Gospodine predsjedniče. Uvaženi zastupnici, prijedlog Zakona o opskrbi krvnim pripravcima razrađuje područje transfuzije djelatnosti koje u Republici Hrvatskoj djelomično pravno uređena odredbama Zakona o zdravstvenoj zaštiti i to u dijelu koje se odnosi na obavljanje transfuzijske medicine u okviru Državnog zdravstvenog zavoda, kao i Pravilnikom o krvi i krvnim sastojcima iz 1999. godine. U svijetu se kroz niz godina uspostavljaju standardi kvalitete i neškodljivosti ljudske krvi i krvnih sastojaka kako bi se osigurala visoka razina zaštite ljudskog zdravlja. Upravo u tom cilju Europski parlament i vijeće Europe europske zajednice donijeli su u siječnju 2003. godine direktivu koja postavlja standarde kvalitete i neškodljivosti za prikupljanje, testiranje, obradu, čuvanje i distribuciju ljudske krvi i sastojaka. Sukladno odrednicama navedene direktive ovim zakonskim prijedlogom se utvrđuje opskrba stanovništva Republike Hrvatske krvnim pripravcima kao sustav mjera i aktivnosti na području planiranja, prikupljanja, proizvodnje, testiranja, čuvanja i raspodjele krvnih pripravaka. Društvena skrb za osiguranje djelotvornih, kvalitetnih i neškodljivih krvnih pripravaka u okviru te skrbi Republika Hrvatska planira potrebe za liječenje bolesnika lijekovima koji se proizvode iz ljudske krvi promiče načela samodostatnosti u opskrbi stanovništva krvnim pripravcima putem dobrovoljnog i neplaćenog davalaštva, osigurava uvjete za prosvjećivanje stanovništva o potrebi prikupljanja krvi i namjeni lijekova proizvedenih iz krvi, uspostavlja i osigurava razvoj zdravstvenog informacijskog sustava za područje transfuzijske medicine u Hrvatskoj, osigurava razvoj znanstvene djelatnosti iz područja transfuzijske medicine, te osigurava uvjete za edukaciju zdravstvenih radnika iz područja transfuzijske medicine. U cilju dostupnosti krvnih pripravaka uvozi se mreža transfuzijske djelatnosti kojom se osiguravaju jednaki uvjeti, odnosno mogućnosti stanovništva za korištenje zdravstvene zaštite iz područja transfuzijske medicine, te mogućnosti pristupanja davanja krvi na području cijele Republike Hrvatske. Radi osiguranja kvalitete krvnih pripravaka daje se osnova za utvrđivanje standarda za obavljanje transfuzijske djelatnosti usklađene sa zahtjevima međunarodno priznatih standarda iz područja transfuzijske medicine i znanstveno-tehničkim razvojem. U cilju praćenja štetnih događaja uvodi se sustav sljedivosti i označavanja svakog proizvedenog krvnog pripravka, od davatelja do bolesnika, i obrnuto na području cijele države kao skupo postupaka i mjera kojima se može nepogrešivo identificirati svakog pojedinog davatelja, uzetu dozu, proizvedeni krvni pripravak i bolesnika. Radi osiguranja kvalitete i neškodljivosti krvi predlaže se ustroj registra davatelja krvi i jedinstveni nacionalni sustav prijavljivanja štetnih i neočekivanih događaja i reakcija. Zaštita podataka određena ovim zakonskim prijedlogom onemogućava neovlašten pristup podatcima dobivenim pri obavljanju transfuzijske djelatnosti. Implementacijom predloženih rješenja očekuje se ujednačavanje rada i povećavanje sigurnosti i učinkovitosti transfuzijskog liječenja, a time i unapređenje na području pružanja cjelokupne zdravstvene zaštite bolesnicima u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo, rad, socijalnu politiku i zdravstvo. Poštovan zastupnica Karmela Caparin.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče. Tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo na 39. sjednici Odbora održanoj 8. studenog 2005. godine raspravio je prijedlog Zakona o opskrbi krvnim pripravcima koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 13. listopada 2005. Odbor je prijedlog zakona raspravio kao matično radno tijelo sukladno članku 75. Poslovnika Hrvatskog sabora. Uvodno obrazloženje podnio je predstojnik predlagatelja. Nedvojbeno je, istakli su članovi Odbora, da je transfuzijska medicina vitalni segment unutar zdravstvenog sustava, a ovaj prijedlog zakona postavlja standarde kvalitete i neškodljivosti za prikupljanje, testiranje, obradu, čuvanje i distribuciju ljudske krvi i krvnih sastojaka. Obzirom da sad nije definirana mreža transfuzijske djelatnosti uvođenje sustava ovlaštenih zdravstvenih ustanova koje su jedine ovlaštene baviti se transfuzijskom medicinom doprinijeti će efikasnijoj kontroli kvalitete u provođenju postupka prikupljanja, testiranja, obrade, čuvanja i distribucije ljudske krvi i krvnih sastojaka. Obveza ovlaštenih zdravstvenih ustanova u oplemenjivanju sustava sljedivosti i označavanja svakog proizvedenog krvnog pripravka, od davatelja do bolesnika, omogućit će praćenje štetnih događaja, a ustroj registra davatelja krvi doprinijeti će osiguranju kvalitete i neškodljivosti krvi i krvnih pripravaka. Istaknuto je u raspravi. Članovi Odbora su upozorili da Zakon o zdravstvenoj zaštiti u članku 101. propisuje uvjete, organizaciju i način obavljanja transfuzijske djelatnosti pravilnikom koji propisuje ministar nadležan za zdravstvo. Slijedom navedenog nužno je izmijeniti odredbe Zakona o zdravstvenoj zaštiti kako ovaj prijedlog zakona ne bi bio u suprotnosti s njim. Nakon kraće rasprave članovi Odbora su jednoglasno odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje slijedeći zaključak. Prvo, prihvaća se prijedlog Zakona o opskrbi krvnim pripravcima u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. I pod dva, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izražena u raspravi dostavit će se predlagatelju da ih uzme u obzir prilikom izrade konačnog prijedloga zakona. Hvala.
Hvala. Odbor za europske integracije. Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Stjepan Bačić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je prijedlog Zakona o opskrbi krvnim pripravcima koji svakako zaslužuje našu pažnju jer djelatnost koja je ovim zakonom regulirana, a to znači sve što je vezano na krv i transfuziju krvi, dakle o jednoj djelatnosti koja je jedna od prvih zapravo transplantacija, ako danas možemo govoriti u tako jednom proširenom pojmu koja je započela još prije 100-tinjak godina kada je Karl Lamsteiner 1900. godine praktički odredio krvne grupe A, B i O. Od tad je počela zapravo ozbiljna, razvoj ozbiljne transfuzije u Hrvatskoj. ona ima svoje korijene i prav je kod nas napravljena bez štetnih reakcija '23. godine u Petrovoj bolnici, dakle u rodilištu kad je muž dao krv supruzi koja je krvarila nakon poroda. Od tada je to sporadično se radilo i Liječnički vjesnik '38. godine bilježi da je do tadašnjeg dana učinjeno u Hrvatskoj 214 transfuzija. Ono što je važno napomenuti da je u Hrvatskoj '45. osnovan današnji Hrvatski zavod za transfuzijsku medicinu. Onda se zvao zavod za transfuziju. Ali je tada davanje krvi bilo plaćeno. Sve do '53. godine kada počinje zapravo era dobrovoljnog davalaštva. To je bilo čuveno prikupljanje krvi u Željezari Sisak. Sutradan je vilo u Tvornici "Franck, dakle 25. i 26. listopad '53. godine. Dakle, jedna vrijedna tradicija, jedan ozbiljan rad na tom problemu, na jednom važnom segmentu zdravstvene zaštite. Važnom zato što transfuzija krvi, zna se, uvijek spašava ili produžava nečiji život. Dosadašnja zakonska regulativa veće je naš državni tajnik spomenuo bazirala se na Zakonu o zdravstvenoj zaštiti od '93. i '95., a kad je '97. donesen Zakon o lijekovima i medicinskim pripravcima onda je 99. donijet pravilnik koji je regulirao ovu problematiku. I sada pred sobom imamo zakon koji je utemeljen i na stečevinama Europske zajednice, dakle baziran i na direktivi iz 2003. godine gdje se upravo najviše govori o ovim načelima dobrovoljnosti, o sigurnosti, o na neki način svim onim elementima koji su standardi algoritmi u ovoj djelatnosti. U zakonu je sve to navedeno. Ono što je bitno da je postavljena mreža i da ta mreža treba zapravo još u budućnosti doživjeti jednu transformaciju, jer zatečeno stanje od 20 transfuzijskih jedinica u bolnicama i Hrvatski zavod za transfuzijsku medicinu kao jedna referentna ustanova očito traži nova rješenja u smislu sužavanja tih ovlaštenih ustanova koje se sada i terminološki spominju za prikupljanje i sve one radnje, testiranje, čuvanje, distribuciju itd. da se to radi u manjem broju centara kako bi se iskorištenost krvi dovela na europske i svjetske standarde, jer propast krv koja se uzme dragovoljno ne bi smjela se dogoditi ili se dogoditi u što manjem postotku. Prema tome ovaj naš zakon sve to predviđa i ono što bih ja rekao neke dileme koje smo kao klub ćemo predložiti da se, predlagatelj do drugog čitanja ih usvoji, sam naziv zakona Prijedlog zakona o opskrbi krvnim pripravcima. On može stajati, je su stručnjaci rekli da je zapravo sve krvni pripravak i krv i krvni sastojak itd. Međutim, mišljenja sam da bi ipak trebalo stajat "krv i krvni pripravci". Jer i sama direktiva Europske zajednica govori o krvi i krvnim sastojcima. Dakle mislim da bi se u tom smislu trebalo razmisliti da se do drugog čitanja i sam naziv možda ipak korigira, jer postoje dvojbena mišljenja o tome. Druga stvar koja mislim da bi trebala isto do drugog čitanja se popraviti, na više mjesta se spominje šta se regulira pravilnikom. Zbog preglednosti i jasnoće samog zakona bilo bi dobro da se u jednom članku zakona nabroji sve što se pravilnikom uređuje, da se lakše snalazimo u zakonu. I mislim da bi u uvodnom dijelu trebalo malo postojeće stanje detaljnije obrazložiti upravo s ovim elementima koje sam ja sada nabrojio, o nekakvom povijesnom tijeku transfuzijske medicine u Hrvatskoj, da to ipak bude zabilježeno i u zakonu jer mislim da je potrebno. U tom dijelu u obrazloženju možda je trebalo i nešto više reći o ciljevima ovog zakona, da se na neki način da do znanja zašto se zakon dovodi ne samo da se uvedu standardi, da sve bude sigurnije, efikasnije i učinkovitije i da se sve moguće reakcije na vrijeme uopće, dakle onaj pojam slijednosti koje je spominjao i kolega državni tajnik, da na neki način to daje sigurnost u cijelom tijeku od uzimanja krvi pa do davanja. Da sve bude zabilježeno i sve bude registrirano, dakle bez toga neće biti dobro organizirana ta djelatnost. Naročito kada je u pitanju edukacija i trajna kontrola kvalitete to jedno s drugim jednostavno ide. Mislim kod edukacije i onih svih elemenata što je navedeno u zakonu treba se malo uvažiti i mišljenja Hrvatske liječničke komore jer oni kroz svoj sistem bodovanja već imaju praktički taj način reguliran pa bi to možda bilo dobro usuglasiti. Kada je u pitanju inspekcijski nadzor stavljeno je da to bude svake dvije godine, redoviti inspekcijski nadzor. Ja smatram da za 20-tak ustanova da je to možda predugi rok i da bi taj inspekcijski nadzor trebao biti jedanput godišnje. Isto tako i stupanje pravilnika na snagu, šest mjeseci čini mi se malo predugi rok, jer ako nema podzakonskih akata onda je i provođenje zakona malo upitno. Mislim da to treba svesti na neka tri mjeseca, dva do tri mjeseca što je uobičajeno i kod drugih zakona. Još nešto što je možda manjkavo, a što se vjerojatno mislilo kroz pravilnike riješiti, nije definiran pojam do kraja raščlanjen šta to znači bolnička transfuzijska jedinica. Za onu ovlaštenu transfuzijsku ustanovu se zna šta mora imati, koliko kadrova, oprema. Međutim bolnička je samo spomenuta u pojmovniku, ali nije raščlanjena. Evo uz sve te primjedbe ja mislim da svakako treba podržati ovaj zakon da ide u drugo čitanje i uz uvažavanje svih ovih primjedbi koje će se još u raspravi pokazati, da možemo taj zakon podržati i klub HDZ-a podržava da ovaj zakon ide u drugo čitanje. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Klub zastupnika DC-a, HSLS-a, LS-a, poštovani zastupnik Frano Piplović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege. Ovaj prijedlog zakona o opskrbi krvnim pripravcima je dokumenat kojim se ova oblast u Hrvatskoj usklađuje sa zakonodavstvom europske unije. Kada bi stanje u drugim oblastima života u Hrvatskoj bilo kao što je recimo u transfuzijskoj djelatnosti, vjerujem da bi time tijek usklađivanja sa zakonodavstvom Europske unije išao znatno lakše i bezbolnije. Ja se usuđujem reći da u zemljama Europske unije imaju što naučiti od Hrvatske u ovoj oblasti i da bi se oni u nekim stvarima, a osobito kada je u pitanju davalaštvo, dragovoljno davalaštvo krvi trebali usklađivati na kraju krajeva sa nama i našim iskustvima. Hrvatska ima uspjeha, uspješnih iskustava u opskrbi krvi i krvnim pripravcima kroz prikupljanje, preradu, promet i uporabu tijekom, u teškim okolnostima, prije svega Domovinskog rata jer su vrlo otežane okolnosti i uvjeti koliko znamo naši djelatnici u transfuziji, medicinski djelatnici su u tom pogledu odigrali utakmicu sa visokim rezultatom. Dopustite mi da budem malčice i osoban i da iznesem neka iskustva, prije svega recimo slavonsko-brodske bolnice za koju imam dosta spoznaja o njenom radu u ovoj oblasti, koja je bila jedna od vije najveće pozadinske bolnice, odnosno uz splitsku to je bila slavonsko-brodska bolnica, da su ti djelatnici prikupili negdje oko 13 tisuća doza krvi, obrađeno i to je u trošeno sve u liječenje bolesnika u slavonsko-brodskoj bolnici, prije svega ranjenih branitelja. Isto tako i ranjenih i neprijateljskih vojnika što treba također posebno naglasiti i civila. Uglavnom kažem bez nekih ekscesnih situacija. Kada se malo pobliže pogleda ovaj zakon vidimo zapravo da imamo dvije glavne komponente, da se on zasniva prije svega na samim dragovoljnim davaocima i s druge strane na struci koja to sve treba učiniti onako kako standardi medicinski zahtijevaju. Ovaj zakon je zapravo nemoguće zamisliti i on je zapravo nemoguć bez davaoca krvi. Stoga je prilika da sa ovoga mjesta zahvalimo svim davateljima koji su davali svoju krv kako bi se mogli spašavati životi hrvatskih branitelja i civila i drugih građana stradalih u Domovinskom ratu. Kao što se moglo vidjeti iz ovog prijedloga zakona i ovaj zakon se zasniva na načelima dobrovoljnosti, besplatnosti, anonimnosti i solidarnosti. Koga? Prije svega dragovoljnih, isključivo dragovoljnih davalaca krvi. I ovim zakonom i krv i krvni pripravci se ne smiju uvoziti u Republiku Hrvatsku, to je definirano člankom 25. odnosno zabranjeno je dati ili primiti bilo kakvu novčanu naknadu, to je propisano člankom 26. stavak 2. Kao što znamo, u drugim zemljama se krvlju trguje, plaća se krv, a u Hrvatskoj je na, je još uvijek na našu sreću, što nas čini specifičnim, ona se dragovoljno donijela i to na vrhunskim načelima humanizma. Znači, ovdje imamo s jedne strane uskladiti i propise prije svega u oblasti prikupljanja, obrade, čuvanja i uporabe sa europskim standardima. Vjerujem da smo mi u onom prvom standardu, humanom standardu daleko ispred svih što nam može služiti na čast svima. Ovaj Zakon neće imati smisla ako se više ne uvaže naši ljudi, dobrovoljni davaoci krvi. Jer krvi nema kao lijeka bez davaoca ili ako ga i ima, znači taj lijek će biti, neće biti jednako dostupan svima. Ovih dana smo usvojili proračun i vidjeli smo kakve smo stavke usvojili za pojedine djelatnosti u društvu. Vjerujem da nisu svi zadovoljni s onim što su mislili dobiti. Ima li smisla postaviti pitanje koliko je, recimo, Republika Hrvatska uštedi putem dragovoljnog davaoca krvi, odnosno koliko sami davaoci pomognu, koliko pojeftine samo liječenje u Hrvatskoj? I par riječi koje su vezane za poglavlje 3. ovog predloženog Zakona o opskrbi krvnim pripravcima. Prije svega, spomenuo bi onaj podatak koji je ovdje dat u obrazloženju da je Hrvatska u 2004. godini, da je u Hrvatskoj prikupljeno 156 tisuća 705 doza krvi i da je od toga proizvedeno 365 tisuća 265 krvnih pripravaka i da su to odradile transfuzijske jedinice u 20-ak bolnica i u Hrvatskom zavodu za transfuzijsku medicinu, što je kažem vrijedan podatak. U članku 5. se predviđa nova mreža transfuzijske djelatnosti. Zapravo, imamo ovdje najavljenu jednu centralizaciju. Što znači da nas očekuje smanjenje broja centara u kojima bi se krv prikupljala, testirala i proizvodili krvni pripravci. U ovom Prijedlogu nije naveden njihov broj, znači taj broj novih centara. Kako je navedeno to bi trebalo odrediti ministar u pravilniku o mreži transfuzijske djelatnosti o čemu mi sada možemo nagađati. Po svemu, možemo očekivati regionalne i subregionalne centre. Znači, za očekivati je da bi možda mogli imati u 4, 5 velikih hrvatskih gradova, znači, regionalne centre i vjerojatno toliko subregionalnih centara. U članku 6. među mjerilima za određivanje mreže transfuzijske djelatnosti navodi se zapravo 2 kriterija. Prvi kriterij će biti urbanizacija, znači, stupanj urbanizacije područja. Oni koji imaju veći stupanj urbaniziranosti oni bi trebali dobiti taj status regionalnog, odnosno subregionalnog centra. I drugi kriterij je prometna povezanost. Oni koji imaju bolje prometnice, do kojih se može lakše doći, znači oni bi trebali biti ti koji će dobiti regionalne, odnosno subregionalne centre. Uvažavajući predlagatelja zakona kao i samu struku ovdje se nameću neka pitanja koja traže odgovor, s obzirom na cilj koji smo postavili i koji želimo dostići ovim Prijedlogom zakona. Prvo, da li će nova mreža transfuzijske djelatnosti s bankama krvi učiniti krvne pripravke dostupnima i dostatnima, tj., u dovoljnoj količini za liječenje bolesnika u svim bolnicama u Hrvatskoj. Čiji će broj, pretpostavljam, ostati isti. Nadam se da se neće povećavati, ali to je ukoliko je riječ o usklađivanju, a jeste riječ o usklađivanju. Znači, ono u jednom stavku se navodi da krv treba i krvne pripravke učiniti dostupnima i dostatnima svima. Možemo simulirati situaciju, recimo, pretpostavimo da će Šibenik, da dobije status subregionalnog centra i on neće po odredbama moći prikupljati krv. Ali će u slučaju da mu treba biti oslonjen na svoj regionalni centar, pretpostavimo da je to Split. U slučaju da to nema Split, na koji način će se, recimo, takva jedna situacija razriješiti? Nadalje, da li će se prebroditi česte nestašice krvi, primjerice ljeti. Jer Hrvatska je turistička zemlja i mora voditi računa i o ovom elementu. Ili će to biti još veći problem nego što smo zapravo da sada imali. Prema tome, moglo bi se dogoditi da stanovništvo neće imati jednake uvjete i mogućnosti u korištenju zdravstvene zaštite iz područja transfuzijske medicine, što je jedan od glavnih ciljeva ovog Prijedloga zakona. Zapravo, da svi građani imaju jednake uvjete. I pod 3, koliko će ove predložene promjene utjecati na rad u bolnicama čije će zalihe krvi ovisiti o bankama krvi, iz koje će krv kupovati. Prije svega, na operacijske programe, odnosno na odgađanje operacija. Na povećanje BO-dana, a time i na porast troškova u bolnicama koje do sada nisu imale barem takvih poteškoća. Promjene traže dodatna materijalna ulaganja, procjena je da za provođenje predloženog Zakona u proračunu kao što je ovdje navedeno, treba osigurati 5 milijuna kuna. Da li će se taj, nije jasno zapravo da li će se taj iznos utrošiti samo za ustroj jedinstvenog nacionalnog informacijskog sustava za transfuzijsku djelatnost ili u medicinsku tehničku opremu tamo gdje to treba. Zapravo, i još jedno pitanje na koje bi trebalo odgovoriti, a to je koliko će predložene promjene opteretiti proračune bolnice koje su već do sada, ti predračuni su, odnosno budžeti su nedostatni za normalno poslovanje. Jasno, to su neka pitanja koja do drugoga čitanja treba dati odgovor. U svakom slučaju mi smo suglasni, naš klub je suglasan da ovaj Prijedlog zakona ide u drugo čitanje. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Nikola Ivaniš.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega Piplović i ja zaista spadamo u one koji vrlo nerado ispravljaju netočne navode. Ovo činim isključivo radi fonogramske ispravnosti. Mislim da nije dobro da u zapisniku, u fonogramu sa ove sjednice Sabora ostane konstatacija kako je naša transfuzijska medicina takva da od nje može učiti transfuzijska medicina zemalja Europske unije, što ste vi eksplicitno rekli. Ja kao liječnik i kliničar ću vam reći, mi imamo dobru transfuzijsku medicinu, ali ta vaša izjava je hrabra. Ona je ustvari netočna. Transplantacijski programi bubrega, jetre, pankreasa, pluća, srca, u cijeloj Europi, od Padove, preko Graza do Edinburgha su takvi da je tamo transfuzijska medicina nešto što mislim da nije dobro da u ovoj sabornici se kaže da treba učiti od nas. Uza sve dužno poštovanje kvalitete naše razine do koje smo stigli. Hvala lijepo.
Hvala. Doktor Nikola Ivaniš, u ime Kluba zastupnika PGS-a, SBHS-a i MDS-a. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Dozvolite da u ime našeg kluba, Kluba regionalnih stranaka kažem prije svega da nema nikakvoga razloga da se u prvom čitanju ne podrži Prijedlog zakona o krvnim pripravcima, ali pri tome bismo odmah podržali ono što je kolega primarijus Bačić kazao, a to je da bi jedan temeljitiji i bolji naslov zakona bio Zakon o krvi i krvnim pripravcima. To mislimo i mislimo da će, nadamo se da će o tome predlagatelj razmisliti i to uvažiti. Naravno, mi podržavamo ovaj Prijedlog zakona. Ukoliko smo sa jednom drugom prethodnom razinom raščistili, a to je da nam Zakon o krvi i krvnim pripravcima ustvari treba. Kada to pitam ja bih vas molio da se u kasnijim očitovanjima malo izjasnite oko toga jer mi nije jasno da li direktiva 2002/98 EC Europske komisije ili Vijeća Europe koja propisuje čitav niz stručnih pitanja iz područja transfuziologije propisuje i to da zemlje trebaju imati Zakon o krvi i krvnim pripravcima. Ili su Zakon o zdravstvenoj zaštiti i Zakon o lijekovima, jer krv koja se daje u svrhu liječenja je lijek, a krvni pripravci su apsolutno lijek, je možda dovoljan okvir da to imamo. Jer i do sad smo imali pravilnik koji je temeljem Zakona o lijekovima iz 987. donesen 99. i stvari su funkcionirale. Dakle, ukoliko ta preporuka traži zakon onda nemamo o čemu dvojiti iako kažem, mislim da je otvoreno pitanje da li ćemo sutra možda po mogućim, po važnosti ili po mogućim implikacijama donositi Zakon o prometu i primjeni npr. citostatika, jer koliko god je delikatno područje transfuziologije krvi i krvnih pripravaka toliko sa mogućim i komplikacijama i značajem u smislu mogućih posljedica koje nastaju nakon primjene, ništa manje komplikacija ili posljedica primjene nema cijelo područje citostatske i ukupne ine kemoterapije pa kažem da će on možda sutra do te mjere ići u tu prereguliranost, no to čisto kao dilema. Što se standarda tiče u području transfuziologije definitivno je da ih stalno treba podizati. Treba ih podizati na razini od prikupljanja preko skladištenja do standarda prerade. Neke dileme koje su maloprijašnjoj raspravi iznesene mislim da u praksi neće stajati. Prikupljat ćemo mi krv i dalje i u učionicama i u Delnicama, a kamoli ne u Šibeniku, zbog toga što tehničke mogućnosti prikupljanja krvi su danas u tom tehničkom smislu takve da se neće sužavati drenažno područje s kojima će se nastaviti tradicija dobrovoljnog davanja krvi koje je kod nas doslovno savršeno organizirana, savršeno funkcionira i nužno stvaranje nove mreže koja je potrebna uz nešto drugo, a to je da se akreditiraju na određenoj razini ti centri neće isključiti osposobljenost naše najniže razine zdravstvene zaštite da prikuplja krv. U to sam siguran. Vjerujem da će državni tajnik o tome nešto kazati zašto je transfuzijska medicina potrebna i zbog čega je potrebno certificirati i tu mrežu dodatno ustrojiti te osigurati učinkovitost, sigurnost i sljedivost da se zna od koga, kome i na koji način, pa između ostalog i zbog današnjeg naslova u "Večernjem listu". Gledajte 2 godine je bilo moguće u ovoj zemlji uz operaciju srca dobiti HIV infekciju. To za nas koji sjedimo u ovom Saboru i koji smo kolege se zna da je moguće, prema tome apsolutno u ovom stručnom smislu sve što se kroz ovo predlaže u smislu unapređenja, apsolutno je potrebno, apsolutno to treba podržati, s time što bih ja samo prije završetka želio kazati jednu stvar. Mislim da u cijelom nizu članaka uvažite primjedbu Hrvatske liječničke komore da se bar za dio odredbi stavi uz mišljenje Hrvatske liječničke komore. Mislim da je naša dužnost da krovnu instituciju i na taj način afirmiramo, posebno iz tog razloga što Hrvatska liječnička komora nikada nije djelovala i ne djeluje sa pozicije nepoštivanja struke u svrhu nekih drugih interesa, nego dapače prije svih poštiva i promovira i mislim da se 5 ili 6 članaka kako je u primjedbama Komore i dato treba staviti to mišljenje Komore jer mislimo da je to jedan odnos koji je ustvari primjeren odnos europskom zakonodavstvu gdje strukovne institucije i krovne udruge tipa Komora ustvari su sa mišljenjem onih koji su suodgovorni za provođenje važnih područja. Naravno ja ne bih otvarao pitanje da li u ovom momentu kada mi raspravljamo o ovom Zakonu je on možda u koliziji sa Zakonom o zdravstvenoj zaštiti i Zakonom o lijekovima, jer mislim da jedno drugo ne stiže u proceduri, jer imate onaj članak 101. pa imate u Zakonu o zdravstvu, pa imate u Zakonu o lijekovima odredbe kojima postoji Pravilnik. Prema tome, u ta dva zakona se do usvajanja nakon drugog čitanja moraju izmijeniti odredbe, ne može pisati u jednom od ova dva zakona da se transfuzijsko područje regulira Pravilnikom, a mi u međuvremenu donesemo Zakon. To je naravno apsolutno tehničko pitanje, ali i na to treba ukazati i priklonio bih se isto još jednoj stvari koju je kolega Bačić kazao na kraju, a to je mislim da jednostavno definitivno broj pravilnika treba nastojati smanjivati zbog toga jer kada jedan zakon iza sebe donese 10 pravilnika u nekim njegovim dijelovima može se mijenjati bit što nije dobro. Eto, toliko uz apsolutnu, uz sadržajnu, načelnu podršku Zakonu u prvom čitanju. Hvala lijepo.
Hvala. Klub SDP-a, poštovana zastupnica Željka Antunović.
Kolegice i kolege. Ovim se Zakonom, ovim Prijedlogom zakona pokušava se na kvalitetniji, jasniji, suvremeniji način definirati jedno područje koje u Hrvatskoj i do sad uzimajući u obzir uvjete u kojima funkcionira medicina organizirano je i uređeno na vrlo dobar način. Ja se slažem sa ispravkom kolege Ivaniša da se ne radi baš o takvoj vrhunskoj kvaliteti da bi mnogi od nas mogli učiti, mnogi možda i bi, ali od mnogih i mi imamo šta naučiti, ali definitivno osobito naglašavajući postojeće uvjete radi se o djelatnosti koja je izuzetno dobro organizirana. Ona je i do sad, iako je riječ o Zakonu koji se ovakav i koji uređuje ovo područje prvi put donosi nije bilo neuređeno. O tome je već bilo ovdje sve rečeno, nešto malo u zakonima, više u pravilnicima, ali i nakon ovog Zakona neke stvari, stručne stvari, detalji o kojima će bitno ovisiti pomicanje u kvaliteti, organizacije i sigurnosti smanjenja rizika transfuzijske djelatnosti bit će uređene pravilnicima. Ovaj Zakon je de facto objedinjuje direktive Europske unije koje uređuju ovo područje i to je dobro. Dobro je ne samo zbog toga što smo mi u procesu priključivanja i što je intencija usklađivanja sa direktivama Europske unije, nego upravo zbog onog o čemu se ovdje isto već nešto reklo, a to je što te direktive uređuju standarde, dižu te standarde na maksimalnu razinu, a to za posljedicu ima smanjenje rizika koji niti je bilo moguće 100% izbjeći do sad, niti će ga nakon donošenja ovog Zakona biti moguće eliminirati. 21 ustanova koja uzima, odnosno prerađuje i koristi, daje, priprema krv i krvne pripravke je prilično velik broj ustanova, međutim kad se malo to raščlani onda će se vidjeti da Zavod za transfuzijsku medicinu i još svega 3 ustanove odrađuju dvije trećine ukupnog posla. Svi ovi ostali uzimaju ili uzimaju manje od 3 tisuće doza krvi godišnje i iz te činjenice, iz jedne takve distribucije proizlaze problemi koje je transfuzijska medicina u ovom prethodnom razdoblju imala. Nedovoljna educiranost, nedovoljna razina kontrole kvalitete, nepostojanje najbolje mreže i nepostojanje jedinstvenog registra koji bi onda za posljedicu imao smanjenje rizika. To su najvažniji elementi koji se ovim Zakonom po našem dubokom uvjerenju uzimajući u obzir direktive Europske unije uređuju na dobar i adekvatan način. Napominjem još jedanput i apeliram ustvari na resorno ministarstvo da prilikom izrade ovih Pravilnika bitno uzima u obzir mišljenje struke, iskustvo struke, jer oni su jedini koji ovog trenutka u Hrvatskoj mogu na najbolji mogući način dati te detalje i ta konačna rješenja, a koliko i znam oni su to spremni učiniti. U tom pravcu i ministarstvo i svi koji rade na unapređenju ovoga imat će našu punu podršku i povjerenje. Želim isto tako istaknuti ovom prilikom da sva ova važna područja edukacija, kontrola kvalitete, mreža koja podrazumijeva informatizaciju same djelatnosti neće biti moguće znatno unaprijediti ukoliko iza ovog zakona neće slijediti i adekvatna materijalna potpora ona koja se ovdje spominje a to je 5 milijuna kuna za informatizaciju djelatnosti odnosno uvođenje tog registra nego i ona materijalna potpora koja će osigurati stalnu edukaciju svih onih koji će se u novo definiranoj mjeri ili reorganizaciji same djelatnosti baviti transfuzijskom medicinom. Pojačati odgovarajuće i stručno osposobiti i to treba biti permanentno, stalno kao što se ovdje u zakonu i definira najmanje jedanput godišnje zanavljati potrebnu edukaciju. Kontrola kvalitete isto tako traži osuvremenjavanje i traži dodatna ulaganja u opremu. Ja sumnjam da će se za te potrebe izdvajati neka posebna sredstva. Ona će se izdvajati najvjerojatnije u okviru ukupnih izdvajanja za zdravstvenu zaštitu i tu ću iskoristiti ovu priliku da upozorim na alarmantno stanje u sustavu zdravstva, na stanje u kojem kad se progovori istinito o stvarnim materijalnim dubiozama sustava da se onda eliminiraju oni koji o tome otvoreno govore ili su naprosto nepoželjni. Ne znam kome to koristi, ne znam kome to diže ili spušta reiting. Meni se čini da spušta reiting medicini i spušta mogućnost pacijentima da dobe odgovarajuću kvalitetu i dostupnu zdravstvenu zaštitu. Činjenica je isto tako da ovaj zakon koji govori ili koji regulira jedan veliki altruizam ili ja bih rekla jednu veliku humanost velikog broja ljudi u Hrvatskoj i u svijetu kao i većina ovakvih važnih zakona prolazi prilično nezapaženo. Vjerojatno o tome razmišlja stručna javnost, politička o tome gotovo i da ne vodi računa. Jutros smo se bavili intendantima i glumcima, šou biznisom, jednom vrstom šou biznisa, ispričavam se iako se radi o kulturi ali onako kako se ovdje o tome raspravljalo više je ličilo na šou nego na kulturu. Danas popodne evo kad se o ovome raspravlja iako su me mnogi novinari pitali šta tu ima, ima li tu nešto, ima li krvi otprilike. Ja sam rekla ima krvi ali nema krvi koja vas zanima, nema incidenata. U ovom zakonu se ne govori koliko će ljudi biti zaraženo HIV virusom nego koliko će ljudi biti spašeno od zaraze HIV virusom a i oni su ovog trenutka zabavljeni koliko znam crvenim aždajama pa ih onda ne zanima ovaj iskorak koji se pokušava napraviti u Hrvatskoj u korist jedne važne djelatnosti kao što je transfuzijska medicina. Nemamo nekih velikih, nemamo ozbiljnih primjedbi na odredbe ovog zakona. Suglasni smo s onim što je ovdje izrečeno. Molimo da još jedanput struka bude dobro konzultirana u pripremi konačnog teksta zakona kao i pravilnika koji će uslijediti, a jedino na što želim upozoriti je a zapazila sam to čitajući ovaj zakon pitanje jezika kojim je on pisan, ne u smislu toga da nije dovoljno hrvatski nego se radi o nekim čudnim rečeničnim konstrukcijama koje definitivno za posljedicu imaju prilične nejasnoće u tekstu. Mislim da je to posljedica toga što je dosta toga prevođeno s engleskog jezika pa je netko onda zaboravio na odgovarajuće rečenične konstrukcije pa mislim da bi to do drugog čitanja trebao pogledati netko tko je stručan u tome pa da onda taj zakon bude napisan jasnim i jednostavnim hrvatskim jezikom odnosno da te rečenične konstrukcije budu sukladne uobičajenom hrvatskom jeziku i govoru. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Ruža Lelić.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa, uvažena zastupnica Antunović je rekla da je stanje u zdravstvu alarmantno što nije točno. Ja mislim da je stanje u zdravstvu redovito a da novaca zdravstvu treba više i sada i ubuduće i da je uvijek trebalo i kao i kod nas i u drugim zemljama to je istina. Ali nije dobro govoriti da je stanje alarmantno i tako uznemirivati javnost i pacijente.
Drugi ispravak poštovana zastupnica Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo! Kolegice Antunović, rekli ste daje rasprava o Zakonu o kazalištu bila sve samo nije bila stručna, bio je šou. Ovdje su ljudi danas jutros. [[Upadica se ne čuje.]] Kulturni šou. Ovdje su jedni razgovarali stručno, jedni kulturno, jedni logično isto kao što ste vi sada razgovarali o ovoj predloženoj točci upravo nestručno i na to imate pravo. Niste pokazali niti malo struke, pa prema tome kao oni što su jutros razgovarali bez struke tako i vi sada o ovoj točci niti malo struke niste pokazali niti znanja.
Klub zastupnika HNS-a poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, uvažene kolegice i kolege! Ja sam već na Odboru za europske integracije izrazio svoju suglasnost sa činjenicom da je ovaj zakon vrlo korektno usklađen sa direktivom Europske komisije broj 2002/98. i siječnja mjeseca 2003. godine i sa pravnim aktima vijeća Europe jer je i jedan od odbora Vijeća Europe donio zaista niz preporuka u ovom području. Klub Hrvatske narodne stranke nema većih primjedbi glede samog prijedloga zakona. Posebno smo zadovoljni činjenicom da su ciljevi jasno ovdje istaknuti, prije svega da se spriječi prijenos zaraznih bolesti, drugo da se uspostave sve stroži tehnički standardi u cjelokupnom procesu oduzimanja krvi do transfuzije. Treće, da se osigura praćenje krvi jer će se u tom slučaju naknadno moći uvijek ući u trag izvoru tog problema i dakako intervenirati eliminiranjem tih negativnih pojava. I četvrto, da se pruži zaštita davatelju još veća no sada i u smislu jasno njegovih osobnih zdravstvenih podataka ali i zaštita njegovoga zdravlja. Vezano uz ovi prvi cilj odnosno sprječavanje širenja zaraznih bolesti mi bi željeli upozoriti da je ovo medicinsko područje jedno izrazito dinamično i ja bih rekao iz tjedna u tjedan imamo niz novih otkrića tako da moram vas evo upoznati sa činjenicom da smo u zadnjih dvadeset godina zahvaljujući molekularnoj biologiji otkrili 130 novih zaraznih bolesti. Tridesetak njih se često javljaju u ljudi a stotinjak njih daleko rjeđe. Jedan veliki dio tih bolesti se prenosi krvlju, na sreću ne i sve. Dakako da će ta istraživanja jednog dana vjerojatno sve strože standarde zahtijevati i u budućim korekcijama i izmjenama i dopunama ovoga zakona. I zato bih želio reći da je ovo jedan od zakona za koje očekujemo da ćemo vrlo često imati u Saboru. Moramo biti strpljivi, moramo biti korektni, moramo ugrađivati sve te znanstvene inovacije na jasno dobrobit naših građana onih koji će primiti krv odnosno krvne derivate. Ono što je gospođa Antunović istakla i kolega Ivaniš ovdje ova veza između struke i politike je nešto što posebno podržavamo, dakle da ministar, ministra ovlašćujemo da propisuje uvjete u pogledu prostora, stručnih radnika, medicinsko-tehničke opreme ali tek nakon pribavljenog mišljenja nadležne Komore što je dobro i to svakako treba posebno istaknuti i podržati. E sada evo i nekoliko prijedloga da se unaprijedi ovo, ovaj tekst kad nam dođe na drugo čitanje. Prije svega bih se složio sa doktorom Bačićem da u nazivu bi bilo dobro unijeti riječ krv u odgovarajućem padežu. Za nas medicinare ništa nije sporniji u ovom nazivu. Međutim mislim da bi bilo lakše i razumljivije ostalima na što se točno misli. Također se slažem i sa vašim prijedlogom da se u zakonu navede što bi pravilnik trebao sve sadržavati. Ja sam mogao ovo pratiti ali nekome tko nije medicinar sigurno će biti lakše da ima na jednom mjestu pregled svega što će Pravilnikom biti regulirano. Upravo zbog čestih promjena standarda mi bi također upozorili da u članku 12. bi bilo dobro možda limitirati ove dozvole koje se izdaju na razdoblje od maksimalno 5 godina za sve postupke bez izuzetaka jer u ovom Prijedlogu imamo, rečeno je barem tako da će za neke postupke biti dati i dozvole na duži rok. Mi smatramo da to nije potrebno, da se treba limitirati da li je to 5 godina, nešto kraće ili duže ali da više-manje cijela transufziologija dođe pod istovrstan nadzor. Nadalje imamo prigovor i u svezi članka 16. gdje stoji da pobliže standarde glede stručne osposobljenosti osoba na transfuziologiji propisuje ministar kao i usklađivanje sa međunarodnim, međunarodno priznatim standardima iz područja transfuzijske medicine i znanstveno-tehničkim razvojem. Ovdje se kolegice i kolege odmah postavljaju barem 4-5 pitanja. Što ako ministar ne uskladi Pravilnik sa tim standardima? Što ako ministar uskladi Pravilnik a ne osiguraju se sredstva za uvođenje tih novih stručnih i tehničkih standarda? Što ako ministar ne osigura stručno usavršavanje kadrova koje je neophodno ako želimo da provode te nove dijagnostičke i terapijske postupke. I koja prava ima građanin koji pretrpi štetu zbog neuvođenja adekvatnih međunarodnih standarda u određenom roku. Dakle to su pitanja koja su ostala visjeti u zraku i sigurno da trebamo njima posvetiti ovdje također pažnju. Ono što bih još želio dodati, a što nitko od nas ne spominje, a to je činjenica da od 3. listopada ove godine stvari se u ovom Saboru trebaju iz temelja mijenjati. Do sad smo mogli biti zadovoljni činjenicom da zakone na papiru prilagođavamo Europskoj uniji. Na papiru. Ali kolika je bila i kakva naša implementacija dakle primjena tih standarda u naš život. To je ključno pitanje. Zato sam i spomenuo ona pitanja ranije. To će nas mučiti i to je ono čime se, ćemo se od sada na dalje sve više i više baviti. Sve manje papirom, a sve više praksom. Hvala lijepo.
Hvala. Završili smo raspravu po klubovima. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Odustaje. Hvala. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče, predstavnici, predstavniče Vlade, kolegice i kolege. Možda samo nekoliko rečenica. Podržavam ovaj prijedlog i smatram da nam je zaista bez obzira što je ova materija bila riješena u nekoliko zakona da nam je potreban ovakav posebni zakon. Tim više kao, i zbog toga što je upravo nas i izvjestio govoreći u ime Kluba HNS-a naš kolega koji dolazi iz struke i rekao koliki je broj bolesti zaraznih koje se nažalost doduše ne baš veliki broj ali sigurno će se možda tijekom vremena utvrditi da je možda za nas u ovom trenutku za sada nepoznati broj bolesti zaraznih koje se također prenose krvlju, a koje ipak nemamo adekvatno, nemamo adekvatno propisano testiranje. Također držim da je upravo zbog toga što jedan zakon mora biti transparentan, upućen adresatima tj. svim građanima. Na njih se on i odnosi. Prema tome zakon i u svom naslovu mora biti jasan i sigurno je da on ovu imenicu krv, a ne samo pridjev krvni pripravci mora sadržavati u svom naslovu. Međutim ono što je zaista za osudu ovdje kod ovog prijedloga je, a to je nekako što se već uobičajilo i to stvarno eskalira. Tako da mi dobijamo kao zastupnici obrazloženja zakona evo na jedan list. Prijedlog zakona ima 17 stranica, a logično je da je obrazloženje onda najmanje dvostruko veće. Obrazloženje je manje. To je isto kao da dispozitiv ima 17 stranica, a onda obrazloženje je kao dispozitiv. Obrnuto. Dakle tu su se stvari pomiješale. Valjda upravo u ovoj strci da se nadoknadi možda propušteno u toj našoj i zakonodavnoj aktivnosti, ali u biti stvar je i krivnja na samom predlagaču da kompenzira donošenje ovakvih odnosno predlaganje ovakvih prijedloga na način koji u biti se i izigrava sam naš Poslovnik. Prema tome obrazloženje, praktički možemo zaključiti da nema ovdje obrazloženja. A kasnije možda i kad i u praksi dođe do problema čak možda i tumačenja što smatram da nema primjera u ovom Zakonu, ali i inače onda sigurno da svi oni materijali koji su prethodili donošenju zakona itekako postaju relevantni. Ovdje to eto izostaje zbog toga što možemo slobodno zaključiti da adekvatnog obrazloženja niti nema. Meni je posebno interesantan članak 33. koji govori upravo o promidžbi davanja krvi i krvnih sastojaka jer bez tih dobrih ljudi, požrtvovnih ljudi koji daju krv ne bi se mi danas ovdje ni bavili ovom materijom. Govori upravo kako i Republika Hrvatska zajedno sa Crvenim križem u tome učestvuje. Možda je upravo ovo prigoda da se stvore i određene obveze prema tim nesebičnim ljudima koji daju često svoj vlastiti dio, dio svoga tijela, svoju krv da bi pomogli. Time eto znamo bavi se naš Crveni križ koji je 10 godina gotovo bio nekako posve postrani i zapostavljen. Možda je ovo upravo i prigoda pošto je davanje krvi naravno besplatno, to je jedna humana djelatnost i takva treba i ostati ali je možda prigoda za državu ne, jer to radi sada, do sada samo Crveni križ, prigoda je i za državu da bi upravo i potakla, da bi dala veći društveni značaj tim ljudima i da bi možda mogla razmotriti pa možda čak i u ovom Zakonu ili nekoj posebnoj svojoj odluci da se posebno nagrade ti ljudi koji su darivatelji krvi. Možda upravo nešto po uzoru kako to radi i sam Crveni križ. To je eto moj prijedlog, to, do drugog čitanja. Vjerujem da bi možda neke naznake upravo u ovom pravcu, a sve veće afirmacije takvih čina humanosti da ne bi možda samo prepustili na udrugu, da bi i država se mogla tu aktivno uključiti. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Nema ga, gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Kajo Bućan. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Evo nekoliko mjeseci nakon što smo raspravili Zakon o transplantaciji organa gdje je navedeno da se ne odnosi na krv i krvne pripravke logično je da sada u, na naše saborske klupe je došao ovaj prijedlog zakona, zakona koji donosimo negdje oko 400 godina, zapravo usklađujemo ga sa pravnom stečevinom Europske unije nakon što ja napravljena prva transfuzija krvi. Zakon koji donosimo 82 godine nakon što je prva transfuzija krvi primijenjena u Hrvatskoj i zakona kada je danas više od 13 milijuna donatora krvi nije testirano na HIV i virus Hepatitisa B i C. To se uglavnom odnosi na zemlje u razvoju gdje kažu 80% krvi dolazi od plaćenih donatora i gdje je postotak zaraženih donatora visok. Čuju se i glasovi Svjetske zdravstvene organizacije da će u sljedeća 2 do 3 desetljeća doći do ozbiljne nestašice krvi. Uzrok će joj biti sve manji broj podobnih davatelja i primjena preciznijih metoda testiranja krvi, opće starenje stanovništva i značajan porast broja zahvata koji se izvode uz nadoknadu krvi. Danas je na žalost tek 30% donirane krvi na svijetu testirano na zarazne bolesti. Slažem sa svima onima koji su uputili primjedbu na naziv samog prijedloga zakona. Naime, i stoga što u članku 2. stavak 3. se definira što su to pripravci krvi. Također, gospodine državni tajniče, dopustite možda i par primjedbi na ostale članke. Članak 4. predlažem mogao bi se dopuniti novim stavkom koji glasi da osigurava sredstva za prikupljanje, proizvodnju, testiranje, čuvanje i raspodjelu krvnih pripravaka. U članak 6. dopuniti: "Mreža ovlaštenih zdravstvenih ustanova mora biti organizirana na način da omogućuje razmjenu krvnih pripravaka na nacionalnoj razini.". Članak 17., rok čuvanja podataka sa 15 godina staviti daleko veći, ako ne i dupli broj godina, jer da uz današnju informacijsku tehnologiju i čuvanje podataka, a zbog potrebe čuvanja podataka mislim da je to razumniji rok. I u članku 27. dodati da davatelji krvi i krvnih sastojaka mogu biti samo punoljetne osobe. Ja bih tu dodao samo jednu rečenicu, osim za autolognu transfuziju. I onda ide stavak kako i dalje stoji u tekstu. Evo, mada se danas čini da je krv "besplatna", u navodnim znacima, sigurnosne provjere koje se provode posljednjih 20-ak godina znatno poskupljuju transfuziju. I u tom smislu možda treba i razmišljati o alternativnim načinima i metodama liječenja onih pripravaka koji stimuliraju stvaranje, brže stvaranje krvi. I čini mi se da bi mnogi kod nas u našim zdravstvenim ustanovama mogli slijediti primjer autotransfuzije krvi pri operacijama koje se kod nas primjenjuje samo u jednoj privatnoj bolnici za kardiovaskularnu kirurgiju i kardiologiju. Prednost joj je što bolesnik za vrijeme operacije prima vlastitu krv, umjesto tuđe krvi tako što se posebnim uređajima krv prikuplja, pročišćava i vraća u organizam. Slažem se da je zakon uredno napisan i usklađen sa stečevinama Europske unije i sa svima onima od kojih možemo u ovom području itekako dobro učiti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Jagoda Martić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče. Svima nam je jako dobro poznato kakva je uloga i značenje ljudske krvi i krvnih pripravaka u medicini i da je često puta u pravom smislu te riječi život znače. Transfuzijska medicina zbog svoje specifičnosti zahtjeva uspostavljanje takvih standarda kvalitete i neškodljivosti ljudske krvi i krvnih pripravaka koji će osigurati visoku razinu zaštite ljudskog zdravlja i koji će spriječiti prenošenje bolesti. Upravo u tom cilju su Europski parlament i Vijeće Europske zajednice u siječnju 2003. godine donijeli direktivu 2002/98EC koja postavlja standarde kvalitete i neškodljivosti za prikupljanje, testiranje, obradu, čuvanje i distribuciju ljudske krvi i krvnih sastojaka. Područje transfuzijske djelatnosti u Republici Hrvatskoj djelomično je pravno uređeno Zakonom o zdravstvenoj zaštiti, a također i Pravilnikom o krvi i krvnim sastojcima iz '99. godine kojim su propisani uvjeti za obavljanje djelatnosti ispitivanja, prometa, prikupljanja i provjere kakvoće krvi i krvnih sastojaka. Zatim način ispitivanja i vođenja očevidnika o obavljenim ispitivanjima, te uvjeti za stavljanje u promet krvi i krvnih sastojaka. Zakonom koji je predmet ove današnje rasprave želi se uskladiti praksa na području transfuzijske medicine u Republici Hrvatskoj sa odrednicama direktive 2002/98EC. Ono što je od presudne važnosti je uspostava mreže transfuzijske djelatnosti. To se regulira člancima 5. i 6. ovog prijedloga zakona. Jedino na taj način će se osigurati jednaki uvjeti, odnosno mogućnosti stanovništva za korištenje zdravstvene zaštite iz područja transfuzijske medicine. Odnosno na taj način će se značajno smanjiti situacije da je ljudski život ugrožen zbog toga što se pacijentu u ključnom trenutku ne može promptno pružiti terapija iz djelokruga transfuzijske medicine. Osim toga, stvaranje mreže transfuzijske djelatnosti pružila bi se jednaka mogućnost pristupanja davanju krvi na području cijele Republike Hrvatske. Danas imamo situaciju da se samo u većim centrima, kao što je Zagreb, Osijek, Rijeka mogu dati krvni sastojci putem separatora, dok u manjim sredinama dobrovoljnim davaocima krvi to nije omogućeno. Prema tome, nužno je razviti takvu mrežu transfuzijske djelatnosti koja bi omogućila ne samo ujednačenu dostupnost uslugama transfuzijske medicine u terapijske svrhe na cijelom području Republike Hrvatske, već isto tako i jednaku dostupnost svima onima koji žele dati svoju krv ili krvne sastojke. U ovom prijedlogu zakona u više navrata se ističe načelo samodostatnosti u pogledu opskrbe krvlju i krvnim pripravcima i naglašava se da će se u tom cilju poticati dobrovoljno neplaćeno davanje krvi i krvnih pripravaka. Pa se između ostalog u članku 26. kaže: "Promidžba i organizacija davalaštva u Republici Hrvatskoj zasnovani su na načelima dobrovoljnosti, besplatnosti, anonimnosti i solidarnosti. Za uzetu krv zabranjeno je dati ili primiti bilo kakvu novčanu naknadu.", završavam citat. Dati krv kako bi nekome spasili život ili omogućili uspješno liječenje zasigurno je izuzetan humani čin. Želja da se pomogne nekome kada mu je to najpotrebnije je osnovna misao vodilja kod svih dobrovoljnih davaoca krvi. Oni niti očekuju niti traže da za taj svoj čin prime bilo kakvu novčanu naknadu. Ali očekuju od društva ipak neko malo priznanje. A evo kako će im se za taj njihov humani čin društvo i država odužiti. Najnoviji način je taj da će kad dođu u neku zdravstvenu ustanovu potražiti pomoć za sebe, morati platiti administrativnu takvu pa će morati platiti participaciju ako su krv dali manje od 24 puta za žene ili 36 puta za muškarce, a ako je suditi po najnovijim najavama sljedećih poteza reformi zdravstva od strane Vlade i HZZO-a ostat će i bez toga. Nadalje, ne samo da većina poslodavaca ne odobrava slobodan dan nekome tko je taj dan dao krv već često puta ne dozvoljavaju ni izostanak s posla da bi se njihovi zaposlenici mogli uključiti u akciju dobrovoljnog darivanja krvi koja je taj dan organizirana u njihovom gradu. Što ovim želim reći? Želim reći da naša država ima sve manje senzibiliteta za određene kategorije ljudi pa tako u ovom slučaju i za dobrovoljne davaoce krvi. Smatram da se o dobrovoljnim davaocima krvi vodi premalo računa, ničim ih se ne stimulira i zbog toga nije niti čudno što je broj dobrovoljnih davaoca krvi u opadanju. Drugi razlog smanjenja broj davaoca krvi je i u stvaranju određenih predrasuda koje nastaju kao posljedica nedovoljne educiranosti o svim onim pitanjima vezanim uz transfuzijsku medicinu. Zbog toga treba pristupiti sustavnoj edukaciji građana naročito kroz srednje škole kako bi se i na taj način osigurali uvjeti za podizanje javne svijesti stanovništva o potrebi prikupljanja krvi. Te aktivnosti i edukacije kao i promidžbe davanja krvi i krvnih pripravaka treba provoditi Hrvatski zavod za transfuzijsku medicinu i Hrvatski crveni križ. U cilju praćenja štetnih događanja izuzetno je važno uspostaviti sustav sljedivosti i označavanja svakog proizvedenog krvnog pripravka od davatelja do bolesnika i obratno. To je regulirano člankom 19. Uspostavom takvog sustava moći će se nepogrešivo … /Govornica isključena, pa ponovo uključena./ … svakog pojedinog davatelja, uzetu dozu i bolesnika. Jednako tako je važan i ustroj registra davatelja krvi što je regulirano člancima 31. i 32. Registar davatelja krvi značajno će doprinijeti osiguravanju kvalitete i neškodljivosti i krvi i krvnih pripravaka. Članak 24. kaže da se krv i krvni pripravci ne smiju izvoziti iz Republike Hrvatske, ministar to može iznimno odobriti u slučaju elementarnih nepogoda i drugih izvanrednih stanja. I dalje se u članku 24. u stavku 3. kaže da se u tom slučaju mora osigurati testiranja sukladno članku 15. ovog zakona. To je u slučaju izvoza krvi i krvnih pripravaka iz Republike Hrvatske. Dalje se u članku 25. kaže da se krv i krvni pripravci ne smiju uvoziti u Republiku Hrvatsku, opet u iznimnim slučajevima kao što su elementarne nepogode i druga izvanredna stanja, ministar može odobriti uvoz i onda stavak 2. članka 25. kaže da uvezeni krvni pripravci moraju udovoljavati uvjetima propisanim ovim zakonom. Ali iz ovog prijedloga zakona koji je pred nama, nije jasno to će provoditi kontrolu kako bi se utvrdilo da li uvezani krvni pripravci udovoljavaju uvjetima koje propisuje ovaj zakon. Da li će se vjerovati deklaraciji koja je prateći dokument uz svaku dozu krvi ili krvni pripravak ili će se u ovlaštenim ustanovama Republike Hrvatske izvršiti kontrola onoga što uvozimo u skladu sa člankom 15. I na samom kraju. Mislim da definiciju pojma krvi u članku 2. iako znam da je to uobičajeni naziv, ali meni se čini da nije baš najspretnija. Kada se kaže krv jest puna krv prikupljena od, i da ne nabrajam dalje, nekako mi se čini puna je čaša, puna je boca pa mislim da bi možda bilo bolje reći krv je cjelovita krv jer kada se kaže nešto cjelovito onda se misli na nešto što je sastavljeno od svih komponenti odnosno od svih dijelova. Opet kažem, znam da je takva definicija "krv je puna" krv uobičajen, ali nekako mi se čini pomalo nespretno. Hvala lijepo.
Hvala. I poštovani zastupnik Stjepan Bačić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Već je do sada u raspravi rečeno sve zapravo što ovaj zakon donosi, prijedlog zakona u pozitivnom smislu, i navedene su i neke primjedbe kako bi u drugom čitanju zakon bio još kvalitetniji. Sve te primjedbe normalno ja se nadam da će predlagatelj uvažiti. Ja bih sada u svojoj pojedinačnoj raspravi samo na neke stvari još možda malo se više osvrnuo. To je bilo pitanje ove sustava slijedivosti, odnosno ovih registriranja nus pojava. Ono što ovaj zakon predviđa da u ovom registru koji će tretirati i davatelja i ustanove je izričito naglašeno da će biti i registar nepovoljnih, odnosno nepodobnih davatelja, dakle onih rizičnih ljudi koji boluju od nekih zaraznih bolesti. Dakle i o njima će se strogo voditi računa. Oni će biti zabilježeni da ne bi se mogli negdje pojaviti jer na svakom mjestu, dakle gdje će biti ovlaštena zdravstvena ustanova za prikupljanje krvi, njihova imena će biti prisutna i u startu će se zapravo već takve osobe eliminirati. To upravo pojačava ovaj princip neškodljivosti jel', da se on poštuje do kraja, od početka do kraja. To je jako bitno naglasiti. Ono što bih još rekao, a što sam u izlaganju u ime kluba rekao malo o bolničkoj transfuzijskoj jedinici. Ona nije po meni dovoljno objašnjena. Navodi se u zakonu da je jedan od zadataka bolničke transfuzijske jedinice nadzor nad davanjem krvi. Tu nije jasno iz zakona da li je to konzultantski nadzor ili je obaveza da svaka bolnica ima transfuziologa. U ovom času nema svaka bolnica transfuziologa jel'. Dakle tu bi malo trebalo neke stvari pojasniti. Isto tako mislim da je važno da u zakonu bude izričito stavljeno da mora postojati referentni centar. Dakle nećemo ga sada imenovati, ali on mora postojati upravo zbog nekih obveza koje će imati pa i u pitanju ovoga što je sada kolegica spomenula tko će kontrolirati uvezenu krv u izvanrednim situacijama. Ja mislim da to mora upravo takav referentni centar jer on će biti osposobljen, njegov laboratorij sa svim onim što se radi u pronalaženju svih onih nuspojava mogućih, prijenosa zaraznih bolesti itd. Dakle bilo bi dobro naznačiti u zakonu i referentni centar kao instituciju koja može biti promjenjiva. Danas će jedan od tih ovlaštenih zdravstvenih ustanova biti, sutra drugi, ali mislim da bi ga trebalo naznačiti upravo zbog ovoga posnaživanja sigurnosti jel', tko će voditi kontrolu nad tim i zapravo što je kolega Dorić rekao, sve promjene netko mora registrirati i netko mora sugerirati predlagatelju, dakle ministarstvu, ministru da mijenja pravilnike. Mislim da je to … referentni centar jel'. Tako mislim u tom smislu bi još možda trebalo u zakonu te stvari naznačiti i ono što je spomenuo i kolega Bučan, autotransfuzija. Dakle i nju bi trebalo možda na neki način u onom pojmovniku registrirati u zakonu. Zašto? Zato što isto tako nije spomenut u pojmovniku jedan termin. Sve je obrađeno i davatelj, ali nije primatelj. Zašto kažem primatelj? Primatelj je svaki onaj koji prima krv kad je ugrožen, ali on mora dati suglasnost. Međutim mi imamo jednu kategoriju bolesnika to su Jehovljevi svjedoci i svi mi koji radimo u bolnicama znamo kakvi su problemi s njima jer oni ne primaju krv, oni neće primiti krv. Prema tome, i to bi trebalo malo još možda i čak zakonski, ne sve prepustiti pravilnicima ili ako se procijeni da se to može ipak kroz pravilnik, ali u svakom slučaju to treba isto na neki način akceptirati kao problem koji će se pojavljivati u ustanovama gdje se krv daje. Evo, uz sve ovo što je rečeno, ja podržavam ovaj Zakon i smatram da će do drugog čitanja on bit potpuno prihvatljiv i bit na dobrobit naših bolesnika. Hvala.
Hvala. I završni osvrt, državni tajnik Ante Zvonimir Golem. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Ja vam se u ime predlagača zahvaljujem na ovoj diskusiji koju smatram konstruktivnom. Tim više što je ovo jedan od zakona koji sigurno nije prinjeo jednu posebno pažnju javnosti jer se radi o zakonu koji je više stručni zakon. I zato mi dozvolite da u par riječi samo kažem nekoliko stvari. Taj Zakon je isto tako u, znači, pripremi toga Zakona apsolutno sudjelovala struka. Najpozvaniji, znači stručnjaci iz područja transfuziologije. Tako da nema niti govora da je taj Zakon prevođen. Taj Zakon je prilagođavan zakonima Europske unije i u Zakonu se isto tako, kad se stalno napominje struka i navodi možda ne dovoljno i zato ćemo sve primjedbe u dobroj namjeri razmotriti. Ali svejedno treba reći da u članku 8. kažemo da sve, znači, pobliže uvjete u pogledu prostora, stručnih radnika, medicinske tehničke opreme, itd., propisuje ministar uz prethodno pribavljeno mišljenje nadležne komore. Tako da se, u našem Prijedlogu je kao takvo to išlo. Ono što se počinje javljati, određena bojazan, to je svaki puta kad se kaže riječ centralizacija. Pravo informatizacija, bilo kojeg sustava je ustvari centralizacija sustava, htjeli mi to priznati ili ne. Jer centralno vođenje podataka, a u ovom slučaju da li je to referalni centar ili ono što je Zakon već prepoznao, a to je postoji u zakonu nedovoljno još saživljeno, to je Hrvatski zavod za transfuzijsku medicinu koji u ovom momentu još uvijek djeluje više na lokalnom nivou. Ali on je taj koji treba prikupljati informacije i koji treba obrađivati informacije i koji će omogućiti da jedno, stvarajući jednu takvu mrežu i stvarajući jedan takav informatički sustav vi dođete u situaciju još jedne stvar, a to je odgovornosti. Odgovornosti prvo i prvo prema davatelju. Naime, cijeli sustav počiva na davatelju. Znači, mi smo najviše odgovorni za čovjeka koji je nesebično dao svoju krv, odgovorno se ponašati prema toj krvi. Šta nam donosi jedna takva centralizacija? Jedna takva informatička centralizacija, namjerno kažem informatička centralizacija, donosi nam sustav upravo racionalne raspodjele krvi. Tako da ne treba biti straha da li će se onda krv moći ravnomjerno na prostoru cijele Republike Hrvatske koristiti. Već upravo obratno, ona stvara apsolutni preduvjet da gdje god je potrebno da se mogu dobiti, a tamo gdje se može dogoditi da postoji i višak, da se taj višak može preraspodijeliti prije nego što istekne rok trajanja upotrebe pripravka. Pokazalo se da se od 8 do 12% praktički uštede, ne govorim u financijskom dijelu nego uštede u krvi dobije upravo informatizacijom i centralnom informatizacijom takvog sustava. Bilo je još tu dosta primjedbi, međutim zbog interesa javnosti ipak moramo napomenuti. Postojeći sustav transfuzijske djelatnosti u Hrvatskoj svakako je dobar. Zašto je on dobar? Dat ću primjer koji je ovdje naveden u diskusiji Kluba zastupnika, a primjer koji se danas spominje u medijima. Pa upravo da nije postajala, taj primjer nije nešto što je izašao kao neka afera. Taj je primjer izašao iz sustava jer da nije postojalo kvalitetnog sustava praćenja doza, ne bi se niti registriralo da je došlo do takvog sustava unazad 2 godine. Znači taj sustav koji je registrirao, koji je retestirao, dakle, uzorke koji su postojali od ranije, doveli su do toga da smo mi saznali i isto tako izvanrednom brzinom reagirali. Nažalost, neželjenih posljedica nikada se neće moći riješiti, ali možemo smanjiti na najmanju moguću mjeru. I vjerujemo da će ovakav jedan Prijedlog zakona upravo dovesti do tako nečega. Prema tome, zahvaljujem svima zajedno na ovako jednoj odgovornoj raspravi i vjerujem da ćemo uz i neke male preinake vrlo brzo moći pristupiti Konačnom prijedlogu Zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prijedlog zakona o opskrbi krvnim pripravcima. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog zakona o opskrbi krvnim pripravcima. Sve primjedbe i prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga Zakona. Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 84 za i 5 suzdržanih donesen predloženi zaključak.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Kao što je gospodin predsjednik spomenuo, radi se o imenovanju člana Nacionalnog vijeća za znanost. Nacionalno vijeće za znanost ima 13 članova, od toga 4 člana su znanstveni savjetnici sa instituta. To su znači ljudi na rangu sveučilišnih profesora koji rade na institutima. Zatim, 6 redovitih profesora sa sveučilišta i 3 člana su izvan sustava znanosti i visokog obrazovanja. Radi se o javnom pozivu koje je Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa izdalo, ako se ne varam, samo malo, 7. travnja ove godine. I na taj poziv se javilo 8 kandidata. Od tih 8 kandidata izabran je samo jedan jer naprosto je taj član, jedan član je nedostajao u tom Nacionalnom vijeću i to se radi o akademiku Zvonimiru Baletiću koji je profesor politologije. Evo, sad ako neke detalje još treba, ne znam da li je potrebno čitati njegov životopis, ali to je Prijedlog koji je od ministarstva išao na Vladu i to Vlada predlaže Saboru.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HNS-a, poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Naime, mislim da ne bi bilo korektno da Upravnom vijeću kazališta damo 10-ak sati vremena za raspravu, a da Nacionalnom vijeću za znanost svega 10-ak minuta. A tako će, čini mi se, ipak biti. Ovo je treći put da imamo Nacionalno vijeće na našim klupama, za znanost. Prvi puta je to bio jedan prijedlog imena s kojima se, sjećate, nismo suglasili. Bilo je jako puno nezadovoljstava. Vlada je povukla prijedlog, dobili smo nova imena. S tim imenima smo se većina složili i evo, zbog žalosne činjenice da je jedan od tih ljudi umro danas imamo dopunu jasno sastava Nacionalnog vijeća za znanost. Ono što mene smeta da ni prvi, ni drugi, ni treći put osim što smo dobili prijedlog imena i njihovih životopisa, sjajne životopise, nismo dobili ništa više. Naime, ja osobno smatram da je Nacionalno vijeće za znanost i Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje su izuzetno značajni. Oni su u biti nositelji jednog dijela strategije razvoja ove zemlje. Bilo bi lijepo da nam ministar ili njegovi suradnici kažu što su to oni dogovorili sa članovima vijeća. Koju će politiku ti članovi vijeća u biti određivati? U kom pravcu će raditi? Da li će se postrožiti znanstveni kriteriji? Da li će se dati prioritete određenim znanstvenim područjima ili se druge namjeravaju pomalo potiskivati kao nezanimljive, da se financiraju iz državnog proračuna, itd., itd. Sve države Europske unije to tako čine pa ćemo morati zaista i mi sve ozbiljnije o tome početi razgovarati. Dakle, ne samo kadrovi već njihovi zadaci, rokovi i rezultati. Dakle, ponovit ću. Kadrovi, zadaci, rokovi, rezultati. Nažalost, toga ima jako malo u našim raspravama. Jako malo. Premalo. Gledajte, Zakon predviđa da članovi Nacionalnog vijeća za znanost trebaju pravilno predstavljati različita područja znanosti i umjetnosti, različite regije u našoj Republici i hrvatsko gospodarstvo. Iz ovoga je jasno da bi i oni trebali, dakle, prepoznati potrebe, zastupati interese, kreirati, sudjelovati u razvojnoj strategiji RH, ali čini mi se da ovako kako oni rade da oni provode, jer nemaju izbora, vlastitu politiku kako to najbolje znaju i umiju u području znanosti. To nije dobro, nema koordinacije. Ja ovdje neću govoriti o strategiji razvoja jer nju nismo praktično nikada ni imali, niti ni ova Vlada niti prethodna niti bilo koja druga Vlada nije nam jasno rekla koja nam je strategija razvoja, a ja u biti na tu strategiju razvoja gledam na jednu domino kocku koja stoji uspravno, na koju je s jedne strane naslonjena znanost, a s druge strane obrazovanje. Bilo koju kocku da vi taknete sustav se ruši, bez koordinacije se ruši, međutim ono što sam u jednom od jednoj svojih rasprava rekao, a mislim da se svi slažemo kolegice i kolege u tome da naime barem oko nekih razvojnih komponenti, da je to svakako Jadranska orijentacija Hrvatske, turizam, pomorstvo, promet, da je to poljoprivreda usmjerena prije svega na potrebe naših građana, ali i potrebe našeg turizma. Nema gospodarskog razvoja bez informatike, informatičkih tehnologija, bez poznavanja stranih jezika. Tu se vjerojatno svi slažemo. E sada da li ste vi pogledali malo životopise onih koji sjede u Nacionalnom vijeću za znanost i Nacionalnom vijeću za visoko obrazovanje, te dvije domino kocke koje u biti potiču razvoj zemlje. Koliko njih u biti možemo svrstati u neku od ovih područja za koje znamo i zaklinjemo se da nose razvoj naše zemlje? Vidjet ćete kolegice i kolege vrlo malo. Dakle, ideja je sjajna što se tiče tih dvaju vijeća, životopisi briljantni onih koji sjede unutra, ali i pitanje da li je to baš ono što mi u ovom trenutku ili Vlada u ovom trenutku treba i želi poticati? Da li su to baš ti profili stručnih kadrova? Ja tvrdim da nije taj odnos ni približno idealan onome što bi mi željeli postići. Ja bih ovdje želio svakako se ispričati akademiku Baltiću što sam upravo njegovu ovdje kandidaturu iskoristio da ovo još jednom ponovim, jer on je najmanje kriv za to i ja ću podržati njega, ali ukupnu sliku sigurno moramo ubuduće slagati sa točno određenim ciljem. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prijedlog odluke o imenovanju člana Nacionalnog vijeća za znanost. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke. Molim uključimo se. Glasovati? Rezultat? Sa 83 glasa za i 5 suzdržanih akademik Zvonimir Baletić je imenovan za člana Nacionalnog vijeća za znanost.
Poštovani zastupnici. Evo radi se znači o izboru članova za Odbor za etiku u znanost i visokom obrazovanju, također je objavljen i javni poziv 7. travnja ove godine i na njega se javilo 28 kandidata. To tijelo ima 9 kandidata, ja bih vam mogao samo pročitati imena da vidite zastupljenost struke regija. To su znači prof. Julijan Dobrinić iz Rijeke iz područja prirodnih znanosti i fizike, doktorica znanosti Zorica Jurković iz Osijeka iz područja biotehničkih znanosti i agronomije, dr. Vedran Katavić iz Zagreba iz područja biomedicinskih znanosti anatomija, doc.dr. Tonči Matuljić iz Zagreba iz područja humanističkih znanosti teologije, doc.dr. Marko Petrak iz Zagreba iz područja društvenih znanosti prava, akademik Nikša Stančić iz Zagreba iz područja humanističkih znanosti povijest, prof. Ivana Vegan Đurašević iz Zagreba iz područja prirodnih znanosti kemija, prof. Vlasta Zanki iz Splita iz područja tehničkih znanosti biomehanika i doc.dr. Danijela Živković iz Zagreba iz područja društvenih znanosti bibliotekarstva. Evo to bi bio prijedlog, najljepše zahvaljujem.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HNS-a, poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Nastavak iste priče, drugi dio isto, dakle odredbe Zakona o znanstvenim djelatnosti … [[Govornik se ne razumije.]] o osnivanju odbora sjajna ideja, sjajna odredba. Isto tako bez daljnjega sjajni životopisi svih predloženika, sjajni, ali sad pogledajmo malo i pitajmo se kolegice i kolege koja to znanstvena područja oni trebaju primarno pokriti u okviru kojeg će se razgovarati o etičkim problemima, šta je to znanstveni rad i čime se to bave hrvatski znanstvenici? Dakle, znanstvenik istražuje, otkriva nove pojavnosti koje drugi nisu uočili, opisuje ih i objavljuje ih. Učinkovitost svakog znanstvenika se može vrlo precizno mjeriti putem njegovih publikacija, odjekom njegovih radova, odnosno faktorom citiranosti časopisa u kojima on objavljuje svoje radove. Tu ništa nije sporno i ništa novog nisam rekao. Možda neke od vas ne zanimaju ti detalji, slažem se, ali ne bi smjelo biti tako. Naime, ako napravite samo jednu grubu analizu hrvatske znanstvene zbilje onda ćete vidjeti da je ogromna većina znanstvenih publikacija u kvalitetnim svjetskim časopisima iz kojih područja? Iz područja biomedicine, prirodnih znanosti, tehničkih znanosti. Ponovit ću biomedicina, prirodne znanosti, tehničke znanosti. E sada pogledajmo i to ja tvrdim najmanje 95% svih publikacija koje se citiraju u relevantnim tercijalnim publikacijama koje mogu pratiti članovi svjetske znanstvene zajednice. E sada 95%, da li je to i onaj omjer stručnjaka i znanstvenika koje imamo u ovom Prijedlogu? Ma niti govora, skoro obrnuto. Imate jednog biomedicinara, a svi znamo da će se ogroman dio njihovog posla odnositi na što? Na jasno određene etičke probleme kod kliničkih istraživanja, pokusa na životinjama, genetičkim modificiranim organizmima i njihovom utjecaju na zdravlje, pitanje transplatacije tkiva organa, transfuzija krvi, krvnih pripravaka, umjetna oplodnja, prekid trudnoće, novi terapijski postupci i njihove komplikacije, genski inženjering itd. To su oni klasični primjeri s kojima se bave etička povjerenstva, dakle posebno bioetički problemi su danas oni s kojima će se i vjerojatno ovaj Odbor prvenstveno baviti. Dakako ja se moram donekle ispraviti jer se ovaj Odbor bavi i jasno etičkim problemima u visokom obrazovanju, pa to onda jasno pokriva sve, prema tome donekle povlačim jedan dio oštre kritike na račun tog omjera, ali i dalje mislim da moramo kolegice i kolege paziti i predlažem predlagatelju da ubuduće pazi jasno i na ukupan broj prigovora koji stižu tom Povjerenstvu, tom Odboru i da se po tome također ravna glede jasno sastava, jer ako će 90% pitanja biti u području biomedicine, a imam samo 1 od 9 kandidata iz tog područja on će praktično odraditi cjelokupan posao tog Odbora ili gotovo cjelokupan posao što ne bi svakako bilo dobro. Naime, ja ću ovo završiti samo konstatacijom, a ja nju često ponavljam na raznim mjestima, moj doktorat, moje publikacije, moja profešura ne vrijede ništa, doslovce ništa ako ćete me postaviti za direktora brodogradilišta "Treći maj". To je upravo ta priča. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Nema ga. Državni tajnik. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, evo samo možda malu repliku na onaj prvi dio poštovanog gospodina zastupnika. Na 12. sjednici Nacionalnog vijeća za znanost koje je održano 25.10. prihvaćen je prijedlog dugoročne i kratkoročne strategije znanosti i tehnologije. Naime, radi se, mi imamo niz u biti vrlo kvalitetnih dokumenata o strategiji jer već niz godina, nismo nikad imali provedbeni plan i sad smo mi predložili jedan provedbeni plan kako da te neke stvari zaista efikasno oživotvorimo, tako da je prihvaćeno devet prioriteta za dugoročnu strategiju a četiri prioriteta za kratkoročnu strategiju koja se predviđa do sljedećih pet godina od 2005. do 2010. i koji su prioriteti zdravlje prvi prioritet, okoliš, energija, materijali i hrvatski identitet. To su kratkoročni. A dugoročni, ja ću vam sada pročitati jer ih baš ne znam nikad sve napamet. Ali ne idu redom po značaju. Temeljna istraživanja motivirana stjecanjem novih znanja jer ipak sve prolazi iz tih istraživanja. Gospodarenje okolišem, Jadran, otoci, obala, krš, onda treći prioritet hrana, poljoprivredna biotehnologija, četvrti informatička tehnologija i komunikacije, peti nanoznanost i novi materijali, konstrukcije. Šesti obnovljivi izvori energije, sedmi zdravlje, osmi društvene znanosti i sve što to ide, ne znam sada točno detalje. I deveti u vezi sa permanentnim obrazovanjem i sve što ide sa obrazovnom i socijalnom integracijom. Znači, htio sam samo reći ipak da se na tome radi da ne ispalo da se ništa ne radi. Najljepše zahvaljujem.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Prijedlog odluke o imenovanju članova Odbora za etiku, znanost i visokom obrazovanju. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke. Molim uključiti se. Glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je 85 glasova za i 3 suzdržana donesena predložena odluka.
Hvala. Gospodine predsjedniče, dame i gospodo! Godišnji provedbeni plan statističkih aktivnosti Republike Hrvatske za 2006. godinu je redovni dokument koji svake godine Državni zavod za statistiku izrađuje u suradnji sa ostalim nositeljima službene statistike i drugim relevantnim institucijama koje su u proces izrade bile uključene kroz statističke savjetodavne odbore. Također prema Zakonu o službenoj statistici je pribavljeno mišljenje statističkog savjeta koji je prihvatio Godišnji provedbeni plan. To je naš temeljni dokument koji svake godine Sabor donosi prema kojem mi zapravo cijeli statistički sustav zapravo funkcionira. Drugi dokument Izvješće o izvršenju Godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2004. godine je zapravo pregled realizacije Godišnjeg provedbenog plana za 2004. godinu. U principu sva istraživanja su provedena osim nekih iznimki koje su u tom izvješću navedena. Izvješće je naravno izrađeno u suradnji sa ostalim nositeljima službene statistike i također je pribavljeno pozitivno mišljenje statističkog savjeta.
Hvala lijepa. Odbori? Odbor za ravnopravnost spolova poštovana zastupnica predsjednica Gordana Sobol. Izvolite!
Zahvaljujem. Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Odbor za ravnopravnost spolova Hrvatskoga sabora je na svojoj 30. sjednici raspravio Prijedlog Godišnjeg provedbenog plana statističke aktivnosti Republike Hrvatske za 2006. godinu u svojstvu zainteresiranog radnog tijela. Odbor je raspolagao sa pisanim primjedbama i prijedlozima na navedeni akt koji je odboru dostavila pravobraniteljica za ravnopravnost spolova. U raspravi je istaknuto da je Hrvatski sabor 11. veljače ove godine donio strategiju razvitka službene statistike Republike Hrvatske za period od 2004. do 2012. godine i Program statističkih aktivnosti za period 2004.-2007. uz prihvaćanje svih predloženih amandmana Odbora za ravnopravnost spolova a koji su se odnosili na iskazivanje statističkih podataka i informacija po spolu. Konstatirano je da su prihvaćeni i ugrađeni amandmani ovoga odbora na Godišnji provedbeni plan statističkih aktivnosti za 2005. godinu. Međutim, u prijedlogu Godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti za 2006. godinu ponavljaju se rješenja iz prethodnih godina odnosno podaci koji su se 2005. prikupljali i iskazivali po spolu a u ovome prijedlogu za 2006. godinu nisu obuhvaćeni. Iznijeto je i mišljenje člana odbora prema kojemu obzirom da je rasprava o proračunu završena, da amandmani nisu prihvatljivi ako bi na bilo koji način utjecali na stavke proračuna. S tim u svezi predstavnik predlagatelja ukazao je da u biti zbog tehničkog propusta službe nisu obrađeni podaci prema spolu u ovom prijedlogu plana kako je to učinjeno u Godišnjem provedbenom planu statističkih aktivnosti za 2005. godinu. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Godišnji provedbeni plan statističkih aktivnosti Republike Hrvatske za 2006. godinu uz amandmane, predložene amandmane. Gospodine predsjedniče, ja ih ne bih sada čitala, 25 ih je ukupno. Ja bih samo pročitala jedno zajednički obrazloženje za svih njih 25. Naime, u svom obrazloženju navodi: "Prema članku 17. Zakona o ravnopravnosti spolova svi statistički podaci i informacije koji se prikupljaju, evidentiraju i obrađuju u državnim tijelima, javnim službama i ustanovama moraju biti iskazani i prema spolu. Kako bi se postigla i održala dosljednost u iskazivanju podataka prema spolu potrebno je navesti spol kao varijablu svugdje gdje to nije eksplicitno navedeno, napose zbog toga što se trenutno samo određeni podaci iskazuju po tom načelu i to do određene razine pokazatelja. Nužno je to i zbog utvrđivanja stanja i praćenja procesa promjena u području ravnopravnosti spolova. Stoga ti podaci moraju biti iskazani svugdje gdje se vodi statistika o pojedincu kako bi svi razni zainteresirani korisnici mogli jednostavno doći do razumljivih i pouzdanih rodno relevantnih podataka. Podaci koji su iznimno važni za ravnopravnost spolova obuhvaćaju područja rada i zapošljavanja, pravosuđa, odlučivanje u političkoj, društvenoj, ekonomskoj sferi te obrazovanju." Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Još koji odbor? Otvaram raspravu. Klub zastupnika Nacionalnih manjina poštovani zastupnik Šemso Tanković. Nema ga. Klub neće onda o tome govoriti. Klub HSS-a poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodine ravnatelju, dame i gospodo zatupnici. Pa ja bih rekao iz jednog kratkog obrazloženja gospodina ravnatelja ovdje možda je nekim zastupnicima promaklo detaljno išćitavanje ovog posebnog izvješća o izvršenju Godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske za 2004. godinu. Žao mi je što to niste naglasili jer mislim da ovaj Visoki dom o tome treba nešto znati, a ja ću biti slobodan pročitati ono što piše u vašem izvješću pa ću onda nakon toga to vrlo detaljno komentirati i koje nažalost će to imati posljedice. Mislim da ćemo se zajedno složiti, ne vašom najvjerojatnije krivicom jer ste imali i želje, truda i volje ali vam je nešto nedostajalo. Pod točkom 4. stoji: Izvještaj o izvršenoj jesenskoj sjetvi stanje 15. prosinac i onda je tu navedeno to i onda ovako piše dalje: Odnosi se na površine zasijane u jesenskoj sjetvi i daje podatke o potrošnji mineralnih gnojiva. Nastavak dalje: Nisu prikupljeni podaci za obiteljska poljoprivredna gospodarstva, koji čine gotovo 80%. Pod točkom 5. izvještaj o očekivanim prirodima ranih usjeva i voća. Nisu prikupljeni podaci za obiteljska poljoprivredna gospodarstva. Čine gotovo 90%. Izvještaj o ostvarenim prirodima ranih usjeva i voća, stanje 15. kolovoz, nisu prikupljeni podaci za obiteljska poljoprivredna gospodarstva. Izvještaj o očekivanim prirodima kasnih usjeva voća i vinograda nisu prikupljeni podaci za obiteljska poljoprivredna gospodarstva. Također izvještaj o ostvarenim prirodima kasnih usjeva voća i vinograda također nisu prikupljeni podaci. Izvještaj o ostvarenim prirodima južnog voća i maslina daje podatke o stvarnoj proizvodnji južnog voća i maslina, podatku o broju stabala sposobnih za rod, prirodu po rodnom stablu i ukupnom prirodu te podatke o proizvodnji maslinova ulja od maslina iz vlastite proizvodnje, točka, a onda dalje piše: Nisu prikupljeni podaci za obiteljska poljoprivredna gospodarstva. Možda to ovako na prvi pogled i ne bi bilo problematično kada mi se ne bi nalazili pred nečim izuzetno bitnim, a to se zove pregovori s Europskom unijom. Nažalost sve ovo što nedostaje, a nedostaje po mojoj slobodnoj procjeni jer ću se baviti procjenom, znači 70% ovih podataka u ovim segmentima u kojima sam govorio će biti vrlo problematično. Izgubili smo jedan kontinuitet u vođenju statistike. Uvjeravam vas da, možda je to nama promaklo pa, a možda i nije. Vjerujem da će se i drugi kolege osvrnuti na to, onima koji sa nama pregovaraju iz Europske unije i komisiji sigurno nije promaknulo, a nas će to uvjeravam vas skupo koštati iz razloga jer ćemo imati: diskontinuitet u određenim statističkim podacima, a ne daj Bože kada će biti pregovori koja će od godina biti uzeta za referentno i ako se uzme ova godina za referentno, a nemamo statističke pokazatelje vrlo jasne koliko smo mi proizveli maslinovog ulja ili koliko imamo broj maslina onda ćemo nažalost biti u vrlo velikom problemu. Ja iskreno vjerujem da, a dobro sam pročitao da za 2006. godinu se to neće ponoviti, da je 2005. godina konkretno odrađena. Osobno smatram da je nedopustivo da se za taj dio novca nije moglo negdje pronaći izvore ako je Ministarstvo poljoprivrede i vodnog gospodarstva dalo određeni dio novca vjerujem da je bilo moguće još negdje iz Ministarstva financija pronaći taj dio novca za sve one procjenitelje, a mislim da bi nam to višestruko značilo, ponovo naglašavam za naše pregovore koji bi bili. Iz tih razloga dakako da ovo izvješće ne možemo podržati jer ono je nedostatno, ne obuhvaća sve podatke, a bojim se da će biti zasigurno i vrlo problematično za nas u pregovorima ako nažalost ova godina koja nije bila tako loša bude uzeta kao referentna godina, a nismo statistički uspjeli odraditi posao koji je bio pred nama. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HDZ-a poštovani zastupnik Krešimir Čosić, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Svakako u izvješću o izvršenju godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti ili djelatnosti Republike Hrvatske 2004. godine je izuzetno važno. Isto tako našu pažnju vjerujem zaslužuje prijedlog godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti u Republici Hrvatskoj za 2006. godinu. Iz niza razloga u svakoj uređenoj, a posebno razvijenoj državi statistika ima posebno važnu ulogu i mjesto. Ovaj čas statistika je važna i za Republiku Hrvatsku zbog činjenice da je poglavlje 18. pregovora o pristupu Europskoj uniji vezano uz statistiku. Mnogi to nisu znali i mnogi su se ovom činjenicom iznenadili. Europska unija će pokloniti posebnu pažnju tijekom "screening-a" našeg sustava koji je vezan uz Državni zavod za statistiku. Prema tome statistička djelatnost po svom značenju izjednačuje se sa svim problemima vezanim uz pravosuđe, energetiku, poljoprivredu, industrijsku politiku, znanost i tako dalje. Statistika je dakle vrlo važna djelatnost koju vrlo često nismo u stanju prepoznati i gotovo da nema nikakvu javnu medijsku pažnju. To nije dobro. Zašto? Zato što profesionalna i odgovorna statistika daje najbolja i najobjektivnija, najobjektivniju sliku o mogućnostima svake države, njenim slabostima, demografskom potencijalu, gospodarskom potencijalu, potencijalu gospodarstva i tako dalje. Odgovarajuće statističke analize isto tako omogućuju da se vrlo pouzdano vidi kud jedna država ide u smislu svom gospodarskog razvoja, koji su njeni dugoročni potencijali, koja je razina njene konkurentnosti i tako dalje. Dobra, kvalitetna, agregatna statistička analiza za nas je ovaj čas izuzetno važna kako bi kvalitetnije, pouzdanije i cjelovitije razumjeli sve probleme s kojima se Republika Hrvatska danas susreće. Objektivna i transparentna statistika treba zbog toga smanjiti i minimizirati paušalne i neodgovorne ocjene koji su danas nažalost naša realnost. Stvaranje kulture objektivnih informacija proizlazi iz razumijevanja strukture statističkih podataka, njihove vjerodostojnosti ali i njihove važnosti. O demografskim potencijalima, rastu bruto nacionalnog dohotka, zaposlenosti, obrazovanju i mnogim drugim područjima. Jedan jednostavni primjer, vjerujem da ćete se složiti da bi jedna dobra, kvalitetna statistika svega onoga što radimo u Hrvatskom saboru, svega onoga o čemu raspravljamo i mjere kojima poklanjamo određenu pažnju različitim temama omogućile bi da razumijemo i da imamo cjelovitiji i dublji uvid u naš rad, svakako i stoga bi se mogao i trebao unaprijediti rad svakog sustava koji brine o statistici. Prema tome opet naglašavam statistika je jako važna. U izvješću koje smo dobili od Državnog zavoda za statistiku naglašeno je da je u 2004. godini nastavljena harmonizacija hrvatske statistike u skladu sa standardima Europske unije. To su vrlo ozbiljni, složeni, izazovni zahtjevi. Posebno se inzistira na kvaliteti i pouzdanosti statističkih podataka, a mislim da ono što je napravljeno u zadnje vrijeme i zaslužuje odgovarajuću pažnju vezano je uz dostupnost informacija Državnog zavoda za statistiku na vašim internetskim stranicama. Valjanost statističkih podataka, vjerodostojnost i unapređenje kvalitete statistike svakako je posao koji zahtijeva dodatne napore. Želim naglasiti i to stoji u vašem izvješću, da Državnom zavodu za statistiku bilo je 31. prosinca 2004. godine 365 zaposlenih na neodređeno vrijeme. Nažalost u informacijama koje ste nam dostavili nema informacija o strukturi zaposlenih, njihovom obrazovanju, koliko i u kojoj mjeri je uopće zastupljeno istraživačko djelovanje Državnog zavoda za statistiku. Kasnije ću reći nešto o tome zbog čega i u kojoj mjeri je važan sam istraživački rad koji treba unaprijediti mogućnosti naše statistike. Za potrebe definiranja godišnjih provedbenih planova u vašem izvješću rekli ste da su osnovani statistički savjetodavni odbori za 15 različitih statističkih područja i to je u svakom slučaju jedan važan i dobar organizacijski oblik unapređenja rada Državnog zavoda za statistiku, kao institucije koja ima ograničenu broj djelatnika i koja ima ograničeni broj eksperata i kako bi osigurala što je moguće širu ekspertizu. Svako je važno angažiranje stručnjaka iz drugih institucija. Službena statistika mora biti temeljena na načelima relevantnosti, nepristranosti, mora biti pouzdana, mora biti transparentna, mora biti pravodobna, jer vrlo često ona je temelj za niz ključnih važnih strateških odluka na razini države. Stručna neovisnost, racionalnost, dosljednost, itd, sve su to važni indikatori koji pokazuju kvalitetu rada Državnog zavoda za statistiku Republike Hrvatske i svim tim performansama u okviru procesa pregovora sa Europskom unijom poklonit će se posebna pažnja. Statistički standardi Europske unije moraju se uvažavati. Oni su vrlo zahtjevni, oni su vrlo složeni i treba svakako napomenuti i istaknuti da Europska unije između ostalog poklanja posebnu pažnju programu statističkih istraživanja. Znači statističkih istraživanja i svi ti napori su obvezni za sve članice, a očekuje se da će isto tako kandidati zadovoljiti te visoke standarde. Nije suvišno napomenuti da i Ujedinjeni narodi imaju također vrlo zahtjevan statistički program istraživanja i nažalost u mnogim rubrikama statističkih publikacija Ujedinjenih naroda kad je u pitanju Republika Hrvatska postoje prazne kolone. Te prazne kolone na neki način ukazuju na mogućnost ili nemogućnosti našeg Državnog zavoda za statistiku i ukazuju u kojoj mjeri se tim važnim djelatnostima poklanja pažnja. Jedno važno područje koje mislim da je posebno ovaj čas aktualno i zaslužuje našu pažnju vezano je uz statistiku istraživanja i razvoja i obrazovanja, jer danas sve češće govorimo o Hrvatskoj utemeljenoj na znanju. To je važan segment i to je segment koji isto tako Europska unija će posebno pažljivo razmotriti. U izvješćima koje ste dostaviti predviđaju se statistički izvještaji koji će se odnositi na strukturu naših visokih učilišta, o njihovoj organizaciji, vrstama studija, odjelima, grupama, smjerovima, načinu studiranja, itd. Jako je važno imati kvalitetnu, dobru i pouzdanu statistiku, ali je još važnije znati dobro, kvalitetno čitati ta statistička izvješća i na temelju njih donositi odgovarajuće odluke. Kud ide naš visokoškolski sustav? da li u dobroj mjeri obrazujemo inženjere, sve one koji su važni za proizvodna zanimanja ili danas nažalost naši studenti pokazuju sve više interesa i zanimanja za one studije koji su jednostavniji i lakši. Neki dan sam ovdje rekao, u Indiji se trenutno godišnje obrazuje ili diplomira 4 stotine inženjera na preko 2 tisuće njihovih colledge-a koji su u prosjeku vrlo kvalitetni, ja bih rekao izvrsni. U Republici Hrvatskoj nažalost to nije slučaj i mi već temeljem tih statističkih podataka možemo dugoročno vidjeti određene slabosti ili probleme koje ćemo imati u Hrvatskoj idućih godina. Karakteri dodiplomskih studija, karakteri postdiplomskih studija, kakva je kvaliteta tih postdiplomskih studija, kakva je kvaliteta naših magistara? U kojoj mjeri su uopće zastupljeni postdiplomski studiji koji su vezano o čemu je maloprije bilo riječi u tzv. tehnološki sektor visoke tehnologije? Kakva je kvaliteta naši doktorskih studija i kakva je kvaliteta naših doktora? Nažalost, kad bi se napravila jedna kvalitetna statistika onda bi se pokazalo da mnogi od onih koji su doktorirali nisu ni prije svog doktorata, ni poslije, objavili i jedan relevantni znanstveni rad. Statistika je jako važna i vis te na stranici 25. u vašem izvješću, u rubrici koja se odnosi na istraživanje i razvoj između ostalog rekli sljedeće i ja to želim citirati. "U 2004. godini proučavala se stručna literatura, a operativni rad trebao je uslijediti odmah po pokretanju suradnje sa Slovenijom. Posjet u slovenskom Statističkom uredu tijekom 2004. bio je odgađan 3 puta, a ugovor o suradnji naša dva zavoda potpisan je tek 8 prosinca. 2004. je tako prošla, a početak tek ozbiljnog rada bi trebao početi 2005. godine. u planu programa rada za 2006. godinu stoje neke nove obveze koje će nam nametati Europska unija. Proračunska izdvajanja za istraživanje i razvoj, statistika i inovacija, itekako važna i već 10-ak godina Europska unija posebnu pažnju poklanja inovacijama kao onoj snazi koja treba povećati konkurentnost europskog gospodarstva. U okviru te statistike koja će se tek trebati početi raditi i kvaliteta te statistike ne ovisi samo o Državnom zavodu za statistiku, njegovim ekspertima koji moraju proći odgovarajuću edukaciju, nego ovisi o svim onima koji moraju pripremati statističke podatke, jer nekada pripremiti kvalitetne i pouzdane statističke podatke nije trivijalno ni jednostavno i morat će se u čitavom nizu tih poduzeća izvršiti odgovarajuća izobrazba. Jer Europsku uniju itekako interesira u kojoj mjeri su u našim, posebno srednjim i malim poduzećima inovacije prisutne. U kojoj mjeri se financiraju i podupiru inovacije, koji je intenzitet inovacijskog rada i u kojoj mjeri su uopće inovacije vezane uz ono što se zove istraživanja. Jer inovacija nužno ne mora biti rezultat znanstvenog ili istraživačkog rada nego može biti rezultat određenih promjena u određenim tehnološkim procesima, procedurama, itd. Prema tome, iz sveg ovoga je razvidno da statistika predstavlja jednu važnu djelatnost Republike Hrvatske i da Državni zavod za statistiku u tom smislu ima posebnu važnu ulogu, mjesto, ali ja bih rekao i odgovornost. Europska unija je već sada publicirala čitav niz različitih izvješća i studija koje trebaju omogućiti da se bolje razumiju sve one aktivnosti koje su vezane za inovacije, inovacijske procese i analizu koje inovacije imaju na gospodarstvo povećanje konkurentnosti, zaposlenosti, bržeg gospodarskog rasta, izvoza itd. Zaključno, klub HDZ-a podupire ova izvješća ali očekuje svakako da do godine dobijemo konkretne pokazatelje u kojoj mjeri je unaprijeđena statistička djelatnost Državnog zavoda za statistiku u ovim područjima koja sam posebno naglasio i za koja će posebni interes imati Europska unija. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Gospođa zastupnica Gordana Sobol. Izvolite. Odustajete? Hvala. Gospodin zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite. U ime kluba? O.k. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. U potpunosti se slažem sa svim onim što je klub HDZ-a iznio i sve primjedbe koje ste iznijeli na ovo izvješće, a i na sve zadatke u budućnosti. Ja bih se samo osvrnuo na jedan dio koji jako dobro poznajem i radeći aplikacije za ordinacije opće medicine vidio sam sve one izvještaje koji su potrebni prema Zavodu za javno zdravstvo i sve ono što, svu statistiku koju obavlja javno zdravstvo pa između ostalog Zavod za javno zdravstvo ne prikuplja podatke o nasilju u obitelji i nasilju onom u obitelji … muž nad ženom, djecom i nigdje nikad nisu nikom prijavljivali jer znamo da svi ti slučajevi koji se dese nasilje u obitelji da ne dođu pred sud i da većina toga završi na taj način da se uglavnom žene, jer žene su uglavnom zlostavljane da se boje prijaviti to sudu i policiji i to završi tako da ode kod doktora, zaliječi rane i ide kući. Zbog toga bih volio kad bi u idućim izvješćima i kada bi se počela prikupljati i ta statistika, jer znamo da nemamo pojma koliko je takvih slučajeva jer svi oni se uglavnom zagube imamo u izvješću Državnog odvjetništva da se radi o sve većem broju tih slučajeva međutim to su samo oni slučajevi u kojima dolazi do nekakvog sudskog procesa i gdje se nekome za nešto sudi. Zato bih molio ako u budućnosti da poduzmete nešto i da se u svim idućim izvješćima u svakom slučaju budu i izvješća o nasilju u obitelji koje po meni jedino na taj način kada budemo znali koje je to zlo, jedino na taj način se protiv toga možemo i boriti.
Hvala. Da li želi ravnatelj zaključno? Ravnatelj Državnog zavoda za statistiku, Darko Jukić. Izvolite.
Evo, vrlo kratko. Što se tiče amandmana djelomično je točno da su to bili za 2005., dosta njih nije bilo, u principu svi su prihvatljivi osim amandmana broj 22 to je iz HZMO-a. Oni nemaju resurse za …
Sutra se izjašnjavamo o amandmanima.
Dobro. Što se tiče poljoprivrednih istraživanja, ovo je izvješće o izvršenom i neizvršenom pa neznam zašto ga ne bi prihvatili kada ste sami potvrdili da je to tako bilo. Drago mi je da je statistika izazvala pozornost, samo bih htio naglasiti da u pregovorima statistika nije samo poglavlje 18 kroz, ne znam da li ima ijedno poglavlje u kojemu neće biti statističkih podataka i mi ćemo u okviru naših mogućnosti i resursa probati to sve pokriti i nastaviti dalje harmonizaciju. Ako smo do sada išli korak po korak sada bi trebali dva koraka u jednoj godini napraviti. Eto, toliko.
Hvala. Imamo dva ispravka. Gospodin Božidar Pankretić, prvi. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Nisam najbolje razumio, a ispravljam netočan navod da bi ja morao nešto podržati, iako sam nešto točno rekao. Ne razumijem u čemu je tu problem, možda se nismo dobro razumjeli. Ali vam moram reći, podržao ja ili ne podržao ovo, na žalost ovo ima loše posljedice za poljoprivredu i vi ste toga svjesni i to je jedan propust, pa bio bi barem korektno da smo to na početku svi zajedno utvrdili i rekli nije bilo dovoljno novaca, nismo to mogli odraditi pa onda evo sada smo u jednoj situaciji, daj Bože da to Europska unija kao što je tu i kolega Čosić govorio, neće baš biti ono što će se tražiti, moći ćemo to na neki način da budem jednostavan, zabašurit. Hvala.
Hvala. Gospođa zastupnica Gordana Sobol, ispravak.
Gospodine potpredsjedniče ja ne mogu prihvatiti kao točan navod da se vezano oko amandmana broj 22, da Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje nema resursa, a da bi Zavod za državnu statistiku, Državni zavod za statistiku mogao prihvatiti ovaj amandman. Tu se radi o tome da se rade polugodišnja i godišnja izvješća o korisnicima prava iz mirovinskog osiguranja pa se samo ovim amandmanom traži da se iza riječi: "stanje i kretanje broja korisnika mirovina" dodaju riječi: "prema spolu". Ako to znači da Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje treba u svojim podacima dodati još jednu kolonu, ja stvarno ne vidim razloga da ne bi bilo resursa da se ta jedna kolona doda.
Hvala. Zaključujem raspravu o 10. i 11. točci.
Prijedlog godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske. Amandmane je podnio Odbor za ravnopravnost spolova. Molim da se predstavnik predlagatelja, Darko Jukić, ravnatelj Državnog zavoda za statistiku izjasni i očituje o amandmanima Odbora za ravnopravnost spolova. Ima ih 25 amandmana. Svi se oni odnose na bitno jedno jel'. Izvolite.
Svi amandmani od ovih 25 osim jednog se mogu prihvatiti, ne bi mogli prihvatiti amandman 22 zato što su takvi podaci, takvi podaci se već mogu naći u raznim drugim istraživanjima HZMO-a i njihovim evidencijama a ovdje bi to iziskivalo dodatne resurse koje HZMO trenutno nema.
Hvala. Dakle ovi amandmani postaju osim amandmana 22 koji su prihvaćeni, postaju sastavni dio zaključka. U pogledu amandmana 22, predsjednica Odbora, Goradana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ja ne mogu prihvatiti takvo objašnjenje, obzirom da ste sada vi ustvari rekli da postoje takvi podaci u različitim kako ste rekli istraživanjima slično koje provodi Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje, ja ne vidim razloga da onda se ti podaci koji postoje negdje, uvrste i u ovakav plan istraživanja, odnosno da se prikupe i da se dostavljaju, odnosno kako već metoda ide, Državnom zavodu za statistiku. Stvarno ne vidim, obzirom da sve drugo, pa i jedna dio koji … [[Zbog predsjedničkog zvonca, govornik se ne razumije.]] podaci koji se inače dobivaju od Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, ja bih stvarno molila da se i ovaj amandman prihvati jer mislim da je vrlo bitan jer se odnosi na polugodišnja i godišnja izvješća o korisnicima prava iz mirovinskog osiguranja koji govori o stanju i kretanju broja korisnika mirovina. Ja stvarno ne vidim nikakav ograničavajući faktor da Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje i te podatke ne dostavlja po spolu. Ja ljubazno molim glasanje o amandmanu.
Hvala lijepa. Dakle 24 od 25 amandmana su prihvaćeni i postaju sastavni dio zaključka Godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti. O 22. amandmanu Odbora za ravnopravnost spolova moramo glasovati. Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat? 20 za, 5 suzdržanih, 61 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Dajem na glasovanje prijedlog plana. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 72 glasa za, 10 suzdržanih i jednim protiv donesen je Godišnji provedbeni plan statističkih aktivnosti zajedno sa ova 24 prihvaćena amandmana koji čine njegov sastavni dio.
I prelazimo na - Izvješće o provedbi nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj u 2004. godini Kao i na 13. točku - Prijedlog nacionalne Strategije suzbijanja zloporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj za 2006.-2012. godine Predlažem da se ove dvije točke rasprave u jednoj raspravi. Mislim da tu nema, oko toga smo suglasni nadam se. Materijale ste primili poštom, a dostavila je Vlada Republike Hrvatske valjda svoje izvješće ili što se ovdje misli da je dostavila Vlada. Vlada je dostavila materijal jedan i drugi. Raspravu su proveli Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo, Obitelj za obitelj, mladež i šport i Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvješća radnih tijela primili ste na sjednici. Žele li predstavnici predlagatelja dodatno obrazložiti izvješća? Gospodin Ante Zvonimir Golem, državni tajnik u Ministarstvu zdravstva.
Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Pisane materijale ste dobili, ali dozvolite da ukratko samo prikažemo neke dijelove iz akcijskog plana u suzbijanju opojnih droga. Dakle u dijelu suzbijanja i plana suzbijanja i prevencije liječenja ovisnosti u javnom zdravstvu prvo čini integracija kompletnog sustava javnog zdravstva tako da je do kraja 2004. godine 18 županija integriralo postojeće centre u Zavodu za javno zdravstvo ili osnovalo službe. Hrvatski zavod za javno zdravstvo izradio je prijedlog sastava stručnog tima, definirao poseban broj timova za svaku županiju, utvrdio sadržaj rada, financijsku konstrukciju i predložio model financiranja koji se bazira na financiranju sa nivoa dakle Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje sa nivoa županijskih i državnih proračuna kao i … sredstvima i donacijama. Zavod za javno zdravstvo Hrvatske u suradnji sa Uredom Vlade Republike Hrvatske za suzbijanje zloupotrebe opojnih droga distribuirao je kompjuter sa softverima svim županijskim zavodima za javno zdravstvo radi ujednačavanja i efikasnijeg prikupljanja podataka u registar za ovisnost. Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje sukladno zakonu uvrstio je u Državni proračun za 2005. godinu poziciju za financiranje djelatnosti za prevenciju liječenja ovisnosti pri zavodima za javno zdravstvo. U dijelu programa edukacije mora se navesti da je u suradnji Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo i Ureda za zdravstvo, rad i socijalnu skrb Grada Zagreba izvršena edukacija izabranih doktora medicine u primarnoj zdravstvenoj zaštiti. Taj program se provodi u cijeloj zemlji. U dijelu programa smanjenja štete imamo zamjenu igala i šprica u suradnji sa Hrvatskim crvenim križom, udrugama "Let", "Tera" i "Help" u Zagrebu, Splitu, Zadru, Rijeci i u Puli, a u tijeku je dogovor i za Dubrovnik. Tijekom 2004. godine prikupljeno je preko 110 tisuća igala i 56 tisuća šprica. Do kraja 2005. godine predviđa se i povećanje obuhvata intravenskih korisnika opojnih droga na ukupno 2 tisuće 300 osoba kao i povećanje broja lokacija na kojima se redovito provodi zamjena igala i šprica. Dovedeno je do potpuno dobrovoljnog, anonimnog i besplatnog testiranja ovisnika na HIV, B i C Hepatitis koji se provodi u suradnji sa Zavodom za javno zdravstvo u Rijeci i Splitu te Hrvatskim zavodom za javno zdravstvo, a predviđano je otvaranje novih centara u Zadru i Osijeku. Hrvatski zavod započeo je i sa pilot programom anonimnog i besplatnog savjetovanja i testiranja u zatvoru na jednoj lokaciji u Zagrebu. U 2004. godini ukupno je dakle liječenja u 5 tisuća 768 osoba, od kojih 4 tisuće 149 su ovisnika o heroinu. Osobe koje su po prvi put bile u sustavu liječenja bilo je tisuću 619, a novih ovisnika 732. Broj umrlih ovisnika u 2004. godini prešao je brojku 100 i iznosi 108. U svezi toga i prema izvješću, dakle, koje se nalazi ispred vas i evo u objedinjenom i nacionalnom programu za strategije suzbijanja zloupotrebe opojnih droga za 2006. do 2012. dozvolite da kažemo i samo nekoliko riječi što je učinjeno u 2005. godini. Dakle, na temelju važeće nacionalne strategije prevencije i suzbijanja poradilo se na povećanju mreže bolničkog i izvanbolničkog tretmana. Prema Zakonu o zdravstvenoj zaštiti i Zakonu o izmjenama i dopunama tog Zakona sustav za prevenciju ovisnosti i izvanbolničko liječenje postaje dio sustava Zavoda za javno zdravstvo. Sukladno Zakonu ministarstvo je od 2004. godine kao i cijelu 2005. uz lokalnu zajednicu sufinanciralo rad tih centara. U 2005. godini je po prvi put temeljem natječaja za financiranje posebnih programa Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje ugovorio je i financiranje programa rada centra u iznosu od 4 milijuna kuna. Ostala sredstva do procijenjenog iznosa od 12,3 milijuna kuna osiguralo je Ministarstvo zdravstva. Na taj način sukladno Zakonu država je osigurala sredstva za funkcioniranje postojećeg sustava službe za prevenciju liječenja ovisnosti. Također je i u okviru programa sprječavanja širenje AIDS-a pokrenuto dobrovoljno i anonimno testiranje i na ostalim lokacijama ranije navedenim. Izrađene su kliničke smjernice za provođenje farmoterapijskog liječenje metadonom koje su objavljene na web stranicama ministarstva, a nakon prezentiranja povjerenstva Vlade bit će tiskani u obliku brošure za liječnike koji sudjeluju u terapiji ovisnika metadonom. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji radnih tijela uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. … [[Upadica se ne razumije.]] Da? U ime Odbora za rad, izvolite. Potpredsjednica gospođa Karmela Caparin.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo na 42. sjednici Odbora održanoj 28. studenog 2005. raspravio je Izvješće o provedbi Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj u 2004. godini koje je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 22. rujna 2005. Odbor je Izvješće raspravio kao matično radno tijelo, sukladno članku 75. Poslovnika Hrvatskog sabora. Nakon uvodnog obrazloženja predstavnika predlagatelja jednoglasno je odlučeno da se provede objedinjenja rasprava o Izvješću o provedbi Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj u 2004. godini i Prijedlogu nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih druga u Republici Hrvatskoj za 2006. do 2012. Prije početka same rasprave svi prisutni članovi Odbora izrazili su zadovoljstvo kvalitetom Izvješća, kako su istakli iz vrlo opširnog, stručno sačinjenog i preglednog izvješća, jasno je naznačeno što je i u kojoj mjeri učinjeno sukladno važećoj Strategiji i akcijskom planu kao i zaključni osvrt po svakom poglavlju s prijedlogom mjera za neizvršeni dio obveza. U opširnoj raspravi koja je uslijedila uočeno je da pored svih poduzetnih aktivnosti još uvijek se ne može reći da je borba protiv zlouporabe droga uspješna. To pokazuje i činjenica da je Republika Hrvatska po najnovijim međunarodnim istraživanjima za 2003. godinu po trendu raširenosti uzimanja droga kod mlađih među europskim zemljama sa uzlaznim trendom. Obzirom da je obitelj prvi odgojni čimbenik u razvoju mlade osobe nužno je posebnu pozornost posvetiti osnaživanju obitelji u roditeljskoj i odgojnoj ulozi i jačanju kvalitetnih odnosa među članovima obitelji. Za poticanje smanjenja potražnje droge kod djece i mladih potrebno je poduzimati mjere koje doprinose razvijanju zdravih stilova života, razvijanje amaterskog športa, uključivanje što šireg kruga mladih u njega, otvaranje raznih klubova za mlade koji im pružaju mogućnost kvalitetnog provođenja slobodnog vremena i slično. Uz to, po mišljenju članova Odbora i represivne mjere treba ojačati kako bi i one imale preventivni i odgojni utjecaj. Po mišljenju članova Odbora jedna od potrebitih mjera je unaprjeđenje bolničkog sustava liječenja. To znači provoditi sustavnu izobrazbu o ovisnostima liječnika i psihijatara, liječnika primarne zdravstvene zaštite, opremanje zdravstvenih ustanova sa dovoljnim brojem bolničkih kreveta i otvaranje novih detoks-jedinica. Kako sadašnji sustav prikupljanja podataka ne jamči njihovu pouzdanost i uporabivost nužno je kreirati standardizirani obrazac te u svakoj zdravstvenoj ustanovi zadužiti određenu osobu koja bi vodila evidenciju o broju ovisnika, odnosno ispunjavala obrazac. Centri za prevenciju ovisnosti u županijama rade dobro, mišljenje je članova Odbora no obzirom na njihov sadržaj rada na objedinjavanju aktivnosti zdravstva, socijalne zaštite i prosvjete, nedostaju im različiti profili stručnjaka. Kako je istaknuto, terapijske zajednice imaju značajnu ulogu u skrbi o ovisnicima, u području rehabilitacije, resocijalizacije, ali i preventivnog rada. Međutim, zbog neriješenog pravnog položaja terapijskih zajednica otežano je praćenje broja ovisnika u njihovom tretmanu, a također i ocjena učinkovitosti programa pojedinih zajednica. U aktivnostima vezanim uz tretman ovisnika opojnim drogama koji se nalaze u penalnom sustavu potrebno je omogućiti osobama kojima je izrečen uvjetni otpust, upućivanje u terapijsku zajednicu. Isto tako, kada je riječ o počiniteljima kaznenih djela iz članka 173. Kaznenog zakona treba predvidjeti mogućnost zamjene zatvorske kazne rehabilitacijom u terapijskoj zajednici. Nakon rasprave, članovi Odbora su jednoglasno odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Izvješće o provedbi Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj u 2004. godini. Također članovi Odbora su jednoglasno odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje sljedeće zaključke. Pod jedan, obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da u roku od 60 dana Hrvatskom saboru dostavi i Prijedlog zakona o terapijskim zajednicama. Pod dva, obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da u roku od 30 dana donese smjernice za farmakoterapijsku heroinskih ovisnika metadonom. Farmakoterapiju, oprostite. Pod tri, Odbor smatra da je za uspješnije kreiranje i provođenje Nacionalne politike suzbijanja zlouporabe opojnih droga potrebno pojačati status Ureda za suzbijanje zlouporabe opojnih droga, te se zadužuje Vlada Republike Hrvatske da isti transformira u središnji ured sa odgovarajućim ovlastima i odgovornostima. Isto tako donesen je zaključak da se prihvaća Prijedlog nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj za 2006. do 2012. godine. Hvala.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime kluba PGS-a, SBHS-a i MDS-a, gospodin zastupnik Nikola Ivaniš. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvaženi predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Prije svega, govoreći u ime kluba PGS-a, SBHS, MDS moram kazati da kao član Odbora za zdravstvo i mi kao u klub podržavamo u cjelini zaključke Odbora za zdravstvo jer držimo da su korektni na stručnoj razini i da su sagledali ukupnu problematiku, no želeći dati svoj doprinos neke ćemo stvari vjerojatno u raspravi i ponoviti pa dozvolite da kažemo prije svega da izvješće ocjenjujemo kao kvalitetno i stručno, dosta realni i da mislimo da dobro korespondira sa onim što se treba kazati u odnosu i na strategiju i na akcijski plan. Droga ja naravno strašan problem, to pošast modernog doba, pošast je i hrvatskog društva, ali bih ja kao netko tko nikad neki dežurni optimist i nisam sklon tom načinju razmišljanja, a sudionik sam rasprava o problematici droge od 1995. u ovom Domu kao zastupnik kazao da je danas u odnosu na '95., '97. ili '99. bitno drugačije raspravljati o problematici droge, odnosno o cijelom razvijenom sustavu suzbijanja zlouporabe droge u hrvatskom društvu iz vrlo jednostavnog razloga. Taj sustav je učinio iskorake naprijed, on naravno nije riješio problem, problem suzbijanja droge se ne može riješiti tako da se može staviti točku na i, međutim bez obzira na ovaj podatak da je određen porast kod nas i dalje ovisnika, da je porast onih koji su se liječili u 2004. i sa ovih 108 umrlih mislim da se može kazati da se i strategija i akcijski plan i mjere koje su provođene da je u određenom periodu zadnjih godina dalo određene rezultate. Ja bih pri tome posebno smatrao važnim istaknuti da mislim da je trenutak kad je ovaj Sabor odlučio da se županijske centre stavi u Zavode za javno zdravstvo učinjen važan korak naprijed i mislim da je jedan od razloga zašto županijski centri postupno rade sve bolje i to što su se našli na pravom mjestu gdje se na neki način najmanje osjeća još uvijek nama prisutan nedostatak stručnih kadrova, najrazličitijeg profila od ne znam pedagoga, psihologa do liječnika, do odgojiteljica u vrtićima itd. Što se tiče onog što mislimo gdje u budućnosti treba staviti akcent u ukupnom zalaganju Hrvatskog društva za suzbijanje droge, apsolutno držimo da se nalazimo u fazi, s obzirom na to da se povećava broj ovisnika od teških droga, svih tih sintetskih itd., mislimo da bolnički dio liječenja ovisnika mora dobit na značaju, dakle moramo se usmjeriti u pravcu da povećamo broj psihologa i liječnika, psihijatara i naravno broj kreveta dakle u tim detoks jedinicama kako god ih hoćemo zvati. Mislim da je to nešto što je ozbiljno i nužno. Jednu stvar treba riješiti vrlo jednostavno i brzo temeljem davanja naloga, ne možemo ne imati smjernice za … [[Govornik se ne razumije.]] i ne možemo imati ovakve slučajeve različite, pa kakav smo jedan imali i u Rijeci da se uvezi te terapije javljaju različite pojave negativne, nekad ne treba ni citirati do kraja iz razloga što velike koristi od toga nema, mislim da znamo o čemu govorim. Jasno je pri tome da je ono što je Odbor, ali što će vjerojatno svi u ovoj raspravi kazati, mi ovakvu šarolikost terapijskih zajednica, statusa njihovih, načina financiranja, metoda koje se primjenjuju ne možemo imati. Društvo to jednostavno mora negdje u smislu povećavanja društvene korisnosti srediti i zbog toga je zahtjev i ovaj Dom bi trebao podržati zahtjev da se u jednom razumnom roku izradi Zakon o terapijskim zajednicama, a pravog tretmana ukupno ovisnika nema bez terapijskih zajednica, dio i osuđenih mora završiti u terapijskim zajednicama umjesto u zatvorima, ali mi moramo imati jedinstven pravni okvir. On mora biti dovoljno liberalan, dovoljno širok da u tim terapijskim zajednicama se mogu i primjenjivati različite metode, ali jedan zajednički nazivnik mora biti ne znam i u terapijskim zajednicama i udrugama civilnog društva do onih koje će osnivati možda općine i gradovi sami, do crkvenih terapijskih zajednica ili ne znam koga, nešto mora biti što je zajednički nazivnik i mislim da nam taj pravni okvir apsolutno treba. Mi smo nedavno u ovom Domu razgovarali o socijalnoj problematici i tada je bilo govora o obiteljskim centrima. Mislim da bi se morale dati smjernice o obaveznoj suradnji obiteljskih centara koji sad nastaju izdvajanjem iz ukupnih Centara za socijalni rad sa županijskim centrima za ovisnosti iz jednostavnog razloga što bi dio aktivnosti Obiteljskih centara u području rješavanja dijela socijalne problematike se mora usmjeriti da da rezultate i u tome da nam mladi ljudi kroz taj rad u tim rizičnim obiteljima koje će koristiti usluge Obiteljskih centara postanu imuniji na pošast droge. Mislim da je to neophodno, a kažem inače apsolutno mislim daje došlo do značajnog napredovanja u radu tih centara. Što se tiče represije, o represiji se u ovoj problematici ne može ne govoriti, ja mislim da je i na tom području učinjen značajan napredak. Sjećam se rasprava kada smo o mogućnosti da će se kontrolirati da li je netko pod utjecajem opojnih droga u slučaju nekih ekscesnih situacija u saobraćaju ili kod nekih rizičnih skupina nekad u ovom Domu govorilo kao o nečemu što se nadamo da će doći u budućnosti i tu su određeni koraci učinjeni i mislim da ta represija mora postojati, da ona je na žalost ne samo važna nego i nužna, mora biti ozbiljna, organizirana i pravična, ali mislimo da je njen dio potrebno usmjeravati u pravcu da nakon prvih rezultata represivnih mjera se i dio onih koji će biti progonjen i kazneno ipak kad se stvore uvjeti usmjerava prema terapijskim zajednicama i zbog toga je jačanje te ukupne udruge terapijskih zajednica veoma važna. Na završetku apsolutno htjeli bismo kazati još samo jedno, a to je da apsolutno na ovaj način na neki način govoreći pozitivno i o dijelu rezultata koji su postignuti ne mislimo ni najmanje umjenjivati značajnost problema, jasno nam je da spadamo u zemlje u kojima je još uvijek porast ovisnika, porast liječenih, porast umrlih. Jasno nam je da kod nas rastu sintetske ove najopasnije droge u upotrebi i iz toga razloga ovakvu pažnju i skrb kakvu je zadnjih godina u našem društvu se davalo ovom problemu, sa time apsolutno treba i nastaviti i zato zaista treba prihvatiti i prijedlog da se ozbiljno ojača položaj, status, pa i ovlasti i sve ono što s tim ide Ureda za suzbijanje zlouporabe opojnih droga i dobra je ideja da se ono zove Središnji i da ga se postavi na određen način kao krovni u odnosu na ostale dijelove sustava. Eto to je stav kluba PGS-a, SBHS, MDS o ovoj problematici. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Kad je u pitanju izvješće 2003. i 2004. mi ćemo prihvatiti taj izvještaj jer je dosta solidno pripremljeno, publicirano i jasno. Međutim kad je pitanje prijedlog Nacionalne strategije onda bi možda bilo dobro da i predlagatelj ili povuče prijedlog ili hitno intervenira. Naime, očito je došlo do nekih problema i siguran sam da to s nikakvom ovisnošću nema veze jer u prvom dijelu ponuđene strategije kojem se govori o tijelima, mjerama i postupcima i zadaćama nam je prijedlog prihvatljiv, mada mi je žao što ova strategija napušta suradnju sa lokalnom samoupravom. Ali postoji problem kada se dođe do pregleda potrebnih financijskih sredstava za njegovu provedbu. Naime, ovaj prijedlog strategije jasno kaže da u idućoj godini za njenu provedbu je potrebno osigurati 66 milijuna i 302 tisuće kuna u idućoj 2006. od čega bi se 11 milijuna 700 osiguralo od igara na sreću i milijun kuna bi bila donacija iz global fonda. To znači da bi na teret proračuna trebalo ići oko 53 milijuna kuna. Do 2012. do kad je napravljena projekcija ova strategija za realizaciju zahtijeva oko 400 milijuna kuna. Ovaj prijedlog strategije nama uputila je Vlada Republike Hrvatske, pretpostavljam, na prijedlog ureda i to je u redu. Ali nije dobro što smo mi izglasali državni proračun u kojem po mojoj računici i ako sam uspio pronaći sve stavke u nadležnim resorima je osigurano točno 9,5% od planiranih sredstava. Naime, strategija predviđa između ostalog da Ministarstvo vanjskih poslova u idućoj godini na dispoziciji ima 50 tisuća, Ministarstvo obrane 390, Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva 55, Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti 2,5 milijuna, pravosuđe 367 tisuća plus 4 milijuna 800, Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa milijun, unutarnji poslovi 30 milijuna, carina 2 milijuna, Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi 18 milijuna 426 i Ured za suzbijanje zlouporabe opojnih droga u koje su uključeni i materijalni troškovi i sredstva transfera kojim pomaže lokalne centre pretpostavljam sa 6 milijuna 714 tisuća. Iz iskustva koje sam stekao prilikom osnivanja i radom u Centru za prevenciju ovisnosti u Čakovcu znam da su ova sredstva, planska sredstva objektivna u odnosu na potrebe navedenih državnih tijela, resora, ministarstva, posebice kada su u pitanju kaznionice u penalnom sustavu a posebice u onom dijelu provođenja strategije koje se govori o smanjenju ponude. A smanjenje ponude osim carine policija najvažniju ulogu. I zbog toga me obradovalo kada sam ovdje vidio prijedlog sa 30 milijuna kuna jer znam da odjeli za droge u smislu tehničke opremljenosti uveliko zaostaju od tehničke opremljenosti onih koji ponudu u Hrvatskoj formiraju. Pa ako dakle smo usvojenim proračunom za iduću godinu odbili osigurati tražena sredstva za provedbu ove strategije njenim usvajanjem nećemo omogućiti da se ona provodi. I zbog toga ne vidim potrebe da je uopće i usvajamo. Ne vjerujem da bi razliku sredstava mogli osigurati donacijama. Možda još i koja međunarodna institucija ili Vlada pomogne Hrvatskoj na ovom području ali ne vjerujem da bi donacije mogle biti tako velike da osiguramo ta sredstva. A ja vas želim uvjeriti da bez financijskih sredstava tehničkih pomagala ne možemo napraviti ništa. Mi možemo nastavnike osposobljavati da rade s djecom u vrtićima, u osnovnim i srednjim školama. Mi možemo i na roditeljskim sastancima raditi s roditeljima sa super osposobljenim stručnjacima koji s njima rade. Mi možemo i povećavati bolničke kapacitete. Možemo razvijati i povećavati broj terapijskih zajednica ali to je tek u prevenciji petina onoga o kojem problemu razgovaramo. Nadam se da još uvijek vrijedi pravilo da na ovomu zlo koje se zove ovisnost i droge i savjetovališta i sva preventivna tijela, pa čak i represivna mogu zabilježiti, locirati otprilike tek svakog petog pojedinca koji ima taj problem, svakog petog. Dakle, ako ove brojke bijele zone koje su zabilježene u prošloj godini želimo pretvoriti u realni prikaz stanja onda ih moramo pomnožiti sa pet. I točno je što se navodi u uvodu strategije citat "Ovisnost o drogama je usko povezana s drugim društvenim problemima kao što su siromaštvo, nezaposlenost, prostitucija, delikvencija, kriminalitet, beskućništvo i drugo. Kada ova zla uđu u jedno društvo ovo zlo je posljedica ovih zala od prije. Što je više nezaposlenih, siromašnih, beskućnika, prostitucije, siromašnih imat ćemo i više ovog problema. I stoji i ovdje tvrdnja. Novac koji se obrće u narko kriminalu može imati značajnu ulogu u gospodarskoj situaciji. Točno. Međutim, taj novac koji se okreće u narko kriminalu može imati značajni utjecaj i na funkcioniranje pravne države i u represiji i u sankcijama i od svega do kraja, ako se razumijemo o čemu govorim. Ako sam dobro iščitao podatke da je u prošloj godini sustavom liječenja bilo obuhvaćeno 5 tisuća 768 osoba što je negdje otprilike 129 ljudi na 100 tisuća stanovnika, da je novih obuhvaćenim liječenjem tisuću 619 od čega je 732 bilo na heroinu. Dakle, više od polovice na teškoj drogi, ne lakoj. Onda bi otprilike, a da citiram da me netko ne uhvati, a da je u registru o praćenju ovisnika koncem 2004. registrirano 20 tisuća 162 osobe ovisnika. Tu nisu uključeni privremeni i povremeni konzumenti, vikend konzumenti koji se ne tretiraju ovisnicima jer na svu sreću još nisu ovisnici. Onda je onaj novac iz prve rečenice po nekakvim tržnim cijenama sljedeće. Ako je 20 tisuća ovisnika u Hrvatskoj pola na lakim a pola na teškim drogama i ako je to ono što smo otkrili onda vam je to godišnji promet 4 milijarde i 350 milijuna kuna. Sa 50 kuna dnevnog kod lakih i skromno 200 kuna kod teških droga. Ne znam da li je došlo do velikih promjena cijena u zadnjih mjesec, dva, tri ali to je otprilike računica, 4 milijarde 350 milijuna kuna godišnje okrene narko mafija po ovim podacima. I u pravu su predlagatelji da upozoravaju da novac iz tog miljea može ugroziti gospodarske tokove, ja dodajem i pravni sustav ove države. To je novac na koji nitko ne plaća ni porez na dobit, ni porez na dodanu vrijednost ali je tu u Hrvatskoj. A mi u borbu protiv njih bi trebali krenuti sa 66 milijuna kao što je bilo isplanirano a osigurali smo desetinu od toga sa 6, 7, 8 milijuna ne računajući ured za koji je osigurano sredstva kao što je bilo planirano. Dakle, ne možemo sa ni ovih 66 milijuna se boriti protiv ove 4 milijarde i 350 milijuna. Ne možemo zbog toga koliko god sredstva uložili u prevenciju bez smanjenja ponude na tržištu putem represivnog aparata svaka kuna uložena prevenciju je bačen novac ako ne zaustavimo ponudu. Bačen novac u smislu smanjenje povećanja. Ne bačen novac u smislu spašavanja zdravlja pa i života tih koji su bili obuhvaćeni liječenjem. Drugo, pitam jer me zaista interesira nedavno sam pročitao jedan članak u novinama da je kod nekih dilera pronađena sredstva kojim se slobodno trguje jer nisu na popisu zabranjenih opijata. Naime prema Zakonu o sprečavanju Ministarstvo zdravstva i ministar bili su obvezatni još te godine kad je zakon usvajan, e sad da li je bila 1999., 2000., 2001. ne sjećam se, 2001. u roku od 6 mjeseci donijeti popis zabranjenih psihotropnih supstancija koje u Hrvatskoj se ne smiju provoziti, voziti, upotrebljavati, koristiti bez posebnih suglasnosti upravo tog istog Ministarstva. I tada već smo uočili da na tržištu, na, u ponudi narko dilera postoje sredstva koje nisu bile na popisu, koje smo tada preuzeli još iz bivše države jer novi nismo donijeli. Pa ako još danas postoji situacija da u dvorištima dječjih vrtića navečer prodaju drogu koja nije na našem zabranjenom popisu onda smo sami krivi jer očito sporije djelujemo od onih koji uspiju proizvoditi drogu. Dakle interesira me da li je taj novi popis donijet, objavljen, revidiran jer je policija bila gotovo bespomoćna kod tih novih supstancija koje su se počele pojavljivati na tržištu. I završavam sljedeće: nemam ništa protiv da kompletnu strategiju provode državna tijela i u školskom sustavu putem ureda državne uprave i u svim ostalim predviđenim, ali sam siguran da učinci ove strategije neće biti do kraja planirano ostvareni zbog toga jer nema uključene lokalne samouprave općina, gradova i županija u ovaj sustav koji je bio potreban. I točno je da je bilo izuzetno dobro što su županijski ili gradski centri konačno nakon 5 godina odupiranja ipak prebačeni u Zavod za javno zdravstvo. Ali to nije dovoljno. Oni su prebačeni. Nisu ekipirani od prostornih uvjeta, tehničkih uvjeta do kadrovskih uvjeta. Zato apeliram na Ministarstvo zdravstva. Sada su u vašem sustavu centri, sada su vaši. I mene se uopće ne tiče tko upravlja Zavodom za javno zdravstvo u Hrvatskoj. Samo želim da centri u sklopu Zavodu budu osposobljeni, ekipirani i da mogu odraditi svoj dio poslova. To je bio i cilj, svrha i razlog zašto smo to forsirali. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Karmela Caparin.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Ispravila bih kolegu koji kaže da ćemo u budućnosti imati više narkomana ukoliko imamo više nezaposlenih, siromašnih i tako dalje. Ako ste bili sa grupom narkomana onda ćete vidjeti da su to uglavnom djeca onih roditelja koji su bogati. Jer ako 1 gram kokaina košta 500 do 700 kuna onda se zna iz kakve obitelji ta djeca dolaze.
Drugi ispravak poštovani zastupnik Kajo Bućan.
Ispravljam isti navod kolege da siromaštvo, neobrazovanost, beskućništvo, nezaposlenost direktno vode povećanoj konzumaciji droga. Dakle to nije točno. Istra ima najveći broj liječenih na 100 tisuća stanovnika … [[Govornik nije uključen, ne čuje se]] i najveći bruto društveni proizvod. Ovisnici o opijatima predstavljaju 26,2% stalno zaposlenih, a od liječenih čak 66,3% su ljudi sa završenom srednjom školom, visokom školom i fakultetom. Hvala.
Povreda Poslovnika poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Kolega je povrijedio članak 209. Poslovnika jer nije ispravio moj navod. Ja sam pročitao uvod iz strategije, ništa više. Nisam davao svoj stav. Citat je to bio. Hvala.
Ma nije povrijeđeni Poslovnik nego vi ste iznijeli jednu tvrdnju da je učestalost … … [[Upadica se ne razumije.]] Ma što ste pročitali, vi ste iznijeli tvrdnju da je učestalost da postoji jedna korelacija odnosa onih koji koriste drogu sa imovnim stanjem i socijalnim statusom. Drugi to osporavaju [[Upadica: Osporavaju onda dokumenat, ne mene.]] Ma dobro, ali vi ga, pa vi čitate, iznosite to. I poštovani zastupnik Velimir Pleša. Ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Ispravljam netočan navod kolege Lesara koji je rekao: "Svaka kuna uložena u prevenciju je bačen novac." Smatram da je to netočan navod obzirom na to da prevenciju ako nećemo i ovom strategijom za, za buduće i u budućim godinama širiti onda ni u kojem slučaju nećemo biti u mogućnosti kvalitetno se boriti protiv droge. Jer u ovom trenutku dok 90% vremena u svim medijima, u svim raspravama trošimo samo na diskusije o ovisničkim problemima, a 10% o prevenciji i primarnoj prevenciji mislim da svaka kuna uložena u prevenciji može samo poboljšati naša nastojanja da se borimo protiv droge.
Hvala. Klub zastupnika SDSS-a poštovani zastupnik Vojislav Stanimirović. Nema ga, Klub gubi pravo na riječ. Klub HDZ-a, poštovana zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Klub HDZ-a raspravljao je o izvješću Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj za 2004. godinu. Ocijenjeno je kao jedno od najboljih izvješća do sada obuhvativiši epidemiološko stanje bolesti ovisnosti uz izvješće o aktivnostima i mjerama koja su poduzela tijela državne uprave, jedinice područne, lokalne, regionalne samouprave te udruge za suzbijanje zlouporabe opojnih droga na osnovu Nacionalne strategije i na temelju Akcijskog plana suzbijanje zlouporabe opojnih droga za 2004.godinu. U registru osoba liječenih zbog zlouporabe opojnih droga do kraja 2004. zabilježen je porast na 20 tisuća 162 osobe. Nedavno smo govorili o 16 tisuća 721 i tada smo množili 2 puta 3 i tako dalje. Teško je međutim procijeniti da li je to posljedica sociološkog zbivanja, gospodarskog stanja, dostupnost droge ili brže i bolje izvještavanje zdravstvenih ustanova te povjerenstva i centara u županijama, pri županijskim zavodima za javno zdravstvo. Problem ovisnosti vezan je uz dostupnost droge. Uz ponudu i potražnju program prevencije te djelovanje institucionalnih i izvaninstitucionalnih programa prevencije. U Republici Hrvatskoj kao i Europi povećana je ponuda raznovrsne droge. Geografski nalazimo se na području tzv. balkanske rute kojom idu preprodavači i proizvođači koji nude više raznovrsne droge koje su jeftinije i dostupnije. Ne zaboravimo da neke zemlje kao što je Afganistan praktično živi od proizvodnje droge. Van poreznog sustava vrte se milijarde kuna i smatra se da se danas na području Republike Hrvatske vrti oko 100 milijuna EUR-a trgovinom drogom. Dakle ogromno narko tržište. Vjerujemo da će i ova rasprava doprinijeti pojačanoj senzibilnosti javnosti o problemu ovisnosti koja se ne dešava nekome drugom nego svima nama. U 2004. godini 5 tisuća 768 osoba je liječeno. Od toga 4 tisuće 163 ovisnika o heroinu s tim da imamo 732 ovisnika nova. Iako je prema Nacionalnoj strategiji tendencija liječenja izvanbolnička 83,5% liječeno u ambulantnom tretmanu 8,2 bolničko, a ambulantno i bolnički 7% ukazujemo na nedovoljan broj stručnjaka u bolnicama i terapeutskim zajednicama, nedovoljan detoksikacijskih jedinica i timova, te nedovoljan broj kreveta u bolnicama. Potrebno je provoditi sustavnu izobrazbu i liječnika primarne zdravstvene zaštite i psihijatara. Smatramo da je i nedovoljno objavljeno rad terapeutskih zajednica i njihovih rezultata. Pri tome javlja se i problem evidentiranih pacijenata. Budući se neki javljaju zbog komplikacija bolesti ili zbog popratne dijagnoze, budući da imaju uz to i šizofreniju, psihozu, kronični hepatitis i slične bolesti. Ukazujemo na formiranje jedinstvenog obrasca koji bi se na svim mjestima jednako popunjavao i koji bi naravno i doprinio i točnosti podataka. Zabrinjavajući je podataka da je 70% ovisnika ima Hepatitis B i C, da su B i C pozitivni, ali je na sreću samo 0,5% je HIV pozitivno. Na sreću je da se protiv B, C, B hepatitisa cijepimo. Međutim C hepatitis kada se otkrije on je već u kronicitetu, a tendencija je naravno prema karcinomu. Kada govorimo o populacijskoj politici onda je zabrinjavajući podatak da 57,1% djevojaka do 19 godina je na liječenju zbog marihuane, a 34% je na liječenju zbog opijata. 6% srednjoškolaca u Dubrovačko-neretvanskoj županiji ovisno je o marihuani i konzumira je u tolikoj količini da se stalno nalaze pod njenim utjecajem. Radi se gospodo o mladim osobama na čiji mozak marihuana djeluje pogubno. Posebno je potrebno prepoznati trudnice ovisnice i pri tome zaštiti novorođene bebe. Mnoge zdravstvene ustanove u Republici Hrvatskoj ne testiraju trudnice i rodilje na opojne droge. Prosječna dob bilo kojeg psiho aktivnog sredstva je 16,1 godina, dakle dob kada dominira znatiželja, želja za zabavom, utjecaj vršnjaka koji je na prvom mjestu. Tek za 11 godina javljaju se na prvo liječenje, dakle kasno. U dobi od 26 do 27 godina. Mi bi rekli sve ide iz obitelji koja je danas u krizi, liberalizacija na tržištu prenosi se u obitelj, uz konflikte koje postoje u obitelji, alkoholizam, bolesti drugih. Svaki 4 ovisnik skriva se od roditelja 4 i više godina. Iz svega slijedi potreba osnaživanja obitelji, rad sa roditeljima u odgovornoj roditeljskoj ulozi te sa djecom sa rizičnim ponašanjem kojih je u ovoj grupi najviše. Prema zadnjem popisu stanovništva preko 85% deklariralo se kao rimokatolici, dakle oni koji vrednuju tradicionalnu obitelj. Poznato je da među praktičnim vjernicima, neovisno o kojoj religiji se radi, ima najmanje ovisnika. Kada govorimo o bolesti ovisnosti moramo imati na umu definiciju Svjetske zdravstvene organizacije, a ona je da je ovisnost kronična recidivirajuća bolest i stanje koje karakterizira niz socijalno negativnih posljedica za pojedinca, obitelj i društvo u cjelini. Svi prethodni podaci, sve veći broj konzumenata, te veći broj konzumenata više različitih droga koje se danas pojavljuju u središtu je pozornosti i stavlja na prvo mjesto prevalenciju koja je usmjerena prema zdravstvenoj populaciji, koja nema problema vezanih uz drogu, te pružanje pomoći učenicima sa rizičnim ponašanjima. Ciljne skupine su djecu predškolske, školske dobi, odgajatelji, učitelji i roditelji. Naravno da to zahtijeva i multidisciplinaran pristup uz pojačano djelovanje MUP-a na smanjenju ponude i potražnje opojnih droga. Zanimljivo je istraživanje Zavoda za javno zdravstvo Istarske županije koje je pokazalo da je konzumiranje alkoholnih pića, posebno piva postala normalna pojava kod mladih zbog njegove lake dostupnosti i agresivnog reklamiranja. Redovito ga pije 1/3 mladića, redovito puši čak 35,7% djevojaka i 32,8% mladića. U provođenju mjera primarne prevencije potrebno je usmjeriti napore na sprečavanje zlouporabe legalnih sredstava ovisnosti kao što su dakle duhan i lijekovi i o tome govori naša nacionalna strategija. U bliskoj budućnosti očekujemo Zakon o terapeutskim zajednicama, te algoritme liječenja metadonom koje je i sam predlagatelj izvijestio na Odboru za rad, zdravstvo i socijalnu politiku da je pred vratima i da je to praktično gotovo. međutim, na vratima nam je i nova terapija, terapija Subuteksom ili generički buprenorfinom koji kod nas nije na listi lijekova o kojem se treba razmišljati jer je jeftiniji i daje se jedanput tjedno. Budući se Republika Hrvatska približava Europskoj uniji i u svijetu globalizacije problem zlouporabe opojnih droga se smatra globalnim problemom, klub HDZ-a prihvaća ovo izvješće i zaista ga ocjenjuje sa odličnim. Iza svake, iza svakog članka imate zaključak iz kojeg se može izvesti i nacionalna strategija i akcijski plan. I zato jednom riječju prihvaćamo ovo izvješće i prihvaćamo nacionalnu strategiju, odnosno Prijedlog nacionalne strategije za suzbijanje zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj za 2006. do 2012. godinu. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Ljubica Lalić u ime kluba zastupnika HSS-a. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo, pri koncu 2005. godine pred nama je izvješće o provedbi nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga za 2004. godinu. Samo izvješće je klub Hrvatske seljačke stranke ocjenjuje vrlo kvalitetnim materijalom koji ne samo da nas izvješću o provedbi nacionalne strategije nego nas provodi kroz sustav suzbijanja zlouporabe opojnih droga. Kao izuzetno kvalitetno izvješće Klub zastupnika HSS-a će ga prihvatiti što ne znači da prihvaća i evidentne manjkavosti sustava i nepotpunu angažiranost politike u stvaranju uvjeta da provedba nacionalne strategije dade zadovoljavajuće rezultate. U 2004. godini za suzbijanje zlouporabe iz državnog proračuna potrošeno je 54 milijuna kuna. Smatramo da su to znatna sredstva i rezultat njihovog utroška mora zanima ovaj Sabor. U registru za praćenje ovisnika do kraja 2004. godine zabilježene su 20 tisuća 162 osobe, što je za 1686 osoba više nego li 2003. godine. Sasvim su sigurno da to nije konačan broj. Očito je da je problem ovisnosti u Republici Hrvatskoj poprimio zabrinjavajuće razmjere. Za njegovo rješavanje potreban je cjelokupan angažman društva, kako na nacionalnoj tako i na lokalnoj razini. Za porast ovisnosti i Hrvatskoj stručnjaci smatraju najznačajnijim utjecaj socioloških čimbenika od kojih je na prvom mjestu teško gospodarsko stanje, zatim porast kriminaliteta i dostupnost droge. Izvješće nam kaže, citiram: "Poteškoće vezane uz zlouporabu droge treba razumjeti sa stajališta širokih socijalnih pitanja poput siromaštva, zapostavljenosti, nezaposlenosti, beskućništva i posljedične socijalne isključivosti. Poboljšanjem socijalnog položaja pojedinca i potpore obiteljima i mladima općenito, a posebice pružanjem potpore socijalno isključenim i marginalnim društvenim skupinama jačat će se i zaštita od zlouporabe droga.", završen citat. Dakle, jasno nam se kaže da bez poboljšanja socijalnog položaja pojedinca nema jačanja zaštite od zlouporabe droga. Ta temeljna pretpostavka uspješnosti ni u 2004. godini nije ostvarena, a temeljem iskustva neće niti narednih godina. Politika je ta i to politika vladajućih koja treba stvoriti uvjete za poboljšanje socijalnog položaja pojedinca, no politika je tu pala na ispitu. Unatoč silnim naporima da se građane uvjeri kako zadnje dvije godine žive bolje nego prije, građani znaju kako žive, a žive teško, većina na granici izdržljivosti. Nepravedna socijalna raslojenost i sve veća korumpiranost dovodi do beznađa posebice mlađi dio populacije. Uvjerenje o besperspektivnosti sasvim sigurno je jedan od najznačajnijih razloga što mladi utočište i zaborav pokušaju naći u svijetu droge. Mladi osjećaj sigurnosti sada već počinju gubiti u samoj obitelji. Obitelj više nije ambijent topline, potpore i ljubavi. Nervoza uvjetovana gospodarskim stanjem u državi ušla nam je u obitelji čiji članovi sve češće postaju jedni drugima potpuni stranci. Unatoč deklarativnog stava sadašnje vlasti da obitelj smatra osnovnom zajednicom koja je stup društva, državna vlast vrlo malo i gotovo ništa nije učinila na pomoći obiteljima kako bi one ponovno postale mjesto topline i povjerenja. To nam ponovo pokazuje izvršenje državnog proračuna u Ministarstvu obitelji za prvih šest mjeseci ove godine. Realizacija u stavkama koje se odnose na obitelj od simboličnih 1,72% pa do maksimalnih 31%. Jasno je da ministarstvo nezna provoditi projekte koje je za poboljšanje statusa obitelji samo planiralo. Pozivanje da će slika izvršenja na kraju godine biti drugačija potpuno je neprihvatljiva, jer umjesto provedbe programa rebalansom će se samo smanjiti planirana sredstva. Unatoč svim opiranjima moramo priznati da imamo nesposobno Ministarstvo obitelji i međugeneracijske solidarnosti koje već drugu godinu ne izvršava postavljene ciljeve i ne ispunjava realno postavljena očekivanja. Ništa više sposobnosti ministrica nije pokazala niti prema mladima. Izvršenje stavki namijenjenih mladima od 1,85% do maksimalnih 24,97%. Bez afirmacije obitelji, bez intenzivne socijalizacije mladih nema uspješne zaštite od zloporabe droga. Dakle evidentno je da unatoč mišljenju stručnjaka da je za porast ovisnosti o drogama u Hrvatskoj najznačajniji utjecaj socioloških čimbenika vladajuća politika ne ulaže potrebne napore za eliminaciju toga najznačajnijeg čimbenika. Mi u klubu Hrvatske seljačke stranke smatramo da je to odraz nesposobnosti, a ne nemogućnosti. Kad već nema političke volje i sposobnosti za eliminiranje najutjecajnijeg čimbenika pogledajmo kako nam funkcionira sustav za prevenciju ovisnosti i pomoć ovisniku. Donošenjem Zakona o suzbijanju zloporabe opojnih droga 2001. godine ustrojen je sustav, a izmjenama zakona je dorađivan. Temeljna pretpostavka ocjene valjanosti i efikasnosti sustava jest postojanja i vođenje točnih evidencija. Iz izvješća je vidljivo da točnih evidencija nemamo. Pa tako nam se kaže, citiram: "Podaci za 2004. godinu pokazuju smanjenje broja ovisnika o drogama koji su bili u ambulantnom i bolničkom liječenju. Glavni uzrok takve pojavnosti je nedostavljanje traženih podataka i neujednačenost u njihovu prikupljanju.", završen citat. Neznamo niti točne podatke o broju smrtno stradalih ovisnika jer kako kaže izvješće, citiram: "Ove godine Zavod za sudsku medicinu i kriminalistiku nije dostavilo tražene podatke za 2004. godinu, navodeći kao stvarni podaci o broju smrtno otrovanih osoba na području Republike Hrvatske nisu poznati, prvenstveno zbog neprovođenja pozitivnih zakonskih propisa o obveznoj obdukciji mrtvih tijela i kemijsko-toksikoloških analiza osoba koje su umrle pod sumnjivim okolnostima.", završen citat. Ni izvješće na vrijeme nismo mogli dobiti jer izvjestitelj kaže, ponovo citiram: "Sva mjerodavna ministarstva poštuju zakonski rok za dostavu svojih izvješća izuzev Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo.", završen citat. Dakle već kod prikupljanja podataka radi ustrojavanja evidencija evidentiran je birokratski neposluh i nepoštivanje zakona. Stiče se dojam da politika ne sluša struku, a uspješne borbe nema bez struke kojoj će politika stvoriti uvjete za provedbu zacrtanih i usuglašenih mjera. Tu podršku politike ili bolje rečeno nedostatak podrške vidimo na sljedećem primjeru. U izvješću za 2002. i 2003. godinu ukazano je na značajnu ulogu terapijskih zajednica u provođenju odvikavanja, rehabilitacije i društvene reintegracije ovisnika. Tada je bio 12 terapijskih zajednica i 33 terapijske kuće. U 2004. godini bilo je devet terapijskih zajednica i 29 terapijskih kuća, dakle u opadanju unatoč činjenici da nema dovoljno smještajnih kapaciteta. Struka je rekla da bi upravo one trebale imati ključnu ulogu u resocijalizaciji i odvikavanju, ali je njihov status nedefiniran onda i danas. Tada smo mi iz kluba HSS-a predložili ovom Saboru zaključak koji bi obvezao Vladu, no on voljom parlamentarne većine nije prihvaćen. Tijekom prošle godine stručni savjet Ureda za suzbijanje zloporabe opojnih droga podupro je nacrt Zakona o terapijskim zajednicama i uputio Ministarstvu zdravstva radi njegovog prosljeđivanja u saborsku proceduru. No mi do danas prijedlog nismo dobili iz nama dakako nepoznatih razloga. Očito politika ne podržava struku. I sam savjet je identificirao problem nepovezanosti sustava za detekciju, prevenciju i liječenje sa sustavom za rehabilitaciju i resocijalizaciju. Stručni savjet je dao svoje prijedloge i mišljenje na prijedlog smjernica za izradu algoritama, primjene supstitucijske terapije metadonom koji su objedinjeni u konačni prijedlog koji je upućen u Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi, ali do danas nije usvojen. Ponovno opstrukcija struke od strane politike. Ovdje bi bilo posebno interesantno dobiti odgovor na pitanje zašto. Moramo znati da je 2002. i 2003. godine za liječenje metadonom utrošeno 13,5 milijuna kuna. Metadonska terapija u Hrvatskoj je uvedena početkom 90-tih. Nacionalna strategija iz 96. definirala je osnovne smjernice za liječenje, preporučila doze koje bi trebale biti manje od 80 miligrama na dan. Kroz vrijeme primjene prepoznat je cijeli niz problema kao što su nemogućnost kontrolirane primjene metadonske terapije, nepostojanje registra za metadon kako bi se utvrdila njegova stvarna potrošnja te broj ovisnika koji su na terapiji metadonom, nedovoljna educiranost liječnika primarne zdravstvene zaštite za provedbu metadonske terapije a ponekad i nedovoljna motiviranost za provedbu iste. Otežana je kontrola distribucije metadona te dolazi do zloporaba koje rezultiraju curenjem na ilegalno tržište. Procjenjuje se da čak 30% metadona odlazi na crno tržište. Struka kaže, citiram: "Na temelju dosadašnjeg iskustva može se reći da se metadonom u Republici Hrvatskoj koristilo na nedovoljno opravdan i kontroliran način.", završen citat. Podsjećamo za ovaj nedovoljno opravdan i kontroliran način i u 2 godine potrošeno je 13 i po milijuna kuna, a Ministarstvo zdravstva ne želi usvojiti prijedlog smjernica za izradu algoritama primjene supstitucijske terapije metadonom. Zašto? Zaključimo sami. I na kraju, Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke prihvaća Izvješće kao vrlo kvalitetno, ali ne prihvaća politiku koja ne stvara uvjete za efikasniju borbu protiv zlouporabe droga. Uz takvu politiku možemo sami sebe zavaravati da smo puno i dobro učinili u borbi protiv ovisnosti time što je, primjerice, u 2004. godini iz državnog proračuna za kondome dano 142 tisuće kuna, a za igle i šprice 138 tisuća kuna. Glede Prijedloga nacionalne strategije detaljnije obrazloženje dat ću u ime kluba u pojedinačnoj raspravi. Inače je Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke kako će podržati ovo Izvješće koje je izuzetno kvalitetno isto tako će podržati i Prijedlog nacionalne strategije. S time što je potpuno jasno ukoliko se sveukupna politika i svaki segment koji ima ulogu u borbi protiv zlouporabe opojne droge ne uključi iskreno i potpuno u otklanjanje onog najvažnije čimbenika, a to je socijalni čimbenik. Mi ćemo moći donositi strategije idealne, idealne, ali od izvršenja tih strategija neće se moći očekivati onaj rezultat koji mi svi skupa priželjkujemo. Hvala.
Hvala. Sad je završena rasprava po klubovima. Pojedinačna rasprava. Poštovana zastupnica Jagoda Martić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, uvaženi gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Sigurno svaki put kad raspravljamo o ovom problemu koji nas ne može ostaviti ravnodušnim ne možemo a da se ne zapitamo što smo sve do sada učinili u suzbijanju zlouporabe opojnih droga i da li je to što smo učinili dovoljno da spriječimo širenje ove nemile pošasti. Odgovor na to pitanje daje nam ovo Izvješće koje je predmet današnje rasprave. Ako zbrojimo sve što je učinjeno onda možemo zaključiti da je učinjeno zaista puno. Donijeli smo Zakon, Hrvatski sabor je dobio Nacionalnu strategiju o suzbijanju zlouporabe opojnih droga. Sada raspravljamo i o Strategiji za 2006. do 2012. godine. Vlada je donijela akcijski program, propisane su mjere za suzbijanje zlouporabe opojnih droga, podijeljeni su zadaci i propisane nadležnosti, formirana su povjerenstva, itd., itd., da ne nabrajam sve. Znači mogli bi reći da je učinjeno puno, ali nažalost, a to je vidljivo i iz ovog izvještaja, u konačnici ne dobivamo onaj rezultat kakav bi s obzirom na sve do sada učinjeno trebali imati. Broj ovisnika raste iz godine u godinu. Stopa od 0,9% ovisnika o drogama na tisuću stanovnika u 1990. godini porasla je na 2,7% u 99. godini. U registru za praćenje ovisnika o drogama do kraja 2004. godine zabilježene su 20 tisuća 162 osobe. Najnoviji rezultati ESPAD-ovog istraživanja za 2003. godinu pokazuje da je Hrvatska po trendu raširenosti uzimanja droge kod mladih među europskim zemljama sa uzlaznim trendom. Hrvatska je po uzimanju marihuane 1999. godine bila u prosjeku europskih zemalja dok je 2003. godine iznad europskog prosjeka za 1%. Raširenost uzimanja "ecstasy-a" među mladima je 4% pa je po tome Hrvatska na 8. mjestu u Europi. Nadalje, u prošloj godini umrlo je 108 ovisnika i to je prvi put da se u Hrvatskoj broj umrlih osoba od prekomjernog konzumiranja droge, da je prešao broj 100. I u samom Izvješću se konstatira da sve to upućuje na činjenicu da je problem ovisnosti u Republici Hrvatskoj poprimio zabrinjavajuće razmjere. Te da bi se riješio potreban je cjelokupan angažman društva kako na nacionalnoj tako i na lokalnoj razini. U Izvješću se navodi da je u usporedbi s prijašnjim godinama ukupan broj liječenih osoba nešto veći, a novih je osoba u sustavu manje. Ta konstatacija može na prvi pogled izgledati ohrabrujuće, ali nažalost samo na prvi pogled. Jer se odmah iza te tvrdnje kaže da ti podaci mogu prije ukazivati na relativnu nestabilnost sustava za prihvat ovisnika nego na optimističko smanjivanje zlouporabe droga, budući da je reorganizacija centara za prevenciju ovisnosti i njihov prelazak u zavode za javno zdravstvo tijekom 2004. godine uzrokovala određene dvojbe oko financiranja i zapošljavanje djelatnika. Činjenica je da su u Republici Hrvatskoj puno subjekata bavi problemom suzbijanja ovisnosti, od nevladinih udruga do Vladinih institucija. Osnivaju se civilne udruge građana, roditelja, stručnjaka. Pokušava se osigurati novac i u državnom i u lokalnim proračunima, a rezultat u konačnici nije onakav kakav bi svi skupa željeli. Neupitno je da provedba nacionalne politike suzbijanja zlouporabe opojnih druga zahtjeva uravnotežen, multidisciplinaran i integraran pristup. Takav pristup zahtjeva koordinaciju svih tijela uključenih u borbi protiv ovisnosti te svih razina državne vlasti. S posebnim naglaskom na ulogu lokalne uprave u provedbi implementacije aktivnosti suzbijanja zlouporabe opojnih droga, kao i na ulozi i doprinosu nevladinih organizacija i različitih građanskih inicijativa na tom području. Upravo zbog toga što je u rješavanju problema ovisnosti uključeno jako puno subjekata bitno je njihovo međusobno povezivanje i suradnja na postizanju zajedničkog cilja. A to je da broj osoba koje su u problemu droge iz godine u godinu postaje sve manji, a ne da se taj broj stalno povećava kao što je nažalost sadašnja situacija. Kada bi se postigla dobra koordinacija svih subjekata koji se bave problemom suzbijanja zlouporabe opojnih droga sigurna sam da bi se uz manje novca mogli postići puno bolji rezultati. Prevencija je zasigurno najbolji lijek protiv droge, odnosno prema mladim ljudima treba djelovati tako da uopće ne dođu u iskušenje da eksperimentiraju sa drogom. To prije svega podrazumijeva pravilnu edukaciju i to od vrtićnog uzrasta pa preko osnovne i srednje škole, naravno po programima koji su prilagođeni različitim dobnim skupinama. Sve to zahtjeva i dovoljan broj stručnih i educiranih kadrova i mislim da se upravo tome mora posvetiti posebna pažnja. Da educiramo i stručno osposobimo dovoljan broj ljudi i timova jer podatak iz izvještaja govori o tome da eksperimentiranje među mladima je nadalje u porastu i da se početak registrira u sve mlađoj dobi. Pa je tako 95. godine u dobi do 13 godina marihuanu probalo 1%, a u 2003. godini 4% učenika. Dovoljno jasno govori u prilog tvrdnji da se na edukaciji među mladima ne radi dovoljno. U sustavnu edukaciju potrebno je uključiti i roditelje jer zabrinjava podatak da su roditelji uzimanje droge unutar prve godine opazili samo kod 20% ovisnika. Nakon prve godine još kod 18, a nakon druge do treće godine još 20%. 10% roditelja uopće ne zna da im se djeca drogiraju. U procesu suzbijanja zlouporabe opojnih droga trebaju se uključiti svi segmenti društva, ali obitelj po mom mišljenju ima ključnu ulogu. Ja bi rekla, obitelj je temelj i polazište svega. Kako onog dobrog, ali isto tako i onog lošeg u nama. Zbog toga posebnu pažnju treba posvetiti osnaživanju obitelji u odgojnoj i roditeljskoj ulozi. Drugo što je u čitavoj priči oko droge jako bitno je sprječavanje distribucije i ponude narkotika. Jer i narko tržište djeluje po principu ponude i potražnje. Što je ponuda i dostupnost veća, to je veća i potražnja, a u izvještaju se kaže da se dostupnost droga u Republici Hrvatskoj procjenjuje vrlo velikom, te svaka druga mlada osoba, točnije njih 45% procjenjuje da je marihuana vrlo lako dostupna, a 20% njih smatra da im je to sredstvo lako dostupno u školskom okruženju. Posljednjih godina se povećava ponuda droga koja je postala raznovrsnija, ali istodobno i dostupnija što je među mladima povećalo trend konzumiranja droga. Sve to ukazuje na potrebu uspostave učinkovitije represivne borbe protiv ilegalne trgovine narkoticima. Na tom području provodi se čitav niz aktivnosti i raznih društvenih subjekata, naravno ponajviše policije i carine i zbog toga treba i stručno i tehnički osnažiti ove službe kako bi u svom djelovanju bile što učinkovitije i efikasnije. Terapijske zajednice kao što smo već čuli imaju značajnu ulogu u skrbi ovisnicima i ne samo u području rehabilitacije odvikavanje od ovisnosti već i u području resocijalizacije bivših ovisnika, ali i u području preventivnog rada u zajednici s ciljem senzibiliziranja javnosti za problem ovisnosti. Problem je nedefiniran i status terapijskih zajednica što otežava praćenje broja ovisnika i zbog toga je nužno što prije donijeti Zakon o terapijskim zajednicama. Nakon završenog programa odvikavanja u terapijskim zajednicama liječeni ovisnici se susreću sa još jednim problemom, a to je problem resocijalizacije. Radi kvalitetnog uključivanja ovisnika u društvenu zajednicu nakon uspješno završenog programa rehabilitacije nužno je uspostaviti mrežu centara za pomoć u resocijalizaciji ovisnika. Tu bi svakako značajnu ulogu trebale odigrati lokalne zajednice koje bi osmišljavanjem različitih programa i projekata znatno mogle doprinijeti ne samo uspješnom uključivanju liječenih ovisnika u društvenu zajednicu već i u razbijanju predrasuda i nepovjerenja prema osobama koje su prošle pakao droge, predrasude koje su u našem društvu još uvijek značajno prisutne. I na samom kraju zaključila bih sljedeće. Učinkovito suprotstavljanje sve raširenijoj pojavi zlouporabe opojnih droga traži aktivan angažman svih subjekata institucija kao i što bolju koordinaciju među nositeljima kako na državnoj tako i na lokalnoj razini. Nužna je suradnja svih institucija kako onih koje djeluju u sklopu državnog sustava tako i nevladinih organizacija, medija i različitih građanskih inicijativa, tek kada to u potpunosti postignemo dobit ćemo cjelovit sustav koji će zasigurno dati zadovoljavajuće i bolje rezultate. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Stjepan Bačić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Pred nama je rasprava o Nacionalnoj strategiji, odnosno o borbi protiv ja ću to kratko reći droge. To je pošast, već je to nekoliko puta spomenuto od kolega zastupnika, pošast suvremenog doba koja je i u Hrvatskoj pustila svoj korijen i kao što vidimo u sve naše mjere u borbi protiv te pošasti iz godine u godinu broj korisnika, odnosno onih koji se uključuju u taj zlokoban krug raste i to raste najčešće, prvi kontakt u dobi adolescencije, puberteta, dakle mladih ljudi. Kako se tome suprotstaviti, da li samo ovim mjerama koje su navedene, da li samo gašenjem ovog požara ili pokušati nešto u onom dijelu gdje se taj požar začima, potpiruje? Rečeno je da se vrte veliki novci, a bez obzira je li točan iskaz kolegice Caparin o 700 milijuna kuna ili kolege Lesara od 4,3 milijarde kuna čak to je ogroman novac. Dakle u pitanju, u pozadini svega leži biznis, netko to propagira i nekome je to u interesu, ne samo u Hrvatskoj, to je svjetski trend i šta sad mi tu možemo? Sve je nabrojeno šta bi trebalo obitelj, škola, prosvjećivanje na svim razinama, sve je to dobro, ali ja mislim da tu najjaču ulogu treba odigrati represivne mjere, znači policija i sudstvo, ali imamo primjere da to baš ne ide dobro. Jučer ili prekjučer bilo je na vijestima da je policija privela dva ta dilera ili kako se već zovu, dakle ne prvi puta nego oni su već nekoliko puta bili kod policije i sudova, priveli ih, a ovi ih sud isti dan pustio. Takvim načinom se sigurno suzbija one koji to potiču, koji su zapravo najveće zlo ovog društva sigurno nećemo stati na kraj. Prema tome, ja bih samo iz ovih brojki iščitao da tu nešto ne štima. Prošle godine je prijavljeno 7 i pol tisuća ljudi koji su bili osumnjičeni za te radnje raspačavanja droge. Državno odvjetništvo je podnijelo 5 i pol tisuća, znači već je 2 tisuće abolirano do dolaska odvjetništvu, a onda je od tih 5 i pol tisuća osuđeno 4 tisuće i 400. Neću sad uopće ulaziti kakve su sve kazne dobili, ali ove brojke jasno govore da u tom našem dijelu sudstva nešto ne valja i mi možemo šta god hoćemo činiti na ovom završnom dijelu, kad u ovom dijelu gdje se u korijenu treba to zlo suzbijati to ne radimo i zato ja nemam šta više drugo reći, mislim da je to bit problema dok se policija i sudstvo jače i dosljednije ne uključe u borbu protiv tog zla, sve ovo što mi radimo bit će uzaludno, ali bez obzira na sve mi ove radnje moramo i dalje raditi, to je opasnost za hrvatsko društvo, to je opasnost da nam mladi ulaze u jedan krug bez povratka, da su nam ugrožene generacije i generacije i da se u tom zlu moramo boriti svim sredstvima. Zato još jedanput ja podržavam ovo Izvješće jer je kvalitetno i dobro, ono ukazuje na mnogo šta, ali ja mislim da se moramo zamisliti nad ovim brojkama koje sam sad rekao da netko ne radi svoj posao. Hvala lijepo.
Hvala. U 18 i 21 isteklo je vrijeme za pojedinačnu raspravu po ovoj temi dnevnog reda. Poštovana zastupnica Biserka Pervan. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodo predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Uzevši u obzir broj stranica i kvalitetu brošure izvješća o provedbi Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj za 2004. godinu i količinu za to utrošenih sredstava stječe se dojam da je Vlada u 2004. godini dosta pažnje posvetila upravo ovoj problematici. Na žalost uvećanje utrošenih sredstava za provedbu iste za čak 136% nije rezultiralo smanjenjem ponude i potražnje opojnih droga. Dakle, u 2004. godini je utrošeno preko 54 milijuna kuna za provedbu Nacionalne strategiju i akcijskog plana suzbijanja zlouporabe opojnih droga, ali nije jasna kolika je učinkovitost i svrsishodnost pojedinih projekata. To se na žalost ne vidi dobro u ovom Izvješću. U Izvješću je vidljiv iznos sredstava osiguran za projekte pojedinih udruga, ali nije naveden ni jedan primjer konkretnog doprinosa pojedinog projekta provedbi Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj. Dakle, nije vidljivo kolika je pojedina aktivnost utjecala na konkretne rezultate odnosno suzbijanje zlouporabe droga. Ako se uzme da su najčešći razlozi ulaska mladih u svijet droge uz znatiželju, nesigurnost, nezadovoljstvo, nedostatak samopouzdanja te uništeni mehanizme socijalne i emocionalne adaptacije teško je zaključiti primjerice koliki će 150 tisuća kuna koje je Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi izdvojilo za projekt kazališne grupne scene primjerice imati uspjeha u zaustavljanju negativnih trendova na ovom području. Je li to grubo podcjenjivanje ili neprepoznavanje suštine? Pitam se gdje je visoka nezaposlenost, gdje je nasilje u obitelji, gdje su ostali pravi problemi ovoga društva. Ako mladi zbog trenutno lošeg gospodarskog stanja i preko 300 hiljada nezaposlenih i ne zamišljaju baš svijetlu budućnost pred sobom i ako vlastitu bijedu susreću na svakom koraku onda im barem pored svega toga ne treba i bijeda propadanja u svijet ilegalnih droga. U uvodniku prvog broja časopisa ovisnosti urednik istih navodi jednu zanimljivu priču. Citiram: "Onaj koji se počne baviti tretmanom ovisnika nalikuje na čovjeka koji stoji na obali rijeke i vidi osobu koja se utapa. Priskoči joj upomoć i izvuče na obalu, te potom vidi drugog, ponovo skoči itd., itd. I dok je to radio vidi trećeg, četvrtog. Pomalo bivajući sve umorniji ugleda kako uz obalu netko šeće te zavapi: "Dođi i pomozi mi da ih izvučem.", međutim ovaj na obali mu na to odvrati: "A ne, ja idem uzbrdo da vidim zašto skaču u vodu."." Vrijeme je da i nadležne institucije krenu uzvodno u rješavanju pitanja vezanih za ovu problematiku. Neupitna je činjenica da su droge postale sastavnim djelom odrastanja velikog broja i dijela mladeži. Za to je dokaz civilizacijske zrelosti društva uzeti na sebe obvezu da mladima pruži relevantnu informaciju o drogiranju i opasnostima koje se u tome kriju. Tijekom posljednjih godina javili su se novi trendovi u zlouporabi opojnih droga. Postaje su jeftinije, dostupnije, pristupačnije što je povećalo njihovu potrošnju i učestalost drogiranja kod ovisnika. Prvi kontakti s drogama događaju se u sve mlađoj životnoj dobi. Za ovisnike i mlade ljude koji s predispozicijama da to i postanu poruke koje im se upućuju su infaltivne i prepune jeftine malograđanske demagogije. Čini mi se da su preventivne programe suzbijanja zlouporabe droga često radili i rade ljudi koji nisu nikada radili s ovisnicima, koji ne poznaju svijet ovisnosti a primatelji njihovih poruka također su mlade osobe koje su izvan rizične skupine konzumenata droga. Ne možemo se zanositi mišlju da je zlouporabu droga moguće iskorijeniti ali realan je i ostvariv cilj da se ona ograniči, umanji i marginalizira. U strategiji su istaknuta dva osnovna cilja. Smanjenje potražnje kao i smanjenje ponude opojnih droga. Teško će se ta dva cilja moći ostvariti bez suradnje svih institucija i društva u cjelini vezano uz već spomenute aktualne probleme kao potencijalne uzroke ulaska u svijet droga kao što je velika nezaposlenost, teškoće pri nalaženju prvog zaposlenja, nasilje u školama i obitelji pa i na radnom mjestu o čijem povećanju i novim slučajevima svakodnevno dobivamo informacije u medijima. Kao što je i kolega Lesar istaknuo tu su i problemi porasta delikvencije, prostitucije, beskućništva i kriminala. Dakle, bez rješavanja ovih problema teško možemo riješiti problem ovisnosti i zlouporabe droga bez obzira koliko strategija ili programi bili dobro pisani. Zato bih istaknula i potrebu što hitnijeg donošenja akcijskog plana za ovaj period sa popisom mjera, rokova i njihovih nositelja u što definitivno se slažem sa kolegicom Martić treba uključiti i lokalnu samoupravu sa svim njezinim resursima. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Frano Piplović. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Ivan Jurkin. Izvolite!
Poštovani predsjedniče, poštovani članovi Vlade, kolegice i kolege! U svom kratkom izlaganju iznio bih stav iako je već dosta kasno da politika nije ništa drugo nego medicina širokih razmjera. Zato i sa gledišta i s medicinskog gledišta moram pohvaliti ovo izvješće jer govori o drogama na jedan znanstveni način a to nije lako jer je droga pojam za strah. To je nešto nepoznato. To je ono što razara duh i tijelo. Zar nije zastrašujući podatak kad kolumbijski makro bos Pavle Eskobar nakon uhićenja za slobodu nudi otplatu cijelog državnog duga od 19 milijardi dolara a to je proračun njegove države. I stoga je vidljivo da je prodaja droge najunosniji posao svjetskog podzemlja. Vrti se negdje oko 600 milijardi dolara u svijetu, odmah poslije trgovine oružjem i naftom. No, najstrašnije od svega je vidjeti zgrčeno tijelo nafiksanog narkomana koji je nažalost izgubio svoj ego i ima samo jednu želju, da zadovolji svoju ovisničku potrebu. Nirvana i fantastični svijet mira koji trenutačno ima tuga je za okolinu jer vidi čovjeka koji je izgubio zadovoljstvo davanja a ostalo mu je samo zadovoljstvo primanja a to je užasno. Liječio sam ovisnike i zato mi dozvolite da bez brojki koje nam je u ovom izvješću dala Vlada Republike Hrvatske bacim malo više svjetla na ovaj problem. Često kad sam izlazio iz svoje ambulante u večernjim satima vidio sam mlade ljude kako sjede stisnuti na klupi, mrve duhan i u njega stavljaju zeleno lišće marihuane. Kod nas je poznata ta zelena marihuana made in Croatia. Savijaju papiriće i joint je gotov. Sve je lijepo i veselo. Cigareta kruži od ruke do ruke, sve je romantično ali ipak nije tako jer 90% heroinskih ovisnika počinje upravo tako iz ovakvih seansi a perspektiva im je život sastavljen od laži, krađa, provala, prosjačenja. Ali to je cool, jer o tome se priča. I sada počnu problemi. Kako se mi trebamo ponašati? Često to ne znamo. Emocije su jake. Ne možemo ih suspregnuti ni eliminirati. I sada otac ošamari kćer a majka svom sinu stavlja 200 kuna ispod jastuka jer zna da sin treba dozu. Majka kao majka. No, sve su to greške iz ljubavi i vidimo da oba roditelja rješavaju problem totalno iracionalno. Ipak, najveći uspjeh je da dijete ne želi probati drogu. Zašto stalno govorim o djeci a ne o odraslima? Pa zato jer mladi se drogiraju a starih nema jer su uzeli onaj "zlatni metak" i otišli u smrt i to obično prije 35. godine života jer je prosjek života narkomana 35 godina. Šokantan je podatak da ovisnici imaju 90 puta veću šansu smrti od svojih vršnjaka i onda kako da se ne bojimo kad nam djeca odlaze u disco i na tehno partye. Disco još kako tako jer u discu sve se vrti oko alkohola, cigareta i eventualno marihuane a party oni su stvoreni za narko proizvode. Kod nas marihuanu, extazy, speed, kokain, heroin i LSD, a sve ostalo su … [[Govornik se ne razumije.]] samo nijanse. Zato su vjerojatno u Italiji i zabranili ove velike tehno partye jer su bili sjedište droga. Što moramo raditi mi političari? Moramo zaštititi dijete i to na tri nivoa. Prvo, na razini osobnosti da kod djeteta razvijamo samopoštovanje i da ima osobni stav prema drogi. Drugo, na razini okoline i to na razini obiteljskog života i da poštuje pozitivne norme zajednice. I treće, na razini ponude droga da je droge što manje na tržištu. Tu su, tu se sad droga i politika one su ustvari u neraskidivoj vezi. Jer država definira glavne parametre za suzbijanje droge i tu traje stalni sukob između narko, narkoproizvođača odnosno prodavača droge i države. Tu nikad pobjednika nema. Tu se sad mora ubaciti policija i carina jer ona je u stanju razbiti lanac narko prometa. Hrvatska kao tranzicijska zemlja koja je bila opterećena i nametnutim joj ratom osjetila je negativnu stranu trgovine drogom. I to sve od hladnoga rata pa od rušenja Berlinskoga zida 1989. jer je u naše područje stizala droga iz Afganistana i Pakistana i jedan veliki dio se zadržavao i na našem području. I tako su tragovi droge ostali. Mladi naraštaji mijenjaju svjetonazore. Došlo je do pada tradicionalnih, moralnih vrijednosti. Gube se radne navike i samodisciplina. Ovisnici se odvajaju od ostalog društva i stvaraju svoj milje, a razum je očigledno narušen. Zbog oštećenja memorije mladi zapostavljaju školovanje i nećemo moći slijediti svjetske trendove razvoja. I da zaključim: Hrvatska je prije 4 godine po uzimanju droge bila u prosjeku svih zemalja, tako bile su gotovo, gotovo je bio prosjek. 2003. iznad prosjeka za 1%. A iznad prosjeka je naravno po uzimanju alkohola i tabletama, s time smo svi upoznati. Dosadašnji rad na senzibilizaciji javnosti za probleme ovisnosti pretvorio se u hrpu podataka i svi misle da znaju sve, a ne znaju. Ne znaju da je netko tko proba opijate 4 ili 5 puta nema više natrag. Usporedimo sada, ako netko pije 10 godina šanse da postane alkoholičar su mu svega 5 do 7%. A ako neki ovisnik uzima heroin 7 puta u toku mjeseca šanse da postane ovisnik su mu 98%. No nesreća ustvari sreća u nesreći je da čistog heroina na našem tržištu nema. Dileri ga razrijeđuju šećerom, škrobom i mlijekom u prahu u odnosu 1:10 ili 1:50. Zato mnogi misle da mogu kontrolirati sebe, da se ovisnost događa nekom drugome. No nemoguće je biti pošten i uzimati heroin. Ja želim imati poštenu Hrvatsku. Hvala [[Upadice: Bravo, bravo.]]
Hvala lijepo. Gospodin zastupnik Kajo Bućan. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Već je dosta toga u raspravi rečeno pa evo samo jedan kratki osvrt. Netko je već spomenuo da se Republika Hrvatska nalazi na tzv. balkanskoj ruti. A što to znači? Postoje procjene u Europi da čak 80% heroina koji se potroši u Europi pređe preko Hrvatske. Dakle kad je riječ o krijumčarenju droge tranzitna smo zemlja, a aktivnosti proizišle iz međunarodne suradnje dijelom su vidljive i iz povećanog broja zapljena opojnih droga u našoj zemlji. No u svjetlu ovog problema možda je dobro govoriti kroz prizmu svakodnevnice. Onoga čime smo bombardirani ovih dana novinskim natpisima. Bombardirani smo vijestima o zaplijenama amfetamina, uhićenjima hrvatskih vozača zbog šverca droga u kamionima u Velikoj Britaniji, pojavom nove droge "kraka" u Zagrebu, suđenjima za krvne delikte učinjene pod utjecajem opijata. Povećana ponuda, raznovrsnija ponuda, socijalno-ekonomski razlozi polako nas izbacuju u gornji dom Europske unije jer uzimanje marihuane je za 1% više od europskog prosjeka a nažalost po uzimanju extasija trenutno smo na 8. mjestu u Europi. Liječeno je čak 130 osoba na 100 tisuća stanovnika u prošloj godini i možda je u usporedbi s prijašnjim godinama broj, ukupni broj liječenih nešto je veći no ukupno novih osoba, novih ovisnika je manje. Ne vjerujem da je to zbog manje ovisnika. Vjerojatno se zbog prelaska i reorganizacija centara u Zavode za javno zdravstvo to prije ukazuje na relativnu nestabilnost sustava za prihvat ovisnika. Naravno da i stanje raširenosti zlouporabe ovisi i o povijesnim, socijalnim, kulturnim, demografskim prilikama u svakoj pojedinoj županiji. No činjenica koja nas sviju mora zasmetati. Koju nalazimo kao jedno veliko upozorenje, kao nešto što, čemu nije trebao kolor nego velika crna mrlja u ovoj knjizi je da je prema podacima Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo tijekom 2004. godine od umrle ukupno 108 osoba od kojih je 81 umrla od predoziranja opijatima. Prvi put smo preskočili tu broju u jednoj godini od stotinu umrlih. A pošto smo danas imali i raspravu o Zakonu, Prijedlogu zakona o krvnim pripravcima dopustite da kažem i ovo. Od ovisnika o opijatima HIV pozitivnih je 0,5%. Hepatitis B pozitivnih 19,2%, Hepatitis C pozitivnih čak 47,4%. To opravdava aktivnosti programa smanjenja šteta koji su upravo usmjereni smanjenju rizika zaraze, bolestima koje se prenose krvlju odnosno nečistim priborom. U posljednjih 10 godina broj umrlih je uvećan 5 puta i zanimljivo je da čak 25% od tih nikad nisu bili na liječenju. Dostupnost droga u Hrvatskoj je jako velika. Svaka druga mlada osoba, njih 45% procjenjuje da se marihuana može nabaviti vrlo lako, a 25, 20% svaki peti učenik kaže: Možemo je nabaviti u školskom dvorištu. Zaključujem: eksperimentiranje s drogama pomiče se u sve mlađu životnu dob i smatram da je na nama svima skupa da i zbog toga Nacionalna strategija koja nam je ovdje predočena 2006.-2012. bude uistinu dobro osmišljen, planiran, ali i izvediv postupak kako bi se ove statističke brojke smanjile znajući da je u temelju svake brojke ili čak decimale jedan ljudski život, jedna sudbina i jedna obitelj. I zato čestitam vam na iscrpnom, preglednom, realnom i kvalitetno napravljenom izvješću i molimo ako je moguće ubuduće jer smo i prošli put o njemu raspravljali u 12. mjesec ako je moguće da nam barem početkom jesenskog zasjedanja dođe na klupu. Hvala.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Kruno Peronja. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] upravo je izvješće o provedbi nacionale strategije suzbijanja o zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj u 20047. godini jedno temeljno izvješće koje je ušlo u sve detalje jer je materija prevažna. Svakoga se ona tiče, ne samo roditelja i djece, već i najstarijih je i zlouporaba droga i posljedična bolest o ovisnosti o drogama pogađa sve društvene slojeve. I siromašne i bogate, sve zajednice, sve zemlje. Te stoga glavni cilj počevši od Ujedinjenih naroda pa do Europske unije smanjenje ponude i potražnje droge, a s tim u svezi zadržati stanje raširenosti zlouporabe droga u okvirima koji su snošljivi da ne bi urušili temeljne vrijednosti hrvatskog društva, ali i ostalih temeljnih vrednota koje su opće prihvaćene obitelji i pojedinca. Naravno da je vrlo iscrpan materijal zahvalan i trud koji je uložen u njega može nam pokazati u kojem pravcu trebamo svi se osobno angažirati. I stoga je prevažna izvrsna nacionalna strategija, ovaj prijedlog od 2006. do 2012. godine, kako ne bi zanemarili jednu dugoročnost i dugoročnu opasnost upravo od zlouporaba droga i posljedične bolesti i ovisnosti. Ono što bi posebno kazao odnosi se na Splitsko-dalmatinsku županiju koliko može lokalna samouprava, regionalna odnosno područna samouprava utjecati i mimo državnih programa razvijati prevenciju i baš u strukturi društva kada treba sprečavati rast. Naime, Splitsko-dalmatinska županija još davnih godina utemeljila Zavod za bolesti i ovisnosti koji je pokazivao izvrsne rezultate i o edukaciji obuhvatio je sve institucije zdravstva, školstva, policije, državnog odvjetništva i nevladinih organizacija. Od ožujka prošle godine Zavod je uključen u Zavod za javno zdravstvo i ja posebno ističem ono što nas u našoj županiji muči, a to je da je zlouporaba droga i bolest ovisnosti zauzela prvo mjesto kod upravo ovisnosti mladih. Ali to ne samo u priobalju, u velikim gradovima, nego i na otocima, nego i u zagorskom djelu. Stoga je upravo za pohvaliti koliko je služba za prevenciju ovisnosti Zavoda za javno zdravstvo koja respektira konfiguraciju i veličinu Splitsko-dalmatinska županija je potaknula suradnju s centrima za izvanbolnički tretman ovisnika i to ne samo u gradu Splitu, već i Makarskoj i gradu Hvaru. I to upravo s ciljem da se ujednačen pristup prema pacijentima, a prema programu Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo i uz financijsku potporu Ministarstva zdravstva. Time se hoće istaknuti da od općine, grada, županije, da od hrvatske Vlade, ministarstva podjednako sudjelujemo u tome na odgovaran način sufinancirajući, ali i brinuti se kako zaustaviti i kako to volimo kazati smanjiti ponudu i potražnju. Ono što također želimo istaknuti da je važno ulaganje u društvenu infrastrukturu kako ne bi do ovakvog stanja ovisnosti dolazilo. Naime, bez korisnog raspolaganja slobodnim vremenom mladi lako zalutaju jer svi vole komotniji život ako ga ne usmjeravaju obitelji, škole i druge institucije onda lako zaluta i teško ga je više vratiti. Stoga je potrebno razmišljati na kakav način i još kroz šport, kroz kulturne ustanove, društva pjevačka, športska kako razvijati upravo tu jednu socijalizaciju mladih koje ne bi zalutali i uz pomoć starijih koji bi gradili jednu sigurniju hrvatsku budućnost. Naravno da vrlo ozbiljan materijal o kojemu smo svi govorili i čitali zaslužuje naš angažman i izvan ove saborske govornice, ovog visokog Časnog doma, a upravo sudjelujući u radu i u svim segmentima hrvatskog društva, pokazivati kakve doista ovaj problem, veliki kako se zloporaba droga i posljedična ovisnost o drogama mora zaustaviti i smanjiti. Hvala lijepa. I još jedanput čestitke izrađivačima ovih materijala.
Hvala lijepa. Na redu su zastupnici Marin Jurjević i Mario Zubović. Nema ih. Velimir Pleša. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Suzbijanje i zlouporaba droge nije samo briga o ovisnicima jer na žalost u našoj javnosti, tisku, TV-u, pa i na razno-raznim sastancima stvara se takav dojam jer se 90% vremena koristi samo i vodi diskusija o ovisničkim problemima, a manje od 10% primarnoj prevenciji zdravog naraštaja mladih ljudi. Mislim da u sljedećim godinama je nužno i potrebno promijeniti taj odnos ili barem ga na neki način izjednačiti. Jer zaštita zdravih naraštaja hrvatske mladeži od narastajućeg trenda zlouporabe droga nedovoljno se eksplicira. Neosporno je da su ovisnici skupina bolesnih osoba kojima je potrebna medicinska i socijalna skrb. O tome mislim da se svi slažemo i da tu nitko nema protiv toga ništa. O toj skupini bolesnih ljudi mora se brinuti država i naša se država o njima zaista i brine. Postoje centri za suzbijanje ovisnosti i zdravstvene ustanove sa stručnim osobljem diljem Hrvatske u kojima ovisnici dobivaju pomoć. O njima se brine i veliki broj nevladinih udruga. O njima se brinu i organizirane komune. U zadnje vrijeme naročito, mislim da one imaju puno uspjeha u tome. A ukoliko žele ti bolesnici mogu se drogirati cijeli život metadonom. To je ta famozna metadonska terapija koja po meni, evo ja sam u prilici već 4. ili 5. u ovom Saboru govoriti o ovoj temi i izražavati svoje nezadovoljstvo sa tom metadonskom terapijom i mislim da ona ne polučuje rezultate kakve bi trebala polučivati, da joj se pridaje previše značaja kojega ona ne zavređuje. O drugoj grupaciji, o mladim, zdravim ljudima, znači ovoj prevenciji o zdravom naraštaju hrvatske mladeži smatram da se vodi premalo brige. Jer to su mladići i djevojke koji nisu probali drogu ili oni koji ju samo povremeno koriste. A oni su upravo perspektiva i budućnost Hrvatske. Mislim da je i u planovima i programima, nacionalnim strategijama jezik kojim se piše, znači daju se pozitivne smjernice, ali one su za neka druga pokoljenja. A droga se nama na žalost događa danas, događa nam se tu pokraj nas i mislim da formulacije kao što su izraditi kvalitetnije aktivnosti, razraditi aktivnosti poboljšanja, kvalitetu života učenika, itd., itd. jednostavno izražavaju jedan politički pristup problemu na duge staze, a ne onaj koji je potreban, promptan, odmah sad i mislim da je već i u nekim segmentima i kasno. Alarmantno je neznanje o zloporabi droga i mislim da ovdje kako profesori, učitelji u školama, isto tako i roditelji ne poznaju dovoljno tu zloporabu opojnih droga, a to je rezultat propusta određenih državnih mehanizama i zanemarivanja prevencije. Znači upravo onoga o čemu sam govorio na početku, to je da se 90% vremena troši na bitku sa onima koji su bolesni od droge, a samo 10% na prevenciju. Dom i škola, izvorna su mjesta gdje djeca moraju, a ne gdje bi trebali nego moraju dobiti potrebno znanje o pogubnim posljedicama konzumiranja droga. Odgovornost je tu kako na ravnateljima, pedagozima, psiholozima u borbi protiv ovisnosti, ali čak je veća možda njihova odgovornost nego roditeljska, jer njihova je moralna obveza da roditelje imperativno obvežu na to da steknu barem najosnovnije pojmove o opasnostima koje donosi droga u porodici i u državnoj zajednici. Ulaganje u prevenciju, u zaštitu naraštaja hrvatske mladeži koji nisu još počeli konzumirati drogu imperativ je i zbog toga je neodložno u temelje nacionalne strategije ugraditi obveze konkretnih programa u svezi primarne prevencije i daleko snažnije uključiti Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa nevladin sektor. I sad na kraju još mi dozvolite samo nekoliko riječi o toj metadonskoj terapiji. Po mišljenju nekih stručnjaka da se metadonom drži na uzdi, odnosno da se umanjuje ili smanjuje potreba za drogama, može se suprotstaviti mišljenje da je metadonska terapija štetna i nehumana. Dugogodišnje provođenje metadonske terapije kod nas i u svijetu sve je više upitno. Doživotna besplatna dodjela metadona i stvaranje teške metadonske ovisnosti velika je zapreka u odvikavanju od droga. Mislim da čak možemo uzeti jednu realnu paralelu jer, a ona glasi dajmo besplatno alkohol alkoholičaru. Liječenje doživotnim, najčešće je to slučaj, zbog kratkoće života ovisnika, legalnim propisivanjem takve pogubne droge kao što je metadon je vrlo štetno a nehumanost metadonske terapije evidentna je po smrtnosti metodonskih štićenika. Štetnost i nehumanost takve metadonske terapije, dugogodišnji propusti hrvatskih stručnjaka u prometu metadona, alarmantnih 40-tak posto metadona na ulicama i etična upitnost odluke neosporno su dovoljni elementi za preispitivanje i relevantni za ukidanje metadonske terapije. To je moje razmišljanje. Ja sam ga govorio i prije četiri godine i prije tri godine i pretprošle godine i moram ga izreći i ove godine, jer vidim da se na tom polju ne događa ništa. Po meni daleko bi učinkovitije u suzbijanju zloporabe droga bilo organizirati državne komune i studioznim programima i projektima osmisliti daljnju perspektivu. Samo je u potpunoj apstinenciji bez metadona i uz provođenje dugotrajnih programa prevencije moguć uspjeh. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Imamo još dvije prijave za raspravu. Na redu je gospođa zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Temeljni dokument za provođenje različitih aktivnosti na području suzbijanja zlouporabe opojnih droga od prevencije ovisnosti, suzbijanja zloporabe opojnih droga do liječenja i skrbi o ovisnicima i povremenim uzimateljima opojnih droga jest nacionalna strategija koju je donio Hrvatski sabor iz 1996. godine. Predlagatelj nove nacionalne strategije kaže da će nova nacionalna strategija njegovati multidisciplinarni integrirani i uravnoteženi pristup koji objedinjuje smanjenje potražnje i ponude droga i bit će osnova za djelovanje državnih institucija i nevladinih organizacija na nacionalnoj i lokalnoj razini te okvir za donošenje akcijskog plana suzbijanja zloporabe opojnih droga. Dakle ona sadržava i oblikuje nacionalnu politiku vezanu uz droge. I sada imamo strategiju koja je u Hrvatskom saboru donesena jednoglasno i ona sadržava politiku i temeljem nje je donesen akcijski plan. U studenom 2001. godine ovaj Sabor je donio Zakon o suzbijanju zloporabe opojnih droga kojim se regulira ustroj sustava za prevenciju ovisnosti i sustav za pomoć ovisnicima i povremenim uzimateljima. Dakle imamo zacrtanu politiku, imamo uređen sustav i unatoč tome u nas posljednjih se godina povećava ponuda droga koja je postala i raznovrsnija, a istodobno se povećala i dostupnost što je prouzročilo povećan trend konzumiranja droga osobito među mladima. Nešto ne štima. Hrvatski sabor smatrao je da određuje najbolju politiku, da uređuje najbolji sustav, a ipak broj ovisnika raste, ponuda se povećava. Očito je da popuštaju neke karike u lancu onih koji se moraju angažirati kako bi se barem zaustavio broj ovisnika. Predložena strategija daje uvjeravanja da je još bolja od postojeće. Da li će nas dovesti do željenog cilja? Za porast ovisnosti o drogama u Hrvatskoj stručnjaci smatraju najznačajnijim utjecaj socijalnog čimbenika kao što su gospodarsko stanje, ratna zbivanja, porast kriminala i dostupnost droge, migracije stanovništva i brojna druga sociološka zbivanja u zajednici. Rat je prestao ali su ostale posljedice. Kriminal raste, a Vlada nas uvjerava da je u padu. Dostupno se povećava do te mjere da su opće poznata mjesta u gradovima gdje se droga može nabaviti. Građani, roditelji i profesori to znaju, ali su nakon bezuspješnih prijava o tome zašutjeli, policajci kažu da su nemoćni jer uhićeni dileri vrlo brzo se vraćaju na ulicu a drskost im dozvoljava da čak i prijete policajcima koji su ih uhitili. Nemoćni roditelji, građani, profesori, nemoćna policija i sudbena vlast. Čini se da je jedino moćna korupcija, gospodarsko stanje oslikava 300 tisuća nezaposlenih, besperspektivnost mladih i kako neka istraživanja kažu 60% siromašnih. U takvoj situaciji možemo očekivati smo porast broja ovisnika jer nezaposlenost, siromaštvo, korupcija i kriminal neće riješiti ova nacionalna strategija, te utjecaje može otkloniti samo uspješna politika zakonodavne i izvršne vlasti ali te uspješne politike do danas nema što najbolje osjete građani i taj osjećaj ne mogu ukloniti nikakvi statistički podaci koji ukazuju na pozitivna kretanja u hrvatskom gospodarstvu. Ova nacionalna strategija ima dva cilja. Smanjenje potražnje i smanjenje ponude. Za postizanje tih ciljeva nužna je takva opća politika i strategija koja će biti djelotvorna u sprječavanju nastajanja problema s drogom i koja će istinski pružati potporu učinkovitom liječenju uspješne rehabilitacije i odgovarajućim programima, smanjenja štete za osobe s problemima ovisnosti o drogama. Politika i strategija s jedne strane moraju se usmjeravati na pojedinca, a s druge strane na društvene uvjete koji omogućavaju i olakšavaju njezino provođenje. Ova strategija koja je pred nama upravo je tako koncipirana i kada bi politika stvorila uvjete za njenu provedbu, sasvim sigurno borba protiv zloporabe droga bila bi puno učinkovitija iako ne bi iskorijenila taj problem. Rješavanje ove problematike jeste zadaća različitih sektora na području socijalne skrbi, zdravstva, školstva, pravosuđa, unutarnjih poslova, financija, gospodarstva i obrane. Zakazivanje bilo koje karike u ovom lancu narušava sveukupni sustav i udaljava nas od realizacije željenog cilja, a aktivnosti i intervencije svih sudionika u borbi protiv zlouporabe droga moraju se koordinirati. Koordinativno tijelo razini Vlade jest Ured za suzbijanje zlouporabe opojnih droga, a na lokalnoj razini to su županijska povjerenstva za suzbijanje zlouporabe droga. Ovaj sustav ustrojen je Zakonom o suzbijanju koji je donesen 2001. godine. To je bio početak uspostave sustava prevencije i pomoći ovisnicima. Radi sustavnog praćenja pojava, razmatranja pitanja i obavljanja drugih poslova u svezi sa primjenom ovog Zakona i provedbe Nacionalne strategije osniva se Ured za suzbijanje zlouporabe droga. Radi prevencije ovisnosti i provedbe specifičnih postupaka za oslobađanje od ovisnosti mjera i postupaka skrbi o ovisnicima i povremenim uzimateljima opojnih droga osnovan je Zavod za prevenciju ovisnosti. Dakle, toj državnoj i zdravstvenoj ustavni namijenjeno je prikupljanje podataka, analiziranje epidemiološkog stanja, predlaganje, organiziranje i provedba mjera sukladno općem programu mjera za suzbijanje zlouporabe iz općeg programa kojeg donosi Vlada, oblikovanje doktrine o liječenju i nadziranju njene primjene, planiranje, sudjelovanje u predlaganju i provedbi mjera i aktivnosti za sprječavanje, rano otkrivanje i suzbijanje ovisnosti. Nažalost, izmjenom Zakona ukida se ta zdravstvena ustanova za snažnim ovlastima i djelokrugom rada. Dio nadležnosti prenosi se na Hrvatski zavod za javno zdravstvo, a ostalo se briše. Potpuno pogrešno i nepotrebno osniva se povjerenstvo za suzbijanje opojnih droga čiji sastav i djelokrug rada određuje Vlada. Dakle, umjesto snažne državne ustanove dobivamo političko koordinativno tijelo kojem je zadaća koordinacija aktivnosti ministarstava od, s drugim, subjekata uključenih u program suzbijanja zlouporabe opojnih droga od prevencije do resocijalizacije kao i usvajanje godišnjih programa mjerodavnih ministarstava i državnih upravnih organizacija. Koordinativnu ulogu ima i Ured za suzbijanje opojnih droga i bez značajnijih je ovlasti. Ured prati provedbu zaključaka povjerenstva koje se tijekom 2004. godine sastalo čini mi se 2 ili 3 puta. Dakle, imamo preklapanje nadležnosti i neodgovarajuće ovlasti ureda koji bi trebao pratiti i analizirati provedbu Zakona i nacionalne strategije ali i predlagati rješenja radi uklanjanja uočenih nedostataka. Očito je da se u sustavu trebaju izvršiti neke intervencije i zbog toga i osobno i klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržava zaključke Odbora za rad, zdravstvo i socijalnu politiku koji ukazuju na potrebu transformiranja ureda. I zaključno, smatramo da je predložena strategija dobra, usklađena je sa načelima Europske unije. Da ima izglede biti učinkovita u borbi protiv zlouporabe droga u koliko politika stvori potrebe uvjete. Kako prema mišljenju struke za porast ovisnosti najveći utjecaj ima socijalni čimbenik, a to je gospodarsko pitanje, nezaposlenost, korumpiranost društva, stanje kriminala, itd. Bez uklanjanja toga osnovnog čimbenika nema uspjeha u borbi protiv zlouporabe droge ma kakve nacionalne strategije mi donosili, a za ovu strategiju tvrdimo da je dobra, ali je na nama svima da osiguramo uvjete za učinkovitu provedbu te strategije.
Hvala lijepo. I još imamo, gospođa zastupnica Lucija Čikeš. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodo ispred podnositelja ovoga materijala. Dakako, od svih postojećih problema u Republici Hrvatskoj možemo reći da je problem zlouporabe droga jedan od najvećih, ako ne i najvećih, usudila bih se reći, čak i nacionalni problem broj 1. Ali dopustite mi sada jedan mali otklon od teme. Koliko se ozbiljno pristupa i koliko se ozbiljno radi u ovom Domu kad se radi o ovako velikim problemima, ja mislim da pokazuje i slika večerašnje naše saborske prostorije. Točno se vidi koje stranke su, ovaj Dom smatraju kao najviše radno tijelo u Republici Hrvatskoj, a koje ga iskorištavaju za pokazivanje svojih teatralnih, glumačkih i inih sposobnosti. Sad mi dopustite natrag da se vratim temi večerašnjoj, a prije svega svi komplimenti vama koji tu sjedite kao i onima svima drugima koji su sudjelovali u izradi ovog materijala kako Izvješće za 2004. godinu tako i Nacionalne strategije za razdoblje 2006./2012. godina. Dakako da iz ovog Izvješća proizlaze, koje je cjelovito i sveobuhvatno, proizlazi Nacionalna strategija, a što ne možemo reći da u Nacionalnoj strategiji kroz ovih 6 godina ne može se uvijek nešto izmijeniti, intervenirati, ovisi o situaciji kakva će se razvijati. Budući da se problem opojnih droga najviše odnosi na mlađu populaciju, žao mi je jer sam smatrala da će sutra doći na red, nisam uspjela dobiti izvješće Policijske uprave Splitsko-dalmatinske županije, ali zato držim u ruci policijsko izvješće Policijske uprave Zagrebačke županije i rekla bih, osvrnila bi se samo na jedan nalaz europskog istraživanja u školama. Kako u Hrvatskoj tako i u Gradu Zagrebu preko kojega se nikako ne može prijeći jer smatram da je ona velika podloga za razvoj i za razvoj programa prevencije. Uvijek se borim za prevenciju jer je ona najjeftinija, jer je ona i najučinkovitija, jer nam ona zadržava integritet pojedinca koji je koristan i sebi i društvu. I taj ESPAD izvješće od 2004. godine, neću vas sada, već je prošlo i vrijeme, poodmaklo, zamarati brojkama, ali su obuhvaćeni u nekoliko tisuća učenika srednjih škola, bilo gimnazija, bilo drugih 4-godišnjih škola, 3-godišnjih škola i na temelju tog izvješća došlo se je do analiza. Kaže da je provedeno istraživanje koje pokazuje da u prosjeku 27 ispitanika je probalo najmanje jedno sredstvo ovisnosti ne uključujući alkohol i cigarete. Kad bi se tome pridodalo ovo onda znamo koliki je postotak. U Zagrebu je taj trend 10% viši nego u ostalim dijelovima Hrvatske i ovo pokazuje da nije u pravu gospodin Lesar kad je podnosio onakvu konstataciju kako mi je rekao, u koju su se kolege moje putem ispravka netočnog navoda suprotstavili. Zagrebački učenici ranije dolaze u kontakt sa marihuanom. Najviše učenika i učenica došlo je do svoje prve droge kada je dijeljena u grupi prijatelja. Učenici drogu najčešće kupuju, a učenice do droge najčešće dolaze u svojoj kući. Učenice drogu, najveći postotak učenica navodi disko, kafić i slično, kao mjesto gdje se lako mogu kupiti marihuana i hašiš. 42% ih navodi da je u Zagrebu, a 40% takvih nalaza na razini Hrvatske. Kod učenika se, na prvom mjestu je ulica i park, 40% u Zagrebu, 32% u Hrvatskoj. 30% zagrebačkih učenika i 29% učenica školu navode. To mi je vrlo, podatak koji je gospodin Bučan je također se osvrnuo na ovaj problem gdje se škola navodi kao mjesto gdje se lako mogu kupiti i marihuana i hašiš kao i sve ostale teže opojne droge. U Hrvatskoj taj postotak je nešto niži, 22%. 45% učenika smatra da je vrlo lako nabaviti svako sredstvo koje može poslužiti kao opojna droga. Upravo se ovdje vidi da preko ovog ne treba prijeći, upravo na ovome treba temeljiti sve programe prevencije, ne samo u Zagrebu jer kažem ovo je izvješće za Zagreb nego inače za Republiku Hrvatsku. Hvala lijepo i još jedanput čestitam na izvješću.
Hvala lijepo. Na kraju državni tajnik gospodin Ante Zvonimir Golem. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo dozvolite još na kraju ovog napornog dana da kažem samo dvije tri riječi. Borba protiv droge, prevencija dakle ovisnosti je živa materija protiv koje će stalno se morati stvarati novi planovi, nove smjernice i nikada potpunog zadovoljstva neće biti dok se to ne iskorijeni, ali ono što treba reći da u takvom jednom programu odgovorno trebamo sudjelovati apsolutno svi. Zašto kažem odgovorno? Zato što ako pokušamo valorizirati financijski, znači financijski ulazak određenih sredstava u sustav i koliko smo dobili natrag, da li smo ulažući milijun kuna dobili jednog ovisnika manje ili jednog ovisnika više onda jako pojednostavljujemo stvari, jer možemo uložiti silna sredstva, možemo napraviti velike medijske proboje, a onda recimo jedna nesmotrenost unazad nekoliko godina sa recimo medijskom promidžbom dekriminalizacije lakih droga može srušiti cijeli napor i sva sredstva koja su u to uvedena i dozvolite da se na takve stvari moramo osvrnuti svaki puta kad razgovaramo, jer takvim jednim primjerom odgovorno u društvu ustvari sve napore smo anulirali. S druge strane isto tako ja znam da je izvješće bilo izrazito opširno, zahvaljujemo svima na čestitkama za takvom jednom izvješću, ali moram isto navesti da ukoliko se raspravlja i o takvom izvješću bar da se iznose kako stvari stoje. Naime izvješće se ispravno citiralo u prvom dijelu i u stražnjem dijelu, tako da imam dojam da su određeni zastupnici i pročitali i prvi i stražnji dio, jer na žalost u onom dijelu gdje se pita za donošenje liste opojnih droga moram reći da u Izvješću vrlo jasno na 67 stranici piše da je lista i popis opojnih droga donesen 2004. godine od strane Vlade i isto tako da se redovito zanavlja. Zadnje zanavljanje je bilo sa priperazinom u 7. mjesecu ove godine, prema tome nije istina da se ne radi po tom pitanju, da to ne postoji, a isto tako moram reći da je akcijski plan u pripremi i da sam u uvodu, mi govorimo o Izvješću protiv ovisnosti za 2004. godinu, ali sam namjerno u uvodu iznio i sljedeći podatak, a to je da su kliničke smjernice za provođenje farmakoterapijskog liječenja metadonom donešene, da su one sada pred Povjerenstvom Vlade i da čim sad prođe Povjerenstvo da će biti tiskane i upućene dakle svima onima koji se s time bave. Samim time dajem donekle jedan odgovor i na zaključak saborskog Odbora za … [[Govornik se ne razumije.]] Isto tako mogu reći i rekao sam Zakon o terapijskim zajednicama, prvi nacrt je učinjen, on sada ide u jednu svoju proceduru tako da isto tako vjerujem da će se moći ispoštovati. Samim time dakle nakon cijele današnje diskusije zahvaljujem na diskusiji i na podršci ovom Izvješću. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak, gospođa zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa gospodine državni tajniče, čisto dobronamjerno, nije baš tako jednostavno donijeti algoritme za uporabu metadonom. Imate zakon, pročitajte. Ne mogu biti doneseni algoritmi samo na povjerenstvu, mora na to dati suglasnost i stručni savjet. Prema tome, ne možemo reći da je to pred nama, mora se obaviti neki posao koji zakon propisuje.
Hvala. Zaključujem raspravu. Sutra se nastavlja sjednica u 9 i 30 sati sa Izvješćem Mandatno – imunitetnog povjerenstva, zatim godišnje Izvješće o radu Državnog odvjetništva itd. Hvala lijepa.
Izvješće o provedbi Nacionalne strategije suzbijanja zloporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj u 2004. godini. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Izvješće o provedbi Nacionalne strategije suzbijanja zloporabe droga u Republici Hrvatskoj za 2004. godinu. Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 83 glasa za, 2 suzdržana i jedan protiv donesen predloženi zaključak o prihvaćanju izvješća. Sada imamo sukladno prijedlogu Odbora za rad, socijalnu politiku i zdravstvo tri prijedloga zaključka: Prvi, obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da u roku od 60 dana Hrvatskom saboru dostavi Prijedlog zakona o terapijskim zajednicama. Predstavnik Vlade, državni tajnik Zvonimir Ante Golem. Izvolite se očitovati o ovom Prijedlogu zaključka.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Vlada je spremna prihvatiti, dakle, prvi zaključak zbog postupka koji je već u proceduri.
Hvala lijepo. Dajem na glasovanje Prijedlog prvoga zaključka. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 84 glasa za i 3 suzdržana prihvaćen zaključak broj 1. Zaključak broj 2. Prijedlog zaključka broj 2 glasi: "Obvezuje se Vlada RH da u roku od 30 dana donese smjernice za farmakopeju, za farmakoterapiju heroinskih ovisnika metadonom". Izvolite.
Hvala. Vlada prihvaća i ovaj zaključak.
Hvala. Uključite se, idemo glasovati. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 85 glasova za i 1 suzdržanim donesen je zaključak broj 2. Zaključak broj 3. Prijedlog glasi: "Obvezuje se Vlada RH da pojača status Ureda za suzbijanje zlouporabe opojnih droga, te isti transformira u Središnji ured sa odgovarajućim ovlastima i odgovornostima". Izvolite, državni tajniče.
Vlada ovaj Prijedlog ne prihvaća. Naime, postojeća struktura u provedbi Nacionalnog plana prevencije ovisnosti u potpunosti zadovoljava provedbu plana te smatramo da nije potrebno pretvaranje u Središnji ured.
Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo. Potpredsjednica, poštovana zastupnica Karmela Caparin. Izvolite. … [[Upadica se ne razumije.]] Dobro, hvala. Prijedlog zaključka povučen. Hvala lijepo, državni tajniče. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa sjednicom. Na dnevnom redu je - Izvješće Mandatno-imunitetnog povjerenstva O zahtjevu za odobrenje pokretanja kaznenog postupka protiv zastupnika Miroslava Rožića i Ivana Kolara. Radi se o onim kaznenim predmetima po privatnim tužbama kojima Hrvatski sabor uskraćuje odobrenje za pokretanje kaznenog postupka. Dakle, dvije privatne tužbe. Predsjednik izvjestitelj Mandatnog povjerenstva je na operaciji, pa imamo to svi izvješće. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu.