga što sam maloprije replicirao, rekao bih da upravo ta nevojna EU sredstva koja bi trebala doći bi bila onaj iskorak koji činimo naspram onoga što je do sada bilo prisutno u našemu Učilištu i ona nam osiguravaju sigurno laboratorije za specijaliziranje kabineta sa vojnom opremom, razvitak svih onih vojnih i sveučilišnih znanosti, a znamo jako dobro da kada je u pitanju vojna tehnologija od mobitela i svega onoga što nam je bilo danas prezentirano kroz civilni sektor da je upravo krenula od vojske, tako da ovaj jedan iskorak nas čini modernijom, boljom, a budimo iskreni i sigurnijom zemljom.
Hvala lijepa. Sljedeća rasprava biti će poštovane zastupnice Sanje Radolović. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Evo krenut ću od onoga što sam mislila zadnje, ali kada god se spomene tematika EU fondova kojom se inače profesionalno bavim osjećam se ovako poprilično dirnuto. Već nekoliko puta sa moje desne strane barem 10 sam danas čula da se pod izlikom dobivanja sredstava iz EU fondova i provođenja projekata osniva ovo sveučilište jer će im tako biti to lakše. Međutim, moram demistificirati tu tezu i reći da naprosto ona nije točna ni istinita, jer Vojno učilište i sada može kao pravna osoba nesmetano se prijavljivati na EU fondove i provoditi projekte. Problem postoji negdje drugdje, a ne u EU fondovima. Problemi su sljedeći. Gdje su provedbeni kapaciteti? Već sam napomenula nemate administrativne kapacitete, čak niti studentsku referadu. A gdje je Ured za upravljanje EU projektima? Gdje su svi ti vrsni stručnjaci koji bi trebali vršiti prijave odnosno aplikacije i implementaciju projekata? S druge strane jedino to je istina za što je trenutačno Vojno učilište zapostavljeno, ne može se da prijavljivati na znanstvene projekte iz EU fondova. Ali bitno je naglasiti niti će se osnivanjem tog sveučilišta to odmah moći, jer kao što znate te pretpostavljam da znate sukladno Zakonu o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju sukladno Zakonu o osiguravanju kvalitete koji ovdje nećete moći izbjeći to sveučilište mora ostvariti još nešto, biti upisano u upisnik znanstvenih organizacija, koje se ne dobiva samim osnivanjem sveučilišta, nego se provodi inicijalna znanstvena akreditacija od strane Agencije za znanost i visoko obrazovanje gdje povjerenstvo čak dolazi u terensku provjeru. Utvrđuje ljudske kapacitete, prostorne kapacitete, opremu. Trebate napraviti 5-godišnji plan strateških znanstvenih istraživanja i tek onda će to sveučilište moći koristiti sredstva iz EU fondova za znanstvene projekte. Da odmah razjasnimo tu tezu. Nadalje, navodite ovdje da ne kršimo zakon. Ne znam zašto ali stvarno vam ne vjerujem. Navodite da je sve u redu što to nije pod resorom znanosti i visokog obrazovanja. Ali onda gledajte opet čuda. Kaže članak 26. stavak 4. gdje: „Ako će upravni nadzor nad zakonitošću akata i rada biti pod Ministarstvom obrane ministar nadležan za visoko obrazovanje će pokrenuti postupak reakreditacije.“ Dakle, nismo pod ingerencijom sa ovim sveučilištem što se tiče resora znanosti i visokog obrazovanja, ali ipak će se onda u jednom momentu ministar nadležan za visoko obrazovanje uključiti po ne znam kojem onda zakonskom propisu i on će provesti reakreditaciju. Još jedan primjer dakle da razjasnim opet tezu inicijalne akreditacije i reakreditacije. Vi ovdje konstantno navodite da su ti studijski programi već akreditirani. Da, jesu. Ali nositelji kolegija, izvođenje kolegija sada je u ingerenciji Sveučilišta u Zagrebu i Sveučilišta u Splitu. Oni su dakle akreditirani sa tim prostornim, kadrovskim i financijskim kapacitetima. I još je bitno naglasiti, a vjerujem da ste i upoznati s time da su primjerice ti upravo studiji Sveučilišta u Zagrebu prethodne godine reakreditirani. Oni koji dobro poznaju sustav znanosti i visokog obrazovanja znaju da proces reakreditacije obično ide u ciklusima od 5 godina. Dakle, vi sada navodite da će ovdje ponovno potrebno biti provesti reakreditaciju koja se dogodila prošle godine i opet ćemo dakle trošiti novac proračunskih obveznika. Nećemo sačekati onaj normalan ciklus kakav imaju 5 godina ostale obrazovne institucije, nego eto vi ćete duplo utrošiti novac u dvije godine. Smatram, još jedna stvar vrlo nepravedno koju smo ovdje danas zanemarili, govorili smo o profesorima, znanstvenicima, predavačima, ministru obrazovanja, ministru obrane ali zapostavili smo jednu po meni bih rekla najbitniju stvar, a to su studenti. Vi navodite u članku 27. stavku 4. da će spajanjem tih studijskih programa studenti koji su već upisani prijeći na novo sveučilište. Moram vam reći da se velik dio studenata ne slaže s time. Mene zanima da li će oni kao i ovi zaposlenici čije ugovore o radu želite prenijeti da li će oni imati pravo izbora da studiraju na instituciji koju su upisali i za koju su platili školarinu?
Hvala lijepa. Imamo dvije replike. Prva je poštovanog zastupnika Pavića.
Poštovana zastupnice, evo dodali ste još nekoliko nedorečenosti koje imamo u zakonu i imamo upitnik iznad glava. Nikako ne možemo dobiti odgovor na pitanja koja postavljamo tu cijelo vrijeme i ministru, i tamo ljudima koji su zastupali stav da je sve u redu u Zakonu. Ali vas molim stoga da mi pokušate objasniti s obzirom da ste vi dio sveučilišnog sustava budući da radite na Sveučilištu u Puli, budući da poznajete te poslove i da pojasnite ljudima koji tvrde da je sve u redu sa tim zakonom razliku između inicijalne akreditacije i reakreditacije.
Poštovana zastupnika Radolović.
Zahvaljujem poštovani kolega Pavić. Dakle, kao što sam već navela inicijalna akreditacija se provodi na poprilično sličan način kao i reakreditacija dakle što se tiče samih dokumenata i same analize visokih učilišta koja se dostavljaju Agenciji za znanost, visoko obrazovanje i povjerenstvu koje je baš formirano za taj postupak akreditacije odnosno reakreditacije. Međutim, reakreditacija se provodi pod istim matičnim sveučilištem odnosno visokim učilištem, sa istim ili različitim nositeljima kolegija. Mora se zatim pokazati financijski kapaciteti, prostorni kapaciteti, morate napraviti detaljan popis opreme i morate također izvedbene planove kolegija dostaviti uz to što je jako, jako bitno. S istim time morate ispuniti ono što nalažu u pravilniku i sadržaju dopusnice, morate imati preko 50% pokrivenosti vlastitim kadrom od docenta na više. Ja ne vidim da će se to ovdje dogoditi.
Sljedeća replika poštovane zastupnice i potpredsjednice Sabine Glasovac.
Hvala vam lijepo g. potpredsjedniče. Poštovana kolegice RAdolović. Spomenuli ste ovaj sporan prijenos nositelja programa, intelektualnog vlasništva, ali i određenih radnih prava s jednog sveučilišta na drugo sveučilište i to je zaista najveći izazov cijele ove priče, a to ćemo vidjeti kako će se razvijati tek nakon usvajanja ovoga zakona. Međutim, tu valja napomenuti još jednu stvar, da je upravo temeljem sporazuma koji je potpisan 2014.g. između Sveučilišta u Splitu, Sveučilišta u Zagrebu s Vojnim učilištem upravo na temelju njega su ova sveučilišta dobila velik broj zaposlenih koji velik dio njih se u ovom trenutku niti ne pita želi li prijeći na drugo sveučilište koje se osniva na ovaj način i to isto tako treba imati na umu, da su neka prava proizašla upravo na temelju sporazuma o suradnji kada su se akreditirali novi programski smjerovi i uvodio sustav u vojne edukacije, ja ću to tako reći, na visokoj razini.
Poštovana zastupnica RAdolović.
Zahvaljujem na pitanju poštovana zastupnice. Pa da gledajte nije to nikakav tajni dokument, prilikom javnog savjetovanje koje se nije ponovno provelo iako je prijedlog zakona išao dva puta u prvo čitanje trebao se je ponovno provesti, a zaposlenici Fakulteta političkih znanosti jasno su naveli eksplicitno detaljno, argumentirano zašto smatraju da njima nije mjesto na tom drugom novom sveučilištu i mislim da iza tog svi trebamo stati. Ja moram dakle opet ponovit, kolegica Bedeković je navela kao jasan navodno argument da zato što je to prošlo vladin Ured za zakonodavstvo da je nešto zakonito. Ma ljudi moji koliko smo mi zakona ovdje u HS-u nebitno da li smo ih izglasali jednoglasno ili ne koliko smo mi zakona ovdje donijeli pa su pojedine odredbe, imali smo evo i Zakon o HKO-u Hrvatskom kvalifikacijskom okviru izjednačavanje stručnih i sveučilišnih studija pa je evo odredba pala na Ustavnom sudu. Pa ne znači nešto ako je premijer to tako rekao da treba biti i ministar obrane da je u skladu sa zakonom. Tu tezu naprosto ne mogu prihvatit.
Hvala. Sada ćemo imati sljedeću raspravu pojedinačnu, a to će biti poštovanog zastupnika Ante Deura. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajnici. Sigurno da ovaj Zakon o sveučilištu obrane i sigurnosti moramo podržati iz puno razloga, zbog svoje povijesti, zbog znanja i budućnosti hrvatskog vojnika, hrvatskog visokog časnika. To nas obavezuje i naša prošlost hrvatskog vojnika koja sigurno je časna i ovo sveučilište daje jedan meritum snage na cijeli ustroj kroz koji smo prošli. U teškim vremenima i sam predsjednik Tuđman i ljudi koji su bili ratni ministar Gojko Šušak imali su viziju onog pobjedničkog vojnika hrvatskog časnika na koji način donesti pobjedu, a i znanje hrvatskom časniku, hrvatskom generalu u teškim situacijama kroz koje se našla Hrvatska država. Sigurno generalne vi to jako dobro znate, od '93.kad su počeli naobrazbe temeljne, časničke i sve ostale koje su se dešavale ratne škole koje su došle sam … koji smo izuzetno kvalitetno radili gdje je ministar Šušak odigrao jednu ogromnu ulogu jer prepoznali su šta je to bitno za hrvatskog časnika, to je znanje, naobrazba da bi hrvatska vojska uistinu bila dionik onog što će se dešavati danas. Već tada su imali viziju u snagu što treba napraviti, obrazovati hrvatskog čovjeka koji je izišao i koji je donesao tu pobjedničku vojsku. Danas ovo sveučilište koje sigurno mora imati svoju temeljnu snagu ne samo obrane i sigurnosti, ali vojne sigurnosti koja daje da hrvatski časnik uistinu, a Hrvatska kao članica NATO-a da bude superiorna jedan dionik na koji može biti ponosan hrvatski čovjek. Sigurno da prije svega moramo razumjeti kroz šta je sve prošla hrvatska vojska. Sad sam nabrojao samo neke temeljne trenutke naobrazbe koje su bile jako potrebne u teškim trenucima stvaranja hrvatske oružane sile. Kad znamo proces i kada smo dionici, sudionici toga vremena znamo kroz koje su teške trenutke prošli preustroja, stvaranja gdje hrvatski vojnik iz raznih situacija od policije do jake oružane sile došao. Moramo biti svjesni da smo imali čovjeka koji nije bio vojno obrazovan, ali da su ljudi koji su vodili tada Hrvatsku državu imali ovu viziju koju danas imamo, jaku Hrvatsku državu i jaku hrvatsku vojsku koja će biti prepoznatljiva svugdje u svijetu, gdje ćemo biti ponosni, kao što je hrvatski čovjek ponosan na hrvatskog vojnika i kao što hrvatski vojnik danas u istinu jedna od najbitnijih mjera u hrvatskom društvu. Sveučilište „Franjo Tuđman“ zato nosi jednu posebnu ulogu, a to je ulogu poštovanja. Znam poštovane kolege sigurno da ima još puno posla, al dopustite kao što su prvi koraci bili i tada teški možda malo su se i čudili i danas su ti koraci mogu biti i malo teški, ali u budućnosti vjerujemo da će oni biti sigurni. I sigurno Hrvatsko vojno učilište ne može se javljati na EU projekte. Zašto? Zato što djeluje ustrojbeno u Ministarstvu obrane, ali to je jedan proces koji je pred nama i koji svi zajedno u ovom HS moramo dati podršku i snagu ovom sveučilištu da bude bolji i kvalitetniji i sigurniji i obrazovaniji. Hvala vam lijepo.
Hvala. Imamo nekoliko replika, prva je poštovane zastupnice Puljak.
Zahvaljujem predsjedavajući. Poštovani kolega, evo spomenuli ste više puta hrvatskog časnika koji i hrvatske vojnike koji su zaista imali težak put i prošli kroz teške trenutke, naša vojska se formirala u ratu, za to vrijeme su se krenuli obrazovati i evo danas možemo svi skupa bit ponosni i na naše vojnike i časnike i zaista ja bi rekla želimo imati visoko obrazovani kadar u tom području. Sad ja pitam dakle što bi takav jedan hrvatski časnik dakle za koje vrijednosti se zalaže obzirom da ovdje sada u Zakonu o osnivanju sveučilišta imamo jedan članak koji kaže „na postupak osnivanja sveučilišta ne primjenjuje se zakon kojim se uređuje osiguranje kvalitete“, a govorili ste o kvaliteti „osiguranje kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju“. A što bi jedan časnik rekao na to?
Hvala. Poštovani zastupnik Deur.
Hvala poštovana zastupnice na vašem pitanju. Sigurno da prije svega kvaliteta je temelj cijelog našeg života, a sigurno da, duboko vjerujem da osječko sveučilište će imati ne samo kvalitetu u izobrazbi nego prije svega da će ono biti u ljudima koji budu nosili, predavači i profesori koji budu nosili i po čemu će biti prepoznatljiva ova snaga o čemu ste i vi rekli. Hvala vam.
Slijedeća replika poštovane zastupnice Nađ.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Kolega Deur, vi kao sudionik Domovinskog rata i ja kao državna službenica i dužnosnica koja imam institucionalno pamćenje iz Ministarstva branitelja odnosno hrvatskih branitelja, znamo kolko je važno obrazovanje hrvatskog vojnika s obzirom na mnoga samoranjavanja i ranjavanja od suboraca koja su se desila zbog nedostatka upravo tog vojnog obrazovanja. Zato bi bilo dobro da ovaj zakon bude donesen konsenzusom, a ne da ima već otpočetka nekakve sumnje da nije usklađen s drugim zakonskim okvirima. Hvala lijepa.
Poštovani zastupnik Deur.
Hvala vam poštovana zastupnice. Sigurno za vrijeme Domovinskog rata kao što sam rekao u stvaranju i u jačanju desile su se mnoge stvari u što boljem, u puno emocija i kroz što je HV prošla. Ja duboko vjerujem da i vi i svi zajedno je interes da hrvatski časnik ima što kvalitetnije i što bolje obrazovanje, da uistinu bude mjera kao što sam i do sad rekao ono što nas i krasi u našoj prošlosti, a to je kao članica NATO-a da budemo kao i do sad poštovani, cijenjeni i da budemo u što boljem obliku prezent svoje države i svog naroda.
Slijedeća replika poštovane zastupnice i potpredsjednice Glasovac.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče. Poštovani kolega, dobro ste rekli, u Domovinskom ratu naši vojnici izborili su se za neovisnost, ali su se izborili između ostalog vjerojatno s tom težnjom i za slobodu, slobodu govora, za vladavinu prava. E pa mi ovdje danas upravo o tome i govorimo, slobodno govorimo o tome kako smatramo da ne bi trebalo bacati ljagu na osnivanje ovog novog sveučilišta na način da se dovodi u pitanje je li, jel se ovdje poštuju određeni zakoni. A da se hrvatske vojnike i sve one koji to žele biti podupire u njihovoj naobrazbi pokazalo se već i 2014.g. kad se otvorio prostor da uz podršku dvaju sveučilišta vojno učilište jednog dana baš unaprjeđenjem i izobrazbom vojno znanstvenog kadra na jedan prirodan i postupan način preraste u jedno velebno sveučilište, ali u skladu sa zakonima. Međutim, kako se nije uspjelo u tom formiranju znanstvenog kadra jer predavači u međuvremenu nisu postojali, nisu napredovali i ne mogu sada određene programe, mi preko noći moramo raditi ovakvo nasilje nad zakonima.
Hvala. Poštovani zastupnik Deur.
Poštovana zastupnice, pa vi sami sigurno da, vjerujem da se slažete, to je jedan proces koji je dugoročan, u koji se puno ulaže, u kojima sigurno i gospodarstvo mora biti jedno mjerilo i mjera ciliks događaja koji će biti u … [[Govornik se ne razumije]] i da gospodarstvo je to koje prati uz struku i znanje koje je nešto najbitnije. I vjerujem svi zajedno da nema potrebe da se razlikujemo ili da smo različiti, bitno je, zato je demokratski čin ovoga parlamenta da različite stvari iznosimo i kroz tu različitost da donosimo do kvalitetnih odluka i zato i vjerujemo u sve ove naše rasprave da će donesti za boljitak da ovo sveučilište bude bolje i kvalitetnije i sigurnije. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Sad idemo na završna izlaganja, prva će u ime Kluba zastupnika HDZ-a govorit poštovana zastupnica Vesna Bedeković, izvolite.
Hvala vam lijepa poštovani potpredsjedniče HS, uvažene kolegice i kolege, državni tajniče sa suradnicima. Pokušat ću evo na kraju nakon gotovo cjelodnevne rasprave rezimirati i ponoviti da će se transformacija Hrvatskog vojnog učilišta „Dr. Franjo Tuđman“ u Sveučilište obrane i sigurnosti kroz statusnu promjenu akreditiranih programa kao legitimni postupak provesti kroz jedan dugoročan proces prema dinamičkom planu i da je to proces koji počiva na dva strateška dokumenta, to je Strategija nacionalne sigurnosti i Dugoročni plan razvoja Oružanih snaga za razdoblje od 2015.-2024. i ponovit ćemo da će se donošenjem ovog zakona stvoriti jedan okvir za osnivanje sveučilišta kao prije svega visokoobrazovne institucije, a onda i znanstvenoistraživačke ustanove za potrebe obrambenog sustava i sustava domovinske sigurnosti i time će se svakako stvoriti ključni uvjeti za daljnji razvoj sposobnosti hrvatske vojske, sustava domovinske sigurnosti i vojnog umijeća kao znanosti, a osobito preduvjeti za razvoj znanstvenoistraživačkog rada u području obrane. Što se tiče osnivanja sveučilišta i ovog zakona, ponavljam i naglašavam, on je u potpunosti u skladu sa Zakonom o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju i Zakonom o osiguravanju kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju, a način akreditacije ponavljam s prijenosom nositeljstva nad studijskim programima čiji su nositelji trenutno Sveučilišta u Zagrebu i Splitu i slijednom reakreditacijom u skladu je sa oba zakona i naglašavam, usuglašen je sa Ministarstvom znanosti i obrazovanja. I ponovo naglašavam da čl. 1. st. 4. kojim se u Konačnom prijedlogu Zakona o osnivanju sveučilišta regulira da se neće primijeniti odredbe kojima se regulira postupak inicijalne akreditacije ne znači, ponavljam i naglašavam, ne znači da se osnivanje sveučilišta neće provesti u skladu sa Zakonom o osiguravanju kvalitete s obzirom na činjenicu da su studijski programi već akreditirani i u skladu sa čl. 28. st. 4. prijedloga ovoga zakona predviđen je postupak reakreditacije u skladu s čl. 22. Zakona o osiguravanju kvalitete u visokom obrazovanju. Jednako tako podsjetit ću da su ovim zakonom, prijedlogom zakona ispoštovani i kriteriji i uvjeti za osnivanje sveučilišta vezani za čl. 54. Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju s obzirom na činjenicu da se trenutno Hrvatsko vojno učilište dr. Franjo Tuđman u suradnji sa sveučilištima u Zagrebu i Splitu provodi sedam sveučilišnih preddiplomskih i diplomskih studijskih programa u tri znanstvena područja i tri znanstvena polja, dakle područje tehničkih znanosti, društvenih znanosti i interdisciplinarna područja znanosti sa pripadajućim poljima koje sam već u svojoj pojedinačnoj raspravi naglasila i pobrojila. Naglašavam i ponavljam da će klub HDZ-a s obzirom da su ispunjeni svi uvjeti propisani zakoni i s obzirom na nužnost osnivanja Sveučilišta obrane i sigurnosti kao visokoobrazovne i znanstvenoistraživačke ustanove za potrebe obrambenog sustava i sustava domovinske sigurnosti podržati Konačni prijedlog Zakona o osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti, a jednako tako pozivam sve ostale klubove i sve ostale zastupnike ostalih klubova da ovaj zakon podrže, a Sveučilištu obrane i sigurnosti želim uspješnu transformaciju do pune bojničkim rječnikom rečeno operativne sposobnosti i to prema dinamičkom planu koji obuhvaća proces koji je dugoročan i dugotrajan, a obuhvaća tri četverogodišnje faze sve do 2033.g. i u tom smislu želim puno uspjeha u radu svim zaposlenicima sadašnjeg Hrvatskog vojnog učilišta dr. Franjo Tuđman i svima onima koji će sudjelovati u kreiranju i početku rada ovoga sveučilišta i u svim transformativnim procesima i ponosna sam dakako da će Hrvatsko sveučilište obrane i sigurnosti nositi ime našeg pokojnog predsjednika dr. Franje Tuđmana. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo. Sljedeći klub zastupnika je onaj zeleno-lijevog bloka u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Damir Bakić. Izvolite.
Hvala vam g. potpredsjedniče. Poštovane kolegice, poštovani kolege. Evo s obzirom da je ovo završno izlaganje u ime kluba ja ću pokušati sintetizirati samo u glavnim crtama glavna naša stajališta. Zaobilaženje postupaka inicijalne akreditacije neprihvatljiva nam je, još neprihvatljivije nam je da to eksplicitno upisujemo u zakon. To što smo već dva sveučilišta osnovali sličnim manevriranjem ne može nam biti na ponos, pogotovo nam ne smije biti izlika da tako činimo i dalje. Žao mi je da u ovoj cijeloj raspravi ni u kojem dijelu, ni u kojem obliku nije sudjelovalo Ministarstvo znanosti i obrazovanja, njemu je mjesto u ovoj raspravi također. Autonomija sveučilišta koje se osniva ovim zakonom po slovu tog istog zakona vrlo je upitna i to posebice autonomija prema Ministarstvu obrane za nadzor i to nadzor koji bi provodilo Ministarstvo znanosti i obrazovanja zalažemo se naravno snažno i principijelno točno isto kao što se za takav isti upravni nadzor Ministarstvo znanosti i obrazovanja zalažemo i u slučaju Sveučilišta u Zagrebu u svakom drugom slučaju. Da neće biti potreban novac odnosno sredstva iz proračuna za izvršenje ovog zakona, tako se kaže u obrazloženju, pa to je to je preloše, to je ja bih rekao čak cinično, tako se zakoni ne bi smjeli pisati. Pa samo za rektore i prorektore za onaj rektorski lanac, za sve stvari koje sveučilište čini sveučilištem ne samo formalnim. Naravno da je očito da će biti potrebna izdašna sredstva iz proračuna Republike Hrvatske i ove godine i u svim sljedećim godinama. Međutim, najvažnije, neki su kolege rekli da su za osnivanje ovoga sveučilišta ali neki su kolege rekli kako su pojedini klubovi protiv osnivanja ovog sveučilišta ali im je to neugodno reći pa se skrivaju iza zakona. Mi jesmo protiv osnivanja ovog sveučilišta i protiv smo naravno ovoga zakona i zato što je zakon loš. Ali prvenstveno smo protiv ovog a osobito ovakvog osnivanja ovog sveučilišta, jer nam je stalo upravo do njegovih studijskih programa, i do očuvanja njihove kvalitete i do unapređenja njihove kvalitete. U konačnici stalo nam je do studenata i sadašnjih i budućih. I ovo izdvajanje iz Sveučilišta u Splitu, Sveučilišta u Zagrebu, ovo zatvaranje u sebe kao i svako zatvaranje u sebe ono vodi u degradaciju, vodi u mediokritetstvo, vodi u relativiziranje kriterija i kvalitete. Očito je da vodi i u smanjenje kapaciteta za izbornost i multidisciplinarnost. Ovo izdvajanje akademski je štetno za ove studentske … [[ne razumije se]] To je razlog zbog čega smo protiv. I na kraju ne mogu se ne osvrnuti kolegice i kolege iz HDZ-a na načine na koje ste vi vodili ovu raspravu. Ovo nije bila rasprava o zaslugama, nije bila rasprava o Domovinskom ratu, nije bila rasprava ni o Hrvatskoj vojsci. Ovo je bila rasprava o integritetu jedne akademske institucije, o integritetu akademske zajednice, sveučilišne zajednice. I vaše odbijanje da se zapravo suočite s činjenicom da ovaj zakon eksplicitno traži i podrazumijeva zaobilaženje relevantnog zakona koji uređuje posle o osnivanju sveučilišta, vaše dakle odbijanje da se suočite s tim kao i sa kadrovskom očito i od ministra priznatom kadrovskom potkapacitiranošću ovog budućeg sveučilišta vaše to odbijanje pokazuje jedan prezir prema akademskoj zajednici. Drugo lice onog istog prezira koje ste pokazali neki dan prije nekoliko dana na Odboru za obrazovanje, znanost i kulturu kada smo birali Nacionalno vijeće za znanost, visoko obrazovanje i tehnološki razvoj i kada niste dozvolili niti raspravu to pokazuje vaša današnja rasprava.
Hvala lijepa. Sljedeći … [[ne razumije se]] zastupnika. Imamo jednu povredu Poslovnika. Poštovana zastupnica Bedeković. Izvolite u čemu je povrijeđen Poslovnik?
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, ja moram ponovno naglasiti da je ovdje izrečena neistina, da na Odboru za obrazovanje, znanost i kulturu nije dozvoljena rasprava u trenutku kada se glasalo za članove Nacionalnog vijeća za obrazovanje, znanost i tehnološki razvoj zato što sam osobito kolegi Bakiću dozvolila da otvori raspravu i da iznese svoje mišljenje.
Hvala lijepo. Vi znate da iznošenje neistina nije kršenje Poslovnika. A kako imate dvije opomene, moram vam dati opomenu i oduzeti riječ do kraja rasprave. Poštovana zastupnica Puljak u ime Kluba zastupnica Centra i Glasa. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Ja ću za kraj se vratiti na početak i opet kazati zašto naš klub neće podržati ovaj Zakon i ne bojimo se reći da ga nećemo podržati. Ne zato što smo protiv opet ću naglasiti protiv usavršavanja naših kadrova iz području obrane i sigurnosti, ne zato što smo protiv hrvatskog vojnika, hrvatskog časnika, ne zato što smo protiv visokog obrazovanja naših kadrova, već zato što je ovaj Zakon jednostavno loš, a svi njegovi problemi stanu u jedan članak i jedan stavak. Ovdje smo čuli dakle i od predlagatelja i predstavnika većinskog kluba kako je zakon potpuno u skladu sa Zakonom o osiguranju kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju, a 1. članak toga Zakona stavak 4. kaže da nije u skladu s tim zakonom. Dakle kaže: „Na postupak osnivanja sveučilišta iz stavka 2. ovog članka ne primjenjuju se odredbe zakona kojim se uređuje osiguranje kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju kojima je reguliran postupak inicijalne akreditacije.“ Dakle, u zakon smo napisali da nije u skladu sa zakonom kojim bi se trebalo regulirati kvaliteta u znanosti i visokom obrazovanju. Dakle, sama ta činjenica, sami taj članak, sami taj stavak je zapravo dovoljan. Ne trebamo o ničem drugom pričati, o ničemu drugom raspravljati ovdje da nešto izađe dakle iz Hrvatskog sabora iz najvišeg predstavničkog tijela da izađe ovakav jedan zakon u kojem stoji da se neće poštivati drugi odnosni zakon. To je jednostavno nedopustivo i neprihvatljivo. Debatiralo se ovdje o tome je li ovo sveučilište treba proći inicijalnu akreditaciju, ne treba li. Studijski programi su akreditirani. Akreditirani su ali u drugim uvjetima. Kazala sam evo već tijekom rasprave i pročitala koje zahtjeve mora zahtjev za izvođenje novog studijskog programa dakle koje zahtjev što mora sadržavati, elaborat o studijskom programu izrađen u skladu s uputama za izradu elaborata o studijskom programu koji sadrži studiju o opravdanosti izvođenja studijskog programa, dokaze o odgovarajućem prostoru i opremi, odgovarajući broj zaključenih ugovora o radu sa znanstveno nastavnim ili nastavnim osobljem i dokaz o osiguranim potrebnim sredstvima za obavljanje djelatnosti sukladno pravilniku. Ove 4 točke očito ovo sveučilište ne može ispuniti, pa onda se i ne ide na postupak inicijalne akreditacije već se kaže za 6 mjeseci obavit ćemo postupak reakreditacije. Čuli smo ovdje taj postupak je nešto lakši, laganiji, dakle nije tako strog kao postupak inicijalne akreditacije i dakle evo već s ovim ćemo imati treće sveučilište koje je osnovano na isti ovakav sumnjiv, suspektan način koji nije u skladu sa Zakonom o kvaliteti. Zaista žalosno, zaista velika sjena na ovakvo jedno sveučilište, velika sjena na potrebu da imamo časnike, imamo vojnike koji su zaista kvalitetno i visoko obrazovani, ali kažem imat će sada jedno sveučilište koje je osnovano na način koji nije u skladu sa zakonom, da ne spominjem onu logičku zapetljanciju, sveučilište se osniva tako da se studijski programi spajaju sa sveučilištem koje još nije osnovano. Evo pokušajte to razriješiti tu, tu logičku zavrzlamu i možda i razmislimo o tome kako ovaj zakon prihvatiti. Hvala.
Slijedeći Klub zastupnika je onaj SDP-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica i potpredsjednica Sabina Glasovac, izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče još jednom, poštovane kolegice i kolege, poštovani predstavnici ministarstvu. Budući da kolegice Radolović više nema ja ću reći par završnih rečenica u ime Kluba zastupnika SDP-a. Nećemo podržati Zakon o osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti „Dr. Franjo Tuđman“, ne zbog toga što ne podržavamo činjenicu da Hrvatskoj treba obrazovan, vojni i sigurnosni kadar nego zbog puta kojim je Vlada RH odlučila ići pri osnivanju ovog sveučilišta. Laž bi bilo reći da Hrvatskoj ne treba jedan uspostavljen sustav i jedno mjesto gdje će se obrazovati budući vojnici i budući zaposlenici sustava sigurnosti u RH. Laž bi bilo reći da RH nije napravila određene korake u posljednjih 10.g. da uspostavi jedan takav sustav. Laž bi bilo negirati činjenicu da smo 2014.g. krenuli sa suradnjom Sveučilišta u Zagrebu i sa vojnim učilištem kako bi osnovali neke nove programe koji do tada nisu postojali, a koji su sada bili uređeni, akreditirani i prepoznavali su svoje mjesto pod suncem nakon završetka tog, tog studija. Laž bi bilo reći da nismo učinili dodatan napor i 2018.g. kada se potpisao Ugovor Sveučilišta u Splitu sa vojnim, vojnim učilištem, kada smo osnovali i neke druge vojno studijske programe koji su također bili uređeni, akreditirani i ljudi koji su završavali te programe nalazili su svoje mjesto pod suncem ne samo u sustavu Ministarstva obrane konkretno nego i izvan njega. Laž bi bilo reći da sve ovo skupa nije služila kao podloga i početna ideja da vojno učilište jednoga dana prirodnim putem preraste u sveučilište, to je bila intencija, to je bila potreba RH i to je bio početak rađanja te ideje. Međutim, gdje smo zakazali? Zakazali smo tu da od 2014. do 2018.g. na tom istom vojnom učilištu koje je imalo snažan suport znači osnova znanstvenih i obrazovanih akreditacija Sveučilišta u Zagrebu i Splitu trebao se razviti na neki način prirodno i znanstveno nastavni kadar. I čija je sada greška što u tih nekoliko godina kada su se stvorile pretpostavke da, zapravo najveći problem je trenutno znanstveno nastavni kadar Hrvatskog vojnog učilišta koje bi trebalo nositi programe Hrvatskog sveučilišta za sigurnost i, i obranu. Zašto predavači nisu ostvarili potrebne preduvjete za napredovanje od predavača do docenata i profesora? Zašto se nije postigla, uspjela postići trajna akreditacija ovih programa na vojnom učilištu? Sve su to pitanja zašto na koja nemamo odgovore zato, a zato imamo odgovor na način da upravo zbog toga što nismo uspjeli postići taj prirodni rast i razvoj od vojnog učilišta ka vojnom sveučilištu gdje je ključni problem znanstveno nastavni, nastavni kadar, o tome smo danas slušali, sada mi zapravo imamo naredbom praktički osnivanje vojnog sveučilišta preko noći uz nekakvu prisulju naredbom i potpunom ignoracijom Ministarstva znanosti i obrazovanja i Agencije za znanost i visoko, visoko obrazovanje. To nije put kojim trebamo ići, trebali smo si uzeti više vremena, trebali smo vidjeti na koji način potaknuti ove neke druge procese jer na ovaj način osnivamo sveučilište bez da dajemo odgovor na neka ključna pitanja i poprilično bahato mislimo da ćemo jednostavno pripojiti dosadašnji institucijski program Sveučilišta u Zagrebu i Splitu ignorirajući potpuno njihovu sveučilišnu autonomiju, ignorirajući potpuno njihovo intelektualno vlasništvo, ignorirajući potpuno želje zaposlenih koji nose de facto te programe koje želimo pripojiti. Znači mi jesmo za osnivanje visoko obrazovne institucije koja će dati dodatan zamašnjak u uspostavi jednog obrazovnog sustava sigurnosti i sustava vojne naobrazbe, ali nikako nismo za ovakav način gdje umjesto da se uskladimo sa najvišim sustavima kvalitete da ih mi namjerno i svjesno zaobilazimo. I iz tog razloga ćemo biti protiv ovog zakona, ne protiv ideje, nego protiv puta kojim ste odlučili ići i koji je sporan u više, u više elemenata o kojima smo danas cijeli dan ovdje ovaj govorili, a između ostalog i nepoštivanje nekih zakona koje je donio ovaj HS.
Slijeći Klub zastupnika je onaj Hrvatskih suverenista u ime kojeg će govorit poštovani zastupnik Željko Sačić, izvolite.
Poštovani predsjedavajući, državni tajnici i tajnice, kolegice i kolege, dakle ovim zakonom se želi uspostaviti davno prekinuta jedna vertikalna itekako zahtjevna ali očekivana, plemenita ideja da se ratno vojna pobjeda hrvatskog vojnika u cijelosti pretoči za sva vremena u mirnodopska izučavanja i za buduće generacije na neki način vječno okameni upravo ta snaga i taj fenomen koji je hrvatski vojnik iskazao u Domovinskom ratu, ne bi li na tim iskustvima učile buduće generacije Hrvata u obrani svoje domovine i hrvatskog naroda, svih građana RH, ali isto tako pridonoseći i drugim državama, nacijama svijeta da i one tu uče, a znamo da uče. Znamo da su na tim našim iskustvima itekako mnogo naučili naši prijatelji Amerikanci, naši prijatelji Izraelci i Rusi i mnogi drugi. E sad gdje je problem, zašto mi danas govorimo ovako s punim pravom da smo uočili formalno pravne nedostatke, neusklađenosti u odnosu na našu znanstvenu zajednicu? Upravo u tome što je 2001. godine nastupila jedna detuđmanizacija, jedna sjeća glava iskusnih pravih hrvatskih ljudi, pametnih, odgovornih ratnih zapovjednika, branitelja koji su sami od sebe iskazivali potrebu da se usavršavaju u privatnoj režiji i oni su bili isključivo zbog političkih razloga detuđmanizacijom diskvalificirani iz tog prirodnog procesa stvaranja stupova ne samo obrane ovog društva nego pravno teorijski vojno znanstvenih disciplina da nastave put i da ga na neki način zaokruže svoje vlastito iznimno bogato neponovljivo iskustvo ratnog zapovijedanja u pobjedničkom radu da šta ima prirodnije nego da ga završe u svojoj znanstveno stručnoj karijeri ovaj na određenom vojnom odnosno učilištu u ovom slučaju obrane i sigurnosti. Taj put je 2001. prekinut nažalost i sada imamo to što imamo. Uspjeli smo u tom mozaiku kamenčića pohvatati te ljude, mnogi su kriminalizirani, mnogi su izvan sustava davno, mnogi su demotivirani, mnogi su oboljeli i naravno da se moralo ministarstvo okrenuti odnosno cijela zajednica onome što imamo. U tom smislu podržavam njihove napore da iz tog korpusa izvuče najbolje i upravo takvim ljudima dade mogućnost da se dalje usavršavaju i da oni budu edukatori u najboljim u najsvjetlijim primjerima prijenosa ne samo znanja nego i da odgajaju generacije naših kako vojnika ali i svih mladih ljudi koji su izvan sustava obrane željni nastaviti svoj stručni ovaj angažman i napredak upravo na ovom sveučilištu. Naravno rekli smo nekoliko primjedaba već na odborima, morate crpiti bogato jedno iznimno, iznimno iskustvo pripadnika specijalne policije MUP-a u koji su u samim temeljima ovoga društva prvi primili udar velikosrpske agresije i borili se i itekako mnogo znaju, a kasnije rame uz rame pod zapovjedništvom glavnog stožera upravo pripadnici specijalne policije uvažavajući sve elemente sve zakonitosti, sve vojne zadaće izvršavajući po svim principima suvremene vojne misli rame uz rame, iznimno uspješno upravo pripadnici specijalne policije su ti od kojih morate, morate čuti njihova iskustava jer razlog više je Policijska akademija školuje drugačiji profil ljudi njima ne treba, a bio bi zločin intelektualni da se ta znanja, ta struka, ti posebni odnosi koje smo stekli kroz 5 godina rata zauvijek zaborave. Vi ste nam jedina šansa, uključite te ljude u program [[Upadica: Hvala.]] i ovog sveučilišta.
Hvala. Sad će u ime predlagatelja govoriti poštovani državni tajnik u Ministarstvu obrane, Zdravko Jakop. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovane saborske zastupnice i saborski zastupnici, evo prije svega želim vam se zahvaliti na raspravi. Bar ja sam i danas puno toga naučio. Zato se zahvaljujem i na vašim pohvalama, na vašim prijedlozima, ali i na konstruktivnim kritikama. Jedno, drugo i treće znat ćemo koristiti u našem budućem radu. Ali koristim i priliku da bi se zahvalio i Ministarstvu znanosti i obrazovanja jer su nam puno pomogli. Pomogli su nam i iz Ministarstva financija, ali i Sveučilište u Zagrebu i Splitu da bi iznjedrili ovaj konačni prijedlog zakona. Želim naglasiti da Ministarstvo obrane potpuno transparentno i u skladu sa zakonima i pozitivnim pravnim propisima provodi svoje aktivnosti i da je po tom načelu isto tako rađeno na ovom konačnom prijedlogu zakona, znači u Konačnom prijedlogu Zakona o osnivanju sveučilišta obrane i sigurnosti Dr. Franjo Tuđman. Zašto danas, zašto u ovo vrijeme, zar toga jer smatramo da je došlo vrijeme da se napravi i taj korak. Ovdje smo imali priliku čuti da je bilo više pokušaja, ali nismo nekako odlučili da ovu priliku pokušamo implementirati. Zato vas na kraju još jednom sve skupa pozivam da podržite taj Konačni prijedlog Zakona za osnivanje Sveučilišta za obranu i sigurnost dr. Franjo Tuđman kako bi se moglo nastaviti sa razvojem kako je ovdje bilo rečeno od jedne saborske zastupnice, vojno-obrazovnog sustava kako bismo i sutra imali priliku obrazovati naše vojnike, dočasnike, časnike, generale, djelatnike MORH-a, ali i druge iz sustava domovinske sigurnosti kao i naše prijatelje iz NATO-a i EU. Evo još jedanput zahvala na vašoj potpori, ali isto tako i poziv za potporu i pomoć sa sviju strana i sutra.
Hvala lijepa. Time bih zaključio raspravu, a o njoj ćemo glasovati o točci kada se steknu uvjeti. Prije nego što prijeđemo na sljedeću točku napravili bismo jednu pauzu do 1,15 minuta radi provjetravanja. Molim vas otvorite prozore. STANKA U 15:04 SATI [[NASTAVAK NAKON STANKE U 15:15 SATI]] Poštovane kolegice i kolege idemo na sljedeću točku, a to je: - Konačni prijedlog Zakona o dopunama Zakona o stažu osiguranja s povećanim trajanjima, drugo čitanje, drugo čitanje, P.Z. br. 89 Predlagatelj je Vlada RH temeljem čl. 85. Ustava RH i čl. 172. u svezi s čl. 190. Poslovnika HS-a. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnijeti do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo te Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovana državna tajnica Majda Burić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče HS-a. Poštovane i uvažene zastupnice i zastupnici u HS-u. Dakle, danas je pred nama Konačni prijedlog Zakona o dopunama Zakona o stažu osiguranja s povećanim trajanjima. Ono što želim uvodno naglasiti jest da se on ni u čemu ne razlikuje od prijedloga zakona i da se odnosi isključivo na dopunu četiriju članaka. Ono što želim spomenuti jest da se institut staža osiguranja s povećanim trajanjem odnosno tzv. beneficirani radni staž da je on utemeljen u cilju zaštite radnika zaposlenih na osobito teškim i za zdravlje i radnu sposobnost štetnim radnim mjestima te u cilju zaštite osigurana osoba s invaliditetom. Podsjećam da smo 5. veljače 2021.g. nakon provedene rasprave na 6. sjednici HS-a da je prihvaćen Prijedlog Zakona o dopunama Zakona o stažu osiguranja s povećanim trajanjima koji sam kao što sam i rekla sadržajno ne razlikuje od ovog konačnog prijedloga zakona. Također želim naglasiti kako je reformom mirovinskog sustava iz siječnja 2019.g. tj. paketom od 6 mirovinskih zakona mirovinski sustav unaprijeđen, a Zakon o stažu osiguranja s povećanim trajanjem koji je također bio tog paketa beneficirani staž je prilagođen tehnologijama 21.stoljeća odnosno potrebama i uvjetima vremena u kojem živimo. Zakon o stažu osiguranja definira tri kategorije osiguranika koji imaju pravo na tzv. beneficirani staž, a to su pod broj: 1) radnici koji rade na osobito teškim i za zdravlje i radnu sposobnost štetnim radnim mjestima, kao 2) to su radnici koji rade u zanimanjima za koje se traže posebne psihofiziološke funkcije organizma koje opadaju sa povećanjem životne dobi i kao 3) to su osiguranici osobe s invaliditetom i to ne sve, već samo one koje imaju točno propisanu dijagnozu koja je navedena u zakonu i to su sljedeće dijagnoze: osobe oboljele od distrofije i srodnih mišićnih i neuromišićnih bolesti, oboljeli od paraplegije, cerebralne i dječje paralize, multipleskleroze i srodnih bolesti, zatim slijepe osobe, gluhe osobe, gluhoslijepe osobe, osobe oboljele od reutomatoidnog artritisa i drugih sustavnih upalnih bolesti zglobova i vezivnoga tkiva, osobe kod kojih postoji funkcionalni poremećaj i zbog kojih se ne mogu samostalno kretati bez uporabe invalidskih kolica, kao i osobe sa sindromom Down. Dakle zakon definira tri kategorije osiguranika kojima se po točno propisanim uvjetima priznaje staž osiguranja sa povećanim trajanjem i snižava se dobna granica za priznavanje na starosnu mirovinu. Svojstvo osiguranika osobe sa invaliditetom utvrđuje se rješenjem Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje i to na temelju nalaza i mišljenja ZOSI-a odnosno Zavoda za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom te im se svakih 12 mjeseci staža osiguranja računa kao 15 mjeseci. To je 12 za 15. Prema podacima HZZ-a Hrvatskog zavoda za zapošljavanje od ukupnog broja zaposlenih osoba sa invaliditetom skoro 96% su osobe koje su zaposlene na temelju zasnivanja radnog odnosa a nešto više od 4% su osobe koje rade na temelju drugih poslovnih aktivnosti među kojima je i samozapošljavanje. Također naglašavam kako prema podacima HZZ-a iz prethodne godine od ukupno 33 osobe koje su koristile poticaj za zapošljavanje i mjere za očuvanje radnih mjesta njih 14 ima status osoba s invaliditetom. Također treba reći da u Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje su evidentirane ukupno 32 osobe s invaliditetom koje su prijavljene na obavezno mirovinsko osiguranje kao samostalni obveznici uplate doprinosa i to najviše obrtnici, ali i oni koji samostalno obavljaju profesionalnu djelatnost. Važno je isto tako naglasiti kako Republika Hrvatska kao članica UN-a, Europske unije i Vijeća Europe aktivno promiče i štiti ljudska prava osoba s invaliditetom što je i potvrđeno i potpisivanjem Konvencije o pravima osoba s invaliditetom Ujedinjenih naroda, ali isto tako i Fakultativnog protokola uz spomenutu Konvenciju. Konvencija je bila i temelj za donošenje Vladine Nacionalne strategije za izjednačavanje mogućnosti za osobe s invaliditetom koja potiče unapređenje integracije osoba s invaliditetom, kao i povećanja njihovog zapošljavanja i općenito položaja na tržištu rada. Treba reći da je ustvari potrebno institut tzv. beneficiranog staža urediti na način da se samozaposlene osobe s invaliditetom ustvari izjednače sa zaposlenim osobama. Stoga se ovim Konačnim prijedlogom zakona predlaže da se osiguranicima osobama s invaliditetom oboljelim od bolesti koje sam malo prije navela omogući beneficirani staž ne samo u razdobljima zaposlenja i radnoga odnosa, nego i u razdobljima osiguranja po drugim osnovama osiguranja kao što su obavljanje profesionalne ili samostalne djelatnosti, obrta, poljoprivrede, šumarstva i sl. odnosno kada su oni zaposleni i da im se svakih 12 mjeseci staža osiguranja računa kao 15 mjeseci što je povećanje staža za 3 mjeseca po godini dana. Sredstva potrebna za provedbu ovog predloženog Zakona procijenjena su u iznosu od 330 tisuća kuna u ovoj godini, a u idućoj godini 400 tisuća kuna, a odnosi se na 149 osoba u ovoj 21. godini i na 162 osobe u 2022. godini. Slijedom svega što sam rekla Vlada Republike Hrvatske predlaže donošenje ovoga Zakona prije svega imajući u vidu potrebu dodatne zaštite ove kategorije osiguranika dakle osoba s invaliditetom kao i njihovog aktivnijeg uključivanja u radno okruženje kroz različite oblike rada, a ujedno uvažavajući razlog uvrštavanja osoba s invaliditetom u kategoriju osoba koje imaju pravo na staž s povećanim trajanjem i sniženje dobne granice za ostvarivanje prava na starosnu mirovinu. To je prije svega njihovo teško zdravstveno stanje koje uzrokuje trajne posljedice za život i rad za razliku od prethodno spomenutih drugih dviju kategorija osiguranika, koje to pravo ostvaruju isključivo zbog štetnih utjecaja i prirode samoga posla vezanog uz određena radna mjesta i zanimanja. Stoga smatramo kako je potrebno omogućiti osobama s invaliditetom staž osiguranja s povećanim trajanjem neovisno o tome po kojoj su osnovi osigurane. Zahvaljujem.
Hvala. Imamo cijeli niz replika. Prva je poštovanog zastupnika Bačića. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovana državna tajnice, puna podrška normalno ovom već Konačnom prijedlogu zakona, posebice vezano i za sami popis bolesti i evidenciju stanja. Zanima me ako nam možete ukratko objasniti kako se upravo obračunavaju sami doprinosi kada netko radi na poslu sa stažem osiguranja s povećanim trajanjem tj. plaća li on iste doprinose kao i ostali radnici ili je to uvećano i koliko je samo uvećano? Zahvaljujem.
Poštovana državna tajnica.
Hvala vam poštovani saborski zastupniče Bačiću. Dakle, što se tiče doprinosa vezanih uz beneficirani radni staž radnici su obveznici plaćanja i dodatnoga doprinosa a ne samo onog obveznog. Dakle, osobe s invaliditetom o kojima sada govorimo za njih taj trošak dodatnoga doprinosa prema Zakonu o doprinosima snaša sama Republika Hrvatska, a što se tiče samih postotaka dakle za osobu koja je osiguranik samo mirovinskog osiguranja na temelju generacijske solidarnosti odnosno tzv. prvog stupa obračunava se dodatni doprinos po stopi od 7,84%, a za osobu koja je osiguranik i mirovinskog osiguranja na temelju individualne kapitalizirane štednje odnosno tzv. drugog stupa taj doprinos iznosi 5,83%, dakle napominjem za osobe s invaliditetom taj doprinos prema Zakonu o doprinosima snaša RH. Hvala vam.
Hvala. Slijedeća replika je poštovane zastupnice Maksimčuk.
… [[Govornik se ne razumije]] potpredsjedniče, uvažena državna tajnice. Naravno da podržavam donošenje ovog zakona, vidimo da se dopune odnose samo na 4 članka i isključivo su vezane uz osobe s invaliditetom, s druge strane predviđena financijska sredstva nisu visoka. Što se u stvari ovim zakonom mijenja za osobe s invaliditetom, što se unaprjeđuje, što te osobe danas pravno gledano nemaju, a stupanjem na snagu ovoga zakona će imati? Hvala.
Poštovana državna tajnica.
Hvala vam poštovana saborska zastupnice Maksimčuk, dakle i danas su prema važećem Zakonu o stažu sa osiguranjem s povećanim trajanjem osobe s invaliditetom imaju beneficirani radni staž dok rade na radnim mjestima ili zanimanjima koja, za koja je predviđen taj, takav staž, međutim kada izlaze iz tih radnih mjesta ili zanimanja i odlaze u profesionalnu djelatnost ili samostalnu djelatnost e upravo prema ovom konačnom prijedlogu zakona oni će i tada moći koristiti beneficirani staž odnosno staž osiguranja s povećanim trajanjem u to vrijeme dok su samozaposleni.
Slijedeća replika poštovane zastupnice Balić, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče HS. Poštovana državna tajnice, prije svega želim naglasiti kako pozdravljamo konačni prijedlog zakona koji je pred nama i tu valja jednako tako naglasiti kao što smo čuli i iz vašeg uvodnog izlaganja kako je institut staža s povećanim trajanjem odnosno beneficirani radni staž utemeljen u cilju zaštite radnika zaposlenih na osobito teškim i za zdravlje i radnu sposobnost štetnim radnim uvjetima, te zaštite osiguranika osoba sa invaliditetom. Taj se zakon nije mijenjao dugi niz godina, znači sve do cjelovite mirovinske reforme koja je provedena u 2018.g., a koja je stupila na snagu 2019.g.. S tim u svezi možete li reći što se mijenja u odnosu na 2019. odnosno na 2021.g.? I jednako tako koja je procedura da se neko radno mjesto ili zanimanje obuhvati ovim prijedlogom zakona? Zahvaljujem.
Poštovana državna tajnica.
Hvala vam poštovana zastupnice Balić, dakle što se tiče procedure da bi neko zanimanje u stvari završilo u Zakonu o stažu s povećanim trajanjem propisana je zakonska procedura. Dakle, poticaj za utvrđivanje novog radnog mjesta ili zanimanja može dati ili poslodavac ili sindikat i to na temelju stručne dokumentacije, elaborata koji treba biti izrađen prema metodologiji koja je propisana Pravilnikom o metodologiji izrade stručne dokumentacije radi utvrđivanja staža osiguranja s povećanim trajanjem. Troškove izrade te dokumentacije snosi podnositelj tog poticaja, dakle ili poslodavac ili sindikat i ukoliko se na temelju izrađenih stručnih elaborata utvrdi opravdanost računanja staža osiguranja sa povećanim trajanjem za konkretno radno mjesto ili zanimanje tada se pristupa daljnjim koracima u samom procesu.
Hvala. Slijedeća replika poštovanog zastupnika Karlića.
Hvala potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice, vi ste u uvodnom dijelu rekli koliki će bit novi broj osoba koje će imati povećani ili beneficirani staž, možda samo više ako možemo da dobijemo jednu širu sliku da li možda imate podatak koliki je sad broj osiguranika koji su u tom sustavu sa povećanim trajanjem staža, koja su to možda zanimanja sad najčešća obzirom da ipak u modernim vremenima ipak je veliki dio teških poslova nestao nekako preuzeli su strojevi, pa ako da dobijemo jednu sliku. Hvala.
Poštovana državna tajnica.
Hvala vam poštovani saborski zastupniče Karliću, dakle prema trenutačnom stanju negdje je oko 25.000 osiguranika koji rade na zanimanjima i radnim mjestima na koje se odnosi beneficirani staž. Od tih 25.000 oko 1.600 je osoba s invaliditetom. A vaše pitanje vezano uz to čime se oni bave nakon što, na taj način sam razumjela vaše pitanje, nakon što odu iz sustava ben radnog staža u samozaposlenost ili profesionalnu djelatnost, tada govorimo o ovih 30-tak potencijalnih osoba prema podacima HZMO-a oni se bave prema našim podacima ili uslugama računovodstva, knjigovodstva, svjećarstva, rukotvorina, dakle u tom nekom spektru govorimo djelatnosti.
Slijedeća replika poštovane zastupnice Murganić.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče HS, poštovana državna tajnice. Pravilnik o utvrđivanju kvota za zapošljavanje osoba sa invaliditetom kod pojedinog poslodavca utvrđuje i broj osoba sa invaliditetom koje trebaju biti zaposlene u odnosu na ukupan broj zaposlenih. I isto tako i naknade za one poslodavce koji ne ispoštuju tu propisanu kvotu. Zanima me kolika su to sredstva, koja im je namjena i na koji način se ona, je predviđeno da se koriste?
Poštovana državna tajnica.
Hvala vam poštovana zastupnice Murganić, dakle što se tiče kvotnog sustava zapošljavanja svi jako dobro znamo da je on uveden u siječnju 2015.g. i razvijan u smislu poboljšanja položaja osoba s invaliditetom na tržištu rada. Možemo reći generalno da se godišnje s osnove kvotnoga zapošljavanja skupi oko 200 milijuna kuna koje su namjenske upravo za poticanje zapošljavanja osoba s invaliditetom, ali i za centre za profesionalnu rehabilitaciju. Ono što u ovom trenutku treba posebno pohvaliti jest da postoje obveznici koji zapošljavaju i iznad propisane kvote. Dakle, postoje poslodavci koji zapošljavaju i više osoba s invaliditetom od onoga što je propisano, a postoje poslodavci koji nisu obveznici kvotnoga zapošljavanja, a ipak zapošljavaju osobe s invaliditetom i njih je prema našim [[Upadica: Hvala.]] podacima oko 1.500 koji zaslužuju velike pohvale.
Slijedeća replika je poštovane zastupnice Anamarije Blažević.
Hvala predsjedavatelju.
Oprostite vi niste [[Upadica: Oprostite, oprostite.]] kolegica Anamarija Blažević.
Poštovana državna tajnice na moje pitanje ste već odgovorili, naime zanimalo me je koliki bi bio broj potencijalnih korisnika osoba koje su samozaposlene, dakle koje će ovim novim zakonom ostvariti taj beneficirani staž, ali kad sam već dobila priliku želim izraziti svoje veliko zadovoljstvo jer evo radom na terenu moram reći da postoje stvarno primjeri osoba koje su imali zakon u postojećem zagarantiran beneficiran staž na osnovu ovoga zakona i onda su se samozaposlile i pravo to izgubile. Dakle, na ovaj način ovim izmjenama zakona ispravljamo tu nepravdu. Drago mi je da i osobe koriste poticaj za samozapošljavanje, dakle da su samozaposlive i da sudjeluju u sustavu rada. Dakle, ako sam dobro shvatila 30-tak je takvih osoba. Evo, hvala unaprijed na odgovoru.
Hvala. Poštovana državna tajnica.
Poštovana zastupnice Blažević hvala vam na vašem komentaru. Dakle, cilj je ovoga zakona kao što smo naveli da upravo samozaposlene osobe s invaliditetom imaju ista prava kao i osobe s invaliditetom koje rade na mjestima sa povećanim radnim stažem. Da, trenutačno govorimo o 30-tak točnije 32 osobe koje imaju određeni obrt odnosno samozaposlene su ili obavljaju profesionalnu djelatnost. Kao što sam i rekla najčešće se bave ili poslovima knjigovodstva, računovodstva, izrađuju rukotvorine, svjećarstvom i slično i upravo zbog tako malog obuhvata je u ovoj '21. godini planirano 300.000 kuna, a u idućoj 400.000 kuna i to bi bilo za sada toliko.
Hvala. Slijedeća je replika poštovane zastupnice Orešković.
Hvala predsjedavatelju. Uvažena državna tajnice, htjela bi se osvrnuti na činjenicu da ste ponovo istaknuli kako je izmjenom šest zakona provedena reforma. Tvrdim da to reforma nije. Reforma znači promjenu pristupa, a ne administrativno ili birokratsko mijenjanje pojedinih odredbi ili definicija. A što se tiče ovog konkretnog zakona u obrazloženju u drugom čitanju navodite da nije prihvaćen prijedlog u ime Kluba zastupnika Centra i GLAS-a da se i oni koji su zaposleni ili ostvaruju odnosno ostvaruju prihode na temelju ugovora o djelu također obuhvate ovim zakonom. Inače čitav zakon pohvaljujem, mislim da je to dobro i unapređuje položaj osoba sa invaliditetom, ali činjenica je da mnogi od njih jednu priliku za stjecanje prihoda imaju upravo kroz ove honorarne aktivnosti i doista mislim da niste dali dobro obrazloženje zašto i njih nismo mogli obuhvatiti [[Upadica: Hvala.]] ovim pogodnostima.
Poštovana državna tajnice.
Zahvaljujem. Poštovana gospođo Orešković, žao mi je što niste dovoljno upućeni u šest zakona o kojima sam govorila i koji su raspravljani 2018. godine, a stupili na snagu s 1.1.2019. godine jer da jeste onda biste jako dobro znali da je ishod tih zakona da nama danas u Hrvatskoj 27.000 žena zbog upravo reforme u to vrijeme ima 2% veću mirovinu po djetetu, da nama danas zbog izmjena i dopuna tih zakona 16.500 umirovljenika ujedno radi i prima mirovinu, da naši umirovljenici imaju izbor povoljnije mirovine što dotada nisu imali i da mogu birati hoće li ići u mirovinu samo iz prvog stupa ili iz prvog i drugog stupa, dakle odabrat će si ono što je povoljnije za njih, da smo smanjili ulazne naknade i sve ostale naknade vezano uz [[Upadica: Hvala.]] drugi mirovinski stup itd., itd., pa vas upućujem na tih šest zakona da ih bolje proučite.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Daniela Spajića.
Poštovana državna tajnice kakva nam je reforma u mirovinskom sustavu ako mi skoro 50% za mirovine izdvajamo iz poreza? Znači mi da bi privukli investitora, da bi imali nova radna mjesta, da bi se uplaćivalo u mirovinske stupove mi moramo smanjit poreze. A mi ako sad smanjimo poreze mi nemamo više za pokrivanje mirovinskog sustava. Znači nije dobra ta reforma. Nama fali, imamo vakum. Kako to mislite napraviti? Hvala.
Poštovana državna tajnica.
Hvala vam. Poštovani saborski zastupniče Spajiću odgovorit ću vam u stvari brojkama i rezultatima ove Vlade, Vlade premijera Plenkovića. Ono što je razvidno i što je nepobitno jest činjenica da su mirovine u proteklom i ovom mandatu rasle za sveukupno 13,7% govorim o svim mirovinama za milijun i 240 tisuća umirovljenika. A za one umirovljenike koji primaju najniže mirovine, a to vam je oko 250.000 naših sugrađana mirovine su rasle za 17,33%. Dakle, to su činjenice, to su rezultati. To su rezultati unatrag 4,5 godine. Ono što također želim naglasiti jest nacionalna naknada za starije osobe, starije od 65 godina koje imaju pravo na 800 kuna nacionalne naknade ukoliko su se nalaze u kriterijima koji su propisani. Dakle, stariji od 65, a nisu u mirovini [[Upadica: Hvala.]] niti su korisnici ZMN-a.
Hvala lijepa. Hvala lijepa državna tajnice. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Onda ću otvoriti raspravu pa će prvi u ime Kluba zastupnika Domovinskog pokreta govoriti poštovani zastupnik Daniel Spajić.
Poštovani predsjedavajući, poštovane kolegice i kolege, poštovana državna tajnice sa suradnicom. Već prije smo istaknuli kako se slažemo s ovim izmjenama zakona koji donosi svojevrsnu pozitivnu diskriminaciju osoba s invaliditetom tako što će prava iz zakona te osobe ubuduće moći ostvariti ne samo u slučajevima koji se isključivo vezu uz radni odnos već i u drugim oblicima mirovinskog osiguranja poput vrhunskih sportaša, samostalnih djelatnosti, obrtnika, vjerskih službenika itd. Ovo je ujedno i usklađenje s pravnom stečevinom EU, a za provedbu su potrebna nezanemariva sredstva od po 400.000 kuna godišnje. Međutim, nećemo se umoriti ponavljati kako su ovo kozmetičke promjene za stvaranje privida rješavanja širih problema s kojima se suočava naš mirovinski sustav. Samo 54% potrebnih sredstava za isplatu mirovina iz prvog stupa prikupi se iz doprinosa namijenjenih za ovu svrhu, a ostatak se pokriva iz ostalih proračunskih prihoda. Ovo … niz loših posljedica, prvo nema sredstava za značajnije povećanje mirovina pa je vladajuća koalicija velikodušno obećala povećanje od desetak posto tokom mandata. To je ono državna tajnice što ste mi odgovorili, ali to je u novcu 60 kuna godišnje u prosjeku što nije dovoljno ni za praćenje rasta troškova, a ne povećanje. Drugo, s obzirom da se pola i onako malih mirovina financira iz drugih proračunskih prihoda tj. poreza, nema prostora za značajnije smanjenje poreznog pritiska. Zbog toga smo nekonkurentni poduzetnicima i investitorima pa nema povećanja ukupnog broja radnih mjesta odnosno platitelja doprinosa. I tako se vrtimo u začarani krug kao onaj mali kućni hrčak. Istovremeno zemlja koja šakom i kapom dijeli preko 15 milijardi kuna godišnje raznih poticaja, sa samo 80 milijuna kuna potičemo dobrovoljnu mirovinsku štednju dok su poticaji za životna osiguranja već odavno ukinuta. Uvijek iznova ne možemo se iščuditi neozbiljnom odnosu vladajuće koalicije prema ključnim problemima društva. HDZ se vole pohvaliti kako su oni demokršćanska stranka, ali nemaju nikakvih problema s onim što kršćanstvo smatra jednim od grijeha, laži kad treba prikriti tragove svojih nečasnih djela. Vjerojatno će se i samim zastupnicima vladajuće trgovačke koalicije ovo izgledati nevjerojatno ali ipak je Vlada u svojoj Nacionalnoj strategiji razvoja RH do 2030.g. napisala sljedeće citiram: „U okvirima provedbe dosadašnjih nacionalnih strateških antikorupcijskih dokumenata osobito nakon pristupanja EU Hrvatska je uspostavila potreban zakonodavni institucionalni okvir u djelokrugu represivnog djelovanja protiv korupcije ali i njezina sprečavanja kako bi što bolje odgovarala na izazove i potrebe praktičnog antikoruptivnog djelovanja taj se okvir kontinuirano unapređuje.“ Onaj tko još uvijek ne vjeruje da ovo tamo stvarno piše nek pogleda stranicu 61 ovog dokumenta. Ovo je u skladu s onom izjavom premijera koji za sebe tvrdi kako ima savršene radare za detekciju korupcije. Međutim, ako on uopće ima radare očito da mi u DP-u nismo jedini koji smatramo kako su oni stari i neupotrebljivi. Naime, Transparency u svome zadnjem izvješću o indeksu percepcije korupcije Hrvatsku je svrstao na 63. mjesto zajedno sa pazite Bjelorusijom i Kubom. Pa jel to naše društvo? Samo da usput podsjetimo, vladin strateški dokument koji sadrži ovu sramotnu lažnu izjavu kao konzultantica Svjetske banke izradila je Martina Dalić, čuvena šefica skupine Borg, a izradu tog dokumenta Vlada platila samo Svjetskoj banci gotovo skoro 5 milijuna eura plus dodatni troškovi raznih radionica, raznih timova vanjskih suradnika itd. Znači dok je bila potpredsjednica Vlade zadužena za razvoj gospodarstva nije znala napisat ovu strategiju pa ju je onda pisala kasnije godinu dana nakon toga, ali je onda je to znala kao vanjski suradnik, kao nagradu za sve ovo dobila je mjesto predsjednice Uprave Podravke. Uz ovakve priče ne treba čudit gdje smo pozicionirani po indeksu korupcije. I druge relevantne organizacije nikako da spoznaju taj skriveni Plenkovićev antikorupcijski talent. Prema Svjetskom ekonomskom forumu po uređenosti javnih institucija tek smo na 77. mjestu, a po orijentiranosti vladine budućnosti na 105. mjestu. Uzimajući u obzir sve navedeno, takva zemlja ne može biti mjesto za razvoj poduzetništva i privlačenja investicija, a bez toga nema značajnih pomaka u kvaliteti mirovinskog sustava niti standarda naših umirovljenika. Ovakvi zakoni su samo alibi potezi za kreiranje dojma da se o nečemu radi. Stvarnog pomaka nažalost nema i ovim tempom ga neće ni bit. Hvala vam lijepo.
Sljedeći klub zastupnika je onaj zeleno-lijevog bloka u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Damir Bakić. Izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice, uvažene kolegice i kolege. Pozdravljam ovaj zakon i podržavamo ga kao što smo to učinili već i u prvom čitanju. Čl. 1. proširuje čl. 3. važećeg zakona na način da se proširuje krug osiguranika osoba s invaliditetom koji imaju pravo na staž osiguranja s povećanim trajanjem i pravo na sniženje dobne granice za starosnu mirovinu. Jednako tako proširuje se taj krug i kad je riječ o osobama koje su samostalni obveznici uplata doprinosa. Ukratko i dakle da ne duljim, slažemo se, podržat ćemo i glasat ćemo za ovaj zakon. A kad već o tome govorimo dozvolite mi da spomenem još dvije stvari, posebno usput ću reći da mislim da bi u nekoj sljedećoj vrlo skoroj prilici valjalo korigirati članak 27. stavak 2. važećeg Zakona, koji nije predmet dakle izmjena i dopuna ovaj puta. Članak 27. stavak 2. koji propisuje odnosno eksplicira sniženje dobne granice za ostvarenje prava na starosnu mirovinu, pa onda taj stavak 2. eksplicite kaže citiram dakle: „Ako se radi o radnom mjestu za koje se staž od 12 mjeseci računa kao 14 mjeseci dobna granica se spušta za po jednu godinu za svakih 6 godina. Za radna mjesta gdje se za svakih 12 mjeseci staž računa kao 15 mjeseci dobna granica se spušta po jednu godinu za svakih 5 godina.“ Pa tamo gdje se računa 12 kao 16, tamo se za svake godine rada po jednu godinu spušta dobna granica i konačno tamo gdje je 18 za 12 tamo se za svake tri godine spušta po jednu godinu dobna granica, ja mislim da ta aritmetika ne štima i da bi ovi brojevi 5, 4, 3 trebali glasiti 4, 3, 2. Kada se malo pogledaju proporcije i kada se malo pogleda odredba koja govori o 12 za 14 onda dakle 12 za 15 bi trebalo biti jedan svake 4 godine, pa onda jedan svake 3 godine, jedan svake 2 godine i takvu izmjenu ćemo u vrlo skoro vrijeme predložiti. Druga stvar koju sam htio spomenuti, na oko se ne tiče direktno ove tematike, svakako se ne tiče ovoga zakona o čijim izmjenama i dopunama ovog momenta govorimo, ali se itekako tiče kruga osoba o kojima govorimo a to su osobe sa invaliditetom ili osobe koje mogu dospjeti na kraju u invalidsku mirovinu i kada je riječ o tome kako se obračunava invalidska mirovina za sve one a to su de facto danas svi koji participiraju u II. stupu mirovinskog osiguranja onda nailazimo na neku vrlo, vrlo ozbiljnu grešku. Sada ćete reći da sam daleko otišao, ali nisam. Nalazimo na vrlo ozbiljnu grešku u Zakonu o obaveznim mirovinskim fondovima gdje se u članku 101. stavku 1. određuje da pri odlasku u invalidsku mirovinu se sredstva na osobnom računu osiguranika prebacuju u državni proračun, a mirovina se određuje kao da osiguranik nije niti participirao u II. stupu, nego dakle prema Zakonu o mirovinskom osiguranju. Ali, sada dođe važan ali ako je riječ o osiguraniku starijem od 55 godina čije je sudjelovanje u II. stupu mirovinskog osiguranja dakle u kapitaliziranom sustavu je veće ili jednako od 10 godina onda se mirovina može odrediti i drugačije iz dva dijela i to tako da osiguraniku iz I. stupa pripada osnovna mirovina u smislu Zakona o mirovinskom osiguranju, a iz II. stupa naravno … [[ne razumije se]] /Upadica Reiner: Poštovani gospodine zastupniče sada ste stvarno otišli daleko od teme, moram vas zamoliti da ipak … [[ne razumije se]] /… … [[Govornik se ne razumije.]] Može? Hvala vam [[Upadica Reiner: Dapače.]] I tada dakle se mirovina određuje iz dva dijela. Ovo je prvi dio koji je definiran kao osnovna mirovina u smislu Zakona o mirovinskom osiguranju gdje samo jedan sloj mirovine iz I. stupa, zato bi trebalo inzistirati, treba konzultirati Zakon o mirovinskom osiguranju njegov članak 93. i trebalo bi inzistirati da se definicija mirovine kombinirane mirovine iz oba stupa kombinirane invalidske mirovine u tom smislu korigira. Hvala vam lijepa. Isprika ako mislite da sam oddivergirao, ali ja mislim da ne baš.
Sljedeći klub zastupnika bit će onaj HSS-a i HSU-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Damir Bakić. Pardon. Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice sa suradnicima, sa suradnicom. Pardon. Kolegice i kolege. Klub Hrvatske seljačke stranke i Hrvatske stranke umirovljenika će kao i u prvom čitanju podržati ovaj Prijedlog zakona. Smatramo da je ovaj dobar Prijedlog zakona koji se bazira odnosno obuhvaća krug osoba koje trebaju ostvariti određene beneficije temeljem činjenice da je njihovo zdravstveno stanje narušeno do te mjere da ne mogu u potpunosti konkurirati na otvorenom tržištu rada i da im je nužno radni vijek kraći uslijed njihove zdravstvene situacije. Dakle ovim zakonom se predlaže svojevrsna pozitivna diskriminacija osoba sa invaliditetom s obzirom da temelj za priznavanje staža osiguranja s povećanim trajanjem i sniženje dobne granice za ostvarivanje prava na starosnu mirovinu kod ove kategorije osoba nije rad na štetnim i za zdravlje opasnim poslovima, nego zdravstveno stanje osoba s invaliditetom. Dakle, to je iskorak ovoga zakona u novo područje i vrlo po meni pozitivan iskorak. Dakle, ne samo u slučaju kada su zaposlene i osigurane ove osobe na mirovinsko osiguranje po toj osnovi što je slučaj s ostalim osiguranicima za koje je uvjet da su zaposlene na radnim mjestima sa punim radnim vremenom, ili sa skraćenim radnim vremenom koje prema općim propisima kojima se uređuje radni odnosi i kolektivnim ugovorom smatra kao zaposlene s punim radnim vremenom, već i u drugim slučajevima. Dakle, ovdje se cijeli sustav otvara prema drugim oblicima zapošljavanja, samozapošljavanja. Isto tako obuhvaćeni su odnosno prava iz ovoga Zakona će moći koristiti u slučaju kada su ljudi samozaposleni, kada obavljaju obrt ili trgovci pojedinci, vrhunski sportaši kada obavljaju samostalnu djelatnost poljoprivrede ili šumarstva ili samostalno obavljaju profesionalnu djelatnost između ostalih. Dakle ovdje nama ništa sporno, u ovom zakonu su taksativno navedene u zakonu točno određene dijagnoze, određeni stupnjevi invaliditeta, prema tome, nema nikakve zabune, zna se da se ovo točno odnosi na te ljude sa tom i tom dijagnozom. Dakle neću trošiti puno vremena na ono što je jasno da će vjerojatno proći kao i u prvom čitanju u ovom Visokom domu jednoglasno, ali bih nešto za kraj rekao na temelju mojeg osobnog iskustva. Moram priznati da nam zadnjih 5 godina ide, 5, 6, 7, ovisi, ali vidim to razdoblje vrlo produktivnim u zapošljavanju osoba s invaliditetom, bez obzira što još uvijek nismo na razini korištenja onih prikupljenih sredstava ili nismo na razini da poslodavci zapošljavaju osobe sa invaliditetom jer na neki način još nemamo u potpunosti razvijenu tu kulturu prilagodbe radnih mjesta za osobe s invaliditetom, međutim, moram priznati jedan pozitivan trend, koliko god bio napadan i onaj Mrsićev zakon, on je dobro na neki način, osigurao pomoć, financijsku pomoć i alternativna rješenja za rad, ajmo reći, zaštitnih radionica za zapošljavanje osoba s invaliditetom, za profesionalnu rehabilitaciju, odnosno za puno aktivnosti koje su vezane za osobe s invaliditetom i nema nikakvom smisla da mi u ovom Visokom domu jedni drugima predbacujemo, nisi napravio ovo, nisi napravio ono, nego nam je zadaća da tamo gdje su jedni stali, da drugi nastave, da ti ljudi doista uživaju pozitivnu diskriminaciju jer jednostavno imaju manje šanse na otvorenom tržištu rada. Znam da se ovom problematikom bavim negdje oko, od 2000. g. kad sam se sreo sa stečajem jedne poznate tvrtke u Puli, Tekopom, koja je zapošljavala osobe s invaliditetom. Znam kolko smo se tada borili da iz onoga što je trebala naplatiti država za mirovinsko osiguranje, za zdravstveno osiguranje i za poreze, da se to ostavi kao osnivački ulog za zaštitnu radionicu Tekop Nova. To je 2004. je ta radionica startala, dan danas živi, danas je svijest kod jedinica lokalne samouprave, kod trgovačkih firmi uz ove mogućnosti koje su dale izmjene i dopune zakona od tada pa do danas, puno veća, da trebaju na neki način voditi računa prema svojim sugrađanima, prema ljudima u svojoj županiji, da im, ako već ne zapošljavaju, da naruče kod njih određene robe i usluge, da ih ovi sašiju ili da im naprave određenu uslugu i to sve skupa ima, sve skupa ima smisla. Ja se nadam da neću ponovno 13, 14, 15 godina ustrajati na tako nečemu, da se stvori kod građana senzibilitet na jednom drugom području, a to je područje borbe protiv rastućeg siromaštva u RH. Dakle, ja se toplo nadam da ćemo, ja ću govoriti do iznemoglosti, ali ja se toplo nadam da će i centralna vlast, dakle Vlada RH, ministarstva i lokalna samouprava dati svoj obol u borbi protiv rastućeg siromaštva u Hrvatskoj, ja ću ustrajati i ovdje ću predlagati desetak zakona koji mi, jedan po jedan ne mogu riješiti ništa, ali 10 zakona koji čine jedan mozaik borbe protiv siromaštva i biti ću počašćen ako budete na sljedećoj točki dnevnog reda i ako uzmete učešće u raspravi jer ne namjeravam nikoga napadati, nikoga osuđivati nego mislim dati doprinos u borbi protiv siromaštva, a ovo je jedan, na sličnom tragu jer osobe s invaliditetom ono što ja znam, jer sam ih zastupao u stečajevima, znam njihova stremljenja, družio sam se s njima, dakle najveća im je čast da se mogu svojim radom i svojim vrijednostima ljudskim, karakternim dokazati svim ostalim članovima zajednice, oni ne žele li od koga milostinju, oni trebaju sustav koji ih potpomaže da imaju punu zaposlenost i da se osjećaju dobro kao ravnopravni članovi društva. Hvala vam lijepa.
Hvala. Sljedeći klub zastupnika je onaj SDP-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Ivana Posavec Krivec, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče HS-a. Na samom početku, reći ću da je Klub SDP-a u prvom čitanju pozdravio i podržao donošenje Zakona o dopunama Zakona o stažu osiguranja s povećanim trajanjem koje je priredilo i predložilo ovdje vaše ministarstvo, državna tajnice, HS-u. Stoga je potpuno jasno da bez obzira na to što od prvog do drugog čitanja nema nikakvih korekcija niti izmjena u samome tekstu konačnoga prijedloga zakona, SDP će i ovaj konačni prijedlog zakona podržati. Naime, iznimno nam je bitno da je predloženim konačnim prijedlogom zakona, da se priznaje pravo na staž osiguranja s povećanim trajanjem i sniženje dobne granice za ostvarenje prava na starosnu mirovinu, bez obzira na osnovu s koje su osigurane osobe na mirovinsko osiguranje. Isto, propisuju se dodatni uvjeti za samostalne obveznike uplate doprinosa za ostvarivanje prava na računanje staža osiguranja s povećanim trajanjem i snižavanje dobne granice za priznanje prava na starosnu mirovinu. Stoga se ujedno ispunjavaju obveze koje je RH preuzela kao stranka Konvencije o pravima osoba s invaliditetom što smatramo i ovaj puta da je potrebno posebno podvući. Smatramo da predložene izmjene predstavljaju podupirajuću mjeru za ostvarivanje prava osoba s invaliditetom u odnosu na sve oblike rada. Zakon izdvaja kategorije osiguranika osobe s invaliditetom od ostale dvije kategorije osiguranika koje mogu ostvariti prava iz zakona, a to su oni osiguranici koji rade na osobito teškim i za zdravlje i radnu sposobnost štetnim radnim mjestima i osiguranici koji obavljaju zanimanja u kojima nakon određenih godina života zbog naravi i težine posla fiziološke funkcije organizma opadaju i u toj mjeri da onemogućavaju daljnje uspješno obavljanje tog posla. Naravno jasno je da je ovo jedan od zakonskih prijedloga koji je svojevrsna pozitivna diskriminacija osoba s invaliditetom no uvijek smo zagovarali takve zakone, smatramo da je to za progresivno društvo iznimno važno jer je to jedini način da im koliko toliko osiguramo podjednake šanse. U ime SDP-a i ovaj puta ću ukazati na to da život osoba s invaliditetom u Hrvatskoj je još uvijek relativno težak, da još uvijek nedostaje zakonskih propisa i podzakonskih akata koji bi integraciju osoba s invaliditetom u društvo, a posebno na tržište rada još dodatno olakšali. No, sve skupa nas veseli da postoji kontinuitet u toj politici i da zapravo se nastavljaju mjere jedne na druge. Veseli nas i da postoje posebne mjere za samozapošljavanje osoba s invaliditetom jer one će zasigurno uveliko pomoći da dođe do kvalitetnije integracije osoba s invaliditetom na tržište rada. No, istovremeno nas brine i činjenica da mnogi poslodavci u RH još uvijek ne ispunjavaju obvezu kvotnog zapošljavanja osoba s invaliditetom već su skloniji platiti iznos koji im je određen nego zaposliti osobe s invaliditetom. Ponekad za to ima objektivnih razloga jer se ne mogu ispuniti svi uvjeti pri tom zapošljavanju, no često tome nije tako. Voljeli bismo kada bi postojala mogućnost da se i tu još dodatno unaprijedi mogućnost za uistinu velik broj osoba s invaliditetom koje mogu i žele konkurirati na tržištu rada i da oni nađu to svoje zaposlenje jer samim time u društvu su drugačije integrirani, drugačije se osjećaju i jednostavno to je za njihov kompletan psihofizički razvoj iznimno bitno. Iznimno je bitno da budu aktivni sudionici i da imaju svoje pozicije na tržištu rada. Kao što ste državna tajnice naglasili ovim zakonom još iz siječnja 2015.-te uprihoduje se gotovo 200 milijuna kuna na godišnjoj razini tzv. nazovimo ih kazni za nepoštivanje odnosno pri nezapošljavanju osoba s invaliditetom. Voljeli bismo da tih preko 200 milijuna kuna uistinu na neki način mogu pretvoriti u konkretna radna mjesta, da to ne budu samo sredstva koja eto prihodujemo i u manjoj mjeri zapravo usmjerujemo na povratak u centre za rehabilitaciju odnosno ta radna mjesta. Veseli nas i da je ovim zakonom predviđeno zapošljavanje osoba sa invaliditetom koje brinu o drugim osobama. Naravno da je to uvijek opcija koju želimo podržati, ali nas jednako tako brine i činjenica naravno to ni ovaj puta ne upućujem prema vama nego općenito prema Vladi RH i matičnom resoru da bi bio trenutak da pred nas dođe i novi set zakona. Set zakona koji će unaprijediti položaj osoba s invaliditetom u Hrvatskoj prvenstveno da se riješi pitanje zakona o inkluzivnom dodatku koji nažalost još uvijek nije tema ovdje u Hrvatskom saboru. Nažalost još uvijek nemamo jasnu politiku u RH na koji način bi se kroz institucije integrirale osobe sa, potpuno integrirale osobe sa invaliditetom. Najčešće smo u velikoj mjeri prepušteni civilnome sektoru, radu udruga, pojedinaca, organizacijama roditelja i deinstitucionalizacija često završava upravo u tom krugu, u krugu i prostoru civilnoga sektora. Na samome kraju smatramo da ima još i nekoliko stvari koje se možda malo uže tiču rješenja koje donosi ovaj zakon sada nisu bile predmet izmjena zato o njima nismo niti dublje raspravljali, ali postoje elementi koji ukazuju da naši zakonski propisi nisu u potpunosti usklađeni sa primjerima drugih zemalja ili bolje rečeno sa praksama drugih zemalja što često zabrinjava kada analiziramo probleme naših sugrađana koji se susreću sa teškom, teškom uskladbom totalizacije staža u slučajevima beneficiranog radnog staža ostvarenog temeljem međunarodnih ugovora odnosno u drugim zemljama kada im se ovdje u Hrvatskoj mora priznavati ili obrnuto staža iz Hrvatske za neku drugu inozemnu mirovinu. Kao što sam rekla na početku, kao što smo govorili u prvom čitanju i kao što često govorimo u javnosti, Klub SDP-a će podržati ovaj zakon jer smatramo da iza njega stoji niz kvalitetnih rješenja, smatramo da je on potreban hrvatskom društvu i da on vodi ka boljoj integraciji osoba sa invaliditetom na tržištu rada, a samim time i njihovu integraciju u ukupan društveni život. Zahvaljujem.
Hvala. Slijedeći Klub zastupnika je onaj HDZ-a u ime kojeg će govorit poštovana zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Poštovani g. potpredsjedniče…/Govornik isključen/… Evo još jednom, poštovani g. potpredsjedniče, poštovana državna tajnice sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Evo već je u ovih nekoliko rasprava po klubovima prije mene manje-više dosta toga rečeno, ali ja ću ipak ponoviti neke stvari za koje smatram da nije na odmet. Dakle, Zakon o stažu osiguranja s povećanim trajanjem uređuje sustav staža osiguranja s povećanim trajanjem koji je utemeljen na cilju zaštite radnika kao što smo već imali prigodu ovdje čuti, koji rade na osobito teškim i za zdravlje i radnu sposobnost štetnim radnim mjestima odnosno na radnike koji obavljaju zanimanja za koja se traže posebne psihofiziološke funkcije organizma koje opadaju s povećanjem životne dobi. Također ovim zakonom uređeno je i pravo na staž osiguranja s povećanim trajanjem za tzv. treću kategoriju osiguranika, a to su osobe s invaliditetom. U ovom trenutku kad su u pitanju, u pitanju osobe s invaliditetom ovo pravo mogu ostvariti osobe oboljele od distrofije i srodnih mišićnih i neuromišićnih bolesti, oboljeli od paraplegije, cerebralne i dječje paralize, multiple skleroze i srodnih bolesti, slijepe, gluhe i gluhoslijepe osobe, osobe oboljele od reumatoidnog artritisa i drugih sustavnih upalnih bolesti zglobova i vezivnog tkiva, osobe kod koji postoje funkcionalni poremećaji, pa se zbog njih ne mogu samostalno kretati već se kreću uz pomoć invalidskih kolica, te osobe sa down sindromom, dakle osobe kojima se pravo na staž osiguranja s povećanim trajanjem omogućava zbog njihovog zdravstvenog stanja koje uzrokuje trajne posljedice za život i rad, a ne zbog štetnosti poslova. Kao što sam već rekla zakon definira 3 kategorije osiguranika. Za osobe s invaliditetom propisana je iznimka dakle osim što mogu ostvariti staž osiguranja s povećanim trajanjem kada su zaposlene na puno radno vrijeme, to mogu ostvariti i kada su zaposleni sa skraćenim radnim vremenom i to je novina u zakonu od 1. siječnja 2019.g. U odnosu na osobe s invaliditetom temeljni propis koji regulira njihov status u odnosu na sustav rada i zapošljavanja je Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom i o njemu smo danas ovdje imali rekla bih dosta prigode čuti. Tim propisom uređuju se prava osoba s invaliditetom na profesionalnu rehabilitaciju, zapošljavanje i rad, te se uređuje i zapošljavanje i rad osoba s invaliditetom na otvorenom tržištu rada pod posebnim uvjetima kao i mjere za poticanje zapošljavanja i rada osoba s invaliditetom. Osobe s invaliditetom i to smo već danas ovdje čuli imaju smanjene mogućnosti zapošljavanja na otvorenom tržištu rada, a s obzirom na trend poticanja samozapošljavanja, a kako bi se u najvećoj mogućoj mjeri potaknuli na uključivanje u svijet rada u određenim sustavima su već izvršene određene prilagodbe koje su omogućile veće uključivanje osoba s invaliditetom na otvoreno tržište rada. Dobro je ovdje spomenuti jedna od velikih stvari koja je učinjena, koju je vlada u prošlom, ova vlada u prošlom mandatu učinila, a to je povećanje osobne invalidnine i ne samo povećanje nego i osobna invalidnina se od 2018.g. može primati i kada osoba s invaliditetom prima plaću. Do tada su mnoge osobe s invaliditetom rađe ne bi radile, nisu željele raditi s obzirom da bi gubile osobnu invalidninu. Ovim dopunama zakona vrši se pozitivna diskriminacija kako bi se osobama s invaliditetom olakšao položaj i omogućilo veće uključivanje na tržište rada, te se staž osiguranja s povećanim trajanjem i sniženje dobne granice za ostvarivanje prava na starosnu mirovinu predlaže urediti na način da se samozaposlene osobe s invaliditetom dakle to su osobe koje obavljaju obrt, trgovci, pojedinci vrhunski sportaši, osobe koje obavljaju samostalnu djelatnost itd., ni na koji način ne stavljaju u nepovoljniji položaj u odnosu na ostale korisnike prava iz zakona. Osim samozaposlenih osoba s invaliditetom ovim dopunama zakona proširuje se krug osiguranika koji će moći ostvariti prava iz zakona i na neke druge osobe s invaliditetom, ali bez obzira na osnovu osiguranja, kao npr. osobe s invaliditetom koji su roditelji i koji obavljaju roditeljske dužnosti u prvoj godini života djeteta, osobe s invaliditetom roditelji njegovatelji ili samo njegovatelji, roditelji udomitelji, osobe s invaliditetom koje se nalaze na stručnom osposobljavanju za rad prema posebnim propisima, osobe koje se nalaze na profesionalnoj rehabilitaciji itd. Kao što sam već ranije napomenula ovim se zakonom predlaže pozitivna određena pozitivna diskriminacija, a sve u cilju da se osobama s invaliditetom omogući ostvarivanje beneficija koje su propisane zakonom i to ne samo u slučaju kada su zaposlene i osigurane na mirovinsko osiguranje po toj osnovi, dakle kada rade u punim, s punim ili skraćenim radnim vremenom već i u drugim slučajevima. Ovim dopunama zakona Vlada RH ja ću reći i dalje izjednačava mogućnosti za osobe s invaliditetom što je u skladu sa Nacionalnom strategijom za izjednačavanje mogućnosti za osobe s invaliditetom kao i Konvencijom UN-a o pravima osoba s invaliditetom. Bilo je ovdje govora i o nekim drugim zakonima, moram reći da su svi ti zakoni u pripremi nije ih bilo lako niti napisati, a kamoli uskladiti sa svim kategorijama osoba s invaliditetom, to je mukotrpan posao, ali evo meni je osobno je drago da smo krenuli i u Zakon o inkluzivnom dodatku i u Zakon o osobnoj asistenciji. Neće to vjerojatno biti u potpunosti zadovoljeni svi problemi osoba s invaliditetom i kada te zakone donesemo, ali riješit ćemo jedan veliki dio problema. Međutim, neovisno o tim zakonima i kad ih mi ovdje donesemo uvijek će najvažnije svakoj osobi s invaliditetom biti raditi, da svojim radom može priskrbiti za svoj vlastiti život. Radno zakonodavstvo je ono što najviše zanima osobe s invaliditetom. Naravno prije toga im moramo omogućiti da moraju moći doći do svoga posla i ne bih posebno ja ovdje pohvaljivala one poslodavce koji su zaposlili i više osoba s invaliditetom nego što su trebali, to je tako normalno i tako bi trebalo biti normalno. Nažalost još uvijek izgleda nije. Ja očekujem da će se [[Upadica: Hvala.]] svijest naših poslodavaca uskoro promijeniti. I za kraj Klub HDZ-a podržat [[Upadica: Hvala.]] će donošenje ovog zakona.
Hvala. Slijedeći Klub zastupnika bit će onaj MOST-a, u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Marija Selak Raspudić. Izvolite.
Kolegice i kolege, evo sada smo mogli čuti upravo je pravo na rad temeljeno ljudsko pravo. A ono što osobe s invaliditetom posebno trebaju i što se manje ističe u njihovom slučaju neopravdano u javnom prostoru je da im se dozvoli da prakticiraju to temeljno ljudsko pravo. Dakle, ne privilegije, ne beneficije, ne dodaci, nego dozvola da rade, dozvola da pokažu svoje sposobnosti na tržištu rada, da budu prihvaćeni sukladno svojim mogućnostima kao ravnopravni subjekti koji mogu ostvariti svoja radna prava. U tom smislu naravno da pozdravljamo ove izmjene zakona i da ćemo stati uz to da se uvaže posebna prava koja proizlaze iz ranjivog statusa osoba s invaliditetom. No to nije dovoljno. Ovo je trenutak u kojem se moramo podsjetiti što je još potrebno učiniti da bi osobe s invaliditetom ostvarile pristup tržištu rada jer jedno je činiti ono što danas radimo, a to je govoriti o njihovim pravima na tržištu rada. No, zaboravljamo ono što tome prethodi, a to je uopće njihova mogućnost da se nađu na tom istom tržištu rada. Jednom kad dođu na tržište rada mi doista i možemo uređivati njihova prava, no njihovi problemi nažalost počinju mnogo ranije jer većina njih nema priliku pristupiti tržištu rada. U tom smislu važno je podsjetiti na ono što ističe pravobraniteljica za osobe s invaliditetom da je u izmjeni zakonodavstva nedovoljna pozornost posvećena uvođenju fleksibilnih načina rada i osiguravanju podrške i prilagodbe za rad na otvorenom tržištu rada. I dalje se sustavno podupire rad osoba u zaštićenim uvjetima zaštitne i integrativne radionice. Što to znači? To znači pojednostavljeno da mi osobe s invaliditetom izdvajamo iz svakodnevnog života. Dajemo im da njihova prava prakticiraju isključivo u posebnim uvjetima. Ne da bismo njima olakšali i ne da bismo njima prilagodili te iste uvjete nego što ćemo shvatiti ako pažljivo pročitamo cjelokupno izvješće pravobraniteljice zato da bismo sebi olakšali, zato da se mi ne bismo trebali susresti s osobama s invaliditetom, zato da mi ne bismo trebali prilagoditi svoje tržište i svoje uvjete rada tako da bi bilo otvoreni i za osobe s invaliditetom. Podsjetit ću da je najveći broj pritužbi na diskriminaciju koji je iz godine u godinu sve veći upravo na zapošljavanju i radu. Tako da smo 2019. imali čak 21 pritužbu na zapošljavanje i rad osoba s invaliditetom. Što se događa? Dakle, govorimo o onome što prethodi tome da uređuje prava osoba s invaliditetom na tržištu rada, mogućnost da oni budu jedan od subjekata na tom tržištu rada. Prva poteškoća s kojom se osobe s invaliditetom susreću odnosi se na pravo prednosti. Dakle, pravo prednosti koje im je zakonom zagarantirano u praksi često ne dolazi do izražaja. Pojednostavljeno, osobe s invaliditetom ne mogu na isti način pristupiti natječaju kao osobe koje nemaju invaliditet. Stoga ukoliko se doista želi raditi na pozitivnoj praksi gdje će se omogućiti zapošljavanje osoba s invaliditetom potrebno je i prilagoditi natječaje tako im mogu pristupiti i osobe s invaliditetom. Dakle, od razgovora do dokumentacije treba osigurati i uvjete i prostor, ali često i vrijeme da bi one mogle ispuniti te iste uvjete natječaja. Drugo, osim prilagodbe natječajnog postupka odnosi se na jednu zabrinjavajuću stvar, a to je na veliki otpor u državnom i javnom sektoru zapošljavanja osoba s invaliditetom. Dakle, mi govorimo ovdje o onome što se ističe kao potreba koraka dalje, a to je da osobe s invaliditetom mogu ostvariti neka prava i na otvorenom tržištu rada. No kada iščitamo Izvješće pravobraniteljice onda vidimo da i u onim sektorima odnosno u onoj dimenziji javnoga koja bi trebala biti senzibilizirana za potrebe osoba s invaliditetom također nailazimo na izrazit otpor za zapošljavanje osoba s invaliditetom. Kako onda uvjeriti s ove govornice ili u javnom životu bilo koji tržišni subjekt da treba zaposliti osobu s invaliditetom kada svi oni u javnom i državnom sektoru kojima su pod navodnicima plaće zagarantirane ne uvažavaju prava osoba s invaliditetom, diskriminiraju ih i ne potiču njihovo zapošljavanje? Konkretno pravobraniteljica u tom slučaju ističe primjer slijepog psihologa čiji je razgovor za posao bio sveden na razgovor o njegovom invaliditetu umjesto o njegovim kvalifikacijama za obavljanje tog istog posla. Sljedeća stvar koja se događa osoba s invaliditetom tiče se upravo diskriminacije na radnom mjestu. Podaci Hrvatskog zavoda za zapošljavanje ističu da se unatoč tome što se mlade osobe s invaliditetom najviše zapošljavaju također ih je najviše i prijavljeno u evidenciju i to u dobi od 20 do 24 godine. Također ono što je osobit problem je da je najveći broj osoba s invaliditetom dugotrajno nezaposlen što za posljedicu ima gubitak stečenih znanja i vještina te uz invaliditet dodatno doprinosi njihovoj nekonkurentnosti na otvorenom tržištu rada. Dakle, osim što budu dugotrajno nezaposlene pa gube vještine da bi mogle ponovno pristupiti tržištu rada budući da su u startu diskriminirane u tom pristupanju tržištu rada, one nisu u stanju niti steći iskustvo koje je najčešće preduvjet da bi mogle obavljati kompliciranije poslove, a često i uopće doći do ikakvog posla. Najviše nezaposlenih osoba je upravo s intelektualnim teškoćama što pokazuje da smo u tom segmentu doista razvili najmanji senzibilitet jer postoje razni poslovi koji se mogu obavljati. Imali smo jedan vrlo pozitivan primjer Buba Bara. Dakle, kafića, prvog kafića koji je nakon 3 godine i nakon što je morao pokrenuti kraufanding kampanju dakle sam se snaći za sredstva zaposlio osobe sa Downovim sindromom. Postoje brojne djelatnosti kojih uopće nismo svjesni, a koje doista mogu kvalitetno obavljati i osobe s invaliditetom i osobe s intelektualnim poteškoćama, a zbog naših predrasuda nemaju priliku da se uopće okušaju u različitim društvenim ulogama na tržištu rada. Problem je i samozapošljavanja osoba s invaliditetom, jer se ne provodi u praksi kako bi trebalo. Ono što također predstavlja veliki problem, a tiče se upravo tržišta rada je ono što se događa osobama s invaliditetom a to je da su lišene često svoje poslovne sposobnosti zato da bi ih se moglo smjestiti u instituciju i tu je potrebno postupati na vrijeme i paziti da se ne može olako oduzeti radna sposobnost kao nešto što će biti iskoristivo tako da bismo se riješili i u ovom privatnom brige za osobe s invaliditetom. Spomenut ću jedan primjer koji je dala Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja koja je u svome prethodnom izvješću također istražila tržište zapošljavanja osoba s invaliditetom gdje su se inicijative koje je ona odbacila, ali ne zato što su bile nepravilne, nego zato što to nije upadalo u domenu o kojoj ona odlučuje javio jedan slučaj gdje su se podnositelji žalili kako jedna osoba kao trgovačko društvo u kojem se osoba s invaliditetom samozapošljava sklapa s trećim osobama kao kupcima ugovor o poslovnoj suradnji temeljem čega ostvaruje pravo na ispunjenje zamjenske kvote te se oslobađaju obveze plaćanja posebne novčane naknade. Međutim, to društvo samo prividno nastupa kao prodavatelj i ispostavlja račune za prodanu robu, dok se u svojstvu stvarnog dobavljača i prodavatelja te u konačnici stjecatelja pretežitog dijela novčanih sredstava ostvarenih prodajom robe neposredno od njega pojavljuje upravo jedan drugi prodavatelj. Dakle, što se događa? Bojim se često da ovi pozitivni trendovi kojima svjedočimo oko samozapošljavanja osoba s invaliditetom i njihovih zapošljavanja statistika kojom se volimo hvaliti misleći da smo postali senzibilizirano društvo zapravo u onim subjektima koji to na otvorenom tržištu koji i cilj osoba s invaliditetom čine služi više kao iskorištavanje i kao prikrivanje nepoštenih trgovačkih praksi zbog određenih olakšica koje su tu s pravom, nego kao stvarni pokazatelj društvene solidarnosti u ostvarivanju prava osoba s invaliditetom. U tom smislu pozdravljamo ove zakonske izmjene. No također podsjećamo da je potrebno još mnogo toga učiniti kako bi osobe s invaliditetom bili punopravni sudionici na tržištu rada.
Sljedeći klub zastupnika bit će onaj Centra i Glasa, a govorit će poštovana zastupnica Dalija Orešković. Izvolite.
Hvala predsjedavatelju. Kolege zastupnici i zastupnice. Mislim da nema puno zakona oko kojih zapravo i nema spora između različitih sudionika političkog života i stranaka iz različitih dijelova političkog spektra u jednoj pristojnoj civiliziranoj državi svima bi nam trebalo biti u interesu kako na najbolji mogući način unaprijediti prava osoba koje imaju invaliditet ili oboljenje koje ih ne čini ravnopravnima u tržišnoj utakmici i u suočavanju sa svim životnim poteškoćama. Stoga smo i ovaj zakon u njegovoj velikoj većini masovno podržali, istovremeno želeći pri tome da u raspravi nešto i doprinesemo i da ovaj zakon učinimo još boljim. U tom kontekstu mislim da je potpuno nepotrebno predlagatelj odbio po meni jedan kvalitetan prijedlog. Je li on bio kvalitetan, je li za njega bilo potrebe, pokazat će vrijeme već prilikom sljedeće izmjene i dopune ovog zakona. Naime, samo da pojasnim, postoji velik broj osoba koje su obuhvaćene dosegom ovog zakona koje nisu u statusu samostalne djelatnosti već svoje prihode ostvaruju na temelju različitih ugovora o radu, imaju povremene honorarne poslove. Neki od njih te honorarne povremene poslove obavljaju u kontinuitetu, na njih se nažalost ovaj zakon neće odnositi, iako je njihova socijalna sigurnost neusporedivo manja od svih onih kojih smo se kroz ovaj zakon dotakli i to je šteta. Dakle, šteta je prije svega to što vladajući vrlo često niti ne promisle o prijedlogu koje dolazi iz oporbenih klupa upravo zato što dolazi iz redova oporbe, neovisno o tome koliko je prijedlog dobar i koliko koristi onima na koje se sam zakon odnosi. A onda ću se sad kratko osvrnuti i na nešto širu temu mirovinske reforme. Dakle, kažem riječ reforma po meni označava promjenu smjera, nekakvo tektonsko rješenje drugačije od onog koje imamo sada, a izmjenom zakona kojom se neka stavka pomiče blago na jednu ili na drugu stranu samo po sebi ne predstavlja reformu. Dakle, ne slažemo se u terminima i ne slažemo se u tome kako predstavljamo zakone i promjene koje se u ovoj državi događaju. Problemi našeg mirovinskog sustava ostali su i nakon ovih 6 izmjena potpuno isti, stoga smatram da se vladajući s njime nepotrebno hvale. A ti problemi su prije svega nepovoljan omjer broja umirovljenih osoba u odnosu na zaposlene, negativni demografski trendovi, prevelik broj povlaštenih i prijevremenih mirovina, pri tome ne mislim na prijevremene ajmo to tako reć povlaštene mirovine za osobe s invaliditetom, zna se na koje mislim i činjenica da se velik dio sredstava za mirovinu osigurava izravno iz državnog proračuna. Dakle, to su problemi koje jedna vlast, jedna Vlada ostavlja u nasljeđe drugoj, to su problemi koje niti jedna vlast samostalno ne može riješiti, neovisno o tome koliko ima čvrstu parlamentarnu većinu. I ono na što ja trajno pozivam, pozivam da ove velike kvrge, ove velike probleme koje se ne tiču samo jednog naraštaja, tiču se svih nas u nekoj fazi našeg život počnemo rješavati sada. Ako već nemamo uvjete da ih sada riješimo, minimalno što možemo očekivati i tražiti jedni od drugih je da to da za ove probleme započnemo nekakav dijalog koji neće biti ovakav kakvog ga inače vodimo u ovoj sabornici, a to je naši kontra vaših, nego uistinu jedan dijalog koji će promišljati o tome kako osigurati održivost, kako ne glodati supstancu jer dok god mi mirovine isplaćujemo iz državnog proračuna, a ne iz samog fonda mi glođemo supstancu i standard naših građana naprosto tone. A oni koji bi trebali ovdje stvarati, graditi, razvijati svoje potencijale svjesni su da u odnosu postojećih snaga ne mogu u ovakvom sustavu osigurati sebi nikakav prosperitet. Toliko za sada, hvala.
Hvala. Prelazimo na pojedinačne rasprave i prva će govoriti poštovana zastupnica Nada Murganić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče HS-a. Državna tajnice, kolegice iz ministarstva, cijenjene kolegice i kolege. Evo ovo je zakon koji sigurno iz ovih rasprava se stiče dojam da će imati podršku svih naših zastupnika, budući on cjelovito uređuje status osiguranika osoba s invaliditetom u odnosu na mogućnost ostvarivanja staža sa povećanim trajanjem, ali i omogućava snižavanje dobne granice za ostvarivanje prava za starosnu mirovinu. Svakako da je on izuzetno značajan, posebno ako gledamo da je RH stranka Konvencija o pravima osoba s invaliditetom 2007.g. smo zakonom potvrdili konvenciju i volimo isticati da je treća država koja je potvrdila upravo ovu konvenciju. Konvencija nas obavezuje da priznajemo prirođeno dostojanstvo i vrijednost svake osobe, osobe s invaliditetom i da im se omoguće jednaka i neotuđiva prava svih članova ljudske zajednice, posebno s naglaskom na osobe s invaliditetom. Svakako da smo od tada zaista imali određeni napredak u tretiranju osoba s invaliditetom od uključivanja njih u sve segmente društva, međutim to i je jedan napredak, ali svakako ne zadovoljavajući, određeni pomak u politikama postoji, međutim iz ovih rasprava u kojima se je usaglasila potpora ovom zakonu otvorila su se brojna pitanja i problematike osoba sa invaliditetom. Čovjek ima svoje dostojanstvo, najviše ga može ostvariti kroz rad, pogotovo ako može od svoga rada živjeti kao i od svojih vlastitih prihoda, mislim ovdje na mirovinu, i svakako da je ovaj zakon jedan od indirektnih poticaja i zapošljavanju. Tim više što osobe sa invaliditetom zaista imaju smanjene mogućnosti na tržištu rada, što li zbog svog invaliditete, što li zbog neprilagođenih radnih uvjeta, neusklađenog obrazovanja sa potrebama na tržištu rada, samim time imaju manje prihode, samim time su izuzetno izložene riziku od siromaštva. Nacionalna strategija koju je vlada u prošlom sazivu 2017.g., a govori o izjednačavanju mogućnosti osoba sa invaliditetom potiče i samozapošljavanje kao oblik radne aktivacije i u tome se osjeti jedan pozitivan trend, ali svakako ne trebamo pretjerivati u nekim pohvalama već uočiti da postoje pomaci i da smo na dobrom putu, međutim to sve skupa nije dovoljno. 2019.g. od ukupnog broja zaposlenih svega je 2.800 bilo zaposlenih osoba sa invaliditetom, 4% za samozapošljavanje. Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji i Pravilnik o kvotnom zapošljavanju su i tome pridonijeli, pridonijeli jednom napretku u zapošljavanju osoba sa invaliditetom. I ja bi posebno istakla Zakon o socijalnoj skrbi koji je u 4. mjesecu 2018.g. jednom odredbom omogućio da osobe sa invaliditetom koje su korisnici osobne invalidnine, a zaposlene su, da im se osobna invalidnina ne ulazi i plaća ne ulazi u obračun kod dohodovnog cenzusa. To je bilo zaista kod osoba sa invaliditetom izuzetno dobro pozdravljeno pogotovo što znamo da zbog niskih plaća i slabo plaćenih radnih i nesigurnih radnih mjesta su se vrlo često osobe sa invaliditetom dvoumile da li prihvatiti takav posao ili zadržati ono što je sigurno, pa makar to bilo i nešto financijski manje, ali je to jedan, jedna socijalna naknada koja je sigurna i dolazi u kontinuitetu. Moramo reći da imamo zbog starenja stanovništva sve veći, povećanje, trend povećanja broja korisnika osobne invalidnine, dakle to su osobe sa teškim oštećenima 3. i 4. kategorije. Taj postotak je, taj broj je u odnosu na 2014.g. kada smo imali 22.000 narastao sada na 38.818, dakle stanovništvo nam stari, a i slobodnija su i zakonske odredbe koje omogućavaju većem broju osoba sa invaliditetom da koriste i to pravo uz znatne i druge socijalne naknade.
Hvala. Imamo dvije replike, prva je poštovane zastupnice Selak Raspudić.
Poštovana kolegice Murganić, kao osoba koja ima široko iskustvo upravo u sektorima koji su senzibilizirani i za rad osoba s invaliditetom, zanima me kako komentirate jednu zabrinjavajuću činjenicu, a to je da kada govorimo o zapošljavanju osoba s invaliditetom da se veliki propusti događaju upravo u državnom i javnom sektoru gdje ne postoji dovoljan senzibilitet za zapošljavanje osoba s invaliditetom, a često je prisutna i njihova diskriminacija kao što navodi pravobraniteljica za osobe s invaliditetom. Jer kada tu činjenicu uzmemo u obzir onda mi se čini doista teškim ako ne i nemogućim propovijedati osobama na slobodnom tržištu o tome da trebaju imati olakšice i da zapošljavaju osobe s invaliditetom kada isti oni subjekti koji uopće ne ovise o tržištu nisu u stanju uvažati njihovu različitost.
Poštovana zastupnica Murganić.
Poštovana zastupnice, ja to mogu komentirati isto kao i vi, dakle uopće to ne mogu razumjeti niti odobriti, mogu jedino možda naći nekakvo opravdanje da nema adekvatnih radnih mjesta odnosno odnosno uvjeta rada na tim radnim mjestima. Međutim, mislim da bi upravo javni sektor trebao prednjačiti u prenamjeni prostora i sigurno se založiti da se aktiviraju radni asistenti koji bi bili pomoć osobama s invaliditetom kojima trebaju asistencijske usluge i za vrijeme obavljanja njihovog radnog mjesta. Dakle, vrlo često i u raspravama kada smo imali i donošenje baš ovog Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji koji je govorio o … [[Govornik se ne razumije]] zapošljavanju i ja sam ovo isticala.
Hvala. Slijedeća replika poštovane zastupnice Grba Bujević.
Poštovani g. potpredsjedniče sabora, državna tajnice. Kolegice Murganić, zapravo je stvarno za očekivati košto ste sami rekli da će se ovaj zakon, prijedlog izmjene i dopune zakona da će se podržati konsenzusom i da tu neće biti ništa sporno. Tome u prilog govori da je na Odboru za zdravstvo i socijalnu skrb ovog sabora je jednoglasno donešena odluka da se ovaj prijedlog podrži. Ono što mi je posebno bilo u vašoj raspravi interesantno je da ste spomenuli Zakon o socijalnoj skrbi koji ste za vrijeme vašeg mandata ministrice uz još 14 izmjena i dopuna zakona donijeli za svog mandata. Mislim da je, u tom zakonu su stvorene puno preduvjeta da bi se moglo zapravo osobama sa invaliditetom omogućiti da se stave na tržište rada, to smatram početkom, a ovo samo nastavkom te iste priče.
Poštovana zastupnica Murganić.
Evo hvala na pitanju. Da, meni je bilo evo spomenuti mali bubamarci okidač da se izmjenom zakona uvrsti i izuzimanje osobne invalidnine i njihove plaće iz dohodovnog cenzusa. Nažalost osobe sa invaliditetom vrlo često su i najviše korisnici u sustavu socijalne skrbi i osim osobne invalidnine koriste i zajamčenu minimalnu naknadu i naknadu za troškove stanovanja, ogrijeva i naknadu za ugrožene kupce energenata i naknadu do svoga zaposlenja status roditelja njegovatelja, status njegovatelja sve su to financijski iznosi i doplatak za njegu, tuđu njegu i pomoć sve su to financijski iznosi koji idu iz socijalne skrbi i koji su potpora osobama s invaliditetom za povećane troškove koje one imaju radi svoga invaliditeta u odnosu na druge osobe, ali oni ih koriste za troškove svakodnevnog života.
Hvala. Sljedeća rasprava bit će poštovanog zastupnika Mladena Karlića. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice, pomoćnice ministra, uvažene kolegice i kolege. Pred nama je zakon o stažu osiguranja s povećanim trajanjem, jedan vrlo kvalitetan ozbiljan zakon koji stvarno možda i najbolje štiti zapravo sve naše radnike, s tim da se on nekako dijeli radnike u tom cilju svoje zaštite u tri kategorije. Prva skupina su oni sa osobito teškim i za zdravlje i za radnu sposobnost štetnim radnim mjestima, drugo su oni poslovi koji traže posebne psihofiziološke funkcije organizama koje se naravno gube što smo stariji, što imamo veću životnu dob i treća kategorija osiguranika bi bila osobe s invaliditetom gdje su točno razrađene sve kategorije invalidnih osoba. Možda kad bi čovjek htio malo bolje razumjeti upravo probleme osoba s invaliditetom možda ne bi bilo „loše“ da svi koje o tome skrbimo ili bi trebali voditi brigu sjednemo u invalidska kolica i napravimo barem nekoliko stotina metara i da onda vidimo odah na početku bar jedan mali dio problema i prepreka s kojima se susreću invalidne osobe, a to ne bi bilo vjerojatno ni 10% onoga što invalidna osoba u svom životu i u svom životnom okruženju, posebno kad traži posao ili pokušava naći posao susreće. I zbog toga je jako važno donijeti jedan ovakav zakon i doprinijeti da taj život invalidnih osoba bude barem nešto lakši, blaži sa pokušajem rješavanja svih problema, sigurno nećemo to riješiti ovim zakonom. U našem sustavu je oko 25.000 osoba kojima se računa staž sa povećanim trajanjem, to su najveći dio mislim da obuhvaćaju vozači kamiona, autobusa, strojovođe, šumski sjekači, tu su onda manje skupine piloti, kabinsko osoblje po novom unazad evo godinu, dvije dana, tu su baletni djelatnici, operni i slično znači veliki broj je tu poslova kojima se ljudi bave koji spadaju u ovu kategoriju. Zakon definira te tri kategorije osiguranika kojima se po točno propisanim uvjetima priznaje staž osiguranja s povećanim trajanjem i snižava dobna granica za priznanje prava na starosnu mirovinu. Ovo pravo mogu ostvariti samo oni koji su zaposleni s punim radnim vremenom ili sa skraćenim radnim vremenom koji se prema općem propisu kojim se uređuju radni odnosi i kolektivnom ugovoru kao zaposlenje s punim radnim vremenom. Propisana je iznimka upravo za osobe s invaliditetom koji to pravo mogu ostvariti i po osnovi zaposlenja sa nepunim radnim vremenom. U odnosu na osobe s invaliditetom temeljni propis koji regulira njihov status u odnosu na sustav rada i zapošljavanja je Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju i rad te se uređuju prava osoba s invaliditetom na profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje i rad osoba sa invaliditetom na otvorenom tržištu rada pod posebnim uvjetima kao i mjere poticanja zapošljavanja i rada osoba s invaliditetom u odnosu na mjere za poticanje zapošljavanja osoba s invaliditetom zaposlene i samozaposlene su izjednačene. Budući da osobe s invaliditetom imaju smanjene mogućnosti zapošljavanja na otvorenom tržištu rada što je već evo rečeno i s obzirom na trend poticanja samozapošljavanja kako bi se u najvećoj mogućoj mjeri takve osobe potaknule na uključivanje u svijet rad zaključeno je da se i u drugim sustavima koji proizlaze iz sustava zapošljavanja potrebno izvršiti prilagodbe koje će omogućiti veću uključivanje tih osoba na otvoreno tržište rada kako bi im se pri tom olakšao položaj i omogućilo veće uključivanje na tržište rada, pravo na staž osiguranja s povećanim trajanjem, sniženje dobne granice za ostvarivanje prava na starosnu mirovinu koja se ostvaruju u sustavu mirovinskog osiguranja, a proizlaze iz sustava rada i zapošljavanja predlaže se urediti na način da se samozaposlene osoba s invaliditetom ni na koji način ne stavljaju u nekakav nepovoljniji položaj u odnosu na ostale korisnike zakona. Konačnim prijedlogom zakona izdvaja se kategorija osiguranika od ove ostale dvije skupine na način da im se proširuje mogućnost ostvarivanje prava, izdvajanje te kategorije opravdano je zbog … statusa s obzirom da se radi o krugu osoba koje trebaju ostvariti određene beneficije temeljem činjenica da njihovo zdravstveno stanje narušeno te da te mjere ne mogu u potpunosti konkurirati na otvorenom tržištu rada i da im je nužno radni vijek kraći uslijed njihove zdravstvene situacije. Hvala.
Hvala vama. Imate nekoliko replika, prva je poštovana zastupnica, dobar dan, Marija Selak RAspudić. Izvolite gospođo Raspudić.
Ovaj zakon odnosi se i na ono o čemu ste djelomično govorili, a to je na osiguranje s povećanim trajanjem onih osoba koje rade rizičnije poslove i koje više izlažu svoje zdravlje dok rade te poslove. Čini mi se da se u našem društvu nedovoljno govori o takvom tipu posla, a kao ona koja je na čelu Odbor za ravnopravnost spolova da se rijetko ističe u javnosti činjenica da su upravo muškarci u puno većoj mjeri ti koji stradavaju na poslu, a pogotovo oni koji se bave poslovima koji su od velikog rizika na zdravlje i na koje se u tom smislu i ovaj zakon možda u većoj mjeri odnosi. U tom smislu moje pitanje je, smatrate li da treba više govoriti o rizicima koje za muškarce donose ovakvi tipovi posla i zašto o tome nema dovoljnog dijaloga u javnosti?
Hvala. Odgovor na repliku. Izvolite.
Hvala na pitanju. Ovo je vrlo ozbiljno pitanje o kojem bi trebalo možda puno kvalitetnije odgovoriti. Ne ovako na brzinu. Ali mislim da je ovaj zakon na neki način predvidio u odnosu na stručne službe odnosno institucije koje procjenjuju koliko je posao opasan, vode brigu o tome koji poslovi bilo muški, bilo ženski bi trebali biti zaštićeni na neki način ovim beneficijama dosadašnjim s tim da obzirom na ova moderna vremena ipak jedan dio tih teških poslova postaje čini mi se sve lakši upotrebom raznih strojeva, uređaja, robota. Tako da čini mi se broj poslova teških koji su do sada bili ipak polagano smanjuje.
Hvala vam lijepa. Sljedeća replika poštovani zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani kolega Karlić, mislim da jedno razmišljanje u odnosu na vašu raspravu, mislim da ne bi dobili puno da svi odreda sjednemo u invalidska kolica osim doživljaj. Ja mislim da se puno više može doživjeti osobu s invaliditetom da otprilike ako je u kolicima kao naša kolegica da se spustimo na njezinu razinu, da se gledamo u oči i da razgovaramo sa problemima. To nas uči i bonton i na neki način ophođenje sa osobama s invaliditetom dakle da uvažavamo i njihovu stručnost, i njihovo znanje ali i njihov trenutni položaj. Mislim da bi, vrijedno je o tome uvijek govoriti ne da nitko nikome ne drži lekciju, nego da svi imamo obzira prema tim ljudima da se ponašamo na drugi način i da doista smo svjesni te njihove razlike u odnosu na svijet rada jer oni žele raditi. Hvala.
Vrijeme. Hvala. Odgovor na repliku. Izvolite.
Hvala. Mislim da se potpuno slažem s vama. Ovo sam htio samo slikovito reći jer prije nekoliko godina bilo je već toliko prepreka samo u prometu da ne možete izaći van na ulicu, ne možete platiti obični račun onda tek vidite zapravo koliko je život težak u invalidskim kolicima, a gdje su drugi problemi evo koje sigurno i gospođa Lukačić puno bolje zna nego mi. Ali upravo to sam htio reći da stavit se u taj položaj, spustit se da vidimo kako je to teško.
Hvala vam lijepa. Sljedeća replika poštovana zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Karliću nije vam uopće loša ideja isprobavanju kolica radi boljeg osjećaja. Ali moram vam reći da su se radi boljeg shvaćanja invaliditeta, ali vam moram reći da su se osobe s invaliditetom i toga već dosjetile i upravo ovdje u Hrvatskom saboru smo pokušali nekoliko političara ponuditi im da sjednu u kolica, pa da barem probaju određenu dijagnozu, malo distrofije, malo paraplegije, cerebralne paralize da vide kako je to. Odaziv je bio skoro pa nikakav. Što mislite o tome?
Hvala lijepa. Odgovor na repliku. Izvolite.
Hvala. Čini mi se da je upravo ovo što ste vi rekli ne samo da ne razumiju mnogi ljudi, nego iz straha ne žele ni sjesti da uopće ne bi osjetili zapravo koji su to problemi i mislim da se od toga problema invalidnih osoba bježi i zato to i je razlog zašto imamo i manji broj i zaposlenih i zapravo uključenih u aktivno društvo kao ravnopravnih članova ove zajednice.
Hvala. Sljedeća replika je poštovana zastupnica Branka Juričev Martinčev. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Karlić i mene ste potakli na ovu repliku kada ste rekli da bi bilo dobro da sjednemo u invalidska kolica pa da vidimo bar na kratko kako se kretati u tim kolicima. Pa evo kako imam iskustvo gradonačelnice Vodica moram reći da upravo Ministarstvo branitelja svaku godinu raspisuje natječaj hvale vrijedan projekt rješavanja pristupačnosti objekata i tu mogu brojni projekti se prijaviti bilo da se radi o prilagodbi kupališnih ili gradskih bazena, ulaza u more, ugradnje dizala i sl., Pa tako smo mi svaku godinu dobivali sredstva Ministarstva branitelja, pa smo jednu godinu tako gradili i dizalo u gradsku upravu, pa u gradsku knjižnicu, pa ulaz u more. Imamo sve gradske plaže nam imaju pristupačan ulaz za invalide, pa čak i dizala. Pa evo ovom prilikom i poziv gradovima i općinama da se odazivaju takvom pozivu.
Vrijeme. Izvolite odgovor na repliku.
Hvala. Evo potpuno se slažem s vama. Mi smo isto tako u mom gradu … [[ne razumije se]] dok sam ja bio gradonačelnik mi smo upravo zajedno u suradnji sa našom Udrugom invalida Buba Mara i sa većinom invalida pokušali evo njima olakšati, pokušali naći način kako da im riješimo barem dio problema koji postoji u svakom gradu, u svakoj općini, u svakom mjestu zapravo od same ulice pa do obavlja određenih poslova koje bi bilo normalno da mogu obaviti. Ali evo to često budu prepreke.
I imate još jednu repliku. Poštovana zastupnica Nada Murganić. Izvolite gospođo Murganić.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani kolega evo razgovarali smo o tome koliko smo od usvajanja Konvencije napredovali. Međutim, još uvijek ima i predrasuda prema i diskriminacije prema osobama s invaliditetom i u svim segmentima društva, jel'. Osim onih arhitektonskih barijera o kojima sada govorimo, a one su prisutne i na žalost imamo ih i pred ministarstvima, imamo ih i pred ustanovama, institucijama i na lokalnoj razini. Imamo jasno i one druge barijere koje su psihološke naravi. Međutim mene zaista integrira kako i na koji način bi se što više iskoristila sredstva koja su prikupljena iz naknada za … [[ne razumije se]] zapošljavanje da se radna mjesta prilagode upravo osobama sa invaliditetom. Da ne govorim da imamo isto tako u unutrašnjem uređenju problem odlazaka na WC, pristup radnom stolu i sl.
Vrijeme. Hvala. Odgovor na repliku. Izvolite.
Hvala. Evo mislim da smo ovim zapravo otvorili upravo još jedan niz problema odnosno ili smo potakli kroz ovu raspravu sve te probleme koje imaju naše osobe s invaliditetom i koje bi zapravo mi trebali evo ovdje kao ovaj visoki dom svi zajedno pomoći doprinijeti da riješimo bar jedan dio njih ako već ne sve. Isto tako hvala vam na ovim pitanjima i na raspravi.
Hvala vama. Idemo na slijedeću pojedinačnu raspravu, poštovana zastupnica Marija Selak Raspudić. Izvolite.
Budući da se ovaj zakon bavi i uređivanjem prava tzv. rizičnijih skupina na tržištu rada smatrala sam potrebnim i spomenuti u replici činjenicu o kojoj se rijetko govori u javnosti kada govorimo o tržištu rada. A to je da su muškarci u puno većoj mjeri izloženi stradavanju na poslu, zaposleni na pozicijama gdje zdravlje stradava i u tom smislu oni na koje se u prvom redu i ove zakonske izmjene donose. Naime, kada govorimo o pravima na tržištu rada i o diskriminaciji na tržištu rada mnogo češće govorimo o ženskim pravima i o tome kako se žene snalaze na tržištu rada. No ukoliko ćemo doista govoriti u spolnom ključu u tržištu rada onda treba prihvatiti različitosti i na drugoj strani jednako kao i specifičnosti koje dolaze i s muškim spolom pa u tom smislu upravo činjenicu da nismo ni dovoljno senzibilizirani za probleme na koje muškarci nailaze na tržištu rada gdje često na rizičnim poslovima njihovo zdravlje stradava. Što se tiče osoba s invaliditetom dozvolite mi da imam i neki osobniji odnos prema tome budući da sam u jednom periodu života volontirala s osobama s Downovim sindromom i ostalim intelektualnim poteškoćama. Daleko od toga da me to čini nekim herojem i nekim društveno odgovornim pojedincem i ne bih uopće htjela ići u tome smjeru. No ono što sam tada naučila je nalazeći se povremeno među njima, a ne kao jedan izvan njih su pogledi koji su upućeni osobama s takvim tipom poteškoća. Dakle, osobe koje nemaju intelektualne poteškoće obično su one koje gledaju, rijetko kada su one u koje se gleda. U tom smislu veliki dio naših predrasuda koje se očituju i na tržištu rada doista dolazi iz našeg neznanja i iz našeg neprepoznavanja drugačijega. Drugačije nije nužno lošije. Drugačije je isključivo drugačije. Kada govorimo konkretno o osobama s Downovim sindromom na koje se također ove zakonske izmjene odnose onda treba podsjetiti da je Downov sindrom isto tako jedan cijeli spektar, a ne jednoznačna dijagnoza koja bi pri tom trebala imati i jasno određenje, a najčešće i diskriminaciju osoba koje imaju takvu dijagnozu i koje pokušavaju pronaći svoje mjesto na tržištu rada. Stoga sam i spomenula ovaj primjer u Vinkovcima, primjer Buba bara kojem je upravo zbog nedovoljne zakonske osjetljivosti i svih administrativnih poteškoća trebalo čak 3 godine da pređe iz ideje u djelo. Nažalost, budući da se to dogodilo tek 2020. godine i da se trenutno nalazimo u epidemiološkoj krizi doista je pitanje i trebat će nam vremena da vidimo kako će to zaživjeti u praksi i hoće li se zadržati taj po potencijalni i povećani entuzijazam koji je bio prisutan u početku kada se sam kafić otvorio. No, ono što me osobito zabrinjava kada govorimo o pravima osoba s invaliditetom na tržištu rada je činjenica da ta prava nisu dovoljno prepoznata ni u onim segmentima i u onim sektorima koja ne ovise o tržištu, onim sektorima koji se tiču državne i javne uprave dok istodobno imamo potrebu docirati svima drugima o važnosti zapošljavanja osoba s invaliditetom. Trebali bismo poći od vlastitog primjera da možemo onda dalje pokazati time drugima kako se treba odnositi prema osobama s invaliditetom. Stoga smatram da je doista na tragu onoga što sam govorila u ime kluba potrebno još puno, puno raditi i na osvještavanju svakodnevnih predrasuda, ali i na smanjenju zakonskih prepreka da bismo mogli uvažiti osobe s invaliditetom kao punopravne članove društva. U tom smislu moj bi zaključak bio da drugačije nije nužno i lošije.
Hvala vam lijepo. Imate dvije replike. Prva je poštovanog zastupnika Silvana Hrelje. Izvolite.
Uvažena kolegica Marija u kulturi neslaganja u Hrvatskom saboru želim vam proturječiti jer smatram da nisu samo, da nije ekskluziva muškog roda da samo oni stradaju i da su izloženi teškim fizičkim naprezanjima, štetnostima i opasnostima na poslu. Žene itekako rade teške poslove. Dapače kod muškaraca se prilagode i vreće i ono što često rade, kod žena to nije slučaj. Pogotovo u trgovini, pogotovo kad rade 10 sati, a plaća im se 8 itd. A što se tiče ovog drugog vašeg djela, da bio bih i ja osobno sretan, tu je već kultura slaganja kad bi neka ova kompanija u Hrvatskoj poznata, javno trgovačko društvo se proglasila kao friendly kompanija za osobe sa invaliditetom. To bi bio veliki iskorak za hrvatsko društvo. Hvala lijepo.
Hvala vama. Odgovor na repliku, izvolite.
Zahvaljujem. Ne mislim da trebamo robovati kulturi političke korektnosti i vjerujem da je istina jedini korektiv. Dakle, što se tiče muškaraca i tržišta rada, doista muškarci u puno većoj mjeri stradavaju na poslu. Ako hoćemo govoriti o neravnopravnostima koje se događaju ženama i osjetljivosti prema njima na tržištu rada onda trebamo biti otvoreni i za uvažavanje onih drugoga spola u ovom slučaju muškaraca. Istine se ne treba bojati, istina nije politički korektna ili ne korektna i stoga ne bi trebala nikoga suspendirati iz javnog dijaloga ako se Bože sačuvaj usudio govorio i o muškim pravima. Što se tiče osoba s invaliditetom, naravno u tom slučaju imamo konsenzus.
Hvala lijepa. Slijedeća replika poštovana zastupnica Maja Grba Bujević, izvolite.
g. Potpredsjedniče sabora. Kolegice Selak Raspudić, u kulturi neslaganja u HS kao što je rekao kolega Hrelja, ja ću se sa vašom raspravom ovaj puta u potpunosti složiti. Posebno mi je drago što ste spomenuli osobe s downovim sindromom i svoje iskustvo koje ste imali u radu s njima. Ono što još uvijek muči osobe s downovnim sindromom je puno odlazaka na procjenu preostale radne sposobnosti. To je nešto o čemu treba pričati u ovom saboru i sigurna sam da ćete se složiti sa mnom da je na nama da upravo o tome govorimo. A osobito mi je drago još što ste se sjetili downića zato što je prekjučer bio Svjetski dan downovog sindroma, a nažalost na našoj stranici HS sam vidla da se jedna zastupnica, je rekla da šarene čarape se nose zato što oni ne razlikuju staviti iste na nogu, pa vas evo molim da to demantirate, to nije dan, dan šarenih čarapa je zato, različitih čarapa se zna zašto je, evo.
Hvala vam. Odgovor na repliku, izvolite.
Nisam bila upoznata s ovim slučajem. Dobro, u dobroj mjeri ću to interpretirati kao nečije neznanje koje se može doista i svakome dogoditi. Ono što bi htjela prenijeti kao poruku, to je bio jedan lijep period mog života gdje sam imala priliku i vremena i volje raditi s osobama s intelektualnim poteškoćama, prvenstveno su to bile osobe s downovim sindromom. Ako mene pitate to su oni koji se vole puno grliti, dakle tako je ta suradnja izgledala premda nije to tako jednostavno i doista down je spektar. Ljudi nisu uopće upoznati s time što ta dijagnoza uopće znači. No ne bih ovdje htjela ulaziti u ulogu nekoga ko sebe uzdiže u ovakvom slučaju, ali želim istaknuti činjenicu da baš zato što je spektar postoji veliki prostor za uključenje osoba s downovim sindromom na tržište rada, a toga uopće društvo nije svjesno.
Vrijeme, hvala vam lijepa. Slijedeća pojedinačna rasprava poštovana zastupnica Anamarija Blažević, izvolite.
Hvala potpredsjedniče, poštovana državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege. Evo na početku moram reći da sam ponosna možda prvi put kako ovdje radim u saboru jer imam osjećaj da smo stvarno postali senzibilizirano društvo za osobe s invaliditetom, ali pred nama je još puno, puno posla i rada kako bi osobama s invaliditetom osigurali jednake mogućnosti. Ali evo vratit ću se na temu i reći da mi je jako drago što danas raspravljamo o boljem, o pravednijem zakonskom uređenju, a poseban naglasak stavljam na samozaposlene tj. na obrtnike osobe s invaliditetom. Naime, želim s vama podijeliti konkretan primjer i situaciju iz moje okoline gdje sam i uočila i bila upoznata kroz razgovor s pojedincima da je trenutno važećem Zakonu o stažu osiguranja s povećanim trajanjem potrebna izmjena. Imam primjer osobe s invaliditetom kojoj je postavljena dijagnoza multiple skleroze još 2014.g., dakle to je neizlječiva, autoimuna, neurodegerativna bolest središnjeg živčanog sustava. Navedena je u vrijeme postavljene dijagnoze bila zaposlena kod poslodavca temeljem Ugovora o radu i ubrzo je ostvarila pravo na beneficirani staž temeljem zakona o kojem danas raspravljamo i Zakona o mirovinskom osiguranju. Prošle godine ista je raskinula radni odnos kod poslodavca i uz sredstva HZZ-a registrirala je svoj obrt, a sve kako bi ostala radno aktivna u onolikoj mjeri koliko joj zdravstveno stanje dozvoljava. Želim napomenuti još jednom, to je osoba dionik statističkog podatka od 4% samozaposlenih osoba sa invaliditetom na godišnjoj razini. No registracijom obrta i statusom vlasnika izgubila je pravo na beneficirani radni staž, a koje pravo je ostvarivala u trajanju od 6.g.. O tome sam govorila i prilikom izvješća o radu pravobraniteljice za osobe s invaliditetom. Napominjem da osoba iz mog konkretnog primjera danas nije ništa zdravija nego je to bila dok je ostvarivala svoje zakonsko pravo. Dosadašnji Zakon o stažu osiguranja s povećanim trajanjem primjenjuje se na osiguranike po osnovi zaposlenja u punom ili skraćenom radnom vremenom, znači isključivo vezanje uz radni odnos čime su od primjene bili izuzeti obrtnici bez obzira što su osobe s invaliditetom. Takvo zakonsko rješenje dovodilo je vlasnike obrta, samozaposlene osobe sa invaliditetom u nepovoljan pravni položaj u odnosu na radnike koji rade temeljem Ugovora o radu i krši ustavno načelo jednakosti pred zakonom. Shodno navedenom RH je obvezna osigurati i promicati puno ostvarenje svih ljudskih prava i temeljnih sloboda osoba s invaliditetom bez bilo kakve diskriminacije. Također se obvezala da će usvojiti odgovarajuće zakonodavne, upravne i druge mjere za provedbu prava, a koja su priznata konvencijom, te će poduzeti odgovarajuće mjere i izmjene ili ukidanje postojećih zakona, propisa, običaja i prakse koji predstavljaju diskriminaciju osoba s invaliditetom. Smatram da ovaj konačni prijedlog zakona o dopunama Zakona o stažu osiguranja s povećanim trajanjem predlaže cjelovito uređenje statusa osiguranika osoba s invaliditetom. Ovim zakonom prvenstveno se usklađuju osnove osiguranja na način da se Zakonom o stažu osiguranja s povećanim trajanjem i Zakonom o mirovinskom osiguranju ne radi diskriminacija osoba s invaliditetom po osnovu prethodno navedenog. Nadalje, isti uređuju i druga pitanja koja do sada nisu bila regulirana, a također proširuje i krug potencijalnih korisnika. Osim svega izrečenog ovim zakonom štitimo posebno ranjive skupine u našem društvu, a kojima je zdravstveno stanje narušeno i kojima je radni, a i životni vijek nužno kraći, te je neophodno gdje god je moguće unaprijediti zakonsku regulativu kako bi istima barem malo olakšali već ionako težak životni put. Hvala ministarstvu. Hvala timu u ministarstvu. Hvala svima koji su doprinijeli ovim izmjenama zakona jer je ispravljena nepravda. A prvenstveno hvala vam u ime obrtnika osoba s invaliditetom koji će napokon imati pravo na staž osiguranja s povećanim trajanjem odnosno beneficirani staž.
Hvala i vama. Dvije replike. Prva je poštovana zastupnica Marija Selak Raspudić. Izvolite.
Drago je meni da imamo konsenzus ovaj broj nas koji je ostao o jednoj temi. Nadam se da to može biti i šira praksa, pa da shvatimo mnogo toga što je u interesu naših građana nije političko pitanje na razini na koji se mi često bezrazložno dijelimo u Saboru, pa možda nešto i naučimo iz svega ovoga, ja također ne samo vi ili netko pojedinačno. Kako komentirate činjenicu da unatoč tome što se mlade osobe s invaliditetom najviše zapošljavaju također ih je najviše prijavljeno u evidenciju i to u dobi od 20 do 24 godine, njih 900 što je 15,1% dok je u općoj populaciji najviše nezaposlenih osoba u kasnijoj dobi od 55 do 59 godina? Dakle za razliku od opće populacije baš mladi nemaju niti priliku s invaliditetom uopće stupiti na tržištu rada. Opća populacija tek kasnije ima problem na tržištu rada.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku. Izvolite.
Hvala lijepo. Upoznata sam da s tim primjerom odnosno sa tim činjenicama i moram reći da jednostavno mi je žao zbog te situacije i da više upravo u onom početnom dijelu vaše replike na taj način ćemo moći mlade osobe s invaliditetom mislim da ste rekli do 20 godina ili tako uvesti u svijet rada i to je ono što sam na početku istaknula kada sam rekla da je pred nama jako još puno posla kako bi ustvari osobama s invaliditetom osigurali jednake mogućnosti. Na nama je kao društvu, na nama ovdje predstavnicima odnosno zastupnicima u Hrvatskom saboru da učinimo sve da napravimo pozitivne promjene zakona. Ali isto tako i jedne pozitivne pomake u tome da ohrabrimo te mlade ljude, poslodavce da ih zapošljavaju i naravno da im možda na neki način samozapošljavanje bude dostupnije pa i sa većim financijskim mogućnostima.
Vrijeme. Hvala. Sljedeća replika poštovana zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite gospođo Lukačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegice evo baš mi je drago da ste spomenuli ovaj slučaj samozapošljavanja jer su upravo osobe koje su se samozaposlile ili su se planirale u tom trenutku samozaposliti naišle na ovaj problem staža osiguranja s povećanim trajanjem. I baš na njihovu inicijativu je ja bih rekla resorno ministarstvo te sekunde odreagiralo i išlo i Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje išlo u izmjene ovoga Zakona kako oni ne bi bili oštećeni i kako bi se u ovom zakonu proširio krug osoba sa invaliditetom koje će moći ovo pravo ostvarivati. Na taj način kao što sam već ranije rekla poštujemo i Konvenciju, i Strategiju i sve dokumente koji nas obvezuju. Hvala.
Hvala vama. Odgovor na repliku. Izvolite.
Hvala. Evo baš iz razloga što je to primjer iz moje sredine iz malog grada Pakraca, ali ja znam evo da postoji i u Zadru takva osoba. Dakle, znam za niz slučajeva, možda ne svih 30, ali za dosta primjera osoba samo za obrtnika, konkretno obrtnika koji su imali taj problem. Suočili su se s njim i mislim da je to bilo stvarno diskriminatorno prema njima. Dakle, ona je godinama ostvarivala pravo na beneficirani radni staž dok je bila zaposlena temeljem ugovora o radu. Zbog svoje bolesti je pronašla jedan drugačiji način rada. Ona je stvarno sposobna osoba i evo pozdravljam ju jer vjerujem da prati ovu raspravu sa velikim zanimanjem. I sada napokon jednostavno vraćeno joj je pravo koje je već prije imala, tako da me jako vesele ove izmjene zakona upravo zbog obrtnika, zbog beneficiranog staža na temelju ovoga Zakona.
Hvala vam lijepa. Na ovaj način smo iscrpili sudjelovanje u pojedinačnim raspravama, a sada nam je ostalo da vidimo u ime Kluba zastupnika Mosta završno se javila za riječ poštovana zastupnica Marija Selak Raspudić. Izvolite.
Još jedna stvar o kojoj se rijetko govori u javnosti je činjenica da kada govorimo o obiteljskom nasilju kada su u pitanju osobe starije životne dobi i osobe s invaliditetom, onda gotovo da nema spolne razlike između muškaraca i žena. Dakle, kada inače govorimo o obiteljskom nasilju onda su žene u puno većoj mjeri žrtve obiteljskog nasilja oko 2/3 žena u odnosu na 1/3 muškaraca odnosno možda prije 3/4. No, kada govorimo o osobama s invaliditetom onda tu spol igra puno manju ulogu. To je izrazito važno istaknuti, jer pokazuje koliko je prvenstveno jedna slabost društvena karakteristika koja se najviše iskorištava. Kod osoba s invaliditetom spol je puno manje bitan. Kada smo ovdje razgovarali o tome kako urediti tržišna prava osoba s invaliditetom i kako im time omogućiti lakši pristup tržištu rada, zaboravili smo možda reći jednu važnu stvar koja izlazi iz okvira ove rasprave ali pokazuje da mi živimo u proturječnom društvu i da možda čak i ovaj demokratski trend i standard kojemu svi svjedočimo u posljednje vrijeme gdje rastu prava osoba s invaliditetom pa tako i njihovo uključivanje na tržište rada čemu u prilog idu i ove zakonske izmjene će uskoro doživjeti i svoj pad, jer su sve češći i sve snažniji trendovi koji ne idu u prilog osoba s invaliditetom budući da mi živimo u društvu koje promiče izvrsnost na svim razinama a posebice psiho-fizičku izvrsnost koja ide do te mjere da se određene zemlje poput Islanda hvale da se u njima više ne rađaju osobe sa Downovim sindromom. Isto tako kada govorimo o Poljskoj i o pravu na pobačaj jedna od stvari koja najviše nailazi na zgražanje javnosti je upravo činjenica da je tamo pravo na pobačaj zabranjeno osobama i ukoliko otkrijete da su prisutne u prenatalnoj dijagnostici određene kromosomske abnormalnosti. Ne ulazeći sada u pitanje pobačaja kao takvog koje je kompleksno i o kojem ćemo možda jednom i razgovarati u ovom Saboru niti u pitanje prava na pobačaj. Hoću postaviti jedno drugo pitanje koje se tiče osoba sa invaliditetom, a ono glasi ovako: Kada nam je postalo normalno, odnosno da se gotovo podrazumijeva da nećemo roditi dijete koje nije savršeno? Kada nam je postalo normalno da se prenatalna dijagnostika koristi zato da bismo se riješili tog tereta ukoliko ono nema savršene genske predispozicije. Jer upravo ti trendovi koji su sve snažniji i koji idu prema biološkoj savršenosti govore o stvarnom društvenom mišljenju o osobama sa invaliditetom. Tako da mi možemo ovdje imati koliko god hoćemo zakonskih izmjena koje su površinske i koje recimo govore o uređivanju tržišta rada za osobe sa invaliditetom, a bez da valoriziraju ono što prethodi tome o čemu sam govorila u ime kluba, a to je da uopće te osobe mogu pristupiti tržištu rada. No trebamo sagledati društvo i malo šire i trebamo vidjeti što društvo doista poručuje osobama sa invaliditetom. Volimo o sebi misliti da smo demokratski osviješteni pojedinci, volimo se pogotovo kada je politički potrebno busati u prsa govorom o ljudskim pravima. No istodobno čitavo društvo snažno podupire one znanstvene trendove koji idu u smjeru toga da se trebaju rađati samo biološki savršeni ljudi dok osobe sa invaliditetom u toj za mene distopijskoj budućnosti više ne bi trebale postojati. Stoga mislim da je ovo također dobra prilika da se još jednom zamislimo nad svim društvenim trendovima koji itekako utječu na razvoj demokratskog društva, na njegovanje demokratskih tekovina i na prava osoba sa invaliditetom. Da naša priča ne bude samo deklarativna, da doista osnažimo poziciju osoba sa invaliditetom u praksi.
Hvala vam lijepa. U ime predlagatelja završno će još govoriti državna tajnica poštovana gospođa Majda Burić. Izvolite gospođo Burić.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane zastupnice i zastupnici u Hrvatskom saboru. Prije svega zahvaljujem na raspravi vezano uz ovaj konačni prijedlog zakona. Samo moram iskazati svoj pozitivan stav vezano uz to što očekujem prema vašoj raspravi, u stvari jednoglasno prihvaćanje ovog konačnog prijedloga zakona i to mi je jako drago s obzirom da ste svi koji ste sudjelovali u raspravi u stvari izrekli takvo svoje mišljenje. Neću se osvrnuti na sva pitanja, samo na neka koja smatram izuzetno bitnima. Dakle, na što se troši 200 milijuna kuna koje skupimo godišnje temeljem kvotnoga zapošljavanja. Dakle, govorimo u stvari o poticajima za otvaranje novih radnih mjesta, za obrazovanje, za doprinose tih ljudi, za prilagođavanje radnoga mjesta osobi sa invaliditetom. Isto tako za prijevoz osoba sa invaliditetom. Dakle, Zavod za vještačenje i zapošljavanje osoba sa invaliditetom i profesionalnu rehabilitaciju popularni ZOSI isplatio je u protekle četiri i pol godine više od 381 milijun kuna upravo za ovo što sam govorila od poticanja u isplati plaća, odnosno subvencioniranja plaća doprinosa, prilagođavanja radnog mjesta itd. itd. Upravo zbog takve politike prema osobama sa invaliditetom u protekle četiri i pol godine bilježimo rast zaposlenih osoba sa invaliditetom i to za 12,17% pa mi danas u očevidniku zaposlenih osoba sa invaliditetom imamo porast broja osoba sa invaliditetom i on iznosi oko 11400 osoba što je za 1239 više nego u 2016. godini. Isto tako, moram se posebno osvrnuti i na ovu prethodnu vrlo izazovnu pandemijsku godinu. U toj godini nije došlo do znatnog poremećaja, mogu slobodno reći nikakvog poremećaja na tržištu rada kako općenito, tako i vezano uz osobe sa invaliditetom. Pa kad pogledamo godinu dana unatrag mi na današnji dan imamo 17000 više zaposlenih u RH nego prije točno godinu dana. A što se tiče isključivo osoba sa invaliditetom tu vidimo mali, mali porast broja nezaposlenih. Međutim, on je iznimno neznatan. Radi se svega o dva posto vezano uz osobe sa invaliditetom, iako kad to gledamo u odnosu na 2016. godinu onda možemo reći da nezaposlenost osoba sa invaliditetom pada za više od 13%. Ono na što se također moram osvrnuti jest često spominjan Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom. Vi i sami znate da smo ga unatrag par godina mijenjali i 2020. a sadržajno je veliku promjenu doživio 2018. godine. Vi jako dobro znate da svaki poslovni subjekt koji ima više od 20 zaposlenih ima obavezu zaposliti najmanje 3% u odnosu na broj zaposlenih osoba sa invaliditetom i da velika većina naših poslodavaca ili zapošljava osobe sa invaliditetom ili ispunjava jednu od zamjenskih načina ispunjavanja te obaveze i da 26% od 9 i pol tisuća poslodavaca jesu u stvari oni koji plaćaju umjesto da ili zaposle ili izvrše neku od zamjenskih mogućnosti kao što je stipendiranje učenika s teškoćama u razvoju ili ugovor sa radionicom, integrativnom ili zaštitnom itd. I zadnja stvar na koju ću se osvrnuti jest mjera očuvanja radnih mjesta. Također danas je godina dana od kad je ta mjera implementirana. Nju mogu koristiti naravno i osobe sa invaliditetom. Do danas je za tu mjeru osigurano oko 14 milijardi kuna ako gledamo bruto iznos u smislu i 4000 kuna i doprinosa koji na to idu. Osobe sa invaliditetom naravno mogu konzumirati tu mjeru, a ono što smo dodatno napravili jest da smo omogućili i zaštitnim i integrativnim radionicama da i oni koriste tu mjeru i to do 6 mjeseca 2021. godine za što smo osigurali dodatnih 13 milijuna kuna za oko 500 osoba sa invaliditetom koji nisu na otvorenom tržištu rada već u zaštitnim i integrativnim radionicama. Evo ga, poštovani saborski zastupnici i zastupnice, još jedanput zahvaljujem na raspravi i vjerujem da će ovaj prijedlog zakona prema onome kako ste raspravljali biti zaista usvojen sa velikom, velikom većinom ako ne i jednoglasno. Hvala puno.
Hvala vama. Poštovana državna tajnice imate jednu repliku. Poštovana zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite gospođo Lukačić.
Zahvaljujem. Poštovana državna tajnice, drago mi je da ste u svom izlaganju evo sad decidirano točno rekli koliko je Zavod za vještačenje dao kako su osobe sa invaliditetom bile poticane i u ovoj protekloj pandemijskoj godini. Dakle, iskreno govoreći ja znam vrlo, vrlo malo osoba sa invaliditetom koje su ostale bez posla, a to sigurno nisu bile osobe u zaštitnim integrativnim radionicama. I žao mi je što nema kolegice Selak-Raspudić ovdje da je to čula, jer je upravo naprosto zbog toga nevjerojatno kako je, da je propao Bubamara bar o kojem je ona govorila o primjeru moram reći ne otvorenog tržišta rada, nego ipak jedne integrativne radionice, pa evo da je čula koliko su i oni dobili poticaja u protekloj godini za rad. Hvala lijepo.
Hvala vama. Odgovor na repliku. Izvolite gospođo Burić.
Hvala vam poštovana saborska zastupnice Lukačić. Dakle, valja još jedanput naglasiti da je Vlada premijera Plenkovića vrlo smjelo i hrabro stala iza svakog hrvatskog radnika i poslodavca. Prisjetimo se da je samo dan nakon razornog potresa u Zagrebu u ožujku prošle godine implementirana mjera očuvanja radnih mjesta. U samo prva dva mjeseca, dakle u ožujku i u travnju prošle godine obuhvatili smo 600 000 radnika i 100 000 poslodavaca, a danas iz ove perspektive možemo reći da smo za mjeru očuvanja radnih mjesta osigurali oko 14 milijardi kuna ukoliko uzmemo u obzir i doprinose, ukoliko ih izuzmemo. To je 9,3 milijarde kuna. A sveukupno za poticanje zapošljavanja u RH u protekle 4 i pol godine ova je Vlada osigurala 18 milijardi kuna što je nikad više u povijesti RH [[Upadica Škoro: Vrijeme.]] Hvala.
Hvala vama poštovana državna tajnice [[Upadica Burić: Molim.]] Nema na čemu. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Idemo sa sljedećom točkom dnevnog reda Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 34. Predlagatelj: Silvano Hrelja Predlagatelj je zastupnik Silvano Hrelja na temelju članka 85. Ustava RH i članaka 172. i 204. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Vlada je dostavila mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dodati dodatno obrazloženje? Poštovani zastupnik Silvano Hrelja, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Prvo želim zahvaliti odborima Hrvatskog sabora da su u primjerenom roku, dakle odlučili o ovom prijedlogu zakona i da je došao u raspravu i mislim da bi trebalo tako sa svim zakonima bez obzira da li su oporbeni ili kritiziraju ili ne kritiziraju. Svaka čast. Mislim da je to jedna pohvalna pozicija za nas i naš rad. Dakle, idemo na konkretno. Svaki je prijedlog zakona traženje. Kad predlažeš izmjenu i dopunu zakona ti tražiš. Tražiš promjenu na bolje, tražiš više životnosti u zakonu, tražiš pravičnost ali tražiš i sredstva jer svaka promjena košta. Kad tražim promjenu u obiteljskim mirovinama od Vlade viču tražite previše. Kada tražim promjenu u cenzusima za besplatno dopunsko osiguranje, kažu iz Vlade - i to je previše, a od umirovljenika kažu – tražiš premalo. Pouka koju ja iz ovoga izvlačim je pusti selo neka komentira, pusti selo neka priča, posao čeka. Ja jednostavno tražiti moram. To je moj posao, to je moja spoznaja o problemima umirovljenika prvenstveno, ali i svih građana Republike Hrvatske. Da sam se obazirao na svaki kamenčić po putu, nikada se ne bi pomaknuo sa mjesta. U Prijedlogu zakona o izmjeni Zakona o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju tražim, što tražim, vrlo jednostavno da se proširi krug ljudi kojima će se polica dopunskog zdravstvenog osiguranja plaćati sredstvima iz državnog proračuna. Tražim besplatno dopunsko zdravstveno osiguranje za najsiromašnije građane Republike Hrvatske. To nije hir. Brinuti o najsiromašnijim građanima Republike Hrvatske je ugrađeno ta briga je ugrađena u Strategiju borbe protiv siromaštva koja je donijeta u Hrvatskoj 2017. godine. Dakle, to je naša obaveza, a ničiji hir. Motivacija za to je dvostruka. Prvo, potaknuti i obvezati državu, sustav da se drži zadanih kriterija onako kako se čovjek drži zadane riječi. Drugo, motivacija je jako žestoka jer mora omogućiti dakle moramo omogućiti da najsiromašniji u Hrvatskoj imaju više mesa i voća na jelovniku. Da, potrebno je nekada tako predstaviti stvari i pojave. Točno da najsiromašniji imaju više mesa i voća na jelovniku. Mi ovdje govorimo o najsiromašnijim građanima koji ne jedu koliko bi trebali i što bi trebali, jer se njihovi niski prihodi ne mogu nositi sa rastom troškova i fiksnim nametima. Kada razmišljam o promjenama i prijedlozima, razmišljam o održivosti sustava, ali i životima ljudi. Ne možemo razgovarati samo o tome proračun to ne trpi, a ne razmišljati kako ljudi žive. Razmišljam o njihovoj svakodnevici, njihovim borbama, njihovim strahovima, njihovim strepljenjima, njihovom nedjeljnom ručku zato sam vam možda kolegice i kolege s obzirom da sam puno vremena proveo za ovom govornicom dosadan, ali zato i ne odustajem, jer znam da je tako i znam da je to opravdano. Dakle kriteriji. Kriteriji za nešto. Spomenuti kriterij koji je zadala država je cenzus. Cenzus od latinske riječi, latinska je riječ znači procjena. Procjena vrijednosti imovine građana grčkoga Polisa, a poslije i rimskih građana koja se provodila pod nadzorom procjenitelja, cenzora. Temeljem tako utvrđenog imovnog stanja građani su razvrstavani u porezne razrede o čemu je ovisilo njihovo pravo glasa na skupštinama kao i njihova vojna obaveza. Koliko imaš toliko vrijediš. Iako danas u teoriji nije tako i u socijalnim državama ne smije biti tako bezbroj je dokaza da u praksi jest. Ono što je za nas zanimljivo iz povijesti cenzusa je to što se takvo propisivanje imovine provodilo svakih 5 godina. Cenzusi i one starorimske i ove naše treba osvježavati svako toliko da bi podaci bili relevantni. Cenzusi ne ispunjavaju svoju svrhu ako se ne prilagođavaju promjenama u cijenama, plaćama, troškovima života. Cenzus je granica koja je postavljena kako socijalno ugroženi građani ne bi izgubili ustavno i ljudsko pravo na dostupnost zdravstvene zaštite. Ovdje se radi prvenstveno o dostupnosti zdravstvene zaštite i pravu na tu dostupnost. Davne 2004. godine cenzus je za samca postavljen na 1939 kuna, a za člana kućanstva na 1516 kuna. Tako postavljeni cenzusi nisu se mijenjali punih 16 godina. Prošle godine je Vlada Republike Hrvatske ignorirala peticiju Hrvatske stranke umirovljenika sa više od 50 tisuća potpisa, preskočila prijedlog zakona u proceduri i u dogovoru sa umirovljeničkim udrugama dogovorila povećanje od 47 odnosno 61 kunu. Mi smo prošle godine povećanje tražili za više od 400 kuna. Ta bolje išta nego ništa milostinja udijelila se uz blagoslov brižnih udruga 3 mjeseca prije izbora. Ponovno upućujemo Prijedlog zakona s nanovo prilagođenim cenzusima. Od 2004. do 2020. bruto plaća porasla je za 50,24%, a prihodovni cenzus ostao je praktički neizmijenjen odnosno neznatno se povećao prije izbora prošle godine. Predlažem da se prihodovni cenzus poveća s 1600 kuna koliko sada iznosi nakon jednog usklađivanja na 2000 kuna za člana kućanstva i sa 2047 kuna na 2500 kuna za samca što je relativno blizu granici siromaštva po Eurostatu u Republici Hrvatskoj. To je povećanje za 25% u odnosu na dosadašnji cenzus odnosno polovica povećanja prosječne bruto plaće u Republici Hrvatskoj za razdoblje 2004. do 2020. godine. Kompromisno ovo je kompromisno a ne destruktivno, razumno a ne populistički. I što time rješavamo? Time rješavamo slučaj jedan koji imate u Prijedlogu zakona i citiram ga iz Prijedloga zakona: „Kod višečlanih obitelji s niskim primanjima zbog povećanja minimalne plaće od nekoliko desetaka ili stotinu kuna zbog cenzusa koji je nizak na dobitku su možda za tisuću kuna godišnje, ali im se obiteljske obaveze povećavaju jer moraju za više članova plaćati dopunsko zdravstveno osiguranje u iznosu od 840 kuna godišnje.“ Slučaj drugi. Kod umirovljenika samca ako je netko prekoračio iznos od 2000 kuna zbog sada 2047 kuna zbog usklađivanja mirovina ili pak zbog primanja pomoći iz proračuna grada, općine ili županije događa se da je umirovljenik koji prima 2050 kuna na dobitku nekih 60-tak kuna godišnje, a istovremeno mora platiti 840 kuna dopunskog zdravstvenog osiguranja. Žalosno je da umirovljenici sa tako niskim primanjima kada plate HRT-e pretplatu ili vezu sa svijetom od 960 kuna, jer tamo je 80 kuna mjesečno i dopunsko zdravstveno osiguranje 840 kuna godišnje za dostupnost zdravstvene zaštite praktički žive sa 11 mirovina godišnje. Slučaj tri. Umirovljenički bračni par živi od jedne mirovine koja iznosi 3000 kuna i za njih država plaća dopunsko zdravstveno osiguranje jer imaju 1500 kuna mjesečnih prihoda po osobi. U slučaju smrti nositelja osiguranja bračni partner ima pravo na 70% mirovine preminulog što znači da će ubuduće dobivati 2100 kuna mirovine što znači da će morati plaćati dopunsko zdravstveno osiguranje i imati dodatan trošak od 840 kuna godišnje dok su mu svi životni troškovi ostali isti. Također predlaže se da ovim našim Prijedlogom zakona broj 34 da se prihodovni cenzus povećava od 1. siječnja i od 1. srpnja svake kalendarske godine na isti način kako se usklađuje aktualna vrijednost mirovine prema Zakonu o mirovinskom osiguranju, a ne kao do sada gdje se stavlja u odnos stopa promjene prosječnog indeksa potrošačkih cijena u prethodnoj godini u odnosu na godinu koja prethodi i stopa promjene prosječne bruto plaće svih zaposlenih u Republici Hrvatskoj u prethodnoj godini u odnosu na godinu koja joj prethodi, vrlo kompliciran izričaj i to negdje u studenom tekuće godine. Primjerice, u studenom ove godine 2020. Upravno vijeće HZZO donijelo je odluku o usklađivanju cenzusa prihoda za 2021. godinu stavljajući u omjer stopu promjene troškova života odnosno plaća iz 2019. u odnosu na 2018. To znači uspoređuje se veličine iz davno prošlog svršenog vremena koje nemaju nikakve veze sa stvarnim povećanjem plaća i troškova života u realnom i tekućem vremenu. Ovakvo usklađivanje je potpuno drugačije i neusuglašeno sa usklađivanjem mirovina, pa će granične mirovine stalno ispadati i upadati. Dakle, postojeće je dakle neusuglašeno sa usklađivanjem mirovina, pa granične mirovine stalno ispadaju i upadaju u cenzus prihoda što predstavlja veliki i bespotreban posao te dodatne troškove stručnim službama Hrvatskog zavoda za zdravstveno i Hrvatskog zavoda za mirovinsko koji za Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje obavlja poslove ustega na mirovine. Procjena sredstava koje treba za provedbu ovoga zakona je mi smo ovdje napisali 180 milijuna kuna u 2021. godini odnosno 185 milijuna kuna 2022. godini kako bi se dopunskim zdravstvenim osiguranjem ostvarila dostupnost zdravstvene zaštite za 220 tisuća najsiromašnijih građana Republike Hrvatske. To nije novac koji treba rezervirati u proračunu. To je novac koji je već rezerviran u ovom proračunu. Kada je rezerviran? Rezerviran je u travnju prošle godine kada je prošao Vladin Zakon sa povećanjem cenzusa 47 odnosno 61 kunu. Taj novac je rezerviran u proračunu 2021. godine i ne troši se. Zašto se ne troši? Zato što od 2018. do današnjeg dana je broj osiguranika u dopunskom zdravstvenom osiguranju pao sa 680 na 580 tisuća osiguranika. Znači Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje dakle je na dobitku. Dakle, dopunsko zdravstveno osiguranje dakle ima manje troškova za 84 milijuna kuna i trend možda sa ovim drugim povećanjem tek počinje se zaustavljati trend pada, a ne povećanje troškova za 160 milijuna kuna koliko je bilo predviđeno u proračunu prošle godine. Dakle, nije potrebno, potrebna je sama politička volja da ovaj zakon prođe unatoč mišljenju Vlade da nije Vlada rekla o ovom Zakonu da je prijedlog loš, nego da je usklađivanje loše, način usklađivanja da je loš što bih ja vrlo rado rekao da postoji dogovor. Lako ćemo se mi dogovoriti oko usklađivanja ako dignete cenzuse na ono što tražimo a to je 2000 za člana obitelji i 2500 kuna ako osoba živi samostalno. A naša motivacija da se računa sa indeksacijom mirovine i da se uspoređuje zato što su najveći gubitnici i najveći oni koji ispadaju zbog povećanja cenzusa jesu umirovljenici kod usklađivanja mirovina, kod primanja božićnice, uskrsnice ili socijalne pomoći iz gradova, općina, županija. Ne znamo kako će se na njih odnositi covid dodatak, jer nismo vidjeli odluku ali očito je da je prihod. I ovaj cenzus koji je ovdje je vrlo ozbiljan cenzus. On je vrlo ozbiljan prihodovni cenzus. Ovaj cenzus je vezan HZZO, HZMO, Porezna uprava, svi prihodi ulaze unutra. Mora znači, da nešto ne bi ušlo u prihodovni cenzus mora bit odluka ili mora bit zakon da to ne ulazi u prihodovni cenzus. Zato i je toliko problema i zato bi to trebalo dignuti na ovu razinu o kojoj ja govorim. Još trenutak da kažem što nije na odmet pojasniti svaki put. Što naši građani dobivaju dopunskim? Jer neki odmahnu rukom ne plaćam lijekove. Dopunsko zdravstveno osiguranje pokriva točno određene usluge iz zdravstva i ne može se koristiti za drugu namjenu. I u ovom trenutku gotovo milijun i 700 000 građana RH plaća dopunsko zdravstveno osiguranje od 70 kn mjesečno i to je prihod na posebnom računu dopunskog zdravstvenog osiguranja otprilike 125 milijuna kuna godišnje. To su ozbiljna sredstva. To je jedna osmina zdravstvenog proračuna i to treba čuvati i upotrebljavati korisno u svakom slučaju. Ja mislim da se s time i državni tajnik hoće složiti. Možda ne sa svime što sam ja rekao, ali potrebi korištenja tih sredstava treba znati što se radi i treba biti vrlo, odnosno vrlo korisno ih upotrijebiti u namjenu koja je definirana. Ako imate dopunsko zdravstveno osiguranje nećete morati, ponavljam ovo radi nas i radi građana, plaćati troškove zdravstvene zaštite iz obveznog zdravstvenog osiguranja. To podrazumijeva troškove bolničkog liječenja, znači dane u bolnici, specijalističkih pregleda i dijagnostike, ortopedskih i drugih pomagala, stomatološke zdravstvene zaštite i protetike i fizikalne rehabilitacije. Kad tu zdravstvenu zaštitu koristite temeljem uputnice Hrvatskog zavoda za zdravstvenog osiguranje i u ustanovama koji imaju sklopljen ugovor sa Hrvatskim zavodom za zdravstveno osiguranje. Ukratko dopunsko zdravstveno osiguranje koje provodi javni osiguravatelj, jer imamo i 6 ili 7 privatnih osiguravatelja koji se bave istom ovom djelatnosti, javni osiguravatelj koji je najveći, najjači, koji počiva na solidarnosti među generacijama i koji tako jako kotira u ukupnom zdravstvenom proračunu. Dakle, on pokriva razliku, dakle dopunsko zdravstveno osiguranje koje provodi Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje pokriva razliku do pune cijene zdravstvene zaštite iz obveznog zdravstvenog osiguranja propisane člankom 19. stavak tri i četiri Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju. Dakle, dopunsko zdravstveno osiguranje nas spašava tamo gdje bi morali platiti određene usluge u smislu zakonom određene participacije. Evo ja ću tu stati. Bit će prilika još neke stvari ponoviti ili posebno naglasiti i na neki način molim da sve što nije jasno da pokušamo ovdje danas raspraviti u maniri konstruktivnog dijaloga, kulture neslaganja govora, argumenata i da nešto, ako ne danas, ako ne kad budemo glasali za ovaj zakon da u dogledno vrijeme pomognemo našim građanima.
Hvala vam lijepa. Hvala vama. Bili ste dvije sekunde kraći od dopuštenog vremena. Imate nekoliko replika. Prva replika je poštovana zastupnica Andreja Marić, izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani kolega Hrelja, rekli ste da će ovim vašim zakonskim izmjenama biti obuhvaćeno 220 000 građana. Gledala sam prošlogodišnje izmjene zakona, gdje je Vlada navela projekciju da će biti kao 200 000 građana usrećeno sa onim minimalnim korekcijama. Da li su te njihove projekcije bile točne? I drugo, vi ste u amandmanu prošle godine tražili 1830 kuna po članu obitelji, odnosno po samcu 2340 kuna. Međutim, linija siromaštva zapravo je kod nas ne za pohvaliti se, tako da evo podržavam ovo što sada iznosite. Evo vaš komentar. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku poštovani Silvano Hrelja.
Hvala vama na replici. Projekcije se nisu pokazale točne ni Vlade, ni na žalost udruga. Nije došlo do povećanja broja osiguranika, nego je to u padu već drugu godinu za redom. U ovom trenutku možda sa zadnjom indeksacijom se to na neki način nivelira. I drugo pitanje, aha i oprostite koncentriran sam na ono da vam dam točne odgovore. Dakle, mi kaskamo stalno za granicom siromaštva. Sada je po EUROSTAT-u granica siromaštva 2710 kuna, ali mislim da je ovo konstruktivan prijedlog, da mi bez opće društvenog konsenzusa ne možemo jurišati na neku granicu koju još nismo ni dovoljno proučili. Šta je to? Dakle i na kraju druge države rade strategiju dohvaćanja te granice siromaštva da bi se moglo zaštititi građane.
Hvala. Vrijeme. Sljedeća replika poštovana zastupnica Marija Selak-Raspudić. Izvolite.
Kada ste zadnji put predlagali ovaj zakon on nije prošao jer je Vlada navela da predlagatelj ne navodi iz kojih bi se izvora ta sredstva osigurala, niti su ta sredstva osigurana u Državnom proračunu Republike Hrvatske za 2019. i projekcijama za 2020. i 2021. godinu. Naravno složit ću se s vama, dopunsko osiguranje je nužnost, dopunsko osiguranje pogotovo za osobe starije životne dobi koje su u najvećem riziku od siromaštva i koje muče muku sa premalim mirovinama je osobit problem. No, Vlada je već ovdje navela da nema nikakve šanse da taj prijedlog prođe niti u budućnosti. Stoga me zanima, mislite li da postoji ikakva šansa da mi ovom raspravom ovdje doista ovoga puta potaknemo Vladu da svoje mišljenje promijeni unatoč tome što je rekla već prije nekoliko godina da novaca nema?
Odgovor na repliku. Izvolite.
Zahvaljujem na replici. Dakle prvo mišljenje Vlade je bilo takvo prošle godine. Međutim, Vlada je u travnju 23. travnja je upućen zakon i ovdje je raspravljen i u svibnju je usvojen zakon gdje je povećan cenzus za 47 odnosno 61 kunu. Znači da je Vlada uplanirala i 2020. godinu trošak na razini novih 200 tisuća i u 2021. godini. Što reći? Mislim taj novac se ni danas ne troši. Ako je stvarno rezerviran, ja želim vjerovati da je rezerviran u državnom proračunu i da se može iskoristiti za ove namjene. Ja nema razloga ne vjerovati da poticanjem rasprave u ovom visokom domu ne možemo nešto promijeniti. Ako bi to bila istina onda ne znam što sam uzalud potrošio vrijeme sve ove godine u Hrvatskom saboru.
Hvala. Sljedeća replika je poštovani zastupnik Davor Ivo Stier. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Hrelja upravo ste rekli kako smatrate da su osigurana sredstva. Sada kada čitam prijedlog koji je na službenim stranicama Sabora kaže da se moraju dodatno osigurati u državnom proračunu godišnje 180 milijuna kuna prvu godinu. Poslije 185 drugu godinu itd. Objašnjenje bi zamolio. Dakle, da li treba možda promijeniti ovaj dokument koji je na službenim stranicama vašeg prijedloga dakle ne trebaju dodatna sredstva jer već postoje ili je tu neki nesklad između ovoga prijedloga i onog što ste sada spomenuli.
Gledajte, ovaj prijedlog je iz rujna prošle godine. Nismo imali i najbolje ovaj prijedlog raspraviti, staviti ga ad acta i ako treba u roku od 6 mjeseci kao predlagatelj mogu dati novi prijedlog u kojem će pisati upravo ovo što vi kažete. Ali je činjenično stanje da mi u rujnu prošle godine nismo znali odnose. Nije znala Vlada, nisu znale udruge koliko će novih uskočiti. Mi smo sumnjali da će sa tako malim povećanjem cenzusa doći do tako velikog povećanja broja osiguranika i mislim da smo bili sa svojim sumnjama u pravu. Ovo je situacija da Vlada korigira svoje mišljenje, da mi napravimo ili da ona po istoj osnovi i na istoj razini predloži Prijedlog zakona ili da mi za 6 mjeseci kada stječemo pravo predložimo novi Prijedlog zakona gdje kažemo osigurana su sredstva.
Hvala vam lijepa. Samo vas molim da ubuduće poštovani gospodine Hrelja sačekate da vam dam riječ sukladno članku 231. Poslovnika Hrvatskoga sabora [[Upadica Hrelja: Molim?]] Molim vas da sačekate da vam dam riječ, evo ništa drugo [[Upadica Hrelja: Hvala.]] Hvala vama. Sve u redu. Sljedeća replika je poštovani zastupnik Mladen Karlić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Poštovani kolega Hrelja mene zanima zašto ste vi ovaj cenzus sa 1563 tražite da se poveća na 2000 što je gotovo 28% ili sa 2000 na 2500 što je 25%? Mislim da je to malo prevelik postotak da bi ga tako lako se moglo prihvatiti s obzirom da zahtjeva stvarno dosta velika financijska sredstva. Ja razumijem to da to nije iznos koji je velik za nekoga tko ima mirovinu 2000 kuna, ali ipak porast sa 1500 na 2000 je malo prevelik u postotku i naravno da to onda odmah izaziva reakciju. Mislim da je, barem … [[ne razumije se]] da će svake godine ići indeksacija tako da će dolaziti polagano do povećanja ovog cenzusa.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku. Izvolite gospodine Hrelja.
Hvala potpredsjedniče. Pa dakle mislim da je reakcija na prijedlog više strah i možda nedostatak podataka u procjeni. Moram priznati da nakon donošenja Zakona u travnju prošle godine se intenziviralo praćenje u Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje odnosno u dopunskom zdravstvenom osiguranju kretanje osiguranika. Prema tome, svi smo u ovom trenutku pametniji nego što smo bili. U onom trenutku smo bili u sukobu dakle premijer je nešto dogovarao sa umirovljeničkim udrugama koje su tražile isto 2480 na razinu granice siromaštva koja je bila prošle godine, pa su onda pristali na 47 kuna. Ne znam zašto. Ja sam vodio akciju ispred Hrvatske stranke umirovljenika skupljanja potpisa potpore tom zakonu. Dakle, bili smo u nekom svojevrsnom sukobu. Danas smo pametniji, pa prema tome očekujem neka rješenja puno kvalitetnija.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je poštovani zastupnik Daniel Spajić. Izvolite gospodine Spajić.
Hvala predsjedavajući. Poštovani kolega Hrelja kada sam slušao vaše izlaganje niste nigdje spomenuli ili ja možda nisam dobro čuo digitalizaciju sustava. Mislim da je to jako bitno. A ovo što se tiče ovih 180 milijuna kuna mislim da to ne bi trebao biti problem, jer mi godišnje kroz razno-razne potpore potrošimo 15 milijardi a ne znamo gdje su. Tako da ovih 180 milijardi ne bi trebao biti problem. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku. Izvolite. Dogovorit ćemo se … [[ne razumije se]]
Hvala. Malo sam temperamentan. Oprostite [[Upadica Škoro: Vidim, vidim. I sam sam takav.]] Dakle što se digitalizacije sustava tiče taj sustav je visoko digitaliziran i visoko informatički usavršen, dakle postoji razmjena podataka između Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje i Porezne uprave, a to sam vam rekao, to sam vam rekao upravo zbog onih prihodovnih cenzusa. Ako se za bilo što ovaj sustav pohvaliti onda se za to može pohvaliti, a što se tiče sredstava, sredstva su doista osigurana, jer se išlo u donošenje Zakona, bar su namjere, želim vjerovati u poštene namjere, bile da se će to zaista se osigurati, da će se obuhvatiti taj broj ljudi. Međutim, nije se dogodilo i mi moramo tražiti načina, reagirati, ispraviti tu grešku.
Ok, hvala vam lijepa. Želi li predstavnik Vlade prije rasprave u ime Kluba zastupnika dodatno obrazložiti mišljenje? Da. Onda dajem riječ poštovanom državnom tajniku iz Ministarstvu zdravstva, doktoru Željku Plazoniću. Izvolite.
Poštovana saborske zastupnice i zastupnici. Dakle, predmetnim Prijedlogom zakona od 24. rujna 2020. godine predlaže se da se prihodovni cenzus temeljem kojeg osigurane osobe ostvaruju pravo na plaćanje premije iz sredstava Državnog proračuna povećao se sa 1563,22 kuna koji je iznos utvrđen Zakonom o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju na 2 tisuće kuna mjesečno, što je povećanje za 97,94%, dok se za osiguranika samca predlaže povećanje prihodovnog cenzusa sa 2 tisuće kuna, koji iznos je također utvrđen Zakonom o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju na 2 500 kuna, što predstavlja mjesečno pove anje za 25%. Također se predlaže da se tako utvrđeni prihodovni cenzusi usklađuju 1. sije nja i 1. srpnja svake godine, na isti način kako se usklađuje aktualna vrijednost mirovine prema Zakonu o mirovinskom osiguranju. U točki 3. procjena sredstava potrebnih za provedbu predloženoga Zakona, predlagatelj procjenjuje da je za pokriće sredstava premije za dopunsko zdravstveno osiguranje, koje provodi Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje za osobe koje su određene određenim zakonom, potrebno dodatno osigurati u Državnom proračunu Republike Hrvatske 180 milijuna kuna u 21. godini, odnosno 185 milijuna kuna u 22. godini, kako bi se dopunskim zdravstvenim osiguranjem ostvarila dostupnost zdravstvene zaštite za 220 tisuća građana Republike Hrvatske. Obzirom da potrebna sredstva za provedbu ovog Zakona nisu osigurana u Državnom proračunu Republike Hrvatske za 20. godinu, te projekcijama za 21. i 22. godinu, ne podržava se donošenje predloženoga Zakona. Nadalje, postojeće rješenje utvrđivanja i usklađivanja cenzusa za ostvarivanje prava na plaćanje premije dopunskog zdravstvenog osiguranja iz sredstava Dražvnog proračuna, propisan je Zakon o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju smatramo primjerenim i prilagođenim aktualnim gospodarskim mogućnostima. Pri tome naglašavamo da navedeno pravo ne ostvaruju samo umirovljenici, već i druge osigurane osobe, te samim time na nalazimo razlog da se predviđeno usklađivanje radi na istovjetan način kako je to propisano Zakonom o mirovinskom osiguranju. Također prijedlog da se prihodovni cenzus usklađuje dva puta godišnje je bez potreban, odnosno bez učinka na bilo kakve promjene iz razloga što se podaci o prihodima iz Porezne uprave preuzimaju za razdoblje od godinu dana, odnosno osigurane osobe ostvaruju pravo na plaćanje premije dopunskog zdravstvenog osiguranja iz sredstava Državnog proračun ako im ukupan prihod u prethodnoj kalendarskoj godini iskazan po članu obitelji, mjesečno nije veći od propisanoga iznosa. Stoga u slučaju da tijekom godine dođe do povećanja prihoda osigurane osobe će i nadalje ostvarivati to pravo iako im se prihod možebitno povećao ili smanjio u tijeku godine u kojoj već ostvaruju pravo na policu dopunskog zdravstvenog osiguranja ne teret Državnog proračuna. Ističemo da su trenutno u tijeku analize utjecaja Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju na kretanje broja osiguranika, te je vidljiv pozitivan utjecaj na trend zaustavljanja smanjenja broja polica dopunskog zdravstvenog osiguranja i to na teret Državnog proračuna u sustavu Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. Mišljenja samo da se o provedenim zakonskim izmjenama, osobito sa novim načinom utvrđivanja cenzusa kojim će se svake godine vršiti indeksacija odnosno usklađivanje prihodovnog cenzusa sa promjenama prosječnog indeksa potrošačkih cijena i promjenama prosječno bruto plaće, pozitivno utječe na osjetljivu skupinu građana koji ostvaruju pravo na plaćanje premije dopunskog zdravstvenog osiguranja iz sredstava Državnoga proračuna. Sukladno odredbama Zakona o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju, odluku o usklađivanju prihodovnog cenzusa donosi Upravno vijeće Zavoda, a to na temelju podataka Državnog zavoda za statistiku i to najkasnije do 30. studenoga tekuće godine za sljedeću godinu. S obzirom na sve navedeno, te s obzirom na aktualnu epidemiološku situaciju i značajno ne planirano opterećenje zdravstveni sustav i Državnoga proračuna mišljenja samo da su izmjene prema Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju iz travanja 2020. godine realno i prihvatljivo rješenje u postojećim okolnostima u kojima se Republika Hrvatska nalazi, te se predlaže da se ne prihvati predmetni prijedlog zakona. Evo, hvala vam lijepo.
Hvala vama poštovani državni tajniče, imate nekoliko replika. Prva je poštovana zastupnica Andreja Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani državni tajniče, broj osiguranih osoba koje ostvaruju pravo na plaćnje ovog dopunskog zdravstvenog osiguranja po onih 12 kategorija koje su navedene u prošlim izmjenama Zakona je za 2019. bio 666 tisuća 777 bio 666 tisuća 777. Kakve su vam projekcije za 2020. godinu? Znači koje su vaše brojke? I da li je država dobar ili loš platiša? Znači da li podmiruje te sve obveze za svih tih navedenih 12 kategorija, kakva je dinamika plaćanja, koliko zapravo dugujete jer znamo da ste loš platiša. Hvala.
Hvala vama. Odgovor na repliku, izvolite.
Ovo su poprilično ja bih rekao financijski točna pitanja na koja ja ne mogu baš financijski točno odgovoriti jer to nije bilo predmet ni ovog zakona. Koje su procjene? Procjene mogu biti ili veće ili manje, o njima ja stvarno ne mogu govoriti o tim podacima jer to ćemo tek vidjeti kad se napravi analiza.
Hvala vam lijepa. Sljedeća replika poštovana zastupnica Marija Selak-Raspudić.
Kao što ste i sami rekli zadnje izmjene su išle u travnju 2020. godine. Od travnja 2020. godine do danas svijet se a i Hrvatska doslovce prevrnuo. Dakle, osim što raste granica siromaštva raste i rizik od siromaštva, a najviše će rasti u dogledno vrijeme upravo zdravstveni rizici zbog svih neobavljenih pregleda i svega ostalog što nam se dogodilo kao posljedica ove pandemije. U tom smislu vi sada odbacujete ovaj zakonski prijedlog, gdje previđamo činjenicu da pogotovo kada govorimo o osobama starije životne dobi više od trećine osoba starije životne dobi zaista se nalazi u riziku od siromaštva. No, moramo biti svjesni činjenice da ćete u dogledno vrijeme u budućnosti s obzirom na sve ono što će nas snaći ipak morati vršiti nove zakonske izmjene, jer građani ovaj teret neće moći podnijeti.
Odgovor na repliku, izvolite.
Da li će građani moći, građani neće moći puno toga s obzirom na situaciju u kojoj živimo podnijeti ili će vrlo teško podnijeti a pogotovo u tom trenutku mislim na ovu sadašnju pandemiju koja nas je zahvatila i koja praktično ima takve negativne posljedice da je puno važnije preživjeti u ovom trenutku za ovu populaciju koja je visoko rizična nego o nečem drugom razmišljati. S druge strane, sama pandemija kao takva ima svojih čitav niz negativnih posljedica i sigurno je da će nakon jednog dana kad ona prestane doći do značajnog manifestiranja svih onih drugih bolesti koje su do tada, pa i danas na neki način prisutne u našoj populaciji. Kako će to bit sa financijske osnove to je vrlo teško predvidjeti, ali vjerojatno će doći do značajnog porasta troškova za održavanje ovoga zdravstvenog sustava i ovoga nivoa kojega mi u ovom trenutku imamo.
Sljedeća replika poštovani zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine državni tajniče, ovo je prijedlog zakona 934. iz travnja prošle godine gdje je Vlada tvrdila da će za povećanje cenzusa od 47 kuna potrošiti 160 milijuna kuna. Ovo je izvješće od 5. veljače 2021. Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, gdje do povećanja troškova i povećanja osiguranika nije došlo sa 687 000 osiguranika za koje je plaćala država u 2018. broj je pao na 582 000 osiguranika, odnosno smanjio se trošak države sa 577 milijuna kuna na 490 milijuna kuna godišnje. Dakle, brojke govore sve. Trend i analize već postoje. Dakle, mogli ste reći ne prihvaćamo indeksaciju, prihvaćamo brojke. Hvala lijepa. Sredstva postoje.
Odgovor na repliku, izvolite.
Ja bih bio najsretniji kada nikome ne bi trebala država plaćati dopunsko zdravstveno osiguranje i to bi trebalo biti i osnovni, ja bih rekao najsnažniji napor svih nas i vas ovdje i nas koji radimo u državnim institucijama, da to dostignemo što je moguće prije. To je prvo i osnovno. S druge strane bez obzira što je pao kako vi kažete broj, a povećala se sredstva u istom tom trenutku su se značajno povećali i rashodi zdravstvenog sustava, a vi znate tko su najfrekventniji i najzahtjevniji korisnici naših zdravstvenih usluga. I ono što sam vam i zadnji put rekao i na odboru, a sad ću i javno ponoviti vrlo često zaboravlja se pa čak i doktori i doktorice koje rade u zdravstvenom sustavu RH da Hrvatska ima solidarni zdravstveni sustav što garantira svakom građaninu sve medicinske usluge koje mu se u datom trenutku u ovoj državi mogu osigurati i pružiti.
Sljedeća replika poštovana zastupnica Grozdana Perić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče. Pa da, upravo vi ste sada rekli da svako povećanje prava zaista bi svi željeli da naši građani imaju. Ali se ovdje nije spomenulo upravo ovo da je krajem 2020. povećan taj cenzus na 1600,12 odnosno 2047 kuna. Dakle, povećana su prava upravo iz tog dopunskog osiguranja. Činjenica je ovo što ste spomenuli da su troškovi i zdravstvene zaštite i pogotovo u ovom razdoblju pandemije znatno povećani i da je u ovom momentu zaista ovaj zahtjev je prevelik i mora se uskladiti sa državnim proračunom, odnosno sa izmjenama državnog proračuna.
Odgovor na repliku, izvolite.
Ja se sa vama apsolutno slažem. Mi smo u ovim vremenima ove sveopće pandemije potrošili negdje oko dvije i pol milijarde kuna više nego što su to bila planirana sredstva u našim budžetima s obzirom na potrebe koje su se iskazale u ovoj pandemiji i s obzirom na sve ono što smo našim bolesnicima morali dodatno pružiti u zbrinjavanju, s obzirom i na broj i oboljelih i onih pacijenata koji su zahtijevali intenzivne metode liječenja u našim institucijama. Znate da je bilo problema čak i o tome da ne možemo sve pacijente ponekad niti zbrinuti koliko je bilo pacijenata na čekanju ili na potrebama za bolničko liječenje. Prema tome, radi se sa ovim financijskim sredstvima koje imamo ja bih rekao značajno više od onoga što bi bilo tko na ovom svijetu napravio jer mi znamo da se osim solidarnosti sustava kao takvoga i zdravstveni radnici svojim solidarnim aktivnostima, radom i zalaganjem itekako brinu za naše bolesnike.
Hvala vam lijepa poštovani državni tajniče. Sada želim upitati predstavnike izvjestitelja Odbora, žele li oni uzeti riječ? Ako ne otvaram raspravu, prvi će u ime Kluba zastupnika domovinskog pokreta govoriti poštovani zastupnik Danijel Spajić. Izvolite gospodine Spajiću.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani kolegice i kolege, poštovani državni tajniče. Prema Zakon o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju socijalno najranjivijim skupinama stanovnika Republike Hrvatske premija dopunskog zdravstvenog osiguranja plaća se iz Proračuna Republike Hrvatske. S obzirom da dohodovni cenzus nije mijenjan nekoliko godina zbog rasta plaća i povećanja minimalne plaće, veliki broj socijalno ugroženih stanovnika prešao je cenzus i izgubio pravo na subvencioniranu premiju, a gubitak te subvencije daleko bi nadišao povećanje plaće. Mnogi od njih našli bi se u apsurdnoj situaciji da su im ukupni raspoloživi prihodi bili veći prije povišice, stoga se ovom izmjenom zakona, koju podržavamo, dohodovni cenzus povećavana na 2 tisuće kuna mjesečno, odnosno na 2,500 kuna za samce, te će se ubuduće dohodovni cenzus usklađivati dva puta na isti način kako se usklađuje vrijednost mirovina prema Zakonu o mirovinskom osiguranju. Ovime se dugoročno rješava ovaj problem, bez potrebe čestih dopuna zakona. Dodatni trošak za proračun koji će osigurati dostupnost usluga zdravstvenog osiguranja za 220 tisuća stanovnika sa ugroženim standardom iznosit će oko 180 milijuna kuna godišnje. Za zemlju koja godišnje bez jasnih standarda i kontrola dijeli preko 15 milijardi kuna raznih subvencija ne bi smio biti problem pronaći dodatnih 180 milijuna kuna za naše socijalno najosjetljivije građane. Oko ovoga smo suglasni, ali suglasja nema oko općeg stanja u našem zdravstvenom sustavu. Domovinski pokret je više puta ukazivao na sve teže stanje u našem zdravstvenom sustavu, čijim se problemima ne nazire kraj, dapače gomilaju se, a vladajući nemaju niti viziju nužno potrebno preokreta. Vrte se u začaranom krugu iz kojeg zbog premalo kompetencija te previše korupcije i nepotizma ne znaju izaći. Čak je i Svjetska banka u okviru suradnje na izradi Nacionalne razvojne strategije istakla većinu tih problema, ali sve je to bilo uzalud. Naš zdravstveni sustav nalazi se u apsurdnoj situaciji, oni koji premiju plaćaju, a to su poslodavci, plaćaju ju previše, dok oni koji rade u našem zdravstvu dobivaju premalo te napuštaju našu zemlju. Naime, na svaku tisuću kuna bruto plaće poslodavac mora platiti dodatnih 165 kuna premije obveznog zdravstvenog osiguranja radnika i to bez ograničenja. Na ovaj način prikuplja se čak 80% prihoda našega zdravstva, što će ove godine iznositi čak 23,5 milijardi kuna. Ovo je samo jedan od nameta zbog kojih Hrvatska nije konkurentna u okruženju, zbog čega nemamo dovoljno radnih mjesta pa time niti dovoljno onih koji premiju plaćaju. Samo trećina osiguranih u Republici Hrvatskoj plaća premiju osiguranja, to je taj začarani krug iz kojeg se možemo izvući samo snažnim gospodarskim rastom, a njega nema niti na vidiku jer se naša trgovačka koalicija bratstva i jedinstva bavi nekim drugim prioritetima. Vidimo danas koalicijskih partnera uopće nema, jer rasprava nije u njihovom osobnom interesu. Na ovaj iznos Vlada iz proračuna dodaje u ovoj godini 2,7 milijardi kuna te iduće godine čak 2,9 milijardi, čime će uz ostale vrste prihoda ukupan proračun HZZO-a dosegnuti skoro 29 milijardi kuna. Ukupnom, javnom trošku zdravstvenog sustava treba pridodati stalne intervencije iz proračuna za dugove bolnica, veledrogerijama koji trenutačno iznose između 5 i 6 milijardi kuna. Svi ti pusti deseci milijardi kuna nisu dovoljni sustavu da osigura pristojne plaće i uvjete rada našem zdravstvenom osoblju, niti adekvatnu zdravstvenu zaštitu osiguranicima koji su suočeni s dugim, često višemjesečnim listama čekanja. Samo primjer, zašto dug u bolnicama? Recimo virovitička bolnica, rublje pere u Svetoj Ivan Zelini, 120 kilometara daleko od Virovitice, ugovor 8,5 milijuna kuna na 3 godine, koji su to genijalci potpisali, šta mislite? Ukupno 3% prihoda sustav troši na administrativne poslove, provjere zdravstvenog osiguranja što iznosi skoro milijardu kuna godišnje, glavni razlog tome je katastrofalno stanje digitalizacije sustava iako su već nekoliko godina na raspolaganju sredstva iz EU fondova. Domovinski pokret je već nekoliko puta ukazivao na to kako bivši Sanaderovi ministri i ljudi koji nemaju potrebnih kompetencija u tome području pripremaju i kontroliraju provedbu digitalizacije zdravstvenog sustava. Na žalost, još ne vidimo reakciju Vlade niti DORH-a da se zaštiti nacionalni interes da se iskoristi povijesna prilika i sa preko 300 milijuna kuna raspoloživih sredstava uspješno dovrši optimizacija i digitalizacija procesa. Hrvatska ima preko 30% više bolničkih kreveta po stanovniku u odnosu na stare članice Europske unije, koje imaju znatno kvalitetniju zdravstvenu zaštitu od nas. Mogli bi dalje satima nabrajati sve problema s kojima se suočava naš zdravstveni sustav, a koji se bez reformi samo povećavaju zbog loših demokratskih trendova ukupnog smanjenja i prosječnog starenja stanovništva. Ukratko, Domovinski pokret podržava ove izmjene predmetnog Zakona jer osiguravaju dostupnost zdravstvene zaštite najugroženijem sloju stanovništva. Tih cirka 180 milijuna kuna mora se naći, jer su samo mali dio ušteda koje se mogu ostvariti racionalnim upravljanjem zdravstvenim sustavom. Ono što nas brine je da niti na vidiku nema nikakvih naznaka reformi i strukturnih promjena koje bi zaustavite negativne trendove u dva kritična, javna sustava Republike Hrvatske, a to su zdravstveni i mirovinski. Glave se guraju u pijesak ili točnije u duboke čudne šumice, u kojima se brusi nepotizam i negativna selekcija, daleko od javnosti za čije se interese ne preuzima odgovornost. Hvala lijepo.
Hvala vama. U ime predlagatelja poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege pa moram reagirati na izlaganje državnog tajnika. Ja uopće ne sporim ono što je rekao za probleme u zdravstvu, ali opet vam ponavljam što pokriva dopunsko osiguranje. Naglašavam osiguranje. To je ugovor između građana i javnog osiguravatelja dopunskog zdravstvenog osiguranja koje živi u kući koja se zove Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje, ali nema ništa sa doprinosima. Ovo je ugovorni odnos javnog osiguravatelja sa više od milijun 675 000 građana. Pokriva ako imate dopunsko zdravstveno osiguranje nećete morati plaćati troškove zdravstvene zaštite iz obveznog zdravstvenog osiguranja. To podrazumijeva troškove bolničkog liječenja, odnosno boravka u bolnici, specijalističkih pregleda i dijagnostike, ortopedskih i drugih pomagala, stomatološke zdravstvene zaštite i protetike i fizikalne rehabilitacije kad tu zdravstvenu zaštitu koristite temeljem uplatnice Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje sa ustanovama koje imaju sklopljen ugovor sa Hrvatskim zavodom za zdravstveno osiguranje. Stvar je sto posto određena. Ovaj novac ne možete iskoristiti za ništa drugo. U ovom trenutku na posebnom žiro računu dopunskog zdravstvenog osiguranja pri Hrvatskoj narodnoj banci ima 800 milijuna kuna viška prihoda nad rashodima sa svim plaćenim obavezama. Da se mi razumijemo, to zahvaljujući ovom broju od milijun i 675000 građana koji ili obustavom sa plaće ili sa mirovine svaki mjesec plaćaju 70 kuna. Ne pitaju vas oni zašto je to tako. Naravno da je bilo manje specijalističkih pregleda, manje boravka u bolnici i taj novac je spreman kad sve to krene da pokriva troškove participacije počevši od uputnica pa na dalje. I taj se novac za ništa drugo ne može upotrijebiti. Onda vam ja ne razumijem da je ministar Beroš već treći po redu koji onako tiho najavljuje povećanje cijene police radi pokrivanja troškova u zdravstvu. Sa ovim ne možete pokriti opće troškove u zdravstvu, dugove bolnica prema farmaceutskoj industriji. To nije predmet ovog osiguranja. Kad bude onda će se pokrivati, ali sada nije. I gledajte kako se Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje sam reklamira. Kaže osnovna zadaća Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje dopunskog zdravstvenog osiguranja je osigurati maksimalno dostupnu povoljnu i kvalitetnu javno-zdravstvenu uslugu bez potrebe za nadoplatama kad vam iz bilo kojeg razloga zatreba pomoć liječnika. Polica Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje zdravstvenog osiguranja jedina je polica dopunskog zdravstvenog osiguranja u Hrvatskoj s jedinstvenom cijenom od 70 kuna mjesečno za sve građane. Stariji građani kojima je zdravstvena zaštita najpotrebnija plaćaju istu cijenu police kao i mlađi i zdraviji osiguranici i takav pristup njegujemo jedini na tržištu. Dakle, ovo je sustav solidarnosti među generacijama, najjači mogući sustav koji može izdržati sve. Ovdje nema profita. Javni osiguravatelj je neprofitni i treba ga čuvati. Time želimo pokazati da je koncept javnog zdravlja temeljen na međugeneracijskoj solidarnosti ne samo održiv već i najpovoljniji za sve građane. Uz povoljnu cijenu police kartica Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, dopunskog zdravstvenog osiguranja ističe se i jednostavnim korištenjem. Jedino vam naša kartica omogućuje bezgotovinsko plaćanje, participacije u svim javnim zdravstvenim ustanovama i ordinacijama diljem Hrvatske, a podršku osiguranicima pružaju naši brojni uredi diljem Hrvatske. Obitelj Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, dopunsko zdravstveno osiguranje danas čini više od 2,3 milijuna zadovoljnih i vjernih građana. To je onih skoro milijun i 700 000 koji sami plaćaju i još ovih 580 000 za koje mora plaćati država. I najbitnije je, javni osiguravatelj Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje nikada nije zbog prevelikog troška liječenja raskinuo ni jednu policu osiguranja. Privatne kuće jesu [[Upadica Škoro: Vrijeme.]] Hvala.
Imate jednu repliku. Poštovana zastupnica Andreja Marić, izvolite.
Hvala lijepa poštovani kolega. Dobro da ste iznijeli sve ove brojke da se malo razjasni sa svima kolegama, onima kojima nije jasno i zapravo cjelokupnoj javnosti. Javni osiguravatelji zapravo praktički monopolni kod nas. Mi smo i na odboru razgovarali. Vi ste i nekakva iskustva iz okolnih zemalja iznosili na temelju kojih ste i bazirali pretpostavljam ove svoje nadopune zakona, pa evo čisto nas malo podsjetite što neke okolne zemlje, kako one rješavaju problematiku zdravstvenog osiguranja. Hvala.
Odgovor na repliku. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče hvala na datoj riječi. Dakle, imamo iskustva, pratimo iskustva kolega iz Slovenije. Dakle, građani Slovenije plaćaju 35 eura mjesečno za otprilike nešto isto što se ovdje pokriva dopunskim zdravstvenim osiguranjem, s time da to ne radi javni osiguravatelj nego rade četiri privatne osiguravajuće kuće koje su si podijelile tržište. Jedini uvjet koji oni imaju među sobom je da ne smiju inkasirati više od 10% dobiti godišnje ukoliko imaju, prikažu više od 10% dobiti, onda moraju vraćati novac građanima. Vrlo su žalosni zbog tog rješenja jer im je cijena previsoka i nisu zadovoljni previše tim odnosom jer se cijene i troškovi privatnih osiguravatelja daju napuhati, a vi to dobro znate kako to funkcionira, jer, možete pretpostaviti.
Hvala lijepa. U ime Kluba zeleno-lijevog bloka govorit će poštovani zastupnik Damir Bakić. Izvolite gospodine Bakiću.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Dakle, prema važe oj odredbi premiju dopunskog zdravstvenog osiguranja, koju provodi HZZO plaća Državni proračun za sve osobe kojima ukupan prihod u prošloj godini po članu obitelji nije veći od 1.563,23 kune, dok je za samce taj cenzus 2.000 kuna. Navedeni cenzusi izmijenjeni su tek lani, ali neznatno, s obzirom, neznatno zato, ili s obzirom na to da prije toga nisu mijenjani punih 15 godina. Predloženi Zakon podiže ove cenzuse, u tom smislu je koristan i potreban. Predlaže se i polugodišnja dinamika usklađivanja tog cenzusa po stopama koji usklađuju visinu svih mirovina, odnosno parametar koji se zove aktualna vrijednost mirovine. Istina je, kako se navodi u vladinom očitovanju, da korisnici ovog instrumenta nisu samo umirovljenici pa se ne vidi razlog zbog kojeg bi indeksacija ovog cenzusa trebala slijediti usklađivanje mirovina i ritmom i iznosom, odnosno stopama. Kad već govorim o vladinom očitovanju, istina je i to da je pandemija značajno povećala, pove ava i povećat će naše zdravstvene troškove, ali ovaj instrument i njegovo podešavanje, odnosno oslobađanje od plaćanje većeg broja ili šireg kruga građana ne tereti a priori zdravstveni sustav, ne tereti a priori zdravstveni sustav. Radi se o napla enoj premiji osiguranja koju sad umjesto jednog kruga građana plaća netko drugi, plaća Državni proračun. Sasvim je drugo pitanje, da li je ta premija osiguranja adekvatna za sve rizike koji to osiguranje pokriva, to je sasvim drugo pitanje, ali dakle, ponovit ću još jedanput, ne radi se o nekom a priornom gubitku zdravstvenog sustava, tj. o novom trošku. Radi se eventualno o novom trošku neke druge pozicije u Državnom proračunu, o tome se radi. Ili se može reći da se radi o smanjenom prihodu Državnog proračuna. Ali to a priorono veze sa zdravstvenim sustavom nema. Zato mislim da ovaj Zakon u osnovnoj intenciji treba podržati, a eventualno amandmanski predvidjeti drugačiji modalitet ili dinamiku usklađivanja, tj. indeksacije ili oboje. Ako treba može se razmisliti, i na to možemo pristati i o cenzusima, o visini cenzusa u svjetlu proračunskih mogućnosti, ali zalažemo se da se ovaj Zakon u svojoj intenciji usvoji. Međutim, mimo toga i puno više od toga, mislimo da je nužno reformirati sustav, osnažiti ga i istovremeno racionalizirati. Osigurati kvalitetnu, pravovremenu i svima dostupnu zaštitu i medicinsku skrb i pri tom proširiti opseg i razinu prava koje svaki osiguranik ima već u osnovnom paketu. Već u osnovnom paketu. Tad će biti lakše i jednostavnije govoriti o dopunskom zdravstvenom osiguranju i dostupnosti tog osiguranja za građane najnižeg socio-ekonomskog statusa. Zahvaljujem.
Hvala vama. Sljedeći će u ime Kluba zastupnika HDZ-a govoriti poštovani zastupnik Mladen Karlić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. Evo pred nama je jedan prijedlog gdje bi, gdje gospodin Hrelja predlaže da se prihodovni cenzus temeljem kojeg osigurane osobe ostvaruju pravo na plaćanje premije dopunskog zdravstvenog osiguranja iz sredstava Državnog proračuna poveća s 1.563,23 na 2.000 kuna, odnosno 27, skoro 28%, dok za osiguranika samca predlaže povećanje prihodovnog cenzusa s 2 tisuća ne 2.500 što je 25% i da se oni usklađuju svakog 1. siječnja i 1. srpnja svake kalendarske godine i naravno zadatak svih zastupnika u Hrvatskom saboru je da svojim radom, svojim idejama, prijedlozima, amandmanima, doprinesu jednom boljem života svih kategorija hrvatskih građana od onih tek rođenih do onih najstarijih ili najiskusnijih. Posebno smo, naravno, svi osjetljivi prema najsiromašnijim najvulerabilnijim skupinama, prema onim najosjetljivijim skupinama stanovništva i naravno da svi želimo pomoći da naši sugrađani žive što bolje i da to bude naš doprinos. Međutim, naši građani su nam dali povjerenje da budemo ovdje u ovom Saboru odgovorni, da budemo racionalni, da imamo i Vladu koja će voditi jednu politiku ravnomjernog razvoja kako cijene Hrvatske, ali tako i svih kategorija stanovništva unutar Republike Hrvatske, znači svim kategorijama. Zakon hrvatsku Vladu obvezuje da stručno planira Državni proračun i naravno da sredstva troši onako kako je to Hrvatski sabor usvojio i zbog toga, naravno, da nije lako i jednostavno ovakav prijedlog koji dođe u tijeku godine kad je već Državni proračun donesen osigurati sredstva koja su negdje oko 180 milijuna kuna dodatno jer to je jasno znači iz ovog svega trošak Državnog proračuna. Nije to trošak zdravstvenog sustava, to je prihod zdravstvenom sustavu, dopunski, to je trošak Državnog proračuna i sad tu moramo gledati znači na to da moramo biti odgovorni, odnosno hrvatska Vlada mora biti odgovorna prema ovakvim prijedlozima, mora prvo držati se proračuna. A drugo, znači ravnomjerno pomoći svim kategorijama, u ovoj smo godini posebno u specifičnoj godini i prošloj i ovoj, upravo zbog ove pandemije Korona virusa koji se, naravno, značajno povećao troškove zdravstvenog sustava, znači time, ne samo zdravstveno, nego indirektno i gospodarstva i to drastično gdje se iz Državnog proračuna i raznih drugih sredstava europskih moraju osigurati sredstva za očuvanje radnih mjesta i naravno da u tom trenutku je teško mislim da bilo tko da vodi Vladu da bi teško sad mogao ovako prihvatiti ovakav prijedlog koji je stvarno, po meni, odličan za one građane kojima treba dopunsko, koji bi željeli imati dopunsko zdravstveno osiguranje, i ja bi ga volio imati, jer je to jedan trošak, srećom ne veli, 70 kuna mjesečno za razliku od Slovenije koji je, koliko, tri puta veći. Međutim, ipak za one koji imaju male mirovine, naravno da je to jedan dodatni, dodatno opterećenje. Međutim, to je ipak dopunsko zdravstveno osiguranje, naši sugrađani svi imaju osnovno zdravstveno osiguranje, znači imaju osnovnu skrb zdravstvenu, nisu prepušteni, ne znam, ulici ili kao što u drugim zemljama svojim financijskim mogućnostima, ali ovo je nešto dopunsko gdje bi dodatno zapravo, imaju nekakve mogućnosti zdravstvene koje inače moraju nešto dodatno dijelom participirati, odnosno platit. I zato mislim da je teško prihvatiti u ovakvom obliku ovo, posebno što je iznos dosta velik, znači, povećanje od 28 ili 25% sigurno da bi izazvalo opterećenje u Državni proračun, kao što je navedeno 180, možda je to, ako je dobra procjena toliko, možda i više ili 185 u sljedećoj godini. Tako da ono što je po meni važno da treba naglasiti, znači, da se s provedenim zakonskim izmjenama, osobito s novim načinom utvrđivanja cenzusa kojim će se svake godine vršiti indeksacija, odnosno usklađivanje prihodovnog cenzusa s promjenama prosje nog indeksa potrošačkih cijena i promjenama prosječne bruto plaće pozitivno utječe na ovu osjetljivu skupinu građana koji ostvaruju pravo na plaćanje premije dopunskog zdravstvenog osiguranja iz Državnog proračuna. Tako da mislim da je već jedan korak, on možda nije velik, ali je mali korak koji će sad svake godine, zahvaljujući evo odluci hrvatske Vlade biti takav da će biti sve veći i tako osigurati u narednom periodu sigurno povećanje tog cenzusa odnosno indeksaciju svake godine, za razliku od prijašnjih vremena kada nije bilo toga usklađivanja. Kažem, obzirom na aktualnu epidemiološku situaciju i neplanirano opterećenja zdravstvenog sustava i naravno Državnog proračuna mislimo da je u ovom trenutku teško donijeti ovakav, prihvatiti ovakav prijedlog kako je iznesen, tako da, evo u ime Hrvatske demokratske zajednice jednostavno ne možemo prihvatiti ovakav prijedlog kako je iznesen. Hvala.
Hvala vama. U ime predlagatelja, poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, znam da je kasno vrijeme, ali je korektno odgovoriti na sva pitanja koja se ovdje postavljaju. Ja moram samo ponovno ustvrditi da je temeljem usvajanja Zakona u travnju, odnosno u svibnju 2020. sa povećanjem cenzusa za 47, odnosno 61 kunu i indeksacijom u studenom prošle godine, dakle sa tim činom je osigurano u Državnom proračunu 160 milijuna kuna već, nije potrošena ni jedna kuna jer je u odnosu na prošlu godinu više od 20 tisuća osiguranika manje, koje treba, za koje treba platiti Državni proračun nego što je bilo u trenutku donošenja proračuna. Što se tiče, kada je ovaj Zakon upućen, upućen je u rujnu prošle godine, dakle prije donošenja Proračuna. Drugo, povećani su troškovi u zdravstvu, s time se slažem, ali ovo nije pandemija Covida, ovo je osiguranje koje ugovoran između javnog osiguravatelja dopunskog zdravstvenog osiguranja i građana, plaćaju građani svaki mjesec i gdje je Zakonom određeno za što se smiju koristiti. Već sam dva puta to citirao, neću treći puta, za što se to smije koristiti, a imate s druge strane 110 tisuća usluga u zdravstvu u prošloj godini manje, znači, nisu mogli plaćati ni participaciju ni boravak u bolnici ni participaciju za specijalističke preglede i za druge usluge. Dakle, dopunsko zdravstveno osiguranje je u plusu. Zašto? Zato što svih milijun 675 tisuća građana uredno plaća, svaki mjesec po 70 kuna. Prema tome, to nije ista priča. A da vas podsjetim, obveza Vlade za povećanje cenzusa ne na, za 47 kuna, nego na ono što je nužno, ono što bi se trebali dogovoriti je u Strategiji borbe protiv siromaštva 2017.-2020. gdje se posebno ističe važnost dostupnosti zdravstvene zaštite. A mi imamo jedan broj kojima zdravstvena zaštita nedostupna zbog nedostatka prihoda, zbog malih prihoda i tu smo pozvani kao društvo da povećamo cenzuse, a najlakše je govoriti o indeksaciji, o tom možemo kako hoćemo, problem, dignimo cenzuse kad imamo rezervirana sredstva, već, ako ne ministar Marić, neće zdravstvo neće dobiti te novce. Ministar Marić u rebalansu može reći upotrijebit ćemo za nešto sasvim drugo, ne za povećanje cenzusa, a bili su predviđeni i 2020. i u projekcijama 2021. za povećanje cenzusa. I samo da znamo ministar Marić kad ga već stavljamo u usta puno puta je tek prvi ministar koji je 2018. platio više novca nego što je bila obveza prema dopunskom. Kad gledamo 12 godina unazad, dug prema ovom javnom osiguravatelju je veći od milijardu kuna. Dakle, građani sve svoje plaćaju redovno, država nije plaćala. Ne amnestiram ni jednu vladu, ni jednu Vladu ne amnestiram jer su sve u tome sudjelovale i ne znaš tko je više kriv, ovisi koja je, da su zapostavili ovog javnog osiguravatelja. Ako bi vi mene pitali što bih ja napravio, ja bih ovog javnog osiguravatelja osamostalio na tržištu, dao mu drugi način upravljanja i da bude konkurencija privatnim osiguravateljima jer znam da bi u ovom broju osiguranika koje ima bio jako konkurentan i da bi sve pomeo sa tržišta upravo zato šta radi na snazi solidarnosti među generacijama. Hvala vam lijepa.
Hvala vama. Imate jednu repliku gospodine Hrelja. Ostanite molim vas. Replika poštovani zastupnik Daniel Spajić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Poštovani kolega Hrelja, kad ste spomenuli gospodina Marića kako je on nešto dao. Ja bih vam samo htio napomenuti da ni dug države nije bio nikad veći što se tiče, da dug države nikad nije bio veći nego sad što se tiče gospodina Marića. Hvala.
Odgovor na repliku, izvolite.
Gledajte mi danas raspravljamo o jednom specijalnom aspektu. Dakle, to nisu ni u pitanju doprinosi, ni u pitanju dugova prema ljekarnama, ni ukupnih dugova. Sigurno je da postoji opravdanje da li za potpuno povećanje dugova, ne znam ali živimo u vrijeme pandemije sa vrlo limitiranom gospodarskom aktivnosti, a ne želim sa time pokrivati. Želim da se o tome otvoreno raspravlja. Ali sve države idu u tom smjeru na žalost, jer nitko se nije našao pravu strategiju protiv ove pandemije. Samo ne bih volio da se to zlorabi. Zato inzistiram na poštivanju onoga što je rezervirano za te namjene da se to i utroši za te namjene, jer inače će ministar Marić opravdano moći reći gledajte to ne treba, stavit ćemo to negdje drugdje, a mislim da je borba protiv siromaštva u RH veliki prioritet.
Hvala vam. Sljedeća u ime Kluba zastupnika SDP-a je poštovana zastupnica Andreja Marić. Izvolite gospođo Marić.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Sabora, uvaženi državni tajniče, poštovane kolegice i kolega. Važećim zakonom o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju kojeg smo danas već spominjali i koji je izglasan prošle godine u travnju uređuju se vrste i način provođenja dobrovoljnog zdravstvenog osiguranja. Dopunskim zdravstvenim osiguranjem kao vrstom dobrovoljnog zdravstvenog osiguranja osiguranim osobama se pokrivaju troškovi zdravstvene zaštite iz obveznog zdravstvenog osiguranja. Međutim, cenzusi koji su utvrđeni u travnju prošle godine povećani su za minimalnih i nedovoljnih 47 kuna članu obitelji, odnosno 61 kunu samcu nakon što prethodno nisu mijenjani od 2004. godine. Broj osiguranika koji su dopunsko zdravstveno osiguranje imali na teret proračuna je od 2004. do danas varirao i kretao se od 350 000 do gotovo 800 000 osiguranika tijekom 2012. godine, pa 460 000 osiguranika na teret državnog proračuna krajem 2018. godine, a 2019. bilo je u onih spomenutih 12 kategorija 666 700 osiguranika. Međutim, kako smo i danas već čuli do danas se broj korisnika dodatno smanjio za 100 000 osiguranika. Od najvišeg broja osiguranika spomenute 2012. godine do danas pravo na policu dopunskog zdravstvenog osiguranja na teret proračuna izgubilo je više od 260 000 ljudi zbog minimalnog povećanja prihoda. I upravo su brojni primjeri kako se zbog takvog minimalnog povećanja prihoda taman toliko da prijeđe dosadašnji imovinski cenzus događa da onda takav građanin mora godišnje platiti 840 kuna dopunskog zdravstvenog osiguranja što mu oni godišnji minimalno povećani prihod gotovo potpuno potroši odnosno pojede. Indeksacijom 2020. godine Upravno vijeće HZOO-a je donijelo odluku o usklađivanju cenzusa prihoda za 2021. godinu tako što je stavljalo u omjer promjene troškova života, odnosno plaća iz 2019. godine u odnosu na 2018. I sad je taj novi cenzus 1600,12 kuna za člana obitelji, odnosno 2047,20 kuna za samca. To su opet minimalne korekcije koje će možda obuhvatiti tek pokoju tisuću građana što je i dalje nedovoljno. Čuli smo da je predlagatelj objasnio da traži donošenje zakona po hitnom postupku zbog utvrđivanja što bržeg i primjerenijeg prihodovnog cenzusa za one osigurane osobe za koje po načelima društvene solidarnosti postoji potreba da im se premija dopunskog zdravstvenog osiguranja plaća iz sredstava državnog proračuna i predlaže da se kao što smo i čuli taj cenzus sa 1563,23 kune poveća na 2000 kuna mjesečno a za osiguranika samca s 2000 na 2500 kuna mjesečno. To je za 25% u odnosu na dosadašnji cenzus što predstavlja polovicu visine usklađivanja aktualne vrijednosti mirovine u razdoblju od 2004. do 2020. odnosno polovicu povećanja prosječne bruto plaće u RH za razdoblje od 2004. Do 2019. Također predlaže se da se prihodovni cenzus poveća od 1. siječnja i od 1. srpnja svake kalendarske godine na isti način kako se usklađuje aktualna vrijednost mirovine prema Zakonu o mirovinskom osiguranju. I upravo prihvaćanjem ovog zakonskog prijedloga slažemo se da bi bilo daleko pravednije i primjerenije srednjoj visini bruto plaća, odnosno mirovina u RH da bi se definirao taj krug osoba za koje se premija dopunskog zdravstvenog osiguranja plaća iz sredstava državnog proračuna, a osim toga u buduće više ne bi došlo do sadašnje situacije u kojoj su davno utvrđeni cenzusi u potpunoj disproporciji sa sadašnjom razinom plaća i mirovina. Čuli smo o kojim se iznosima barata. Prijedlog je bio u rujnu 2020. Kada se još nije znao potpuni proračun, ali je bitno da bi se ovime ostvarila dostupnost zdravstvene zaštite za 220 000 najsiromašnijih građana RH. Na žalost Vlada RH ne podržava donošenje predloženog zakona. Rečeno je da predlagatelj nije predložio način podmirenja povećanih rashoda, a koliko smo čuli od predlagatelja novci su planirani. Nadalje Vlada smatra da postojeće rješenje o utvrđivanju usklađivanja cenzusa je primjereno, prilagođeno aktualnim gospodarskim mogućnostima navodi tu epidemiološku situaciju i smatra da su njihove izmjene iz travnja prošle godine u redu, a indeksaciju smatra dobrim alatom koji će pozitivno utjecati na osjetljivu skupinu građana što se nama ne čini dobro i prihvatljivo. Smatramo da izgovor za neprihvaćanje ovakvih dobrih rješenja koja smo čuli od sadašnjih predlagatelja ne bi smio biti kao razlog za neprihvaćanje zbog epidemiološke situacije, a svakako ne ono što je bilo rečeno od strane Vlade da nisu osigurana sredstva u proračunu. Dakle, klub SDP-a će podržati ovaj prijedlog izmjena zakona koje je kolega Hrelja iznio i svakako podcrtavamo još jedanput da je linija siromaštva u RH 2710 kuna, da mnogi naši umirovljenici jedva preživljavaju mjesečno sa mnogo manjim svotama i stoga je svaka pomoć društva, odnosno države potrebna bez čekanja, bez indeksacija, bez odugovlačenja. Dakle, smatramo da taj cenzus zaista treba dići na ovu razinu, barem na ovu razinu kako je spomenuo i kolega Hrelja. Tako da evo još jedanput podržavamo ovaj prijedlog, a naravno bilo bi lijepo da se i vladajući s tim slože ili bar da donesu još bolja rješenja od ovoga. Hvala lijepo.
Hvala vama. U ime Kluba zastupnika Centra i Glasa govorit će poštovana zastupnica Dalija Orešković. Izvolite gospođo Orešković.
Hvala predsjedavatelju. Hrvatska je po Ustavu socijalna država, a mjera i razina u kojoj u pojedinoj državi postoje socijalna prava ujedno je i pokazatelj koliko je ta država dobro ustrojena, koliko je na kraju krajeva uspješna i koliko je na kraju krajeva njezini stanovnici mogu u tu državu i u njezin sustav sigurnosti, pa onda i socijalne sigurnosti imati povjerenje. Mi smo kao klub i kao zastupnici iz Centra i Glas svojim potpisima i dali podršku da ovaj zakon uđe u svoje čitanje i smatramo da je on odraz jedne dobre namjere. Generalno unapređivanje položaja i prava umirovljenika ujedno pokazuje ne samo to koliko smo humani, pokazuje koliko smo pošteni, koliko cijenimo umirovljenike i njihov minuli rad i doprinos u izgradnji ove iste države čije blagodati mi radno sposobni i aktivni uživamo sada. No, u želji da nešto unaprijedimo moramo voditi računa i o drugoj strani medalje. Moramo pokazati doista koliko država barata sa podacima koje ima, na koji način ih koristi i kako neka prava kada ih dodjeljuje i kada ih prakticira stvaraju ili ne stvaraju novu nepravdu. Vrlo često posljedica loše organizirane države u kojoj pojedini sustavi ne komuniciraju između sebe, u kojima baze podataka nisu usklađene, u kojima baze podataka ne služe tome da se podaci obrađuju i iz toga izvuče neka korist dovode do kaosa i do toga da se primjena nekog prava u praksi doživljava kao nelogičnost ili kao nešto što između dvoje građana u naizgled istovjetnoj situaciji dovode do nepravde. Mislim da bi i ovakav prijedlog možda mogao biti bolji, da dohodovni cenzus ne vežemo uz primanja nego uz imovinu. Vrlo često ili možda ne tako često jer nemamo na žalost dovoljno bogate i situirane umirovljenike, ja bih voljela da tome bude tako. Ali ima i primjera gdje pojedini umirovljenici imaju možda male prihode, ali imaju veliku i vrijednu imovinu. Pa onda možda mali korektiv u ovom dijelu bi bio koristan kako bi država pokazala da i ovaj usuđujem se reći socijalni element prije svega daje tamo gdje je najpotrebniji. Evo ostavit ću da to bude nešto za razmatranje, a sagledavano u cjelini mislim da je zakon dobar. I drago mi je da na ovakvim primjerima evo pokazujemo o kojim društvenim skupinama bi svi skupa trebali više voditi računa tražeći najbolje, a stavljajući naše međustranačke ratove po strani. Hvala.
Hvala vama. Imamo jednu pojedinačnu raspravu za sada, a to je poštovana zastupnica Maja Grba-Bujević. Izvolite gospođo Grba-Bujević.
Potpredsjedniče Sabora Škoro, uvaženi državni tajniče Plazonić, kolegice i kolege. U zakonskom prijedlogu koji je pred nama navodi se kako su se prihodovni cenzusi ove godine povećali za 47 kuna kao cenzus obitelji, te za 61 kunu za samce, te kako oni se nisu mijenjali od 2004. godine. Zakon o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju je iz 2006. godine što je dvije godine nakon navoda da se cenzusi nisu povećavali od 2004. godine te predstavlja netočan podatak. Zakon je izmijenjen i 2008. godine i u njega su uvedene osnove za oslobađanje od plaćanja premije dopunskog zdravstvenog osiguranja. Plaćanje je svima osigurano iz državnog proračuna. Posljednjim izmjenama Zakona o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju iz travnja prošle godine povećavaju se premije na godišnjoj razini, a one će i dalje kontinuirano se nastaviti povećavati. Povećanje cenzusa prema projekcijama predlagatelja zahtijevalo bi osiguranje 185 milijuna kuna na godišnjoj razini. Sam predlagatelj nije predložio iz kojih izvora bi se osigurao barem dio tog novca i zbog toga mu je potrebna dorada. Ekonomska situacija koja je posljedica covid 19 u Hrvatskoj nije sjajna i teško je očekivati kako bi se potreban novac u ovom znatnom iznosu mogao u kratkom roku osigurati. Prema postojećim izmjenama zakona došlo je do povećanja cenzusa koji će se korigirati na godišnjoj razini ovisno o gospodarskoj situaciji i stanju u državnom proračunu. Mjere koje je poduzela Vlada jasno pokazuju pozitivne pomake u borbi sa siromaštvom. To potvrđuju podaci Državnog zavoda za statistiku koji bilježe vidljive pokazatelje smanjenja siromaštva u RH za sada nedovoljnim, ali u sljedećim godinama treba nastaviti tim putem, onim putem koji daje rezultate. Veliki dio mjera koje se provode, koje su dio razvojne strategije odnose se na zdravstvene usluge i njihovu jednaku dostupnost u cijeloj državi. Njima se želi osigurati razvoj najsiromašnijih i teže dostupnih područja. Takve mjere u zdravstvu predstavljaju osnovu poboljšanja sustava dostupnosti i kvalitete usluga na čemu trebamo svi raditi. Ključna područja u borbi protiv siromaštva prema strategiji upravo su zdravstvena zaštita, mirovinski sustav i socijalna skrb. Ovim prijedlogom i financijskim utjecajem na proračun bez razrade prijedloga za osiguranje sredstava za njihovo ostvarenje potencijalno bi se mogli ugroziti sustavi kao što su mirovinski, zdravstveni sustav koji bi najviše pogodio naše građane. Zdravstvena zaštita je za naše građane u većoj mjeri besplatna, te je socijalno osjetljiva prema najranjivijim skupinama. Iznimke o kojima danas govorimo bit će korigirane kroz druge elemente pomoći koji se stalno provode i unapređuju. Uređenje sustava dopunskog zdravstvenog osiguranja predstavlja optimalno rješenje u ovom trenutku. Iako sama ideja ovog prijedloga nije loša i možda bi riješila neke nelogičnosti u promjeni imovinskog cenzusa, pa tako i olakšala situaciju, životnu situaciju dijelu naših građana predlagatelj ne navodi rješenja gdje pronaći novac potreban za provedbu ovog zakona i to u kratkom roku. Zakonski prijedlog koji je pred nama predstavlja nedovoljno obrazloženu cjelinu. On ne dohvaća analizu utjecaja na državu, sustave na koje se odnosi kao ni na analizu troškova i koristi za njene stanovnike. Stoga smatram da se ovakav zakon ne može podržati u predloženom obliku i sadržaju, ali poznajući kolegu Hrelju za 6 mjeseci očekujemo da sve ovo što se danas čulo u raspravi uključi u novi prijedlog zakona, izmjenama i dopunama Zakona o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju. Hvala vam.
Hvala vama. Ovime smo iscrpili sve govornike u pojedinačnoj raspravi. A sada će u ime predlagatelja poštovani zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite kolega Hrelja.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine Plazonić dakle govorit ću samo o činjenicama i par stvari ću odgovoriti na navode koji su bili u raspravi u ime klubova i pojedinačnoj raspravi. Činjenica je da od 2009. kad je bilo na teret državnog proračuna milijun i 397 000 osiguranika da je to danas palo na 580 000 više od duplo manje na teret državnog proračuna i to je činjenica od koje nitko ne može pobjeći, činjenica da od te 2009. godine su sve Vlade neredovito plaćale svoju obvezu za pokriće polica dopunskog zdravstvenog osiguranja za najsiromašnije, za studente, za invalide, za dobrovoljne davaoce krvi. Svi su to koristili. Sredstva su dolazila najviše od građana i stvar se pokrivala. Nitko ne vodi dugove. Ako se vode potraživanja ona su vanbilančna i nikoga ne optužuje ni za šta. U ovom trenutku se traži, ovim prijedlogom zakona povećanje cenzusa sa 1600,12 kuna jer je indeksacijom došlo do te razine na 2000 po osobi, odnosno sa 2047,20 kuna na 2500 kuna. Kompromisno rješenje ispod granice siromaštva. Podsjećam predstavnice, samozvane predstavnice udruga bez da im je dao itko ovlaštenje su sa premijerom Plenkovićem dogovorile 47 kuna povećanje. Tada je granica siromaštva bila 2484 kune na početku prošle godine. To je bila granica siromaštva za prošlu godinu. Dakle, mi ne jurišamo na tu granicu siromaštva koja je nova 2710 kuna po EUROSTAT-u i tražimo da postepeno dođemo do toga, ali ne više da bude ovih perioda neusklađivanja i da je ovo na ovako niskom nivou. Gledajte bio sam ovdje 2004. i činjenica je da su cenzusi donijeti prvi puta 2004. 2006. su se ugradile osnove za oslobađanje od određenih struktura u Zakon o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju. Promjene su nastupile 2013. Ako se vi sjećate od te 2004. do 2013. umirovljenici su plaćali 50 kuna, njihove nezaposlene supruge su plaćale 80 kuna, a radnici iznad određenog nivoa plaće su plaćali 130 kuna za istu uslugu, za isto pokriće. 2013. kad smo ušli u EU bio je uvjet da dopunsko zdravstveno osiguranje dobije posebni žiro račun, da se sredstva kontroliraju i da ih Državna revizija kontrolira, da se Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje time može baviti. I bio je uvjet da za jednaku uslugu svi građani moraju plaćati isto. Tada su nastupili i privatni osiguravatelji koji su uzeli dio osiguranika i mi danas imamo 300 000 građana u 6 privatnih osiguravateljskih kuća. I ovo je konkurencija između javnog osiguravatelja koji za istu cijenu daje i onima za koje privatni osiguravatelji traže 150, 180 do 350 kuna za ovo pokriće i imamo konkurenciju u privatnim osiguravateljima čiji je cilj da dobiju profit od strane našeg javnog neprofitnog osiguravatelja. Imamo bogatstvo koje Slovenci nemaju. Ja tvrdim da on može više, da možemo se dogovoriti da on obuhvati ovaj cenzus. Zašto može obuhvatiti ovaj cenzus? Zato što su sredstva planirana u proračunu. Pogledajte si prijedlog zakona 934. Dat ću vam izvješće Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, dopunsko zdravstveno osiguranje i istina je da je 580 000 korisnika u ovom trenutku, da se i dalje smanjuje. Možda će sada sa ovom zadnjom indeksacijom stagnirati broj osiguranika. Dakle, sredstva su neutrošena za tu namjenu ako poštujemo stavke proračuna. Ja se nadam i vjerujem da se stavke proračuna poštuju ako se ne utroše će se rebalansom preusmjeriti. Dakle, kad bi se hipotetski stavili u 2004. godinu tada je prosječna mirovina, uvijek govorim o umirovljenicima, ali nisu samo umirovljenici oštećeni. Tu je državni tajnik u pravu, radi se i o nezaposlenim radnicima i siromašnim građanima ali su umirovljenici u najvećem broju. Oni su od nekih 370 000 korisnika po ova dva cenzusa osiguranika tri četvrtine čine umirovljenici. I zato skrećem pažnju na njih i zato baratam sa prosječnom mirovinom. 2004. je prosječna mirovina kad izuzmemo međunarodne ugovore bila 1800 kuna, a pazite cenzus je bio 1516 kuna po osobi, odnosno 1939 kuna ako je osoba samac. Što to znači? Da je cenzus bio 16% manji po osobi ako je samac bio je 139 kuna, odnosno 8% veći. Kad bi te parametre stavili na današnju mirovinu koja iznosi 2800 kuna i pogledali najnovije cenzuse po osobi je 43% manji cenzus od prosječne mirovine, a ako imamo samca onda je 27% manji cenzus u odnosu na prosječnu mirovinu jer mjerimo iste parametre. Gledajte imamo cenzus sadašnji od 1600 kuna. Mi tražimo 200 po članu obitelji, a kad bi se bilo pratilo porast, odnos između 1800 i 2800 onda bi on trebao biti 2352 za samca. U ovom trenutku imamo 2045, mi tražimo ovim zakonom 2500, a po pravilu koje je uspostavljeno 2004. ono bi u ovom trenutku trebao biti 3024 kune. Propust je da se nismo dogovorili 2004. kako ćemo indeksirati, ali smo u više navrata spašavali dopunsko zdravstveno osiguranje i javnog osiguravatelja, u više navrata je bilo i meni se može prigovoriti zašto nisam vodio brigu o tome ali smo rješavali neke goruće umirovljeničke probleme i povrat duga i dodatke na mirovinu i pitanje staža osiguranja, pitanje mirovine za dugogodišnji staž. Nismo stajali besposleno, bilo je gorućih problema i ovo smo zapostavili. Vrijeme je da napravimo jedan veći iskorak nego što smo ga do sad napravili. Ja sam spreman, ja sam spreman ponovno nakon 6 mjeseci pustiti u proceduru ovaj zakon onako kako je gospođa Bujević rekla. Međutim, kad koristim priliku da joj još jednom kažem da su sredstva osigurana u proračunu temeljem prihvaćanja prijedloga zakona 934. koji je upućen u saborsku proceduru u travnju prošle godine. Dragi moji, ja ću s time polako privoditi kraju s time da molim državnog tajnika da mi pozdravi ministra, jer je ovo već treći ministar za redom koji govori o povećanju police dopunskog zdravstvenog osiguranja. Prvi mini9star je to radio 2016. godine i tražio da se poveća, ministar Nakić, da se poveća polica zdravstvenog osiguranja sa 70 na 89 kuna. Mi smo skupili 102000 potpisa i on je odustao od tog poskupljenja. I zamislite za ovih milijun i 675000 osiguranika koji uredno svaki mjesec plaćaju to je ukupno kumulativno 2 milijarde kuna za njih uštede. Dopunsko nije propalo, dopunsko posluje sa pozitivnim rezultatom i ispunjava sve svoje obveze. Dopunsko zdravstveno osiguranje je najzdraviji dio bolesnog zdravstva sa kojim se ja slažem da ga treba liječiti i naći rješenja, ali to nije poskupljenje police dopunskog zdravstvenog osiguranja. Mi se zadržavamo ovdje na prihodovnom cenzusu, to odgovaram gospođi Daliji Orešković jer je on najbolji cenzus i najkontroliraniji cenzus. Ja tvrdim da je on vrlo ispravan, što znači nekome da ima i imovine koju u ovom trenutku ne može prodati, a treba mu za liječenje i nema prihoda. Dakle, prihodovni cenzus je ovako kako je uređen i kako je kontroliran u redu. Samo molim sve državne organe i kad se donose zakoni i kad se donose odluke, da se kaže da neka davanja koja su socijalnog karaktera ne idu u prihodovni cenzus. To treba posebno naznačiti. Dakle, briga za građane je naša obaveza, a posebno briga za ranjive skupine a umirovljenici prvenstveno i nezaposleni sa svojom djecom jesu ranjive skupine ovog društva. Ne kažem da je dopunsko zdravstveno osiguranje rješenje svih problema i rješenje siromaštva u Hrvatskoj. To je samo jedan mali doprinos ka smanjenju siromaštva i apeliram na Vladu da kad uputim ponovno, jer znam da će ovo bit odbijeno, mogli smo dati amandmana tri ne bi prošlo, jer je stav Vlade takav je i tako funkcionira politika, da dobro prouči ponovno taj prijedlog s obzirom da su sredstva u proračunu. I apeliram na njih to pogledaju sa aspekta strategije borbe protiv siromaštva u RH jer je ovo samo jedan mali kamenčić, jedan dio mozaika crvene boje. Ne crvene boje zbog mog nekog opredjeljenja, crvene boje opasnosti. Crvena boja opasnosti u ovom slučaju govori da se ne uzima onima koji nemaju, onima kojima fali. 840 kuna ljudima koji su siromašni u Hrvatskoj fali, fali za ono što sam na početku rekao za kvalitetnu obuću, odjeću, jelo, piće, lijekove i za sve ono što treba. Mi toga moramo biti svjesni, dakle ne uzimati najsiromašnijima i ustrajati na povećanju ovih cenzusa kad već postoje rezervirana sredstva u proračunu. Vi provjerite ako meni ne vjerujete, pa se nađemo na kavi. Uvjerit ćete se da postoje rezervirana sredstva koja podnose ovo povećanje. Doviđenja do sljedećeg prijedloga. Hvala vam na raspravi. Hvala i odborima i predsjedniku Sabora da je ovo uvrstio, jer nam daje mogućnost da nastavimo, dakle sa ovom da ne kažem borbom, nego sa inicijativom da se najsiromašnijim građanima Republike Hrvatske pomogne i na ovaj način. To je samo jedan od onih koji su mogući i koje smo dužni koraka koje smo dužni učiniti. Hvala vam najljepša i srdačno se zahvaljujem svima na konstruktivnoj raspravi i mislim da je rasprava bila u jednom finom tonu, da je svak' svakome rekao sve šta treba, a da se nitko neće otići odavde da je ostao nečim uvrijeđen. Hvala vam lijepa.
Hvala vama. Za nas osmero saborskih zastupnika što je po mom znanju matematike 5,3% od ukupnog broja zastupnika zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Sjednicu nastavljamo sutra, u srijedu 24. ožujka u 9,30 minuta sa prvom točkom - Prijedlog zakona o sjemenu, sadnom materijalu i priznavanju sorti poljoprivrednog bilja, prvo čitanje, P.Z.E. br. 99. Hvala vam lijepa i doviđenja. Ugodan vam odmor. Vidimo se sutra u jutro! SJEDNICA PREKINUTA U 19,20 SATI.