103. Návrh usnesení Poslanecké sněmovny k podpoře občanského vzdělávání /sněmovní dokument 1700/ K tomuto bodu vám byl doručen dokument 1700, který obsahuje návrh usnesení Poslanecké sněmovny. Žádám navrhovatele tohoto bodu poslance Jiřího Miholu, aby se ujal slova. Zároveň ho požádám, aby po dobu otevřené rozpravy setrval u stolku zpravodajů a rozpravu sledoval. Prosím, pane poslanče, máte slovo.
Vážený pane předsedající, vážení členové vlády, dámy a pánové, dovoluji si vám předložit návrh usnesení k podpoře občanského vzdělávání v České republice. Jedná se o usnesení, které volně navazuje na seminář, jenž se uskutečnil na půdě Poslanecké sněmovny 30. října tohoto roku. Pořádal jsem ho s podporou výboru pro vědu, vzdělávání, kulturu, mládež a tělovýchovu. Tímto bych chtěl ještě jednou poděkovat jeho předsedovi a všem členům a zároveň také všem účastníkům z řad Poslanecké sněmovny, neboť vlastně za každý politický klub vyjma KSČM, ale přizváni byli úplně všichni, se zúčastnil nejméně jeden poslanec tohoto semináře. Usnesení, které vám nyní předkládám, bylo vypracováno u příležitosti 25. výročí od listopadových události 1989, chcete-li, od začátku sametové revoluce. Dvacet pět let od sametové revoluce je jistě důvodem k ohlédnutí a bilanci stavu české demokracie a s tím také souvisí otázka, co pro její kvalitu můžeme udělat. Významnou cestu představuje právě občanské vzdělávání. V této souvislosti bych chtěl citovat amerického prezidenta Franklina Delano Roosevelta, který řekl: "Demokracie nemůže uspět, pokud ti, kteří vyjadřují svoji volbu, nejsou připraveni volit moudře." Občanské vzdělávání, v některých zemích označované též jako politické vzdělávání, představuje výchovně vzdělávací aktivity, které posilují občany v tom, aby se informovaně, odpovědně a aktivně podíleli na spravování veřejných věcí a na rozvoji a kultivování občanské společnosti. Při tomto tvrzení vycházíme z historické zkušenosti, že bez aktivního přístupu a podílu občanů na věcech veřejných zůstávají demokratické instituce pouze prázdnými skořápkami. Občanské vzdělávání posiluje demokracii proti totalitárním systémům, proti politickému extremismu i nejrůznějším typům manipulací. Není to české specifikum či vynález, i když v českém prostoru má možná překvapivě poměrně dlouhou tradici, která se však z povědomí z různých důvodů poněkud vytratila. Na zasedání Národního shromáždění československého roku 1919 zazněla jako tisk 428 zpráva kulturního výboru o zákoně a organizaci lidových kurzů občanské výchovy, z níž si dovolím volně ty nejdůležitější pasáže citovat. Cituji: Nevyhnutelnou podmínkou a nejzávažnějším předpokladem existence svobodného národního státu jest politická vyspělost státních občanů. Jen tehdy lze v prvé míře očekávati zdar veškerého národního života ve státu, když všichni jeho příslušníci jsou si plně vědomi nejen svých státoobčanských práv, nýbrž i svých povinností k státu, a jsou prodchnuti pospolitým duchem příslušenství k jednomu a témuž státnímu útvaru i láskou ke své vlasti. Cituji dál z tohoto dokumentu: Stát sám jest povinen vzít ve své péči jako jeden ze svých nejpřednějších a nejvznešenějších úkolů politickou výchovu veškerého občanstva státního. Úkolem této politické výchovy jest napřed překlenouti onu propast mezi státem a občanstvem. A závěrečná citace z tohoto dokumentu: Každý občan jest povinen přispívati svou hřivnou ke zdaru státu. Bez usilovného spolupůsobení občanů nemůže svobodný stát prospívati. To vše vštípiti v mysli státních občanů jest úkolem politické výchovy. Tuto výchovu prováděti bude stát jednak ve školách, jednak zvláštní lidovou výchovou. Tolik citace tohoto dokumentu z roku 1919. Dnes, kdy nás jen několik málo let dělí od stého výročí demokracie v našich zemích, víme, že demokracie není samozřejmá. Vždyť podstatnou část tohoto období si naši občané prožili v totalitě, ať už nacistické, ještě déle pak komunistické. Tato historická zkušenost nám musí být mementem. Nemusíme se vydávat nutně specificky českou cestou. S občanským vzděláváním jako funkčním systémem jsou zde zkušenosti v tradičních západních demokraciích. Je mnoho inspirativních zemí, ale pro kulturní a historickou blízkost je mi nejbližší Německo, kde má občanské vzdělávání tradici již od druhé světové války, v plném rozvinutí ve výchovně vzdělávacím procesu od 70. let minulého století. Jakou cestou prosadit a posílit občanské vzdělávání? To bylo předmětem jednání říjnového semináře "25 let české demokracie" a bude předmětem dalších diskusí mezi politiky, politology, učiteli a dalšími odborníky domácími i zahraničními, včetně veřejnosti. Je otázkou, zdali cesta podpory občanského vzdělávání povede přes posílení současných předmětů, například občanské výchovy, rozšířením jejich obsahů a časové dotace, nebo jinými způsoby. Za velmi důležité považuji, aby se tato odborná a společenská diskuse vůbec otevřela. I vy dnes k tomu můžete přispět. Chtěl bych zde zdůraznit, že podpora občanskému vzdělávání je jasně vyjádřena v programovém prohlášení vlády a podporu občanskému vzdělávání přislíbili také všichni zástupci politických klubů, kteří se zúčastnili semináře, o kterém jsem se již zmínil. Děkuji vám za pozornost. A nyní bych přikročil k tomu, abych zde přednesl návrh usnesení Poslanecké sněmovny k podpoře občanského vzdělávání, který je veden jako sněmovní dokument 1700. "Poslanecká sněmovna u příležitosti 25. výročí obnovení svobodného samostatného a demokratického právního státu na území České republiky a k podpoře rozvoje systému demokratického občanského vzdělávání v České republice s ohledem na ústavní zákon č. 1/1993 Sb. ze dne 16. prosince 1992, Ústavu České republiky, s ohledem na usnesení předsednictva České národní rady ze dne 16. prosince 1992 o vyhlášení Listiny základních práv a svobod, s ohledem na duchovní a mravní odkaz prvního československého prezidenta Tomáše Garrigue Masaryka a prvního českého prezidenta Václava Havla, s ohledem na členství České republiky v Evropské unii a NATO, jež ji řadí do rodiny evropských a světových demokracií, a vzhledem k tomu, že A) nevyhnutelnou podmínkou a nejzásadnějším předpokladem existence svobodného demokratického právního státu je rozvinuté demokratické smýšlení jeho občanů, B) svoboda, demokracie a právní stát jsou hodnotami, o které musí každá nová generace s plným občanským nasazením pečovat a chránit je, C) stát založený na demokratických hodnotách se nesmí vázat ani na výlučnou ideologii ani na náboženské vyznání 1. vyjadřuje úctu a uznání všem občanům, kteří se zasloužili o rozvoj svobody, demokratického právního státu a občanské společnosti v České republice. 2. podtrhuje klíčový význam občanského vzdělávání v demokratickém duchu pro udržitelnost svobodného a demokratického právního státu v České republice. 3. prohlašuje, že občanské vzdělávání v demokratickém duchu je opakem indoktrinace a politické propagandy, kterou provozují nedemokratická politická zřízení. 4. zdůrazňuje, že cílem občanského vzdělávání je vychovávat svobodné občany, tedy občany, kteří jsou schopni vlastního kritického úsudku o veřejných záležitostech, kteří jsou nakloněni osobnímu aktivnímu zapojení do veřejného dění a respektují při tom základní lidská a politická práva ostatních občanů, 5. zdůrazňuje, že občanské vzdělávání v České republice musí být založeno na demokratických principech, kterými rozumí zákaz indoktrinace, prezentaci kontroverzních témat z více různých úhlů pohledu a podporu samostatného myšlení občanů, 6. vyjadřuje svoji podporu rozvoji systému občanského vzdělávání v České republice. Dámy a pánové, prosím vás o podporu tohoto usnesení a děkuji vám za pozornost.
Děkuji panu kolegovi Miholovi a otevírám rozpravu. Hlásí se pan kolega... [[Poslanec Jandák stojí u místa pana poslance Zavadila a oba dva se usmívají na předsedajícího. Předsedající chvíli mlčí a čeká. Někteří jiní poslanci napovídají panu předsedajícímu: Jandák! Jmenuje se Jandák.]] Já nevím, co si... Dobře. Vítězslav Jandák. Nevěděl jsem, jestli bude kolega Zavadil první, nebo se nehlásil.
Pane předsedající, děkuji vám. Jsem na rozpacích. Ale chtěl jsem říct prostřednictvím předsedajícího: Soudruhu, řekl jste to krásně. [[Smích v sále. Potlesk z různých stran.]] Víte, nezlobte se na mě, ale pro mě je svatá Ústava a Listina základních práv a svobod. Ale tato usnesení jsem ve svém mládí a středním věku slýchával. Akorát měla rudý podtext. Ale byla stejně blbá jako ta vaše!
Ano. Hned dám kolegovi Miholovi slovo, jenom budu konstatovat omluvy, aby se situace ve sněmovně trochu zklidnila. Paní kolegyně ministryně práce sociálních věcí Michaela Marksová se omlouvá od 12 hodin z pracovních důvodů, pan kolega Bezecný od 12 do 14.30 hodin a pan Daniel Korte od 11 do 13.00 hodin. [[V sále je rušno.]] Slovo má v otevřené rozpravě pan poslanec Jiří Mihola. Prosím, pane poslanče.
Ač mě to mrzí, tak musím na koaličního kolegu reagovat. Pane poslanče Jandáku, vy jste měl možnost přijít diskutovat na seminář. Mohl jste připomínkovat usnesení. Mohl jste mi posílat různé vzkazy. Všechno by to bylo legitimní. Já se nebráním kritickým názorům. Vzhledem k tomu, že k ničemu takovému nedošlo, nechal jste si to až teď na tuto chvíli a bez nějakých argumentů, zvažoval jsem, jestli vůbec má cenu odpovídat, jestli to není, promiňte, zahazování se, protože taková spontánní reakce bez jediného argumentu opravdu přijde hodně nízká. Nechci tady rozebírat, kdo byl, nebo nebyl soudruh. Já nevím, jak jste na tom byl vy. Já vás ubezpečuji, že já jsem nebyl ani pionýr. Takže tady to vaše soudružské přirovnání opravdu nesedí. To tedy pardon. Co se týká vašeho názoru, já ho respektuji, máte na něj právo, stejně tak jak se postavíte k hlasování. Jenom bych položil takovou řečnickou otázku: Jakým způsobem chcete k té kultivaci občanské společnosti a vůbec politiky přispět vy? Jestli máte třeba nějaké náhradní řešení. Děkuji.
Děkuji. Ptám se, kdo dál do rozpravy. Nikoho nevidím. Rozpravu končím. Otevírám rozpravu podrobnou, to jest k návrhu usnesení. Je tady návrh jiného usnesení? [[Není.]] Prosím pěkně, aby pan kolega Mihola pravděpodobně konstatoval to, co tady četl v úvodním slově jako návrh usnesení v podrobné rozpravě.
Dámy a pánové, navrhuji to ono usnesení, které jsem tady předčítal slovo od slova. Myslím, že to není zapotřebí znovu. Prosím znovu o vaši podporu tohoto usnesení. Děkuji.
Pan kolega Mihola odkázal na sněmovní dokument 1700, jehož obsahem je navržené usnesení Poslanecké sněmovny. Má někdo jiný návrh jiného usnesení v podrobné rozpravě? Není tomu tak. I podrobnou rozpravu končím. O závěrečné slovo tedy pravděpodobně zájem nebude, protože v podrobné rozpravě jiný návrh nepadl. O návrhu usnesení rozhodneme v hlasování číslo 30, které jsem zahájil. Ptám se, kdo je pro navržené usnesení. Kdo je proti? Děkuji vám. Hlasování pořadové číslo 30, z přítomných 151 poslance, pro 82, proti 20. [[Potlesk zprava.]] Návrh byl přijat. Pan kolega Mihola se ještě hlásí, než ukončím bod.
Děkuji vám, vážení kolegové, za podporu tohoto usnesení. Velmi si toho vážím a jsem připraven pracovat dále spolu s některými z vás, kteří jste se již přihlásili, na podpoře občanského vzdělávání v České republice. Děkuji.
Děkuji. Pan předseda klubu KSČM Pavel Kováčik. Prosím, pane předsedo.
Jenom pro stenozáznam, pane předsedající. Stává se mi to maximálně jednou za deset let, ale stalo se. To, co jsme tady hlasovali před chvílí, byla věc, kterou jsem v žádném případě nemohl podpořit. Přesto se na sjetině ukázalo ano. Čili hlasoval jsem proti, na sjetině mám pro. Pro stenozáznam - nezpochybňuji hlasování. Děkuji.
Ano. Tím jsme skončili bod číslo 103. Podle schváleného pořadu schůze po pevně zařazených bodech budeme pokračovat smlouvami ve druhém čtení, čili dokončení ratifikace jednotlivých mezinárodních smluv. [[Hluk v sále neustává.]] Začínáme bodem číslo 56, ale ještě než zahájím bod, požádám kolegy o klid. Děkuji. Před námi je sněmovní tisk 136.