Dobro jutro poštovane kolegice i kolege. Nastavljamo sa radom. Prije nego, ima već ruku u zraku ali samo da najavim prvu točku. To je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o unapređenju poduzetničke infrastrukture. No, prije toga javio se kolega Beus Richembergh prvi.
Poštovanje gospodine predsjedniče i dobro jutro. Molim u ime kluba GLAS-a i HSU-a stanku u trajanju od 10 minuta radi aktualnih problema u sustavu zdravstva.
Drugi je na redu Milorad Pupovac, izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. U ime kluba SDSS-a zbog iznimno zabrinjavajućeg stanja na Hrvatskoj radioteleviziji za čiji rad smo mi odgovorni i nadležni želim reći nekoliko riječi.
Treći je kolega Glasnović, izvolite.
Tražim stanku molim za 10 minuta po pitanju kulturnog prostora u Hrvatskoj, sada, danas.
Hvala. Četvrti kolega Petrov.
Predsjedavajući molim stanku u ime kluba MOST-a nezavisnih lista vezano za aktualnu političku situaciju u zemlji.
Može. Kolega Jovanović, peti.
Poštovani predsjedniče, tražim stanku u ime kluba SDP-a na temu plutajućeg LNG terminala u Omišlju.
Dobro. Kolega Bačić, šesti.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. U ime Kluba zastupnika HDZ-a tražim stanku od 10 minuta na temu aktualna politička situacija.
Uvaženi kolega Bunjac.
Hvala lijepa predsjedniče Sabora. U ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e tražim stanku u trajanju od 10 minuta kako bih progovorio o Ovršnomu zakonu.
Ovršnom zakonu? [[Upadica Bunjac: Da.]] Dobro. To je to. Sedam imamo znači zahtjeva za stanku. 9,50 nastavljamo sa radom. STANKA U 9,35 SATI. NASTAVAK ZASJEDANJA NAKON STANKE U 9,50 SATI Nastavljamo s radom. Prvi na redu je poštovani kolega Beus Richembergh u ime Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Klub GLAS-a i HSU-a zatražio je ovu stanku kako bismo javno upozorili na nedopustivi model ponašanja kada je riječ o tretmanu hrvatskih ratnih vojnih invalida odnosno veterana. Kao što znadete proteklih dana javnost je uznemirena informacijom da Ministarstvo zdravstva s jedne strane, Ministarstvo branitelja s druge strane nisu uložili dovoljno napora da bi se na vrijeme potpisali ugovori sa četiri bolnice u kojima se također obavljaju zdravstveni pregledi i liječenje hrvatskih vojnih veterana. Radi se o bolnicama u Zboru, Ogulinu, Kninu i Vukovaru. Umjesto da čujemo što o tome imaju reći ministri zdravstva i ministar branitelja, mi smo dobili jučer demant i od strane jedne kolegice naše saborske zastupnice koja je imala za potrebno reći da se bolnice neće gasiti. Već to samo po sebi je skandalozno jer ako je uopće bilo riječi i tome da će se bolnice gasiti, onda je to prvorazredni skandal. Nas se ovdje prije dva mjeseca kada smo raspravljali najprije u prvom, a onda u drugom čitanju o Zakonu o hrvatskim braniteljima uvjeravalo da će ogromna sredstva koja se imaju izdvojiti u godinama koje slijede u odnosu na ona koja već sada izdvajamo za braniteljsku populaciju, usmjeriti između ostaloga i za povećanje razine kvalitete skrbi prema hrvatskim ratnim vojnim invalidima, invalidima i civilnim iz Domovinskog rata i općenito prema toj populaciji. Što se je dogodilo? Dok je ministar zdravstva bio naš kolega Siniša Varga u vladi Zorana Milanovića, limit za bolnicu recimo u Zaboku mjesečni bio je milijun kuna. On je prije godinu i pol srezan na 500 tisuća i ne samo da nije povećan u međuvremenu, a konto obećanja koje je dala Vlada da će se skrbiti bolje o veteranima, nego nisu potpisani ni ugovori s tim bolnicama koji se obično potpisuju potkraj tekuće za sljedeću godinu. Taj limit koji je smanjen ugrožava funkcioniranje svih četiriju bolnica jer u međuvremenu je došlo do povećanja obveza prema zaposlenima u bolnici, shodno povećanju plaća odnosno primjeni novoga kolektivnog ugovora. Recimo primjerice za Bolnicu u Zaboku ona je u međuvremenu zbog tako smanjenog limita postala gubitaš i duguje ovog čas više od 6 milijuna kuna. ako nije osigurano financiranje bolnice kroz koju je do sada prošlo oko 30 tisuća veterana, ratnih veterana, kako možemo očekivati primjenu novoga zakona na višim standardima? Jeli to model ponašanja HDZ-ove administracije kojoj su puna usta skrbi o braniteljima, o veteranima, a kada pogledamo što se događa u praksi onda vidimo da se zapravo država figa u džepu. Radi se o tome da je paradigma ista. Puno se govori o pravima, ali se uglavnom radi na onim pravima koji stvaraju klijentelističku mrežu i tu ćemo kao što znadete u sljedećih nekoliko godina povećati izdvajanja za više od pet milijardi kuna. Ali kada je riječ o stvarnoj skrbi o ljudima koji su u potrebi, dakle onima koji su doista propatili, koji imaju posljedice zdravstvene prije svega zbog sudjelovanja u Domovinskom ratu onda se događaju situacije da je danas 1. veljače, a da oni koji su zaduženi i u sustavu definirani kao veteranske bolnice ne znaju što ih sutra čeka. To je nedopustivo ponašanje i javnost mora znati koji je raskorak između proklamiranih ciljeva, politika i stvarnosti. Oštro prosvjedujemo i tražimo da Ministarstvo zdravstva istoga časa pristupi rješenju problema sa četiri veteranske bolnice, osigura ima dovoljno sredstava, podigne limite sukladno novim obvezama i omogući normalno funkcioniranje i nastavak zdravstvene skrbi hrvatskih veterana. Hvala lijepo.
Druga rasprava je Klub zastupnika SDSS-a i poštovani kolega Milorad Pupovac. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Nema tako davno da smo izabrali novog ravnatelja HRT-a sa očekivanjem da će se stanje na HRT-u unaprijediti, a ne nastaviti unazađivati. Sa očekivanjem da će se stanje na HRT-u preusmjeriti od procesa propadanja prema procesu konsolidacije ništa od toga se prema onome što možemo vidjeti kada dođemo na HRT, kada gledamo HRT, kada se susrećemo sa ljudima koji su zaposleni na HRT-u nije dogodilo i ne događa. Jedini javni servis medijski u našoj zemlji propada na očigled svih nas, a Hrvatski sabor je odgovoran za funkcioniranje javnog servisa HRT-a. Hodnici izgledaju sve bjednije, prostori u kojima se radi izgledaju sve zapuštenije, oprema u odnosu na ostale televizijske kuće izgleda sve starije, organizacija rada ljudi i novinara i izvjestitelja je takva da HRT uvijek kasni za nekoliko koraka, za nekoliko minuta ili za nekoliko sati iza ostalih kuća, a istovremeno nitko nema kapacitete kakve ima HRT. Nitko nema mrežu, nitko nema opremu, nitko nema prostore, nitko nema iskustva ali unatoč tome zbog lošega vođenja te kuće, ta kuća rapidno i dnevno propada. I ako mi zastupnici u Hrvatskom saboru koji ovdje biramo ravnatelje, koji ovdje prihvaćamo izvještaje financijske i programske to gledamo i pravimo se da ništa ne vidimo ili ne želimo ništa vidjeti, onda ćemo mi biti suodgovorni zato što će se u narednih nekoliko godina po mojoj procjeni dogoditi sa HRT-om a to da će to postati kuća duhova jer ona je već zapravo kuća duhova. Tamo je propuh gotovo na svakom katu. Tamo je propuh na gotovo svakoj radnoj jedinici. I ukoliko ćemo mi konstatirati da Hrvatska nije u stanju imati svoj javni medijski servis pa ćemo onda sutra konstatirati da nije u stanju imati javne bolnice, pa ćemo onda konstatirati da sutra nije u stanju imati javna sveučilišta, pa ćemo prekosutra konstatirati da nije u stanju imati javne škole, onda se mi pitamo ovdje sjediti i u čije ime govorimo ili ćemo sve pustiti da propadne ili ćemo sve pustiti da se privatizira. To posebno želim kazati ljudi koji sa ove govornice i nakon mene će govoriti u ime tzv. nacionalnih interesa. A kad trena govoriti konkretno a posebno ljudima koji bi još ratovali. Koji bi još huškali. Pa idimo se boriti sa onim što su naši problemi a ne nastavljati ratovanje. I da kažem i to. Sramotno je da javni medijski servis radi priloge kao što je bilo tu prije 7, 8 dana ili manje od toga jednu slatku ljudsku priču o nekome tko je potegao do Staljingrada kao pripadnik tadašnje hrvatske vojske i poginuo tamo, žao mi je što je poginuo ali što je imao tražiti tamo? I što ima današnji javni servis raditi sladunjave priče o njegovom potomku koji je od svih lutaka u koje je u djetinjstvu imao najviše volio lutku Hitlera? I onda voditeljica to komentira vidite kao je živahan, vidite kako je čio, vidite kakve dobre stavove ima. Vrlo poučno. Smijuljite se vi gore. Sram vas može biti kao i sve one koji ne znaju što to znači… … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Vi niste dostojni da vam se odgovori [[Upadica predsjednik: Molim vas, nemojte dobacivati.]] Vi dostojni niste da vam se odgovori jer prijetite ljudima po hodnicima i po stepenicama.
Hvala vam, hvala vam kolega Pupovac. Samo malo kolega Glasnović, nisam vas još ni zvao, sada ste na redu, Neovisni za Hrvatsku i kolega Željko Glasnović, izvolite.
Hvala. Poštovani kolege, evo govorit ću o jednoj temi, ona nije passe tema, to je … [[Govornik se ne razumije.]] prostor, čuli smo o d našeg zadnjeg govornika ovdje šta se događa, ja sam tu žrtva jedne paljbene skupine ovdje u Saboru koja me optužuje za govor mržnje. Šta je govor mržnje? A tko to potiče tu raspravu? Tko su ti ljudi? To su mentalni Jugoslaveni, čuli smo neke danas ovdje prije mentalnih Jugoslavena koji ne mogu promijeniti svoj mentalni sklop, to je kulturološko pitanje, i to je zašto Hrvatska ne može naprijed ić, to je prvenstveno kulturološko, antropološko i psihološko pitanje ne ekonomsko i političko. Taj se mentalni sklop transgenetski prenosi. Ne možemo izaći iz toga, ukopani smo u te rovove. Evo šta oni znaju ti bivši mentalni Jugoslaveni i sadašnji? Isprazne fraze, apstraktne govore, tu su eksperti po tom pitanju, a taj anglicizam hate speech, govor mržnje, njima dobro došlo, prije je bio verbalni delikt sad je govor mržnje. Tko su te glave? Tu sjede. Ne znam jel' su Histrijani, Istrijani, jesu još pod talijanskom okupacijom tamo gore, ja ne znam više, druge glave, bili su pripadnici tzv. ferijalnih saveza, sjećate se ferijalnih saveza, dobili su šatorska krila, pjevali partizanske pjesme, SKOJ-evci, predavali su kao neki koji sjede iza mene, ne sad ovi naši časni ljudi iza mene nego drugo, policijski odgoj je vaspitivanje, predavali su tamo, uloga bosanskog tovarnog konja u NOB-u itd., ali nastavili su to nakon ovoga i nekima se povećalo imovinsko stanje za oko milijun, 2 milijuna kuna. … [[Govornik se ne razumije.]] sjećate se onih sletova u Sjevernoj Koreji, Tito je naš, mi smo Titini itd. Kad govorimo o novinarima, evo novinari, svi su novinari bivši bili pripadnici, radili su za UDBA-u, bili su društveni službenici, oni koji su u New Yorku radili za … [[Govornik se ne razumije.]] kao danas npr. čovjek koji nas predstavlja na East Riveru, mister Drobnjak i drugi karakteri, pa nisi mogao dobiti putovnicu ako nisi radio za njih, to je crno i bijelo, evo. I šta se događa? Dok smo mi blokirani neki na HTV-u, tamo dolaze članovi SKH-a, predstavništva, stare glave, one Galapagos kornjače, tu je jedan ovdje hodao po Saboru ovdje, on je savjetnik za SDP, i gle sada, evo ga na Otvorenom, ja to zovem Zatvoreno. Evo slušamo iste glave, isti karakter, a to je govor mržnje. A gdje su bili ti kad govore o toleranciji, o poštivanju, itd., gdje su bili ti karakteri kad je Jugoslavija imala više političkih zatvorenika per capita nego SS? Te su ljude mučili, ubijali, kad su ljude vani ubijali, kad su provodili otimačinu a imate stranku tu, šef stranke kaže moramo vratiti duh kolektivizacije iz '45., ja sam skoro pao u nesvijest gore tamo kad sam čuo. E to su ti karakteri i oni hoće modernizirati, oni ne mogu državu modernizirati. Drugo, oni su po pitaju tog mentalnog sklopa, oni su eksperti po pitanju i zovu se …/Govornik se ne razumije. to zna gospodin Petrov ovdje, kameleonstva, ima jedna tamo … [[Govornik se ne razumije.]] bacao ljude u otoke Ugljen, kamen oko vrata, podvodna bojna, bivši oznaš, danas je član riječkih udruga … [[Govornik se ne razumije.]] militantnih ateista, preko noći kad bi došli marsovci ovdje, oni bi bili, ovaj, ovaj, njima bi se priključili odmah. Evo, i to je zašto, sad ću pročitati jednu kratku poeziju, ovo je njihov svetac, ovaj, to neke glave sjede, gledaju, ima, … [[Govornik se ne razumije.]] se imena, svjetonazor itd. Evo, ovo, škola, sad ću vam reći, vi ćete znat, vi znate. Škole, vrtići, ulice nose ime ovoga karaktera, ovako, mrzimo vas, mrzimo vas hulje. U majčinoj klici kunu vašu djecu, utrobe svih žena, di su feministi tu. Naše ljute guje kost će vam gmizati, pobješnjele kuje, crijeva će vam lizati, muhe zukavice i smrdljivi crvi, ostati će … [[Govornik se ne razumije.]] do crnoga krvi. Srce bismo jeli, poganovo meso, na lešini seli i klikali bijesno. Evo, to je partizanski, to je srž … [[Govornik se ne razumije.]] sotonizma i čisti govor mržnje. A evo, tu sjede drugovi i nama govore o toleranciji. I to je zašto, dok su oni infiltriraju u hrvatsko tkivo, u politici, ekonomiji, u kulturnom prostoru, nećemo imati niti remont pravnog sustava, niti ćemo imati katarzu, pobjegao je gospodin Pupovac ovdje i on je također bio član partije. Vidio sam mu radnu knjižicu tamo gore. Evo, sad diže čovjek, tamo jedan iz hitra ili Istra [[Upadica: Hvala vam lijepo.]] ja ne znam jel on tamo [[Upadica: Hvala, kolega Glasnović, hvala vam.]] da, da da, to su ti karakteri [[Upadica: Isteklo je vrijeme.]] i sa takvim nema sreće [[Upadica: Kolega Glasnović, isjeklo vam je vrijeme.]] Ovaj ovdje od '92. g. taj koji je digao …/Govornik isključen./…
Kolega Glasnović, vrijeme je isteklo. Imamo 2 povrede Poslovnika, prvi je kolega Beus Richembergh.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolega Glasnović je prekršio članak 238. Poslovnika Hrvatskog sabora. Mi već mjesecima, ako ne više od toga, trpimo maltretiranje i vrijeđanje zastupnika Glasnovića. To je nedopustivo. To što on sebi ovdje dopušta, dakle, ne samo da vrijeđa kolege ovdje, da paušalno iznosi ocjene i vrijednosne sudove, o ljudima, o kojima ne zna ništa, nego da redovito vrijeđa ljude koji nisu u ovoj sabornici, proziva ih kao najveće kriminalce, moralne nule ili ljudi koji su suspektne prošlosti, ali eto upravljaju Hrvatskom, to je nedopustivo. Cijela javnost je zgrožena nad takvim načina govora u Hrvatskome saboru i evo ja ću izreći jednu stvar, možda po prvi put u ovome Domu, dobrovoljno se dajem na raspolaganje, ali tražim to i od gospodina Glasnovića, da se podvrgnemo psihijatrijskome vještačenju, jer mislim da taj čovjek nije zdrave glave.
Hvala vam. Kolega Furio Radin.
Pa mogu ja u svoju obranu nešto reći?
Čekajte, možete, ali prvo je Furio Radin. Izvolite kolega.
Također članak 238. onaj dio koji govori o vrijeđanju, omalovažavanju zastupnika, ali ne sa tonom kolege Richembergha koji bi mogao podijeliti u drugom trenutku, nego takvi govori gospodine predsjedniče, zapravo izazivaju jednu komičnost i obezvrjeđivanje ovog Parlamenta. On se pretvara u kabare. On se pretvara u cirkus. Funkcija zbog kojih smo mi odabrani, izabrani ovdje, nije da na taj način, govorimo i da na taj način tretiramo hrvatski narod. Gospodin Glasnović misli da ima copy right, na hrvatski narod. To je njegovo mišljenje, ali međutim, ne bi se trebalo dozvoliti, da on takvo mišljenje, na tako komičan i smiješan način iznosi u ovom Saboru.
Izvolite kolega Glasnović.
Ja bi samo rekao predsjedniče, poštovani gledaj ja govorim istinu. Tko to prihvaća, nek prihvaća, ja govorim istinu, ja što govorim pokrijepiti ću činjenicama.
Što je povreda Poslovnika?
Da, ali ja kažem, ja nisam, ja sam bio žrtva, … [[Govornik se ne razumije.]] manipulacije od nekih ljudi koji su letjeli do … [[Govornik se ne razumije.]] i davali izjave o meni. Po tome ja imam pravo govoriti što mislim. I imam svoje biračko tijelo, koje također dijeli isti svjetonazor, a ne svjetonazor … [[Govornik se ne razumije.]] revolucije.
Dobro. Dakle, ovdje smo ušli izabrani od naroda i svatko je dobio određeni dio glasova. Međutim, to nam ne pruža priliku i nije u redu, da koristimo neprihvatljiv govor, da vrijeđamo drugoga, to znamo i to piše i u novom etičkom kodeksu, koji ćemo nadam se donijeti, da zastupnik ne smije klevetati, ne smije vrijeđati, ne smije upotrebljavati govor mržnje. I ja vas pozivam sve, da to ne činimo. Dakle, da u svojim raspravama budemo argumentirani, da iznosimo stavove onih građana i onih birača koji su nas izabrali. Svjetonazorski je Hrvatska vrlo šarolika, ali vas još jednom pozivam, da u tome imamo dignitet, da vodimo računa o tome da nas ljudi gledaju, slušaju i ono što mi ovdje izgovaramo, ima posljedice i na sveukupno ozračje u hrvatskom društvu. Tako, da, ovo danas što smo čuli, nije bilo primjereno i molim vas da to više ne činimo. Nitko od nas ne bi trebao govoriti na način, kao što smo čuli danas. I ne vjerujem da treba bilo koga podvrgnuti psihijatrijskom testu, kolega Beus Richembergh, nećemo to, to nije naša zadaća, s time se bave druge institucije. Ali, vas molim, još jednom pozivam, da ne govorimo na način, koji nije primjeren govoru u Hrvatskom saboru. Sada molim kolegu Petrova u ime Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista. Izvolite.
Kolegice i kolege zastupnici, 3 slike. Prva INA, godinu dana treba Vladi da izabere konzultante da bi se tek krenulo proces povratka INA-e u hrvatske ruke, godinu dana. Godinu dana se daje fore, … [[Govornik se ne razumije.]] i sličnima da pregovaraju s MOL-om o Hrvatskoj i našoj budućnosti. Valjda, vlada smatra da imamo ubitačnu dobru vanjsku politiku, pa će to Hrvatska riješiti u par dana, nakon što se uključi. Koliko je upitano, to smo mogli vidjeti neki dan, kada su Mađari torpedirali hrvatsku potpredsjednicu i kada je Vlada na kraju pristala da se zbog toga gasi rafinerija u Sisku. Znate, nema žurbe za naše, neće biti problem. Dotada pametni susjedi provode svoj plan, rafinerija Sisak se gasi mi ćemo nakon bolida kakav je bio INA možda uspijemo na kraju dobiti trokolicu. Ali dobro, ja vjerujem da Mađari, kad bi tražili bolje odvjetnike i glasnogovornike od naše Vlade bolje ne bi našli. Ne trebam uopće niti spominjati, da ima godinu dana MOST dao prijedlog modela otkupa INA-e. Vladajući nisu niti trepnuli. Agrokor druga slika. Radi Agrokora će se sadašnjim vladajućima žariti obraz kroz iduće generacije. Umjesto da u 4 mjesecu 2017. počistite sav glib i smrad koji je nastao spregom politike i gospodarstva vladajući su se odlučili nanijeti još jedan kilometar nanosa. Svi odgovorni su ili abolirani ili su poslani na cjeloživotne ferije u druge zemlje. Pola hrvatskog gospodarstva u tom trenutku je dano u ruke Fondu za čiji se izvorni kapital ni ne zna čiji je. Danas imate jednu jako zanimljivu situaciju. Danas uopće ne znate zapravo tko je vlasnik Agrokora. Ja bih volio da me Vlada u tome razuvjeri. Ali znate tko danas najbolje surađuje po pitanju Agrokora? Bivši predstavnik Knighthead fonda i predstavnici ruskih banaka u Agrokoru. A zanimljivo, u ovom zadnjem razdoblju od mjesec dana pojavljuju se zanimljivi skrbnički računi iz egzotičnih zemalja poput Hong Konga. Zanima me što ćete reći nakon toga? Mislim da je pametnome dosta. Zbog nekih sitnih interesa, kokošarenja, gluposti da se ne izrazim ružnije iz Hrvatske će otići 10 do 15 milijardi kuna, a pola našeg gospodarstva bit će prodano za kikiriki. Ja pretpostavljam da nas vladajući uče kako se to zapravo voli Hrvatska po onoj sintagmi neka ti ne zna desnica što radi ljevica. Samo ste vi abgrejdali tu misao neka ti je jedna ruka u džepu. I zato smo također bili predlagali drugi model restrukturiranja i financiranja, a za Knighthead fond smo saznali nakon lex Agrokora i to iz novina. Pretpostavljam da premijer i za to ima svoj razlog. Treća slika Petrokemija. Kad bih se i trudio objasniti koja je razina nebrige, nečinjenja, preživanja na državnim jaslama se dogodila u Petrokemiji zadnjih 20 godina teško da bih to mogao dočarati. Samo ću jednom slikom. Navodno danas izvorni kapital Petrokemije vrijedi par desetaka milijuna kuna, tvrtke koja zapravo vrijedi par milijardi kuna. Napravim dug, preuzmi kroz dug, kupci su slični. Očekuje se navodno prodaja PPD-u čiji je kapital, odnosno glavni dobavljač plina GAZPROM. Jel' to slučajnost? INA – Roznjev, Agrokor – ruske banke, Petrokemija – PPD čitaj GAZPROM. Ja ne vjerujem u slučajnosti. Mene samo zanima jeste li svjesni da ste zbog svoje nebrige, nečinjenja, građenja samo svoga imidža radi svojih karijera i osobnih ambicija nas vjerojatno stavili u kašetu. Ja vjerujem da će kolega zastupnik Bačić pokušat to budući da je on analitičar stanki objasniti kako će se dogoditi neka magija Vlade, neki deus ex machina koji će to u sekunda sve riješiti. Super! Molim vas pozorno ga poslušajte, možda nije sve izgubljeno. Ali danas imate prvu priliku, danas vam dolaze blokirani ispred Sabora u 11 i po, dajte im podršku, pokažite da možete drukčije i da volite svoju zemlju. Hvala.
Hvala vam. Sada je na redu Klub zastupnika SDP-a i poštovani Željko Jovanović, izvolite.
Hvala predsjedniče, kolegice i kolege. Govorit ću o nedopustivom protuustavnom i nezakonitom guranju LNG terminala i guranju skrivenih interesa pod krinkom strateških energetskih interesa Republike Hrvatske. Građani Primorsko-goranske županije zaslužuju jednaki tretman kao i ostali u Hrvatskoj. Preciznije svi građani Hrvatske zaslužuju jednaki tretman. Da li Ustav i zakoni vrijede u svim dijelovima Republike Hrvatske jednako ili Plenković nekim svojim odlukama, najavama nekih novih specifičnih zakona ističe da su svi građani Hrvatske jednaki, a neki malo jednakiji ako im je župan na primjer HDZ-ovac, do kako živite u Gorskom kotaru u Omišlju na Krku ili Primorsko-goranskoj županiji za vas vrijede neka druga pravila i neki drugačiji tretman. Ovih dana aktualna je priča oko oslobađanja plaćanja tunelarine kroz tunel Sv. Ilija za stanovnike Imotske krajine. Eto dok se nekima ukidaju tunelarine jer im je župan HDZ-ovac, mi na primjer u Primorsko-goranskoj županiji ne možemo izaći nigdje a da za to ne platimo bilo tunel Učka ako idemo u Istru, bilo autocestu prema Zagrebu, bilo mostarinu prema svim otocima. Prema tome i ja danas tražim sa ove govornice da Vlada po potpuno jednakim kriterijima kao za tunel Sv. Ilija donese odluku za stanovnike svih drugih dijelova Hrvatske po tim istim kriterijima. Posebno to ističem za Gorski kotar, jer bi i za Gorski kotar besplatno prometovanje po dijelovima autoceste poboljšalo gospodarska kretanja, razvoj poduzetništva i demografsku obnovu. Ali tunel Sveti Ilija je prava sitnica u odnosu na Plenkovićevu najavu da će Vlada tzv. lex LNG kojim će propisati uvjete gradnje plutajućeg terminala kod Omišlja u potpunosti suspendirati i Ustav i Europsku povelju o lokalnoj samoupravi i odluke Skupštine Primorsko-goranske županije i općine Omišalj i volju građana Krka, Omišlja, Rijeke i cijele Primorsko-goranske županije. Pitam kako će svojim biračima moći pogledati ministri Butković posebno Cappelli zbog ugrožavanja turizma, jer su i HDZ-ovci u Skupštini Primorsko-goranske županije podržali sve odluke koje se tiču kopnenog, a ne plutajućeg LNG terminala. Je li pred nama nova koksara pitam Plenkovića, Butkovića, Cappellia ali i posebno gospodina Klarića. Bakru je partijskim dekretom nametnuta koksara koja je devastirala Bakarski zaljev, a sada Plenković po ugledu na neka prošla partijska vremena građanima Krka na silu suspendirajući Ustav i volju građana pod izlikom strateškog interesa Republike Hrvatske nameće novopartijskim dekretom plutajući LNG terminal. Da budem do kraja jasan Primorsko-goranska županija, Krk, Omišalj, mi zastupnici 8. izborne jedinice iz redova SDP-a ne protivimo se LNG terminalu, ali u svim odlukama i svim dokumentima Omišlja, Krka, Primorsko-goranske županije jasno je rečeno da se radi o kopnenom rješenju LNG terminala. U deset godina Skupština Primorsko-goranske županije četiri puta je raspravljala o LNG terminalu i sva četiri puta zaključci svih političkih opcija bili su jednoglasni. Da, može LNG terminal, ali kopnena varijanta. Sve ovo što se sada radi pod krinkom strateških interesa, suspenzije demokracije, udar na ustavna prava stanovnika Omišlja, Krka i Primorsko-goranske županije. Zanimljivo je kako Plenković ističe da se lex LNG ubrzati realizaciju projekta sa aspekta koncesije, imovinskopravnih odnosa i Studije utjecaja na okoliš. Kolegice i kolege, znate što to znači? To su tri zadnje brane demokratske procedure i vladavine zakona. Dakle lex LNG će srušiti kompletnu zakonsku regulativu u Hrvatskoj, ukinut će tržišno natjecanje i pogodovati stranim investitorima. Lokalnom stanovništvu koje se protivi plutajućem LNG oduzet će zemlju i uvaliti im plutajući terminal. I bez obzira bio projekt štetan po okoliš ili ne realizirati će ga. Gdje je studija ekonomske isplativosti za ovaj projekt? Jeli možda u Mađarskoj ili u mađarskom MOL-u? Hoće li Vlada izdati i jamstva za ovaj projekt? Što će biti ako on propadne jer je ukapljeni plin jednostavno preskup u startu 30% skuplji od cjevovodnog ruskog plina, hoće i to plaćati građani Hrvatski? Tko će sanirati ekološku štetu od LNG terminala? Zašto premijer, predsjednica Vlade ignoriraju lokalnu samoupravu i žele li poručiti da je 20 tisuća stanovnika otoka Krka nevažno? Dakle mi nismo protiv LNG terminala, ali smo protiv promjene koja odjednom ide prema morskoj varijanti čime se ugrožavaju interesi Omišlja, Krka, Primorsko-goranske županije. Morska varijanta donosi samo probleme i brigu, ako bi se radio kopneni terminal od toga bi imali koristi građevinari i montažeri, ovako će se kupiti brod usidriti ispred Omišlja i Omišalj će pored INA-e dobiti još jednu plutajuću prijeteću katastrofu.
Idemo dalje, Klub zastupnika HDZ-a i poštovani kolega Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovane kolegice i kolege. Pa evo reći ću nekoliko riječi na izlaganje, otišao je kolega Beus Richembergh koji se osvrnuo na činjenicu da Ministarstvo zdravstva u suradnji u ovom slučaju kada se govori o bolnicama hrvatskih veterana ima namjeru racionalizirati sustav poslovanja plaši hrvatsku javnost kako će se ta bolnica, primjerice u Zaboku ili ona u Vukovaru ili ona u Kninu ugasiti. To nije točno. Sredstva za rad tih bolnica su osigurana, to je sigurno i kolegi Busu jasno. Pripremljeni su novi ugovori na način da će se financiranje tih bolnica odvijati po pacijentu zaprimljenom u toj bolnici, a ne na način da se paušalno mjesečno osigurava 500 tisuća kuna toj bolnici, neovisno o tome koliko je pacijenata obrađeno u toj bolnici. Prema tome, ide se na novi sustav plaćanja rada tih bolnica, isključivo prema broju zaprimljenih pacijenata. A kažem s obzirom na činjenicu da od kada su te bolnice osnovane pa do danas se utrostručio broj pacijenata, nema nikakvog razloga niti potrebe strahovati da bi došao u pitanju status bolnica hrvatskih veterana. Druga stvar na koju bi se želio osvrnuti jest činjenica koju je maloprije iznio uvaženi kolega Jovanović. Ja bih kolegu Jovanovića podsjetio da nisam čuo da je imao na bilo koji način išta protiv činjenice da je na 6km od Omišlja prije tri godine ili od Raba ili od Lošinja ili do moje Korčule trebalo postaviti naftne platforme. Dapače, SDP je gorljivo zagovarao provedbu projekta istraživanja eksploatacije ugljikovodika na prostoru Jadrana i to duboko u teritorijalnom moru, kažem u neposrednoj blizini istog ovog otoka za kojega sada kaže da ne bi trebalo postavljati osigurati i postaviti plutajući LNG terminal. Ono što je premijer i ministar su najavili, a to je da će se o načinu rješavanja i izgradnje LNG terminala u Hrvatskoj ovdje u Hrvatskom saboru provesti rasprava na način da bi se išlo sad zakonom o LNG terminalu. Prema tome, potpuno transparentno očekujemo kao saborski zastupnici da Vlada u Hrvatski sabor dođe sa zakonom koji bi riješio problem izgradnje LNG terminala o kojemu se već dugo vremena govori u Hrvatskoj i koji je strateški hrvatski energetski projekt. Ja držim da smo svi mi u Hrvatskoj za izgradnju LNG terminala kao novog dobavnog pravca plina u Hrvatsku. I u tom smislu podržavam stav Vlade da se dođe sa cjelovitim rješenjem koji će omogućiti izgradnju LNG terminala. Ali bih podsjetio da sada od SDP-a čujemo riječi protivljenja izgradnje tog jednog terminala koji je u smislu mogućeg zagađivanja okoliša puno kud i kamo beginiji od opasnosti koja je prijetila ne samo akvatoriju Krka nego cijelog hrvatskog dijela Jadrana postavljanjem naftnih platformi koje smo trebali prema tadašnjem projektu nadmetanja za istraživanje eksploatacije ugljikovodika dobiti na prostoru čitavog Jadrana. I na kraju samo evo žao mi je što je otišao kolega Petrov, neću s njime polemizirati osim što ću reći jednu jedinu stvar, a to je da je sudbina Agrokora u rukama njegovih vjerovnika, onih koji su danas stvarni vlasnici Agrokora. U ničijim drugim rukama nije sudbina Agrokora nego u vlasnicima vjerovnika. Zadaća je izvanredne uprave da pripremi prijedlog nagodbe sukladno Zakonu o izvanrednoj upravi, ali će odluku o tome hoće li do te nagodbe doći, kako će ona izgledati, tko će i na koji način participirati u otpisivanju i u kojoj mjeri dugova odnosno vlastitih potraživanja to će u prvom redu odlučiti vjerovničko vijeće kojega će imenovati na prijedlog izvanredne uprave Trgovački sud u Zagrebu. Prema tome, držim da ono što je ovaj Sabor donio a to je Zakon o izvanrednoj upravi bio u funkciji sprečavanja kolapsa Agrokora a koji bi se kolaps prelio na čitavo hrvatsko gospodarstvo i financijski sustav Hrvatske što je s tim zakonom onemogućeno i dato u ruke sadašnjih vlasnika Agrokora a to su vjerovnici.
Imamo povredu Poslovnika kolege Jovanovića.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče. Povreda Poslovnika, članka 238., kolega bačić je iznio neistinu i to ne punu minutu nakon što sam glasno i jasno rekao da SDP nije protiv LNG terminala ali je protiv plutajuće varijante jer je u svim dokumentima, svim odlukama rečeno da će se raditi o kopnenom terminalu. Dakle rekli ste neistinu, mi nismo protiv, ali smo protiv plutajućeg terminala jer svi dokumenti Primorsko-goranske županije i Strategija razvoja RH govori o kopnenom LNG terminalu.
Kolega Jovanović, ne piše u članku 238. da je iznošenje neistine kršenje Poslovnika onda bi gotovo u svakoj raspravi se moglo naći nešto što bi netko od zastupnika smatrao neistinom tako da nije bilo povrede Poslovnika i molim vas da ne koristimo taj institut na način na koji ste to činili sada. Idemo na zadnju raspravu, to je poštovani kolega Branimir Bunjac u ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e, izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege. Poznato je da Hrvatska danas ima oko milijun građana drugog reda ili 1/4 stanovništva zbog izrazito lošega i kvarnoga Ovršnoga zakona koji dozvoljava da se glavnica duga poveća i za više od 20 puta. Živimo u društvu, u bešćutnom društvu u kojem se oni koji ovršuju građane i enormno se bogate na njihov račun a to su odvjetnici, javni bilježnici, bankari i drugi paraziti, proglašuju humanistima dok se stotine tisuće građana pušta da životare u nezamislivim psihičkim mukama. Kako je moguće da zakon protiv kojega je cjelokupna hrvatska javnost egzistira već 8 godina i čak nakon navodnih izmjena se broj blokiranih i dalje povećava kao i ukupni broj njihovoga duga? Važno je napomenuti da je Ovršni zakon donesen u mandatu istoga onoga ministra koji je ustoličen prošle godine, dakle ministra Bošnjakovića, koji dakle ima mogućnost ispraviti svoje nedjelo međutim on kao što vidimo za to nema volje. On naime formira nekakvu radnu skupinu radi umirivanja javnosti a vidimo da ta radna skupina ne radi baš ništa. Oni se sastaju jednom u 3, 4 mjeseca, a zakon najavljuju najranije za 2019. godinu. Tu vidimo jedan paradoks a taj je, da kad treba napisati zakon za jednoga tajkuna, tada se zakon napiše za vikend, od petka do ponedjeljka i zakon je već na snazi. Kada treba napisati zakon za milijun hrvatskih građana, tada možemo čekati 9 godina i pitanje što će se biti nakon 9 godina. Već znam unaprijed što će reći oponenti, pa gospodin Todorić, Gazda, on je dužan 40 milijardi kuna. I hrvatski građani su dužni 40 milijardi kuna. Radi se o potpunom istom iznosu. Pa ako je taj novac bio motiv za pisanje jednog zakona, lex Agrokor, onda novac može biti motiv i za izmjene Ovršnoga zakona. Međutim posve je jasno da ni onda kada te izmjene Ovršnog zakona navodno budu donesene da se ništa bitno neće promijeniti jer je ministar Bošnjaković decidirano izjavio da ne misli isključivati ni odvjetnike, ni javne bilježnike ni agencije za naplatu potraživanja iz ovršnoga postupka. Naime on je u emisiji Otvoreno prije nekoliko dana rekao nećemo to zabranjivati, to postoji i drugdje. Znači to što nešto postoji i drugdje, to je automatski argument da mora postojati i kod nas. Na pitanje zašto su javni bilježnici i odvjetnici uključeni u postupke ovrhe, on odgovara da bi smo rasteretili suce. Evo jadni suci, imaju jako puno posla pa ih treba rasteretiti. A znamo da u Hrvatskoj u prosjeku ima 5 puta više sudaca nego u Austriji. Sudaca ima i više nego što treba i mogu taj posao obavljati kao i u svim drugim europskim državama uostalom kako su ga obavljali i prije donošenja Ovršnoga zakona. Dakle, postavlja se pitanje koga rasterećujemo? Suce ili građane? Ja mislim da bi trebali rasterećivati građane prije svega. Na koncu želim reći daje nevjerojatno da se čak i ovaj postojeći Ovršni zakon ne provodi, znači i on se zloupotrebljava na način da se recimo provode tajne deložacije, znači deložacije u koje vi ne dobijete obavijest da će ovrha biti provedena odnosno deložacija, zatim da se božićnica i otpremnina, jubilarne nagrade i regresi ovršuju a po Ovršnom zakonu su izuzeti od ovrha. Znači ne bi se smjeli ovršivati ali ipak se ovršuju. Rješenje bi bilo da se takve naknade isplaćuju na ruke ali kao što znamo, to se ne događa nego se uplaćuju direktno na tekući račun. Iz toga razloga još jednom želim pozvati ministra Bošnjakovića i njegovu radnu skupinu da se hitno i prioritetno prime izmjena Ovršnoga zakona, najbolje bi bilo da cijeli zakon napišu ponovni ispočetka. Njima je naravno dobro pa mogu čekati ne samo do 2019. godine nego do sudnjega dana. Možda bi trebalo tu radnu skupinu blokirati, možda bi njih trebalo dakle poslati ovrhu na jedinu nekretninu, možda bi njih EOS Matrix, … [[Govornik se ne razumije.]] i B2 kapital trebao zvati 11 puta na dan pa onda budite sigurno da bi oni pronašli rješenje do 1. ožujka. Bilo bi im dovoljno mjesece dana, samo da mjesec dana moraju trpiti taj teror, budite sigurni da bi pronašli rješenje, ali oni naravno ne doživljavaju muke naroda kao svoje, oni su odvojeni u svojim zlatnim dvorima mozgom, njima je dobro i u biti pogoduju onoj vrlo uskoj skupini ljudi koja se na narodu bogati već 8 godina. Hvala lijepa.
Hvala.
Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Tražim stanku od deset minuta kako bi progovorila o djeci u koju se najčešće samo deklarativno kunemo, a zapravo postoje problemi u ovom području.
Da, dobro. U ime kluba Most-a dakle nastavljamo u 12,55. Hvala. [[STANKA U 12,45 SATI.]] [[NASTAVAK NAKON STANKE U 12,55 SATI]] Evo izvolite u ime kluba.
Uzela sam stanku u ime kluba MOST-a nezavisnih lista jer želim progovoriti o djeci, o djeci izbjeglicama. Dakle, to su djeca koja putuju sama potpuno nezaštićena pretežno iz azijskih zemalja izložena raznim rizicima za svoj život. Ta djeca su ugroženog i narušenog cjelokupnog integriteta često potpuno oduzetog osobnog dostojanstva, prava na djetinjstvo i svih prava koja djetinjstvu i djetetu pripadaju. Upravo ova djeca nerijetko čine službene statistike i crne brojke nestale djece. Na jednom sastanku u Bruxellesu kada sam čula da je registrirano 10 000 djece koja su ušla u Europu i nakon toga su nestala, a da se pretpostavlja da ih je u biti 20 000 zapitamo se kakva smo mi to Europa i kakav smo mi to zapad, kako smo se brinuli o onima o kojima smo se trebali brinuti, jer su najranjiviji dijelovi našeg društva. Svakodnevica i osjećaji djece bez pratnje ispunjeni su besperspektivnošću, strahom za vlastiti život i život svojih obitelji. Nemaju mogućnost zaštite, ne mogu se izraziti zbog jezičnih barijera, često su bez osnovnog obrazovanja i pismenosti. Nerijetko su njihovi roditelji platili za njihov neregularni put kako bi barem njim spasili patnje života u vlastitoj zemlji. Dolaze iz ratnih područja, krajnjeg siromaštva i bijede, svjedočenja smrti svojih bližnji i razrušenosti domova i života. Susreću se sa smrću svojih vršnjaka sa misijom da dopru do zapada Europe, zaposle se i pomognu svojim obiteljima. Djeca bez pratnje na putu česta su meta krijumčara i trgovaca ljudima, postaju djeca ulice, prose i kradu da bi preživjeli jer su prisiljeni zaraditi i vratiti dug za svoje putovanje. Dakle koje je dijete bez pratnje? Dijete bez pratnje je državljan treće zemlje koje je mlađe od 18 godina i koje je ušlo u Republiku Hrvatsku bez pratnje odrasle osobe odgovorne za njega u smislu roditeljske skrbi sukladno zakonodavstvu. I sve dok se ne stavi pod skrb takve osobe koja će biti skrbnik u našoj zemlji, a uključuje i djecu koja su ostala bez pratnje nakon ulaska u Hrvatsku mi smo za njih odgovorni. Prema podacima UNHCR-a iz izvješća o globalnim kretanjima u 2015. od ukupno 65 milijuna raseljenih osoba djeca su učinila 51%. Dakle, najviše zabrinjava činjenica da su mnoga djeca odvojena od svojih roditelja i putovala sama. Veliki broj djece u pokretu su zapravo djeca koja su registrirana i 2015. zabilježeno je 95970 djece bez pratnje koja je zatražila azil diljem Europe. Zašto o tome danas govorim? Da li znate gdje djecu bez roditeljske pratnje u Republici Hrvatskoj danas smještamo? Ne smještamo ih u posebne centre gdje će imati na raspolaganju prevodioce na svom jeziku, psihološku potporu, kompletnu zdravstvenu zaštitu, obrazovanje. Ne smještamo ih u domove, u dječje domove gdje su naša djeca bez roditeljske skrbi smještamo ih u dječje domove za djecu s poremećajima u ponašanju, u popravne domove. Tamo smještamo tu ranjivu djecu, djecu koju zateknemo u Hrvatskoj. I znate još što? To se dešava u Ivancu, to se dešava u Dugavama, to se dešava u Karlovcu. Razgovarala sam sa nekoliko socijalnih radnika i razgovarala sa njima i saznala kako im je teško kad zateknu dvoje, troje, četvero te djece i onda u tim domovima kao nema mjesta i onda ih u jednoj noći, a jedino što imaju su njih troje, četvero zajedno koja su došla do Hrvatske razdvoje svako u svoj dom i zauvijek prekinu tu još jednu vezu koju su oni imali. Dakle, 2009. godine nastao je prvi Protokol o postupanju prema djeci bez roditeljske pratnje, ali samo u suradnji dva tijela Ministarstva unutrašnjih poslova i Ministarstva zdravstva. 2013. mi mijenjamo Protokol o postupanju prema djeci odvojene od roditelja kojim su određeni koraci u postupanju te nadležnosti i obveze svih sudionika protokola. Dakle od ulaska djeteta bez pratnje gdje ga zatječu djelatnici policije, postupanja stručnjaka iz sustava socijalne skrbi, provođenja obveznog inicijalnog zdravstvenog pregleda do smještaja u ustanove socijalne skrbi, pa do pronalaska krajnjih rješenja povratka u zemlju podrijetla, spajanja sa članovima obitelji itd. 2016. taj protokol je mijenjan i 2017. tek je uključena predstavnica Centra za nestalu i zlostavljanu djecu. Dakle, mi smo odlučili kao zemlja da ćemo ih stavljati u domove za odgoj djece u dom za djecu bez odgovarajuće roditeljske skrbi, ali i u domove za preodgoj.
Hvala kolegice [[Upadica Strenja Linić: To je problem koji moramo riješiti, na koji upozoravam i smatram da je krajnje vrijeme da postupimo humano prema ovoj djeci, jer to je naša dužnost. Hvala.]] Hvala.
Prelazimo sada na dnevni red, prva točka: - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o unapređenju poduzetničke infrastrukture, prvo čitanje, P.Z. br. 259 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske, na temelju članka 852. Ustava RH i članka 172 Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točci dnevnog reda, primjenjuju se odredbe poslovnika, koji se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za gospodarstvo. Molio bih predstavnika predlagatelja, da da dodatno obrazloženje prijedloga zakona, poštovani Mario Antonić, državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, poduzetništva i obrata. Izvolite.
Poštovani saborski zastupnici. Pred nama je izlaganje o Prijedlogu izmjena i dopunama Zakonu o unaprijeđenu poduzetničke infrastrukture, radi se o prvom čitanju. Dakle, ovaj zakon se mijenja iz nekoliko bitnih razloga, u osnovi znamo da poduzetničke zone, obavljaju određene vrste poduzetnički, gospodarskih djelatnosti i tim zakonom se zapravo definiraju mogućnost unaprijeđena poduzetničke infrastrukture. Zakonom je propisano uređenje sustava infrastrukture u RH. Definirani su preduvjeti, koji subjekte poduzetničke infrastrukture treba ispuniti u cilju dobivanja potpora za unaprjeđenje te iste infrastrukture i preduvjeti koje je potrebno ispuniti kako bi se darovalo zemljište u vlasništvu RH, za bilo osnivanje, bilo proširenje postojećih poduzetničkih zona. Također definirano je i ustrojavanje jedinstvenog registra, te poduzetničke infrastrukture, kao i sistematizirane baze podataka koje onda stoje na raspolaganje za različite namjene. Pojedine odredbe zakona, su zapravo bile podložne različitim tumačenjima i slijedom toga, nailazili su na određene probleme u provedbi i to je razlog zbog kojeg smo i pristupili izmjenama tog zakona. U nekoliko točaka smo zapravo oformili te bitne izmjene. Jedna vrlo bitna, dakle, možda poglavito, je uključivanje slobodnih zona, kao takvih u sustav poduzetničke infrastrukture, čime se iskorištava postojeća dobro razvijena infrastruktura u tim zonama i dobivaju time status kao i ostale poduzetničke potporne institucije. Drugo, a što je isto također vrlo bitno, ukida se obveza intenziteta, aktivacije, više od 2/3 odnosno, 66% popunjenosti postojećih poduzetničkih zona, koje su radije su od 20 kilometara od lokacije na kojoj se planira nova poduzetnička zona, koja traži darovanje zemljišta u RH. Dakle, time zapravo, ispravljamo jednu barijeru, koja znači, odnosno, pokazalo se u praksi, da su određene jedinice lokalne samouprave, koje su aktivne i uspješnu u privlačenju poduzetnika u te zone, limitirane neaktivnošću poduzetničkih zona u drugim jedinicama lokalne samouprave, pa smo tim kriterijem, to ograničenje eliminirali. Napominjem, da ostaje uvjet popunjenosti veće od 2/3 za postojeće zone unutar iste jedinice lokalne samouprave. Također, bitna izmjena je da osnivači poduzetničke infrastrukture, prema novim odredbama mogu biti i fizičke osobe, što do sada nije bila praksa. Detaljnije se definiraju pojmovi poduzetničke infrastrukture, pošto različiti dionici, na koje se zakon odnosi, tumačili su pojedine pojmove na različiti način i potrebno je bilo definirati sljedeće pojmove. Dakle, poduzetnički zonu, odnosno, njenu ukupnu površinu, što sve u to ulazi, dakle, poduzetničku potpunu instituciju, kao subjekt usmjeren za stvaranje kvalitetnog korisničko orijentirano poduzetničkog udruženja u RH, koje provodi programe usmjerena u razvoj poduzetnička, kategorija poduzetničkih potpornih institucija, npr. poslovni inkubatori, poduzetnički inkubatori, inkubatori za nove tehnologije, znanstveni tehnologijski parkovi, a dodane su i već spomenute slobodne zone. Također, zakon definira novu poduzetničku zonu, jednoznačno, ali i proširenje postojeće poduzetničke zone. U svrhu prikupljanja i evidencije podataka u jedinstveni registar poduzetničke infrastrukture, detaljnije se definiraju obveze dostave podataka, a te obveze se odnose na osnivača, odnosno, upravitelja subjekta te poduzetničke infrastrukture. Također, izmjenama je definiran nadzor nad darovanim zemljištem RH, za osnivanjem ili proširenje poduzetničke zone, te prenamjene darovanog zemljišta. Donošenjem svih predloženih izmjena i dopuna zakona o unaprijeđenu poduzetničke infrastrukture, omogućiti će se prije svega sustavno i transparentno definiranja pojmova te infrastrukture, određivanja i preciznijih uvjeta za osnivanje i proširenje subjekata poduzetničke infrastrukture. Preciznije raspolaganje zemljištem u vlasništvu RH, za izgradnju, odnosno, proširenje poduzetničke zona, odnosno, infrastrukture, te pravovremena dostava podataka za upis u jedinstveni registar poduzetničke infrastrukture. Trenutno u jedinstvenom registru poduzetničke infrastrukture, do kraja 2017. upisana su 443 poduzetničke zone, verificiranih imao ukupno 188, od toga su najviše ima malih zona, 96 i mikro zona 63, dok srednjih ima ukupno 18, a 11 velikih zona. Smatramo da će izmjenama ovoga zakona, biti omogućeno upravo ovo što je sad i navedeno u ovom uvodnom izlaganju. Radi se o prvom čitanju zakona i vjerujem da će odaziv biti pozitivan i da će zakon biti prihvaćen. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo 7 replika. Prvi na redu je poštovani kolega Hajdaš Dončić. Izvolite.
Hvala predsjedniče Sabora. Državni tajniče, iskreno govoreći, baš ne razumijem ovo izmjene zakona jer me vraćaju na jedno vrijeme od prije 10-tak godina, dakle, kad sam bio direktor razvojne agencije, koja se zapravo bavila, a poduzetništvom, kao nekakvu socijalnu poduzetničku infrastrukturu. Jedan od najvećih problema je onda bio, koji je zapravo bio politički, da je u to vrijeme u najvećem dijelu HDZ dodjeljivao i zemljište i novac za infrastrukturu upravo one općine i gradove, dakle gdje je HDZ imao načelnika i gradonačelnika. I sad pazite zašto vam to pričam. Dakle, ako vi promatrate, dakle jedan prostor koji je konačan i koji je zadan, dakle ne možete ukidati kriterij 66% i 20 km jer nemate mogućnosti, dakle da vam bilo koji investitor dođe u područje ako nisu ispunjeni i drugi ponderi. Dakle, suvremene teorije ekonomskog razvoja, regionalnog razvoja govore vam o tzv. postulatima hot spota ili zapravo tablicama da vam kažem na hrvatski koji ne samo da kvantificiraju zemljište, nego gledaju obrazovni sustav, dostupnost, širokopojasni Internet. Tako da vam je nemoguće da u svakom području, svakoj općini i gradu upravo zbog drugih kriterija koji su u suvremenoj ekonomiji 21. stoljeća puno važniji od pukog zemljišta krećete na izmjenu kriterija. Dakle, ja ovdje vidim samo jedno opet pogodovanje određenim partikularnim interesima u Hrvatskoj, tj. po određenim općinama i gradovima. Hvala.
Želite li odgovoriti na repliku? Izvolite.
Iskreno rečeno vaša konstatacija me je šokirala pošto je Zakon o poduzetničkim … [[Govornik se ne razumije.]] institucijama na snazi već nekoliko godina. Na snazi je bio i u pretprošlim i u prošlim Vladama. Ove izmjene su namijenjene prije svega zato da se ukinu ograničenja koja su se pokazala u provedbi tog zakona. Nikako se ne dotiču nikakvih političkih konotacija i apsolutno odbijam bilo kakve takve konotacije, jer osobno imam primjer unazad dvije godine koliko sam baš u tom dijelu vrlo, vrlo aktivan da su, da je dodjela zemljišta, što za osnivanje, što za proširenje poduzetničkih potpornih institucija bila širom Hrvatske bez obzira na lokalnu samoupravu, dakle na stranačku pripadnost. A na infrastrukturu o kojoj govorite, da slažem se apsolutno, opća infrastruktura je vrlo bitna. Obrazovanje je vrlo bitno, širokopojasni Internet je vrlo bitan. Ovime mi jedino ukidamo ograničenje da a kad imamo na primjer dvije lokalne samouprave, dvije općine u kojoj jedna općina ima aktivne zone, dakle popunjene zone, a radijus tih zona prelazi recimo u drugu općinu. I zbog tog kriterija 20 km u ovoj općini koja je aktivna nije bilo moguće, recimo darivati zemljište za osnivanje novih zona. Dakle, samo to ograničenje se ukida. Hvala.
Idemo na drugu repliku, poštovani kolega Gordan Maras.
Hvala lijepo. Ja se apsolutno slažem sa kolegom Hajdašem. Znači tu se radi o vjerojatno pritiscima nekoliko desetaka načelnika koji kako ste ih vi sad ovdje opisali neki su malo agilniji, neki su malo manje agilni. Ali vi meni sada objasnite koji interes je države da dijeli zemlju na sve strane, a u krugu 20 km dvije trećine zemlje namijenjene poduzetničkim zonama nisu popunjene. Znači drugim riječima mi smo sada ovdje na Markovom trgu i tu je zona koja nije popunjena. Ukoliko je u Novom Zagrebu država imala zemljište ona je mogla tamo dati nekoj drugoj općini također zemlju da napravi novu poduzetničku zonu. Ovdje nema poduzetnika, a tamo će biti. Zbog čega ne bi prvo popunili ono zemljište koje je već darovano? Zbog čega na taj način omogućavati ljudima da samo fiktivno rade nešto. Ja imam poduzetničku zonu, to je jedna od glavnih stvari. Ljudi se hvale kao da su nešto napravili, a to šta od ne znam 50, 100 ha u toj zoni nema tri poduzetnika nema veze. Pogledajte koliko imate zona u Hrvatskoj, pogledajte kolika je njihova iskorištenost, pogledajte koliko smo novaca dali za te infrastrukturne projekte i pogledajte da li je to ikad imalo, pogotovo u periodu 2004. do 2011. da li je to ikakve veze sa tržištem imalo, nego se samo na politički način dodjeljivao novac i dodjeljivala zemlja. Sa te strane ja sam protiv toga da država šakom i kapom daje nekretnine, da daje zemlju, a da se ta zemlja ne koristi. I zbog toga mislim da ovo nije dobro. I još jedna stvar, mislim da je nedopustivo gospodine predsjedniče da ministrica opetovano ne dolazi u Hrvatski sabor razgovarati o ovako bitnim zakonima. Nju ovdje gotovo nikada ne vidimo osim na aktualnom satu kada nasrne na ponekog zastupnika kao što je to bilo sa kolegom Buljem u prethodnom razdoblju. Hvala lijepo.
Hvala vam. Treća replika, želite li odgovoriti?
Poštovani zastupniče, ja sam na to pitanje odgovorio u prošlom pitanju, tako da stvarno vidim da ne razumijete tematiku.
Iduća replika poštovana zastupnica Ivana Ninčević-Lesandrić. Izvolite.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Državni tajniče imam pitanje vezano za poduzetničke potporne institucije, zapravo zanima me na koji način obzirom da to nije definirano ovim zakonom, na koji način kontrolirate samu potrebu osnivanja poduzetničkih potpornih institucija, prvenstveno mislim na inkubatore i centre. Na koji način kontrolirate zapošljavanje u PPJ-ima i na koji način mjerite njihove rezultate, zapravo da li su oni opravdali svrhu svog postojanja. Jer ono što, naravno čast iznimkama, ali ono što često u zadnje vrijeme vidimo na terenu, a to je da imamo inkubatore koji se osnivaju i godinama opstaju imaju zaposlene, zapravo nemaju apsolutno nikakve rezultate što je vidljivo u njihovim izvješćima koje redovito godišnje podnose svog gradskom vijeću. Dakle, može se vidjeti da postoji inkubator koji ima zaposlene ljude, koji postoji već par godina, a apsolutno nikada i ništa nisu napravili. Pa me zanima kako namjeravate tome stati na kraj, jer model PPJ-ova odnosno poduzetničke potporne institucije je jedan fenomenalan model koji je i u drugim državama zaživio. I nadam se da će to biti i kod nas, ali vidim da se zapravo to trenutno tako i ne događa. Hvala.
Imamo povredu Poslovnika. Zanima me kolega Maras kako je zastupnica Ninčević-Lesandrić povrijedila Poslovnik.
Mene ne. Kolega Antolić.
Ali digli ste ruku tijekom izlaganja zastupnika.
Pa gledajte teško je procesuirati ovako kratku netočnost u tako kratkom vremenu.
Ali vama radi mozak brzo, vi ste zakasnili jer ste bili nepažljivi … /Govornici govore u isto vrijeme./ … Nije istina, ne nemojte sada molim vas govoriti nešto što nije istina. Nije bilo povrede Poslovnika.
Bilo je, kako znate da nije bilo ako nisam rekao šta.
Ako je možda bilo povrede Poslovnika kod gospodina državnog tajnika onda ste zakasnili, trebali ste prije u onom dijelu.
Dobro. Onda imam povredu Poslovnika na vas.
Kolega Maras, sada ponovo radimo ono što je neko od kolega mislim potpredsjednik rekao da radimo cirkus … /Govornici govore u isto vrijeme./ …
Kolege koje ovdje brane zakone, znači čovjek je došao ovdje i mrtav hladan rekao da ja ne razumijem tematiku, čovjek koji vodi.
Dobro, u čemu je tu povrijeđen Poslovnik?
Pa povrijeđen je Poslovnik da se ne smije vrijeđati zastupnika. Gledajte Bukarice, nije to smiješno vi se tu ljuljuškate u toj fotelji i smijete šta isto nije korektno. Znači ne smiju predstavnici Vlade ovdje dolaziti i vrijeđati zastupnike. Pa šta to nije povreda Poslovnika po nekoliko članaka?
Dobro kolega Maras, nije povrijeđen Poslovnik i dajem vam opomenu zato što ste zloupotrijebili …
Zbog toga što sam se borio da me se ne vrijeđa u Hrvatskom saboru?
Ne, zbog toga nego zato što ste napravili u krivo vrijeme i na krivi način. … /Govornici govore u isto vrijeme./ … Molim vas, govorite u ime kluba zastupnika, nemojte me dovoditi u situaciju da moram.
Pa kada budem govorio u ime kluba zastupnika onda ću govoriti još.
Ne, ne nego ću vam dati stegovnu mjeru zbog koje možda nećete moći govoriti u ime kluba zastupnika. … /Govornici govore u isto vrijeme./ … Molim vas da završimo ovu raspravu. Izvolite državni tajniče.
Poštovana zastupnice, iskreno ovaj zakon se ne bavi praćenjem efikasnošću osnivanih poduzetničkih … institucija kao takvih, pogotovo poslovnih inkubatora koji se osnivaju obično od strane lokalne samouprave, ponekad i od privatnih osoba, dakle tim zakonom to nije definirano. Učinkovitost njihova i njihova svrha i namjena je u svakom slučaju usmjerena u nekim drugim strategijama i nekim drugim dokumentima. Znamo da se poslovni inkubatori da će dosta njih biti formirano u sljedećim godinama slijedom jednog velikog natječaja koji je realiziran. Ja vjerujem da je to pravi put da se ideja i potencijali inovativni u RH akumuliraju baš kroz te inkubatore, ali odgovarati kroz zakon za efikasnost postojećih poslovnih inkubatora, ja stvarno nemamo tu moć i tu ingerenciju.
Iduća replika poštovani zastupnik Ante Pranić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Državni tajniče. Ovo je jedan od zakona koji je najvažniji za nas načelnike i gradonačelnike, čelnike jedinica lokalne samouprave koji žele biti poduzetni, koji žele razvijati poduzetničke zone. Na mom području se nalazi poduzetnička zona sada imamo 130 milijuna kuna privatnih ulaganja, želimo razvijati dalje, ali ovaj zakon ne rješava onaj najkrucijalniji i … Što ako se u onom građevinskom području, državnom zemljištu nađe privatne pojedina parcela? Znači zbog par parcela od 200, 300 kvadrata mi smo spriječeni za daljnji razvoj naših poduzetničkih zona. No možda to opet nije najveći problem, najveći je problem iz čega financirati poduzetničke zone. Valjda ste upoznati da je 15.1.2018. izašao indikativni godišnji plan poziva za dostavu projektnih prijedloga sufinanciranih iz Programa konkurentnost i kohezija, Razvoj poslovne infrastrukture, konkretno ulaganje u gradnju novih elemenata osnovnih i zajedničke dodatne infrastrukture postojećih zona. Na razini RH dodijelili ste 76 milijuna kuna za sufinanciranje razvoja poduzetničkih zona. To dovoljno govori koliko mi kao država želimo pomoći jedinicama lokalne samouprave da uopće razviju te zone. Tako da možemo imati najbolji zakon koji najbolje nama može dodijeliti zemljište, ali iz čega da razvijamo osnovnu infrastrukturu kada država na razini dodjeljuje 76 milijuna kuna, ako kažemo da otprilike milijun i pol kuga je jedan hektar razvoja, a ukupno znači država sufinancira 50 hektara na razini RH. Hvala.
Izvolite odgovor na repliku.
Poštovani zastupniče, svjesni smo da je taj predviđeni iznos za opremanje poduzetničke infrastrukture nije velik, ali moram napomenuti da su slični natječaji već bili provođeni i lani, bit će još. Ono što moram naglasiti je da u okviru alokacije sredstava u okviru Programa konkurentnost i kohezija Ministarstvo gospodarstva, poduzetništva i obrta je raspisalo već više od 80% svih raspoloživih natječaja i sredstava. Da bi mogli alocirati više sredstava u taj program, potrebno je napraviti određene izmjene u programu. Ja sam siguran da će se to dogoditi krajem ove godine i vjerujem da će za 2019. godinu biti na raspolaganju više sredstava za infrastrukturno opremanje poduzetničkih zona.
Idemo dalje, peta replika poštovani kolega Krešimir Beljak. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine Antoniću. Kao prvo, pozorno sam vas slušao, vi pokušavate i država pokušava već dugi niz godina dekretom stvarati poduzetničke zone. To tako ne ide. Poduzetničke zone se stvaraju, a temeljem lokacijskih faktora, to vam je struka, to će vam struka reć. Lokacijski faktori jesu stvari koje utječu da se poduzetničke zone stvore same na logičnim mjestima. Država tu treba pomoći, ne samo davanjem zemljišta nego i o onome o čemu je kolega iz Vrgorca govorio, pomaganjem kod opremanja komunalne infrastrukture da bi se ta zona mogla razvijati normalno. A ona će se razvijati tamo gdje je logika odnosno kapital nameće, a ne država. Zato vam se dogodilo, ne vama osobno, nego cijeloj državi da ste tisuće i tisuće hektara namjenski bespovratnih dodijeljenih zemljišta gradovima i općinama ostavili praznima, zonama na papiru, na ničem drugome i da je dobar dio općina i gradova to državno zemljište jednostavno bez ikakvih sankcija prenamijenio u građevinsko, primjer vam mogu dati neću sada nikoga spominjati evo Samobor prvi, imate u Varaždinu sličnu stvar i stvorio dodatnu vrijednost na temelju nečega što nije zaključio. I vrlo me zabrinulo moram reći ovo što je rekao gospodin Maras, pa sam evo zahvaljujući internetskom dobu brzo uguglao i vidio da portali prenose da ste vi osobno bili vlasnik obrta ili poduzeća koje je u blokadi zbog duga ne kako je gospodin Maras rekao, 500 000 neko 590 000 kuna. Zanima mene a vjerojatno i sve nas tu i cijelu hrvatsku javnost da li je to istina i ako je, da li ste taj dug vratili? Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, izvolite.
Hvala lijepo na pitanju poštovani zastupniče. Činjenica je da je taj dug postojao jedno i taj dug je anuliran, nikakav porezni dug ne postoji i sve to su stare vijesti i predlanjski snijeg.
… [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] U čemu je povreda Poslovnika?
Ne govorimo o klimatskim promjenama … [[Govornik se ne razumije.]] nemojte se ljutiti, vi ste državni tajnik za poduzetništvo ne za klimatološke promjene, nemojte mi govoriti o snijegu, ja sam vas pitao za dug, da li ste dužni, jeste li vratili dug, nemojte biti bahati toliko.
Kolega Beljak, molim vas. Samo malo, molim vas, smirimo se. Dakle, državni tajnik je odgovorio na način na koji je on smatrao da je najbolji, to nije povreda Poslovnika i ne mogu ja njemu zbog toga reći ni plus ni minus, oni koji gledaju, slušaju, procijenit će da li je to za njega dobro ili nije [[Upadica Beljak: Predsjedniče, on mora odgovoriti na pitanje.]] Ne mora odgovoriti na pitanje. Pa nemojte izmišljati nova pravila.
Morao je proći sigurnosnu provjeru, pa zna se koja je procedura. Ako je netko dužan državi 600 000 kuna, morao je proći provjeru. Mene ste prozivali da sam ne znam što, pa evo vidite, to je 600 000 kuna.
Kolega Beljak, vas nema u Saboru vrlo često. Onda dođete [[Upadica Beljak: Ima mene u Saboru, samo vi ne vidite dobro.]] i radite incidente. Ja se s vama ne želim raspravljati na ovaj način, postoje pravila igre koje je netko napisao i držimo se tih pravila igre i molim vas da tako kao i svi drugo 150 zastupnika i vi. Kolega Maras, i vas isto tako molim. Nastavljamo dalje, sada je na redu poštovani kolega Tomislav Klarić, izvolite.
Uvaženi državni tajniče, kad ste govorili o micanju kriteriju ovih od 20 kilometara, ja se prisjećam prije 4 godine kad je donesen ovaj zakon, upravo sam upozoravao što će se dogoditi. I sad slušajući ove replike, prisjetio sam se jednog detalja. Kad je taj moj amandman o skidanju tog kriterija odbijen, na izlasku iz sabornice tadašnji zamjenik ministra čini mi se Dražen … [[Govornik se ne razumije.]] da se zvao, prišao je k meni i rekao mi je jednu rečenicu koja mi još uvijek zvoni u ušima. Rekao mi je znate, ja mislim da ste vi i dalje u pravu ali politika je to odradila. I sad vidimo ovdje što je politika odradila. Politika je odradila zakon upravo ovaj koji je na snazi i kojeg idemo sad na ovaj način mijenjati, vaše ministarstvo, koji je blokirao 4 godine razvoja poslovnih zona a u obrazloženju ste naveli ovoga zakona, koliki je čitav niz zahtjeva za dodjelom državne imovine, zemljište u državnom vlasništvu na području jedinica lokalne samouprave diljem Hrvatske. I upravo ovakvi postupci kad politika određuje, sprečava i onemogućava razvoj i poduzetničkih zona i otvaranje radnih mjesta i punjenje državnog proračuna. A svjedoci smo i današnje rasprave kako se to odvijalo.
Ponovno povreda Poslovnika, kolega Maras.
Hvala lijepo. Gospodin Klarić je povrijedio Poslovnik, 238., ne govori istinu.
Kolega Maras, to ne piše u članku 238., to je već vaš kolega Jovanović pokušao, to ne piše da ne govorenje istine jest povreda Poslovnika.
Ne, kao to je normalno, to je kao da ja kažem da je meni Klarić sad tu prišao vani i rekao da je Karamarko pravi a da Plenković spada više u SDP, otprilike. Meni to još uvijek zvoni u ušima kako mi je Klarić to rekao.
Kolega Maras, ja vas sad ovako upozoravam, ja ću vam oduzeti riječ ako ne prestanete se ovako ponašati. Postoji Poslovnik po kojem ću se ponašati i držat ću ga se. Vi ste sada u onaj dio kada vam se može oduzeti riječ do kraja rasprave o ovoj točci i ja vas sada upozoravam da ako još jednom napravite ovo što ste napravili, da ću vam oduzeti riječi, zbog drugih zastupnika koji se drže reda. Idemo dalje, zadnja replika je poštovani kolega Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Tajniče, govorite o poduzetničkoj infrastrukturi ovim zakonom, međutim ovo će biti kočnica poduzetničke infrastrukture, jednostavno govorite o zakonu gdje za sve zone država daje 76 milijuna kuna, kad bi izračunali koliko se dnevno se davalo Agrokoru i Todoriću, to je ma mislim, niti dnevna doza novca koja je trebala biti upumpavana u Agrokor da bi se urušio gospodarsko-poduzetnički sustav. I žao je i meni što ovdje nije ministrica gospodarstva, imao bi joj postaviti također o ovome slučaju. Gospodarstvo da se razvija, ovaj zakon je jedan obični pamflet bez pokrića, bez sredstava u proračunu, činjenica da i ostali zakonu nisu jednostavno prilagođeni razvoju gospodarstva poglavito u nerazvijenim područjima, kako će biti ovaj zakon implementiran kad određenim zonama ako se poduzetnik hoće kandidirati a vi proglasili Drniš razvijenim područjem, pola Like da su razvijen, naravno da će prednost imati oni koji proglašeni razvijenim. Prema tome, ovim zakonom nit su predviđena sredstva za zone, niti za infrastrukturu, bolje bilo da se cestovni pravci kao npr. evo da je Ravča-Drvenik, razvijala bi se u Vrgorcu poduzetnička zona i zaleđe. Da je spoj prema Sinju od Kukuzovca, razvijale bi se poduzetničke zone. Da je prema Kninu, razvijale bi se poduzetničke zone, Drnišu, da je spoj na autoput, razvijala bi se ta mjesta i imali bi radnu snagu, ovako nemamo. Niti poduzetnika niti radnika. Zbog toga je najveća nezaposlenost npr. u Splitsko-dalmatinskoj, u tim krajevima kao npr. u Trilju i ostalim krajevima, to je tako. To su te mjere koje nemaju smisla i žao mi je što ovdje nije ministrica da je riječ o termoelektrani Peruća i o Vis Viva projektu, vjerojatno bi ovdje bila i vjerojatno bi bez obzira što se ne bi nju pitalo, odgovarala. Ovo je ozbiljan problem, ovaj zakon je zakon koji će uništiti poduzetnike. Hvala.
Hvala. Izvolite državni tajniče.
Poštovani zastupniče, ja se ne bi složio s vama da je ovaj zakon pamflet bilo kakav, ovaj zakon je rezultat, odnosno, izmjene i dopuna zakona su rezultat rada na terenu i upita, prije svega jedinica lokalnih samouprava i odgovor na njihove zahtjeve, da se tamo, gdje postoji poduzetnička aktivnost, da se omogući dodjela državne imovine, odnosno, zemljište prije svega i da se time olakša i omogućiti poduzetnička ideja u pojedinom kraju. A sve ostalo, nije predmet ovog zakona i ja o ostalim komentarima ne mogu komentirati.
Ovim smo došli do kraja replika. A sada pozivam izvjestitelje odbora, da ako žele uzme riječ? Budući da ne žele, otvaram raspravu. Prvi je na redu Klub zastupnika Mosta nezavisnih lista i poštovana kolegica Ivana Ninčević Lesandrić. Izvolite.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane zastupnice i zastupnici. Pred nama je danas Zakon o poduzetničkoj infrastrukturu, koji zapravo, samo detaljno definira pojmove unutar poduzetničke infrastrukture, dakle, poduzetničke potporne institucije, što stu to inkubatori, tehnološki parkovi, zone, akceleratori, poduzetnički centri. Što se tiče samo ga zakona, referirati ću se na pojedine članke, koje smatram da trebamo raspraviti i mijenjati. Ujedano ćemo za iste i predložiti i amandmanima te promijene do drugog čitanja. Međutim, prije toga želim iskoristiti ovu priliku, da mogu pričati o poduzetničkim potpornim institucija, koji nažalost, postoje sve veći problemi današnjice, kojima se rijetko priča, a u Saboru, skoro pa nikada nemamo priliku o tome i pričati. Naime, poduzetničke potporne institucije, prvenstveno tu mislim na poduzetničke centre i inkubatore, koji se osnivaju, da bi pomogli poduzetnicima početnicima, ali i da bi poboljšali poduzetničku klimu u Hrvatskoj, a posebno kad pričamo o inkubatorima, gdje sama riječ inkubator, govori o inkubiranja, dakle, poduzetnika i pružanju kompletne savjetodavne i tehničke podrške, plus radno mjesto koje je njima potrebno da bi oni profunkcionirali i izborili se za svoje mjesto na tržištu. Pa kad pričamo o PP, evo pitala sam državnog tajnika, na koji način se cijela problematika kontrolira i regulira, on je i sam rekao, da zapravo nemaju te mehanizme, što smatram, jako lošim. Jasno mi je da se to ovim zakonom to do sada nije definiralo, ali možda postoji mogućnost da se to stavi zakon ili da iznađete nekakve modele, kakvim ćemo ovo kontrolirati. A ovo govorim iz razloga, što jako dobro poznajem rad PP na terenu. Odmah ću reći, svaka čast i poduzetničkim potpornim institucijama koje odrađuju svoj posao kvalitetno, to su ljudi o kojim treba pričati i koje treba kao pozitivne primjere redovito medijski isticati. Međutim, i nažalost, kako to biva u Hrvatskoj, suočavamo se i sa onom gorom stranom poduzetničkim potpornih institucija, pa ću krenuti od inkubatora, obzirom da u Solinu, gradu Solinu postoji inkubator, koji već postoji 4 g. Vrlo lako je vidljivo iz njihovih izvještaja koji oni podnose gradskome vijeću, a isto tako imate i financijske dokumente, dakle, jednim pogledom u njihove RDG, račun dobiti i gubitka sve vam je jasno. Pa tako, kad uzmemo njihov izvještaj za 2016.g. koji je evo, možete vidjeti ovdje, dakle, taj inkubator je u cijelu godinu 2016. dakle, napominjem 4 ljudi, koji uredno svaki mjesec, prvoga u mjesecu primaju svoju plaću, dakle, primaju proračunsku plaću, plaću koju daju porezni obveznici, koji im plaćaju da im pomognu, oni su dakle, u cijeloj godini 2016. napisali 1 projekt, koji su prijavili svom gradu. Znači napisali su 1 projekt koji su prijavili svom gradu, koji je u 100% iznosu financira taj projekt. 4 ljudi koji uredno radi već godinama. Pa kad su ih vijećnici na tom gradskom vijeću pitali, pa dobro, mislim, jel vama neugodno? Jeste vi nešto napravili u ovoj godini. Znate što su rekli? Jesmo. Pa organizirali smo za blagdan janjetinu i vatromet. Ljudi moji u Hrvatskoj poduzetnička potporna institucija, organizira vatromet i janjetinu. Poduzetnička potporna institucija, dakle, institucija, koja treba podupirati poduzetnike, organizira janjetinu i vatromet. Pa to je toliko sramotno, da sam se ja uopće razmišljala hoću li to spomenuti u svom govoru danas. Dakle, o tome pričam. Nažalost, takvih poduzetničkih potpornih institucija, imamo sve više i više, jer ne postoji način na koji se to regulira, dakle JLS osnivaju poduzetničke potporne institucije kako kome padne na pamet, bez ikakvih analiza, bez ikakvih potreba da se one stvarno i osnuju. A tim gore jer zapošljavaju ljude koji veze nemaju sa tim što bi zapravo oni trebali raditi. Pa krenimo od njihove struke. Pogledajte dakle, ljude koji rade u poduzetničkim potpornim institucijama, pogotovo u inkubatorima i centrima, rijetko tko od njih uopće, skoro pa nitko, ekonomske struke. A siguran sam da apsolutno nitko nije došao iz realnog sektora jer to znam. Kad smo već kod inkubatora Solin, pa vi imate 4 ljudi koji inkubiraju poduzetnike, a njihovo prvo radno mjesto je inkubator Solin. Kako će oni inkubirati poduzetnike, pa taj čovjek ne zna što je realni sektor. On u životu nije prošao kroz tvrtku, kroz obrt, nije niti radio u realnom sektoru. On inkubira poduzetnike, čovjek kojemu je prvo radno mjesto inkubator. O čemu mi pričamo? Morate naći načina kako ćete to regulirati. Dakle, jednostavno ovo postaje ogroman problem. Ja znam da postoji inkubatori centri, koji odlično rade svoj posao i stvarno, da nema njih ne znam, na što bi cijela ova poduzetnička infrastruktura sličila, ali što se tiče ovih loših, a nažalost, čini mi se da ih je sve više i više, jednostavno morate naći model, da li će to biti implementirano na ovaj zakon ili ćete naći nekakav model pravilnikom, to ostavljam vama na izbor. Ali se nadam da ćemo do drugog čitanja imati rješenje za ovaj problem. Što se tiče samoga zakona, dakle, u čl.24. kaže, u slučaju darovanja zemljišta u vlasništvu RH za izgradnju nove i proširenje postojeće poduzetničke zone, odnosno, raspolaganjem zemljištem u vlasništvu RH, koji obuhvaćen odlukom o osnivanju odnosno, osnivačkom aktom poduzetničke zone, darovanje zemljište u vlasništvu RH, za izgradnju nove ili proširenje postojeće poduzetničke zone, opravdano je samo u slučaju kada ukupni iznos aktivira neraspoložive površine svih poduzetničkih zona unutar prostora jedinica lokalne samouprave iznosi 60% ukupne raspoložive površine svih poduzetničkih zona. Ono što mene zanima je kojim kriterijem se zapravo definira što je to 66% aktivirane poduzetničke zone? Zapravo vi bi to jako dobro trebali znati. Često se događa da je unutar poduzetničke zone, zapravo ugovoreno svih 100%, cijela poduzetnička zona, a zapravo nije izgrađeno još uvijek ništa, iz razloga što investitor kada krene u svoj poduzetnički pothvat, ova država ga minimum od godine do 3 g. doslovno voza od vrata do vrata. I jednostavno je nerealno očekivati da taj čovjek krene sa realizacijom svoje investicije. E sad što se događa u tom momentu? Poduzetnička zona zjapi prazna sve je ugovoreno a ništa nije izgrađeno. Pa me zanima koji vam je točan kriterij te aktiviranosti od 66%? Druga stvar, poduzetničke zone posebno gospodarskog interesa koje se osnivaju sukladno stavku 4. ovoga članka predstavljaju one poduzetničke zone čija veličina raspoložive i slobodne površine iznosi minimalno 50 ha. Mislim da ovih 50 ha moramo smanjiti, jer zapravo je prevelik je ovo kriterij za poduzetničke zone posebno gospodarskog interesa. Što se tiče JRPI-a dakle jedinstvenog registra poduzetničke infrastrukture koji vi imate na vašim web stranicama i koji bi zapravo trebao omogućiti investitorima da kada odu na JRPI da mogu vidjeti raspoložive poduzetničke zone i sve PPI-eve. Portal zapravo ne funkcionira kako bi trebao, jer možete kada uđete u JRPI-eve i PPI-eve, pa kada zaklikate poduzetničke zone on vam vrlo šturo kaže koje su to poduzetničke zone, te vas vodi na link na njihov web, a zapravo većina tih web stranica ne radi. Dakle, JRPI je trebao biti preglednik poduzetničkih zona i poduzetničkih potpornih institucija na koje svaki investitor bio stranac ili Hrvat ima pregled svih tih zona, koja je njihova raspoloživost i što, koji su uvjeti koje u toj zoni treba zadovoljiti da bi realizirao svoju investiciju. Dakle, JRPI ne radi. Molila bih vas da do drugog čitanja nam dođete ovdje sa informacijom da ste pregledali jedinstveni registar poduzetničke infrastrukture da se sve one web stranice koje vode na linkove poduzetničkih zona zapravo i omogućili. I što će tiče zadnjih stavki ovoga članka, a to su kazne mi ćemo ovdje ići sa amandmanom, dakle da se sve ove kazne koje ste vi propisali ovim zakonom mogu realizirati tek nakon prethodnog upozorenja i savjetovanja. Nema smisla da poduzetnici plaćaju ovolike kazne, a da prije toga nisu imali opciju da ih se upozori ili savjetuje po pitanju njihove pogreške. Pohvalno je u ovom zakonu jedna stvar, a to je što će napokon i fizičke osobe moći osnivati PPJI-eve, jer sam osobno kad sam osnivala poduzetničku potpornu instituciju prošla pa malo reći kalvariju zbog toga što sam kao netko tko je iz privatnog sektora htjela otvoriti poduzetničku potpornu instituciju, tada sam bila druga u državi upravo iz razloga što je ovim zakonom namijenjeno da to osnivaju JLS, dakle jedinice lokalne samouprave a ne privatnici što je krivo. Opet ću naglasiti dakle u poduzetničkom inkubatoru ne može poduzetnika inkubirati osoba koja nikada u životu nije imala doticaja sa realnim sektorom, a tim više ako joj je to prvo zaposlenje. Na žalost, poduzetnički inkubatori i centri uz naglašavam ove koji svoj posao odrađuju fenomenalno. Ali na žalost čini mi se da sve više i više postoje institucije za uhljebljivanje. Hvala.
Imamo dvije replike. Prvi je poštovani kolega Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Zastupnice Ninčević, kazali ste da je problem znači poduzetničkih inkubatora koji primaju, znači redovito plaću, rekli ste primjer Solina. Pa lipo je to čut poduzetnički inkubator kažu u Solinu premda je to realno govoreći obiteljsko stranački inkubator, tako i u cijeloj Splitsko-dalmatinskoj županiji i dobro je da se biraju uvijek isti ljudi u Splitsko-dalmatinskoj županiji ne samo u Solinu jer manji su troškovi. Sve su ljudi iz obitelji koji rade u županiji, u institucijama koje je županija vlasnik, tj. tvrtkama. Prema tome, lijepo je čuti, ali je činjenica da su to obiteljsko-stranački inkubatori. To triba jasno reći, napomenuli ste vi Solin, a tako je i u cijeloj Županiji splitsko-dalmatinskoj. To je vrlo jasno rečeno, to sam govorio kad je trebalo govoriti i to ću uvijek ponavljati. Međutim, rekli ste ova prepreka, ovo je prvo čitanje. Nadam se da će 66% izgrađenosti mora biti da bi se mogla uopće drugo pojaviti zona, da bi moga netko graditi. U biti ograničenje mogućeg razvoja poduzetništva na nekoj drugoj lokaciji. Ja mislim da je to toliko neozbiljna stvar. U biti ovaj zakon je cijeli po meni kočnica razvoja u biti poduzetnika. 76 milijuna kuna za sve zone samo u nacionalnom proračunu, tako da, žao mi je što ovdje nije ministrica. Još jednom ponavljam, nju bi tribalo, gospođu Dalić bi trebalo pitati međutim ona je veći stručnjak za termoelektrane i druge projekte kao što je Peruča. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, izvolite.
Hvala predsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Bulj, spomenuli ste dosta je dijelova mog izlaganja ali ja ću se opet vratiti na ovo koje je po meni najkritičniji problem danas kod poduzetničkih potpornih institucija. To je upravo ovaj primjer koji smo sad dali iz inkubatora Solin gdje dakle ljudi koji rade u inkubatoru nikada nisu imali doticaja sa realnim sektorom, ljudi koji su zaposleni to im je prvo radno iskustvo, a njihova svrha je inkubirati poduzetnike. Dakle, tim poduzetnicima približiti sve one uvjete i ukloniti im prepreke koje njih čekaju na njihovom putu u realizaciji njihove ideje. A ono što je najgore od svega toga što je upravo taj poduzetnički inkubator u Solinu u svom izvještaju koji podnosi gradskom vijeću onako vrlo hladno rekao kako su oni organizirali janjetu i vatromet. Pazite pa to nema nigdje u Europi da poduzetnički inkubator organizira vatromet i janjetinu. Meni je to toliko sramotno, opet ću ponoviti da sam si čak mislila da li to uopće i spominjati koliko je to jadno i žalosno. Dakle, poduzetničke potporne institucije trebaju služiti onome što je njihova svrha ljudi moji. Dakle, pogledajmo druge države. Pa Makedonija je peta na svijetu po uvjetima za investitore upravo zato jer njihove poduzetničke potporne institucije odrađuju svoj posao, sigurno ne organiziraju vatromet i janjetinu. Hvala.
Druga replika poštovani kolega Batinić, izvolite.
Hvala predsjedniče. Kolegice Lesandrić, evo kratki doprinos dijelu vaše rasprave što se tiče samih PPI-a. Slažem se sa vama, vi ste iznijeli jedan negativan primjer što se tiče, ali ima i dosta pozitivnih primjera. I mogu se složiti u dijelu sa vama da bi možda u ovom dijelu ili neki drugi zakon ili možda da li pravilnik ili uredbom bi se trebalo ipak definirati i određene kvalifikacije i kompetencije ljudi koji rade u PPI-evima. Jer imamo primjera svagdje ovakvih na žalost, ali imamo jako puno pozitivnih primjera. Recimo konkretno gdje su ljudi visoko obrazovani, licencirani i za voditelje EU projekata. Znači može raditi biznis plan za tvrtke itd. Vjerujem da ovo što ste vi naveli kao negativan primjer da ljudi ti posjeduju određene kompetencije i licence, da se to ne bi dogodilo, da bi imali posla jer očito potrebe ima, pa možda evo i prijedlog ukoliko se može u ovom dijelu zakona ugraditi tko može raditi u PPI-u jer to je pozitivna strana. Svjesni smo pogotovo što se tiče malog, srednjeg poduzetništva pogotovo onih tvrtki start up-ova ili ajmo reći da su malo financijski loši, takva usluga pogotovo ako je subvencionirana od strane države ili od strane lokalne samouprave, hvale vrijedna i dobrodošla. Međutim, ali ako biznis plan ili kandidiranje na neki natječaj europskog fonda rade osobe koje nisu stručne u tom dijelu, očito neće biti niti rezultata. Tako da velim evo i državni tajniče ukoliko postoji prostora do drugog čitanja da se da nekakav ipak okvir tko može biti zaposlen u tome. Hvala.
Odgovor na repliku. Izvolite.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega ja se slažem, ja sam odmah u svom izlaganju rekla da postoje PPI-vi koji odlično rade svoj posao i da ih što više medijski treba isticati kao pozitivne primjere jer toga nam stvarno fali. Međutim to ne znači da ne moramo stati na kraj ovima koji to iskorištavaju. Slažem se s ovim što ste rekli jer to je bio prijedlog u mom izlaganju da se pokuša ovim zakonom naći nekakav ugraditi zapravo u ovaj zakon način na koji ćemo to regulirati i kontrolirati da u PPI-u ne uhljebljujemo stranačke ljude već da zapošljavamo koji imaju kompetencije i koji imaju struku ili reference, koji su već radili u tom segmentu i da itekako mogu pomoć razvoju PPI-va. Ako mi nađemo način kako ćemo na pozitivan način razvijati PPI-eve, to je jedan od načina kako ćemo poboljšati poduzetničku klimu u Hrvatskoj jer ne možete očekivati da će netko tko nema pojma šta inkubator uopće treba raditi pomoć jednom poduzetniku na terenu jer ne zna. Sve da je i najbolji je na svijetu ne može mu pomoći kad ne zna. Hvala.
Idemo na drugu raspravu kluba, to je Klub zastupnika HDZ-a i poštovani kolega Tomislav Klarić. Izvolite.
Uvaženi predsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo ja zaista moram izrazit i svoje osobno zadovoljstvo i zadovoljstvo kluba što je ovako bitan zakon za RH i usudit ću se reć za sve jedinice lokalne samouprave na ovaj način došao u saborsku proceduru nastojeći ispraviti nešto što je bilo doneseno da li iz političkih razloga ili dijelom iz neznanja i modaliteta načina na koji funkcionira izgradnja, širenje poslovnih zona na području RH. Odredbe koje se u ovom zakonu mijenjanju između ostalog idu u prilog svima onima, svima nama koji se zalažemo za decentralizaciju i spuštanje određenih odluka na nivou jedinica lokalne samouprave na bazu. Prijedlog zakona koji je pred nama, on detaljno definira pojmove poduzetničke infrastrukture i detaljnije su navedeni uvjeti i dodatni kriteriji prilikom osnivanja i proširenja subjekata infrastrukture. Ono što je posebno važno naglasiti i u čemu ću ja u nekoliko primjera iz prakse nastojati tijekom ovog izlaganja pokazati da je to suština i bit samog razvoja poslovnih zona na području RH, to su uvjeti koje je potrebno ispuniti i prilikom raspolaganja zemljištem u vlasništvu RH. U zakonu su propisani … dostave podataka o poduzetničkoj infrastrukturi za korisnike svih potpora sukladno programu ministarstva koji su sastavni dio jedinstvenog registra poduzetničke infrastrukture od strane tijela državne uprave, institucija, jedinica lokalne samouprave, regionalne samouprave, osnivača i subjekata poduzetničke infrastrukture. Potporne institucije su nešto što je potrebno i bitno naglasiti i u smislu ovog zakona one se također smatraju uz poduzetničke zone upravo temeljem te infrastrukture. I posljedica ovog zakona kako je naglašeno i u uvodnom izlaganju državnog tajnika bit će sustavno i transparentno definiranje pojmova poduzetničke infrastrukture, jasno će biti propisani odnosno jesu propisani uvjeti i kriteriji za osnivanje proširenja subjekata poduzetničke infrastrukture, definiranje dostave podataka o poduzetničkoj infrastrukturi jedinstveni registar poduzetničke infrastrukture i jednostavnije rješavanje problema zemljišta u vlasništvu RH u obuhvatu poslovnih zona. U cilju sagledavanja kvalitetnije rješavanja ovog pitanja, a ako gledamo upravo onaj ključni članak koji je po meni bit ovih izmjena i dopuna, to je članak 24. koji se mijenja i na potpuno novi način definira model raspolaganja zemljištem unutar obuhvata poslovnih zona koji su u vlasništvu RH. Kako je predloženo i ovim izmjenama zakona govori se i ponovno se spominje taj postotak od 66%. Ja postavljam sada pitanje zašto 66%, zašto ne 50%? Jer ako sagledavamo da je poslovna zona unutar svoga obuhvata dobila suglasnost i svoje regionalne samouprave dakle županije, dobila suglasnost ministarstva kao takva postala sastavni dio prostornog plana jedinice lokalne samouprave ona je kao takva i verificirana. Mislim da je dovoljan pokazatelj uspješnosti svake od pojedinih poslovnih zona taj 50% jer svaki novi poslovni subjekt, svaka nova aktivacija novog zemljišta na tom prostoru je novi element koji pokazuje efikasnost popunjavanja te zone. U ovom članku također je navedeno nešto što bi usudio se reći neka vrsta poveznice i blažeg prijelaza iz dosadašnje odredbe onih nesretnih 20km u krugu te poslovne zone što je u biti blokiralo bilo kakav zahtjev za dodjelom državnog zemljišta na području jedne jedinice lokalne samouprave ma kako ona bila uspješna iz jednostavnog razloga jer je taj kriterij sumirao sve površine, svih poslovnih zona, na području praktički 5, 6 ili više jedinica lokalne samouprave. Dakle, one uspješne koje su imale postotak i preko 66% iz naprosto jednostavnog razloga, što se uz zbir njihove površine, pribijale poslovne zone susjednih jedinica lokalne samouprave. Bilo je nemoguće zadovoljiti taj kriterij i upravo iz tog razloga ste došli do ovoga što ste naveli u obrazloženju zakona, da je čitav niz zahtjeva jedinica lokalne samouprave, koje nije bilo moguće ispuniti, pa se onda pristupilo ovim izmjenama. I moja sugestija odnosno i prijedlog ispred kluba biti će da se razmotri odredba i ovog prijedloga izmjena i dopuna zakona, gdje se također ograničava, širenje, odnosno, darovanje zemljišta u vlasništvu RH za poslovnu zonu, jer se u obuhvat te zone, za koju se traži darovanje pribrajaju površine i ostalih zona. Ali, sad ne više u krugu 20 kilometara na području te jedinice lokalne samouprave. A ja ću vam iz konkretnog primjera, obrazložiti zašto je to praktički neprovedivo. Imamo sad, evo konkretan slučaj u mome gradu, imamo zahtjev investitor za 100000 metara kvadratnih zemljišta. Na području moje jedinice lokalne samouprave 4 su poslovne zone, strategije dugoročnog razvoja u 10 godišnjem planu. Planiraju se staviti sve one u funkciju. U ovom trenutku 2/3 te zone se upotpunjene i unutar tog prostora postoje kvadrature tog zemljišta ali su u državnom vlasništvu. Ukoliko se pribroje površine ovih ostalih 3 zona, nemoguće je zadovoljiti ovaj vaš kriterij. I ja predlažem da svaka poslovna zona, se sagledava kao jedna jedinstvena cjelina. I jedino to je razumno, jedino to je logično i jedino s tim se borimo mi koji to operativno radimo, koji operativno radimo infrastrukturu, koji popunjavamo od početka pa do kraja. A rezultati svakog takvog promišljanja itekako se vide na terenu. I ovdje neću govoriti sad o nekakvom stranačkom pridjevu, jer mislim da gradonačelnici i načelnici, odnosno, jedinica lokalne samouprave, gradovi i općine na području čitave RH, itekako dobro promišljaju svoj razvoj, bez obzira dal se radilo o nekakvom gradonačelniku SDP-a, HDZ-a, HNS-a, IDS-a ili bilo koje stranke. Dakle, konkretan prijedlog, nemojmo zbrajati površine na različitim lokacijama, jer to jednostavno nije logično. I svatko tko je pregovarao ikada sa bilo kojim investitorom zna da tako nešto nije moguće ispuniti. I još jedan problem koji se ističe i kojeg treba svakako spomenuti ovdje. To je ono o čemu često puta možemo govoriti, a to je nesređeni katastar, nesređena vlasništva, nesređene zemljišne knjige. Dakle, unutar svih tih obuhvata poslovnih zona, koliko god mi to svi željeli da one što prije budu u funkciji, pronaći ćemo zemljišta koje su u privatnom vlasništvu, koje nemaju upisanog vlasnika, koji su diljem Europe, svijeta, ili ne znam gdje naseljeni, gdje se najprije mora riješiti njihovo zemljište i tu je onaj instrument, kojeg smo se poneki i od nas znali i poslužiti. Da se za pojedine takve čestice, koje je nemoguće riješiti od strane Vlade RH, proglasi poseban interes i na taj način dođe u mogućnost da se to zemljište stavi u funkciju. Dakle, kad govorimo o ovim poslovnim zonama, kad govorimo o razvoju bilo koje jedinice lokalne samouprave, treba sagledavati ono što se radi na terenu i koje su obveze onih koji tu zemljište i to infrastrukturu stavlja u funkciju. Od rješavanja imovinskih pravnih odnosa, od pripreme prostornih planova, urbanističkih planova, poštivanje svih tih dugih i mučnih zakonskih procedura, da bi se uopće došlo u mogućnost da se nešto krene stavljati u funkciju, dolazimo i do problema vlasništva, između ostalog i ovog dijela državnog vlasništva, a onda tek kreće pravi rad. Pravi rad u smislu projektnih rješenja, … [[Govornik se ne razumije.]] projekata, ishodovanju ne znam kakvih sve dozvola, izgradnja infrastrukture, ulaganja silnih sredstava, najviše iz proračuna jedinica lokalne samouprave, da bi se uopće omogućilo da se neki takav teren stavi u gospodarsku funkciju i na njega povuče investitor. To su sve nekako na oko nebitni problemi, sagledavani sa državne razine, vrlo jednostavni, ali vjerujte, od onih koji ih operativno provode na terenu, itekako, mukotrpni, dugotrajni i teški. Ja zaista ne vidim, čemu razlog i čemu bojazan, o bilo kakvom darovanju tog zemljišta u vlasništvu RH ili davanje na raspolaganju jedinica lokalne samouprave, kad već u samom postupku tog darovanja imamo itekako čvrst argument. Imamo ugovor, jer država i Vlada Republike Hrvatske, nikada nije donijela odluku i rekla, evo vam zemljište u vlasništvu. Da potpisivali smo ugovore o darovanju, ali je svaki taj ugovor o darovanju, imao članak koji je obvezivao jedinice lokalne samouprave, a i u ovom vašem prijedlogu zakona on stoji. Dakle, to zemljište koje je darovano, nije se moglo prodavati na ne znam kakav način, već su se sredstva morale namjenski trošiti na prostoru tih prostornih zona, za njen daljnji razvoj. A ukoliko se nije stavljalo u funkciju, pazite ovaj argument, moralo se vratiti u vlasništvu RH. Dakle, nije to da netko nekome nešto daje za ništa, pa da on se s tim može igrati kako god hoće. Itekako su jaki instrumenti koje su jedinice lokalne samouprave, bile obveze ispoštivati da bi se tako nešto stavilo u funkciju. Jer sam siguran da ovdje bez obzira na stranački predznak svih nas koji ovdje sjedimo, ali i svih nas koji smo radili tako nešto na terenu, koji smo se borili da privučemo i jednog investitora na prostor svoje industrijske zone, ćemo itekako dobro promisliti, podržati ovakve izmjene zakona. A ja vas molim, državni tajniče, da do druge rasprave, dobro promislite i o ovom prijedlogu koji sam vam istaknuo, da se smanji taj nesretni postotak od 66%, da se izbace ove ostale zone na području jedinice lokalne samouprave, koje ste već, još uvijek zadržali. Jer svaku poslovnu zonu treba sagledavati kao jednu cjelinu. Vi jednostavno ne možete reći investitoru koji vam dođe i traži 30 tisuća kvadrata zemljišta da bi investirao na vašem području, otvorio nekoliko stotina radnih mjesta reć da znate mi vam to imamo, ali na tri različite lokacije. Investitor vam je plaha roba, on dođe, on zna što želi i on traži nešto što može brzo realizirati. Ukoliko mu vi to brzo ne možete omogućiti da realizira on jednostavno odlazi. Imamo bezbroj takvih primjera pa evo između ostalog i ova automobilska industrija u Slovačkoj svojevremeno oni su bili i kod mene razgledat teren, jednostavno u tom trenutku imali smo površine zemljišta koje su im trebali, ali su 90% tih površina bilo u vlasništvu RH, to smo rješavali šest godina, a unutar tog prostora bili su ogromni broj čestica u privatnom vlasništvu od par sto pa do nekoliko tisuća metara kvadratnih i jednostavno investitor je otišao u drugu državu i ja sam siguran da takvih primjera još ima u RH. Zaista ne želim nikoga prozivati, ali prilikom donošenja ovakvih zakona koji su od strateških interesa za naše građane, koji generiraju otvaranje radnih mjesta, koji generiraju punjenje proračuna jedinica lokalne samouprave, koji generiraju državni proračun treba pristupiti krajnje ozbiljno. Primjer toga su posljednje izmjene ovoga zakona kada smo uveli taj kriterij, kada smo sa nekoliko poteza praktički blokirali sve nas u pripremi i dovlačenju investitora na područje gradova i općina u onim dijelovima poslovnih zona gdje je bilo vlasništvo RH jer je jednostavno bilo nemoguće zadovoljiti taj kriterij od 66% i taj uvjet od 20km u krug. Evo ja se zahvaljujem.
Hvala. Prije replika na izlaganje kolege Klarića, pozdravit ćemo učenike Srednje škole iz Zaboka, ravnateljicu i profesore, treći razred turizam koji su s nama na mojoj lijevoj strani. … [[Pljesak.]] Sada možemo nastaviti sa daljnjim radom. Dakle prva replika je replika od kolege Marka VEšligaja.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa evo kolega Klarić, vi ste vjerojatno ipak svakoga čovjeka ja ću reći oblikuje nekako njegovo okruženje iz kojega dolazi, a vi dolazite iz jednoga grada koji se nalazi u blizini velikoga grada jakoga gospodarskog područja Rijeke, pa dobrim dijelom ste vjerojatno govorili i sa toga aspekta. I zacijelo u vašem kraju u zagrebačkom prstenu u okolici velikih gradova i još na nekim područjima postoje poduzetničke zone koje su izuzetno propulzivne pa s toga aspekta vjerojatno i na neki način stoje vaše primjedbe. No ono što ja želim reć, smatram da smo poslovne zone općenito u Hrvatskoj radili na neki način stihijski, da nismo radili pravu analizu niti tržišta, niti onih pravih potreba privatnih ulagača, dakle kada gledamo Hrvatsku kao cjelinu. Jer gledajte na razini države imamo predviđeno nekakvih tisuću 300 poslovnih zona, ulagali smo u njih oko 600, aktivnih je 450. Dakle očito je da toga imamo previše, da nismo odradili one prave perspektivne poslovne zone u koje ćemo ulagati, a uložena su stvarno ogromna sredstva i imamo, ja nemam stvarno sada podataka, ali jako puno nažalost poslovnih zona gdje stoje samo prazne ledine. Ja shvaćam, ja sam isto gradonačelnik, shvaćam i načelnika i neke manje općine koje žele imati zonu ali nije realno da imamo toliko zona, nije realno jer to nije prava niti politika centralizacije. Mi to moramo koncentrirati oko onih gradova koji imaju tu jednu perspektivu, naravno gospodarsku jaku, ne samo gradova nego i općina. Evo i državni tajnik kojega također pozdravljam, dolazi iz takve jedne općine koja definitivno ima jedan taj snažan potencijal za ulaganje u gospodarstvo, dakle ja samo tu očekivao u tom smjeru da će ići više zakon. Imamo još jednu za kraj primjedbu, a to je članak 30. da se opet od prekršajnih odredbi izuzima država. Smatram da to nije dobro, to je čak i protuustavno. Imali smo nedavno i na razini naših udruga, gradova, općina onu tužbu protiv države oko komunalnih naknada.
Hvala kolega VEšligaj, hvala. Odgovor na repliku. Izvolite.
Kolega Vešligaj, meni je uvijek čudno kada netko ovdje u Saboru ili neko sa strane ministarstva i bilo tko govori da imamo previše poslovnih zona u RH. Kome one smetaju, ako su u prostornom planu u gradu ili općini definirane? Ako nisu popunjene, možda nisu popunjene u tom trenutku, ali su spremne jer svaki investitor je bitan, vjerujte mi. Svaki investitor prilikom pokretanja svoje investicije odmah već u startu pokreće taj ciklus od projektanata od izvođača radova na izgradnji infrastrukture pa do onog krajnjeg investitora koji će doći nekoga zaposliti. I čemu smetaju te zone tolike? A kada govorite o velikim ili malim gradovima, primjer moj, kod nas je cijena kvadrata zemljišta od 50 do 120 eura, ali recimo u Pleternici u Slavoniji je od 1 ili 2 eura. Zašto ne one koji žele investirati uputiti tamo? Možda u ovom trenutku nema interesa, ali zašto tom gradu koji ima razvojne planove spriječiti da ima poslovnu zonu? Možda u ovom trenutku nije u mogućnosti da je popuni, ali doći će vrijeme kada će se pojaviti investitor kojem ćete moći reć evo imam. To radim ja, to radi Rovinj, to se radi u Istri, to se radi gdje god se popunjavaju poslovne zone uvijek se tako radi, a vjerujem da to radite i vi, pripremate teren. Vi ne znate tko će na njega doć, vi ne znate tko, ja ne znam koji će mi investitor se pojaviti na mojih 260 tisuća kvadrata koji su sada spremni i koji ih čekaju. Ali kada se pojave kažem imam ih, evo izvolite. Imate vodu, struju, kanalizaciju, plin, možete krenuti graditi, možete otvoriti radna mjesta, možete uplatiti komunalni doprinos u proračun grada, plaćat ćete državi porez. Jedino tu ja vidim mogućnost razvoja ove zemlje, otvaranja radnih mjesta i sprečavanje tog odlaska mladih o kojima svi toliko bučno govorite.
Hvala. Sljedeća replika je replika od kolege Gordana Marasa. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Klarić, problem je kod nas što se sve radi na osjećaj, na filing, možda će doći, možda neće, moram imat spremno i nema nikakvih analiza niti na tržišnih ja bih rekao simulacija, niti bilo kakvih projekata koji bi rekli da ovdje ima šanse, ovdje nema šanse. To se sve svodi na stari hrvatski princip moglo bi se nešto desiti a onda kada je državno, onda se resursi koriste na način na koji svi misle da se može, zašto država ne bi dala, zašto država ne bi dala Boriću, zašto ne bi Klariću, zašto ne bi dala Batiniću itd., sad da ne nabrajam na prvi pogled koji su pali, načelnici i gradonačelnici. Zato što nema nikakvog razloga ukoliko zona 20 ili 10 kilometara do 100 stoji prazna da država sad još dodatno daje svoju zemlju koja je u ovom već maloprije ili mjesec, ili godinu ili 5 godina dala. Šta znači ovaj je sposobniji, onaj je nesposobniji, šta to znači? Onda treba uzeti ovom zemlju koji je nesposoban i onda dati nekom drugom zemlju a ne svima dati tako da u ovom trenutku imamo 1300 poduzetničkih zona u Hrvatskoj. 1300. Pa jedan od glavnih projekata svakog načelnika koji god je ikad bio izabran u Hrvatskoj je da ima poduzetničku zonu. To šta tamo nema ničega, nikog nije briga i zbog čega bi država podupirala, zbog jednog ili dva načelnika koji na taj način sada ne mogu doći do prostora, zašto ti načelnici onda ne pomognu svojim kolegama … [[Govornik se ne razumije.]] i usmjere te poduzetnike, pa radit će opet ljudi iz njihovog grada i općine jer 20 kilometara ljudi ne biraju odakle će doći na posao i rade iz općine u općinu, to nema nikakvog smisla.
Hvala, kolega Maras. Odgovor na repliku, izvolite.
Kolega Maras, spomenuli ste ključnu riječ osjećaj. Država se voli i to su osjećaji, kad se netko uhvati nekog posla i želi nešto stvorit onda to sve radi sa osjećajem i priprema projekte i gradi infrastrukturu i privlači investitore i otvara radna mjesta jer jednostavno voli ovu zemlju, voli svoj kraj, voli svoj grad i uhvatimo se te dužnosti naprosto iz razloga, tko god je išao svjesno u taj posao i želje da tu nešto napravi. Vi ste izvrstan govornik, ja sam siguran da vaše govore obožavaju slušati milijuni građana u RH i van nje ali kad zastupate ovakve stavove i kad donosite ovakav zakon, dobro bi bilo da se takvih poslova ne hvatate. Naprosto iz razloga jer kad netko tako nešto napravi a nema za to osjećaja, potrebne su stotine pametnih da tako nešto isprave a godine prolaze dok se dođe do ovakvih izmjena zakona koje će omogućiti da se krene nešto realizirati.
Hvala. Slijedeća replika je replika od kolege Josipa Borića, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Klarić, podražavam vašu raspravu u potpunosti jer poduzetnička zona gledana od vas kao gradonačelnika Bakra, vaša zona u Kukuljanovu nije jednaka pogledu nekog ajmo ga nazvati službenika u ministarstvu ili u nekim drugim tijelima … [[Govornik se ne razumije.]] i to je ono o čemu mi danas pričamo. Da li se možemo dogovoriti o tome da napravimo nešto što je najbolje za svih jer uvažavajući rasprave s druge strane, vidimo uglavnom negativan pogleda na tu priču a kad pogledamo podatke, možemo reći da smo za nekakav ulog od 700 milijuna kuna države u infrastrukturu plus nekakva x vrijednost darovan zemljišta dobili u tim zonama koliko ih je da je, 50 000 radnih mjesta, da li 50 000 zaposlenih vraća svaki mjesec u državni proračun ili u proračun lokalnih samouprava određen vrijednosti. Hoćemo li na taj način promatrati cijelu priču ili ćemo se svesti na 5 neuspješnih poduzetničkih zona koje netko nije uspio popuniti i reći taj projekt ne valja? Ili hoćemo razmišljati pozitivno pa reći ovo što ste vi rekli, ako sam ja popunio određenu zonu i treba mi unutarnjeg još prostora jer imam potrebnu komunalnu infrastrukturu koju ću vrlo brzo staviti u funkciju još novo zaposlenih, pa ćete me vi ograničiti sa 50% jer moram popunit sve ostale koje imam na svom prostoru jer tamo moram sve graditi iznova, znači svu komunalnu infrastrukturu koja je skupa ili mi je lakše dodati ovdje još nešto pa idemo nešto napraviti? Znači budimo životni, budimo oni operativni djelatnici, službenici, gradonačelnici i maknimo ovu priču je li lokalna samouprava dio države ili nije i kome to država nešto daje, sama sebi ili je lokalna samouprava nekakva organizacija van države. Znači maknimo se iz tih odnosa jer nas uvijek vode u krivom smjeru. Mislim da je vaša rasprava bila korektna i ministarstvo sigurno to treba raspraviti ili razmisliti je li to osnovno, ja mislim da je.
Hvala. Odgovor na repliku, izvolite.
Uvaženi kolega Borić, uvijek govorim i vama ću ponovit, kod ovakvih stvari mislim da bi trebali skupiti glave i izbrisati ono mi, vi, oni jer jednostavno svima nama mora biti jedan jedini cilj naš građanin, radno mjesto, punjenje proračuna, privlačenje investicija i gradnje i one društvene infrastrukture da bi se ljudima uspjelo omogućiti ugodan život. Ovdje kad govorite o zoni grada Bakra, geostrateški položaj ima i Miklavlje u Matuljima isto kao ova, ima Kraljevica, ima Čavle, imaju susjedne općine i gradovi. Ali nemaju tu popunjenost koju imamo mi. Zašto njih ograničavat u onom djelu zbrajanja svih tih površina zato što ova dvije susjedne nisu popunjene a ova je? Dakle treba omogućiti svima a onda je na umješnosti svakoga od čelnika jedinica lokalne samouprave kako će uspjeti izrealizirati svoj projekt a na kraju jedinu i pravu ocjenu nakon 4 godine daju mu njegovi građani i birači na izborima. I to je sukus priče. Nemamo previše o čemu raspravljati. Zna se na koji način se popunjavaju poslovne zone, znaju na koji na koji se rješavaju imovinsko-pravni odnosi, znaju kako se gradi infrastruktura. Ako nemate terena, ako nemate izgrađenu infrastrukturu, ako nemate priču i ovo što je kolega Maras rekao osjećaj za tu priču, onda vam neće biti popunjena nikad, ali ako vam je država dala zemljište a niste ga popunili u roku od 5 godina, morat ćete ga vratiti toj istoj državi jer ste to potpisali u ugovoru. Nije vama država dala nešto ovako, evo ti pa se igraj s tim i to je sukus ove priče. I podrška promjena izmjenama ovog zakona jer će na jednostavniji način omogućiti onima koji to rade da mogu bržije dostavljati i kasnije … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Sljedeća replika je replika kolege Ante Pranića, izvolite.
Hvala. Kolega Klarić sa vama bih se apsolutno složio vezano da ukinemo sustav zbrajanja svih površina poduzetničkih zona na području jedinica lokalne samouprave za dodjeljivanje zemljišta. No i ovaj postotak od 66% popunjenosti gospodarske zone to treba itekako definirati poglavito zato što pojedine gospodarske zone se grade u faznosti. I ako sad zamislimo da imamo zonu od 100 ha, gdje imamo 50 ha komunalno opremljeno ne možemo gledati ovih 66 na ovih 100 ha ukupne zone. Znači tu bi trebalo dodati jednu stavku da se gleda onaj postotak zone gdje je sagrađena infrastruktura i gdje je dobivena uporabna dozvola za tu infrastrukturu, a ne cjelokupni zahvat jer nas kasnije ograničavate u dodjeljivanju zemljišta na nekim drugim zonama. I znam vezano u vašoj raspravi ste se dotakli jedne teme vezano za proglašavanje strateškog interesa za čestice privatne u gospodarskim zonama. Ja znam za tu proceduru, bio sam u Ministarstvu gospodarstva krajem prošle godine i zaista ta procedura je jako velika i jako mnogo vremena nosi. Ali nije mi jasno da ovakav prijedlog zakona ne možemo ugraditi odredbe Zakona o cestama koje je nama i čelnicima jedinice lokalne samouprave govorim parafrizirano jer svi znamo kao čelnici jedinice lokalne samouprave kako je taj zakon jako dobro došao u ugradnji takve infrastrukture, da sličnim takvim nekim odredbama u ovakvom prijedlogu zakona riješimo generalno na razini Hrvatske cijeli taj problem, a ne da pojedinačno dajemo prijedloge Vladi za pojedine čestice. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku, izvolite.
Evo kolega slažem se sa vama. Tu je još nešto što očito ministarstvo i predlagatelji zakona i ovdje kad sagledava se to sa vrha nikad neće sagledati i taj dio problema. Dakle vi u obuhvatu, ja pretpostavljam da vi imate više poslovnih zona na području vaše jedinice lokalne samouprave nemate samo zemljište koje je vaše od općine ili grada, nema zemljište samo koje je od države. Imate još jednu priču. Unutar tog obuhvata zemljišta je i privatno vlasništvo. E sad, zbrajajući državno, zbrajajući općinsko i zbrajajući privatno vlasništvo tko živ može ispuniti taj kriterij. Onda nema smisla uopće da tražite zemljište, odustanite od gradnje jer nećete uspjeti to realizirati narednih deset godina. Na taj način mora promišljati zakonodavac, a mi smo tu koji smo ljudi, koji donosimo, glasujemo za taj zakon. A mislim da je ministarstvu velika podrška što ima ljude poput naših kolega iz IDS-a koji su bili čelnici jedinice lokalne samouprave poput vas, poput čelnika iz SDP-a, HSS-a, HNS-a koji dobro znaju što to znači. Dakle, ako saslušaju nas koji radimo to na terenu, onda može bit zakon kvalitetan i efikasan. A ovo je jedan dobar put za pravu decentralizaciju, jer jedino kako bi se kod nas u primorju reklo dajte materi dite, pa ćete vidjeti kako će se lipo udebljat.
Hvala. Sljedeća replika je replika od kolege Branka Hrga, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Klarić, već su prije kolege u replikama rekli da ste vi sigurno osoba koja o ovoj materiji može onako relevantno govoriti i ja vam čestitam na svemu onome što ste napravili kao gradonačelnik u Bakru. Slažem se sa vama dobro ste ukazali. Ukazivali smo tada zajedno na glupost onih 20 km kada je zakon donošen onaj aktualni važeći još koji nije bio primjenjiv i koji je bio da tako kažem diskriminacijskog tipa vezano na lokalne samouprave. Stvarno nema smisla da se nekoga ograničava zato što netko u susjedstvu nešto radi ili ne radi. Ja bih ovdje proširio u stvari ovo što ste vi govorili ne samo onih 66%, nego čak štoviše čim je u prostornom planu, čim je lokalna samouprava napravila, stavila u prostorni plan takvu zonu ne ju više maltretirati. Vi ne možete znati kakav će doći poduzetnik, kakva će njemu infrastruktura trebati, kako će izgledati cesta u toj zoni, gdje će on smještati objekte, kojom će se djelatnošću baviti. I onda vi napravite infrastrukturu, dođe poduzetnik i što onda? Rušiti sve to skupa. A poduzetnika se ne dovodi to vi dobro znadete preko noći. To može trajati i tri, četiri, pet godina dok se sve to napravi. I povezujem ovaj zakon, ove izmjene zakona sa Zakonom o državnoj imovini. Neki dan smo o tome raspravljali. Sada već ovim zakonom, o.k. malo poboljšavamo stvari ali opet ograničavamo lokalnu samoupravu. I opet se događa ovo što je sad rekao i kolega Borić. Država i lokalna samouprava, pa pobogu to je sve jedno tijelo.
Hvala. Odgovor na repliku, izvolite.
Pa evo kolega Hrg, ne treba meni čestitati nego treba istaknuti jednu drugu stvar. Ne kod mene u mome gradu ili u vašem ili bilo kojem našem. Gradonačelniku se na neki način čestita i on je kriv za dobro i za loše. Treba istaknuti da ovo što mi radimo ne radi gradonačelnik, niti načelnik radi vojska ljudi. Vojska ljudi, dakle službenici u tim jedinicama lokalne samouprave, ljudi koji operativno pripremaju projekte, koji rješavaju imovinsko-pravne odnose, koji dnevno idu na katastar, gruntovnicu, izvlače tisuće i hrpe papira, projektanti, nadzori. Ljudi koji provode taj naš posao, tu našu ideju njima treba čestitati, a za njih to radimo i za njihovu djecu jer su i oni naši građani. I još jedan problem koji svakako treba ovdje istaknuti, koji pogađa svih nas. To je uredba Vlade i Zakon o poljoprivrednom zemljištu i prostorni planovi do 1991. To ja govorim već godinama. Ako je država nastala '91., ako smo izgradili svi prostorne planove, ako ti prostorni planovi definiraju što je građevinsko zemljište, što je poljoprivredno zemljište onda se toga držimo, a ne da u svakom trenutku niti jedan grad niti općina ne zna kad će Državno odvjetništvo nešto što je sad upisano u zemljišnim knjigama u vlasništvu jedinice lokalne samouprave bilo gdje u Hrvatskoj uknjižiti u RH zato jer je po prostornom planu zamislite, do '91. bilo poljoprivredno zemljište a sad više nije nego je prostor poslovne zone, ma zamisli. I takve probleme imamo. Imamo probleme da na Državno odvjetništvo u ovom trenutku knjiži po nekim općinama i gradovima i groblje na RH.
Hvala. Replika i replika je od kolege Tulija Demetlike, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Klarić, budući da evo ste vi vašu raspravu ja ću reći raspravu usmjerili na osnovu vaše uspješnosti u realizaciji vaše industrijske zone, međutim očekivao sam možda da ćete kao iskusan gradonačelnik upozoriti na sve ono koji su problemi upravo da se brže i efikasnije realizira. Podržavam i ono što ste rekli, da je ovaj zakon ide ka decentralizaciji i rekli ste da se napokon sve to spušta na niži tj. u bazu jedne jedinice lokalne samouprave. Međutim ne slažem se u onom djelu gdje kažete da baš svi moraju dobiti istu šansu, ja bi ipak podijelio na one uspješne i neuspješne. Ne slažem se i sa konstatacijom gdje je gospodin Borić rekao da nažalost imamo samo 5 neuspješnih zona. Iz izvještaja revizije prije 2 godine vidjeli smo koliko zona se je otvorilo, koliko je država novaca uložila u infrastrukturu za opremanje tih zona a s druge strane vidimo da imamo barem po ovo izvještaju šta piše u uvodnom djelu, 50 000 djelatnika na 11 000 hektara zemljišta. Ja mislim da je to jako malo, na 11 000 hektara mogli bi raditi ja bi rekao milijun ljudi ako uzmemo neki prosjek. Slijedeće što nedostaje, sigurno ovo je pohvalno što piše da će se napraviti registra poduzetničkih zona, ja mislim da to i postoji i nama u Saboru sigurno bi bilo puno jednostavnije kad bi dobili taj izvještaj da vidimo koliko u koju zonu se uložilo, koliko u kojoj zoni se zaposlilo i koliko se iz koje zone vraća. I upravo ono što ste i vi spomenuli, da se ne dodjeljuju sredstva za razvoj infrastrukture u poduzetničkim zonama po nekom političkom ključu, ja se stvarno nadam da neće ići po tome, nego da ide baš po nekoj strategiji i jasnim kriterijima o dodjeli sredstava jer svjedoci smo da neke uspješne zone zbog toga što je bila neka druga politička opcija, nije dobivala sredstva, a uspješna je bila zona, sa druge strane po političkoj, ja ću reći liniji, neuspješna zona dobivala je sredstva. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku, izvolite.
Uvaženi kolega, ja se slažem s vama. Velik broj hektara a malo radnih mjesta koliko ih može bit, slažem se. Treba ih biti ne milijun, treba ih bit još više. Ali da bi došli do tog milijuna, put je trnovit a između ostalog i ovo je taj put, zakonska regulativa koja će omogućiti i vama i nama i svima da u što kraćem roku i što kvalitetnije idemo u pripremu svega toga. I to je ključ. Ključ je jednostavan, ne treba izmišljati toplu vodu, ali ako vi nemate zemljište imovinsko-pravno riješeno, badava vama sve te tisuće hektara koliko se navodi se u nalazu Državne revizije. Nek' izvuku van koliko je od tih tisuća hektara na području poslovnih zona imovinsko-pravno riješeno da ih se može odmah staviti u funkciju, da su to platoi od 2, 3, 4, 5, 6 tisuća kvadrata, 10, 20, opremljeno infrastrukturno i da možeš reći investitoru evo ti, dođi. Ako neko misli da iz političkih razloga neko u mome gradu kad je bio HDZ na vlasti davao sredstva, to lako možete vidjeti. Ulaganja grada su bila 140 milijuna kuna, ulaganje države je bilo negdje oko 2 milijuna kuna, a otvoreno 4 000 radnih mjesta. Dakle, nije baš točno da se samo gledao nekakav politički predznak i ovdje moram stat da to nije bilo ni u slučaju SDP-a niti HDZ-a, ne vjerujem ni da bi bilo ni u vašem slučaju jer obično gradonačelnici i načelnici kad raspravljaju o nekim temama koje se tiču svih nas, tu imamo jedinstveno stajalište, to pogledajte na udruzi gradova, to pogledajte na udruzi općina, županija, mislim da tu nema disonantnih tonova osim ukoliko neko želi skupit nekad politički poen, ali u biti razmišljanja su nam svima ista jer nam je svima isti interes, interes su građani RH.
Hvala. Slijedeća replika je replika od kolege Ivana Šukera, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Klarić, što je najveća zamjerka danas investitora u RH? Birokratske zapreke, puno parafiskalnih nameta. Što je bio cilj kad se krenulo u osnivanje poduzetničkih zona? Upravo da se ovo eliminira. E sad, da li mi administrativnim putem možemo definirati i u okvire staviti sve ono što je itekako životno. I vi ste upravo se dotaknuli toga što je najbitnije. Dakle, određene članke naprosto treba dovesti u situaciju da u specifičnim situacijama se može postupiti drugačije. Dakle, ako su se željele eliminirati ove anomalije, ako se željelo dovesti jedinice lokalne samouprave da su praktički putem onoga što im je država dala, natječu da privuku poduzetnike, vjerojatno je došlo i do megalomanije. Ako ne želimo ponovno tu megalomaniju, ne smijemo ograničavati one koji su bili uspješni. Dakle, neće biti za izuzeće od ovih 66% i 20 kilometara 101 slučaj, možda će biti 4, 5, 6 slučajeva ali u tih 4, 5, 6 slučajeva se mora dat mogućnost da se drugačije postupi. Jer govoriti o tome hiperinflacija poduzetničkih zona, pa nije poduzetnička zona mogla nastati ako nisu doneseni prostorni planovi. Ako prostorni plan nije usuglašen sa planom više razine, jedinica lokalne samouprave ga nije mogla donijeti. Pa mi smo prije desetak godina silne stotine i milijune jedinice lokalne samouprave su uložile u prostornu dokumentaciju i ne bi bilo dobro da taj silni trud koji je napravljen bez obzira što tko mislio, pokušamo sad staviti u nekakve administrativne okvire koji su nepopravljivi. I dobro ste vi primjer istakli, ako je u jednoj jedinici lokalne samouprave poduzetnička sezona dobro opremljena, normalna stvar da investitor želi doći unutra, i ako postoji mogućnost, zašto ga ne pustiti unutra, zbog toga što možda … [[Govornik se ne čuje.]]
Hvala. Odgovor na repliku, izvolite.
Uvaženi kolega Šuker, vi ste ključ problema istaknuli i promišljanja. Prostorno planiranje je amen. Onoj sukno škare koje imaju i u rukama jedinice lokalne samouprave, regionalne samouprave i država. Dakle, prostorni plan je već nešto definirao. E, sad ja vama postavljam pitanje i svima vama, i onima koji nas gledaju, možete li se zamisliti, da je na području, ove dvorane ta nekakva poslovna zona. I ukoliko je vlasništvo neriješeno, kameno, drača i grmlje. Ukoliko je imovinsko pravno riješeno, s druge strane, ravni plato, gradilište na koje niče hala gdje će se otvarati radna mjesta. I ako idemo si donositi zakon, koji će spriječiti da ovo gdje je kamenje, drveće i drača, se riješi imovinsko pravno, omogući, da se napravi infrastruktura i dovede tu investitor, onda smo blokirali razvoj. Onda imamo samo onu polovicu zone, na kojoj je imovinsko prano riješeno. Ako je još državno to vlasništvo, što državi smeta da to da jedinici lokalne samouprave pa da i ne radi ništa na tom prostoru? Ako traži i obeća da će u roku od 5 g. staviti u funkciju. Ukoliko ne stavi, će vratiti, država nije ništa niti izgubila niti dobila, a vi ste dotaknuli ključ problema, jer je prostorni planom to već unaprijed riješeno, na njega je dala suglasnost država.
Hvala. Sljedeća replika je replika od kolege Željka Glasnovića. Izvolite.
Poštovani kolege, evo ja pozdravljam ovu inicijativu, čitao sam zakon, ali mislim, kuća se ne može graditi na pijesku. Ponavlja se non stop jedna riječ to je vlasništvo imovina. Jedno pitanje, jeste čitali vi onaj, ima dva strateška dokumenta, koji se … [[Govornik se ne razumije.]] strateški dokumenti, koji su možda trebali biti uključeni ti prijedlozi u ovaj nacrt zakona. Prvi je dokument ono što je izdala ured predsjednice, gore koji govori o, najveći jedan od najvećih blokada i prepreka u ulaganju, to je rješavanju zemljišnih knjiga, birokraciju, drugi dokument je G2 što su izdali Hrvati izvan domovine, bili su dva gospodarska foruma, ta zadnji je iste, slične stvari je složio i govorio zašto ljudi neće dolaziti ovdje. Evo, Lika je prazna, ja znam iz osobnih iskustva, prije 10 i nešto godina, došli su ljudi izvana, istočne Kanade da otvore tvornicu Toyote u Lici. Šta je bilo od toga? Nisu došle na razumijevanje, otišli su, sad je ta tvornica u Češkoj. Nisu bitni razlozi, ali mislim znamo zašto je to tako. Evo. Pitanje je tko će to sve financirati. Ja se slažem da je decentralizacija, to je prava ideja. Jer vlast ne može kralja zaustaviti na ogradi sela. Ali, oni moraju biti samoodržive, ko i po pitanju izgrađivanju ovih europskih fondova, ustvari povlačenje, na makroekonomskoj razini, koliko smo povukli? Bugarska je povukla 2016.g. milijardi eura i to je po stanovniku oko 300 eura po stanovniku. Što smo mi napravili? Čekamo te odgovore u otvaranju tih poslovnih zona, jer smo mislili unaprijed 10 g. nakon recesije, kako će izgledati globalno tržište. I još jedna stvar tko će raditi u tim zonama, kad nismo uskladili tržište rada sa obrazovnim sustavom. Obrti izumiru. Nitko ovdje nije lopatu vidio zadnjih 10 g.
Hvala. Odgovor na repliku. Izvolite.
Uvaženi kolega Glasnović, vi ste jako široko postavili tezu i problematiku ovog, o čemu govorim ovog zakona, ali u jednom dijelu ste dobro primijetili da mi još uvijek u Hrvatskoj imamo austrougarski katastar u većem dijelu. Da taj austrougarski katastar je za vrijeme Jugoslavije i dalje ostao egzistirati, naprosto iz razloga, jer ljudi baš nisu bili ni prezainteresirani, da bi rješavali svoje nasljedstvo od svojih pokojnih prednika. I sad smo tu di jesmo. Za sređivanje tog katastra, primjer, recimo kod mene, grad ima 126 kilometara kvadratnih, sređivanje katastra i gruntovnih knjiga košta 46 milijuna kuna. I to je samo jedan mali grad u čitavoj nizu gradova i općina u RH. I on dovoljno govori koliko će sve to koštati, a da ne govorim, koliko to vremena traje. I to je sukus kompletnoga problema, imovinski pravni odnosi, a dal će netko doći ili neće doći, vjerujte mi ovisi puno o angažmanu nas samih, ali i puno o tome, koliko je sloge među nama, da uopće krenemo u tako nešto, da donesemo konkretne odluke, i da kod ključnih pitanja nema ni vi ni oni, već svi zajedno krenemo u tom smjeru.
Hvala. I zadnja replika na izlaganje kolege Tomislava Klarića, je replika od kolege Lenarta. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Klarić, ja se slažem da lokalnim jedinicama samouprave treba dati zemljište i ako je državno i to je neki vid decentralizacije. No međutim, u Hrvatskoj se desilo to da su svi pohrlili graditi zonu, svaki čelnik jedinice lokalne samouprave je htio imati zonu u svojoj jedinici lokalne samouprave da li zbog budućih izbora ili je stvarno mislio da će doći i pohrliti investitori u tu zonu. No nažalost, tu je završilo i jako puno poljoprivrednog zemljišta koje je bilo u funkciji proizvodnje, a danas japi kao zona u kojoj se ništa ne dešava. Evo, u mojoj županiji Lekenik, zona Marof, stotinjak hektara poljoprivrednoga, kvalitetnog dreniranoga pretvoreno u zonu. U zoni nikoga. Zakoni se u RH mijenjaju kao na traci. Mi ih tu rješavamo, ni jedan investitor nema sigurnost, počinje investiciju sa jednim zakonom, a dok završi investiciju promijeni se 2 puta taj zakon. Nepovjerenje prema institucijama u RH. Pogledajte ljestvice korumpiranosti i svega, gdje je Hrvatska svrstana. Jako loše stoji. Ne vjeruju nam poduzetnici, radna snaga, 300000 ljudi je otišlo iz RH i to onih u najboljim godinama i onih struka koje se traže. Vi danas za proizvodnju ne možete naći majstore u metarskoj branši ili bilo kojoj drugoj, ljudi su otišli trbuhom za kruhom. Rješenje toga je da dolaze poduzetnici u zone, otvara svoje pogone, ulaga svoj novac, je u promijeni kompletne politike, koji vodi RH ovih 27 g. bez obzira tko je bio na vlasti. Mi moramo sve promijeniti da bi ljudi počeli vjerovati, dolaziti ovdje. Naši ljudi otvaraju po Njemačkoj, Irskoj firme, ne u Hrvatskoj nego vani. Zone će nam zjapiti prazne i džabe smo uložili ogroman novac u to. Hvala.
Hvala. Želite li odgovor? Odgovor, izvolite.
Uvaženi kolega, rekli ste da se zakoni donose kao na traci, evo jedan od primjera vaše teze je i ovaj zakon, prije četiri godine jedno, sada drugo i to je tako. A onda ste rekli da treba sve promijeniti da bi krenulo funkcionirati. Slažem se s vama, ali kako? Ako idemo sve promijeniti opet radimo nove zakone kao na traci. I često puta zakoni i nisu krivi i često puta zakoni su i dobri, samo je problem u načinu i modelu kako se provode. Pa recimo i ovom pitanju državnog zemljišta. Ne znam da li ste ga ikad tražili, a vjerojatno netko s područja vaše jedinice lokalne samouprave je, kada dođete u AUDI, DUUDI ili kako su sve zvali, a sada je Ministarstvo državne imovine pa vam dostave nekakvu tabelicu onu što morate popuniti, koju sve dokumentaciju njima morate dostaviti i koliko morate čekati da bi se nešto riješilo, dakle imamo dobar zakon, ali model i način kako ga se provodi to je problem. I onda kada govorimo o tome koja zone je uspješna ili koja zona nije uspješna, ja vam garantiram da su uspješne one koje izlaze u susret investitoru, koje trče investitoru da bi mu riješili tu papirologiju koja njega inače koči da bi on došao tu i tu graditi. A to da bi svi htjeli graditi zonu, pa zašto ne. svaki grad ili općina ima svoje građane, svaki grad ili općina za te iste svoje građane mora promišljati budućnost, mora promišljati na kojim prostorima će što raditi, e da li je to promišljanje uvijek ispravno ili ne o tome će presudit ti isti njegovi građani na izborima pa će biti ili poljoprivredno zemljište ili će biti poslovna zona jer isti ti građani sudjeluju prilikom izbora u istom takvom donošenju tog prostornog plana na području svoje jedinica lokalne samouprave preko svojih predstavnika.
Hvala. Sljedeće izlaganje u ime kluba je izlaganje kolege Gordana Marasa. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolegice i kolege. Što se tiče Zakona o unapređenju poduzetničke infrastrukture, ja se slažem da tu treba biti racionalan i da treba ostaviti na stranu i neke osobne motive. I upravo zato se ne slažem s argumentima koji su ovdje danas izrečeni, a to je da imamo na djelu dva pristupa. Znači jedan pristup, meni je jasno zašto se HDZ zalaže za ovakav pristup jer oni su cijeli svoj srž i temelj politike posvetili tome da imaju što veću administraciju, što više općina, gradova, da se država što više upliće, da država što više odlučuje i to je taj koncept za koji se ja osobno ne zalažem. A ja se zalažem da se ono što se ulaže, šta je od svih nas od građana RH koristi na najbolji mogući način. I ne mogu prihvatiti zbog jednog ili dva iznimka u RH da se moraju mijenjati zakoni, raditi novi zakoni zbog pritiska koji načelnik ili gradonačelnik iz HDZ poželi ostvariti i on evo ne može dobiti državnu zemlju i sada bi ovdje moramo zbog toga moramo mijenjati zakon koji je vrlo jednostavan i princip je vrlo jednostavan. Nebitno je radniku i poduzetniku da li je 5km ovdje ili ondje moguće napraviti tvornicu. Bitno je možda načelniku i gradonačelniku, ali ne donosimo mi zakona zbog načelnika i gradonačelnika, mi donosimo zakone zbog građana i investitora. I ono što se dešavalo sa poduzetničkim zonama ljudi moraju znati, kada je krenulo 2004. sa time u nekih sedam, osam godina znači do 2011., 2012. mi smo uložili dvije milijarde kuna u to, što kroz zemlju, procijenjena zemlja kao država smo uložili je milijardu i 200 milijuna kuna i nešto ispod 800 milijuna kuna smo uložili kroz bespovratna sredstva. To je ta politika koju smo nažalost provodili u godinama kada je gospodarstvo raslo 2005., šesta, sedma, imalo se, dijelilo se, Sanader je tad bio vrlo velikodušan, galantan, gospodin Šuker do jednog trenutka, a onda kada je prošao taj trenutak onda ga Sanader više nije slušao, ali to je bio takav koncept i takva politika HDZ-a. I onda mi je jasno da ljudi koji su naučeni na to da se dijeli od države novac, zemlja, radi se zona da jednostavno nisu mogli prihvatiti sasvim drugačiji koncept, da dok se ne popune zone nema nove zemlje. Koji smisao je da imam 2km dalje zonu ili 5km dalje zonu i da onda tražim da se da zemljište, a ovdje mi stoji 70% ili 80% prazno i infrastruktura postoji. Da vam ne govorim o tih 800 milijuna kuna koji su podijeljeni, baš kažem podijeljeni jer tu nikakve logike nije bilo od 2004. na dalje, masu tog novca su ljudi iskoristili za tko zna kakve namjene, a ne u skladu sa onim i 50 milijuna kuna sam utjerivao 2012., 2013. da ljudi vrate novce jer nisu iskoristili, nitko ih nikada godinama nije ništa pitao. I ja se želim odmaknuti od tog modela i mislim da to nije dobar model upravljanja državom, ali mi je jasno zbog čega neko tko je naučio na taj način raditi se sada grčevito bori da se taj model vrati, da se na taj način nastavi i dalje, da bar ima još novaca da se podijeli za poduzetničku infrastrukturu. Malo je problem sada jer ćemo sada financirati iz eu fondova pa će to ići malo teže. Tamo treba napraviti neku studiju da bi dobio novac, a nije dovoljna odluka ministra. 2008. godine smo podijelili 110 milijuna kuna gradovima i općinama, to je bio jedan alternativni izvor financiranja u pravilu načelnika i gradonačelnika HDZ-a, u pravilu kažem. I sada me uopće ne iznenađuje šta jednostavno ljudi žele da se vratimo na staro i da funkcioniramo kao što smo funkcionirali kada nije po meni bilo dobro. Ideja koju sam tada zagovarao, a zagovaram je i danas da se ne dijeli zemljište bez razloga na način da neiskorišteno zemljište stoji sa strane. Ako ćemo imati 428 općina, 128 gradova i 20 županija i grad Zagreb onda mi je logično. Svatko će htjeti nešto svoje zemlje. U svakoj općini, gradu država ima nešto zemlje i glavni interes politički rad tog načelnika će biti da se izbori da mu država nešto da i da onda on svojim građanima objasni evo vidiš pa mi imamo zonu, stvorio sam uvjete itd. I to je posao koji će on pokazati kao neki svoj veliki uspjeh. A uspjeh je takav da mi imamo u tim prostornim planovima netko je rekao planirano 1300 zona u RH, 1300 zona. U ovom trenutku ih je u Hrvatskoj aktivnih, odnosno ima poduzetnika manje od 400. To dovoljno govori o planiranju kolega Klarić i kolega iz HDZ-a kad ste rekli da planiranje sve može podnijeti, a znamo tko vlada u hrvatskim županijama, kako se to dobro planiralo svih ovih zadnjih 27 godina kada je 1300 isplanirano a niti 35% ne funkcionira. To vam opet govori o tom mentalitetu od kojeg bi se Hrvatska konačno trebala odlijepiti. Daj što daš na filing to bi mogli ići, to će bit dobro, nešto ćemo napraviti, pa država će dati neke novce pa će se tamo netko zaposliti, nije bitno tko, ali valjda će se netko zaposliti. Znači takav pristup HDZ-ov olako dijeljenje onoga šta nije njihovo ja ne podržavam niti ću podržavati dalje u budućnosti. Kada pogledamo 80% je bio cilj da u tim zonama bude proizvodna djelatnost. Inače poduzetničke zone su osnivane sa svrhom i kada pogledamo sjever Hrvatske, Varaždin i Međimurje ta svrha je tamo u velikoj mjeri i ostvarena da se velike zone osnivaju, da bi se velik proizvodni kapaciteti sa proizvodnom djelatnošću otvarale. U Hrvatskoj to nije slučaj. Mi imamo zone gdje se otvaraju kozmetički saloni, uslužne djelatnosti, šta god treba. Znači, poanta je bila da se pokuša stvoriti infrastruktura da se ostvari proizvodnja i da se investira u određene dijelove Hrvatske da imamo industriju, odnosno da imamo nešto što će nam stvarati veliku dodanu vrijednost toga u ovom trenutku na žalost također nema. I ono šta je meni problem i šta je nama problem u ovom zakonu što se ovim zakonom stvari vraćaju na staro. Znači dijelit će se opet po principu tebi može, tebi ne može, evo ti zemlja. To što je pola toga ili više od polovice neiskorišteno nema veze. I ovdje moram reći još jednu stvar nedopustivo je i neprihvatljivo je dociranje državnog tajnika ljudima ovdje u Hrvatskom saboru na način da im se govori to je lanjski snijeg, nemate pojma o tome. Ja bih se toga suzdržao pogotovo kada bi moje glavno dostignuće kao državnog tajnika u 2016. godini bilo organiziranje poslovnog uzleta u mom mjestu, ne, u Humu na Sutli. To je najveći uspjeh kolege koji ovdje danas sjedi pred nama i koji nama ovdje drži lekcije i govori da netko zna nešto, a netko ne zna nešto. Nešto je rekao kolega Beljak o tome, ali tu neću. To su osobne stvari, neka čovjek objašnjava zašto je završio u stečaju. Možda je imao objektivnih problema, ne želim mu na taj način suditi. Ali opet mentalitet vam pokazuje to. Dođeš na mjesto državnog tajnika i odmah u svoje mjesto hajmo poslovni uzlet. To vam je to, to vam je ovaj zakon. Podijelimo državno svojima. Kako predlaže takav zakon i tako bi ga mi trebali sutra usvojiti. Ljudi mi se moramo maknut od toga, moramo imati podlogu u onome šta predlažemo. Mora biti neka analiza tržišta i potreba poduzetnika. Ne može bit dovoljno kao što sam rekao osjećaj, e ja bih zonu, jer to će bit super. Neće bit super. I zašto bi onda Marić trebao dati zemlju? Samo zato što je netko iz HDZ-a. To će se na kraju na to svesti. To sam pokušao spriječiti i jesam neko vrijeme, ali vi sada opet nastavljate po starome na isti način koji smo imali od 2004. do 2011. godine. Dijeli što nije moje, daj mada nema koristi. Ne govorim za sve. Ne to nije poanta u nekim županijama i gradovima i općinama je bilo koristi, ali u većini slučajeva nije. Pogledajte zemlju koja stoji neiskorištena, pogledajte koliko smo novaca podijelili. Dvije milijarde kuna vrijednosti. Kada podijelite na 49000 zaposlenih to je 50000 kuna po jednom zaposlenom samo u tom dijelu koje smo subvencionirali. Tako da evo u prvom čitanju da ljudi ne misle da smo mi protiv toga da se investira i da se ulaže u Hrvatsku. Mi jesmo za to. Nismo uvjereni da će sa ovim promjenama bilo šta napraviti. U zadnje dvije godine trend je upravo suprotan od kad je preuzeo HDZ poziciju manje je zaposlenih i manje je poduzetnika u poduzetničkim zonama. Ne mislimo da će se taj trend sa ovim okrenuti. I u prvom čitanju ćemo biti suzdržani što se tiče ovog zakona, a u drugom čitanju ćemo dati svoje amandmane i pokušati ga izmijeniti na način na koji mislimo da je to ispravno. A nije ispravno davati ono šta nije tvoje za nešto šta u pravilu pokazuje se iz primjera, znači ovo ja ne govorim na pamet. Pogledajte podatke. 1300 zona, 300 i nešto ih radi. Znači da koncept nije zaživio na taj način na koji je trebao, odnosno da ga se nije ispunjavalo na način na koji ga se je trebalo ispunjavati. Ako to nije funkcioniralo ne vidim zbog čega bi i dalje na ovaj način olako dijelili nekretnine. Pa rađe da damo zemlju za neke druge možda korisnije stvari od onoga da damo zemlju tamo gdje se zemlja još uvijek nije iskoristila. Hvala vam lijepo.
Hvala. Na izlaganje kolege Gordana Marasa imamo 6 replika. Prvi je kolega Klarić Tomislav. Izvolite.
Uvaženi kolega Maras, na početku svoje rasprave, rekli ste da se ne slažete sa argumentima koji su ovdje izneseni, da to iznosi HDZ i da tako funkcioniraju HDZ-ovi gradonačelnici. Ja sam se ovdje žestoko borio za ove izmjene zakona. I to se nisam za svoj grad niti za svoju zonu, nemam potrebe. Imam 8000 stanovnika, u zoni sad trenutno 200 tvrtki i preko 4000 zaposlenih i imovinsko pravno zemljište riješeno. Ali, znam kako smo to rješavali i koje probleme smo imali. I ne želim da to imaju drugi gradovi, općine u RH. A ovo kad govorite o HDZ-ovim argumentima, ja vas molim da o tom pitanju porazgovarate sa mojim kolegom Obersnelom dolje u Rijeci, ima identično mišljenje kao i ja o ovom pitanju ili sa kolegom, nekadašnjim Lambašem u Čavlima vjerojatno ga zna, identično mišljenje o ovome pitanju kao i ja. Jer su ljudi i kooperativno rade na terenu, a vaši su članovi iz SDP-a. Dakle, nema tu HDZ-a, ni SDP-a. Ovdje ima razvoj, ovdje ima izgradnja, ovdje ima borba za svoj kraj. Netko je uspješan, netko manje uspješan. Postoji, činjenica je i muzičke želje, pa samo napravili tih zona možda previše. Ali, čemu one smetaju? U prostornom planu, uvijek se mogu promijeniti. Ali, ako nešto funkcionira dobro, onda nemojmo to kočiti. A sa ovim kriterijima to kočimo. Jer mene je zakočilo u mom kraju, pa sam moramo kupovati državno zemljište, privatno zemljište i trošiti novac na to a ne dobiti državno, da bi to istoj državi bi napunio zemljište, da bi ona uprihodovali porezne prihode i zaposlila svoje … [[Govornik se ne razumije.]] Zbog toga se ja ovako žustro borim, a ne zato što sam ja u HDZ-u, pa će mi netko nešto dati. A možete sabrati koliko smo dobili kod mene u mome gradu, pa i u okolnim gradovima i općinama gdje je HDZ na vlasti, koliko su dobili SDP-ovi gradovi i općine. I ako god budemo raspravljali na ovaj način, HDZ, SDP ili ne znam tko, neće biti dobro u ovoj zemlji. Pogotovo u ovim pitanjima koji se odnose na gospodarstvo [[Upadica: Hvala.]] na izgradnju i na razvoj.
Hvala. Odgovor na repliku kolega Maras.
Pa ja sam vam rekao, o principu koji je vladao. To su podaci, ja sad ne mogu izbrisati da je to tako bilo i da je to tako od 2004. do 2011. se dijelilo šakom i kapom, dok nije došla kriza 2009. koja nas je lupila po glavi. To je tak bilo, to svi znamo. Nije to nikakav novom, što sam ja to ovdje rekao. Ne znam, da li vam je krivo ili neugodno, što je tada HDZ bio na vlasti, nemojte se zbog tog vrijeđati, znači to je činjenica. Znači govori o politici koja je vladala za vrijeme Sanadera. I to je tako, ne, davalo se, imalo se, trošilo se i na kraju je došla kriza koja nas je sve skupa lupila po glavi i puno nas je koštala. Što se tiče vašeg kraja. Gledajte, vi ste sad rekli da se vi borite, ali opet ne vidim, ne vidim problem u tome, ako niste mogli dobiti zemlju, onda znači da je netko pored vas, u općini ili nekom drugom gradu imao slobodnu zemlju u zoni i onda je Obersnelu svejedno, da li će Riječani raditi kod vas ili kod njega. Zbog čega mu nije svejedno? Ako je ista udaljenost, ako je ista infrastruktura ili slično, zbog čega bi njemu bilo više stalo da radi tu a ne tamo. Znači, ja samo govorim, ako je država već podijelila u vašem kraju 100 jedinica nečega, ako je 66% odnosno, manje od toga neiskorišteno, zbog čega bi još dala 30 na to? Zbog čega? Pa ima 33 ili 40 još posto mogućnosti da se koristi zemlja. Pa Obersnelu je apsolutno svejedno gdje će tko raditi, jer je ista udaljenost od vašeg grada, do ne znam, susjedne općine, do Rijeke gdje čovjek živi, odnosno gdje ide na posao. Tako da s te strane, tu ne vidim nikakav problem, osim, da se na kraju svi svedemo na to, tko koga može nažicati. To je taj koncept za koji se ja ne zalažem.
Hvala. Sljedeća replika, je replika od kolegice Dragice Roščić. Izvolite.
Zahvaljujem dopredsjedniče. Uvaženi kolega vi ste, kad ste počeli raspravu, rekli ste da vi ne želite da država što više odlučuje. Ali, budimo realni, znači ovaj prošli zakon, upravo vi kao ministar ste se zalagali za to da se ne mogu popunjavati zone, dok susjedne nisu popunjene. I drago mi je da se u nekim prethodnim replikama spomenuli da svemu tome treba prethoditi jedan strateški pristup, ali vi taman kada ste donijeli tu odluku, tu uopće nije bilo strateškog pristupa. Vi ste donijeli odluku, „neće se više dijeliti zemlja“ zato što znamo tako ste rekli sada u raspravi tko tu vlada. Ali mislim da je pogrešan izraz dijeliti zemlje. Znači, općine su napravile neke prethodne radnje, donijele prostorne planove i žele tu zemlju, odnosno, zone pripremiti za investitore, pripremiti zemljište dovesti infrastrukturu. Mi ne možemo govoriti sa ove sabornice, nećemo dijeliti zemlju. Mislim, tu nema nikakve logike, da mi lokalnu vlast koja nam želi pružiti ruku, da se puni državni proračun, koja priprema tu infrastrukturu u vrijeme kada je kriza, nazivamo ne znam kako i smatramo da mi njima nešto dajemo. Tu stvarno nema nikakve logike i mislim da, zasigurno takva lokalna samouprava, koja priprema zemljište za investitore, sigurno nije ona koja pridonosi da naš rejting bude smeće i da se smanji investicijska djelatnost. Hvala.
Odgovor. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice Roščić, napravili ste dvije vjerojatno nenamjerne greške. Da ja sam rekao, da nisam da država se miješa. A kada stavite ograničenje da država ne može dijeliti, onda se država ni ne može miješati, to je logično, ne. Ako je 25% ograničenje, da se ne može dijeliti više zemlja od strane države, onda država ni ne može odlučivati, znači da to potvrđuje ono što sam ja rekao. A sa druge strane, vrlo je jasno da, mislim, jasno je šta se ovdje želi postići, želi se postići, da netko može ostvariti svoj zahtjev, koji do sada nije mogao ostvariti. Evo, sad je kolega Klarić … [[Govornik se ne razumije.]] i rekao da on ne može i da se zato zalagao kod izmjene ovog zakona. Znači u ovom trenutku mi imamo jedan legitimni interes da netko lobira za svoj interes ovdje kao zastupnik i gradonačelnik grada u Hrvatskoj. Taj čovjek je iz HDZ-a, znači zbog toga se mijenja zakon. Pa daj, amo to onda reći, ima 2, 3 gradonačelnika koja su zainteresirana iz HDZ-a da dobiju zemlju i zbog toga mi to danas mijenjamo zakon. Ne zbog toga da bi se povećao broj zaposlenih, ne zbog toga da bise povećao ne znam šta BDP, da bi rejting skočio, nego zato što postoji konkretno ime i prezime, kolega Klarić je sam sada rekao da on nije mogao dobit i kada se promijeni ovaj zakon, da će moći dobit. Znači kada smo već kod toga, možemo nazvati ovaj zakon lex Klarić mada, ajde da on ima po svoj prezimenu jedan lex. Tako da čovjek je rekao i sam i to je ono što HDZ radi, s čim se ja ne slažem. Znači ja se sa time ne slažem, ne možemo prilagođavati i dijeliti kao da je to naše kada je to od Hrvatske i treba s time raspolagati na najodgovorniji mogući način, ne po tome tko je iz koje stranke. Hvala lijepo.
Slijedeća replika je replika od kolege Ivana Pernara, izvolite.
Uvaženi kolega Maras, htio bi vam reći jednu misao koja mi je zapala za um a to je da u Hrvatskoj su postojale mnoge tvornice, te tvornice većim djelom usudio bi se reći, 90% danas ne postoje. Imamo situaciju gdje recimo u Sisku koji je bio industrijski grad, doslovce je sve likvidirano, zadnje što je ostalo je rafinerija i Mađari skupa sa našom Vladom planiraju i tu zadnju rafineriju zatvoriti. Takva je situacija i po Slavoniji, takva je situacija i u gradu Zagrebu gdje smo imali razne tvornice, sve te tvornice su propale. Propao je na kraju krajeva i DIOKI, odnosno DINA na Krku, u suštini čini se da se propast sprema i brodogradilištima i sad o čemu mi raspravljamo? Možemo mi u Hrvatskoj napraviti tisuće poduzetničkih zona ali ako u Hrvatskoj nije isplativa proizvodnja, ljudima čak da besplatno date zemljište, da im date hale i da im date strojeve, opet im nije isplativo. I trebali bi ste se onda pitati ne samo vi, nego kompletna Vlada, kompletno društvo zašto u Hrvatskoj proizvodnja nije isplativa odnosno bolje rečeno da li je tečajna politika koju vodimo dobra, da li je kamatna politika koju vodimo dobra i na kraju krajeva da li je porezna politika kao takva dobra. Mi znamo da je odgovor na sva tri pitanja ne, međutim ništa se tu ne radi niti poduzima a čak i ljudi koji rade „u tvornicama“ odnosno u tvornicama moje još nisu propale, najčešće rade za mizeriju a tu je tekstilna industrija živi svjedok. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Pernar, odmah ću vam reći da mi jedno u Hrvatskoj predvidjeli 1000 poduzetničkih zona. Znači to je paradoks, 1300 zona smo predvidjeli prostornim planovima od kojih funkcionira 300 i nešto u ovih 20 i nešto godina. To vam govori da ideja odnosno planiranje kao u puno stvari kod nas ide na način daj da osnujemo nešto a šta će se tamo raditi, nikog nije briga. Ali ono što mene puno više boli, šta ne vidim takav žar kod kolege Klarića i ostalih iz HDZ-a, da se izbore za sisačku rafineriju kao da promjene Zakon o poduzetničkoj infrastrukturi da bi sebi osigurali hektar, dva zemlje za poduzetničku zonu. Zbog čega takvu žestinu, želju kod zastupnika HDZ-a ne vidimo kad se radi o Sisku? O zaposlenima u Sisku? O rafineriji? O INA-i? O borbi za naša radna mjesta, za naše zaposlene? Za naše ljude? Zbog čega toga tu nema? Zbog čega tu nema te energije i želje da HDZ nešto napravi nego slušamo priče godinu i pol dana o INA-i, o kupnji a dotle Mađari rade dalje po svojem? Neki doduše uzimaju bonuse u INA-i tih godinu i pol dana i uzimat će ih vjerojatno i ubuduće ali tu nema naših ljudi. Tu nema naših radnih mjesta. I volio bih i prvi ću dić ruku za, dvije ruke ću dić, za HDZ-ov zakon koji će omogućiti da rafinerija u Sisku nastavi raditi. I da se tu investira i da se tu izborima. I ako treba sjest ću tamo kraj Šukera i zagovarati to i sa one pozicije u Hrvatskom saboru ako će se štititi interes naših zaposlenih i ako će se pokazati želja da se radna mjesta tu sačuvaju. Dajte tu malo energije, kolegice i kolege.
Hvala. Buduća cimerica od kolege Maras, replika Grozdana Perić.
Ja se ipak nadam da nećemo bit cimeri. Pa evo kolega Maras, zapravo je nevjerojatno kako vi karakterizirate svaku primjenu sa onom naši i vaši. E pa, svi mi imamo neku svoju bazu iz koje crpimo određene kritike a isto tako i nekakve sugestije kojima ćemo unaprijediti ono što nije bilo dobro. Prema tome naša Vlada je upravo došla do ovoga da postoje određeni problemi u rješavanju samih zona odnosno da je potrebno nešto napraviti kako bi se cijeli postupak mogao što brže i kvalitetnije, ono što je i sam kolega Klarić napomenuo. Niste recimo spomenuli postoje izvrsnih zona i mjesta evo … [[Govornik se ne razumije.]] koji to može potvrditi i što je sve činio i na koje načine da bi omogućio da bi poduzetnici došli na njegovo područje. Isto tako ne znate da postoje poduzetničke zone koje imaju još uvijek koje su okarakterizirane kao takve a postoje imovinsko-pravni problemi jer Hrvatske šume su tužile npr. za naknadu za zemljište da se ne može uopće oformiti niti stvoriti pretpostavke da bi se krenulo da takve zone mogu ostvarivati one što bi trebale biti. Kada govorite o poduzetništvu, pa čudno nikad niste rekli vidite postoji jedan grad pa je … [[Govornik se ne razumije.]] ili tvornica tekstilne industrije koja je izgubila po 20 000 zaposlenih, nitko se nije zapitao. Svako vrijeme nosi određene promjene.
Hvala. Odgovor na repliku, izvolite.
Moram priznati da ovaj zadnji dio sa Bagatom nisam razumio a dosta često se zapitam i gledam šta se dešava u zadru, posebno sam se pitao kad je cestogradnja bila u pitanju kako to da su kilometri autoceste narasli sa 4 milijuna eura na 16 milijuna eura pa sam onda kasnije odgovor shvatio i čuo u epilozima sudskih procesa koji su se odvijali i načina kao je to funkcioniralo ali bolje da se toga ne prisjećamo jer je to nije na ponos ni nama u Saboru a pogotovo ne vama koji ste bili najbliži suradnici tih koji su bilo vinovnici tih afera. Tako da ste strane, u pravu ste, svako vrijeme nosi svoje, nadamo se da su takva vremena su daleko iza nas, da se više nikad neće ponoviti i ovdje nije pitanje naši i vaši, ovdje je pitanje toga da je čovjek sam rekao da jednostavno je motivacija njegova da se ovaj zakon izmijeni da bi dobio državnu zemlju. Ne da bi kupio državnu zemlju jer može i kupit, ne znam dal' ste to znali, za to mu ne treba zakon ,može od DUUDI-ja kupiti državnu zemlju, nego da bi dobio državnu zemlju. A pored općine i gradovi oko njega imaju slobodne poduzetničke zone sa državnom već zemljom koja je unutra. Tako da nisam ja tu ništa karakterizirao na vaši i naši, ja samo hoću pokazati ljudima šta mislim da nije dobar princip, zbog čega sam protiv toga da se dijeli na ovaj način jer na s je to dovelo do 1300 zona od kojih 300 i nešto funkcionira i koje su, pazite sad ovo, u zadnjih 2 godine izgubile 20 000 radnih mjesta. U zadnje 2 godine su izgubile 20 000 radnih mjesta, kao Bagat u Zadru ste sami rekli, evo jedan cijeli Bagat ili prije Borovo u Vukovaru prije rata koliko je zapošljavalo ljude. Tako da s te strane o tome sam ja govorio i govorit ću i dalje. Hvala lijepo.
Hvala. Slijedeći kolega Josip Borić, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Maras, ja se zaista nekada nakon ovih vaših rasprava pitam jeste li vi gospodin Maras, zastupnik, slijednik ministra Marasa ili ste potpuno nova osoba u ovom Domu koja nikada ništa nije praktički bila do ovog mandata i onda slušamo rasprave tko je, što i kako radio pa ste izabrali razdoblje od 2004. do 2011., kažete se dijelilo se kapom i šakom, a onda malo zaguglamo i kaže tamo naslov Maras ulažemo 80 milijuna eura u poduzetničke zone, Maras potpisao ugovore Zabok, Krapina, Čakovec, Klanjec, toliko i toliko u te zone, toliko milijuna kuna u zone, pa se hvalio da ulaže u te zone, pa to je dobro, to ide, razumijete? Pa u čemu je problem? Mislim da jednostavno ne želimo priznati da smo nešto bili, da smo nešto radili i da je naš zadatak da sada svi zajedno nešto osmislimo da možda bude bolje od onoga što smo imali do sada, da maknemo neke momente koji smetaju da bise nešto dogodilo na tom prostoru koji se zove i poduzetnička ili poslovna zona raznih namjera. Jer ako ćemo se držati toga da je sve sada loše a da je prije sve bilo savršeno, onda ovaj zakon praktički nema potrebe. Ali nije bilo tako. Kažete rafinerija Sisak, nedavno ste govorili o brodogradilištima. Pa vi ste rekli da ste riješili brodogradilišta ako sam ja to dobro razumio 2012. godine, konačno riješena brodogradilišta, privatizirano, nikakvih problema više nema, rafinerija riješena. I sada vidimo da ništa nije riješeno, da netko to mora popravljati. Pa nije to ta razina koja bi trebala biti od vas koji ste bili ministar. Ako imate problem s time što raditi sa pustim zemljištem u vlasništvu RH i da li ga ostaviti neaktivnim, da on i dalje bude samo vlasništvo na kojem se ništa ne događa, to je stav SDP-a. Mi smatramo da se na tom zemljištu nešto može dogoditi i ne treba nama niti pojedincima nego eventualno možda toj istoj državi koja će nešto dobiti od toga ako se aktivira.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Borić, nisam nikada ja dijelio 80 milijuna eura, ja sam možda planirao odnosno programirao to da dobijemo iz europskih sredstava i to je ono šta je velika korist za nas. Za vrijeme gospodina Šukera sam rekao, 800 milijuna kuna je iscurilo iz proračuna u jedinice lokalne samouprave, maloprije sam vam rekao, preko 50 milijuna kuna nije bilo opravdano i nekoliko godina smo se natezali sa općinama i gradovima da vratiti taj novac, toliko je tu bilo reda i kontrole u toj cijeloj situaciji. Ja sam tada napravio program koji sada vjerojatno funkcionira, nadam se ili će funkcionirati da dobijemo sredstva iz EU-a. Ali nema više po starome, na osjećaj. I have a feeling, znači ja imam osjećaj da bi moglo nešto biti nego morati biti i analizu potrebe tržišta tko, kako, na koji način, jedino tako se može dobiti novac iz EU-a za poduzetničku infrastrukturu i to je ispravan način. I vjerujte mi da ovako EU nikad ne bi dijelila svoja sredstva na način meni treba, ajmo izmijeniti zakon, i samo to ja govorim da se s time ne slažem, a slažem se sa svim naporima hrvatskih vlasti i ministarstava da dovedu svakog mogućeg poduzetnika. Ali ne možemo mijenjati princip samo zato šta to jednoj osobi ili 5 osoba u HDZ-u ne odgovara. Hvala lijepo.
Hvala. I zadnja replika je replika od kolege Pranić Ante.
Hvala. Kolega Maras, u vašem izlaganju promašili ste jednu konstantnu tezu da država olako ne daje zemljište jedinicama lokalne samouprave. Ovako kad sam se malo zapitao, pošto sam i čelnik jedinice lokalne samouprave, gledao bi kao da sam Kinez ili Japanac a ne Hrvat. Znači kad država daje zemljište, daje hrvatskim načelnicima i gradonačelnicima za hrvatske građane a što se tiče aktivacije gospodarskih zona, dobro sam upućen na području Dalmacije i kategorično mogu ovdje tvrditi kada bi vi bili investitor strani i želite uložiti i trebate 20 hektara zemljišta da apsolutno tog zemljišta u Dalmaciji nema aktivirano u takvoj mjeri. Ali isto tako nije mi normalno da mi kao načelnici i gradonačelnici moramo ulagati u infrastrukturu i ulažemo, konkretno evo mi smo morali uložiti preko 20 milijuna kuna, privuć investitore, privuć ulagače i apsolutno nemamo nikakav prihod poreza na dobit nije prema jedinicama lokalne samouprave usmjeren namjenski za daljnji razvoj komunalne infrastrukture. Tako da ne mogu se nikako se složiti s vašim izlaganjem da imamo jako puno zona. Imamo jako puno zona koje nisu aktivne, a nisu aktivne zbog postojećih zakona zbog čega ih mi ne možemo apsolutno razviti kao čelnici jedinica lokalne samouprave. Hvala.
Hvala. Odgovor, izvolite kolega.
Hvala lijepa. Pa mislim da ćemo se svi složiti da tisuću 300 zona nije realno. Znači imamo ih već planirano previše jer da je realno onda ih ne bi bilo aktivno 350. I nisu zakoni ti koji su problematični i ovih 350 popunjenost nije vjerojatno više preko 50%. U Dalmaciji kada se vozite autocestom vidjet ćete nekoliko zona, neke od njih su prazne u potpunosti, neke dobro rade, neke su zbilja kvalitetne, ali neke su prazne. Da li je tamo na tom mjestu trebala biti planirana zona ili nije? Vjerojatno nije, ali to je zato što se ne radi nikakav plan i analiza da li se treba nešto negdje raditi. Možda bi kod vas ili kod gospodina Klarića ili Borića analiza pokazala da treba dati. Ja ne kažem da se možda ne bi mogao zakon tako napraviti da ne bude 25% u okolici, možda bi u naredne dve, tri godine moglo biti sve puno i ono što je sada prazno i ono šta sada treba ili nekome tko sada traži zemlju od države, ali treba biti podloga, treba biti neka procjena. Ne može se kažem vam na feeling davati bez obzir kome se davalo. Pa normalno da se daje gradovima i općinama, to su naši gradovi i općine, ali opet nema nikakvog smisla da država dijeli. Ja sam vidio nebrojeno primjera po Hrvatskoj i vojnih nekretnina koje su podijeljene s kojima nije ništa napravljeno itd. Nekada daš općini i gradu ona uopće nema resurs da išta s time napravi pa tu godinama stoji neiskorišteno. Ajmo onda rađe vezati jedno uz drugo, da vidimo odakle ti novac da nešto napraviš pa ću ti onda dati zemlju. Znači postoje logičnije stvari od onoga što se sada radi. Nisam ja protiv da se sada radi i nisam ja protiv da se dodjeljuje ukoliko to ima smisla.
Hvala. Nastavljamo sa Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o unapređenju poduzetničke infrastrukture. U ime Kluba zastupnika HNS kolegica Božica Makar. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Evo danas raspravljamo o izmjenama i dopunama Zakona o unapređenju poduzetničke infrastrukture, zakona iz 2013. godine. Ono o čemu smo se svi do sad koji su raspravljali složili je to da se radi o izuzetno bitnom zakonu, zakonu bitnom za naše poduzetnike, za naše građane, za naše jedinice lokalne samouprave. Samo nekoliko podataka o važnosti poduzetničkih zona. U razdoblju od 2004. do 2013. sufinancirana je izgradnja 350 poduzetničkih zona koje obuhvaćaju više od 11000 ha i gdje je aktivno negdje oko 2700 poduzetnika koji zapošljavaju oko 45000 radnika. Sufinancirano je u tom razdoblju od strane države negdje oko 700 milijuna što je direktno bilo uloženo u infrastrukturu tih poduzetničkih zona. Ovim zakonom mijenjaju se neke stvari, odnosno, pojašnjava se točno i definira što znači koji pojam i tako da bi lakše mogli sagledati, kad raspravljamo o tome, pa je ta koju imamo definiciju što tu to poduzetničke zone. Dakle, to su infrastrukturno opremljena područja definirana prostornim planovima, namijenjena obavljanju određenih vrsta poduzetničkih odnosno, gospodarskih aktivnosti. A zajedničko im je korištenje infrastrukturno opremljenog i organiziranog prostora. I ono što je važno, da je ovdje definirano, a to su poduzetničko potporne institucije. Dakle, subjekti koji su usmjereni na stvaranje kvalitetno korisnički orijentiranog poduzetničkog udruženja. Pa tako imamo tu definirano što su to poslovni inkubatori, poduzetnički inkubatori, inkubatori za nove tehnologije i znanstveno tehnologijski parkovi. Kod ovih poduzetničkih inkubatora i kod ovih ostalih, stručnost je sama po sebi bitna, ona se podrazumijeva i tu neće biti toliko problema, nije ih bilo ni do sada, nego ono što su poslovni inkubatori i s čime se tu susrećemo. Tu je u pravilu propisano kad ide natječaj, odnosno, da se traži viša ili visoka stručna sprema, za osobe koje pružaju stručnu tehničku pomoć. Međutim, tu je i edukativna i stručna, a radi se u pravilu i tako je zamišljeno, da je to pomoć za pokretanje poduzetničkog poduhvata. I nerijetko se događa da takvi naši poduzetnici dobiju jednu informaciju od te, nazovimo stručne osobe koja radi u tom poslovnom inkubatora i koje zadovoljava ono formalno obrazovanje, koja je raspisala jedinica lokalne samouprave, koja je osnivač toga poslovnog inkubatora. Ali, nerijetko ostaju razočarani, kad odu po poslovni savjet u neku kuću ili računovodstveni servis ili bilo koju drugu instituciju i dobiju sasvim drugačije informacije i često oprečne i zato bi trebalo možda vidjeti da se pravilnikom propiše koji su to minimalni uvjeti, odnosno, dodatne vještine, dodatna znanja, dodatne edukacije, koje moraju zadovoljavati osobe koje vrše tu stručnu edukativnu pomoć. Kod tehničke same pomoći nije to takav problem, nego baš kod ove edukativne i stručne pomoći. Dobro je da imam ovu izmjenu da osnivači od sad mogu biti i fizičke osobe, što se mijenja u člankom 5. Dakle, uz RH jedinice i tijela lokalne samouprave, visoka učilišta, strukovne udruge i pravne osobe, od sad mogu biti to i fizičke osobe. I imamo još što se smatra novom poduzetničkom zonom, novom definicijom, što se smatra proširenjem poduzetničke zone. I imamo u čl.10. stavak 2 koji je vezan uz registar poduzetničkih zona. Tu je definirano, imali smo i do sada mi registar poduzetničkih zona, ali sada točno piše da u jedinstvenom registru, poduzetničke infrastrukture evidentirani su i sistematizirani svi subjekti poduzetničke infrastrukture u RH koji su korisnici potpora, poticajnih mjera, darovnica, povlastica odobrenih od strane nadležnom ministarstva. I sad imamo točno definirano koji to opći podaci moraju biti u toj evidenciji. Pa tako to treba biti OIB, matičnog subjekta, godina osnivanja, osnivač, odluka o osnivanju, osnivački akt, sam naziv subjekta, županija, općina, grad, adresa, djelatnost, podaci za kontakt, odnosno, telefon, faks ili pošta. Malo smo tu razgovarali, mislimo da ne bi bilo loše, da se uz te opće podatke koji su obavezni, dostavljaju i posebni podaci, da imamo jednu evidenciju, kad već postoji ta evidencija, u koje bi se unosile od površine poslovne zone, popunjenosti poslovne zone, koliko je još slobodnog mjesta, za, što bi ona, prvenstveno se traži, kako su opremljena i koji bi podaci, nam tu mnogo doprinijeli, kad pogledamo tko je zapravo spisak tih poduzetničkih zona i kad bi sad raspravljali, ovu raspravu, imali, imali te podatke, možda bi bila rasprava sadržajnija i ne bi govorili neke stvari koje ne stoje. Ono što svakako smatramo najvažnijim u ovom zakonu je ova izmjena što se tiče udaljenosti od 20 km od pojedinih poduzetničkih zona, koje nisu popunjene 2/3 bez obzira u kojoj jedinici lokalne samouprave se nalazi. Bilo je raznih komentara, koje idu u prilog ili koje su protiv toga da se ove izmjene unesu. Mi osobno u Klubu HNS-a smatramo da se radi o dobrim izmjenama, o izmjenama koje simuliraju one jedinice lokalne samouprave, koje su do sad borile za poduzetnike, borile su se, da poduzetnik dođe upravo u njihovu poduzetničku zonu. Pa bez obzira, da i nisu mogle dobiti državno zemljište, jer ih nije bilo jednostavno državnog zemljišta u njihovoj blizini, nego su okrupnjavale te poduzetničke zone, ulagala vlastita sredstva, kupovale zemljište samo da privuku poduzetnika. I bilo je tu danas isto govora o tome, ako pojedina jedinica lokalne samouprave na svom području ima više poduzetničkih zona, neke su popunjene 2/3 neke ne. I sad dolazi poduzetnik koji traži veću površinu i normalno da ako je nema, ti ćeš kao dobar lokalni čelnik, čelnik koji želi pomoći svojim građanima omogućiti poduzetniku da investira, tražiti način da to riješiš. I ići ćeš i sam kupovati ako nema kao što si i prije. Ali dobro bi bilo ako već postoji takvo zemljište, da ono stvarno se može dati u toj jedinici lokalne samouprave bez obzira ako i ima neka poduzetnička zona koja nije popunjena do 2/3 jer svaki poduzetnik najbolje zna gdje želi ulagati. I samim time da mi prisiljavamo nekoga da mora ići u neku poduzetničku zonu koja je udaljena 20 kilometara a u drugoj jedinici lokalne samouprave je i obrazloženja da je svejedno da li će radnik odlaziti na posao u drugu jedinicu ili će raditi u svojoj, možda čak i za radnika je, ali taj poduzetnik točno zna zašto želi investirati baš u toj jedinici lokalne samouprave. Imali smo često takvih primjera, da stoje pojedine poduzetničke zone prazne ali da se neke pune i da je popunjenost im izuzetno dobra. Dakle, poduzetnici su ti koji odlučuju o tome gdje će ulagati jer oni ulažu svoj novac. I zato ove izmjene zakona smatramo izuzetno dobrim i podržat ćemo ovaj zakon u prvom čitanju. Hvala.
Imamo jednu repliku, izvolite kolega.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolegice Makar, vi ste pohvalili ovaj prijedlog izmjena i dopuna ovoga zakona, to je prvo čitanje pa ćemo imati priliku dodati ono što mi vidimo u klubu IDS-a pa ću koristiti ovu repliku za ono što smatram da nije uzeto u obzir. Naime, u samim tim novim terminologijama i definiranju ove infrastrukture, mislim da je kroz upravo članak 4. što piše u članku 6. stavka 2. mijenja se i glasi da su u ovim poduzetničkim zonama da je infrastruktura unutar poduzetničke zone. Do sada se pokazao problem pa vjerujem da će državni tajnik uzet u obzir, ona infrastruktura koju je potrebno dovesti do te poduzetničke zone. Mislim prije na instalacije koje je dužna Elektroprivreda, preko HEP-a, izgradnja trafostanica, ceste, dovod plina i sve ono šta treba do te zone ne uključuje se u potpore i pomoći od strane države. To pada na teret jedinica lokalne samouprave. Mislimo da upravo u tom djelu je nedostatan ovaj zakon jer za sada i do sada su to uvijek financirale jedinice lokalne samouprave a najveći problem je sa HEP-om, izgradimo trafostanicu ili HEP traži od investitora da izgradi trafostanicu, da investira i onda normalno se prenosi u njihovo vlasništvo. Mislim da u tom djelu treba i doraditi i razmisliti na koji način da se i pomogne jedinicama lokalne samouprave i da se olakša poduzetnicima u ovom djelu inicijalnog investiranja. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku, izvolite kolegice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega, slažem se s vama jer znam koliko iznose ti troškovi i da su često veći nego sama infrastruktura odnosno postavljanje infrastrukture unutar zone. Same ceste, plinovod i kao što ste rekli električna energija odnosno izgradnja tih trafostanica jer se u pravilu radi o udaljenim područjima gdje je potrebna jaka snaga i potrebna je novoizgrađena trafostanica koju ste dužni izgraditi nakon toga predati u vlasništvo HEP-a. Svaka potpora za jedinicu lokalne samouprave je dobra jer samim tim ona će i poduzetniku moći omogućiti bolje uvjete da dođe i da počne raditi, tako da vjerujem da će državni tajnik ovo pribilježiti i uzeti u razmatranje u drugo čitanje.
Hvala. Nastavljamo s raspravama u ime kluba zastupnika. Slijedeća rasprava je od kolege Davora Vlaovića u ime Kluba zastupnika HSS-a, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege, uvaženi državni tajniče. U ime kluba HSS-a mi pozdravljamo svaki zakon, svaku promjenu koja ide u smjeru poticanja i stvaranja poduzetničke klime i otvaranje novih radnih mjesta u Hrvatskoj. Pa i dosadašnjim zakonom i zakonima, investicijama u zone donekle se u tome uspjelo jer ipak u ovim podacima ovdje vidimo da skoro 400 zona je u Hrvatskoj aktivno i u njima radi preko 47 000 radnika. Međutim da li smo svi u istoj situaciji? Imamo li svi jednaku šansu? Jer po nama iz HSS-a i meni, mi moramo stvoriti takvu poduzetničku klimu, takvu infrastrukturu u svim regijama RH, u svim krajevima, da svi imaju jednaku šansu. Tvrdim da nisu sve jedinice lokalne samouprave imale jednaku šansu i da zbog toga neke od zona stoje prazne dok su druge aktivnije. Evo jedna od razloga je i podjela Hrvatske na dvije NUC2, pod NUC2 kriterijima regije gdje je jednaka šansa za privlačenja europskog novca iste potpore poduzetniku koji investira u Čakovcu, Varaždinu, Zagrebu ili Vukovaru, Slavonskom Brodu, Pakracu ili negdje drugdje u kontinentu. To nije dobro i to je najavljeno da će se izmijeniti i očekujem da će se to pod hitno i napraviti. Ono što je drugo a to su fiskalni kapaciteti jedinica lokalne samouprave u Slavoniji i Baranji, Lici ili regiji Zagreba ili regiji Rijeke, nisu isti i nisu svi imali jednake sposobnosti financijske za izgradnju infrastrukture do zone što je već bilo evo i riječi, i u samoj zoni se također moralo sufinancirati izgradnju poduzetničke infrastrukture što nisu sve jedinice lokalne samouprave imale jednake mogućnosti. I u takvim okolnostima neki su uspješniji neki manje uspješni. Ključno je ono što se otvara ovim zakonom mogućnost da se zone dalje razvijaju, da se dio državnog zemljišta da jedinicama lokalne samouprave za izgradnju novih zona ili za proširenje postojećih, ključno je postoji li interes investitora, poduzetnika, gospodarstvenika? To je ključ koji se mora ugraditi u instrumente i mehanizme ovoga zakona jer mi moramo shvatiti da je taj tko bira gdje će investirati je poduzetnik, ne jedinica lokalne samouprave, ne regionalne samouprave i država nego poduzetnik se vodi poslovnom politikom i on želi investirati u neku od zona u neku od općina jer ima svoje razloge, bilo da su u pitanju kvalitete radne snage na po tom području, navika toga kraja ili njegova osobna želja da zbog neke tradicije ili nekih privatnih veza koje ga vežu za neko područje želi tamo investirati. I mi ne možemo zbog toga onemogućiti neku općinu da privuče investitore u svoje područje. Imamo primjer općine koja je imala zonu dva hektara, poduzetniku je trebalo tri hektara i nismo uspjeli realizirati taj projekat iz razloga sporosti administracije. Ovim zakonom ćemo to omogućiti, samo bi uz svu onu dokumentaciju koju jedinica lokalne samouprave podnosi u zahtjevu prema državi uz imovinsko-pravna pitanja riješena, prostorni plan i ostalo treba priložiti i pismo namjere poduzetnika pa ako treba i poslovni plan da se stvarno vidi da postoji interes i da stvarna potreba za proširenjem postojeće zone ili otvaranjem nove zone jer tvrdim da mi moramo biti jednaki i svi na istom poslu i država i općine i gradovi i županije, a to je otvaranje novih radnih mjesta i sprečavanje iseljavanja, sačuvanje svih radnih mjesta u RH. Imamo primjer da je jedna općina zatražila proširenje u Podravini, proširenje svoje zone, imala je poslovni plan i investitora i nažalost je procedura trajala preko tri godine i poduzetnik je odustao. To se ne smije događati i država mora biti partner općini i promptno reagirati na takve zahtjeve i privući takvu investiciju i ta radna mjesta. Imamo i negativne primjere da u nekoj zoni konkretno u Općini Sibinj, zbog sudskog spora je zastoj bio u opremanju zone, dio investitora je otišao, ali jedan poduzetnik je izgradio svoj pogon i sada ga ne može staviti u funkciju, planira zaposliti 200 ljudi i već mjesecima obilazi općinske, gradske, županijske, državne institucije i traži pomoć da se njegov objekat priključi na infrastrukturu i da može započet s proizvodnjom. I tu država nije odreagirala i evo ovim putem, ja mislim da državni tajnik zna o kojem je poduzetniku riječ jer sigurno već se i njemu javio, država mora brže reagirati i otvoriti prostor da se radna mjesta otvore i da ta investicija ide dalje. Naravno da ima i pozitivnih primjera i treba takove istaknuti i treba biti primjer drugim jedinicama lokalne samouprave primjer grada Nove Gradiške i njihove poduzetničke zone gdje je evo i ovih dana potpisan i novi ugovor sa investitorima koji su već prisutni u zonu koji šire svoju proizvodnju i takvim jedinicama lokalne samouprave treba država pomoći i omogućiti proširenje zone i sigurno će iz grada Nove Gradiške doći zahtjev, a vjerujem i iz drugih sredina koje aktivno promišljaju kako privući investiciju poput gradonačelnika u Bjelovaru i nekih drugih općina i gradova koji rade aktivnu poreznu politiku odnosno politiku komunalnih prihoda i rashoda kako bi privukli investiciju u svoj kraj. Takvim općinama trebamo pomoći, ali pod uvjetom da on stvarno ima namjeru investirati, da priloži to u svoju dokumentaciju i da u … elaboratu garantira određeni rok izgradnje proizvodnih kapaciteta i određeni broj radnih mjesta. I u takvom slučaju ima opravdanja za proširenjem zone i otvaranjem nove poslovne zone. Dakle ključno je postoji li interes poduzetnika i investitora, ako ga ima onda mi moramo biti partner i čim prije odreagirati, pa i onda ovakav zakon treba samo ga još treba dorati na ovaj način da imamo mehanizme kontrole, a ne samo da širimo zonu koja će stajati prazne. Kada je riječ o drugim potpornim institucijama, poduzetnički inkubatori, imamo tu niz pozitivnih primjera kao Distributivni centar za voće i povrće u Zagrebačkoj županiji u zoni Velika Gorica gdje se uvezalo i voćare i povrtlare, napravili skladišni kapaciteti, prerađivački kapaciteti i oni mogu biti sada motor razvoja ne samo sada Zagrebačke županije i voćara i povrtlara tog kraja nego evo šire svoju mrežu i dalje. U sličnom postupku je izgradnja jednog takvog inkubatora u zoni u Općini Brodski Stupnik koja će također proširenje zone zbog toga. Ali zašto ovo ističem? Zato što i tu država treba biti aktivni partner u onom stručnom dijelu da se kvalitetno kapacitira taj inkubator i po površini i po vrsti mogućih proizvodnji kako ne bi imali prazne objekte koji će poslije više koštati nego što će donijeti nove dobiti odnosno novih radnih mjesta. Također spomenut ću ovdje i razvojne agencije i druge potporne institucije koje su već i ranije trebale biti sufinancirane od strane države jer nisu sve regije u istoj poziciji, nisu sve županije u istim fiskalnim mogućnostima i zbog toga možda neki krajevi i zaostaju i dobro da će sada regionalni koordinatori biti sufinancirani od strane države. Ali sigurno da treba više sredstava odvojiti upravo za takove razvojne agencije koje imaju rezultate, a dolaze iz fiskalno slabijih kapaciteta odnosno slabijeg kapaciteta lokalne i regionalne samouprave i takvima treba veću pažnju posvetiti, da svi dobiju jednaku šansu za daljnji razvoj. Spomenuta su u ovom zakonu i slobodne zone, još je u Hrvatskoj 12 aktivnih i negdje preko 7 tisuća uposlenih u istima koji su sada u problemu nakon ulaska RH u EU zonu u Europsku zajednicu jer više nema onih bescarinskog poslovanja i drugih povlastica koje su imali zbog poslovanja u poslovnim zonama i moramo naći modele kako sačuvati te tvrtke da ostanu u Hrvatskoj i da nastave dalje s proizvodnjom. Bilo je i najavljeno prijelazni modeli za te tvrtke i potpore za iste, pa evo možda bi bilo dobro u završnom obraćanju državnog tajnika da čujemo što se planira da bi se sačuvali ovi poduzetnici koji djeluju u slobodnim bescarinskim zonama. I ono što je isto bitno za istaknuti da u pojedinim jedinicama lokalne samouprave postoji interes da se napravi i poljoprivredne zone, jer u okviru naselja ne postoji više slobodnog mjesta za izgradnju farmi, silosa ili nekih prerađivačkih kapaciteta i javljaju se potrebe jedinice lokalne samouprave da se oforme i poljoprivredne zone i to treba također zakonski predvidjeti, omogućiti dalji razvoj istih. I naravno da u okviru onog što sam uvodno rekao ti svi trebaju dobiti istu šansu. Navest ću opet primjer da nismo svi imali istu šansu, primjer jedna od značajnih investicija države i bitna za regiju Slavonija je i luka Slavonski Brod koja je za izgradnju infrastrukture u okviru luke morala dizati kredit da bi izgradila infrastrukturu, a druge zone su dobivale bespovratne potpore. To moramo ispraviti i vidjeti gdje ima potencijala, gdje se mogu otvoriti nova radna mjesta, a pogotovo kada je riječ o Slavoniji i Baranji, Srijemu, Lici i drugim nerazvijenim regijama, da takvima moramo dati dužnu pažnju pa i u okviru ovih 76 milijuna kuna koliko se planira ove godine investirati u razvoj infrastrukture u zonama i drugim potpornim institucijama. Mislimo da bi zone iz Slavonije, Baranje i Srijema trebali imati više bodova jer je tako i najavljeno u projektu Slavonija, da dobiju veću šansu da razviju tu infrastrukturu i privuku investicije, odnosno već sam ranije govorio jedan ako već imamo projekt Slavonija, onda bi trebali napraviti jedan fond za razvojne projekte i za svu infrastrukturu u Slavoniju i Baranju a slično i u drugim nerazvijenim regijama. Evo hvala lijepo.
Hvala. Na izlaganje kolege Davora Vlaovića imamo tri replike. Kolega Mladen Madjer, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolega Vlaović vi ste rekli da i tu se spominjalo da imamo na području Republike Hrvatske negdje oko 1300 zona od toga aktivno negdje 300 ili 400. Jasno da i po mojem mišljenju, a sigurno i po vašem da ima dosta neaktivnih poduzetničkih zona, a sigurno da je Hrvatska uložila dosta velika sredstva u gradnji komunalne infrastrukture i sve ono što je bilo uopće potrebno za otvaranje poduzetničke zone. Ali moje je pitanje prema vama šta vi mislite o ovom okrugu oko 20 km da će biti neki načelnici kažnjeni zbog nesposobnosti druge jedinice lokalne samouprave koja je otvorila poduzetničku zonu, a nije ništa, nema unutra poduzetnika. A dođe investitor koji želi upravo graditi u toj jedinici lokalne samouprave. Jasno da je svakom čelniku jedinice lokalne samouprave u interesu da privuče investitore, jer će biti zaposleni ste jedinice lokalne samouprave, da će ostvariti određeni prihod u jedinici te lokalne samouprave, a ona neće moći graditi zato neće moći prihvatiti tog poduzetnika zato jer u okrugu od 20 km je neizgrađena poduzetnička zona. Pitam koje je vaše mišljenje oko toga?
Hvala. Odgovor na repliku, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Madjer, pa u svom uvodnom izlaganju sam rekao da država i zakoni koje donosimo mi u Hrvatskom saboru moraju biti u funkciji razvoja gospodarstva, poduzetničke klime i infrastrukture i da u ni jednom članku bilo kojeg zakona ne smijemo ograničavati poduzetništvo pogotovo kad postoji interes poduzetnika potencijalnog investitora na bilo kojoj jedinici lokalne samouprave. Slažem se sa vama da nikakvim ograničavanjem toga ne smijemo zaustaviti investiciju u bilo kojoj općini i da treba otvorit prostor ukoliko je općina podnijela zahtjev za proširenjem zone. Ima pismo namjere, ima poduzetnik poslovni plan da je to dovoljan argument da mu se omogući proširenje poslovne zone i naravno da država kroz svoje mehanizme kontrolira da li je do investicije došlo, da li je određeni broj radnih mjesta koji je najavljen i ostvaren i na temelju toga postoje kontrolni mehanizmi ako se to ne dogodi da se državno zemljište vrati u vlasništvo države ako ne dođe do investicije. Sve drugo bi bilo kontra poduzetničke klime i otvaranja novih radnih mjesta u Hrvatskoj, a postojeći zakoni moraju ići u smjeru toga da pomognu nerazvijenim krajevima, da ih se stimulira u daljnje investicije i privlačenje kapitala. I mi kroz državne institucije ne smijemo umanjivati ulogu države u privlačenju investicije u Hrvatske, pa je čudno da se u državnom proračunu smanjio iznos sredstava kojima se stimulira i potencira rad Agencije za investicije i konkurentnost Republike Hrvatske. I to je jedan od primjera gdje ne vodimo dobru klimu, dobru politiku u stvaranju poduzetničke klime. Hvala.
Sljedeća replika kolega Alen Prelec.
Hvala poštovani predsjedavajući Hrvatskog sabora. Kolega Vlaović evo moram reći da mi se sviđa vaš način razmišljanja i kad idete u ovu problematiku razmišljate i kao gospodarstvenik i kao čelnik jedinice lokalne samouprave. Međutim, moram reći da se ne slažem sa jednom vašom konstatacijom. Vi kažete ne bi trebali raditi nove poduzetničke zone i proširivati poduzetničke zone dok ne vidimo interes poduzetnika. Tu u stvari na neki način jeste u pravu, međutim današnje vrijeme to onemogućava da ako želimo nešto konkretno raditi u privredi. Danas poduzetnik kad želi ući u poduzetničku zonu, on želi da to bude odmah, da to bude u roku od mjesec dana. Mnogi načelnici i gradonačelnici se hvale kako mogu u mjesec dana riješiti građevinsku dozvolu. Pa evo tu jednostavno to nije moguće. Mi jednostavno ne možemo čekati da poduzetnik napravi interes, pa da onda idemo u izgradnju poduzetničke zone i dovođenje infrastrukture. Ima jedna druga stvar. Jednako tako se ne slažem sa ovim trendom koji je bio u zadnjih desetak godina gdje je svaka jedinica lokalne samouprave htjela imati svoju poduzetničku zonu. I što smo dobili? Dobili smo potrošene milijarde kuna u infrastrukturu poduzetničkih zona. Većina tih poduzetničkih zona je prazna, zjapi prazna i nema dovoljno poduzetnika. Znači u svemu tomu skupa želim reći da treba naći jednu mjeru. Znači treba raditi poduzetničke zone, treba ih pripremiti za poduzetnike, ali opet ne raditi stihijski onako kako smo to radili u zadnjih 10, 15 godina. Treba imati Strategiju razvoja poduzetništva. To može jedino napraviti država. Ne može se dogoditi da imamo pet malih jedinica lokalne samouprave, svaka ima svoju poduzetničku zonu i da su u krugu od 10 kilometara. To je jednostavno rasipanje novaca, državnog novca, javnog novca, novca jedinica lokalne samouprave koji nisu išli u pravom smjeru. Evo to je na neki način moja replika prema vama, ali sa većinom se slažem.
Hvala. Izvolite, odgovor na repliku.
Hvala potpredsjedniče. Pa kolega slažem se sa vama da Hrvatska bi trebala napraviti jednu Strategiju razvoja gospodarstva i poduzetništva, odnosno privlačenja investicija i otvaranja novih radnih mjesta i da posebnu pažnju u tom pogledu mora usmjeriti ka državnoj imovini koja treba biti u funkciji razvoja gospodarstva. Već smo vidjeli da je to na velika zvona najavljeno kako će se stavit državna imovina u funkciju. Osnovano je i novo ministarstvo i prošle godine svega pedesetak milijuna kuna u državnom proračunu od istog. Očekujemo da će kroz novi zakon to ići puno brže i da će se stvarno državna imovina koja stoji neiskorištena staviti u funkciju, pa tako evo i zemljište koje je dano za zone. Ono u startu kad nismo imali dovoljno poduzetničkih zona u Republici Hrvatskoj, dovoljno kapaciteta željeli smo privući i logično je bilo da svim jedinicama lokalne samouprave omogućimo da naprave zonu na svom području. Bilo je i tada sugestija da se jedinice lokalne samouprave udruže, da dvije i tri susjedne naprave jednu zonu. Tada bi to bilo i puno lakše. Međutim, za razumjeti je i političke potrebe svakog načelnika svake jedinice lokalne samouprave koji su želili zonu na svom terenu. Međutim danas već imamo rekli smo oko 1300 zona, 400 aktivnih. Postoji dovoljno kapaciteta i slažem se sa vama da treba i onima koji nemaju zonu omogućiti da imaju zonu, jer imamo recimo nekih načelnika koji nisu bili aktivni, pa nisu oformili poduzetničku zonu. Danas možda postoji potreba, interes ne samo zbog stranih investitora nego i zbog domaćih poduzetnika i o njima moramo voditi računa. Ako se ne mogu razvijati onda je logično da im u njihovoj općini omogućimo da mogu proširiti svoj proizvodni pogon. Zato evo dobro da imamo i drugo čitanje i da damo još sugestije da bude bolji zakon i na usluzi svim jedinicama lokalne, regionalne samouprave a prije svega poduzetnicima. Hvala.
I zadnja replika je replika kolege Marka Vešligaja, izvolite.
Hvala potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo, kolega Vlaović ja bih rekao da ste se vi zapravo kroz svoju raspravu dotakli nečega što se ja ću reći odnosi se na upravljanje prostorom, možda i regionalni razvoj. Spomenuli ste nekoliko jako uspješnih poslovnih zona koje nisu slučajno uspješne. One se nalaze ili pokraj velikih gradova ili imaju dobru lokaciju ili ima jednu snažnu industrijsku tradiciju koja ipak nije se raspala kroz ovu pretvorbu kojoj smo svjedočili devedesetih godina. Zato ovo što ste i sad kroz replike neke stvari odgovorili ste došli možda malo i u kontradikciju. Po meni ne može svaka općina u Republici Hrvatskoj imati svoju poslovnu zonu. Mi moramo neke druge stvari razvijati. Pa nije poslovna zona jedino što može imati. Pa razvijajmo u njima poljoprivredu. I sami ste spomenuli poljoprivredne zone. Razvijajmo u njima turizam, morski, kulturni, imamo razne vrste i raznih stvari koje mogu te manje općine razvijati. Dakle i sami smo danas konstatirali ovdje koliko smo puno sredstava uložili u razvoj zona. Imamo ih, znači više od pola koje nisu na žalost u odnosu naravno na prostorno-plansku dokumentaciju, koje nisu aktivne. Dakle, imamo oko 450 je samo aktivnih. Jednostavno očito smo kroz ovaj period, znači zadnjih dvadesetak godina uložili previše sredstava. Evo ja imam jedan podatak tu, pola milijarde kuna su uzele jedinice lokalne samouprave i regionalne u zoni u kojoj uopće nisu aktivne. Da li je to put? Put nije sigurno da idemo prema tome da svaka mala općina ima svoju zonu, nego dajmo im nekakvu drugu priliku za razvoj. Jučer smo imali raspravu o poljoprivrednom zemljištu i tamo su se neke stvari otvorile, tako da mislim da svaka, to je vrlo teško očekivati.
Hvala. Odgovor.
Hvala potpredsjedniče. Kolega slažem se sa vama da sve jedinice lokalne samouprave bez obzira o kojoj vrsti investicije moraju biti u istoj poziciji, imati istu šansu. Rekao sam uvodno da nisu imali svi istu šansu ni kroz fiskalne kapacitete, ni po odrednicama drugih zakona. I kroz investicije koje su se događale neke sredine su prometno odsječene, nemaju izgrađenu cestovnu vezu, nemaju izgrađenu vodoopskrbu, vodo odvodnju i kao takovi sigurno da nisu interesantni za nekog investitora iz drugih regija ili iz drugih država. Ali ono što moramo čuvati to je postojeća radna mjesta, postojeće obrte koji djeluju u toj jedinici lokalne samouprave i često imate situaciju poput recimo općine Gundinci gdje je selo ušoreno i gdje nema više prostora gdje da poljoprivredni poduzetnik, pa i neki obrtnik širi svoje proizvodne kapacitete i nužna mu je zona. I ako postoje pisma namjere takvih poduzetnika i u suradnji sa načelnikom država tad mora bit partner i omogućit da se i u takvoj sredini napravi nova zona i da se omogući tim ljudima da razvijaju svoje kapacitete. Jedino na taj način ćemo dići sve krajeve Hrvatske kroz druge potporne mjere, omogućiti da se razvijaju i takovi nerazvijeni krajevi. Hvala.
Hvala. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Kolege Klarića nema, pa onda nastavljamo sa kolegom Vešligajem. Izvolite kolega Vešligaj.
Hvala predsjedniče. Evo kolegice i kolege zastupnici, tema o kojoj danas raspravljamo vjerujem vrlo aktualna, vrlo životna posebno za nas sve koji smo čelnici jedinica lokalne samouprave i naravno dobar dio nas imamo više ili manje uspješne poslovne zone i svi bi željeli čim više investitora u naše poslovne zone, što veći naravno i prihod za naše gradske ili općinske proračune, kroz komunalnu naknadu, kroz porez na dohodak. Ali s druge strane moramo gledati s obzirom da smo ovdje zaduženi da donosimo zakone koji se odnose na cijelu državu i na jednu ukupnu sliku. Poduzetništvo znači definiramo ga kao sposobnost da na osnovi jedne kreativne čovjekove, ljudske djelatnosti, ekonomske djelatnosti formiramo određenu efikasnu gospodarsku djelatnost. Naravno prema tome ako to izvučemo, sad trebale bi nam biti efikasne i naše poslovne zone. A da li su to one? Neke jesu. Čuli smo danas jako puno uspješnih primjera naših poslovnih zona zahvaljujući dobroj lokaciji, zahvaljujući jednom trudu čelnika jedinica lokalne ili regionalne samouprave zahvaljujući jednoj tradiciji ili baštini poduzetništva, obrtništva, industrije koja postoji tamo u kraju, puno je tu faktora pa i teritorijalno ako gledamo naravno zone nekako u sjevernom djelu Hrvatske su puno propulzivnije u odnosu na možda Slavoniju koja je bila uvijek više okrenuta prema poljoprivredu za koju smo se evo jučer u raspravi složili da nažalost je u lošem stanju i da treba puno, puno pomaka ovdje. Dakle, nekoliko podataka. U opremanje i razvoj poduzetničkih zona smo uložili nekih od 2004. pa tamo do 2013., 3,3 milijarde kuna, dakle ta ulaganja su se odnosila i na projektnu dokumentaciju, zemljište, energetsku, komunalnu, prometnu, komunikacijsku infrastrukturu, promidžbu i druga ulaganja. Dakle od 1308 poduzetničkih zona koje su predviđene prostorno planskom dokumentacijom na području RH, ulagali smo, dakle govorim svi, jedinice lokalne samouprave i Rh i ostali subjekti u razvoj 591 poduzetničke zone. Ulaganja recimo jedinica lokalne samouprave bile su milijardu i 700 milijuna kuna, ulaganje županija 192 milijuna kuna, ostalo su bile državna ulaganja. Ukupno koliko smo uložili u one poduzetničke zone koje nisu u funkciji je bilo oko 450 milijuna kuna, dakle gotovo pola milijarde kuna smo uložili u nešto što još nažalost nema svoju primjenu. Rekli smo ovdje i u raspravi je bilo nekoliko puta spomenuto, da, možda će biti nešto od toga u budućnosti. Ali da li si mi smijemo dopustiti ako smo ozbiljna država da radimo to stihijski? Da smo to radili bez studija isplativosti? Da smo ulagali te novce bez analize tržišta? Da smo ulagali bez analize potrebe privatnih ulagača? Ja mislim da ne smijemo a nažalost na taj način smo radili. Ovaj zakon vjerovatno za neke čelnike ima i određene pomake ali primjedbe koje smo ovdje iznesli u raspravi i ispred kluba, a i kroz replike a i kroz ovu pojedinačnu raspravu, ja mislim da su na mjestu. Ne možemo nekad pogodovati isključivo nekome ako ne gledamo širu sliku, a kroz ovaj zakon nažalost ne gledamo, kao i kroz brojne druge zakone. Opet nismo riješili one temelje, nesređene zemljišne knjige, nedovoljna pažnja koju bi trebali posvetiti tom jednom upravljanju prostorom, određivanje vješto gdje ide u koje djelatnosti, prvo to. Nakon toga, da li ćemo negdje razvijati poduzetništvo, da li ćemo u određenim ruralnim krajevima koji imaju tradiciju poljoprivrede razvijati tamo više poljoprivredu i dati na taj način naglasak, dati podršku OPG-ovima, napraviti to sektorski po područjima, a to nažalost ne radimo. I zato ovaj zakon možda za neke gradove, za neke općine će vjerovatno i nešto donijeti ali u globalu, on ne donosi ništa previše novoga ako gledamo razinu cijele Hrvatske. Za kraj reći ću još jedan članak, pa di ću zapravo spomenuti taj jedan odnos države prema lokalnoj samoupravi. Članak 30., di je u principu ostavljena ona ne mogućnost, nego ostavljena je baš u zakonu i tako tamo stoji, da se od prekršajnih odredbi opet izuzima RH. Smatram da to nije dobro, to čak nije ni u skladu sa Ustavom, nedavno smo i gradovi i općine imali dosta prepirke sa resornim ministarstvima da li treba država ili ne plaća komunalnu naknadu, na kraju je ispalo da treba. Tako da smatram da isto ovdje nije u redu da također radimo takve izuzetke jer nisu dobra poruka nit prema jedinicama lokalne samouprave niti prema građanima. Ukoliko je napravljen negdje prekršaj ili tako nešto, onda moramo svi jednako odgovarati. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika, prvi je poštovani zastupnik Kirin, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani tajniče, uvaženi zastupniče. Osnivanje poduzetničkih zona u RH od strane jedinica lokalne i regionalne samouprave u suradnji naravno sa Vladom, važno je jer potiče ravnomjerni regionalni razvoj. Spomenuto je od nekih zastupnika da se ovim zakonom potiče i pogoduje nekim gradonačelnicima kao što je gradonačelnik Bakra gospodin Klarić. Ali vi morate znati i svi moramo znati da je poduzetnička zona Kukuljanovo prepoznata po svojoj aktivnosti, ona datira od ranije prije Domovinskog rata i slijednica je stare industrijske zone Rijeka. Njen geostrateški položaj je takav da je zainteresiranost za novi prostor u toj zoni veliki. Tako da je dobro da se donosi novi zakon jer za neke zone su investitori više zainteresirani a za neke manje. Evo kao prometna povezanost zone Kukuljanovo. Da li mislite da bi trebalo iz aktivnijih gospodarskih zona investitore protiv njihov želja uputiti, usmjeriti, u neke manje aktivne zone i ne bi li to štetilo krhkom hrvatskom gospodarstvu. Ili bi trebalo iznači način i doći do novih terena i na koji način? Hvala.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Vešligaja.
Hvala potpredsjedniče. Pa i ja se moram reći, da se tu apsolutno slažem sa vama, ovo sve što ste rekli. Znam za tu poslovnu zonu. Apsolutno mi je drago da je i kolega Klarić, da je doprinio njezinom razvoju. Ovo što ste također spomenuli, ona je dio jednoga riječkoga šira, gradskoga područja. Ja sam joj čak i u replici, njemu prije to spomenuo, također i tu skidam kapu do poda. Svaka čast. Podrška, pretpostavljam da mislite i na državno zemljište, ali i vjerojatno u podršku u nekoj infrastrukturi. Pa gledajte, zahvaljujući toj poslovnoj zoni, ja ću vam reći jednu logiku, grad Bakar je imao izuzetno veliki rast vjerujem i proračunskih prihoda i zbog čega ne, i usmjeriti ovo što ste vi rekli, pa i u neke manje zone investitora ako to oni žele, ako već imamo, ako smo već te zone razvijali. Zašto ih ne usmjeravati tamo? Zašto ih ne usmjeravati? Ja nemam ništa, ja sam rekao, da vjerujem da će ovim zakonom, također, određene lokalne jedinice imati koristi, ali ne rješavamo jednu, ne gledamo jednu širu sliku. Tu smo nekome pogodovali, s druge strane, znate, netko će biti tu oštećen. To nije dobro. Tu se valjda možemo složiti barem oko toga. Ali, uložimo onda, napravimo onda takav zakon, plan nekakav položimo, one perspektivne poslovne zone. Ali, onda, ovo što ste vi danas raspravljali, a to je neki su spomenuli zastupnici, da treba skoro pa svaka općina bi trebala imati zonu, onda je to malo drugačije od onoga što ste vi spominjali. Hvala.
Sljedeća replika je poštovane zastupnice Ana-Marija Petin.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Pa kolega Vešligaj, spominjali ste u poduzetničkim zonama, da se do sada da su velika sredstva uložena u poduzetničke zone, da veliki broj tih zona nije popunjeno. Evo, ja govorimo o konkretnom primjeru iz moga grada. Ja bih bila puno sretnija da je i poduzetnička zona u mom gradu u gradu Orahovici bila do sada napravljena i da su velika sredstva uložena upravo u nju, jer danas, dakle, nekoliko godina, već nema krize u Hrvatskoj. Gospodarstvo se polako opravlja i danas postoji veliki broj zainteresiranih poduzetnika, koji bi ulagali, investirali, upravo u poduzetničku zonu u Orahovici. Ali, nažalost, do sada, s obzirom, da nije ulagano oni jednostavno nemaju načina, kako ostvariti svoje investicije. Sada je upravo na nama u gradu veliki posao rješavanja svih administrativnih prepreka, rješavanja dokumentacije i svega onoga što treba, da ne govorimo o silnim sredstvima, jer jedan takav mali grada ali i druge jedinice lokalne samouprave, ne mogu opremiti poduzetničku zonu same. Mislim da se slažete samnom kada to govorim i da postoji, odnosno, da mora biti suradnja države i jedinica lokalne samouprave i da upravo država mora biti ta koja će raditi na strategiji razvoja ovakvih malih sredina, a posebno kada govorimo o Slavoniji, jer nije problem, samo poduzetničke zone, to je problem i druge infrastrukture, konkretno prometne. Jer ukoliko nismo prometno povezani, kao što je i sada slučaj, onda niti novi investitori ne žele doći u te krajeve. A upravo bez novih investicija, takve krajeve, male krajeve i male jedinice lokalne samouprave, nećemo moći oporaviti. Evo, pitanje, da li se slažete samnom, kada govorim dakle, da je nužna suradnja i zajednička razvojna strategija, upravo jedinice lokalne samouprave, ovakvih malih i države?
Odgovor poštovanog zastupnika Vešligaja.
Hvala. Pa naravno da se slažem apsolutno s vama, jer imam, da tako kažem, sličan problem, kao i vi, također sam gradonačelnik koji ima jako niske fiskalne kapacitete i izuzetno je teško, naravno izdvojiti uz sve one obaveze koje imate još određene stvari za ulaganje dakle, u infrastrukturu poslovne zone. Također imam izuzetno puno sad i interesa. Zadnje vrijeme imam i nešto i prijavljeno na natječaju ministarstva. I smatram da ministarstvo bi zapravo bi trebalo na neki način odrediti koje su to zone perspektivne, gdje stvarno postoji kao u vašem slučaju ili kao u slučaju brojnih gradova, brojnih općina na području RH, gdje postoji određeni interes da se tamo stvarno uloži u infrastrukturu tih poslovnih zona. Naravno gledajući sve ove parametre koje se trebaju uzeti u obzir, napraviti jedne dobre i kvalitetne analize. Naravno, sve uz jednu komunikaciju između Ministarstva županija, gradova i općina i onda sam siguran da možemo, ta sredstva koja su, a i dosta nam je toga na raspolaganju kroz EU fondove, možemo stvarno uložiti u one zone, koje imaju perspektivu. Jer ta infrastruktura, radimo i za poduzetnike. Dakle, infrastruktura je samo sredstvo da zona profunkcionira, a zona će profunkcionirati, naravno kad u nju dođu poduzetnici, kad počnu zapošljavati ljude, a onda smo mi na kraju toga lanca, da tako kažem u gradovima i općinama, da dobijemo što veće prihode i od poreze na dohodak od komunalnih naknada i od ostalih stvari, a naravno, a najvažniji su ipak naši građani koji će raditi i ostati živjeti na tim prostorima.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Alena Preleca. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče predsjedavajući. Kolega Vešligaj, vi ste rekli da je ova država različito gledala na neka jedinice lokalne samouprave, ja reko, na neka područja. Nekome je ova država bila majka, a nekome je bila maćeha. To je činjenica i možemo konstatirati da su neke jedinice lokalne samouprave, odnosno, neki podobni, dobili milijune kvadrata državne zemlje za izgradnju svoje infrastrukture, za izgradnju svojih poduzetničkih zona, bili su podobni, i da su i dalje ti milijuni kvadrata državne zemlje ostali neiskorišteni. E to je ono što treba brinuti svakog Hrvata svakog … [[Govornik se ne razumije.]] patriota, da smo ustvari napravili nešto što nismo smijali. Bilo je najvažnije biti podoban, tako je bilo u poduzetništvu, tako je bilo u jedinicama lokalne samouprave. Tako smo govorili jučer i o državnoj zemlji. Onaj koji je bio podoban dobio je 100 hektara državne zemlje, a onaj koji nije bio dobar, iako je bio uspješan, nije to mogao. E to je ono što želim naglasiti da je ova država bila nepravedna. Ovo mi nije kritika pojedinog ministra … svakog ministra i svi su to tako radili i to treba promijeniti. Ljudi trebaju shvatiti da ova država ne može nekoga preferirati, ne može biti nekome majka, a nekome maćeha. Zato evo ovi zakoni se tome trebaju prilagođavati, ali još bitnije u svemu tome skupa treba kažnjavati one koji se tako ne ponašaju i ministre i lokalne čelnike, ali i sve one koji manipuliraju dobivanjem poduzetničkih zona, zemlje ili bilo kakve pomoći od ove države, a koriste svoj položaj na bilo koji manipulativni načinom prevarom, kriminalom, lažiranjem ili bilo čime.
Odgovor poštovanog zastupnika VEšligaja.
Hvala. Kolega Prelec, vi ste se dotaknuli ipak jednoga širega problema, nažalost bilo je toga jako puno dijeljenja raznih novaca sa državnih natječaja po znamo svi kakvome ključu i znamo ko je to najvećim dijelom radio. Gledajte ne zamjeram ja niti jednom onom načelniku, gradonačelniku koji je pokušao na taj način doći do sredstava za svoju općinu, grad, pa i prije je bilo s one strane sabornice spomenuto da uvijek slušamo, sluša se na neki način stranačka baza i da se to i uvažava, znači neke stvari su na taj način priznate da su stavljene u ovaj zakon. Ali ako smo već tu državnu zemlju davali nekome, zbog čega nismo barem onda nekakve nadzorne mehanizme uspostavili, zbog čega nismo to dali pa ja ću reći evo na određeni rok pa da vidimo da li je u tom roku napravljeno, ako nije onda jednostavno imate određenih instrumenata da se to natrag vrati državi pa da država nađe jedan efikasniji način da da tu zemlju u funkciju, ako nisu to napravile jedinice lokalne samouprave onda treba možda vidjeti sa privatnim poduzetnicima ili sa nekim drugim gospodarskim subjektima, sa drugim ustanovama i institucijama kako se da to privesti svrsi. Poljoprivrednicima recimo, evo i to smo spominjali danas ovdje da ako nije svaka općina za poslovnu zonu, a ja smatram da nije, a vjerujem da velika većina tu također misli onda možda treba vidjeti za poljoprivredu ili za neke druge svrhe da se ona upotrijebi. Vjerujem da interesa ima, sigurno da interesa ima jel naši ljudi imaju dobre ideje, našli ljudi su vrijedni, radišni i da im se da da se malo te birokratske neke barijere da se umanje sigurno bi to bilo puno efikasnije i puno bolje i znali bi dati tu zemlju u pravu funkciju. Hvala.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava je ona poštovane zastupnice Grozdane Perić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Pa evo ja ću započeti sa nekim istraživanjima koja su provedena i gdje je u 2011. recimo u Hrvatskoj iznosila visokih 44,4%. Što to znači? Sada je ta percepcija prilika kod poduzetnika nešto povišena, ali još smo daleko od 44%. Zašto to govorim? Pa poduzetništvo mora biti prilika odnosno mogućnost da zaposlite sebe, nekog još uz to, da angažirate nekakvu svoju imovinu, dakle moramo polaziti od toga što smo mi napravili u svemu tome da promijenimo situaciju odnosno malo na jedan način moram kritizirati one načelnike i gradonačelnike koje plaču samo nad činjenicom da nešto nemaju ili im niko ništa dao. Ja smatram da svaki načelnik i gradonačelnik mora biti u isto vrijeme menadžer koji će čitati, osluškivati i gledati oko sebe što se događa u okruženju, kakve su zakonske mogućnosti i biti onaj koji će poticati određene radnje i stvarati određene pretpostavke za razvoj. Dakle svako od njih mora biti na jedan način vizionar kako i u kom smjeru može razvijati svoj grad ili općinu. Ovdje se govori o 347 poduzetničkih zona koje su u funkciji i one koje nisu. Pa upravo u prethodnom periodu vidimo u ovih 347 zona angažirano je preko 11 tisuća hektara površine gdje imate skoro 2900 poduzetnika i preko 47 tisuća radnika koji rade u tim zonama. Kažemo Hrvatska je uložila preko 700 milijuna kuna za sve to, da stvorila je pretpostavke za cijelu Hrvatsku, dakle kada usporedimo mogućnosti koje su imale neke zone jer nisu imale rata u odnosu na one zone koje su odnosno dijelove države koji su imali rat, onda sigurno da tu nije bilo jednakih mogućnosti razvoja. Međutim, kažem svaki onaj načelnik i gradonačelnik koji je prepoznao mogućnost i iščitao sve ono što je moguće napraviti u zakonodavnom okviru koje mu se nudilo, brzo je stizao sve ono što je izgubio kroz razdoblje kojem je bio onemogućen taj razvoj. Ono što još treba napomenuti da se moramo zapitati što mi na našem području znamo raditi, npr. možemo imati i površina i stvoriti sve savršene uvjete, a da u isto vrijeme nemamo kvalificirane radne snage koja može pratiti taj razvoj. Dakle taj poduzetnik koji dolazi na određeno područje možete mu dati sve beneficije porezno rasterećenje itd., međutim ako on nema kvalificirane radne snage on će otići na ona područja gdje će to brže i lakše pronaći. Prema tome i naš obrazovni sustav mora prepoznavati i razmišljati o tome kako će obrazovati one mlade ljude koji će se vrlo brzo moći isto tako prema potrebi prekvalificirati za ono što treba određeno razdoblje ili određena industrija koja u tom momentu ili poduzetnik treba. Upravo evo govorimo o tome da su previše zona koje nisu u funkciji, međutim člankom 26. on puno bolje definira sve ono što je prethodno bilo u jednom možda pasusu rečeno, pa upravo ovdje kaže sa sadašnjim novim člankom, govori se o tome kako će ministarstvo koje je nadležno za državnu imovinu raskinuti ugovor i to u onim slučajevima kada to darovano zemljište nije dovedeno i privedeno namjeni ili je postupljeno suprotno odredbama zakona. Isto tako ukoliko sredstva koja su ostvarena od prodaje tog zemljišta nisu iskorištena za infrastrukturno opremanje. Dakle sve su to razlozi da se ugovor raskine, a isto tako ovdje je rečeno i dana je mogućnost da se u roku od pet godina ono privede svrsi sa mogućnošću produženja za još tri godine. Zašto je to važno? Pa svi oni koji su se upuštali u poduzetničke zone znaju koliko im je vremena trebalo srediti vlasničke odnose, koliko vremena je trebalo uskladiti prostorne planove, koliko je vremena trebalo niži red i viši red prostornih planova uskladiti. Prema tome, to vrijeme je itekako potrebno uzeti u obzir. Zapravo činjenica je da sa zakonskim promjenama koje donosimo moramo ta vremena maksimalno skratiti. U protivnom i onaj tko je poželio doći negdje kao poduzetnik će odustati jer u poduzetništvu se treba brzo i kvalitetno reagirati. Hvala.
Hvala. Vaše je izlaganje izazvalo više replika, krenimo redom, prava je poštovanog zastupnika Gorana Aleksića. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa poduzetnike, posebno male poduzetnike moramo podržati, bez njih Hrvatska ne može naprijed, to je sigurno. Međutim mi smo kroz našu povijest pokazivali da podržavamo prvenstveno ove velike, a mali jako teško dolaze do izražaja pod monopolom mogućnosti manjih troškova tih velikih poduzeća koja drmaju Hrvatskom. Sjetimo se kako su nekad ljudi mogli s jednim kamionom zarađivati za život, a danas nema šanse da netko ima jedan kamion i da s tim kamionom nešto zarađuje. I evo sada imam jedan slučaj čovjek mi je poslao svoj slučaj gdje je propao je čovjek, htio je raditi ali je propao zahvaljujući tome što mu je netko podmetnuo nogu. Pa kaže ovako „2007. godine potpisao sam sporazum sa gradom Bjelovarom o investiciji u zoni VEiko KOrenovo na temelju tog sporazuma digao sam kredit, kupio strojeve za reciklažu građevinskog otpada i pošto zona nikad nije zaživila nisam mogao otplaćivati kredit te mi je banka sve strojeve, dvije kuće u Bjelovaru koje sam dao pod hipoteku i sada sam beskućnik, a zone nema ni dan danas. Za odvjetnika nemam novca da tužim grad za tu prevaru pa zato ovim putem šaljem te dokumente i informacije svima za koje mislim da mi mogu išta pomoći da pravda izađe na vidjelo. Hvala vam na razumijevanju i oprostite ako vam smetam. Dušan Radošević“. Gospodine Radoševiću, javite se medijima i pokušajte kroz medije vaš problem aktualizirati jer ja ne znam kako vam pomoći drugačije, ja vam ne mogu pomoći. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika je poštovane zastupnice Marije Alfierev.
Hvala uvaženi potpredsjedniče Sabora. Kolegice Perić. Vi ste u ovom svom izlaganju spomenuli gotovo veliki dio svog izlaganja zapravo posvetili tome da je ključna uloga čelnika jedinica lokalne uprave i samouprave u jednom dobrom planiranju u jednom dobrom upravljanju, dakle spomenuli ste da trebaju to biti zaista i vizionari dakle ljudi koji će znati i usmjeriti i dobro planirati imati jednu dobru strategiju i usmjeriti i sam razvoj svoje jedinice dakle općine i grada, isto tako i naći načina kako privući potencijalne ulagače. A sada kada malo pratimo to, a uz dužno uvažavanje mojoj kolegici iz Vodica, ja se moram zapitati jeli ovo možda upućena kritika i vašoj kolegici istovremeno jer upravo iz grada iz kojeg ja dolazim, iz županije iz koje dolazim, a gdje je vaša stranka na vlasti cijelo ovo vrijeme, imamo poduzetničku zonu koja stoji u potpunosti neiskorištena. Kako mislite evo pitam vas na ovom mjestu, kako će ovaj zakon doprinijeti tome da se nešto promijeni i jeli ovo možda zaista bila kritika upućena vašoj kolegici jer da li je to, evo prisjetite se samo dakle 65 ha je dodijeljeno dakle 2009. godine i od tada to stoji zapravo u potpunosti neiskorišteno. Evo.
Odgovor poštovane zastupnice Perić.
Pa evo poštovana kolegice, ja kad govorim o tome i kad sam govorila o tome onda sam mislila na svih nezavisno od toga koja je stranka. Ovdje evo kolegica govori da vi mislite na zemljište koje zapravo nije bilo u vlasništvu grada koje je kupljeno, koje je grad morao kupiti, a onda nije mogao iznaći sredstva, odnosno nedovoljno sredstava da bi mogao sam i financirati vjerojatno samu zonu, odnosno nije bilo mogućnosti da se to uklopi u neke projekte koje je država sufinancirala. Prema tome, ja uvijek kažem za određene možda nedovoljno odrađene projekte treba se upitati koji su razlozi da se nešto zaustavilo ili se nije odvijalo dovoljno brzo. I u svakom slučaju tu zajednički županije, gradovi, država sigurno mora pronaći način kako kroz evo ove zakonske mehanizme može iznaći načina kako pomoći da se određeni problemi riješe. Jer ja imam slučaj u svom gradu i u svojoj županiji gdje isto tako smo morali kupovati zemljište za zonu, gdje smo morali plaćati da se šumsko zemljište pretvori, da se izuzme iz cjeline. Prema tome, za prenamjenu. Dakle, puno toga nismo mogli dobiti nego smo morali kupiti.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Mire Bulja.
Hvala lijepo. Zastupnice Perić, kazali ste da su čelnici i menadžeri, znači gradonačelnici i načelnici da su menadžeri, ako su menadžeri na žalost taj menadžment je strašno loš u Lici, Slavoniji, Zagori, Ravnim kotarima. Dakle, vi dolazite iz Zadra pa se ja baš ne bih složio da je to baš tako i da su kriteriji dodjele sredstava poticaja i omogućavanja dodjela zemljišta. Jednostavno kriterij je bio stranački, međutim i bez obzira šta su tu stranka na vlasti i u Lici, u Slavoniji koja je najduže na vlasti, a ujedno su tu i lokalni čelnici, pa baš nije taj menadžment dobro upotrijebljen. Ja mogu ispričati slučaj Trilja, žao mi je što kolega Šipić nije. Imali su i čelnika državne, tj. tajnika državne imovine gospodina Sarača, sad je čelnik RERA-e bivši gradonačelnik, njegov prethodnik i najviše se ulaže u tu zonu. Velike su tu priče, brojni nogostupi. Ali ipak na kraju najveća nezaposlenost u Hrvatskoj je baš 35% koji su u gradu Trilju. Prema tome, tribamo imati kriterije. Puno bi bilo značajnije da je brza cesta napravljena do Sinja od Klisa do zone Kukuzovac ili do Knina spoj na autoput ili do Drniša. Za te krajeve govorim. Ili do Vrgorca Račva ili do Imotskoga Račva Drvenik ili do Imotskog. Prema tome, nije to baš pitanje da je to menadžment nego stranačka iskaznica je igrala veliku ulogu kao evo poduzetnički centar u Solinu, pogledajte Inkubator. Jedan projekat, jer … [[Govornik se ne razumije.]] Jedan od projekata je bilo pečenje janjaca za izbore. Oni su čak naveli u svom izvješću u Solinu da su to radili, a naravno i ne mogu se drukčije dobit izbori. Znači od pozitivnih primjera poduzetničkih centara, evo imamo i negativnih. Prema tome, nije baš ključ marketinga.
Odgovor poštovane zastupnice Perić.
Pa kolega Bulj, poticaj mora uvijek doći iz baza. Dakle, sve osobe koje su bile u bazi morale su biti te koje će imati ili su imale viziju i onda su poticale kolege tamo gdje je trebalo poticati da bi se upravo tako napravila cesta ili se napravilo nešto od infrastrukture. Ako sad pogledamo recimo u poreznu reformu gdje su jedinice lokalne samouprave dobile 60% pa je onda još sve ono ostalo, onda se vidi da se stvaraju preduvjeti da vi i u vašem gradu i u manjim gradovima u Slavoniji itd. općinama će dobiti itekako potencijal da mogu ulagati u tu infrastrukturu kao što su to radili prije moćni gradovi i moćnije općine. Kad kažete Lika, pa mi se moramo zapravo zapitati ono što sam ja u uvodnom rekla što mi to znamo raditi i što želimo raditi, koje su naše komparativne prednosti. Da li želimo iz tih komparativnih prednosti stvoriti preduvjete da budemo bolji stočari, bolji ratari, bolji industrijalci ili ne znam što. Dakle, moramo se odlučiti što želimo i onda u tom smjeru razvijati određena naša područja i na taj način se razvijati.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Franje Lucića.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice Perić. Slažem se u potpunosti sa vama da za dobrog gradonačelnika i načelnika mora biti ujedno i menadžer. No istovremeno i poduzetnici svi ne mogu biti najbolji, nego ima i najbolji i srednji i oni lošiji. Pa isto tako i kad se tiče o čelnicima lokalnih samouprava. No istovremeno slažem se ja dolazim iz Požeško-slavonske županije, bio sam gradonačelnik 12 godina u gradu Pleternici. Da bi vi stvorili poduzetničku zonu vi morate biti vizionar, vi morate znati šta će u idućih 15, 20 godina se događati na vašem terenu. I ja bi samo potkrijepio činjenicom, da bez obzira, jer mnogi su i ovdje zastupnici i zastupnice i ne znam, ostali čelnici lokalnih samouprava, upravo ljubomorni na naše gradonačelnike i čelnike lokalne samouprave, jer su dosita pokazali najveću maštovitost, a samim time su i dobili najveće povjerenje birača. Ja u svojem gradu nikada ništa nisam dobio. Mi smo morali kupovati ovu poduzetničku zonu i mi smo kupili 30 hektara zemlje, da bi stvorili zonu. U istoj zoni predvidjeli smo dodatnih 150 hektara zemlje, koje nije u našem vlasništvu, nego sve u privatnom vlasništvu. I današnja gradonačelnica grada Pleternice, koja je bila i moja zamjenica od 4 g. danas je jedna od najsposobnijih gradonačelnica u RH, u rangu gradova što je grad Pleternica, a i većih gradova. Prema tome, to je vidljivo na svakom koraku. To je vidljivo i na njenim prezentacijama i gdje je to prepoznale sve televizije RH, sve udruge, poduzetničke aktivnosti. Prema tome, evo jednoga primjera, jedne mlade osobe koja je sposobna a ništa nije od HDZ-a dobila, nego smo morali kupovati, sredstvima i snalaziti se na razno razne načine. Ali, dokaz da je menadžer, čelnik lokalne samouprave i to je jedino ispravno i što narod prepoznaje.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Perić.
Zahvaljujem poštovani kolega Lucić. Da to je ono o čemu ja govorim. I mi smo isto tako kao grad od '90. odnosno '91. mogli sjediti i plakati sa onim što nam se događalo do '94., '95. pa nismo. Nego smo paralelno s time zahvaljujući upravo našem čelniku i menadžeru što treba činiti i koji je znao da treba poticati stvaranje projekata, planiranje projekata itd. stvarali smo preduvjete, da bi u onome momentu kad su se otvarale mogućnosti, mogao to upravo upotrijebiti. Isto tako smo neka zemljišta morali kupovati. Nije nam sve poklonjeno ni dano. Ali, smo kažem, upravo u pravo vrijeme znali poticati onda kad je sve bilo mrtvo i bilo je pod granatama isto tako radili i stvarali pretpostavke da se grad može razvijati i što je i dokazano, dakle, to je ono o čemu treba razmišljati i dugoročno razmišljati kako programirati svoj razvoj i u kojem smjeru.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Marka Vešligaja.
Hvala potpredsjedniče. Evo, kolegice Perić, sad je već nekoliko puta ovdje spomenuto to u replikama, pa sam možda malo, malo ću se možda i ponavljati, ali spomenuli ste da gradonačelnici moraju biti vizionari, da moraju biti menadžeri i tu se apsolutno slažem s vama. Samo znate, ne dolaze svi gradonačelnici u svojim lokalnim jedinicama na isto. Neki imaju manje fiskalne prihode, neki imaju veće. Neki na slijede recimo, situaciju vrlo tešku, dugove i ostale stvari. Ne idemo dakle, svi sa istih pozicija. Neki imaju i malo veći vjetar u leđa sa državne razine ili su ga imali, a neki imaju malo i manji. Tu se možemo složiti, fiskalni kapaciteti, to ću prvo reći, znamo kakve su razlike, između Primorske Hrvatske, između kontinenta, izuzetno velike. Dijelom je sad to, ali to je samo manjim dijelom. To će vam potvrditi i gradonačelnici sjeverne Hrvatske, iz bilo koje općine. To je manjim dijelom, su umanjene te razlike, one su izuzetno još velike, kada imate recimo općinu Hum na Sutli, ona ima 3000 kn po stanovniku, izvorne prihode. Na uz obalu, gradovi rijetko koji ima ispod 10000 kn ili općina. To vi dobro znate. Rat također spomenuli kao argument, ali ste sami sebe na neki način demantirali, jer ste spomenuli primjer Zadra, koji rat nije bio nikakvo ograničenje. Ali, ne možemo danas rad koristiti kao argument da su se neke zone razvile jer nisu imale, jer nisu bile u nekakvoj zoni, di su bile ratne operacije. Ali, smo, ta područja su imali 23 g. je prošlo od rata. Ta područja su imali i jednu podršku, još imaju kao područja posebne državne skrbi, ali negdje smo davali stvarno te novce, da tako kažem, za aute. Općina jedna u Karlovačkoj županija, 6 poslovnih zona ima. Ja ne znam, koliko tamo ima poslovnih subjekata. Ali, da li smatrate da je to bilo opravdano. Da li smatrate da trebamo napraviti ipak nekakvu analizu šta smo do sad napravili, a šta je potrošeno je potrošeno i onda kako dalje ili ćemo dalje dijeliti, onako tko si je s kim bolji ili tko je, čija je opcija negdje na vlasti.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Perić.
Pa u svakom slučaju se treba preispitivati, o tome sam govorila i pohvalila upravo ovaj čl.26. koji dopunjava sve ono što je bilo do tada nedefinirano. Dakle, postali su preduvjeti, onakvi kakvi su bili. Sada ubrzavamo, ovo što kažem, postupke, da se dozvole prostorni planovi i sve ostalo ubrzaju. Dakle, onda se možemo uklopiti u ovaj čl. 26. da kažemo 5 g. plus 3, osam, evo uspjeti ćemo to napraviti. To prije 10 ili 15 g. ste mogli maštati o tome, jer vam je trebalo beskonačno puno vremena dok si uskladio sve te vertikale i jednoga i drugoga i trećega. Prema tome, ona vremena su ona. U isto vrijeme možemo reći, da su se tada zone, možda, eto, vidjela je žaba da se konji kuju, pa su one otvarale, ne razmišljajući o posljedicama što će se napraviti. Ali, sad je vrijeme da se sigurno postupa na ovaj način. Da se može i mora, oni koji to nisu uspjeli ili nisu znali napraviti, da se omogući to onima koji to mogu i koji znaju. A kažem, uvijek postoji vrijeme kada hiberniraš i kada ne možeš nešto napraviti, ali uvijek moraš stvoriti preduvjete da ćeš to i jednog dana i napraviti i iskoristiti situaciju, ono što se kaže, iskoristi dan.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Josipa Borića. Izvolite.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče, uvaženi predstavniče, državni tajniče. Pa evo, danas slušajući ove rasprave, mislim da problem možemo svesti na to da je jednostavan ili složen. Ovisi kako tko na to gleda i pretvorili smo jedan zakon u raspravu o tome tko je što dobio u nekom vremenu kada se trebalo dobiti ili tko nešto nije dobio ovisno o tome čiji je ministar bio …, da li je bio SDP-ov ili HDZ-ov. Ja mislim da ovaj zakon nije u tom smjeru išao da ide u smjeru poboljšanja i da vrijedi za sve jednako i da se unutar njega izvolimo snaći i mi čelnici lokalne samouprave onako kako piše, ali s tim pravo da kao zastupnici imamo možda mogućnost da sugestijama usmjerimo ministarstvo u nekom drugačijem pravcu od onoga što ovdje piše. I to je moja namjera i moje rasprave, ali i nas kolega u HDZ-u. I nitko ovdje ne treba da bi ovaj zakon da bi razvijao svoju zonu ili da bi se zvao po nekom od zastupnika kao što se to želi imputirati, niti treba njemu osobno kao načelniku, gradonačelniku baš kao osobi. Znači ili nešto ide za građane ili ide u korist i same države tj. Vlade RH. Kada pogledamo statistiku koja je ovdje dana, 700 milijuna kuna plus netko je rekao dvije milijarde kuna vrijednosti zemljišta, znači dvije milijarde i 700 milijuna kuna je rodilo nekakvih 50 tisuća radnih mjesta i mi smo ovdje zaključili da je to neuspješan projekt. Ja sada pitam ima li ijedan sličan u Hrvatskoj koji je za 100 tisuća, ajmo to tako reći okvirno, kuna uloga zemljišta i infrastrukture i novaca da se ta infrastruktura izradi otvorio radno mjesto? Koliko nas koštaju danas neka radna mjesta? I milijun i dva i pet milijuna kuna za jedno radno mjesto, to ne želimo reć. I nije ovo neuspješan projekt, ali očito da je ušao u fazu kada se prepoznaju određeni problemi. Kakva treba biti reakcija? Po meni ako imamo 1300 zona, ako znamo da nam ih je 347 aktivno, ako imamo neke koje su u početku svoji aktivnosti onda bi bilo normalno da uz ovaj zakon koji ide k poboljšanjima možda to država sagleda šire pa napravi strategiju upravljanja poslovnim zonama u RH na način da odredi što želi za one koji su najuspješniji koji idu brže i najbolje, što želi za one koji su malo slabije od njih, što želi za zone blizu velikih gradova, što želi za zone, ne znam na otocima koji imaju određene dodatne troškove koje nemaju neke druge zone i da vidimo što to onda može sa ovim ostatkom koji uopće nije aktivan pa ćemo to predložiti Ministarstvu prostornog uređenja i reći, gospodo ako ste planirali, a niste ništa napravili izvolite to skinuti da ne smeta. Znači ima mogućnosti, ali ajmo to riješiti kroz određenu strategiju. Zašto? Jer problem ne može biti samo vlasništvo. Zašto samo vlasništvo i zašto smo se sveli na tu raspravu kada znamo da je stvaranje zone proces, da u nijednu zonu nitko nije došao sa 50 objekata odjednom, da je došao prvi, a da su za njime došli i mnogi drugi. Ako je uspješna zona kao što je Dugopolje, kao što je zona Kukuljanovo ili neke druge zone blizu većih gradova. Nije nevažno gdje je stvorena zona jer očito da je prirodni položaj zone jedan jamac jedne uspješnosti, da li će se ona naći na interesu pojedinih poduzetnika ili će ostati zaboravljena ili će biti neatraktivna. Tako da u tom pogledu treba uvažavati i te nekakve vrijednosti, ne samo vlasništvo. Vlasništvo je po meni tu najmanji problem. Proces stvaranja zone ovisi o prirodnom položaju zone, ali i o čovjeku o prvom i jedinom čovjeku, a to je načelnik i gradonačelnik. On je taj koji će zonu ili razviti ili će je napraviti i pustiti da stoji, znači o njegovim aktivnostima ovisi razvoj zone. Imamo one koji to žele i aktivni su, ima onih koji to žele radi toga da možda imaju neku mogućnost, ali nisu dovoljno predani da bi od te zone stvorili nešto što stvara novu dodanu vrijednost. Taj faktor, taj čovjek je kažem danas možda najglasniji evo u Saboru načelnici, gradonačelnici jer smatraju da postoji zemljište koje je neaktivno, koje je u vlasništvu RH i na kojem zemljištu oni smatraju da imaju potencijala stvoriti novu vrijednost, za ovu državu i za lokalnu samoupravu i za građane koji će tamo raditi. Ako država to ne razumije, to je onda i njezin problem i stvara ograničenja koja jednu zonu kao što je zona o kojoj je govorio gospodin Klarić treba ne znam popuniti do te i te razine, plus još dvije, tri popuniti do te pa da bi ja tebi dao u toj zoni nekakvo zemljište. Na nama je da promislimo jeli to najvažniji moment. Po meni je gospodin Klarić u pravu i zašto on ne bi mogao dobiti određenu razinu zemljišta bez obzira na planirane zone ako je on u njoj komunalno najspremniji da može najbrže aktivirati mogući potencijal tog zemljišta. Zašto bi se tu ograničavali bilo kakvim postocima, bilo kakvim mogućim, ne znam, procesima, situacijama koje će se pojaviti jer odmah unaprijed sumnjamo što ćemo mi s tim zemljištem. A što ćemo s tim zemljištem? Pa dat ćemo ih poduzetnicima neka na njemu nešto radi. što će država s vlasništvom koje nije aktivno? Imat će ga zabilježeno u gruntovnici da je njezino vlasništvo, nitko o njemu ne brine i nitko od njega neće ni šta napraviti. Država nema tu snagu, uvijek će doći do svog dijela države, a to se zove lokalna samouprava i pitati je možete li vi nešto napraviti u tom dijelu. To bi bio dobar proces. I ne treba to svoditi samo na pitanje vlasništva. To je jedan korektan odnos lokalne i državne uprave. I na kraju kada imamo proces i čovjeka koji je vukao i zonu koja postoji dolazi investitor. Investitor bira u koju zonu želi ulagati, kao i mi što biramo gdje i na kojem terenu želimo graditi kuću. Neko će napraviti u Sinju, nego će napraviti kod mene na otoku, netko će napraviti tamo jel smatramo da imamo najbolje uvjete. Uvijek je tu vlasništvo broj jedan da smo riješili imovinski, drugo je da imamo kapitala i da možemo nešto raditi. Treće, što imaju mnoge ili dobre zone, prometna rješenja i mogućnosti da su najbliže velikim sredinama. I investitora nije lako dovesti u bilo koju zonu i nemojmo prilaziti tome na način da nam je drago uvijek slikati se uz nekoga tko je uspio i nešto je napravio, ali kada trebamo za njega nešto napraviti i od strane lokalne ili državne razine, e onda nam je problem razmišljati čije bi to vlasništvo trebalo biti. Mislim da vlasništvo ne bi trebalo biti u problemu, tj. ne bi trebalo stvarati problem razvoja zona i zato ovaj zakon kažem uz neka poboljšanja koja smo predložili treba donijeti da bi maknuli određena ograničenja, da bi imali ono što trebamo imati dobre statistike i dobre podatke koji će usmjeriti određenog investitora u određeno područje. Mislim da zakon ide u tom smjeru, da treba slušati što ovdje govore, znači i lokalni čelnici. Jer ne govore, opet kažem radi sebe. Nikome više nije ni do titula, niti određenih medalja, niti pehara. Jer želimo nešto napraviti za građane i da imaju mogućnost da nešto se na prostoru koji je i ovako zapušten. On nije aktivan da se nešto na tom prostoru dogodi. Tako da evo, završit ću sa ovim da trebaju prestati ovdje optužbe tko je što dobio od koje Vlade, jer nitko me neće uvjeriti da je SDP-ovom ministru nekada bio traži gradonačelnik iz HDZ-a nego iz SDP-a što ne treba ili možemo to staviti u drugačiji odnos danas, ali to nije kriterij po kome su se davala određena, po kome su se događali određeni procesi iako se rasprava pokušala svesti na to. Mislim da je zakon puno bolji i da ga treba još malo doraditi da bi ga se donijelo u konačnom prijedlogu. Hvala.
Hvala. Opet imamo više replika. Prva je poštovanog zastupnika Franje Lucića.
Kolega Boriću pratio sam vašu raspravu i još jednom samo podsjećam da bez menadžerstva u lokalnim upravama nema niti pravog rješenja, niti gospodarstva, niti ništa. Najbolji pokazatelj je evo naš kolega koji sjedi ovdje u hrvatskom Parlamentu i gradonačelnik Bakra i njegova zona u Kukuljanovu, gdje je izgradio do sada preko 200 objekata gdje se 30 objekata gradi i da ne govorim sve ono što je u proteklim godinama kroz njegov rad napravljeno. To je samo još jedan pokazatelj da Vlada Republike Hrvatske nije pogriješila ni u tome gradu kao ni u mome u Pleternici, jer mi svi ljudi koji se bavimo i poduzetništvom, a i bili smo čelnici lokalnih samouprava ne možemo predvidjeti kada će ti doći potencijalni investitor. Vi morate bit spremni, vi morate imat zonu, vi morate imat infrastrukturu i pripremit sve kao da će vam investitor sutra doći. Prema tome, ništa nije promašeno, a pogotovo nije promašeno tamo gdje si sam morao uložiti svoja sredstva. Istovremeno nisi dobio od države Hrvatske državno zemljište, a kažem, još jednom ponavljam najbolji su pokazatelji gradovi i općine da li veći, da li manji gdje se doista to poduzetništvo prepoznalo, gdje faktički evo konkretno kod gospodina Klarića. Neka netko kaže da nije on menadžer. U susjedstvu njegovom općine imaju zone, tamo se ne gradi, a kod njega se gradi svakodnevno i navala je na sve strane. Prema tome, to je poduzetništvo. I grad Pleternica kao što sam prije govorio sadašnja gradonačelnica i ovdje gradonačelnik. Takvim ljudima treba dat potporu, potporu jer oni stvaraju novu gospodarsku vrijednost, oni od kune stvaraju dvije, tri kune. Prema tome, ovo nije hvala, ovo je istina i to trebaju i naši građani znati i zato su ti gradonačelnici prepoznati od svojih birača.
Hvala. Odgovorit će poštovani zastupnik Borić.
Kolega Lucić ja neću hvalit gradonačelnika grada Bakera, jer ja se sjećam te zone do 2005. godine dok su bili neki drugi ljudi tamo i znam što se desilo u proteklih 12 godina. Ali ću pohvalit njega kao gradonačelnika zato jer je našao i najviše snage ulaže upravo u taj projekt jer zna što to znači za njegove građane. I sigurno da je uspio jer za to imamo puno i razloga. Blizu je velikog grada, grada Rijeke, blizu je određenih prometnih pravaca i očito da ima puno bolje uvjete nego što ću ja reći na svome otoku Rabu gdje imamo dvije poslovne zone i ne možemo ih lako aktivirati jer jednostavno nije to jednostavno. I sigurno da u tom pogledu on je svoje, znači ovlasti podredio tome da se to razvije i on je to uspio napraviti i zajedno sa ljudima koji tu zonu promišljaju. Nije sve ni do njega, nego i do mnogo drugih ljudi njegovih suradnika i to je taj menadžment. To je čovjek koji nešto uspijeva, a prirodni položaj je dodana vrijednost na to. A ako će mu država omogućiti da dobije i još zemljišta koje je već blizu komunalne opremljenosti da ga ne ograničava sa druge tri zone koje tek planira ili će ih razviti on će mu pomoći i država će od toga imati višestruke koristi i tu se svodi naša rasprava tokom dana.
Hvala. Sljedeća replika je poštovane zastupnice Marije Alfirev.
Uvaženi potpredsjedniče Sabora. Kolega Borić evo tu se zaista slažem, dakle strategija je potrebna, govorili ste dosta o tome koliko je nužna strategija kako bi se dobro moglo isplanirati i kako bi se, dakle ove postojeće zone mogle još bolje iskoristiti. Isto tako da će se i neke nove zone moći aktivirati. Pa evo, u tom smislu opet se na neki način vraćam na ovu temu neiskorištenih poduzetničkih zona. Definitivno moramo reći da je znači kod nas u Vodicama ta zona 2009. a to je dostupno na svim, dakle imamo podatke da je tih 65 ha izdvojeno iz vlasništva Hrvatskih šuma i dodijeljeno, znači gradu Vodicama kako smo onda u tom slučaju postali i vlasnici cijele te površine. I to je ono što ja kažem. Dakle, od tog vremena zapravo cijela poduzetnička zona nije iskorištena, pa se pitam opet imate li vi možda nekakvu ideju kako će nam ovaj zakon, zapravo pomoći ne samo za ovu zonu, nego i za, čuli smo koliko zona zapravo nije iskorišteno. Od 1300 sve skupa 350 je sve skupa iskorišteno. Pa evo u tom smislu sam ja pitala, kako će možda ovaj zakon ili imate neku drugu ideju kako bi se to stavilo u funkciju?
Odgovor poštovanog zastupnika Borića.
Hvala lijepo. Ja mislim da to vaše inzistiranje na zoni oko grada Vodice očito ima nekakav osoban odnos prema gospođi ovdje koja sjedi pored mene, ali vi ste bili na izborima, vas građani nisu prepoznali, prepoznali su nju i neovisno o toj zoni jednostavno je očito da je u jednom trenutku kad je država prestala financirati infrastrukturu unutar zone i ta zona došla u određeni problem, jer očito da grad nije imao dovoljno sredstava da pored zone … da pored zone Stankovci i tu zonu nametne kao zonu u kojoj treba pronaći ne znam dvadesetak, pedesetak investitora koji će uložiti. Što ne znači da je promašena i što ne znači da ne postoji vrijeme ispred nas u kojem se to može dogoditi s obzirom na to da se zone ipak popunjavaju bez obzira što mi ponekad idemo negativno i prema ovoj Vladi i prema samoj državi kao našoj državi, što želimo stalno kritizirati, jer da ništa ne valja, i da je sve loše. A nije po meni tako. I ovaj projekt je za mene uspješan projekt jer je za 100 tisuća kuna nekog uloga u zemljištu i infrastrukturi u gotovom novcu stvorio radno mjesto. 50 tisuća radnih mjesta nije beznačajan broj. I taj projekt traje desetak godina i vjerojatno u sljedećih desetak godina postoji prostor da se dogodi i još 50.000 ako ćemo biti mudri, pametni i životni da možemo kroz zakon koji je primjenjiv osigurat da se zone razvijaju. A zona, kažem ko zona ovisi i o čovjeku i o prostoru tj. prirodnom resursu i o prometnom resursu gdje je smještena i nije uvijek sve baš samo ili do prvog ili do zadnjeg u zonu.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Tomislava Klarića.
Uvaženi kolega Borić, naprosto je neshvatljivo danas slušat, čitavo vrijeme se spominje 1.000 i nešto zona u Republici Hrvatskoj. Te zone koje nisu aktivne one su samo mrtvo slovo na papiru urisane u prostornom planu. Kamenjar bilo prije, šuma bila prije i sad. U trenutku kad se aktivira, i ako se aktiviraju postat će aktivirana zona. I bezpredmetno je o tome govoriti. A kad govorit koga treba hvalit? Mislim da se ovdje krivo barata i sa brojkama jer se govori o nekakvim milijardama kuna koje je država uložila. A oni u svom izvješću ovdje pišu lijepo, u obrazlaganju ovog zakona, da su 2004. do 2013. slovom i brojkom država je uložila 701 milijon kuna i za taj iznos je aktivirano 347 poslovnih zona i otvoreno 50 tisuća radnih mjesta. Amen. E sad si razmislimo o tome što je država uložila. Dala je nekakvo zemljište i procijenila nekakvu vrijednost. Ali to je zemljište i dalje mrtvo, ako ga netko nije aktivirao, netko od njega nešto napravio. A svih ovih 50 tisuća radnih mjesta koje su otvoreni u svaki mjesec na njihovim plaćama idu sredstva za mirovinsko, idu porezni prihodi, svih ovim 347 poslovnih zona uplaćuju u državni proračun i razvijaju se. I sad razlika od tih 1.000 zona od ovih 347 pa da ih je i 2.000 kome one smetaju? Jedinice lokalne samouprave planiraju svoj prostor, urisale su da će tu nešto bit u koliko se pokrene ta poslovna aktivnost, ali mi u svakom trenutku investitoru moramo imati spremno zemljište jer ga nećemo dobiti. A investitoru se ne da čekat da vi riješite imovinsko pravno da mu izgradite infrastrukturu i da mu pjevate bajke. Birokracije je ova država prepuna. U trenutku kad spremite zemljište, kad izradite platoe, investitori će doći, a nitko u naprijed ne zna tko će to biti.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Borića.
Kolega Klarić, evo naše rasprave su slične, ja mislim da smo mi unutar Kluba HDZ-a pokušali ovu raspravu usmjeriti u pozitivnom smislu da državni tajnik i ministarstvo uvaže određena naša promišljanja, ako oni smatraju da to doprinosi državi. Ja smatra da doprinose, imamo određena iskustva, vi ste to pokazali u praksi na tom primjeru, mi ostali pokušavamo doći do određenih razina da unutar zona imamo investitore i potrebnu infrastrukturu, ali na državi je uvijek zadatak da nešto ne priječi. Znači da ne zaustavi ili da nekakvim administrativnim člancima, da nekakvim ograničenjima sama sebe dovodi u problem da ne može donositi odluke. Jer ako napišete članak ovako kako je napisan jest bolje nego što je bilo ali nije najbolje. I nije najbolje i o tome treba razmisliti, a nadam se da će do drugog čitanja to biti jer ćemo morati možda reagirati i na drugačiji način, ako mi mislimo da nešto što može biti bolje nas ograničava da to ne možemo ostvariti.
I zadnja replika poštovane zastupnice Maksimčuk.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Uvaženi kolega Borić, izmjene ovog Prijedloga zakona idu upravo u pravcu poboljšanja cijelog sustava potpornih institucija odnosno, poduzetničke infrastrukture. Mogućnost zajedničkog osnivanja poslovnih zona će zasigurno pokrenuti možda i neke za one koje i nisu aktivne, evo ja moram spomenuti upravo kraj iz kojeg ja dolazim, onu famoznu zonu Sibinj. Vi ste ovdje danas govorili o prvim ljudima, da oni su veoma bitni jer zaista grad Slavonski Brod ima takav zemljopisni položaj nalazi se na autocesti A3, željezničkom koridoru C5, imamo svoju riječnu luku. No međutim, naše poduzetničke zone su jako loše popunjene odnosno, gotovo ne popunjene. Naravno da se slažem sa vama da bi nekakva strategija o gospodarskim zonama definitivno u takvim krajevima možda mogla poboljšati ili popraviti tu gospodarsku sliku posebice sada kad iz Slavonije svakoga dana smo svjedoci silnoga iseljavanja tako da evo slažem se sa vama da strategija o gospodarskim zonama bi trebala možda biti nešto o čemu bi smo trebali razmišljati. Evo hvala lijepo.
Odgovor poštovanog zastupnika Borića.
Hvala lijepo. Pa osobno sam evo mišljenja da ako vidimo da postoji problem da imamo mogućnosti da određene infrastrukturne projekte unutar zona financiramo iz sredstava Europske unije, iz fondova Europske unije. Možda je dobro da imamo i takav dokument koji će i samom ministarstvu, i državi olakšati raspodjelu tih sredstava i koji neće priječiti one najbolje da se razvijaju, a koji će omogućiti da i oni slabiju dođu do određenih sredstava i da sve to ima određenu razinu plana i cilja do kojeg treba doći. Jer bez cilja jednostavno svaki put može onda biti kriv.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovane zastupnice Dragice Roščić. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Pozdravljam predstavnika predlagatelja. Poštovane kolegice i kolege. Danas u prvom čitanju raspravljamo o potrebnim izmjenama i dopunama Zakona o unapređenju poduzetničke infrastrukture. Taj zakon se svodi i najviše zanimanja je izazvala ova odredba da jednostavno ukoliko želimo razvijati neki prostor za poduzetništvo na svojoj općini da mijenjamo odnosno otklanjamo ograničenja koja smo imali u prošlosti. Također detaljnije se definiraju i podaci koje imamo o poduzetničkim zonama i potpornim poduzetničkim institucijama. E sada, mi često ovdje kroz raspravu smo nekako uvriježili odnosno uvriježilo se i mišljenje oporbe da je previše poslovnih odnosno poduzetničkih zona. Je li možemo reći da je to tako? Jer ipak svaka općina na svom prostoru treba planirati neki prostor za poduzetničke aktivnosti. Ona da bi to mogla planirati, ona prije toga radi prostorni plan. Taj prostorni plan prolazi suglasnost i države odnosno Ministarstva graditeljstva i raznih ostalih institucija koje u tome sudjeluju. I nakon toga znači ona traži od države da taj prostor pripremi za poduzetništvo. Mi moramo shvatiti da državno zemljište je bivše društveno zemljište s kojim trenutno upravlja država. Ona u situacijama kada općine odnosno lokalna samouprava traže to zemljište na upravljanje se ne provodi nikakve aktivnosti na tom prostoru, a općine svojim nekakvim planovima dokazuju da one to mogu privesti svrsi i da će pokušati privući tu poduzetnike, investitore. Mi znamo odnosno nekako danas kada raspravljamo kao da nismo svjesni te činjenice da poduzetnici u Republici Hrvatskoj su većinom prezaduženi. Njihov dug iznosi 90% bruto domaćeg proizvoda i znamo da ćemo se trebati truditi puno, puno da bismo ih privukli i aktivirali na tim prostorima na kojima su planirane poduzetničke zone. I nije nikako jasno na što se vodi ova rasprava ako kažemo da su se stavljala određena ograničenja kako bi se spriječilo davanje državnog zemljišta jedinicama lokalne samouprave koje su u biti i same dio institucija koje bi trebale s njima upravljati. Ako kažemo da 2004. godine je gospodin Sanader podijelio svim HDZ-ovcima zemljište i da se sa tim zemljištem nikako upravljalo, pa upravo ova odredba odnosno njeno otklanjanje će omogućiti ostalim navodno SDP-ovim općinama koje nemaju to zemljište da ga pokrenu, da ga ožive i da nisu ugrožene sa tim što su neke općine pod navodno pod političkim predznakom dobile zemljište i na tome ništa ne rade. Također znači definitivno ovdje raspravljamo tko je kriv zašto te zone nisu aktivirane. Kriva je u prvom redu i kriza, a naravno dosta toga ovisi i o pojedinačnoj općini. Danas kada se raspravljalo govorilo se o vrstama i podacima koji fale o tim poduzetničkim zonama. Ali mislim ovo jesu izmjene i dopune i nije lako pratiti što se sa ovim zakonima donosi, ali većina ovdje zastupnika ja to mogu reći niti je pročitala izmjene i dopune, niti je pročitala osnovni zakon. Znači jasno u članku 10. koji mijenja članak 10. stavak 2. govori se o jedinstvenom registru i dodaju se podaci koji trebaju staviti o svim poduzetničkim potpornim institucijama odnosno zonama. Također u članku 6. izmjena i dopuna zakona navode se koji su to opći podaci koji su u članku 11. osnovnog zakona. Također u članku 7. izmjena i dopuna govorimo o tome da u zakonu se mijenja članak 12. gdje govorimo da jedinice lokalne samouprave odnosno uprave poduzetničkih zona, potporne institucije moraju dostavljati opće i točne podatke. I kada mi govorimo da država tu troši bez veze pare, mi moramo podsjetiti da npr. na poduzetnički impuls recimo u 2015. godini potrošilo se oko 4 milijarde kuna. Mi znamo da što se tiče tu poduzetnika da se dosta od tih sredstava trošilo na promociju, na reklamu poduzetničkog impulsa. Dosta poduzetnika je trošilo sredstva na prijavu, a većina njih nije prošla. A možemo tako i spomenuti ovdje Bakar odnosno zonu u Bakru gdje je samo u prošlih mjesec dana stižu investicije od 30 milijuna kuna. Ono što smo govorili i o strateškom pristupu koji nam navodno nedostaje, svi znamo da za pokretanje i financiranje poduzetničkih zona i institucija danas se koriste europska sredstva. Itekako se za to izrađuju i studije i strategije. Ali da bismo uopće mogli planirati te projekte, da bismo mogli raditi studije moramo dobiti priliku od države da nam to da na korištenje ili u vlasništvo. Isto tako spominje se da treba svakako biti rok jedan privođenja svrsi. Ja moram podsjetiti da taj rok je bio i u prošlom zakonu i u ovome tako da ne znam što smo danas raspravljali. Zbog čega postoji strah da na zemljištu koje država ne dira niti planira dirati da ga da lokalnoj samoupravi da pokuša nešto na njemu napraviti? Ukoliko ne napravi znači i prijašnjim zakonom i ovim izmjenama i dopunama je predviđen rok u kojem se to mora obaviti, a većina i poduzetničkih odnosno poslovnih zona predviđa i rok kada određeno zemljište prodaju ili uz manju neku naknadu daju poduzetnicima i njima isto tako predviđa jedan rok u kojemu ga oni moraju aktivirati. Spominjali smo neke primjere načelnika koji su neaktivni, ne koriste to zemljište. Ako je to tako, ovaj zakon će tome pridonijeti da zbog toga ne moraju patiti susjedne općine. Svakako uz ovo stanje i krizu koju smo imali i ovu zaduženost poduzetnika, svakako je racionalizacija prostora, organizacija prostora, jedna prednost koja će smanjiti budućim investitorima njihove troškove i potaknuti ih. I ono što bih još naglasila, jako su se spominjale te općine koje nisu namjenski iskoristile ta sredstva, znači radi se u iznosu u 2013. što je tada ministar Maras potraživao od općina u iznosu od 14,3 milijuna kuna. A nevjerojatno je uopće da taj iznos spominjemo kao neki bitan, kad vidimo da su u samo mjesec dana investicije u nekim zonama bile 30 milijuna eura. I naglasila bi za kraj, znači, da od postojećih radnih mjesta samo na doprinose za plaće državi se od radnika koji rade u poduzetničkim zonama, godišnje uplati 500 milijuna kuna, a da smo od pokretanja poduzetničkih zona, vi ste uložili 700 milijuna. Znači sad to množimo sa svim ovim godinama. Mislim da se itekako tu prihod i korist svega toga, a imamo tu i porez na dobit, koji je prihod državnom proračunu, tako da u velikim dijelom ova rasprava je bila besmislena, ovo ograničenje treba ukinuti i treba podržati, potaknuti i dati priliku općinama koje su u prostornim planovima uplanirali prostor za investiranje da njega i oživi. Hvala.
Hvala. I na vaše izlaganje imamo replike. Prva je poštovanog zastupnika Tomislava Klarića. Izvolite.
Uvažene kolegice Roščić, dobro ste primijetili da jedan dio rasprave je ovdje bio očito, na način, da oni koji su raspravljali, nisu uopće pročitali o čemu se ovdje radi. I onda smo se većinom skoncentrirali samo po tom pitanju koje je vezano za zemlju. Recimo, nitko ovdje nije spomenuo da su i slobodne zone ušle kroz ove izmjene i dopune o poduzetničkoj infrastrukturi. Ali, samo pitanje i zemljišta, koje je ključno da bi se zona mogla staviti u funkciju, samo jedan mali promil, onoga što treba nastaviti, da bi uopće se pokrenula bilo kakva aktivnost u toj zoni. Od početka same ideje, do unošenja odredbi u prostorni plan, donošenje urbanističkog plana, pa do izrade kompletne projektne dokumentacije i onda tek osigurati sredstva da bi se nešto krenulo graditi i organizirati. I ono što zapanjuje što je prijašnja Vlada 2013., 2014. navukla ovakve glupe kriterije, moram to tako reći, što sada mi čitav dan govorimo da bi i ove kriterije koje su i ovim prijedlog, izmjenama i dopunama zakona, isto tako rigorozni, jer imamo ugovor, ugovor, koji obvezuje nekoga tko dobiva nešto od države da to stavi u funkciju, u protivnom mora vratiti. Ukoliko on stavi u funkciju, to može prodati, ali prihode od toga mora upotrijebiti u izgradnju i staviti u funkciju, to je industrijska ili poslovna zona i amen. Gotovo. A da li je ona u prostornom planu aktivna ili ne aktivna? Koga to treba zanimati. Ovisi o geostrateškom položaju, o trenutnoj situaciji, da li je gospodarska kriza, o interesu investitora, ali je zemljište, teren spreman. I ovisi o umješnosti, čelnika jedinica lokalnih samouprava i njegovih suradnika. Tu je nebitno jel se radi o Anti Praniću ili se radi o Tomislavu Klariću ili o Dragici Roščić, radi se o gradovima i općinama u RH i našim građanima.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Roščić.
Zahvaljujem kolega i ovim putem upućujem kritiku, danas, što kad raspravljamo, znači, često kolege govore, ja mislim da bi trebalo ovako, a prije toga ne pročitaju, što je u zakonu, što zakon propisuje. Ukoliko nisu pravnici, ne shvaćaju, mogu pitati predstavnika predlagatelja, što se s ovim misli, je li to tako ili nije. A ne stoji se ovdje 2, 3 sata i onda nakon toga se digne i ja mislim da bi trebalo, to nije dobro, a ustvari nije se pročitalo ono, pa u biti jedan jako mali prijedlog izmjena i dopuna i bezveze se raspravlja. Hvala.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Mire Bulja.
Hvala lijepo zastupnice, kada sam u trenutku da zastupnik, tj. konstatirali ste što je vaše pravo, da zastupnici … [[Govornik se ne razumije.]] pročitali ovih 30 članaka, ja ne vjerujem, kolega Pranić, Klarić i Borić. … [[Govornik se ne razumije.]] kolega nisu pročitali ovaj zakon je značajan. Prema tome ta konstatacija vaša ne stoji, jedino ako imate dokaze. Međutim, je također činjenica, da Hrvatska, ono, onaj kuća koja se krati, ako je kamen u početku, krivo postavljen u temeljima, cijela kuća se nagne, naginje i pada. To da su temelji krivo postavljeni. Znači, sve što ovdje govorimo, u biti govorimo bez ozonama, kad govorimo, onda govorimo da država daje 76 milijuna kuna … [[Govornik se ne razumije.]] za sve zone. A dnevno garantiram, da je u Agrokoru više davalo poticaja i donacija. Da su subvencionirali tko zna što. Prema tome, nije to baš toliko jednostavno. Činjenica je kad se krene i tko ima cilj, da će doći do cilja, kao što je gradonačelnik Vrgorca, Bakra, itd. on će doći do cilja. Ali, činjenica je da država zna biti kočnica. A i ovaj zakon, to je pamflet, a ako nema potpora, gdje treba davati potpore, a ne davati potpore praznim papirima i samo prostornim planovima, što je kazao kolega Klarić, prije je bila kupina i kamenjar, sad je kamenjar kupina, vidimo u papirima jednostavno te zone treba staviti u status zamrzavanja, a ove koje se razvijaju, dati mogućnost da se još više razvijaju. I to je poanta cijele priče. Inače će ovo ostati samo kao pamflet i tu podržavam kolegu Klarića, i Borić je dobro govorio u tome smjeru, a očekujem da će tako i kolega Pranić. Hvala lijepo.
Poštovana zastupnica Dragica Roščić.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolega drago mi je da mogu zaključiti da se vi slažete sa ovim zakonom i da će se podržati, jer sve njegove odredbe idu za tim da on doprinosi upravo onome što ste naveli, da je trenutno problem.
Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Ante Pranića. Izvolite.
Hvala gospodin potpredsjedniče. Evo danas cijeli dan slušamo vezano u izmjene zakone o poduzetničkoj infrastrukturi, što je nama svima lokacijama jako bitno i važno, onima koji žele razvijati takve objekte na svome području. Ali, kad sumiramo kompletan ovaj zakon, ja bi rekao, da je to jedna kozmetička izmjena, da nema reformskih izmjena, nastavimo li ovakvom brzinom reformski mijenjati zakon, koji se vežu u poduzetništva, možete nam apsolutno dati cijelo područje sa RH na gradove, ali neće biti ljudi jer će ljudi iseliti. Pogledajte iz našeg ruralnog područja, što Dalmatinske zagore, što Like, što Slavonije. Smatram da se ne rješava krucijalni problem, a taj problem se veže uz imovinsko-pravne odnose. Znači nije bitno da država prepusti jedinici lokalne samouprave 100 hektara ili bilo koliko ako unutar tih 100 hektara postoji tisuću kvadrata privatnog vlasništva. Zaista to je jedan veliki problem s kojim se svi mi suočavamo. Kolega iz Bakra je o tome govorio. Postoji jedan legalni put, ali taj legalni put je izrazito kompliciran. Prema tome, trebali bi o ovakvim zakonima raspravljati i u drugom nizu zakona koji bi takve probleme sustavno rješavali. Govoriti da imamo puno zona je iluzorno, jer kada bi mi svi sumirali na razini Republike Hrvatske koliko imamo slobodnih kvadrata komunalno opremljene infrastrukture i da možemo predstaviti investitorima, mislim da bi čak bilo više potraživanja prema kvadratima nego koliko bi mi imali slobodnih kvadrata. Jer mnoge gospodarske zone nemaju ni osnovnu infrastrukturu odnosno nemaju riješene uporabne dozvole svoje osnovne infrastrukture, pa se događa ona situacija što je tu kolega jedan govorio iz Bjelovara gdje se prodaje zemljište gdje se investitora uvlači u priču, sklapa s njim ugovor, kasnije investitor ima velike probleme za dobivanje građevinske dozvole, a da ne govorim o uporabnim dozvolama. Razvijat, znači kada nam dajete zemljište za razvijati osnovnu infrastrukturu je zaista teško. To sam rekao danas u prvoj replici vama. Predviđeno je 73 milijuna kuna na razini Republike Hrvatske za sve jedinice lokalne samouprave da bi sufinancirale osnovnu infrastrukturu. To se ne može razviti niti 50-tak hektara. Ja samo gledam u svojoj zoni. Inače prije 18 mjeseci sam postao gradonačelnik grada, u zoni nije bilo niti 5% popunjenosti prve faze. Danas imamo 85% popunjenosti i 130 milijuna kuna privatnih ulaganja. Ali isto tako kao načelnik nije mi bilo teško otići niti na kongres u Beču i u Njemačku, ili u Tursku ili Razvojnu agenciju … se povezati Varaždinske županije i tražiti investitore. I mislim da tu imamo jako veliki problem na razini Republike Hrvatske gdje su sve jedinice lokalne samouprave čelnici i načelnici prepušteni sami sebi, lutaju a imamo jedno tijelo u obliku Agencije za investicije i konkurentnost, ali mislim da ta ne radi svoj posao. Do sada nije bio ni jedan zajednički sastanak koji je ta agencija ili netko drugi unutar Ministarstva gospodarstva organiziralo, dovelo sve načelnike i gradonačelnike koji imaju spremne zone, spremnu infrastrukturu i predstavili ih jednim investitorima bilo da je riječ bilo kojeg tržišta srednje europskog ili dalekog Istoka, ili ostalo. Osobno smatram da ako jedan hektar državnog zemljišta se daje za jedno radno mjesto da je to jako korisno i bitno, jer ako krenete u ruralno područje i dođete u Dalmatinsku Zagoru, Liku vidjet ćete zapravo da svi ljudi i mladi poglavito odlaze i iseljavaju. Također jedan bitan problem kojega mi imamo iz lokalne samouprave, nadam se da bi se mogao riješiti kroz set izmjena, a to je odnosi državnih institucija Hrvatskih voda i HEP-a prema ovakvim bitnim investicijama, jer nije normalno da ja uspijem dobiti uporabnu dozvolu za svoju pristupnu cestu pa čekam HEP godinu dana da odradi svoje radove i sve ostalo. Mislim da tu nema povezanosti između institucija da bi se takve investicije već privele kraju. Pa nije čudo kada govorimo na razini Hrvatske koliko imamo gospodarskih zona praznih, jer nije sve, niti smo mi uvijek krivci što se tiče gradonačelnika i načelnika. Smatram da je dobro da se ukida odredba ograničenja od 20 kilometara i rekao sam u svojoj jednoj replici vezano za odredbe 66% popunjenosti poduzetničke zone, bitno je da definiramo koje poduzetničke zone jer može biti poduzetnička zona od 100 hektara ako se ona gradi u faznosti bitno je da se taj 66% definira zonu postojeću infrastrukturu koja ima uporabnu dozvolu da ne ulazi onaj dio koji nije uopće sagrađen u ovih 66% omjera jer nam to može biti kočnica. Dat ćemo amandmane. Bit će dosta i reformski na drugom čitanju, tako da nadam se da će i neki biti usvojeni. Ali prije svega smatram da bi trebalo se donijeti set svih drugih zakona da se poduzetnička infrastruktura razvije na području Hrvatske. Hvala.
Hvala. Imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Mire Bulja.
Zastupniče Pranić, kazali ste na samom uvodu da vlasništvo na dijelu lokalnih samouprava npr. Dalmatinske Zagore je najmanje bitno je li je državno ili je jedinica lokalne samouprave, jer jednostavno ovim načinom kako se išlo do sada dok lokalni čelnici ishoduju dozvole se poteplju dok riješe vlasništvo, pa prođu godine, a u tim godinama i tu ste u pravu odoše mladi ljudi. Znači iseljavaju se, jednostavno ta zemlja će ostati prazna. Znači ovdje je bitno da administracija i ovaj zakon koji nema nikakav reformski učinak osim par tih stavaka koje ste dali i tih prijedloga što treba izmijeniti, u biti on sam po sebi nema nekakvu snagu reformsku koju će obrtat, a nema ni pokriće u financiranju. U državnom proračunu, još jednom ponavljam, osigurano je 76 milijuna za sve zone na području Republike Hrvatske za potpore. Da li je to po vama dovoljno, čelnik ste lokalne samouprave, razvijate zonu i kakav je vaš osvrt na ta sredstva kada znamo da je dnevna doza za pumpavanje u Agrokor za vrijeme Ivice Todorića to su dnevne doze od 76 milijuna kuna, a ovo je za cijelo područje Republike Hrvatske za razvoj poduzetništva. Znači više se ulagalo u one koji su poduzetništvo kočili, tako da je ovo jednostavno pamflet … [[Govornik se ne razumije.]] samo na ovim novčanim iznosima, nema tu nekakvih promjena. Evo, pa vaš komentar.
Odgovor poštovanog zastupnika Pranića.
Dobro ste zamijetili kolega vezano za premala sredstva koja su raspoređena za jedinice lokalne samouprave. Samo ću vam reći na svom primjeru. Mi pripremamo drugu fazu gospodarske zone od 15 milijuna kuna, a znam da pojedini načelnici i gradonačelnici našeg područja također pripremaju, pa vidim da će mnogi biti odbijeni s obzirom da imamo izrazito malo raspoređena sredstva. Ali dobro ste primijetili na području Dalmacije odnosno Dalmatinske Zagore ako samo uzmemo jedan potez od Splita do Dubrovnika i ako imamo jednog stranog investitora koji bi trenutno trebao 20 hektara raspoložive komunalno opremljenog terena, jednostavno ga ne može pronaći. Pa normalno da takav jedan investitor će potražiti sličnu lokaciju u susjednim zemljama ili u nekom susjednom području, pa se ne trebamo niti čuditi zašto naši mladi odlaze s tog područja. Hvala.
Sljedeća replika je poštovani zastupnik Klarić. Izvolite.
Uvaženi kolega Pranić, ja naprosto volim slušati rasprave u kojima se spomene konkretan problem. E sad, govoreći o ovom zakonu i ovo što ste vi spomenuli pitanje HEP-a, izgradnje vodovoda, Hrvatskih voda ako gledamo nekakav puhački orkestar ili pjevački zbor. Ako su instrumenti raštimani nikad od njih nećete izvući pravu muziku, niti dobar zvuk. Svi će se smijati, a skladbe nikad neće izaći van. I takav je primjer recimo ovakvih zakona. Takav je primjer između ostaloga o čemu će se morati razgovarati ovdje u Saboru ako želimo nešto popraviti je pitanje HEP-a i ponašanje njega upravo u pitanjima izgradnje njihove infrastrukture da bi se zone stavile u funkcije. Jer zemljište je najmanji problem. Prihvatit će vjerujem ministarstvo i Vlada ove naše sugestije, jer su toliko razumne, realne i operativne i treba ih prihvatiti. Ali treba promišljati o drugim stvarima. Jer kad pogledamo onaj Zakon o raspolaganju državnom imovinom o kojem smo razgovarali neki dan i uspoređujemo ga sad sa ovim. Tamo nema mogućnosti darovanja, tamo se govori o nekakvom raspolaganju, pa čak se govori i o tome da ćemo morati platiti, odnosno državi uplatiti sredstva koja smo uprihodovali sa osnova tog zemljišta. Ovdje govorimo o nečem drugom. Dakle, već tu vidimo da taj orkestar po malo treba naštimavati. Ali dok god ne počnemo govoriti na ovaj način kako se radi projektna dokumentacija, kako se nešto gradi, koliko truda treba uložiti u nešto da bi se nešto realiziralo a kamoli privuklo investitora. Jer opet ponavljam niti jedan investitor neće doći na zemljište u bilo kakvu zonu, bilo kakav grad ukoliko nema vode, ukoliko nema struje, ukoliko nema plina, ukoliko nema izgrađenu cestu i priključak na glavne prometnice i taj dio, a taj dio netko mora odraditi. A taj dio odrađuju ljudi dolje na terenu i ti ljudi dole na terenu ne traže ništa drugo. Ja ovdje ovo šta govorim vjerujem da govorim u njihovo ime. Traže samo zakonsku regulativu koja će im omogućiti da brže realiziraju svoje projekte.
Hvala. Odgovor kolege Pranića. Izvolite.
Kolega mi smo se danas u mnogo toga složili, jer mislim da imamo svi iste probleme sa jedinicama lokalne samouprave koje razvijaju poduzetničku infrastrukturu. Jednu ste rečenicu rekli u vašem izlaganju prethodnome, neću se osvrnut samo na repliku vezanu za državnu imovinu i tu smo imali isti stav po pitanju građevinskog područja '91. i odnosa poljoprivrednog zemljišta. Ja se apsolutno zalažem i za funkcionalnu decentralizaciju i za prostornu decentralizaciju i za financijsku decentralizaciju, pa tako mi nije isto jasno da mi moramo uložiti u komunalnu infrastrukturu svih ovih zona. I svi dođu investitori, otvaraju nova radna mjesta, imaju porez na dobit koji uredno kupi se u državni proračun a nama ne ostaje. Da nam ostaje samo 20%, ja govorim namjenski za daljnje uređenje gospodarskih zona imali bi mnogo više radnih mjesta. Ali nitko to u ovoj državi očito ne razumije. Hvala.
Sada će u ime predlagatelja riječ uzeti državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, poduzetništva i obrta poštovani Mario Antonić. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući hvala lijepo, poštovani saborski zastupnici i zastupnice. Evo nakon ove dugačke rasprave reklo bi se, zahvaljujem svima koji su konstruktivno sudjelovali. U svakom slučaju svima koji su se udubili, pročitali glavne odredbe naglašavam izmjena i dopuna zakona, postojećeg zakona i navodeći one bitne izmjene koje su napravljene. Želim apsolutno naglasiti da je svrha i namjena tih izmjena prije svega olakšavanje investicija i otvaranje novih radnih mjesta kroz poduzetničke zone u Republici Hrvatskoj. Kao što svi znamo cilj ove Vlade je povećanje konkurentnosti gospodarstva i to je jedan tek mali segment u cijeloj priči koji će vjerujem u tome pripomoći. Nastavno na problematiku oko ovog zakona želim istaći da smo i mi u Ministarstvu gospodarstva apsolutno svjesni kompleksnosti i cjelovitosti te problematike i tome smo pristupili vrlo temeljito i stručno. U tijeku je analiza kompletne poduzetničke infrastrukture u Republici Hrvatskoj. Analizu radi jedna stručna znanstvena institucija. Cilj te analize tog projekta je zapravo znati što mi, s čime mi sve točno u Hrvatskoj raspolažemo, koliko je točno aktivno uzimajući u obzir i ove poduzetničke zone u vlasništvu što države, što jedinica lokalne samouprave ali i privatne. Koji su trendovi i koji su nam uzori u susjedstvu i Europskoj uniji. I slijedom te analize napraviti određene preporuke kako oformiti, kako poticati poduzetničku infrastrukturu, odnosno formirati poduzetničku infrastrukturu u budućnosti u Republici Hrvatskoj. Ta analiza će biti gotova negdje do polovice ove godine i to će biti temelj za izradu vjerujem, neću sad to posebno isticati, ali vjerujem posebne bolje i kvalitetnije regulative koje će omogućiti baš ovo što su brojni zastupnici konstruktivno napomenuli. Što se tiče nekoliko bitnih pitanja koja su se pojavila kroz tu konstruktivnu debatu volio bih napomenuti da aktivni dio u poduzetničkoj zoni znači onaj dio aktivan, raspoloživog zemljišta. Dakle, ne ubraja se recimo cesta, kanalizacija ili slično, nego aktivno raspoloživo zemljište na kojem je započela određena poduzetnička aktivnost u smislu početka gradnje ili proširenja ili slično. Tema koliki je postotak pravilan, da li je to 66%, da li je to 76%, da li je to 50% to je uvijek stvar nekakve procjene. Vjerujem da nije to svugdje tih 66% najbolje rješenje, ali eto mi smo u svakom slučaju nakon ovog prvog čitanja još uvijek spremni slušati kvalitetne i kreativne sugestije i siguran sam da kroz baš je to gospodin Klarić napomenuo kroz konkretne primjere vidjeti koje eventualne nedostatke još možemo otkloniti i kako napraviti tim izmjenama i dopunama zakona zakon prihvatljiviji i upotrebljiviji i brže provodiv u praktičnim primjerima. Svakako valja napomenuti da stavljanjem statusa slobodnih zona u poduzetničku … institucije, dakle smatranjem njih kao poduzetničke zone njima otvaramo nove mogućnosti, dodatne mogućnosti što za razvoj, što za infrastrukturno opremanje i vjerujemo da je to jedan jako dobar potez. Ali kako rekoh sagledavajući kompletno infrastrukturu poduzetničku u RH, siguran sam da ćemo nakon te temeljite analize biti mnogo pametniji i da ćemo znati prepoznati i kreirati regulativu koja će biti, čija je svrha i cilj ono što svi želimo, veća konkurentnost gospodarstva i veći broj radnih mjesta. Također želio bih napomenuti postoji uvijek kompletna zakonska procedura uključujući i javnu raspravu, davanje mišljenja raznih resora, davanje odnosno razmatranje tih zakona na saborskim odborima i vjerujem da je i tamo prilika da određeni saborski zastupnici daju svoje ideje, svoje napomene, svoje sugestije što i kako mijenjati, da to bude naravno prije svega u svrhu poboljšanja tog zakona i da ide na korist prije svega poduzetnicima. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Mire Bulja.
Tajniče u završnoj riječi kazali ste da se sprema strategija u sljedećih pola godine, ja mislim da je dosta Hrvatskoj i hrvatskim poduzetnicima novih planova, strategija. Za šest mjeseci brojni neće biti u Hrvatskoj i ovih vaših 67% dobro je na kraju ipak i vidi se da ste kao čovjek da ste priznali da je to bilo odokativno, od oka znači procjena, ne nikakvom stručnom analizom nego ste od oka rekli 67% izgrađenosti, a to su vas kolege cijelo vrijeme, poglavito čelnici lokalnih samouprava ovdje i upozoravali. Više bi volio da ste odgovorili vi, a bilo bi najbolje da je ovdje došla ministrica danas jer je ovo vrlo bitan zakon za poduzetnike lokalne samouprave, ali očito nema kada doć pred Hrvatski sabor, da ova pitanja šta je sa HEP-om koji usporava razvoj dolaska poduzetnika u poduzetničke zone jel nema dovoljno električne energije, šta je sa Hrvatskim vodama, dozvolama. Ja mogu tu ispričati npr. sinjske zone, sve je pripremljeno, imamo infrastrukturu kompletno ali nema dovoljno snage električne energije. I to su molbe godinama da se izgradi jel ako dođe neki jači investitor jednostavno nema električnu energiju, ali to nije briga sustava tako da o strategijama razgovarat novim planovima za pola godine sve je to kasno. Kasno, već je sada kasno. Prema tome, očekujem od ministrice da jednim zakonom i propisima olakša čelnicima lokalnih samouprava da hrvatske tvrtke kao što je HEP i institucije i cijeli javni servis bude na usluzi njima u razvoju tih poduzetničkih zona, a ne glavnih kočnica. Jel inače ovaj zakon će ostati samo prazno slovo na papiru, neprovediv, nema dovoljno sredstava i prema tome naravno da će lokalni čelnici biti nezadovoljni sa ovim zakonom. Ostalo je sve isto kao i prije.
Hvala. Odgovor državnog tajnika.
Poštovani zastupniče Bulj, samo da napomenem nisam rekao strategija, rekao sam analiza stanja poduzetničke infrastrukture, to su dvije potpuno različite kategorije, a to će biti temelj za izradu novog regulatornog okvira koji će vjerujem uključivati i te sve probleme koje ste napomenuli.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Tulia Demetlike. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, u vašem završnom obraćanju spomenuli ste u više navrata riječ konkurentnost, da ovim zakonom želimo povećati konkurentnost gospodarstva. Međutim smatramo da ovim prijedlogom izmjena i dopuna ovoga zakona nećemo puno učiniti da povećamo tu konkurentnost. Nadovezat ću se na ono što je gospodin Klarić rekao da dobivamo osjećaj raštimanog orkestra upravo u nesuradnji u određenim dijelovima vezano za povećanje te konkurentnosti između nadležnih ministarstava. Vi ste i u ovom tekstu rekli da se ovim zakonom preciznije definiraju različite kategorije poduzetničkih i potpornih institucija. Ja ću samo jednu reći jer danas niko od saborskih zastupnika o tome nije govorio, a to su centri kompetencija. Za te centre kompetencija govorimo već više godina i upravo sa Ministarstvom obrazovanja potičemo da se ti centri pokrenu jer bez obzira što i veliki broj mladih odlazi, gospodarstvenici koji dolaze kod nas ne nailaze na adekvatnu kvalificiranu radnu snagu, a upravo u suradnji između Ministarstva gospodarstva, Ministarstva obrazovanja i jedinica lokalne samouprave i Gospodarske komore i samih gospodarstvenika nismo bili u stanju pokrenuti još uvijek taj dualni sustav obrazovanja da gospodarstvenici koji dolaze najlakše je izgraditi tvornicu, najlakše je dovesti infrastrukturu, najlakše je kupiti strojeve, ali nemamo adekvatnu radnu snagu. I mislim da upravo u tom dijelu nedostaje tog raštimanog orkestra da se uštima. I sljedeće je kroz vaše završno obraćanje niste nam spomenuli i odgovorili da li razmišljate o tome da stvarno ona komunalna infrastruktura, znači ceste, plin, struja uključe i u onom dijelu koji je izvan zone, a da se gradi za potrebu zone. Hvala.
Hvala. S tim bih zaključio raspravu, a glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o unaprijeđenu poduzetničke infrastrukture, prvo čitanje, P.Z. br. 259. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje sljedeći zaključak, prihvaća se prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o unaprijeđenu poduzetničke infrastrukture i pod 2. sve primjedbe i prijedlozi dostaviti će se predlagatelju da ih razmotri, prilikom utvrđivanju teksta konačnog prijedloga zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 79 za, 32 suzdržana i 2 protiv, donijeti zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Pa prelazimo na sljedeću točku, a to je: - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poticanju ulaganja, drugo čitanje, P.Z. broj 218. Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. u svezi s člankom 190. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točci dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za gospodarstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovani državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, poduzetništva i obrta Mario Antonić. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući, hvala lijepo. Evo nastavljamo u sličnom tonu. Dakle, ovdje se radi o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poticanju ulaganja, drugo čitanje. Proizašao je iz potrebe poboljšanja postojećeg zakonodavnog okvira koji je inače vrlo dobro prihvaćen u poduzetničkom okruženju u Hrvatskoj. Ujedno je zakon dodatno usklađen sa uredbom Komisije od broja 641/2014. nakon što je Europska komisija pozvala nadležno tijelo, a to je naše Ministarstvo na usklađivanje članka 15. važećeg Zakona o poticaju ulaganja i uredbom Komisije Europske unije 2017/1084 te Zakona o državnim potporama. U uvodnom izlaganju želim napomenuti da temeljem važećeg zakonodavnog okvira ukupno zaprimljeno do sada 770 prijava za korištenje potpora malih, srednjih i velikih poduzetnika, a u trajanju do listopada 2012. i do 15. siječnja ove godine. Od toga 144 prijave odnose se na projekte velikih poduzetnika, a 626 na projekte malih i srednjih poduzetnika. Visina ulaganja 691 prijavljenog projekta jer je nekoliko dvadesetak i nešto prijava je odbijeno, a 53 poduzetnika su odustala. Dakle, visina tih 691 prijavljenog projekta ulaganja to su projekti koji su odobreni i koji su u obradi iznosi cca 32,1 milijardu kuna uz planirano otvaranje od prilike 17.800 novih radnih mjesta. Od toga više od 14 i pol milijardi kuna i skoro 6.000 novih radnih mjesta odnosi se na projekte velikih poduzetnika dok se više od 17,6 milijardi kuna uz planirano otvaranje skoro 12.000 novih radnih mjesta odnosi na projekte malih i srednjih poduzeća. Navedeni projekti ulaganja odnose se na metaloprerađivačku industriju u rasponu 16% isto i turizam, drvno prerađivačka 12%, ICT 9, prehrambeno procesna industrija 8, proizvodnja strojeva i oprema 6, proizvodnja proizvoda od gume i plastike 4% te na ostale industrije tiskarsku, tekstilnu, proizvodnju električne opreme i transformatora, reciklažu i građevinarstvo, a tu su udjeli manji od 3%. Najviše prijavljenih projekata realizira se u Gradu Zagrebu, Splitsko-dalmatinskoj, Zagrebačkoj, Varaždinskoj i Međimurskoj županiji. Kao što sam naglasio dakle, radi se o izmjenama i dopunama postojećeg zakonodavnog okvira, a predloženim mjerama određuje se način i rokovi ispunjenja svih potrebnih investicijskih aktivnosti i želi se postići slijedeće: – podizanje tehnološke razine opremljenosti hrvatskog gospodarstva; - unos nove opreme i suvremenih tehnologija; - razvoj proizvoda i usluga više dodane vrijednosti te rast zaposlenosti, - povećanje poduzetničke konkurentnosti i ravnomjernog regionalnog razvoja i gospodarsko aktiviranje postojeće neaktivne imovine u vlasništvu RH. Poticajne mjere uređene ovim zakonskim prijedlogom odnose se na projekte ulaganja i jačanje konkurentske sposobnosti u proizvodno prerađivačkim aktivnostima, razvojnim inovacijskim aktivnostima, aktivnostima poslovne podrške i aktivnostima usluga visoke dodane vrijednosti. Predloženim se izmjenama i dopunama uvode povoljniji uvjeti za ostvarenje potpora, odnosno poticajnih mjera za ulaganje u slučajevima ulaganja mikro poduzetnika, odnosno otvara im se mogućnost da im se i rabljena oprema do 5 godina starosti prizna kao trošak projekta ulaganja. Do sada je to bio slučaj samo sa novom opremom. Poduzetnici su do sada morali u razdoblju od jedne godine dakle, mikropoduzetnici, zadovoljiti uvjet otvaranja minimalno tri radna mjesta, sada im se omogućuje da uvjet otvaranja novih radnih mjesta mora zadovoljiti u razdoblju od tri godine od početka ulaganja. Dakle, to je mjera koja je usmjerena prije svega na mikropoduzetnike. Uvode se povoljniji uvjeti za korištenje potpora za ulaganje u ICT sektor odnosno minimalni iznos ulaganja potrebnog da bi se ostvarilo pravo na korištenje potpora smanjuje se za 2/3 točnije sa 150 na 50 tisuća eura u protuvrijednosti u kunama uz otvaranje minimalno novih radnih mjesta. Takvi projekti moći će koristiti olakšicu sniženog poreza na dobit u rasponu od 25 do 50% ovisi o veličini poduzetnika. Nadalje, uvodi se nova potpora i to za projekte ulaganja u gospodarski neaktivnu imovinu u vlasništvu Republike Hrvatske. Znači, u potpomognutim područjima RH i to prema novoj klasifikaciji Ministarstva regionalnog razvoja i fondova Europske unije, u toj skupini se nalazi veći broj jedinica lokalne samouprave nego prema dosadašnjoj kvalifikaciji, imovina RH koja nije u funkciji i na koji se obavlja, i na kojoj se ne obavlja nikakva gospodarska niti druga aktivnost od značaja za RH ili za jedinicu lokalne područne samouprave u kojoj se neaktivna imovina nalazi omogućuje se davanje u zakup neaktivne imovine u vlasništvu RH privatnim poduzetnicima na razdoblje do maksimalno 10 godina i bez plaćanja ikakve naknade i zakupnine, uz uvjet da u roku od 3 godine investiraju 3 milijuna eura u projekt za koji im je potrebna ta državna imovina, te da vrijednost imovine povećaju za 50%. Po završetku razdoblja tog maksimalno 10 godina ispunjenja ugovornih obveza nositelj poticajnih mjera na izvršeni projekt ulaganja stječe pravo kupnje aktivne imovine sukladno procjeni tržišne vrijednosti imovine prije njezinog gospodarskog aktiviranja. Ovom mjerom ostvaruje se i učinak na prihod od Državnog proračuna Republike Hrvatske. Dakle, gospodarskom aktivacijom neaktivne imovine iz portfelja RH ta imovina s pozicije troška prelazi u poziciju prihoda proračuna, a po okončanju razdoblja aktivacije. Umanjuje se iznos ukupnih novčanih fiskalnih potpora za iznos naime neaktivne imovine koja je uključena u projekt ulaganja, a sve uz poštivanje pravila o državnim i regionalnim potporama, odnosno, do dopuštene visine potpora za ulaganja sukladno karti regionalnih potpora. Zakonom se također proširuje pojam logističkih i distribucijskih centara kao i prihvatljivih projekata za korištenje potpora za ulaganja a koja nisu kao do sada isključivo vezani uz proizvodno prerađivačke aktivnosti projekta ulaganja. U odnosu na prvo čitanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poticanju ulaganja uvršten je prijedlog Odbora za zakonodavstvo Hrvatskoga sabora za preciznije nomotehničko definiranje članka 13. kojim se definira produljenje propisanog razvoja očuvanja broja novca ili radnih mjesta povezanih sa projektom ulaganja, kada zbog nepovoljnih tržišnih uvjeta u RH, dođe do smanjenja propisanog broja tijekom jedne kalendarske godine. U tom slučaju korisnicama potpore za ulaganje, ne prestaje prava korištenja potpora. Unaprjeđenjem zakonodavnog okvira za poticanje ulaganja 2020. očekuje se povećanje broja odobrenih projekata ulaganja, za 50 projekata godišnje, te povećanje ukupne vrijednosti projekta ulaganja za oko 1,2 milijarde kuna godišnje. Zaključno, pitanje koja se predlažu urediti predloženim konačnim prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poticanju ulaganja, doprinijeti će povećanju realiziranog projekta ulaganja, posebno malog i srednjeg poduzetništva, gospodarsko aktiviranju neaktivne imovine u vlasništvu RH, te ravnomjernijem regionalnom razvoju RH. Za provedbu tog zakona, u proračunu RH, predviđena na razdjelu Ministarstva gospodarstva i proračunska sredstva u planiranju proračuna za slijedeće 3 g. Hvala lijepo.
Hvala. … [[Govornik se ne razumije.]] poštovanog zastupnika Giovannia Sponze.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo, gospodine državni tajniče, imam jedno kratko i jasno pitanje za koje ljubazno molim i konkretan odgovor. Pitanje glasi, da li će se svim, da li se poduzetnicima, u svim jedinicama lokalne samouprave omogućavaju jednako pravni uvjeti, temeljem ovog zakona? Molim vas da ne prešutite odgovor kao prije mom kolegi Demetliki.
Odgovor poštovanog državnog tajnika.
Poštovani zastupniče, nikako mi nije namjera prešućivati odgovore, radi li se o potporama u okviru dozvoljenih potpora državnih, a one su u skladu sa regionalnom potporom, dakle u skladu sa indeksaciju, koja je mislim da je u donošenju ili je donesena od strane Ministarstva regionalnog razvoja i fondova EU.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Tulia Demetlike. Izvolite.
Evo, gospodine državni tajniče, budući da ste mom kolegi Sponzi odgovorili, sad ću ja vama opet postaviti isto pitanje koje sam imao na prvom čitanju. Da li se stavljaju ti poduzetnici koji su u jedinicama lokalne samouprave koji imaju indeks razvijenosti viši, stavljeni u neravnopravni položaj. Naime, ako imate jednu tvorničku halu, koja 20 g. je napuštena, a njom upravlja država i državno je vlasništvo i postoji interes poduzetnika, da po tom novom prijedlogu zakona je uzme u najam, dok neki drugi u nekoj općini gdje je neki indeks manji, on to pravo ima. Mislimo da je to jednostavno diskriminacija i da tu nema zdrave logike, oko tog prijedloga koje smo mi dali, a vi ga niste prihvatili. Stoga mislimo da država u tim primjerima, kao što ste i u onom prvom zakonu o unaprijeđenu poduzetničke infrastrukture, sebe isključili kao državu, da plati kazne za neizvršenje nekih obaveza, isto tako u ovom dijelu, za te poduzetničke hale, koje su neiskorištene u vašem vlasništvu i ne znate na koji način upravljati, ne plaćate niti komunalnu naknadu. I tu ste se izvukli, barem da se to plaća lokalnoj samoupravi, budući da stoji neiskorišteno. A sad nastavljate razvijene i one sa indeksom razvijenosti velikim u neravnopravan položaj. Mislimo da to nije čak ni ustavno. Hvala.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Ante Babića. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. De facto bi trebao i odustati od ove replike, ali neću, radi se o sljedećem. Naime, poštovani državni tajnik, kad je govorio o ovome zakonu, onda se zapravo došlo do zaključka, da ovaj zakon nije otok sam za sebe, već da se i on veže i na druge zakone, ne samo na direktivi EU već i na Zakon o državnim potporama, ali i ako ste pratili i gospodin državni tajniče i prijedlog Zakona o upravljanju državnom imovinom. Dakle, tada smo razgovarali o sličnim stvarima o kojima je govorio i gospodin Tulio Demetlika. Naravno, ja dolazim iz područja potpomognutim područja i meni je svakako dobra ova mjera vezana za neaktivnu imovinu, ali sam također mišljenja da se trebalo razgovarati o tome, da sva ona imovina koja nije perspektivna i nije aktivna, da se zapravo može dati na upravljanje gradova i općinama vezano za poticanje i ulaganja. Dakle, ono o čemu sam želio govoriti je zapravo to, iako na čelu, podržavam i drago mi je i da je Ministarstvo gospodarstva i cijeli vaš tim razmišljao o tome o podizanju i tehnološke razine i unosom nove opreme, posebice suvremenih tehnologija razvoja proizvoda i usluga vezano za više na dodanu vrijednost. Dakle, možda se trebalo razmišljati o ovome, ne politizirajući, ali stvarno razmišljajući o tome, da postoji nekretnina, koja se mogu staviti u funkciju, ovako su one neperspektivne i vrlo ružno djeluju u pojedinim jedinicama lokalne samouprave. Hvala.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Tomislava Klarića.
Uvaženi državni tajniče, prilikom svom izlaganja, spomenuli ste između ostalog, jedan bitan detalj. Dakle, svaki investitor, kad inicijalno dolazi na prve razgovore u kontaktima sa nama, traži i pita koje su mu pogodnosti, koji su mu uvjeti, na šta može računati. I mislim da je ovo dobro promišljanje, da se omogući i taj dio pravo prvokupa, nakon određenog perioda, kad on stavi u funkciju svoj objekt, kad zaposli, ispoštuje sve svoje ugovorne obveze i da ta cijena bude upravo ona cijena koja je bila u trenutku kada je on došao na to zemljište. … [[Govornik se ne razumije.]] još jedan bitan detalj tu razraditi, prije 10-tak godina, kad su kod nas dolazili investitori, njima je bilo jako neprihvatljivo, a najviše zbog banaka, ugovaranja prava građenja. Kako se odmičemo, sve više je taj instrument interesantan i mislim da bi i ovim zakonom trebalo promišljati o njemu, ali da bude poticajan. Mislim da pravo građenja u samom smislu prihodovanja nekakvih sredstava s tog osnova i nije toliko bitan koliko je bitno da se to zemljište i taj poduzetnik stavi u funkciju da zaposli ljude i da državi servisira onaj dio poreznih prihoda koje pripadaju državi, jedinicama lokalne samouprave odnosno jedinica lokalne samouprave. Ali da taj instrument prava gradnje bude toliko poticajan da iznosi sredstava ukoliko zemljište stavi u funkciju bude više simboličan nego stvaran jer dolazimo u situaciju da ukoliko bi se išlo na poticajne mjere od strane gradova i općina prema poduzetniku da se preispituje pogodovanje nekome, a mislim da to onda stvara jednu barijeru prilikom donošenja takvih odluka, a instrument je vrlo dobar.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. I prvi će u ime Kluba zastupnika HDZ-a govoriti poštovani zastupnik Ante Bačić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče. Pred nama je izmjene i dopune Zakona o poticanju ulaganja još iz 2015. godine koji evo omogućava postojećim i novoosnovanim trgovačkim društvima korištenje potpore za ulaganje pri čemu je minimalna visina ulaganja za koju se odobravaju poticajne mjere upravo 150 tisuća eura uz uvjet otvaranje najmanje 5 novih radnih mjesta povezanih s ulaganjem u razdoblju od 3 godine nakon početka ulaganja. Znači jedan okvir od samog donošenja zakona do ovih izmjena i dopuna što se sve događalo u okviru samog ovoga sustava za naše poduzetnike bile su značajne i zanimljive poticajne mjere od poreznih povlastica koje predstavljaju umanjenje stope poreza na dobit za 50 do 100% u razdoblju od 10 godina odnosno iskorištavanju samog maksimuma intenziteta potpora, do besplatnih novčanih potpora za nova radna mjesta. Besplatne novčane potpore za kapitalne troškove projekata isto u iznosima od maksimalno od pola do milijun eura,. Bespovratne novčane potpore za usavršavanje i edukaciju povezane sa samim ulaganjima, te potpore za razvojne inovacijske aktivnosti i besplatne potpore za kupnju opreme i strojeva do pola milijuna eura. Potpore za aktivnosti poslovne podrške i aktivnosti usluga visoke dodane vrijednosti te potpore za radno intenzivne projekte ulaganja u povećanje potpore za nova radna mjesta. Pri dodjeli samih potpora posebno se uzima u obzir kriterij registrirane stope nezaposlenosti u županijama gdje se predmetno ulaganje realizira i potpore se dodjeljuju za projekte ulaganja u proizvodno-prerađivačke aktivnosti, razvojno-inovacijske aktivnosti te aktivnosti poslovne podrške i aktivnosti usluga visoke dodane vrijednosti. Podaci o provedbi upravo ovakvog zakonodavnog okvira za poticanje ulaganja pokazuju i bilježe već određeni niz godina poticajne i dobre rezultate na području samih ulaganja i poticanja visokih dodanih vrijednosti i u metalo-prerađivačkoj industriji uvođenjem novih tehnologija proizvodnih procesa i proširenju same kvalitete proizvoda. Kroz cjelovit sustav potpora za ulaganje potiče se i ostvarivanje strateškog gospodarskog cilja Republike Hrvatske, a to je povećanje naravno i konkurentnosti gospodarstva te ispunjavanja svih preduvjeta i uvjeta za samo povećanje izvoza. Same statističke pokazatelje primjene navedenog zakona nam je i državni tajnik nas je već upoznao, znači sam je zakon o poticajnom ulaganju koji je na snazi od listopada 2015. godine i onaj prethodni o poticanju investicija i unapređenju investicijskog okruženja iz listopada 2012. godine zaprimio je značajan broj samih prijava velikih, malih, srednjih poduzetnika njih 738. Maleni postotak znači nekakvih 70-tak prijava je odbijeno ili su sami poduzetnici odustali što nije sada pretjerani postotak. Ali evo, statistika nam pokazuje da planirana visina ulaganja upravo tih preostalih projekata znači njih nekakvih 660 prijavljenih koji su ili u obradi, ili odobreni su nekakvih 32 milijarde kuna što ostvaruje i 17 tisuća i 500 novih radnih mjesta što je itekako značajno. Sami navedeni projekti ulaganja odnose se što je bitno i za naglasiti na metaloprerađivačku industriju, znači 16%, turizam 14%, drvnoprerađivačka industriju 12%, ACT 8%, prehrambenoprocesnu industriju 7% i proizvodnju strojeva i opreme 5%. I ovo što je isto državni tajnik naglasio gdje se upravo realizira i gdje su odobreni najveći broj projekata, a to je naravno i po veličini Grad Zagreb sa nekakvih 109. Dobro je i naglasiti poticajno da je iza njega upravo Splitsko-dalmatinska županija sa 58 poduzetničkih projekata, zatim Zagrebačka, Varaždinska i Međimurska županija. Ukupna planirana vrijednost 252 odobrena projekta ulaganja iznosi nekakvih otprilike 11 milijardi kuna uz planirano ostvarenje nešto manje tj. oko 10 tisuća novih radnih mjesta i u mjeri je ulaganje odobreno za 242 trgovačka društva, 16 obrta odnosno 119 malih, 74 srednja i 65 velika poduzetnika. Upravo ovim izmjenama i dopunama ne samo da uvode se određeni noviteti, već se normalno usklađuje naše zakonodavstvo s pravnom stečevinom Europske unije u područjima poticanja ulaganja. Temeljna pitanja koja se žele urediti ovim izmjenama i dopunama uz uvođenje povoljnijih uvjeta za potpore ACT projekata, smanjenje minimalne visine početnog ulaganja sa 150 tisuća na 50 tisuća eura uz ostvarivanje minimalno 10 novih radnih mjesta. Ovo priznavanje unosa i korištenje opreme i strojeva do maksimalno 5 godina starosti i produljenje razdoblja obveze otvaranja tri nova radna mjesta s jedne na tri godine od početka projekta ulaganja dodana je i definicija i proširenja pojma logističkih i distribucijskih centara, te značajno je za napomenut upravo i vezano za ovaj zakon koji je prethodio ovome, ali i prijašnjih dana kada smo raspravljali i o poljoprivrednom zemljištu i državnoj imovini. Ovim zakonom se definitivno stavlja naglasak na neaktivnu imovinu u vlasništvu Republike Hrvatske i aktivaciju iste davanjem u zakup upravo takve imovine za nove projekte ulaganja. Načini ostvarenja svega ovoga, davanje u desetogodišnji zakup neaktivne imovine nekretnina u vlasništvu Republike Hrvatske uz oslobođenje zakupnine temeljem ugovora, a sukladno propisima koji uređuju upravljanje državnom imovinom Republike Hrvatske na području upravo jedinica lokalne i područne samouprave koji su prema stupnju razvijenosti razvrstane u potpomognuta područja, znači po ministarstvu indeksacija i proširenje same primjene područja. Ukupni iznos potpore odabrane temeljem ovih izmjena uključuju vrijednosti naknade za zakup neaktivne imovine nekretnina. Ne smiju prelaziti maksimalno dopušteni iznos ukupnih potpora uz uvjet da građevinska, tržišna, nekakva fer vrijednost dodijeljene neaktivne imovine nekretnine po realizaciji samoga ulaganja se uveća za 50% vrijednosti nekretnine u trenutku davanja u zakup bez naknade. Po završetku tog desetogodišnjeg razdoblja i ispunjenja ugovornih obveza nositelji poticajnih mjera za izvršeni projekt ulaganja stječe pravo kupnje upravo te aktivirane imovine s time da će se uredbom o poticanju ulaganja propisati postupak i metodologija. Bitno je na koncu napomenuti da će ovaj prijedlog ispuniti nekako tri funkcije i tri aktivnosti koje je i zacrtala Vlada Republike Hrvatske, a to je povećanje realiziranih projekata i veliki naglasak upravo na male i srednje poduzetnike što mislimo da je definitivno budućnost hrvatskog gospodarstva, ali i onaj bitni naglasak i bitna stavka a to je aktivacija neaktivne imovine u vlasništvu Republike Hrvatske. I naravno ono što se prožima kroz svaki ovakav zakon i što je naglasak Vlade RH a to je ravnomjerni regionalni razvoj cijele Domovine. Klub HDZ-a će podržati ove izmjene i dopune zakona. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Imamo repliku poštovanog zastupnika Giovannia Sponze. Izvolite.
Cijenjeni kolega Bačić, uzeli ste učešće u raspravi u ime kluba HDZ-a. Naveli ste prednosti ovoga zakona i na kraju izrekli da među tri temeljna dokumenta pomaže se malim i srednjim poduzetnicima. Čuli ste pitanje koje sam konkretno postavio državnom tajniku kojeg ne bih ponavljao. Vama državni tajniče se zahvaljujem na odgovoru iz kojeg se vrlo jasno iščitalo da poduzetnici nemaju iste uvjete u svim jedinicama lokalne samouprave i to temeljem indeksa razvijenosti. Riječ nerazvijene jedinice lokalne samouprave ili riječ „nerazvijeni“ ja bih pretočio pomoć onima kojima je potrebna doista pomoć i apsolutno to treba podržavati. I mi u ime kluba našega to podržavamo. Međutim, riječ „razvijeni“ ja bih pretočio oni koji mogu više. Dakle, ako sam dobro primijetio u materijalu stoji da su i klub HDZ-a i klub IDS-a upravo na tragu ove tematike se zalagali da i jedinice lokalne samouprave, odnosno poduzetnicima iz područja indeksacije koje spadaju u kategoriju razvijenijih se također omogući dalji razvitak, da imaju jednakopravne uvjete. Dakle, moje konkretno pitanje glasi: „Zar doista možemo zadržati stav takav kakav danas je propisan u zakonu ili ćemo onima koji mogu stvarati i doprinositi više u zajednici to i omogućiti, u zajednici na lokalnoj razini, u široj društvenoj zajednici, na državnoj razini. Mislim da je to ispravan stav, a ono što znam zakoni se donose ovdje. I očekujem da i dalje ustrajemo na tome, jer je to dobar prijedlog amandmana.
Odgovor poštovanog zastupnika Bačića.
Mogu se djelomično složit sa vama i normalno da ne smijemo kočiti razvijene krajeve i da posebne i određene mjere i mislim da Ministarstvo gospodarstva razmišlja i o tome i da nije zanemarilo pod navodnike razvijene krajeve. Ali normalno da uvijek i gledamo da je možda njima lakše pridobiti određenu investiciju, određeno ulaganje ali naglasak moramo staviti sa obje strane. Svaka investicija je bitna bilo to u razvijenom ili nerazvijenom kraju. Ovakav zakon može se iščitati da ide možda na ruku po ovoj indeksaciji Ministarstva regionalnog razvoja pod navodnike nerazvijenim krajevima, ali možda je to uloga u početku. Jer nekako uvijek razmišljam ovi razvijeni će se pobrinuti sami za sebe, ali mislim da definitivno Ministarstvo gospodarstva ima poticajne mjere i za to.
Hvala. Sljedeći Klub zastupnika je onaj HNS-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Božica Makar.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče Sabora, poštovani državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. Evo u drugom čitanju imamo Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poticanju ulaganja. Raspravljali smo mnogo u prvom čitanju i ja sam bila uvjerena da će neke naše primjedbe biti prihvaćene i ugrađene u drugo čitanje. Međutim, koliko vidim tu nema nikakvih izmjena. Pozdravljamo mnoge stvari i uglavnom slažemo se sa većinom njih. Tako je dobro da se posebna briga povela o poduzetnicima koji spadaju u kategoriju mikro pa im je dozvoljeno da kupuju dugotrajnu imovinu, odnosno strojeve starosti do 5 godina, da mogu zaposliti ta tri radnika kroz tri godine ne u prvoj godini već. Da su određene povlastice i pogodnosti za IT industriju, da je sve to u skladu sa zakonodavstvom EU. Međutim, mi imamo jedan problem u ovom zakonu. Naime, Klub HNS-a dvoji da li može podržati ovakav zakon. Smatramo da je dobro zamišljeno ali kad tu bi se maknulo u članku 9. ništa drugo osim nekoliko riječi, a to su - koje su prema stupnju razvijenosti razvrstane u potpomognuta područja sukladno s propisima s kojim se uređuju potpomognuta područja RH. Naime, svakako podržavamo da se aktivira neaktivna imovina u vlasništvu Republike Hrvatske. O tome smo raspravljali, to podržavamo, svi znamo na koje probleme nailazimo u svojim mjestima, gradovima, općinama, i koliko ima zapuštenih zgrada, koliko ima te zapuštene imovine. Ali da li mi stvarno vjerujemo da će jedan poduzetnik koji radi u određenom gradu i u neposrednoj blizini sebe i svojih proizvodnih pogona ima zapuštene zgrade u državnom vlasništvu sada ići negdje 100, 200, 300 km dalje u neku potpomognutu jedinicu lokalne samouprave i otvarati biznis tamo? Pa njemu je prije svega interesantno da se proširi, da zaposli ljude, da smanji svoje troškove i počne raditi neposrednoj blizini. Zar nije to cilj svih nas, staviti svu imovinu u funkciju? I to će biti brže i pravednije jer moramo dati svim i našim poduzetnicima jednake šanse. Da li je to uredu da ih se na taj način diskriminira. Mi u Klubu HNS-a smatramo da je to ograničavanje sloboda i da jednostavno se ne daju svim našim poduzetnicima slobode. Naime, u članku 9. lijepo piše – Neaktivna imovina u smislu ovog zakona odnosno, zemljište ili građevina, nekretnine, u vlasništvu Republike Hrvatske iz portfelja Ministarstva nadležnog za upravljanje državnom imovinom predstavljaju imovinu u vlasništvu Republike Hrvatske, a nalaze se na području jedinica područne regionalne samouprave ili lokalne samouprave. I sad kad ne bi bilo ovog što sam već navela koje su prema stupnju razvijenosti vrste potpomognuta područja, a koja nije u funkciji i na kojoj se ne obavlja nikakva gospodarska aktivnost niti druge aktivnosti značajne za RH ili jedinice lokalne i područne samouprave, na kojoj se ta neaktivna imovina nalazi. Dakle, mi imamo veliku dilemu da li ovakav zakon možemo podržati. Jer sve ovo ostalo smatramo jako dobrim rješenjem. Smatramo da ako želimo staviti tu neaktivnu imovinu u funkciju da se to odobre, predstavlja ulaganje u dugotrajnu imovinu korisnika da treba uložiti protuvrijednost najmanje svaki 3 milijuna eura uz uvjet otvaranja 15 novih radnih mjesta povezanih s projektom ulaganja u roku od 3 godine od početka ulaganja. Dobro je da nakon 10 godina od početka ulaganja postoji mogućnost prodaje te imovine. Ne znam zbog čega, sve je stvarno dobro zamišljeno i dobro bi to bilo primljeno u našoj javnosti pogotovo od poduzetnika. Danas čitav dan govorimo kako pomoći poduzetnicima. Da li mi stvarno mislimo da će samo izvana doći neki poduzetnici pa će sad tražiti po Hrvatskoj gdje imamo takve nekretnine? Pa neće, prije svega naši ulažu ljudi naši tu domaći. Pa zato trebamo voditi brigu i o našim poduzetnicima. A govorili smo o tome kad izvana dolaze koji su sve kriteriji da nije ovo jedini kriterij. Tu možda još samo imamo jednu dilemu a to je što se to smatra ulaganjem, odnosno, imamo tu u stavku 4. korisnik potpore tijekom razdoblja realizacije projekta ulaganja iz stavka 2. ovog članka - obavezan je izvršiti izravno materijalno ulaganje u nekretninu u neaktivnu imovinu koja je dana u zakup bez naknade u visini od najmanje 50% procijenjene vrijednosti neaktivne imovine. A tu se ne uključuje izračun vrijednosti unesene opreme koja predstavlja ulaganje. Tu bih možda smo trebalo negdje definirati da li se to smatra što je to oprema prema međunarodnim računovodstvenim standardima da li se to smatra prema građevinskoj terminologiji što tu spada jer znamo da oni imaju drugi način tog izražavanja i to. Uglavnom u ovom momentu ne mogu reći da će Klub HNS-a podržati ovaj zakon, iako smatramo da je izuzetno dobar, da bi u mnogome pomogao našim poduzetnicima, da su sve ove ostale stvari dobre da u članku 9. nema ovih nekoliko riječi. Hvala lijepo.
Hvala. Repliku je zatražio poštovani zastupnik Giovanni Sponza.
Zahvaljujem. Cijenjena kolegice Makar, prije svega zahvaljujem na ovoj raspravi jer ste zapravo na puno plastičniji sadržajniji način govorili o onome što sam iskazao kao prijedlog što bi trebalo korigirati i unaprijediti u ovom zakonu. Ono što iščitavam sada je slijedeće da mi konceptualno, a govorim u kontekstu Vlade. Nedavno smo raspravljali o Zakonu o državnoj imovini, danas o ovom drugom zakonu, ne sagledavaju se uzročno posljedične posljedice koje se hoće reflektirati na poduzetnike gdje ste vrlo jasno rekli da se ograničavaju slobode. Iz mog kuta gledanja državnička politika u kontekstu potpomaganja onima kojima je pomoć potrebna je ispravna i tu nitko ne dvoji i tu nitko ne izražava nezadovoljstvo da onima kojima je potrebna pomoć se da pomoć. Međutim, konceptualno državnička politika kočiti one sredine koje mogu stvoriti još dodanu vrijednost ići naprijed je kriva politika. Vrlo često sam u svojim raspravama rekao da mi kao mala država trebamo trčati puno, puno brže da bi bili generalno konkurentni na tržištu i zato sam spomenuo i koristio termin konceptualno. Ne vidim koncept koji međusobno među ministarstvima postoji jedna koordinacija gdje će se određene odredbe zakona povezati i dati pozitivan efekat. Tako da vam čestitam na stajalištu i vjerujem da kroz amandman svi skupa to možemo iskorigirati jer želimo dobro Hrvatskoj i neka to na takav način bude i prihvaćeno.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Makar.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, uvaženi kolega. Hvala što ste spomenuli i ovo da nema nitko ništa protiv onih da se ne želi pomoći onima kojima je pomoć potrebna. I u svakom slučaju ja isto jesam za to i moj klub je za to jer trebamo pomoći da mognu sustići i ostale. Ali u ovom momentu da li je to pravi način? Mi osobno smatramo da nije. Postoje drugi načini za pomoć tim jedinicama lokalne samouprave odnosno tim poduzetnicima koji žele ulagati u tom dijelu. Ali ovdje se radi prije svega o slobodi svih poduzetnika i da su svi u ravnopravnom položaju i da dajemo vjetar u leđa svima, a samo to će doprinijeti boljem razvitku svih naših jedinica i čitave države, a normalno i onda boljeg života naših građana. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Tomislava Klarića.
Uvažena kolegice Makar, slušajući vašu uvodnu raspravu pala mi na pamet ona jedna narodna poslovica „nemoj mu dati ribu, nego na nauči kako će pecati ribu pa će se na taj način sam obogati“. Mislim da sam i ja u svom gradu kao mladi gradonačelnik svojevremeno kada smo uveli puno socijalnih mjesta od tadašnje nazovimo ih kao socijalne napravio još veću socijalu jer smo ih čitavo vrijeme pomagali i sa košaricama, i sa besplatnim vrtićima, i dan danas mnoge obitelji to koriste. Nisu se potrudili da dalje nešto. Zašto to govorim? Spomenuli ste ruševnu zgradu u razvijenom području i u nerazvijenom. Koja je razlika ruševne zgrade u Zagrebu ili ruševne zgrade negdje u Požegi ili negdje u Lici? Ista je. Ali je velika razlika ukoliko tu ruševnu zgradu u Zagrebu stavimo u funkciju, a ne ode onaj naš Zagrepčanin ili mladi čovjek iz Slavonije u Irsku nekakvu ruševnu zgradu koja je stavljena u funkciju, nego ostane raditi ovdje. Što želim reći? Čitavo vrijeme ako ste pratili moje rasprave ne samo u sazivu mandata kada govorim o tom nepravednom indeksu razvijenosti, nemojmo kočiti one koji mogu. Nemojmo izmišljati kriterije onima koji su uspješni da ih zaustavimo pomažući neuspješne nazovimo to tako a ne stvarajući kod njih nove vrijednosti. Dakle, ukoliko idemo razmišljati pravilno, svatko da se rasporedi diljem Hrvatske i uspješni i oni koji su slabije razvijeni, oni koji se budu jače razvijali Rovinj, Bakar, Rijeka, Zagreb itekako će sa svojim potencijalom moći pomoći i Lici, i Slavoniji, i Dalmatinskoj Zagori i nerazvijenim područjima jer svima nama je to u interesu. Dakle, ukoliko nam se omogući privlačenje sredstava, a ne omogući nam se kriterijima kod mene recimo zbog indeksa razvijenosti 121% mi nismo mogli kandidirati niti jedna sredstva europskih fondova.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Makar.
Hvala lijepa. Pa uvaženi kolega ja bih samo mogla reći, hvala što ste nastavili moju raspravu i ono što ste još dodatno potencirali, a to je da stvarno da li je ruševna zgrada u bilo kojem mjestu i da li je u jedinici lokalne samouprave koja spada u potpomognuta ili ona koja spada razvijena ako se ona stavi u funkciju to je dobro za čitavu Hrvatsku. Hvala lijepa.
A sada će u ime Kluba zastupnika SDSS-a govoriti poštovani zastupnik Boris Milošević. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane kolegice zastupnice i zastupnici. Ja vam neću imati dugo izlaganje na temu ovoga zakona. Mislim da je danas tijekom rasprave dosta iscrpila ova tema iako se o ovome zakonu nije puno raspravljalo, dosta se razgovaralo o Zakonu o poduzetničkoj infrastrukturi gdje se zapravo ovaj zakon nadovezuje na ovaj zakon. I ja ću povezati ta dva zakona, a povezat ću zapravo i još jedan zakon. Ja sam bio potpredsjednicu Vlade gospođu ministricu Martinu Dalić pitao vezano za jedno zastupničko pitanje na aktualcu gdje sam pohvalio ovaj zakon odnosno njegovu namjeru, pogotovo namjeru uvođenja nove potporne mjere koja se odnosi na aktiviranje gospodarskih neaktivne imovine u vlasništvu Republike Hrvatske i to na područjima dakle koja su potpomognuta, a koja su dakle u vlasništvu Republike Hrvatske i u portfelju ministarstva koji upravlja državnom imovinom, a to je Ministarstvo državne imovine. Mislim da svatko tko prođe takvim područjima i tko živi na tim područjima zna koliko je vrijedno svako radno mjesto. Ja osobno znam dosta takvih područja. Znam dosta gospodarskih objekata koja su već dugo vremena zapuštena i u biti gdje načelnici pokušavaju na sve moguće načine privući nekog ulagača, investitora razmišljajući pa neka dođe i cirkus samo da se nešto događa, samo da se nešto vrti, samo da se netko zaposli, samo dakle da se vrati život u njegovu općinu. Poticajne mjere koje su predviđene zakonom praksa će pokazati jesu li dobre ili nisu. Ja svakako podržavam i mislim da su kriteriji dobro odrađeni odnosno predloženi, a to je ulaganje od minimalno 3 milijuna eura 15 novih radnih mjesta i naravno davanje u zakup na rok od 10 godina uz mogućnost ako se investitor stvarno drži dogovora onog koji je sklopio sa državom da mu se to omogući da to i otkupi. Mislim da oko toga nitko ne bi trebao imati ništa protiv. Ali kad to povežemo na žalost sa onim prethodnim zakonom i kad pogledamo statistiku da Hrvatska ima oko 450 aktivnih poduzetničkih zona od ukupno 1300, dakle već imamo veliki broj poduzetničkih zona koje također zjape prazni, a najveći dio njih zapravo nije aktivan. I Državna revizija je prije par godina davala preporuke da se jasnije odredi namjena tih poduzetničkih zona, da se uredi taj nered. Jer najveći dio zona zapravo nema ni ispunjen onaj uvjet o komunalnoj opremljenosti. Osnovali smo prije par godina i Agenciju za investicije koja je trebala biti angažirana na tome, ali na žalost rezultate nismo postigli. Dogodilo se samo to da su pojedine poduzetničke zone radile odnosno radile dumping jedna između druge, spuštavale cijenu infrastrukturno opremljenog zemljišta što zapravo nije dobro i savjesno i odgovorno poslovanje većine tih poduzetničkih zona. Ali to je u biti nesmiljena borba za svakog investitora, za svako radno mjesto. Jer i općine odnosno jedinice i žive od tog poreza koji se dobije ulaganjem, odnosno kroz zaposlene, kroz plaće. Ono što sam ja htio ovdje zapravo istaknuti unatoč pohvali svakako ove mjere, vidim da se brojni zastupnici zalažu da se ta mjera proširi i na cijelu Hrvatsku, da to ne bude za područja koja su potpomognuta. Ja nekako izražavam oprez upravo zbog ovog velikog broja neaktivnih poduzetničkih zona, da bi možda ipak bilo dobro, dakle nisam protiv toga ali možda da bi trebalo vidjeli kako će ova mjera zaživjeti u praksi, da li će se stvarno pojaviti investitori koji će u biti ulagati u ta potpomognuta područja priučeni mjerama predloženim u ovom zakonu. Ono što bih zapravo htio reći je sljedeće. Dakle, povezujem ovaj zakon sa Zakonom o upravljanju državnom imovinom koji je bio u prvom čitanju u Hrvatskom saboru, koji dakle predviđa mogućnost da se imovina koja je upisana na Republiku Hrvatsku, a ta imovina je predmet sukcesije da, dakle investitorima u zakup. Dakle, tu se ne radi o imovini koja bi se prodala, odnosno gdje bi bila mogućnost da ta imovina promijeni vlasnika. Predlagatelj je išao logikom da sada nema pravne mogućnosti da s tom imovinom uopće raspolaže, nego bi ovim zakonom, dakle Zakonom o upravljanju državnom imovinom otvorio mogućnost da se ona da u zakup. Međutim, nekako strah me da ovim zakonom investitor koji želi ulagati upravo u takvu imovinu, a koja se nalazi na potpomognutim područjima može ući u zabludu. Dakle, može zapravo nadati se ili očekivati, imati opravdana legitimna očekivanja da ulaganjem bi mogao u jednom trenutku postati vlasnik. Zato bi ovdje svakako trebao biti jasan stav predlagatelja da ova imovina, dakle da imovina koja je predmet sukcesije ne može biti predmet ovih poticajnih mjera jer se jasno vidi da ova imovina ako investitor poštuje dogovor i ugovor koji je sklopio sa državom može postati vlasnik zemljišta. Dok kažem gospodarski neaktivna imovina koja je predmet sukcesije prema Zakonu o upravljanju državnom imovinom može i jedino biti i isključivo dana u zakup. Ono što sam ja tražio, dakle i kod aktualca kod pitanja ministrici, što sam zapravo upozoravao i u prvom čitanju kod Zakona o upravljanju državnom imovinom da se stvarno razjasni i razgraniči kako potencijalni investitor ne bi bio u zabludi da imovina koja je predmet sukcesije ne može biti predmet poticajnih mjera koja su predviđena ovim zakonom jer ovdje on na tu imovinu može steći vlasništvo, dok prema Zakonu o upravljanju državnom imovinom može dobiti samo tu imovinu u zakup. Dakako investicije treba pozdraviti, investicije nikad nisu dovoljne. I onda kad imamo i dobar rast investicija i kad se možemo pohvaliti nekim mjerama svako radno mjesto je dobro došlo. Ja bih ovu mjeru, posebno kažem pozdravio u odnosu na PPDS jer smo u takvoj situaciji da na tim područjima zapravo mi moramo, odnosno država morala plaćati ljude da žive na tim područjima, odnosno da ostanu na tim područjima. Hvala.
Hvala. Imamo neke replike i na vas, na vaše izlaganje. Prva je poštovanog zastupnika Tomislava Klarića. Izvolite.
Uvaženi kolega Milošević, dobro je da ste promišljali na način da se ovakve mjere prošire na čitavu Hrvatsku, ali ste izrazili skepsu. I sad ja postavljam pitanje što se događa sa potpomognutim područjima ako ovakve mjere idu i na razvijena područja. Dakle, potpomognuta područja ne gube apsolutno ništa, sve im ostaje isto što imaju i sad. Ali što drugačije promišljanje omogućava? Drugačije promišljanje omogućava da oni koji su uspješni, koji se razvijaju budu još razvijeniji jer samim tim omogućavaju i više sredstava da bi i dalje se još više moglo pomoći potpomognutim područjima. Ako idemo razmišljati na način kako razviti sve, mislim da bi puno bolje promišljanje bilo, a revolucionarno kad bi se postavilo pitanje zašto sjedište primjerice Autocesta ne bi moglo biti negdje u Delnicama, zašto mora biti ovdje u Zagrebu ili Hrvatskih voda u Slavoniji? Ili Ministarstvo mora zašto ne bi bilo u Rijeci? Ili nešto Ministarstvo turizma negdje da se, ionako smo dobro povezani, a nismo toliko preveliki da to ne bi moglo bit tako. Ali to je previše revolucionarno. Ali nije revolucionarno ukoliko bi se kriterij za dobivanje tih sredstava i ovakvih uvjeta omogućili i onima koji su uspješni i razvijeni. Jer sami njihov jači razvoj omogućava generiranje nečega više i stvaranje novih vrijednosti koje će samo po sebi puniti državni proračun u većem obimu, razviti gospodarstvo. Daleko je bolje da je da je taj naš neki mladi čovjek o kojima pričamo, iz Slavnije dole, živi i ostane živjeti u Osijeku ili u Gospiću nego da sjeda u avion i putuje u Irsku. Dakle, na taj način počnimo promišljat, jer ne možemo razvit nešto što jednostavno samo po sebi u ovom trenutku nije interesantno tržištu. Ali možemo stvoriti preduvjete ako dugoročno to sagledavamo da se kroz narednih desetak godina i taj dio Hrvatske razvije.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Miloševića.
Poštovani zastupniče Klarić, vi govorite dakle, o ovoj mjeri odnosno, predlažete kao zastupnik, da se ona proširi na cijelu Republiku Hrvatsku i da će benefite od takvog rješenja imati sigurno i potpomognuta područja. Ja se sa vama mogu složiti i siguran sam da ako bi se i nastavio i neravnomjeran razvoj i povećao neravnomjeran razvoj Republike Hrvatske u nekim područjima da bi ta područja koja su razvijena sigurno vukla i pomagala ona područja koja su slabije razvijena ili se slabije razvijaju. I to sigurno govorite kao savjestan zastupnik i kao dobar gradonačelnik naravno boreći se za svoje mjesto, za svoj kraj i to apsolutno poštujem i razumijem. Iz razloga zašto sam izrazio skepsu? Izrazio sam skepsu jer u Prijedlogu zakona sad mi imamo jednoobrazno razrađenu mjeru za potpomognuta područja. Možda da je predlagatelj predložio i proširenje, dakle, i na cijelu Republiku Hrvatsku ali da ipak u nekim mjerama u nekim nijansama dao prednost potpomognutim područjima jer i potpomognuta područja i danas imaju neke mjere, olakšice koje opet ta područja nisu učinila dovoljno atraktivnim investitorima. Možda je predlagatelj mogao razraditi mjeru za cijelu Republiku Hrvatsku, ali nekim nijansama ipak dati prednost potpomognutim područjima da investitor kad važe da li da dođe kod vas ili ne znam u neko mjesto u Lici, da kaže, aha ova nijansa mi sad odgovara idem ipak u Liku ili da kaže nije to tolika prednost dobit ću poticaj i na području Bakra pa idem investirat u Bakar. U svakom slučaju vidjet ćemo za budućnost kako će se ova mjera razvijati, ali treba razmišljati o tome da se ona proširi na cijelo područje Republike Hrvatske.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Giovannia Sponze.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Milošević, pratio sam sa pažnjom vašu raspravu upravo prilikom prvog čitanja, pratio sam sad pažljivo vašu raspravu prilikom drugog čitanja i vi ste i prilikom prvog i prilikom drugog čitanja izrazili suzdržanost u kontekstu davanja svima jednakih mogućnosti. Dakle, postavio bih vama pitanje slijedeće. Što se tiče državne imovine, rezultat od više od dva desetljeća je koji, da imamo hektare i hektare zapuštenog neobrađenog poljoprivrednog zemljišta, državnog zemljišta koje je u državnom vlasništvu kao što su ledine, kvadrate i kvadrate zapuštenih zgrada, kvadrate i kvadrate zgrada koje su u dobrom stanju, imamo ogromnu neiskorištenu imovinu. Ako mi danas zauzmemo stav suzdržanosti što vi mislite, saziv koji bude nakon 27 godina i sjedio u ovim klupama, što će se i u kojoj će se mjeri sa ovim prihvaćenjem Prijedloga zakona stvari na bolje i u kojoj mjeri promijenit? Ponovit ću svoj stav, mi kao Hrvatska koristeći svoj geostrateški položaj svoje prirodne resurse moramo trčat puno brže nego drugi da bi bili konkurentni na tržištu. Nemojmo penalizirat, ograničavat poduzetnike. Ograničavamo slobodu, a to je kontra Ustava Republike Hrvatske. Mi smo saborski zastupnici, zato me čudi vaš stav suzdržanosti. Molim vas za dodatno još objašnjenje.
Odgovor poštovanog zastupnika Miloševića.
Poštovani kolega zastupniče, ja vam mogu ponoviti svoje stavove koje sam izložio i u raspravi o Zakonu o upravljanju državnom imovinom i o ovoj raspravi danas. Sa 99% vašeg izlaganja ja se mogu složiti s vama. Vi sami znate najbolje u svom gradu koja imovina je vrijedna, a neaktivna, gdje je zapravo država se pokazala kao loš gospodar i gdje bi vi mogli, dakle, gdje bi mogla lokalna vlast bolje i brže reagirati od države u pogledu investicija. Ja sam izrazio suzdržanost samo u dvije stvari. Prvu sam malo prije obrazložio kolegi Klariću, dakle, ja podržavam mjere da se mjere poticanja ulaganja odnose na PPDS, a izrazio sam skepsu van područja dakle, potpomognutih područja. Zašto? Čisto da ipak neku prednost ta područja imaju. Možda kao što sam rekao predlagatelj propustio tu mjeru razraditi za cijelu Republiku Hrvatsku ali da u nekim nijansama ta područja budu ipak privlačnija u olakšicama i poticajima investitoru. Dakle, možda da investitor koji će ulagat na tim područjima dobije nešto više novca nego na ovim razvijenim područjima. Drugu skepsu koju sam izrazio je ta koja se odnosi na imovinu koja je predmet sukcesije. Jer kao što kažem Zakon o upravljanju državnom imovinom kaže da će se ta imovina dati u dugogodišnji zakup i da ne može biti predmet kupnje odnosno, prijenosa prava vlasništva dok ova mjera govori o mogućnosti kupnje i prijenosa vlasništva. To mi se čini nekako u koliziji. Dakle, investitor može doći uložiti i očekivati da može postat vlasnik, a ne može postat vlasnik. Samo toliko.
Hvala. Sljedeća rasprava bit će pojedinačna rasprava, poštovane zastupnice Grozdane Perić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Pa evo ja ću se isto kao i kolege osvrnuti na ono što imamo danas, nakon 27 punih godina, dakle tragično je da imamo područja bilo na otocima, bilo na Primorju, Dalmaciji ili u Lici, a vjerojatno i svugdje drugo, da su to uglavnom vojni objekti koji su zapušteni i prostori koji nisu stavljeni u funkciju. Pa čak ono što imam u svom gradu evo tek sada se rješavaju neka područja i objekti koji su tako devastirana u centru grada. Zaista trebalo bi i treba se sa ovim zakonom dogoditi to da se ubrzaju svi ti postupci, da se omogući ulaganja investitorima i da se ti postupci zaista dogode u što kraćem roku bez obzira što sigurno postoje određene poteškoće. Ovaj zakon, ova izmjena i dopuna zakona ide u cilju proširenja ovog dijela potpora pa onda je taj dio proširen i na potpore infrastrukture luka, zračnih luka, za kulturu očuvanje baština, potpore za sportsku i višenamjensku rekreativnu infrastrukturu i regionalni operativnih programa potpore za najudaljenije regije i slično. Dakle to je jako dobro da se proširuje obuhvat odnosno djelatnosti i na taj način zapravo možemo više toga urediti i omogućiti bolji razvoj. Isto tako dobro je da će se s ovim zaista ta mogućnost te neaktivne imovine koja je u vlasništvu RH gospodarsko aktivirati, a ono što je do sada bilo na jedan način ograničenje kod nabavljanja opreme, evo u ovim izmjenama oprema koja se nabavlja ne mora biti nužno nova oprema što je ovdje ovim novim izmjenama omogućeno da ta oprema može biti do pet godina starosti. Tako da i strojevi i oprema informatička i slična može na taj način još poslužiti i potaknuti razvoj ICT sektora i takvim ulaganjima omogućiti otvaranje novih radnih mjesta, pogotovo što je u ovim izmjenama i to minimalno ulaganje od 50 tisuća eura, dakle sniženo je pa onda na taj način, ali uz uvjet otvaranja deset radnih mjesta, dok je to do sada bilo 150 tisuća pa znamo da je to bilo nekim osobama iz te branše pravnim osobama ili fizičkim zaista nemoguće doseći. Time se ICT sektor ako želimo razvoj isto tako omogućava da se smanji i snizi se porez na dobit i to u razdoblju od deset godina i to u visini od 25 do 50% poreza. Ako želimo da ova neaktivna državna imovina se što više aktivira ovim zakonom je izmjenom zapravo omogućeno da u roku od tri godine se investira najmanje tri milijuna eura i time postaje mogućnost da se ta imovina koristi tako besplatno deset godina uz ispunjavanje uvjeta, da bi nakon toga taj isti mogao otkupiti tu imovinu i da može dokazati da će povećati odnosno da je povećao vrijednost te imovine za 50%. Po dostupnim podacima koje imamo do sada je negdje oko 590 prijavljenih projekata koji čine oko 30 milijardi kuna i to bi bilo na taj način povećanje za oko 17 tisuća radnih mjesta, od toga preko 13 milijardi se odnosi na velike poduzetnike, a 16,5 milijardi na male i srednje poduzetnike, pa time mislimo da ukoliko ovaj i na ovaj način saživi sama izmjena zakona da bi to znatno poboljšalo sliku kako zaposlenih, a isto tako ulagačku i potaklo ulagačku inicijativu, što svakako pozdravljam. Hvala.
Hvala. Imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Tulia Demetlike.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegice Perić, vi ste nam lijepo još jedanput sve objasnili šta se s ovim izmjenama i dopunama zakona postiže, međutim opet ću reći da u onom članku 9. se propisuje da se odnosi samo na imovinu kojom upravlja Ministarstvo državne imovine. Mislim da je ministarstvo zaboravilo na svu onu imovinu koja je u vlasništvu ostalih pravnih osoba, u vlasništvu gdje je država osnivač npr. ja ću reći HEP-a i sličnih poduzeća kao i institucija. Imate primjera gdje su tvorničke hale zbog neplaćanja vlasnika mirovinskom osiguranju, pripali u vlasništvo Zavoda za mirovinsko osiguranje tj. Ministarstvo rada. Te imovine nisu uzete u obzir, a isto tako su državna imovina koja nije u funkciji, pa bi trebalo da ministarstvo tj. državni tajnik i na te vrste imovine uzmu u obzir. Hvala.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Perić.
Hvala kolega Demetlika. Je u pravu ste, pa o tome u samom opisu kada smo imali i treba to gledati u kontekstu Zakona o upravljanju državnom imovinom, jer u samom opisu i obuhvatu čime upravlja samo ministarstvo to se sigurno mora definirati puno kvalitetnije da ne bi dolazili upravo u koliziju sa ovim. Ovdje je pretpostavka zaista da će vjerojatno samo Ministarstvo državne imovine na jednoobrazan način postupati bez obzira o kojoj se imovini radi, ali to se u svakom slučaju mora precizirati kroz drugo čitanje, odnosno amandmane i koje smo upozorili evo i kolega Šuker u samoj raspravi na taj zakon i onda se to može primijeniti adekvatno i na ovaj.
Hvala lijepa. Time ću zaključiti raspravu o ovoj točci, a glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Prvo je Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poticanju ulaganja, drugo čitanje, P.Z. br. 218. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Nakon što je rasprava zaključena Vlada je podnijela amandman. Sukladno članku 199. Poslovnika o ovako podnesenom amandmanu mora se složiti većina nazočnih zastupnika. Dajem na glasovanje prijedlog da se provede rasprava o amandmanu Vlade Republike Hrvatske. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 81 za i 1 suzdržan, da smo odlučili da se provede rasprava, pa bih sada molio predstavnika predlagatelja poštovanog Marija Antonića, državnog tajnika u Ministarstvu gospodarstva, poduzetništva i obrta da nam obrazloži navedeni amandman.
Poštovani predsjedavajući, poštovane saborske zastupnice i zastupnici. Dakle, radi se o prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poticanju ulaganja koji je prošao prvo čitanje. Konačnim prijedlogom zakona nastale su izvjesne razlike kao posljedica uvažavanja stajališta iznesenih u raspravi i na radnim tijelima Hrvatskog sabora tijekom prvog čitanja. Prihvaćen je prijedlog Odbora za zakonodavstvo iznesen radi preciznijeg definiranja teksta u članku 13. prijedloga zakona u nomotehničkom smislu. Dana 1. veljače 2018. održana je rasprava u Saboru o konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poticanju ulaganja, gdje je klub zastupnika IDS-a, PGS-a i RI-a podnio amandman na konačni prijedlog zakona kojim je predloženo da se odredbe članka 9. primjenjuju na područje cijele RH, a ne samo na potpomognutim područjima RH, te da se u pojmu neaktivna imovina u smislu Zakona uključi ne samo imovina u vlasništvu RH iz portfelja ministarstva nadležnog za upravljanje državnom imovinom, već i neaktivna imovina drugih državnih institucija i pravnih osoba čiji je osnivač i većinski vlasnik RH. Nakon određenih razgovora s Ministarstvom državne imovine i usuglašavanja stavova u vezi definiranja tih odredbi članaka, izrađen je prijedlog amandmana Vlade RH kojim se odbija amandman Kluba zastupnika IDS-a, PGS-a i RI, te Vlada RH predlaže amandman usuglašen sa očitovanjem nadležnog Ministarstva državne imovine na način da su izmijenjene odredbe čl. 9., tako da on u 1. stavku glasi: Neaktivnu imovinu u smislu ovog Zakona čini zemljište i/ili građevine u vlasništvu RH kojim upravlja ministarstvo nadležno za upravljanje državnom imovinom, a koja nije u funkciji i na kojoj se ne obavljaju nikakve gospodarske aktivnosti. Stavak 3. mijenja se i glasi: Korisniku potpore koji realizira projekt ulaganja iz st. 2 ovog članka na područjima jedinica lokalne samouprave [[Upadica Jandroković: Kolega Antonić, vrijeme je isteklo, ja vas molim da brže završite]] Dodaje se i čl. 4. gdje se ukupan iznos potpora temeljem ovog Zakona, uključujući i potporu za gospodarsko … [[Govornik se ne razumije.]] neaktivne imovine u vlasništvu RH poštuje maksimalni dopušteni intenzitet. I mijenjaju se stavci od 4 do 9. Hvala lijepa.
Hvala vam. Otvaram raspravu o ovom amandmanu Vlade. Ako se nitko ne javlja, zaključujem raspravu i dajem na glasovanje amandman Vlade. Molim vas glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno, sa 79 glasova za ovaj amandman dobio potporu i postaje sastavni dio Zakon, pa sada prelazimo na odlučivanje o amandmanu koji je podnio Klub zastupnika IDS-a, PGS-a i LRI-a. Mislim da je predstavnik Vlade već objasnio poziciju, pa molim kolegu Demetliku da se očituje.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Uvaženi državni tajniče. Mi u Klubu IDS-a, PGS-a i LRI-a podnijeli smo ovaj amandman upravo sa ciljem stvaranja zakonskih pretpostavki za aktivaciju neiskorištene državne imovine na cijelom području RH i za sve zainteresirane investitore pod istim uvjetima. Smatramo da je nedopušteno stvaranje nejednakosti među pojedinim područjima RH. Ovim, ja ću reći, djelomičnim prihvaćanjem našeg amandmana daje se, zapravo, jedna uvjetna mogućnost za poduzetnike u jedinicama lokalne samouprave koje spadaju po indeksu razvijenosti u 5-8. skupine, a to se odnosi na 252 jedinice u odnosu na 304 jedinice koje su nižeg stupnja razvijenosti i opet se to stavlja u nekakav neravnopravan položaj. Mi i dalje zbog toga držimo kako mogućnost stavljanja u funkciju neiskorištene državne imovine ne bi smjela ovisiti o indeksu razvijenost gradova i općina jer se time bespotrebno ograničavaju one razvijenije. Ovakvim rješenjem su predložena čak 3 kruga javnog natječaja za prodaju neaktivne imovine ne samo da se nepotrebno odugovlači cijeli proces nego se postavlja jednostavno pitanje. Zašto ste odredili upravo 9 kruga? Zar nam nije cilj da se što brže i što efikasnije stavi ta državna imovina u funkciju? Moram reći da je ovim Zakonom isto tako izostavljeno rješenje imovine koja nije u ingerenciji Ministarstva za upravljanje državnom imovinom. Naglašavam da je to opet državna imovina i na koji način i kada ćemo nju rješavati da je stavimo u funkciju. Ne želim biti žalosna sova, ali bojim se da će i na žalost ovaj Prijedlog zakona biti još jedan neuspjeli pokušaj stavljanja u funkciju neiskorištene državne imovine. Prihvaćamo ovu izmjenu, ali naglašavam da ćemo sigurno tražiti izvješće [[Upadica Jandroković: kolega Demetlika, isteklo je vrijeme.]] o uspješnosti provedbe ovog Zakona [[Upadica Jandroković: Znači ne tražite glasovanje?]] Ne tražim glasovanje. Prihvaćamo. Ali tražiti ćemo izvještaj.
Hvala vam lijepa. Onda prelazimo na glasovanje o konačnom Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama zakona o poticanju ulaganja. Molim glasujmo. Utvrđujem da smo jednoglasno sa 111 glasova za donijeli Zakon o izmjenama i dopunama zakona o poticanju ulaganja.
Prelazimo na sljedeću točku. To je - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju i zdravstvenoj zaštiti stranaca u Republici Hrvatskoj, drugo čitanje, P.Z.E. br. 140. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske temeljem članka 85. Ustava RH i članka 172. u svezi s člankom 190. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točci dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovani državni tajnik u Ministarstvu zdravstva dr. Željko Plazonić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene saborske zastupnice i zastupnici. Evo danas je pred nama Zakon o obveznom zdravstvenom osiguranju i zdravstvenoj zaštiti stranaca u Republici Hrvatskoj koji sadrži određene odredbe kojima se uređuje prvo obvezno zdravstveno osiguranje stranaca sa odobrenim stalnim boravkom u Republici Hrvatskoj, zatim obvezno zdravstveno osiguranje stranaca koji imaju odobren privremeni boravak u Republici Hrvatskoj, te zdravstvena zaštita stranaca koji se nisu obvezni zdravstveno osigurati u Republici Hrvatskoj, a troškove njihove zdravstvene zaštite snose oni sami. Zakon sadrži i odredbe koje se odnose na posebne skupine koje čine stranci, državljani trećih zemalja u Republici Hrvatskoj kojima se sredstva za zdravstvenu zaštitu osiguravaju u državnom proračunu Republike Hrvatske, a to su stranci koji se u Hrvatskoj zateknu nezakonito, koji podnesu zahtjev za odobrenje azila ili supsidijarne zaštite primjerice osobe pod međunarodnom zaštitom, te one kojima je odobrena međunarodna zaštita bilo azilantima, bilo strancima pod supsidijarnom zaštitom. Tu se radi o kategorijama stranaca od kojih najviše to pripadaju onim ranjivim skupinama kao djeci, trudnicama, osobama sa invaliditetom, djeci bez pratnje i slično. Predloženim konačnim prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju i zdravstvenoj zaštiti stranaca u Republici Hrvatskoj izvršeno je potpuno usklađivanje sa pravnom stečevinom EU. Uvedena je kategorija stranaca, djece i stranaca, odraslih koje su žrtve trgovanja ljudima kojima se sredstva za zdravstvenu zaštitu osiguravaju u državnom proračunu na poziciji Ministarstva zdravstva. Nadalje se preciznije definiraju stranci koji nezakonito borave u Republici Hrvatskoj, te se konačno terminološki usklađuju sa Zakonom o međunarodnoj i privremenoj zaštiti. Također se ovim zakonom uspostavlja i okvir za donošenje podzakonskih propisa kojima će se tražitelju međunarodne zaštite, azilantu, strancu pod supsidijarnom zaštitom, te članova njihovih obitelji kao i djetetu bez pratnje osigurati kontinuirana i dostupna zdravstvena zaštita. I na kraju par riječi o jednom vrlo važnom elementu ovoga zakona, a to su sredstva za provedbu zakona o izmjenama i dopunama zakona. Osigurana su u državnom proračunu Republike Hrvatske za 2018. godinu sa projekcijama za 2019. i dvadesetu godinu i to na razdjelu 096 Glava V. Radi se o Ministarstvu zdravstva na aktivnosti zdravstvena zaštita stranaca ili naknadi građanima i pučanstvima na temelju osiguranja i druge naknade i to u iznosu od milijun i 500 000 kuna. Predmetnim zakonom potrebno je osigurati i dodatna sredstva u iznosu od točno 773340 kuna za dodatnih sto osoba koji su pod međunarodnom zaštitom temeljem odluke Vlade Republike Hrvatske o premještaju i preseljenju državljana trećih zemalja i osoba bez državljanstva koje ispunjavaju uvjete za odobrenje međunarodne zaštite, a koja će se osigurati preraspodjelom sredstava Ministarstva zdravstva sa projekta zanavljanje stare opreme na zdravstvena zaštita stranaca. Evo toliko u relativno kratkoj promemoriji i na kraju dobili smo dva amandmana koji spadaju u domenu nomotehničkih ispravaka i mi ih apsolutno prihvaćamo. Hvala vam lijepo na vašoj pažnji.
Hvala. Iako kratki imate ipak dvije replike. Jedna je poštovanog zastupnika Željka Jovanovića.
Hvala gospodine predsjedavajući. Državni tajniče govorili ste i o sredstvima koje je potrebno osigurati za provedbu ovog zakona. Dio sredstava uvijek treba osigurati i temeljem Zakona o obaveznom zdravstvenom osiguranju. Mene zanima koje su procjene da će ove godine temeljem Zakona o obaveznom zdravstvenom osiguranju biti potrebno izdvojiti za zdravstvenu zaštitu i uplatiti Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje i koliko je sredstava osigurano u državnom proračunu.
Odgovor poštovanog državnog tajnika.
Za sada je osigurano milijun i pol kuna koliko sam rekao i ovih 773 tisuće kuna za ovih 100 osoba koje će biti po međunarodnim ugovorima transportirane u RH. Jasno da ovaj dio koji se odnosi na HZZO je meni teško reći, a vidjet ćemo na kraju godine koliko će to sve skupa iznositi jer nekih određenih točnih pokazatelja u ovom trenutku je teško dobiti i teško je to isplanirati u našem državnom proračunu.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Ante Babića.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. S obzirom da sam dijelom sudjelovao vezano za ovaj Zakon o obveznom zdravstvenom osiguranju i zdravstvenoj zaštiti stranici, vi ste u svom izlaganju govorili o tražiteljima međunarodne zaštite, azilantima ste rekli strancima pod supsidijarnom zaštitom, ali treba reći i spomenuti maloljetnu djecu koji se zateknu u RH bez roditeljske skrbi jer i na njih se odnosi ovaj zakon. Zapravo treba se prisjetiti možda prije godinu i pol ili dvije vremena kada su preko Tovarnika odnosno naših istočnih granica u RH je gotovo ušlo oko 670 tisuća stranca, danas je RH u obavezi primiti negdje oko 1563 osobe iz trećih zemalja. Ne znam koliki broj se dogodio do sada i koliki je broj primljenih osoba, možda bi bilo dobro ukoliko znate taj podatak, ali isto tako treba reći da tu zdravstvenu zaštitu uživaju svi za razliku od nekih drugih zemalja gdje se primaju ti stranci koji imaju jako velikih problema upravo vezanih za zdravstvenu zaštitu. Hvala.
Hvala. Odgovor poštovanog državnog tajnika.
Hvala lijepa. Ali ja bih samo rekao da sam spomenuo i djecu bez pratnje u kategorijama onih stranaca koji spadaju u tzv. ranjivu skupinu, tako da jesam to spomenuo jer to mi tu i piše. Naš zakon je jedan od naj ja bih rekao solidarnijih koji postoje u ovom trenutku u EU i to je u skladu sa našim općim opredjeljenjima o solidarnosti prilikom pružanja zdravstvenih usluga u RH. Neke točne procjene koliko ima, to je teško dati jer su one vrlo dinamične, one se iz dana u dan mijenjaju, ali sada mi znamo gdje imamo smještene naše azilante u kojim institucijama pa otprilike znamo koliko ih ima u Porinu, koliko ih ima u još nekim drugim institucijama van Zagreba, ali to za sada ne predstavlja neki problem u smislu ostvarivanja njihovih prava iz domene zdravstvene zaštite jer oni to imaju praktično, to vidimo po računima koje dobivamo svaki dan u Ministarstvu zdravstva itekako, itekako dobro organizirano i u jednoj potpunoj kompletnosti i mogućnosti pružanja i dobivanja zdravstvene zaštite.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi će u ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e govoriti poštovani zastupnik Branimir Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora. Uvažene kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju i zdravstvenoj zaštiti stranaca u RH. Htio bih ovdje radi javnosti naglasiti samo neke detalje ovoga zakona, a to je prvo tko se ovim zakonom smatra strancem. Strancem se u ovom zakonu smatraju isključivo oni građani koji nisu s teritorija EU. Znači građani EU ustvari već ova prava imaju i Hrvatska se smatra na neki način ne državom nego dijelom EU. Htio bih reći isto tako prisustvovao sam jednoj raspravi u Bruxellesu gdje su oni uporno govorili za hrvatsku granicu istočna granica EU, znači taj termin Hrvatska se vrlo malo koristio i htio bih da se to zna. Znači na određeni način mi smo formalno, ali sadržajno izgubili svoju suverenost. Naravno to je posljedica ulaska u EU, ali to sada nije tema. Drugo što želim reći da se ovim zakonom daje azilantima, izbjeglicama i drugim ljudima koji dolaze u Hrvatsku pravo na obvezno zdravstveno osiguranje, da će to nešto koštati hrvatski proračun nekoliko milijuna kuna. Međutim to nije jedina obaveza koju je RH preuzela nego je Hrvatska preuzela obavezu da takvim ljudima mora dati i stambeni smještaj i u konačnici da takve ljude mora i zaposliti. Mislim da se trenutno radi o kvoti od 1600 ljudi koje Hrvatska mora preuzeti, znači koji nisu na neki način dobrovoljno došli u Hrvatsku nego su podređeni da dođu u Hrvatsku. To naravno na određeni način iritira hrvatske građane u smislu da imamo svojih problema već i onako i ovako jako puno, da imamo kod nas desetak i više tisuća beskućnika, da imamo kod nas 200 tisuća nezaposlenih, da imamo kod nas ljudi koji ne mogu ostvariti zdravstveno osiguranje, a evo sada po nalogu EU mi moramo to davati ljudima koji u Hrvatsku dolaze. Iskreno rečeno nemam ništa protiv da se onim ljudima koji su zbog životne nesreće i tragedije došli u Hrvatsku pomogne, ali htio bih istaknuti potrebu da se radi na prevenciji takvih slučajeva, a prevencija će se najbolje provesti ako Hrvatska bude radila na smirivanju stanja u Aziji i u Africi, a ne na raspirivanju ratnih sukoba. Naime, poznato je da hrvatsko oružje odlazi u Saudijsku Arabiju, preko Saudijske Arabije odlazi za Jemen, preko Saudijske Arabije odlazi za Siriju, da hrvatski vojnici odlaze u Afganistan, da hrvatskim novcem se financiraju vojne i policijske snage u Afganistanu, znači ne samo hrvatski vojnici nego i njihovi, da naši vojnici moraju odlaziti na rusku granicu, da naši vojnici moraju sudjelovati u misijama u Somaliji, da je naša politika podržavala izazivanje sukoba u Libiji i na drugim mjestima i da je sve to ustvari glavni uzrok zašto je uopće došlo do porasta broja izbjeglica i azilanata koji je evo sada kao što vidimo sve više ima i u Hrvatskoj. Samo reda radi za javnost želim istaknuti podatak da iz Sirije dolazi 5 milijuna izbjeglica, da iz Afganistana dolazi 3 milijuna izbjeglica, iz Somalije 1 milijun, iz Sudana više od 1 milijun. Ogromni broj izbjeglica dolazi iz Libije, tako da se radi oko desetak milijuna ljudi koji svi žele ući na prostor Europe, koji su za sada zadržani barem privremeno u nekim drugim zemljama, ali da je tendencija ta da ćemo u budućnosti imati i još više, dakle potrebe da izdvajamo sredstva za sve ove namjene koje sam za sada nabrojao. Dakle, jesam za pomoć ali ponavljam još jednom ovo su vatrogasne mjere. Trebale bi djelovati preventivno, a preventivno ćemo najbolje postići efekt ako budemo, dakle se zalagali za mir u ovim područjima koje sam sad nabrojao, a ne ako budemo stavljali svoje resurse i vodili politiku koja je u cilju zaštite imperijalnih ciljeva prije svega zbog stjecanja prirodnih resursa kao što su nafta, plin i neki drugi. Eto toliko. Dakle, klub Živog zida podržati će ovaj zakon, ali želimo upozoriti na one dimenzije koje nisu ovdje dovoljno istaknute.
Hvala. Imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Tomislava Sokola.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa gospodine Bunjac, mi smo već imali dosta rasprava i replika na razne teme, ali ja bih vas stvarno molio, evo ja vas preklinjem da jednom pročitate materijale o kojima govorite. Znači vi ste ovdje rekli da se ovim zakonom daje azilantu pravo na jednaku zdravstvenu zaštitu kao što je osiguranicima iz obveznog zdravstvenog osiguranja. To nije točno. Znači, ovaj Zakon o izmjenama i dopunama postojećeg zakona koji to pravo jamči azilantima. Znači postojeći zakon i ovim zakonom se to pravo ne mijenja. Ono što vi možda brkate je pojam azilanta i osoba koja traži međunarodnu zaštitu u što spada traženje azila i traženje supsidijarne zaštite. Da, tim ljudima se nešto proširuju prava koja su imali do sad u smislu da osim hitne, pravo na hitnu pravnu zaštitu imaju pravo i na prijeko potrebnu zdravstvenu zaštitu što je malo širi pojam. Ali to ne znači da osobe koje traže, znači koje još nisu dobile, koje su u procesu odlučivanja hoće li im se odobriti ili ne ovisno o tome da se utvrdi jesu li proganjani ili nisu, njima znači te osobe imaju pravo samo na hitnu i prijeko potrebnu. A azilanti, oni koji su već dobili azil, za koje je utvrđeno da im je potreban, da su progonjeni itd. oni po postojećem zakonu već to pravo imaju i to se ovdje ne mijenja. Drugo ovo što spominjete građane Europske unije o tome ću nešto više reći u svojoj raspravi, jer radi se o pravima na liječenje u inozemstvu na teret vlastitog zdravstvenog osiguranja koji imaju i hrvatski državljani u drugim državama. Recimo to se pravo ostvaruje preko Europske kartice zdravstvenog osiguranja za koju ste vjerojatno čuli. Znači ako recimo hrvatski državljanin u Njemačkoj slomi nogu ili nešto slično ima pravo na potrebnu zdravstvenu zaštitu kao da je osiguran u Njemačkoj koju snosi HZZO. I naravno obrnuto, isto tako njemački građani, austrijski itd. imaju isto to pravo u Hrvatskoj. I to je ono što je ovim zakonom regulirano i zato se zakon poziva na europske propise i to je potpuno jasno i tu ne vidim ništa problematično. Ali mislim da je za hrvatsku javnost potrebno neke od tih stvari dodatno objasniti. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Bunjca.
Hvala lijepa uvaženi zastupniče Sokol. Pa ne znam od kud vama ideja da ja ne čitam zakone. Vi ste upravo sami potvrdili da ih čitam, jer naravno trebali smo definirati pojmove i drago mi je da smo te pojmove definirali sada, da smo jasno razdvojili da su jedno građani Europske unije, a da su drugo stranci. To možda je vama ovdje jasno kad ste pročitali ili koji se dugo bavite time, ali prosječnom hrvatskom građaninu koji gleda prijenos ove sjednice možda to nije jasno i korisno je da mu to objasnimo. A što se tiče, dakle vi želite reći da u biti to hrvatske građane ništa ne košta. E košta. Evo vidite upravo u ovom zakonu piše da mi moramo iz proračuna izdvajati dodatna sredstva, znači moramo izdvajati sredstva. I sigurno da košta, a isto tako niste odgovorili na onu moju tvrdnju koja je iznesena, a to je dakle da li mi moramo izdvajati sredstva za stambeni smještaj i da li u konačnici moramo izdvajati sredstva za zapošljavanje. I kako sada jednostavno to zvuči. Ja razumijem da ljudi imaju problema, ali to nekakvom hrvatskom građaninu koji je ne znam beskućnik ili koji nema posla to mu zvuči jednostavno kao nešto nevjerojatno. Znači u biti to je ono što je potrebno da kažete, da se izdvajaju proračunska sredstva. A kako ovaj problem riješiti? Sigurno taj problem nećemo riješiti tako što ćemo samo davati novac nego kažem trebalo bi ga riješiti preventivno kao i sve druge probleme. Ovaj visoki Dom i Vlada rješavaju probleme tek kad se oni pojave. Ne razmišljaju prije nego što problem nastane, a da smo razmišljali prije mogli smo još 2011. i 2012. utjecati da do ovoga problema ne dođe pa bismo onda imali veći moralni autoritet i političku volju da možda ne moramo sada ovako donositi zakone kao što moramo, dakle po direktivama EU. Hvala lijepa.
Sljedeći klub zastupnika je HDZ-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Vlatko Kopić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. Kao što smo čuli, pred nama se nalazi drugo čitanje Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju i zdravstvenoj zaštiti stranaca u Republici Hrvatskoj. Temeljne odrednice koje uređuje ovaj zakon su uređenje pitanja zdravstvene zaštite državljana, države članice EU kojima je odobren privremeni boravak u Republici Hrvatskoj, a koji posjeduje dokaze o privatnom zdravstvenom osiguranju u skladu sa Direktivom Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. godine o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište na području države članice. Važeći se zakon u potpunosti usklađuje sa Direktivom Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. godine o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite za jedinstveni status izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu, te je sadržaj odobrene zaštite u dijelu opsega zdravstvene zaštite. Nadalje, predloženim zakonom se nastoji ukloniti i određeni nedostaci uočeni tijekom njegove primjere, terminološke usklađivanje s nacionalnim zakonodavstvom, kao i potpuno usklađivanje s propisima EU. Zakon sadrži i odredbe koje se odnose na posebne skupine koje čine stranici, odnosno, državljani trećih zemalja u RH, kojima se sredstva za zdravstvenu zaštitu osiguravaju u državnom proračunu RH a to su stranci, koji se zateknu nezakonito na području naše domovine, stranci koji podnesu zahtjev za odobrenje azila ili supsidijarne zaštite, odnosno, osobe pod međunarodnom zaštitom i na koncu, strancu kojima je naravno odobrena međunarodna zaštita. Azilanti i stranci, znači pod supsidijarnom zaštitom. Prema tom, radi se o kategorijama stranaca od kojih najviše pripada i ljudi u ranijim skupinama, odnosno, djeca, trudnice, osobe s invaliditetom i kao što je rečeno djeca bez pratnje. Predloženim konačnim prijedlogom zakonima o izmjenama i dopunama Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju i zdravstvenom zaštiti stranaca u RH, izvršeno je potpuno usklađivanje sa pravnomu stečevinom EU, uvedena je kategorija stranaca, djece i stranaca žrtava trgovanja ljudima, kojima su sredstava za zdravstvenu zaštiti inače osiguravaju u državnom proračunu na poziciji Ministarstva zdravstva. Isto tako preciznije su definirani stranci koji nezakonito borave u RH i ovaj zakon terminološki je usklađen sa Zakonom o međunarodnoj i privremenoj zaštiti. Također se uspostavlja i zakonodavni okvir za donošenje podzakonskih propisa kojima će se tražitelju međunarodne zaštite, azilantu, strancu pod supsidijarnom zaštitom te članovima njihovim obitelji, kao i djetetu bez pratnje, osigurati kontinuirana i dostupna zdravstvena zaštita. Kao što je rečeno, sredstva za provedbu ovoga zakona, osigurana su državnim proračunom RH i za 2018. naravno s projekcijom za 2019. i 2020. g. Iz svega ovoga navedenog Klub zastupnika HDZ-a će poduprijeti donošenje ovoga zakona.
Hvala lijepo. Imamo jednu repliku, poštovanog zastupnika Hrvoja Zekanovića. Izvolite.
Uvaženi kolega, slažem se da je ovaj zakon nužan donijeti i da se radi o usklađivanju sa europskim direktivama. Međutim, ovdje, ipak bi ukazao na jedan problem, koji mislim da nije bilo dobra komunikacija, možda među ministarstva, Ministarstva unutrašnjih poslova i resornog ministarstva. A radi se o broju osoba na koji se ovo odnosi. Ovdje se govori o onom financijskom dijelu zakona da će nas ovo koštati uz milijun i pol kuna koji su već predviđeni u proračunu, još 773000 kuna, a govori se o 100 osoba. A ono koliko sam ja malo istraživao i vidio, znači, radi se o znatno većem broju. Tako da se bojim, da ova brojka nije konačna. Pogotovo ovdje moramo razmišljati i o kontekstu budućnosti. Već sam govorio prije neki dan, evo danas ću ponoviti, radi se o potencijalnu jako velikom migracijskom valu koji dolazi u Hrvatsku, tako da ćemo sve ove kategorije ljudi, koje već imamo ovdje, tražiti međunarodne zaštite, azilanti, stranci, pod supsidijarnu zaštitu, imati ćemo ih još puno, puno više. S tim da imamo još onu opasnost, povratak azilanata iz zapadno europskih zemalja, a imamo još uvijek neraspoređene migrante po onim kvotama koja EU rekla da ćemo ih dobiti. Tako da je moja procjena, da će ova brojka biti možda uskoro bez novog vala migranata, jedno 10-15 puta veća. I mislim da se o tome nije vodilo računa i da se trebalo to predvidjeti, pa to je eto, čisto jedan moj komentar na zakon za sada. Hvala.
Odgovor će na repliku poštovani zastupnik Kopić.
Uvaženi kolega, drago mi je da ste primijetili da postoji možda nešto u odnosu na ono što je planirano i ono što bi možda se moglo dogoditi, ali evo, pri donošenju bilo kakvih zakonskih osnova, potrebno je imati određenu projekciju. Radi se projekcija, naravno da će se tijekom godine, ukoliko bude bilo potrebitosti za nekakvim stanjem o kojima i vi govorite, morati raditi isto tako nivelacija i određena sredstva se uzimati, siguran sam iz stanja za hitne intervencije. No, bez obzira na sve, Ministarstvo mora imati određenu projekciju, naravno to ne smije odudarati, od nekakvih velikih financijskih sredstava koje mogu naravno naškoditi samom funkcioniranju. Da li, ali evo, bitna je stvar, da za početak postoji dobra volja i namjera i po ovom samo usklađivanju, da postoji naravno određena sredstva koja se za to moraju planirati. Zahvaljujem.
Hvala. Sljedeći Klub zastupnika je onaj SDP-a u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Državni tajniče, kolegice i kolege, Klub SDP-a podržati će ovaj Zakon o zdravstvenoj zaštiti stranaca, jer smatramo da ugl. kvalitetno rješava problematiku zdravstvene zaštite stranaca koja do sada nije bila adekvatno riješena. Ukazati ću samo na nekoliko tema koje smo i prilikom prvog čitanja naznačili a nismo dobili odgovore u međuvremenu. I upućujem opet na tu temu, što će posebno biti važno kod donošenje podzakonskih akata u dijelu zdravstvene zaštite stranaca. Dakle, ukazali smo na čl. 4. koji govori o pitanjima privatnim zdravstvenog osiguranja, gdje smo izrazili zabrinutost, da jednim dijelom došlo do izgubljenosti u prijevodu vezano za putnu i privatno zdravstveno osiguranje. Pitanje privremenog boravka u RH, do sada je bilo regulirano tako da bez obzira ako ste imali zdravstveno osiguranje u svojoj matičnoj zemlji, za sve dulje boravke, trebalo se prijaviti boravište, nakon toga prijavljuje se boravište Ministarstvu financija i počinju stizati uplatnice za uplatu paušala zdravstvenog osiguranja HZZO-u. Sa ovim prijedlogom i izmjenama to se miče i na taj način, smatramo da će to dovesti do problema u provedbi. Također, smatramo da dio stranaca koji borave u RH, obzirom na svoja primanja, bi morao plaćati veći iznos od paušala od 278 kuna jer su na taj način oni dovedeni u povoljniji položaj i na neki način to nije pošteno prema hrvatskim građanima u odnosu na strance koji privremeno borave u RH pa molimo da se to kroz podzakonske akte riješi na kvalitetniji način. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo 1 repliku, poštovanog zastupnika Sokola.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa mislim da bih ja mogao djelomice objasnit o čemu se tu radi. Znači, ovdje se radi o implementaciji Direktive 2004/38 o pravu građana Europske unije na putovanje i boravak. Znači ta direktiva u dijelu koja regulira pravo na privremeni boravak u drugoj državi članici duljem od 3 mjeseca određuje da je potrebno da ta osoba nije na teret socijalnog sustava države u koju dolazi, znači da radi itd. i da ima ono što je u engleskoj verziji … [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] Znači sveobuhvatno zdravstveno osiguranje. E sad, različite države to tumače na različiti način. Znači u nekima je dovoljno imati temeljno, osnovno obvezno zdravstveno osiguranje kako ga hoćete nazvati, a druge države zahtijevaju da se izvadi privatno osiguranje poput recimo Ujedinjenog Kraljevstva. E sad, koliko ja čitam ovaj zakon ovdje ostaje mogućnost da ako netko nije iskoristio to pravo na obvezno zdravstveno osiguranje, platio minimalne doprinose itd. da može svejedno ostvarivati svoja prava i ako izvadi sveobuhvatno privatno osiguranje. Tako da mislim, a koliko ja shvaćam ovo što ovdje piše, to jedno ne isključuje drugo. Znači to je jedna zapravo dodatna mogućnost koja se tu zapravo omogućuje na ovaj način. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Jovanovića.
Hvala lijepo gospodinu Sokolu, no ipak bih molio da nam odgovori državni tajnik. Znam da je gospodin Sokol bio državni tajnik u Ministarstvu znanosti i obrazovanja, ali je ipak uobičajeno da na pitanja odgovara državni tajnik, u ovom slučaju iz Ministarstva zdravstva, a ne zastupnik koji nema nikakve veze sa Ministarstvom zdravstva. Hvala lijepa.
Ali vi ste repliku uputili zastupniku. Prema tome, zastupnik vam je odgovorio. Kad ćete pitati državnog tajnika on će vam vjerojatno odgovoriti. Dobro. Sad prelazimo na pojedinačnu raspravu i javio se prvi poštovani zastupnik Tomislav Sokol. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo prvo da ispravak, nisam bio državni tajnik nego pomoćnik ministra. To je jedna stvar. I druga stvar, osjetio sam se ponukan nešto reći o ovoj temi jer je moj doktorat bio upravo pravo na prekograničnu zdravstvenu zaštitu tako da onda nešto znam o tome. I jedan sam članak napisao baš na pitanje ovog uvjeta iz direktive i kako ga različite države tumače na različiti način. No, čisto ovako. Ja bih se, znači ja bih se fokusirao čisto da pokušam pojasniti zbog nekih rasprava koje su bile tri aspekta ovog zakona. Znači prvi je dio koji se tiče građana EU. Znači kao što smo već objasnili europski propisi koji reguliraju pravo na prekograničnu zdravstvenu zaštitu. To su koordinacijske uredbe 883/2004 i Direktiva 2011/24 o prekograničnoj zdravstvenoj zaštiti. Ti europski propisi daju građanima EU pravo na zdravstvenu zaštitu u drugim državama članicama u tri situacije. Znači prva je situacija kad imaju prebivalište u drugoj državi članici i tada imaju pravo na, znači a još su osigurani u svojoj državi članici u određenim situacijama i tada recimo ako su u mirovini i tada imaju pravo na pokriće od strane svog zdravstvenog osiguranja. Drugi slučaj je pitanje privremenog boravka u drugoj državi članici, primjerice ako ste kao student i slično i u tom slučaju imate pravo temeljem europske iskaznice o zdravstvenom osiguranju na zdravstvenu zaštitu u toj drugoj državi. I isto tako naravno, znači građani drugih država EU kad dođu u Hrvatsku. U toj situaciji oni se moraju tretirati kao da su osigurani u Hrvatskoj, a trošak njihov pokriva njihovo zdravstveno osiguranje u državi iz koje dolaze. I zbog toga je ovaj zakon formuliran na ovaj način, za njih vrijede ta posebna pravila. I treći slučaj je upućivanje na liječenje u inozemstvo, znači to su ovi slučajevi kada nekad zdravstvena zaštita nije dostupna u državi u kojoj osoba živi. Tada ga njegovo zdravstveno osiguranje može uputiti u drugu državu članicu pod određenim uvjetima. Znači ako se ne može pružiti adekvatna zdravstvena zaštita na vrijeme u državi iz koje ta osoba dolazi. I tada je ta osoba isto tako mora biti tretirana u državi liječenja kao da je tamo osigurana s tim da troškove toga snosi njeno zdravstveno osiguranje. I naravno znači to pravilo vrijedi za hrvatske državljane u drugim državama članicama EU, ali vrijedi i za građane EU u Hrvatskoj. Recimo turiste, studente itd. njihovo pravo je regulirano na način da oni imaju ista prava na liječenje kao da su osigurani u Hrvatskoj, participacije i slično moraju platiti. Ali te troškove onda snosi zdravstveno osiguranje u drugoj državi. Dok s druge strane, osobe koje nisu osigurane, ne spadaju u, nisu građani EU a nisu ni obuhvaćeni bilateralnim ugovorima o socijalnom osiguranju koje opet daju prava na određenu zdravstvenu zaštitu slično kao da su osigurane u Republici Hrvatskoj. Te osobe onda moraju same plaćati itd. Znači zbog toga su ove odredbe u ovom zakonu. Znači nema nikakvih posebnih pravila osim onih pravila koji vrijede jednako za sve građane EU. Drugu stvar koju bih istaknuo, koju sam već počeo vezano uz Direktivnu 2004/38. Znači Direktiva 2004/38 propisuje tri vrste boravka u drugoj državi članici za građane EU. Znači prvi slučaj je boravak do 3 mjeseca, gdje nema nikakvih posebnih uvjeta. Uvjet, druga vrsta boravka je trajni boravak nakon 5 godina gdje se onda stječu prava kao da praktički ta osoba skoro da ima državljanstvo te države. I treće privremeni boravak dulji od 3 mjeseca pa do 5 godina. U takvoj situaciji države članice EU nisu dužne dopustiti osobi da boravi na njihovom području dulje od 3 mjeseca a ako bi ta osoba bila teret za njihov socijalni sustav. Znači ako ta osoba ne bi, ako je ta osoba nezaposlena, nema sredstava da se pobrine za sebe, nije student ili nešto slično i nema socijalno i nema sveobuhvatno zdravstveno osiguranje. Znači to je jedan od tih uvjeta koje građani EU mora zadovoljiti da bi mogao boraviti i dulje od tri mjeseca u drugoj državi članici EU. Ta odredba o sveobuhvatnom zdravstvenom osiguranju koje osoba mora izvaditi se u različitim državama tumači na različite načine. U nekim državama mora izvaditi privatno osiguranje, a u nekim državama je dovoljno samo obvezno socijalno zdravstveno osiguranje. Hrvatska je uvijek do sada omogućavala ovu povoljniju varijantu, znači da je dovoljno da se ta osoba prijavi, registra kod HZZO-a plati minimalni doprinos i u tom trenutku stječe pravo na zdravstvenu zaštitu, pravo na boravak u RH. Ono što je samo ovdje dodano je to da ta osoba ako i nije izvadila socijalno zdravstveno osiguranje, da možete uvjet zadovoljiti i ako je izvadila privatno. Znači tako da je to jedna dodatna opcija a ne način da se ljude tjera da moraju plaćati privatno zdravstveno osiguranje. Jednu stvar samo koju bih istaknuo, tiče se Zakona o strancima. Znači mi ovdje imamo odredbu koja jasno precizira o kojim vrstama osiguranja se radi, međutim u Zakonu o strancima koji regulira uvjete za boravak dulje od 3 mjeseca u RH za građane EU-a se spominje da mora samo imati zdravstveno osiguranje pa ovim putem znam da to nije u ingerenciji Ministarstva zdravstva, ne bi bilo loše da se to dodatno precizira o kojim vrstama zdravstvenog osiguranja se radi kako bi se izbjegle različite interpretacije i pravna nesigurnost. I na kraju što se tiče azilanata i tražitelja međunarodne zaštite, to sam već objasnio i kolegi Bunjcu kojeg nažalost danas nema kao što je općenito, ona strana Sabora je manje-više prazna, uglavnom jedno su azilanti a drugo su tražitelji azila odnosno međunarodne zaštite. Tražitelji međunarodne zaštite, to ovim putem naglašavam hrvatsku javnost, imaju samo pravo na hitno ili nužno potrebnu zdravstvenu zaštitu u RH. Znači te osobe koje još nisu dobile azil, za koje nije utvrđeno da imaju prava i da su stvarno progonjeni državama iz koje dolaze, nemaju pravo na puni opseg zdravstvene zaštite koje imaju osobe koje su osigurane u Hrvatskoj. I to je ono što je bitno i taj dio sam samo precizirao i suprotno onome što je kolega Bunjac imputirao, ja nigdje nisam rekao da to hrvatski građani ne moraju platiti, nešto se mora platiti, ali ono što se mora platiti iz proračuna je već bilo definirano ovim zakonom. Znači tu zakon u tom smislu ništa bitno ne mijenja. Jer azilanti, osobe koje su dobile azil, koje su prošle cijeli sustav za koji se utvrđuje da su opravdane u Rh jer se ne mogu vratiti u svoju državu su i do sada po svim zakonima i svim propisima imali pravo na zdravstveno osiguranje sa izričitom odredbom da se ona pokriva iz proračuna RH. Znači ovim zakonom se u tom smislu ništa mijenja. Mislim da je to bitno da ne bi građani došli u nekakvu zabludu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Prelazimo na slijedeću pojedinačnu raspravu a ona je poštovanog zastupnika Željka Jovanovića, izvolite.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče, kolegice i kolege. Govorim o zdravstvenoj zaštiti pa zaista osjećao bi se neugodno kada ne bi rekao nekoliko činjenica koje brinu mene i kao liječnika i kao saborskog zastupnika a to je da je hrvatsko zdravstvo u ovoj godini palo za 7 mjesta u odnosu na proteklu godinu po dostupnosti kvalitete zdravstvene zaštite pa i svi stranci koji će boraviti u RH mogu biti zabrinuti za kvalitetu skrbi koja im se jamči. Prema podacima EUROSTAT-a, 15% stanovnika u Hrvatskoj ocjenjuju svoje zdravlje lošim što je najveći udio lošeg zdravlja u nekoj državi EU-a unutar 25 članica gdje se mjerila kvaliteta ishoda pri čemu je prosjek životnog vijeka čak 6 godina kraći nego što je to u Italiji ili Španjolskoj. Ono što posebno zabrinjava, Hrvatska ima najvišu stopu smrtnosti od karcinoma dojke u Europi kao i karcinoma prostate u Europi. Dodatno što bi nas trebalo sve zabrinuti, posebno evo recimo akademika Reinera, zato što prema podacima EUROSTAT-a u Hrvatskoj je najviša stopa preventabilne smrtnosti. Dakle, sve ono što bi trebalo učiniti zdravstvo da prevenira nepotrebne smrtnosti u Hrvatskoj je najveća stopa u EU-u. Pa recimo ako obolite od kardiovaskularnih bolesti ili dijabetesa u Njemačkoj ili Austriji, šansa da imate bolje izglede zaduže preživljavanje daleko je veća. Prema tome, ja bi zamolio državnog tajnika da ukaže ministru na sve probleme i da počnu rješavati probleme zdravstva jer ne samo da će od toga patiti stranci nego će i građani Hrvatske živjeti kraće, lošije i dugoročno će kvaliteta hrvatskog zdravstvenog sustava biti još gora. Ne mogu ne spomenuti reakciju liječnika primarne zdravstvene zaštite…
Kolega Jovanović, ja vas molim, ja sam vas pustio da govorite, držite se molim vas teme, ništa što ste rekli nije vezano za ovu temu [[Upadica Jovanović: Kako nije?]] Pa zar vi stvarno mislite da netko tko je došao iz Somalije ima lošiju zdravstvenu zaštitu u Hrvatskoj nego što ima tamo? Ma budimo ozbiljni [[Upadica Jovanović: Gospodine Reiner, onda niste pročitali zakon.]] Budimo ozbiljni, molim vas, idemo se skoncentrirati na temu, molim vas.
Ja sam potpuno u temi, zdravstvena zaštita stranaca. Dakle zaštita, ne zaštita stranaca u hrvatskom zdravstvenom sustavu biti će jednako loša kao što je i zdravstvena zaštita hrvatskih građana zahvaljujući nesposobnom ministru i timu koji vodi Ministarstvo zdravstva. Hvala lijepo.
Hvala. Slijedeća rasprava je ona poštovanog zastupnika Hrvoja Zekanovića, izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Ja ću se nastaviti na svoju repliku od maloprije pa ću pokušati još malo dublje analizirati futur odnosno sve ono što se zapravo Hrvatskoj može desiti a vezano je uz ovaj zakona. Ne bi se složio sa kolegom Jovanovićem, Hrvatska ima jedan dobar zdravstveni sustav, iako moramo uvijek biti kritični, uvijek može biti bolji, ali usudio bi se reći da u odnosu na neke zapadno europske zemlje ili npr. na SAD koje su nam uvijek uzor, da imamo jedan dobar zdravstveni sustav i sustav koji je besplatan, to je dobro i u redu je da ljudi koji nam dolaze u Hrvatsku, znači po ovim kategorijama, tražitelji međunarodne zaštite, azilanti, stranci pod supsidijarnom zaštitom, ranjive skupine, da također uživaju prava koja imaju i građani RH, to je u redu da se razumijemo. Međutim problem je financiranja, i sami znamo da taj naš zdravstveni sustav da ga svake godine bez obzira na vlast, bez obzira na ministra, da je jako teško se iznalaze sredstva za financiranje osnovne zdravstvene zaštite hrvatskih građana pa smo uveli dodatno zdravstveno osiguranje. Međutim usprkos tim problemima, mi smo sada ovdje uveli i jednu ja ću reći i to je u redu, zdravstvenu zaštitu za kategorije ljudi a smatram da možda nismo razmišljali u futuru hoćemo li imati dovoljno novaca za financiranje toga. Čisto mali da shvatite kontekst, već sam prije rekao da će nam se vratiti oko 1500 azilanata iz zemalja EU-a i da imamo otprilike toliko onih koji traže azil u Hrvatskoj. Ovdje se spominje brojka od samo 100 osoba. A što je sa onim valom koji se tek očekuje? Ja sam prije neki dan govorio, ponovit ću, imamo danas u Siriji dva velika ratišta … [[Govornik se ne razumije.]] gdje imamo potencijalnih možda oko 2, 2,5 milijuna ljudi koji će krenuti u migraciju ako turska vojska napravi ono što planira, ako osvoji taj sjever Sirije, ako sirijska vojska oslobodi pokrajinu Idlib, imat ćemo oko 2 milijuna novih migranata prema Europi s tim da Njemačka više ne misli prihvaćati migrante na način na koji je prihvaćala i onda dolazimo u situaciju da možemo imati u Hrvatskoj ne više kao piše ovdje 100, a ja tvrdim tri tisuće nego možemo imati puno, puno veći broj. Znači ja sam za to da ti ljudi uživaju onu osnovnu hitnu zdravstvenu zaštitu i prijeko potrebnu na način kako je predviđeno ovim zakonom i što je uostalom nekakva tekovina zapadne civilizacije, ali moramo biti spremni, a to ovdje nisam vidio da puno veći financijski teret koji se može itekako dogoditi. Evo toliko.
Hvala lijepa. Tim bih zaključio raspravu o ovoj točci, glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju i zdravstvenoj zašiti stranaca u RH, drugo čitanje, P.Z. br. 140. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane odbora, te oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju i zdravstvenoj zašiti stranaca u RH, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 115 za, 2 suzdržana donijeti Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju i zdravstvenoj zašiti stranaca u RH.
Sada bih predložio da objedinimo dvije točke sljedeće: a) Prijedlog odluke o razrješenju dijela člana Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala, b) Prijedlog odluke o imenovanju dijela člana Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala i onda opet a) Prijedlog odluke o razrješenju dijela člana Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala, b) Prijedlog odluke o imenovanju dijela člana Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala Da li se slažete da objedinimo te dvije točke u raspravi? Slažete se, evo vidim da nitko nije protiv. Samo da spomenem, predlagatelj akta je Vlada RH temeljem članka 10. Zakona o Hrvatskom kvalifikacijskom okviru, raspravu je proveo Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Želi li predstavnik predlagatelja dodano obrazložiti prijedlog? Da. Poštovana državna tajnica u Ministarstvu znanosti i obrazovanja gospođa Branka Ramljak. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora, uvaženi zastupnici i zastupnice Hrvatskog sabora. Čast mi je i zadovoljstvo da se mogu obratiti ovdje u vezi sa ove naše dvije točke. Naime, u razdoblju od ožujka 2015. do lipnja 2017. sedam je članova Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala tražilo razrješenje na osobni zahtjev jer su oni predstavnici institucija pa su mijenjali institucije i budući se radi o predstavničkom, dioničkom tijelu onda je logično da i institucije predlažu nove članove. Ministarstvo znanosti i obrazovanja Vladi RH uputilo je dva prijedloga odluka o razrješenju i imenovanju u jednom dijelu četiri člana u drugom dva člana, a Vlada ih je potvrdila na sjednicama 2. svibnja i 7. rujna 2017. godine i upućen je prijedlog Hrvatskom saboru. Saborski odbor raspravio je prijedlog 6.12. i uputio prijedlog bez primjedbi u daljnju proceduru. Dakle ovako najprije u ovoj za prvu odluku, traži se razrješenje dužnosti sljedećih članova na njihov osobni zahtjev i imenovanje prema prijedlozima nadležnih institucija, mr. Sanja Crnković Pozaić je poslala zahtjev za razrješenje na osobni zahtjev, dakle kao predstavnica ministarstva nadležnog za rad zamjenjuje se gospođom Irenom BAčelić iz Ministarstva rada i mirovinskog sustava. Nadalje, Vlatka Marčan imenovana kao predstavnica ministarstva nadležnog za regionalni razvoj, mijenja se novim predstavnikom Matom Pešutom Ministarstvom regionalnog razvoja i fondova EU. Marko Boras Mandić imenovan kao predstavnik područne regionalne samouprave, mijenja se sa novim predstavnikom dr. Željkom Kraljičakom Ministarstvo regionalnog razvoja i fondova EU. I konačno za tu prvu odluku gospodin Davor Majetić imenovan kao predstavnik reprezentativnih udruga poslodavaca također je podnio zahtjev za razrješenjem, mijenja se novom predstavnicom Jasminkom Martinović Hrvatska udruga poslodavaca. Konačno imamo i predstavnicu Stankicu Vrban iz HGK ona se mijenja novim predstavnikom Božom Pavićinom. I u drugoj odluci imamo također na osobni zahtjev za razrješenjem gospođa prof. Blaženka Divjak imenovana kao predstavnica visokih učilišta na prijedlog Rektorskog zbora, mijenja se novom predstavnicom Rektorskog zbora prof. Ivanom ČUković Bagić i prijedlog također da se doc.dr. Robert Kopal imenovan kao predstavnik visokih učilišta zamijeni novom predstavnicom dr. Mirom Lenardić Vijeće veleučilišta i visokih škola.
Hvala lijepa. Kao prvo želi neko od odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvo ispred Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e Ivan Vilibor Sinčić. Nema ga, gubi pravo. Ispred Kluba zastupnika Most-a nezavisnih lista gospodin Miro Bulj. Nema ga, gubi pravo. I gospodin Željko Jovanović koji je ovdje i koji će zastupati stajališta Kluba zastupnika SDP-a.
Hvala potpredsjedniče. Pozdrav državnoj tajnici. Kolegice i kolege. Klub SDP-a će podržati ove prijedloge, to je potpuno logično. Međutim, želim istaknuti nekoliko napomena. Dakle ovo je vrlo važno tijelo, Hrvatski sabor imenuje na prijedlog Vlade RH predsjednik, predsjednice i članove Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala. Mi smo dobili materijal u kojem slobodno kolega Sokol sada može se dignuti i u ime ministarstva kao i gospođa Putica dakle devet mjeseci najmanje čekamo da imenujemo članice i članove, čak su i materijali tako stari. U njima su navedeni da će u ime predlagača zastupati dr.sc. Tomislav Sokol, Sanja Putica i da dalje ne nabrajam. Malo se šalim ali sam više sarkastičan. Dakle nedopustivo je da se ovoliko čekalo da se imenuju članice i članovi ovog ključnog tijela za razvoj hrvatskog kvalifikacijskog okvira. Dakle ako nas građani gledaju možda uopće nemaju pojma što je Nacionalno vijeće za razvoj ljudskih potencijala i gdje bi ga smjestili, pa eto edukativno radi njih ponavljam da je Nacionalno vijeće za razvoj ljudskih potencijala središnje strateško tijelo RH za razvoj Hrvatskog kvalifikacijskog okvira. Dakle jedno izuzetno važno tijelo, a Hrvatski kvalifikacijski okvir nadam se da ćemo uskoro imati raspravu Zakona o hrvatskom kvalifikacijskom okviru na način kako je predložilo ministarstvo i uspjelo se oduprijeti lobističkim interesima pojedinih fakulteta zagrebačkog sveučilišta. Hrvatski kvalifikacijski okvir je reformski instrument kojim se uređuje cjelokupni sustav kvalifikacije na svim obrazovnim razinama u RH kroz standarde kvalifikacija temeljene zna ishodima učenja i usklađeno sa potrebama tržišta rada, pojedinca i društva u cjelini. Dakle, nešto ključno za naš obrazovni sustav i povezivanje obrazovanja i znanosti sa gospodarstvom. I što onda radi to nacionalno vijeće? Ono procjenjuje, vrednuje i usklađuje javne politike kao što je politika obrazovanja, zapošljavanja, cjeloživotnog profesionalnog usmjeravanja i regionalno razvoja imajući u vidu utjecaj na razvoj ljudskih potencijala i postizanje strateških ciljeva i konkurentnosti RH. Kako to lipo zvuči ali zapravo to je zadatak ovog vijeća i zato još jedanput nedopustivo da sve službe koje su trebale pripremiti ove materijale, nisu osigurale da to bude na raspravi u hrvatskoj sabornici ranije jer na taj način pokazujemo jedno podcjenjivanje prema ovom izuzetno značajnom tijelu. I završit ću sa još jednim tijelom prema kojem također Sabor očito pokazuje izrazito nepoštovanje ali time i Vlada RH, to je Odbor za etiku u znanosti i visokom obrazovanju gdje već mjesecima čekamo da se imenuju novi članovi kako bi taj odbor mogao početi sa radom. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Gospođa Sanja Putica, replika.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Bez obzira gospodine Jovanoviću što tek dana na svojim klupama dobivamo imenovanje novih članova Vijeća za razvoj ljudskih potencijala, ja duboko vjerujem daje to vijeće zadržalo u svom izboru ipak transparentnost i da ćemo danas izabrati ljude koji će svojom stručnošću i svojim dosadašnjim karijerama zapravo pokazati da su kompetentni raditi u ovome vijeću. Slažem se s vama daje to vijeće iznimno važno i ne treba podcijeniti u tom smislu mi danas koji sjedimo u Odboru za znanost i obrazovanje koji također možemo doprinijeti kvalitetnom radu ovoga vijeća kao i svojim prijedlozima upućenima prema samome ministarstvu. Ono što bih ja istaknula, ne čini mi se toliko zabrinjavajuće to što danas imamo imenovanje već mise čini značajnim imenovanje ovoga vijeća utoliko što krećemo kao što vidimo više po medijima u taj jedan jači proces, intenzivniji proces kurikularne reforme a pogotovo smo imali u prvome čitanju u ovome Saboru i prijedlog zakona o strukovnom obrazovanju za kojega mislim da bi ovo vijeće itekako imalo što za reći. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Odgovor, gospodin Jovanović.
Kolegice Putica, ja se u potpunosti slažem sa vama, javio sam se samo da odgovorim na ovu repliku jer ja u svojoj raspravi u ime kluba nijednom riječju nisam osporio članice i nove članove, dapače, ja podupirem njihov izbor i uvjeren sam da će svojim iskustvom dati doprinos radu ovog izuzetno značajnog tijela ali smatram da je ovoliko dugo čekanje ipak značilo jedno nepoštivanje i da se to ne smije dopustiti u budućnosti za bilo koje tijelo koje članove i članice imenuje Hrvatski sabor.
Hvala lijepa. Nema više replika. Gospođa Vesna Bedeković, ispred Kluba zastupnika HDZ-a, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane kolegice i kolege, s obzirom da je gospođa Ramljak dala jednu uvodno obrazloženje i na brojila sva imena, ja ću samo ponoviti da je ovu problematiku raspravio Odbor za obrazovanje i znanost i kulturu Hrvatskog sabora na svojoj 20. sjednici održanoj 7. prosinca 2017. godine i dao pozitivno očitovanje koje na temelju toga onda i Klub zastupnika HDZ-a naravno podržava. I napomenut ćemo da evo s obzirom da su pojedini dosadašnji članovi Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala, gospođa Vlatka Marčan, gospodin Matko Boras, Slavica Mandić Vrban, gospođa Sanja Crnković Pozaić i gospodin Davor Majetić podnijeli osobne zahtjeve za rješenje za dužnost člana istoimenog nacionalnog vijeća. Klub zastupnika HDZ-a će poduprijeti prijedlog da se gospođa Irena Bačelić, Mate Pešut, dr.sc. Željko Krajičak, Jasminka Martinović i gospodo Božo Pavičin, redom predstavnici različitih institucija imenuju u Nacionalno vijeće za razvoj ljudskih potencijala. I jednako tako prijedlog na temelju odluke o razrješenju od 8. rujna da se umjesto prof.dr.sc. Blaženke Divjak i doc.dr.sc. Roberta Kopola na njihova mjesta za članove nacionalnog vijeća imenuju prof.dr.sc. Ivana Ćurković Bagić i dr.sc. Mira Lenardić. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Prelazimo na pojedinačne rasprave, gospodin Tomislav Sokol, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospođo državna tajnice. Pa evo budući da je o samim odlukama dosta toga rečeno i da oko imena nema ništa sporno, ja bi se referirao, ja bih nešto malo šire rekao o tome što zapravo Nacionalno vijeće za razvoj ljudskih potencijala jest i što je Hrvatski kvalifikacijski okvir, znači dio toga je već rekao kolega Jovanović. Hrvatski kvalifikacijski okvir je dio europskog kvalifikacijskog okvira kao što je to kolega i rekao, on je definiran i uspostavljen preporukom Europskog parlamenta i vijeća iz 2008. godine. Njime je uspostavljen zajednički referentni okvir od 8 razina kvalifikacija iskazanih u obliku ishoda učenja s pripadajućim razinama koje održavaju složenost. One služe kao tumač razlike između različitih sustava, kvalifikacije njihovih razina. Znači svrha je europskog kvalifikacijskog okvira, poboljšati transparentnost, usporedivost i prenosivost kvalifikacija osoba. Znači uspostaviti sustav povezivanja visokog, zapravo cijele vertikale obrazovanja sa tržištem rada i omogućiti mobilnost u EU. Ono što bih međutim, ovom prilikom naglasio da je preporuka po definiciji nešto neobvezujuće. Znači preporuka Vijeća jest akt EU, ali ona ne obvezuje države članice. To ostalo navedeno i u novoj preporuci 29 pasosu iz 2017. g. koja kaže, s obzirom na njezinu neobvezujuću prirodu, ovom preporukom poštuju se načela supsidijarnosti i proporcionalnosti, podupiranjem i nadopunjavanjem aktivnosti država članica, olakšavanja daljnje suradnje među njima kako bi se povećala transparentnost, usporedivost i prenosivost kvalifikacija osoba. Znači … [[Govornik se ne razumije.]] naravno, različite države članice mogu takve preporuke implementirati na različite načine. Hrvatska je odlučila napraviti jedan zakon. Znači Zakon o hrvatskom kvalifikacijskom okviru koji je donesen 2013. g. u mandatu SDP-ove vlade. Znači to je bio naš slobodan izbor, da napravimo zakon u ovom obliku kakav je i da stvorimo cijeli sustav kakav postoji danas. U EU, kad pogledamo sustav obrazovanja i kako je on reguliran na razini Unije, znači treba naglasiti da Unije prvenstveno podupire aktivnosti država članica. Znači to je propisano u čl. 168. ugovora o funkcioniranju EU, gdje se navodi da je EU u potpunosti poštuje odgovornost države članice za nastavni sadržaj i ustroj obrazovnih sustava i da je isključeno bilo kakvo usklađivanje zakona i drugih propisa država članica. To znači da države imaju velike autonomiju i ključnu ulogu da same odobre koje su njihovi prioriteti obrazovnog sustava, ali što je bitno i kako će ga organizirati. A to se isto tako odnosi i na kvalifikacijski okvir. Znači, prema vlastitim interesima, potrebama i onime što svaka država i vlada procjenjuje da je njoj bitno. Zašto sve to navode? Znači to sve navodim zbog toga što se kod nas u Hrvatskoj često, nažalost prepisuju neka rješenja iz EU, iz različitih dokumenata i to se uspostavlja kao nešto što se točno na određeni način mora uspostaviti, a vrlo često nije tako. I to je bitno za naglasiti i pogotovo zato što je obrazovni sustav vrlo osjetljiv, znači ne trpi nagle reforme preko koljena, radi toga, da bi možda netko zadovoljio neke svoje osobna ambicije da bude upamćen u povijest ili nešto slično, nego je potrebno vrlo temeljito analizirati, izraditi nove programe, pripremiti sustav i taj, sve to skupa mora proći kroz ozbiljnu recenziju što naravno je osnovni element svakog znanstvenog pristupa svakoj temi. Zbog čega to posebno spominjem? Znači, zbog samog koncepta ishoda učenja. Znači, tu mislim da je to jedan novi instrument, koji se uvodi u naš sustav osnovnog i srednjeg obrazovanja ali i visokog i tu svakako treba paziti. Znači, ako se odredi samo 10-12 ishoda učenja, primjerice za neki predmeti, može se dogoditi da najveći dio sadržaja ostaje neobuhvaćen. Ako se pak cjelokupni sadržaj pokuša prikazati kroz ishode učenja, onda ih dobijemo na 100. Znači za jedan nastavni predmet u osnovnoj ili srednjoj školi, imate nekoliko stotina ishoda učenja. To je ono što je bitno. Znači tu je potrebno biti jako oprezan, kako se ne bi napravile neke stvari koje možda neće polučiti željeni efekt. I naravno mora postojati jedan kor sadržaja, koji će biti temelj onoga na što će se ishodi učenja za kompetencije dalje dograđivati. Znači to je ono što želim reći, znači treba jako paziti sa velikim reformama i ne treba automatski micati sve što je bilo dobro nekada nego treba biti u tome, vrlo pažljiv i temeljit i znati što hoće. Što se tiče samog Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijal, ono je bitno na različitih razinama i u različitim zakonima. Ja recimo znam da je trenutno u proceduri izmijene i dopuna Zakon o osiguranju kvalitete u visokom obrazovanju. Znam da se tu, da tu postoje, koliko sam čuo barem, postoje različite ideje, kako tu problematiku urediti i na pravi način. Ono što bi tu također istaknuo, da treba paziti, da se određeni tržišni principi ne bi potpuno, bez ikakvih ograničenja transplantirali u naš sustav, koji možda ne može to tako naglo prihvatiti. I u tom smislu bi naglasio, da države članice imaju veliku slobodu i autonomiju, da same procjene što je njihov javni interes i do koje mjere tržišna načela, koja zagovara i EU i kroz svoje propise i o uslugama itd. da jasno, da sama procjeni do koje mjere ih je potrebno uvesti. I mislim da je ključ taj javni interes. Znači, da država jasno vidi koji je javni interes u sustavu obrazovanju i da taj javni interes štiti i da budemo jako pažljivi ako određena načela, koja su možda u nekim državama već prihvaćena, pa kasnije obuhvaćena pokušamo uvesti u Hrvatsku. Da zaključim, ugl. potrebne su reforme, potrebno ih je dobro promisliti, treba paziti da se novim reformama ne stvari bespotrebno administriranje, da se nagomilaju nekakva vijeća, tijela, stotine ljudi koji će raditi neki posao je zapravo samo možda komplicirati cijeli sustav. Znači tu treba biti jako pažljiv i ono što bi posebno naglasio, da nam je potreban dijalog. Nažalost, mi zadnjih možda 2-3 g. vidimo da u našem sustavu visokog obrazovanja, gdje taj dijalog koliko toliko funkcionirao do sada da je nažalost u velikoj mjeri narušen. Mi imamo situaciju da se na nekim fakultetima, istaknutim profesorima ne produljuju ugovori zbog toga što su se nekom zamjerili, određene većini možda fakultetskom vijeću ili nešto slično. Imamo situacije da se političke stanke, pokušavaju miješati u kadroviranje na fakultetima itd. Mislim da to nije dobar put. Mislim da nam je potrebno strpljenja, više dijaloga sa vlastitim neistomišljenicima i kako bismo sve dionike uključili u proces, kako bi ta obrazovana reforma, oko koje se tolike lome koplja zapravo doista i profunkcionirala u praksi. I zato ovim putem apeliram na sve strane u različitim možda svjetonazorski itd. da pokušaju razviti taj dijalog, ne nametati svoje kriterije kao jedine prihvatljive drugima, nego da zbilja pokušamo zajedno taj obrazovni sustav napraviti što bolje. Hvala.
Hvala lijepo. Gospodin Sokol imate 2 replike. Prva replika, gospođa Glasovac.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Sokol, spomenuli ste, da da obrazovanje se ne bi trebalo jedino isključivo voditi, ako sam vas dobro shvatila tržišnim interesima, nego da trebamo gledati što je, obrazovanje kroz prizmu, javnog dobra. I ja se tu potpuno slažem s vama i često ovdje u saborskim raspravama ističem opasnost jedne teze koja se provlači u posljednje dvije godine posebno, a naglašena je vrlo često u raspravama o cjelovitoj kurikularnoj reformi kada se jedna od bitnijih zamjerki ističe podzastupljenost odnosno nedovoljna zastupljenost STEM područja. E sad, ja ne želim zaista reći da u Hrvatskoj nije potrebno na svim sustavima obrazovanja možda malo pojačati taj STEM dio, međutim isto tako sam zagovornik toga da bez društvenih djelatnosti nema obrazovanja u funkciji javnog dobra. Na nedavno održanom World education forumu u Londonu na kojem je sudjelovala i ministrica znanosti i obrazovanja jedan govor je doživio posebne ovacije, upravo govor koji je govorio o tome da u doba interneta, napretka tehnologije gdje su baš naglašena ova STEM područja, ono što je ključ opstanka i opstanka svijeta je obrazovanje koje se fokusira na mladom čovjeku koji kritički promišlja, koji analitički razmišlja i koji se razvija kao osobnost, a ne kao računalo jer ljudi neće zamijeniti računala odnosno ljudi su nezamjenjivi računalima, bez obzira na napredak tehnologije. Smatram da moramo u našem hrvatskom prostoru kada govorimo o obrazovanju ne dozvoliti tezu da jedino na što trebamo stavljati težište u buduće je STEM, ne, čuvati čovjeka i čuvati ono što čovjeka čini, što kompjuteri nikada ne mogu zamijeniti i neće zamijeniti.
Malo sam vas pustio malo više. Izvolite gospodin Sokol.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice Glasovac, evo jako mi je drago da baš vi govorite o … društveno humanističkog područja, evo ne mogu vam opisati koliko mi je drago. Zbog čega? Zbog toga što je u mandatu, inače ne volim govoriti o tome, ali ovdje sam stvarno morao reagirati, u mandatu vaše vlade kada ste vi bili pomoćnica ministra je donesen poznati Pravilnik o izboru u znanstvena zvanja koji je zapravo i oko toga je postojao u velikoj mjeri konsenzus upravo društvene humanističke znanosti doveo u jako, jako tešku situaciju, baš zbog toga što nije zanemarivao njihove specifičnosti, važnosti za nacionalni identitet i sve ostalo što to znači. Ja se sjećam da su upravo društveno humanističke znanosti imale tada najviše zamjerki upravo na ono što je tada dolazilo iz ministarstva. Tako da mi je jako drago da ste vi promijenili mišljenje ovdje, da sada zastupate jedan drugi stav. Evo meni je jako drago. S tim da naglašavam da to nije bila jedina stvar koja je došla iz ministarstva koja je na kraju završila na Ustavnom sudu i pala, mislim da je bilo takvih situacija sedam u vašem mandatu, što mislim da je neki rekord, nisam siguran, ali mislim da je to jedan od većih rekorda u mandatu jednog ministarstva. Što se tiče liberalizacije da se razumijemo, ja mislim da sustav treba relaksirati, da treba omogućiti otvorenost i što je posebno važno da je potrebno naglasak staviti na sadržaj. Znači ne na to da li se neki program formalno nudi na ovoj ustanovi ili na onoj nego da su oni supstacionalno isti i da oni mogu davati iste kvalifikacije i da daju iste mogućnosti dalje i slično. Tako da mislim da nam je potreban jedan dobar balans, mislim da sustav treba relaksirati, otvoriti. Meni je žao recimo o onim poznatim izmjenama i dopunama od kojih se na kraju odustalo zbog novog zakona jer su upravo bile predviđene mjere da se olakša sustav, da se omogući lakši ulazak u sustav povratnika u inozemstvo i osoba koje nisu do tada radile na sveučilištu pa nadam se da će to biti i u novom zakonu. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Druga replika gospodin Jovanović.
Hvala lijepo. Evo kako ne može kolegica Sabina odgovoriti, ja ću onda dio svoje replike iskoristit u tom smjeru. Nije bilo sedam dokumenata, sedam zakona, propisa na Ustavnom sudu iz ministarstva to dobro znate, bilo ih svega nekoliko ali neću sada o tome. A pravilnik o kojem vi govorite nije napisalo ministarstvo, pa kolega Sokol to dobro znate, to svi znaju, da je pravilnik o napredovanjima pisala struka, ne ministar, ne njegovi pomoćnici nego struka, a da je pao zbog sprege Ustavnog suda i poznate sutkinje koja je bila predsjednica Ustavnog suda i koja je koristila 12 mjeseci naknadu na koju nije imala pravo jer se trebala vratiti na Pravni fakultet. Dakle njenom spregom, spregom dijela Pravnog fakulteta i Ustavnog suda je taj pravilnik dobio negativno mišljenje. Ali nije ga pisala Sabina Glasovac, nisam ga pisao ja, pisala ga je struka, dakle predstojnici društveno humanističkih znanosti koji su htjeli drugačije urediti područje društveno humanističkih znanosti. Ja sam se javio da vam kažem da se s vama slažem, dakle nije uredu kada dođe jedna nova garnitura da pokušava srušiti sve što je radila prethodna garnitura, a Hrvatski kvalifikacijski okvir je upravo dokaz da smo mi radili tako. Dakle Hrvatski kvalifikacijski okvir pošao se pripremati 2006. godine i mi smo sve što je bilo dobro u našem mandatu prihvatili nepromijenjeno i pustili struku da izradi Zakon o Hrvatskom kvalifikacijskom okviru. Ja sada apeliram da nova garnitura ne odmaže ministrici Divjak nego da zajedno s njom pokuša provesti strategiju onako kako je donio Sabor, a donio je jednoglasno pri čemu je HDZ imao samo jednu, protivio se samo jednoj činjenici, a to da nisu osigurana dovoljna sredstva. Dakle nijednom rečenicom nije negirao niti jednu stavku Strategije razvoja obrazovanja, znanosti i tehnologije iz koje proizlazi i kurikuralna reforma.
Kada struka dolazi na vlast vidite … možda je bolje da ste ga vi napisali. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Jovanović, da to je formalno tako donijelo ga je nacionalno vijeće, mislim svi to znamo, ali znamo tko su bili članovi nacionalnog vijeće, koje dominantne političke opcije su bili i kako su imenovani. Pa mislim nećemo se sada zezati. Svi vi znate da je taj pravilnik kolokvijalno nosi naziv vašeg tadašnjeg zamjenika koji je sada u nekoj drugoj stranci. Mislim, nema smisla da ovdje glumimo i pozivamo se na nekakve formalne stvari kada svi u akademskoj zajednici znaju koja je istina. Mislim doista nema potrebe što bi rekli da se farbano. A što se tiče sprege, mislim ja u te priče ne bih ulazio, mislim da trebamo štititi dignitet institucija u ovoj državi, a jedna od tih institucija je Ustavni sud. I to da vi dovodite nekakve sprege privatne teorije itd. tko, s kim i kako. Mislim da narušava dignitet i Sabora i svih državnih institucija i mislim da to doista treba izbjegavati. Hvala vam.
Hvala lijepa. Sada nastavljamo sa pojedinačnim raspravama. Gospodin Hrvoje Zekanović, izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena državna tajnice. Ovako kad malo razgovaramo o obrazovanju pa naučimo razne nove termine, pa ja sam tu izveo kratica koje su meni nove moram priznati ovih zadnjih godinu dana NCV, PSP, ERS. Znači Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje, Posebno stručno povjerenstvo, Ekspertna radna skupina. Pa evo danas govorimo o Nacionalnom vijeću za razvoj ljudskih potencijala. Jako je puno tih skupina, jako puno tih tijela i nekom slušatelju koji je ovako malo površan i ne uđe u meritum, jako mu je teško pohvatati o čemu se radi, a radi se o najvažnijoj temi, jednoj od najvažnijih tema za našu državu u jednom od najvažnijih resora o obrazovanju. I ovdje moram reći evo raduje me što je u pripremi novi zakon i raduje me što će novi zakon izaći. Mislim da je on taj ključni dokument koji će zapravo doprinijeti da mlade obrazujemo za tržište rada, ali ja ću reći ne samo za tržište rada nego da im, da ne zaboravimo da su škole i odgojna, znači dimenzija škola, odgojno obrazovne institucije, odnosno da ih odgajamo za vrijednosti, za one vrijednosti koje ja vjerujem svi mi baštinimo kao društvo. Ono što bih ovdje rekao, evo spomenut ću i ja znači hrvatski kvalifikacijski okvir jer je to jako bitan, znači povezano je sa znači Nacionalnim vijećem za razvoj ljudskih potencijala. I ono što je tu bitno opet povezati da se radi o tim famoznim ishodima učenja. Mi smo do sada se u školama vodili po programima i planovima, međutim danas evo govorimo o tim ishodima. Pa svima onima koji rade u školi, a nije jasno što ih to očekuje, da malo približim. Znači osnovni sadržaji će biti znači obvezni, a pružit će se sloboda profesorima da zapravo predaje na svoj način sadržaje koji su vezani uz temu, a onaj glavni sadržaj će biti znatno manji nego što je bio do sada. Navodno takvi sustavi postoje u nekim drugim zemljama gdje se govori o ishodima, ne govori se o sadržajima. Osobno moram priznati s obzirom da sam imao jedno veliko iskustvo rada u školi dugotrajno, malo sam skeptičan, malo me je strah. Ne znam kako će to funkcionirati i cijeli ovaj eksperiment reforme kurikula koje evo sada idemo na jesen. Bojim se da se možda ide malo prebrzo, da se nije promislilo o svim problemima kojih ima jako, jako mnogo. Ovdje kad govorimo o hrvatskom kvalifikacijskom okviru zapravo govori se o politici obrazovanja, a ja ću opet naglasiti. Mi ne smijemo isključivo razmišljati o tome da sutra obrazujemo ljude za tržište rada. Moramo govoriti o STEM području, moramo govoriti da ti predmeti budu zastupljeni na adekvatan način, ali ne smijemo zaboraviti i vrijednost, odnosno vrijednosni sustav. I s druge strane volio bih da i ovi ljudi koje ćemo danas, odnosno vjerujem već sutra potvrditi glasovanjem u Hrvatskom saboru da su svjesni da svi ljudi u Hrvatskoj ne razmišljaju isto i da vode računa o pluralnosti a to je ono ključno po čemu se hrvatsko društvo razlikuje od nekih drugih društava i da upravo ta pluralnost bude interpolirana, znači integrirana u novi zakon, odnosno da ovi ljudi koji će raditi na hrvatskom kvalifikacijskom okviru, odnosno ljudi koji će biti izabrani u Nacionalnom vijeću za razvoj ljudskih potencijala vode računa o pluralnosti i da ona bude sutra integrirana u novi zakon. I to je ono što je ključno i na što ne smijemo zaboraviti. Eto hvala.
Hvala lijepa. Imate samo jednu repliku gospodin Sokol.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Zekanović vi ste spomenuli cijeli taj institucionalni okvir naše obrazovne reforme. Pa evo u nekoj mjeri se slažem sa vama. Naime, ja jesam pravnik ali ne volim preveliko administriranje i gomilanje nekakvih raznih tijela i posebno ne volim sad nekakve kratice i puno meta jezika iz kojih se zapravo često izgubi bit. Ono što je činjenica da je taj sustav uspostavljen temeljem Strategije kada je uspostavljen. Neki će reći u našoj akademskoj zajednici da je to bilo zato što je tadašnji savjetnik tadašnjeg premijera htio mimo ministarstva raditi neke stvari. U to sad ne bih ulazio, ali o tome se u akademskoj zajednici dosta priča. Ali tu smo sada gdje jesmo. Ono što je bitno, da te institucije i ta tijela postanu što prije funkcionalna i da naprave ono što im je posao. I mislim da se oko toga svi slažemo. Što se tiče pluralizma, da i tu se također slažem. Mislim da mi u Hrvatskoj imamo jedan generalni problem, a to je da se neki u društvu postavljaju kao vrhovni arbitri. Znači neki u ovom društvu bi određivali drugima što smiju govoriti, što ne smiju. I ono što se meni čini, je da je to na žalost jedan atavizam iz nekih bivših totalitarnih vremena kad su mogli određivati tko će biti gdje, tko će ostati u Hrvatskoj, tko će ići van jer se neće moći zaposliti itd. Znači neprijatelji i narodno oslobodilačke borbe, revolucije, svega ostalog. Bojim se da je nešto od tog mentaliteta ostalo danas u našem društvu i mislim da to trebamo izbjegavati ako želimo postati moderna država. I mislim da i nove generacije kroz obrazovnu reformu upravo trebaju se učiti tom pluralizmu, upravo učiti tome da i roditelji i obitelji imaju pravo na različiti svjetonazor koji možda neće biti nametnut, koji neće biti nametnut od nekih cenzora u nekakvim institucijama itd. I da je to jedno bogatstvo kojim svi trebamo težiti. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku gospodin Zekanović.
Uvaženi kolega Sokol, lijepo ste primijetili, a evo i danas smo čuli ovdje da zapravo imamo s jedne strane u Hrvatskom saboru zapravo osporavanje legitimiteta uopće kao da kad je netko na vlasti ima pravo kadrovirati na svoj način, a drugome se zapravo osporava da kadrovira na drugi način. I to je ono što mi je uvijek neshvatljivo. A ovdje ću ja malo biti kod te pluralnosti konkretan. Imamo nekoliko razina kurikula. Imamo onaj školski kurikul koji donosi, znači Upravno vijeće svake škole, gdje se imamo nekakve među predmetne teme i neke neobvezne sadržaje, gdje zapravo u tom jednom neobveznom sadržaju da se mogu implementirati nekakve teme koje će svaki roditelj birati prema svom svjetonazoru, odnosno prema vrijednostima koje on gaji. I to je ono što je jako bitno da se omogući ne u onom obveznom sadržaju, nego u onom sadržaju koji svaka škola pojedinačno bira, da se omogući roditeljima da izaberu ili ne izaberu kroz vannastavne aktivnosti, kroz među predmetne teme neke programe koji njima odgovaraju. I to je ono što je jedan minimum minimuma i mislim da je to nužno da se integrira u ovaj novi zakon, to je jedna pluralnost da se vidi da smo kao društvo napredni i prihvaćamo i različite.
Hvala lijepa. Gospođa Vesna Bedeković, pojedinačna rasprava.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo ja bih iskoristila vrijeme koliko mi bude dozvoljavalo progovoriti upravo baš u kontekstu uloge Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala u razvoju Hrvatskog kvalifikacijskog okvira kao alata za osiguravanje kvalitete kad je u pitanju oblikovanje prije svega studijskih program, mislim da smo tamo najdalje otišli i onda i nastavnih programa u srednjoj školi, pogotovo u strukovnim školama kada govorimo o njihovoj prilagođenosti tržištu rada. I naravno voljela bih otvoriti jedno onako pitanje Hrvatskog kvalifikacijskog okvira kao alata za osiguravanje kvalitete u sustavu visokog obrazovanja a onda i u sustavu osnovnog i srednjeg obrazovanja kad za to dođe vrijeme. I na kraju krajeva kao što su kolege već naglasile, neki od njih, nama je ubrzo velim, na redu na saborskoj raspravi i Zakon o Hrvatskom kvalifikacijskom okviru i Zakon o osiguravanju kvalitete u visokom obrazovanju i naravno da Nacionalno vijeće za razvoj ljudskih potencijala tu ima jednu bitnu ulogu kao tijelo koje razvija Hrvatski kvalifikacijski okvir. E sad, naravno zašto bi htjela nekoliko rečenica reći o kvaliteti studijskih programa? Prije svega zbog činjenice da i zašto visoko obrazovanje. Prije svega studijski program, dobar jedan i kvalitetan studijski program je ključ kvalitete i jedan od bitnih ključeva izlaznog rezultata da bismo dobili kao finalni proizvod studenta, učenika, prije svega studenta koji će se snaći i brzo prilagoditi svijetu rada i čije će zanimanje i čije će kompetencije biti sukladne potrebama tržišta rada a da bi tome bilo tako, moraju biti programi usklađeni i standardom zanimanja i sa standardom kvalifikacije koju onda određuje ishod i učenja kao ključni sadržaji kvalifikacija. Kad ovo govorim samo ću podsjetiti na činjenicu da Agencija za znanost i visoko obrazovanje u prošlom valu reakreditacije provedene studijskih programa, samo jedan podatak, da je uskraćena dopusnica za izvođenje za otprilike dvadesetak studijskih programa, što nije malo. U tom kontekstu želim govoriti o Hrvatskom kvalifikacijskom okviru kao alatu kvalitete i o tome ovo što je govorio kolega Sokol, da Hrvatski kvalifikacijski okvir nije obvezujući. Dakle on Hrvatsku ne obvezuje da moramo ali smo u razvoj Hrvatskog kvalifikacijskog okvira krenuli i ja mislim da je to dobro. Pitanje pristupa implementaciji Hrvatskog kvalifikacijskog okvira o čemu ćemo vjerujem kao što sam rekla više raspravljati kad dođe na red Zakon o kvaliteti. Naime, kad je u pitanju pristup samoj implementaciji, tu bismo se trebali odrediti s obzirom na trenutno stanje koje imamo vezano za studijske programe kako na našim sveučilištima, tako na veleučilištima, visokim školama uzevši u obzir binarni koncept gdje bi zapravo trebali razmišljati o primjeni odnosno implementaciji na sva načina. Ja bih to nazvala dobrovoljnim, dobrovoljnom primjenom Hrvatskog kvalifikacijskog okvira i obveznom primjenom pri čemu bismo kad je u pitanju dobrovoljna primjena Hrvatskog kvalifikacijskog okvira, zapravo Hrvatski kvalifikacijski okvir mogli promatrati kao svojevrsni brand kvalitete a kad je u pitanju obvezna primjena kod oblikovanja novih studentskih programa kao naprosto akreditacijski standard koji kod inicijalne akreditacije studijskih programa mora se implementirati da bi se dopusnica uopće dobila. U tom smislu možemo govoriti o studijskim programima čije oblikovanje a onda i akreditacija ide bilo kroz postupke inicijalne akreditacije koju provodi Agencija za znanosti i visoko obrazovanje kad su u pitanu stručni studiji odnosno postupak koji ide kroz inicijalnu akreditaciju koju provode jedinice za osiguravanje kvalitete na sveučilištima odnosno Senat kao krajnja instanca koja odobrava izvođenje novog studijskog programa. I pritom bi se trebalo odrediti šta je krajnji cilj Hrvatskog kvalifikacijskog okvira, slažem se, netko je izrekao da je to reformski alat i da on između ostaloga omogućuje i usporedbu i zanimanja i kvalifikacije onih koje mi imamo sa … [[Govornik se ne razumije.]] sa europskim prostorom visokog obrazovanja, sa kvalifikacijama i zanimanjima koje imaju studenti kad završe studije izvan Hrvatske pa onda usporedbi mobilnosti i tu se sad otvara čitav niz pitanja. I mislim da bismo tu tematiku i problematiku doista onako u jednoj smirenoj atmosferi trebali dobro raspraviti kako bismo onda iznašli najbolji mogući način da se doista i Hrvatski kvalifikacijski okvir primjeni kao instrument kvalitete a da se ne primjeni na način svi su to implementirali pa onda idemo i mi i moramo i mi pod svaku cijenu. Dakle, slažem se s kolegama da u tome ne treba brzati, da ne treba raditi ništa na brzinu, da treba dobro promisliti, u svakom slučaju dati potporu Nacionalnom vijeću za razvoj ljudskih potencijala ali i dobro razmisliti, dakle, kad govorimo o standardu zanimanja i kvalifikacija i o ishodima učenja koji određuju dakle, standarde kvalifikacije, u kojoj mjeri su ti ishodi učenja zastupljeni u dovoljnoj ili prevelikoj mjeri, a u kojoj mjeri nam je negdje u pozadini su ostali zanemareni, dakle, između ostaloga i sadržaj. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Gospodin Sokol ima repliku. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice Bedeković, ja se s vama slažem, rekli ste dosta toga, evo izdvojio bi 2 stvari, koje mislim da su bitne, prvo je selekcija. Znači ono što je jako bitno u našem, sad ću govoriti sustavu visokog obrazovanja je upravo da taj sistem, akreditacije i inicijalni rad akreditacije funkcionira na pravi način. Da su tu zbilja kriteriji koji će garantirati tu famoznu kvalitetu. Nažalost, imali smo slučajeva u nekoj možda daljnjoj prošlosti, da su se akreditirali, možda neke stvari koje nisu trebale. I to je možda jedna greška, ali koju svakako mislim da se može i da treba popraviti. Ono što je bitno je da se tu opet ne rade nekakve stvari preko koljena, nego da se postepeno dižu kriteriji, kako bi taj naš obrazovni sustav na pravi način funkcioniralo. Ono što je posebno međutim, važno je, da se to pitanje, isključivanje ono što nekvalitetno radi na toj inicijalnoj razini, razini akreditaciji. A ne da se poslije, ako neki programi nisu formalno u skladu s jednima i s drugima, pa neki tvrde da nisu kvalitetni, ali zapravo su isti, da se onda zbog toga im ne daju iste kvalifikacije, a odgovarajuće kvalifikacije itd. Znači, ono što nekvalitetno isključite u tom inicijalnom dijelu, ali ako je nešto dobilo akreditaciju, onda svi imaju pravo djelovati u tom sustavu i ono, što bi rekli, slobodno živjeti, tako javni tako i privatni. S tim, što se tiče ovo od tih privatni se često diže buka, mislim čisto da ponovim ovdje, da je svega 5% studenata u Hrvatskoj, oko 5% studira na privatnim visokim učilištima. Tako da mislim da u tom smislu nisu ona glavni problem, usprkos, možda i jesu tu interesne skupine, vezane uz neke od njih u to ne ulazim. Ja nisam ni policija ni DORH ni ništa slično, ali generalno mislim da trebamo razvijati taj stav, da nešto nije loše, samo zato što nije dio ovog ili onog sustava, nego da se zbilja gleda kvaliteta, a za to vam treba taj prag, taj inicijalni prag dignuti što više, da imamo pravu kvalitetu. Hvala.
Evo, još malo da iskoristimo replike unutar kluba. Izvolite.
Dakle, doista slažem se, ono što mislim da je jako bitno, a slažem se s riječju selekcija, dakle i dobra startna pozicija jednaka za sve, sa visokom podignutom ljestvicom, naravno u onoj visini u kojoj ju većinom svi mogu postići uz jasne i jednoznačne kriterije. A ovo drugo, dakle, mi moramo biti svjesni toga, da mi imamo hrpu studijskih programa, koji nisu usklađeni sa hrvatskim kvalifikacijskim okvirom jer ga nismo ni imali. I iz tog razloga je potrebno propisati, jasne procedure, usklađivanje sa hrvatskim kvalifikacijskim okvirom. Dakle, da bi se svima mogli omogućiti da svoje programe usklade sa HKOM, a da im se istovremeno ne dakle, ovo što ste rekli, izbaci iz vagona i onemogući dakle, izvođenje studijskih programa. Hvala lijepo.
Hvala i vama. I na kraju, sad gospođa Glasovac, koja po svemu sudeći neće imati repliku unutar kluba.
Da, sama na sceni, objektivni razlozi postoje za to. Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Evo, meni je drago da smo konačno dobili na saborske klupe prijedlog imenovanja novih članova Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala. Bilo bi dobro kad bi se ovakva praska 9- mjesečnog kiseljenja zapravo prijedloga negdje po hodnicima ili po sobama Sabora prije nego li stignu na saborske klupe zaustavile. I kada bismo bili puno operativniji u ovom stvaranju preduvjeta, zapravo mi kao Sabor stvaramo zakonske prijedloge, donosimo zakone, ali isto tako stvaramo preduvjete za rad nekih nacionalnih tijela koje smo mi ovlastili da rade posao za kojeg smo ih ovlastili, a onda s druge strane, na sreću ovdje nije doveden u pitanje kvorum. Dovoljan je bio broj članova koji su imali svoje mandate, tako da to nije bitnije na sreću utjecalo na rad Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala a moglo je biti i drugačije. Zagovornik sam i podržavam one kolegice i kolege koji ne vide ništa sporno u prihvaćanju RH zapravo da kroz hrvatski, da prihvati hrvatski, odnosno, da uspostave hrvatski kvalifikacijski okvir kao ključni instrument osiguravanja kvalitete. Mislim da je to bitan iskorak, znači, i kad mi dosta često, znači mi imamo tu 3 razine, zapravo, osiguravanje kvalitete na u strukovnom obrazovanju, osiguravanje kvalitete u visokom obrazovanju, ali isto tako u jednom području gdje Hrvatska nažalost, prema svim parametrima, koji su mjerljivi među članicama EU, nažalost, na začelju kolone, a koji je iznimno važan za razvoj ne samo čovjeka nego i društva, a to je cijeloživotno učenje, odnosno, osiguravanje kvalitete kroz HKO u obrazovanju odraslih, čiji je glavni postulat cijeloživotno učenje. Mi kao RH, nažalost imamo čini mi se 5% naših sugrađana, koji su uključeni u neki vid cijeloživotnog učenja, to je zaista porazna statistika i na tome moramo kao država jako puno raditi jer naprosto društvene promjene, društvo je takvo, da završetkom našeg formalnog obrazovanja, bez obzira radilo se o pretercijalnom ili o visokom obrazovanju, moramo shvatiti, da danas ne možete kao pojedinac, kao društveno biće, ali ni kao osoba na tržištu rada, ne možete zapravo opstati ako niste svjesni važnosti cijeloživotnog učenja. A na državi da osigura instrumente, da osobe mogu steći neke formalne i informalne, neformalne oblike cijeloživotnog učenja, što mi nažalost, još uvijek nemamo ili imamo ali smo tu zaista na jednoj početničkoj i nazvati ću to tako razini. HKO nam je jako važan i zbog toga da osiguramo tu prohodnost što vertikalnu što horizontalnu. Isto tako da i sada kada smo punopravna članica EU naše kvalifikacije, europske kvalifikacije budu međusobno prepoznatljive, da osiguramo tu mobilnost u oba pravca. Mislim da je možda bitno iz Hrvatskog sabora dati podršku ne samo Nacionalnom vijeću za razvoj ljudskih potencijala nego i sektorskim vijećima onima koja su oformljena, ali i onima koja ja mislim još uvijek nisu. Mislim da tu možda trebamo ubaciti, mislim tu ni mi nismo bili iskreno evo osobno koliko znam do 2015. godine, nismo bili zadovoljni dinamikom kako se uspostavljao ne samo donošenje zakona je jedno, ali onda ono nakon toga uspostava sektorskih vijeća, donošenje standarda zanimanja, standarda kvalifikacija je išlo dosta sporije i tromije od onoga kako smo mi to predvidjeli i očekivali. Mislim da je iznimno važno da tu ubacimo u petu, šestu brzinu zato jer nema te reforme bez obzira o čemu govorimo, možemo sada govoriti o bilo kom konceptu cjelovite kurikularne reforme, da imamo sada sve gotove pretpostavke. Znači primjerice, u strukovnom obrazovanju nećemo napraviti puno ako nemamo standarde zanimanja, standarde kvalifikacija, ako nemamo uspostavljen registar, ako nemao funkcionalnu provedbu Hrvatskog kvalifikacijskog okvira. I tu moramo zaista intenzivirati aktivnosti, više nemao nijedan razlog zašto bismo to radili usporeno. A između ostalog i jako puno financijskih sredstava nam stoji na raspolaganju, mislim da tu i operativnim programima učinkoviti ljudski potencijali s jedne strane, s druge strane koherentnost i kohezija znači i ISF i IRDF odnosno ISF u ovom slučaju nam stoji na raspolaganju i treba ga zaista pametno koristiti za razvoj standarda zanimanja i standarda kvalifikacija. I završno, da ne iskoristim baš svo vrijeme da vratim onaj dug koji imam od prije. Ja bih samo evo nije dio, nemojte mi molim vas izreći opomenu zbog povrede Poslovnika, možda nije dio teme ali je vezano. Znači mi kao Hrvatski sabor se moramo s poštovanjem odnositi prema tijelima koje imenujemo i ponovit ću, osigurati im sve preduvjete za rad. Znači čekali smo devet mjeseci da se kompletira na neki način, bar s ove dvije osobe Nacionalno vijeće za razvoj ljudskih potencijala, ali ja ću samo ovdje reći Nacionalno vijeće za odgoj i obrazovanje ključno strateško nacionalno tijelo osnovano u ovom Hrvatskom saboru, dobilo mandat da asistira i ministarstvu i Hrvatskom saboru i Vladi RH u strateškim promišljanjima svih obrazovnih procesa. Znači godinu dana, od siječnja 2017. godine to tijelo ne radi, ne funkcionira, nije održalo nijednu sjednicu, nema kvoruma. Čeka se ovaj Hrvatski sabor da imenuje osam članova predsjednika i sedam članica i članova Nacionalnog vijeća za odgoj i obrazovanje. Dva put smo dobivali prijedloge na odbor, niste se među sobom vjerojatno koordinirali, tu je došlo do nekakvih šuma u kanalu, ne ulazim sada u vaše međusobne u odnose, apeliram. Nije uredu da godinu dana zbog tromosti Hrvatskog sabora, gledajte past će na kraju na Hrvatski sabor odgovornost bez obzira što se netko u Vladi ne može, Vlada je uputila Hrvatskom saboru svoj prijedlog koji je bio kontroverzan po mnogo čemu pa je povučen, pa se ponovo išlo s tim prijedlogom pa opet očito nije se u većini u vladajućoj većini uspio postić dogovor. Ali nemojte to raditi. Hrvatski sabor na kraju snosi odgovornost za to bez obzira na trevenja u vladajućoj koaliciji, dajte u nekom razumnom roku omogućite da profunkcionira Nacionalno vijeće za odgoj i obrazovanje, a ne da mi ovdje u Hrvatskom saboru budemo kočioničari njegovog rada jer on od 1. siječnja 2017. godine ne funkcionira, njega nema, iako smo mi u ovom Hrvatskom saboru da on mora raditi i što mora raditi. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Ali niste još gotovi imate dvije replike. Prva replika gospodin Sokol.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo kolegice Glasovac, drago mi je da danas vidimo nešto što je u našoj politici vrlo rijetko, a to je samokritika. Znači vi prozivate što ste nekoliko mjeseci možda odužilo imenovanje članova Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala, ali ste priznali i drago mi je da ste priznali, ko prizna pola mu se prašta da ste … mislim samo sedam sektorskih vijeća od odnosno vi u vašem mandatu je imenovano svega sedam sektorskih vijeća ako se ne varam, manje od trećine. Tako da evo drago mi je da ste i sami priznali da su se neke stvari u vašem mandatu mogle raditi brže i to mi je jako drago. Nadam se da će te samokritike i iskrenosti u našoj politici biti još i više. Što se tiče fondova spomenuli ste fondove, pa evo također bi ovim putem još jednom naglasio kako je 2017. u području znanosti i obrazovanja bila ključna godina i prijelomna godina što se tiče europskih fondova, pogotovo prva polovica godine, samo da nabrojim neke stvari. Nakon višegodišnjeg otezanja iz različitih razloga je riješeno financiranje znanstvenih centara izvrsnosti iz Fonda za regionalni razvoj, potpisan je ugovori teški preko 370 milijuna kuna, pripremljene su predispozicije jedan projekt je dobio status strateškog i za dva velika i dva strateška projekta su pripremljene 95% toga za raspisivanje natječaja. Iz Europskog socijalnog fonda napokon smo nakon više godina zaostajanja kada vi recimo u tri godine praktički ste zatvorili ulaz novih mladih znanstvenika u sustav, mi smo iz Europskog socijalnog fonda pripremili natječaj za 154 nova mlada doktoranda i u proračunu za iduću godinu osigurali sredstva za dodatne doktorande koji nam omogućuju da ako ostane takva dinamika da ćemo moći imati tu prirodnu zamjenu od 200 do 250 novih mladih doktoranada godišnje. I to je upravo ona dodana vrijednost koju je ova Vlada napravila, da smo napravili tu stanku koja je bila zbog koje su mnogi naši kvalitetni mladi znanstvenici otišli van i nadam se da će tako nastaviti. Nadam se da ćete mi i vi kao konstruktivna oporba pružiti podršku u tome. Hvala.
Hvala i vama. Odgovor izvolite gospođo Glasovac.
Kolega Sokol, ima vremena upoznat ćemo se. Ja jesam kritična, ali više od toga što sam kritična sam jako samokritična i nije to jedino što recimo smatram da smo mogli brže-bolje, imat tu dosta stvari. Ja za ovaj dio ne bih sada ulazila s vama u raspravu, mislim da nisam najkompetentniji sugovornik po pitanju doktoranada, vi znate da sam ja vodila jednu potpuno drugu upravu. Naravno da snosim dio odgovornosti jer sam bila dio tada upravljačke strukture u Ministarstvu znanosti i obrazovanja ali ne mogu vam argumentirano replicirati u ovom trenutku. Mogla bih da se radi u onom dijelu za koji sam bila direktno odgovorna, a to su predškolske, osnovne i srednje. Ono što je svojevremeno bilo Ministarstvo prosvjete. Drugo, da vi sad možete koristiti fondove EU zato što smo mi zaista nešto tamo i radili. Ovdje smo bili malo tromi i sporiji u nekim dijelovima. Nismo zapravo išli dinamikom kojom smo to zamislili i trebali iz ovih ili onih razloga. Ali što se tiče operativnih programa mi smo radili na njima godinu dana, vodili smo se Strategijom znanosti, obrazovanja i tehnologije koju je donio Hrvatski sabor i stvorili preduvjete da se do 2020. godine mogu koristiti sredstva EU. Mene samo žalosti što, dobro Ministarstvo znanosti i obrazovanja je i u našem mandatu bilo jedno od uspješnijih primjera povlačenja fondova i drago mi je da ste to nastavili jer ovo što sad, dakle razina na kojoj Vlada i RH gdje smo zapravo gubitnici u povlačenju fondova, mislim da se radi o jednoznamenkastom postotnom broju je zaista nešto što nam ne služi na čast. Ali evo, ja se nadam da će Ministarstvo znanosti i obrazovanja u toj tužnoj statistici biti svijetla točka jer u obrazovanju su ta sredstva potrebna više nego igdje usudit ću se reći i u četverostruko i više će nam se vratiti svaki taj uloženi euro u sustav obrazovanja.
Hvala lijepa. Gospođa Bedeković.
Pa evo ja bih samo kratko a propos kritičnosti, samokritičnosti, konstruktivne kritike, ovakve, onakve kritike. Smatram da svi mi ako želimo poboljšati sustav i ako želimo dobro sustavu odgoja, obrazovanja u Hrvatskoj prije svega moramo biti i samokritični, moramo biti i kritični i moramo prije svega da bi nam rasprave bile plodne i artikulirane svoje kritike temeljiti na konstruktivnom pristupu i temeljiti ih na činjenicama. Dakle, lijepo je reći mi smo puno napravili, mogli smo možda i bolje i to je zapravo jedna izjava koja onako kaže sve, a ne kaže ništa. Mogli smo bolje. Evo mi smo svjesni toga da je moglo više. Ja bih to radije temeljila na činjenicama i na podacima, pa onda rekla a propos Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala kojemu je nulta godina, dakle kad je osnovano bila 2013. Dakle, nakon toga 2014. rad, 2015. ful godina dakle rada u mandatu vaše Vlade. U to vrijeme je osnovano samo 7 sektorskih vijeća od ukupno 25. Dakle, činjenica. Što se tiče hrvatskog kvalifikacijskog okvira naravno da nam treba registar, registar nam je dakle osnovna baza u koju moramo unijeti standard zanimanja i kvalifikacija ako želimo da priča profunkcionira, pa ću se onda opet vratit na činjenice i na konstruktivnu kritiku ovaj put prema vama, da kad smo zadnji put postavili pitanje čini mi se da je bila rasprava o izvješću, o radu Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala, pa smo ono išli, zanimalo nas je i mene je osobno zanimalo. Dobro o.k. Ako radimo na tome koliko standarda zanimanja definiranih imamo do sad. Odgovor je bio jedan standard zanimanja u rasponu od kraja 2013. do početka ne ove nego tamo sredina i prošle godine je bila. Hvala lijepa.
Hvala vama. Odgovor gospođa Glasovac.
Ma to je točno da su godinu i pol, dvije da su se osnovala 7 sektorskih vijeća. Ali vi ste sad dvije godine tu gdje jeste i evo sad očekujemo da se ta brzina ne znam koliko je sad u ove dvije godine osnovano. A ako ćemo sudit po ovoj dinamici kojom upućujete prijedloge za imenovanje članova primjerice Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala ili ne daj bože po brzini kojem iz jednog ureda u Saboru, na saborske klupe dolazi prijedlog članova za Nacionalno vijeće, odgoj i obrazovanje onda boli glava od dinamike koja se vjerojatno utrostručila ili ne znam učetverostručila. Ali ja vam želim puno sreće. Znači da sve one dječje bolesti koje smo mi prolazili da vi zaobiđete, da učite na našim greškama i od vas očekujemo šestu brzinu.
Hvala lijepa. Možete nastavit na kavu ako hoćete. Ja zaključujem raspravu. Bile su dvije točke dnevnog reda istoga naziva. Malo čudna stvar, ali međutim razloga ima za to. I glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. Hvala gospođa Ramljak.
Sada prelazimo na iduću točku, pod A, Prijedlog odluke o razrješenju dijela članova Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala i B prijedlog odluke o imenovanju dijela članova Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala, predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke o razrješenju dijela članova Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 101 za, 12 suzdržanih, donijeta odluka o razrješenju dijela članova Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala u tekstu kako je predložila Vlada Republike Hrvatske. Dajem sada na glasovanje prijedlog odluka o imenovanju dijela članova Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 95 za, 12 suzdržanih i 6 protiv, donijeta odluka o imenovanju dijela članova Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala u tekstu kako je predložila Vlada Republike Hrvatske.
Prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o pojačanom partnerstvu i suradnji između Europske unije i njezinih država članica, s jedne strane, i Republike Kazahstana, s druge strane, s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 270. Sukladno članku 204. Poslovnika taj postupak objedinjuje dva čitanja. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za vanjsku politiku. Želi li predstavnik predlagatelja odnosno Ministarstva vanjskih i europskih poslova, odnosno Vlade dati dodatno obrazloženje? Sa nama je gospođa Andrea Metelko Zgombić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Vijeće EU je u travnju 2011. godine ovlastilo Europsku komisiju i visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnost započeti pregovore sa Kazahstanom o novom Sporazumu o pojačanom partnerstvu i suradnji koji bi zamijenio postojeći Sporazum o suradnji i partnerstvu iz 1999. godine. Pregovori su započeli u lipnju 2011. godine. Dvije su strane nakon 8 krugova razgovora u rujnu 2014. usuglasile tekst sporazuma koji je parafiran 20. siječnja 2015. godine. Predstavnici država članica EU, pa tako i Hrvatske potpisali su sporazum na marginama Vijeća EU za vanjske poslove 16. studenog 2015. dok su ga predstavnici Europske unije i Kazahstana potpisali u Astani 21. prosinca 2015. godine. Sporazum o pojačanom partnerstvu i suradnji sveobuhvatan je međunarodni instrument kojim se osigurava pravni okvir za poslovanje, trgovanje, ulaganje, te suradnju u svim područjima od proizvodnje, preko javnih financija i kulture. Za EU i RH ovaj sporazum predstavlja važan korak prema jačanju političkog dijaloga, konkretiziranju bilateralne suradnje sa Kazahstanom kao najvećim trgovinskim partnerom EU, te osigurava politički okvir za razgovore. Sporazum će se također osigurati EU pa tako i RH veći politički, gospodarski angažman, te utjecaj u srednjoj Aziji. Privremena primjena većeg dijela odredbi sporazuma započela je 1. svibnja 2016. godine. Sada su u ostalim državama članicama postupci potvrđivanja tog sporazuma u tijeku. Kada je riječ o Hrvatskoj, hrvatski su odnosi sa Kazahstanom vrlo važni. Ministarstvo vanjskih i europskih poslova planira otvaranje veleposlanstva u Astani tijekom ove godine. Hrvatska i Kazahstan su 2017. potpisali ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja koje je također na potvrđivanju pred ovim Visokim domom. U planu je 2018. godine potpisivanje ugovora o gospodarskoj suradnji, te više memoranduma o suglasnosti u područjima poljoprivrede, turizma, znanosti, obrazovanja, te pravosuđa. Provedba ovog zakona odvijat će se u okviru redovitih aktivnosti tijela državne uprave i neće trebati osigurati dodatna financijska sredstva u državnom proračunu. Zahvaljujem na vašoj pozornosti. Stojim na raspolaganju za moguća dodatna pitanja. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Gospodin Stier ima kratku repliku.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Doista kratku repliku, odnosno zahvalit se državnoj tajnici i dodatno reći da mislim da je potvrđivanje ovo, odnosno ratifikacija ovog sporazuma dobra stvar i za naše gospodarstvenike s obzirom da imamo neke, pogotovo građevinske firme koje posluju ili žele proširiti poslovanje sa Kazahstanom pogotovo u Stani, te potvrđivanje ovog sporazuma kao i otvaranje veleposlanstva mislim da će u tom kontekstu biti jedan dodatni poticaj za te naše gospodarstvenike. Hvala vam.
Hvala i vama. Ima li tko od izvjestitelja odbora koji žele uzeti riječ? Ne. Prelazimo na raspravu po klubovima. Gospodin Miro Bulj, Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista. Nema ga, gubi pravo. Gospođa Vesna Pusić, Klub zastupnika GLAS-a i HSU-a. Nema je, gubi pravo. Gospodin Domagoj Hajduković ispred Kluba zastupnika SDP-a. Nema ga, gubi pravo. Budući da nema ove zastupnike iscrpili smo listu, svu listu rasprave za ovu točku dnevnog reda. Pretpostavljam da nema završne riječi. Zaključujem raspravu. I glasovat ćemo kad će se steknu uvjeti. Nastavljamo sutra, petak 2. veljače sa točkama. Imamo samo dvije točke. Prva točka Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o središnjem registru osiguranika u prvom čitanju, dakle. I druga Konačni prijedlog zakona o upravnoj inspekciji, znači u drugom čitanju. Hvala lijepa i doviđenja! Laku noć! SJEDNICA PREKINUTA U 18,10 SATI.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju sporazuma o pojačanom partnerstvu i suradnji između EU i njegovih država članica s jedne strane i Republike Kazahstana s druge strane, hitni postupak prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 270. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konači prijedlog navedenog zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno 113 glasova za donijet Zakon o potvrđivanju sporazuma o pojačanom partnerstvu i suradnji između EU i njegovih država članica s jedne strane i Republike Kazahstana s druge strane. Poštovane kolegice i kolege, dobro jutro. Nastavljamo s radom, prva točka je: Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o središnjem registru osiguranika, prvo čitanje, P.Z. broj 263. Prvi se javio kolega Aleksić.