Dobro jutro. Početi ćemo sa današnjim radom i dobro. Budući da se nitko nije javio za slobodni govor, krećemo sa: - Prijedlog Zakona o audiovizualnim djelatnostima, prvo čitanje, P.Z. br. 319 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske, temeljem čl. 85. Ustava RH i čl.172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda, primjenjuju se odredbe Poslovnika koje odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovana ministrica kulture, Nina Obuljen Koržinek. Izvolite.
Predsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Pred vama je nacrt prijedloga Zakona o audiovizualnim djelatnostima, koju Vlada upućuje Saboru u prvom čitanju i dozvolite mi da u uvodu iznesem neke osnovne postupke vezane uz ovaj zakon. Podsjetila bih da je 2007. g. prvi put donesen Zakon o audiovizualnim djelatnostima, kojim se odredilo obavljanje, organiziranje i financiranje audiovizualni djelatnosti u RH, te je osnovan Hrvatski audiovizualni centar. Osnovna namjera ovog novog zakona je doraditi i usavršiti tada postavljeni model. Napomenula bi da je zapravo decentralizacija filmske politike i uopće politike prema audiovizualnih djelatnostima, bila prva velika reforma hrvatskog kulturnog sustava, koja je donijela decentraliziranje odlučivanja i financiranja u jednoj važnoj djelatnosti, profesionalizaciju u svim dijelovima potpore. Naime, dok je sustav potpore film bio u Ministarstvu kulture, naglasak je bio ugl. i gotovo isključivo na financiranju filma, a ustroj audiovizualnog centra, započelo se zapravo sustavno raditi na svim drugim aspektima koji su iznimno važni za uspjeh nacionalne audiovizualne industrije, a to je promocija distribucija, međunarodna suradnja itd. Taj zakon iz 2007. g. prvi put je donio i obvezu usvajanja nacionalnog plana razvoja audiovizualne industrije kao ključnog strateškog dokumenta, do sada su ustrojena 2 takva plana, za 2 sukcesivna razdoblja i zapravo se pokazalo da je takav tip usvajanje nacionalnih planova iznimno koristan za u smirivanja ciljeva kulturne politike u pojedinim područjima. Pa evo, spomenuti ću takav model uvodimo sada i kroz nove zakone o arhivima, knjižnicama i muzejima koji su u različitim fazama rasprave u ovom tijelu. U sklopu Hrvatskog audiovizualnog centra djeluje i ured koji zapravo daje potporu programu medija. Ove g. smo obilježili 10 g. od pristupanja tog programa i vrijedno je naglasiti da je do sada povučeno više od 6 milijuna eura kroz taj sustav potpore. Od 2008. g. do danas odobreno je sufinanciranje 100 dugometražnih filmova, od čega 40 manjinskih koprodukcija. U uvodnom dijelu obrazloženja zakona, dali smo još neke podatke za koje smatramo da su važni, da se ovaj novi zakonski prijedlog stavi u kontekst, odnosi se na podatke o domaćoj kino distribuciji i na festivalima, gdje je kroz 7 g. prikazano 200 dugometražnih hrvatskih filmova svih rodova. Ostvareni su iznimno značajni rezultati za međunarodnu distribuciju domaćeg filma u kojoj su pojedini filmovi igrali u više od 20 zemalja diljem svijeta s gledanošću veću od 100000 gledatelja. Od 2010.-2017. g. iz koprodukcijskog fonda … [[Govornik se ne razumije.]] povraćeno je više od, povučeno je više od, povučeno je oko 2,3 puta više sredstava od onoga što je uloženo. Odnosno 7 puta više ako se u obzir uzmu europske koprodukcije s manjinskim udjelom. Sve ovo spominjem, zato jer i u novom zakonu, promatramo razvoj nacionalne audiovizualne djelatnosti i audiovizualne industrije, gledajući simultano potpore u svim dijelovima, od proizvodnje, prema promociji, distribuciji i naravno, plasmanu na međunarodna tržišta. Isto tako, bih spomenula da je 2011. g. izmjenom dosadašnjeg Zakona o audiovizualnim djelatnostima, uvele su se mjere poticanja ulaganja, a kasnije ću nešto više reći o tome, kako taj model zadržavamo i u novom zakonu, po uzoru na brojne druge europske i izvan europske države, a svjesni ne samo financijskih učinaka, nego i velikih utjecaja na zapošljavanje, hrvatskih filmskih djelatnika, ali i nemjerljiv doprinos promocije Hrvatske, odabrali smo model poticaja u iznosu od 20% lokalnih troškova što je pomoglo dovođenju brojnih filmskih projekata u RH. Od uvođenja mjera poticaja u proizvodnju audiovizualnih djela do kraja 2017. g. snimljeno je ukupno 45 projekata koji su ostvarili ukupnu lokalnu potrošnju od 580 milijuna kuna, od koji je čak 190 milijuna ostvareno samo u protekloj godini. Iako se ovaj tip izvoza veže ugl. u percepciji naše javnosti uz neke dobro poznate turističke lokacije poput Dubrovnika ili Splita, treba naglasiti da se do sada snimalo u 10-tak hrvatskih županija, a Hrvatski audiovizualni centar radi na tome da privuče filmske ekipe u sve dijelove Hrvatske razrađujemo model i vjerujem da ćemo do drugo čitanja i u tom smislu dati i neke preporuke kako bi se potaknulo snimanje u manje razvijenim dijelovima Hrvatske. Rast i razvoj suvremene hrvatske kinematografije u posljednjem je razdoblju s jedne strane omogućio međunarodnu prepoznatljivost Hrvatske na vodećim svjetskim filmskim festivalima, ali jednako tako stvorio potrebu za ojačanjem strukture koja s kreativne i upravljačke strane može sustavno podržavati i stimulirati daljnji razvoj hrvatska audiovizualne industrije. Zadnji od ovih uvodnih teze koja se reflektiraju i izradi zakona, dakle zadnja točka koju bi željela spomenuti, to je da su Ministarstvo kulture i Hrvatski audiovizualni centar, a sukladno Nacionalnom programu razvoja audiovizualnih djelatnosti 2011. godine pokrenuli i projekt digitalizacije kina. Do sada je digitalizirano 60-ak kina i taj se projekt nastavlja. Zahvaljujući sustavnoj potpori promociji domaćeg filma i to u svim žanrovima financiranjem kino mreže, redovitog programa i festivala, digitalizaciji kina i posebno je to važno za manje sredine u Hrvatskoj gdje su kina tijekom Domovinskog rata ili tranzicije bila izgubljena, zatvorena, prestala funkcionirati. Broj publike odnosno broj kino posjeta po stanovniku u razdoblju od 2010. do 2017. u stalnom je porastu. 2010. 0,75, danas 1,02 posjeta odnosno to su podaci za 2017. godinu i taj trend kontinuirano raste. Upravo ovim zakonom prepoznajemo i potrebu stalne potpore u svim segmentima kako bi jačali kino distribuciju i participaciju u svim dijelovima Hrvatske. Što se tiče dakle zakona samog koji je pred vama, ovim zakonom u prvom redu uređuju se definicije audiovizualne djelatnosti i audiovizualnog djela. Važni pojmovi za provedbu zakona kao npr. definicija zahtjevnog audiovizualnog djela, komplementarnih djelatnosti, definicija hrvatskog filma ovi su svi pojmovi iznimno važni kako radi nacionalnog financiranja tako i radi pozicije hrvatskih filmskih djelatnika u međunarodnim koprodukcijama. Po prvi put ovim novim zakonom u područje audiovizualnih djelatnosti uključujemo i video igre, čime se stvara pravni okvir za daljnji razvoj jednog od najpropulzivnijih segmenata audiovizualne industrije. Kao što znamo industrija video igara u Hrvatskoj je iznimno dinamična, postoji veliki broj tvrtki i veliki broj mladih kreativnih pojedinaca koji djeluju u Hrvatskoj, a njihovo tržište je uglavnom globalno. I smatramo da je važno da i taj dio audiovizualne djelatnosti bude uključen u zakon kako bi se i kroz nacionalni program u sljedećim iteracijama moglo prepoznati potreba ulaganja i u ovaj dio industrije. Zakon predviđa i dalje donošenja nacionalnog programa, koji sam spomenula već više puta, međutim ovim novim zakonom želimo u cilju davanja na važnosti nacionalnom programu kao temeljnom strateškom programu, predlažemo da taj nacionalni program usvaja Vlada, a ne kao do sada Ministarstvo kulture. Isto tako zakonom se utvrđuje precizni rokovi i postupak donošenja nacionalnog programa kao i postupak donošenja i usklađenost godišnjeg plana provedbe nacionalnog programa s financijskim planom Audiovizualnog centra. Novi Zakon o audiovizualnim djelatnostima precizno definira način provođenja javnih poziva s ciljem poticanja ulaganja u proizvodnju, promociju i distribuciju audiovizualnog djela, te se uvodi cijeli niz poboljšanja u do sada provođene procedure koje su nažalost ponekad znale biti i predmetom medijskih i drugih interesa. Zakonom se uređuju sva važna pitanja proizvodnje, prometa i javnog prikazivanja audiovizualnog djela uključujući pitanja kategorizacije i posebno ono pitanje na koje smo iznimno osjetljivi kako u ovom zakonu tako i u medijskim zakonima, a odnosi se na zaštitu maloljetnika. Novi zakon zadržava model diversificiranog prikupljanja sredstava za financiranje audiovizualnih djelatnosti, dakle uz sredstva državnog proračuna postotak prihoda ostvarenih obavljanim audiovizualnih djelatnosti po različitim postocima uplaćuju se kao sredstva HAVC-a i nakon toga koristi se za provedbu nacionalnog programa. Željela bih spomenuti ovdje da je trenutno u trijalogu u zadnjoj fazi usklađivanja u Europskoj komisiji revizija Direktive o audiovizualnim uslugama i važno je napomenuti da će i ta direktiva sadržavati odredbe koje omogućavaju državama članicama da koriste prihode, dio prihoda iz različitih medijskih koji se ostvaruju na različitim medijskim platformama za financiranje domaćih i europskih audiovizualnih sadržaja. U našem slučaju to naravno znači izravni poticaj raznolikosti hrvatske audiovizualne industrije. Možda u ovom kontekstu treba spomenuti da osim ulaganja u filmsku proizvodnju novi zakon omogućuje, a to će se kasnije i kroz pravilnike detaljno razraditi, ulaganje i u druge oblike produkcije. Tu u prvom redu mislimo na televizijsku produkciju. Znamo da je u zadnje vrijeme u RH raste udio produkcije neovisnih televizijskih producenata, posebno na HRT-u, a možda je vrijedno spomenuti i nedavni uspjeh prvog izvoza jedne, ne samo hrvatske nego uopće serije na nekom od slavenskih jezika na globalnu platformu Netflix. To su sve uspjesi koji zapravo pokazuju konkurentnost, inovativnost i kreativnost Hrvatske audiovizualne industrije. Na kraju spomenula bih da se uvodi nova struktura upravnog odbora u koji se sada imenuju po jedan ekonomsko, financijski i pravni stručnjak te dva člana iz reda stručnjaka za audiovizualne djelatnosti. Postroženi su kriteriji za imenovanja u sva tijela Hrvatskog audiovizualnog centra, uvodi se nova struktura Hrvatskog audiovizualnog vijeća koja obuhvaća i člana predstavnika Ministarstva kulture, postrožuju se uvjeti i stručne kvalifikacije za imenovanje članova, isto kao i postupak potvrđivanja imenovanih članova od strane ministra nadležnog za kulturu te se mandat članova skraćuje s 4 na dvije godine. Detaljno se propisuju postupci imenovanja i razrješenja ravnatelja i članova centra, detaljnije se definira i regulira pitanje sukoba interesa za tijela centra i umjetničke savjetnike. Uvode se mehanizmi samoregulacije i koregulacije kako bi se pojedina pitanja mogla uređivati dogovorom zainteresiranih strana, a u svrhu ujednačavanja njihove primjene u praksi. Precizira se način raspisivanja i usklađenost javnih poziva centra s godišnjim planom provedbe nacionalnog programa i kriteriji vrednovanja projekata. I na kraju uvodi se mogućnost financiranja mjera poticanja ulaganja i iz drugih izvora, a vodeći računa o promjenama, pogotovo u strukturi medijskih kompanija u kojoj djeluju na našim i Europskim tržištima. Na samom kraju željela bih reći da je ovaj nacrt prijedloga zakona izrađen u suradnji s predstavnicima udruga, prošao je široku javnu raspravu, a uključeni su i neki novi dionici. Smatramo da smo postigli cilj da postojeći model uređenja i potpore audiovizualnim djelatnostima ojačamo, da se isprave određene nedorečenosti zbog kojih je dolazilo i do poteškoća u radu audiovizualnog centra. Osnovni cilj kroz ovaj zakon, ali i sve mjere koje razvijamo kako bismo poticali hrvatske kulturne i kreativne industrije jest osigurati da kreativci, umjetnici imaju uvjete za stvarati u RH i da ne moraju tražiti posao izvan granice, da su im dostupne sve nacionalne mjere poticaja, ali i da kroz ministarstvo i u ovom slučaju audiovizualni centar pomažemo u povezivanju sa stranim koproducentima i u osiguravanju sufinanciranja iz brojnih europskih i međunarodnih programa koji su nam na raspolaganju. Na kraju treba svakako istaknuti da ovaj zakon poseban naglasak stavlja na mjere promocije hrvatskog filma jer kroz promociju hrvatskog filma zapravo promičemo hrvatsku kulturu, ali činimo vidljivom i prepoznatljivom cijelu zemlju predstavljajući se kao država kreativnih pojedinaca koji stvaraju zanimljiva, europski, svjetski relevantna audiovizualna djela. Nadam se da ćemo kroz raspravu čuti zanimljive prijedloge za moguća poboljšanja ovog nacrta prijedloga zakona i sve ćemo to naravno razmotriti i nadamo se vrlo skoro doći i sa konačnim prijedlogom zakona. Hvala vam.
Hvala vam lijepa. Imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Hrvoja Zekanovića.
Poštovana ministrice. Vi ste dali jedan izvještaj o radu Hrvatskog audiovizualnog centra. Nisam čuo da ste spomenili da postoji jedan film, možda i postoji, ali niste spomenuli, koji njeguje i koji priča, govori o tematici Domovinskog rata. Smatram da je to jedna tema koja itekako mora bit zastupljena u financiranju Hrvatskog audiovizualnog centra, a mislim da nije. I tražim od vas odgovor ovdje, s obzirom da ste nam dali izvještaj o radu, koliko je filmova financirano za vrijeme vašeg mandata? Koliko je bilo prije u odnosu na ukupan budžet, odnosno na ukupnu produkciju? Smatram nedopustivo da ta tematika bude toliko slabo zastupljena jer Hrvatski audiovizualni centar mora biti onaj koji će njegovati vrijednosti koje mi baštinimo, koje će doprinijeti kvaliteti života u hrvatskom društvu i naravno stanju duha. To zapostavljanje i ignoriranje je nedopustivo. Evo, tražim odgovor.
Hvala. Odgovor poštovane ministrice kulture.
Poštovani gospodine zastupniče, žao mi je ako ste moje uvodno izlaganje shvatili kao izvještaj o radu neke pojedinačne ustanove, budući da Hrvatski sabor nije mjesto gdje se predaje izvještaj o radu Hrvatskog audiovizualnog centra. Ja sam govorila o podacima vezano uz Hrvatsku audiovizualnu industriju. Po tome koji su bili učinci dosadašnjeg zakona i zašto smatramo da ovaj novi zakon može i treba dovesti do određenih poboljšanja. Konkretne podatke o tipovima filmova, tematici, razvrstano po pojedinim temama nemam, ni za razdoblje od 2008. do danas, a niti za ono razdoblje ranije. Ukoliko postavite takvo pitanje mi ćemo se potruditi da vam te podatke dostavimo, dakle podaci Hrvatskog audiovizualnog centra o financiranju svih filmova objavljuju se kroz njihov godišnji izvještaj, dostupni su i na web stranicama, ali nisu po tematici pojedinog filma, nego po žanrovima, znači dugometražni, kratkometražni, animirani, dokumentarni, eksperimentalni, a mi možemo zatražit od Hrvatskog audiovizualnog centra da dostavi neki izvještaj po nekoj drugoj klasifikaciji.
Hvala. Sljedeća replika poštovanog zastupnika Ivana Kirina. Izvolite.
Poštovani podpredsjedniče Sabora, poštovana gospođo ministrice sa suradnicima. Znamo da je prvi zakon kompletni o audiovizualnoj djelatnosti donesen tek 2007. godine. Od '80. godine kada je donesen Zakon o kinematografiji, ovo područje je uređivalo, ovo se područje uređivalo samo u djelu koji se odnosi na film i kinematografiju. Da li je moguće izjednačavanje zakonskih prava filma i video igara, uvođenje nove industrije u postojeće zakone nije lako ali to dugoročno može doprinijeti razvoju industrije video igara ali i filmske industrije. Pozitivno je u ovom zakonu da se na igre gleda kao na audiovizualnu djelatnost ali poticaji su neophodni jer svi koji rade u tom segmentu sami ili na neki drugi način financiraju razvoj igara. Kako do poticaja za te entuzijaste? Hvala.
Hvala. Sljedeća replika poštovanog zastupnika Gordana Marasa.
Hvala lijepo. Poštovana ministrice, evo ja smatram da je ovaj zakon dobar bio put kojim smo krenuli 2007. i nastavio se tijekom narednih godina. Ono šta nažalost obilježava uvijek raspravu oko ovog problema je suvišna ideologija i politiziranje oko umjetnosti. Htio bih ovdje još jednom podsjetiti na izvrstan posao koji je radio i bivši ravnatelj gospodin Hribar u čijem se mandatu u vrlo kratkom vremenu stvorio biznis, odnosno produkcija u Hrvatskoj vrijedna više stotina milijuna kuna i tako treba nastaviti dalje. I ja ću davati podršku u budućnosti radu centra. Ja mislim da Hrvatska zbilja ima veliki prostor u tom području šta se vidim svakim danom sve više i više i ne treba se zamarati sitnim podbadanjima onih koji su ideološki zastranili. Hvala lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. I prvi će u ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista govoriti poštovani zastupnik Tomislav Žagar. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvažena ministrice sa suradnicima, kolegice i kolege. Evo nastaviti ću u jednoj kratko raspravi, reći ću ono što smatramo da je dobro u ovom zakonu i ono što smatramo da se treba poboljšati. Eto, posebna, na neki način i priznanje, evo tu je ministarstvo, uradili ste veliki posao, vidi se i po interesu u javnoj raspravi i dobro je da ide zakon u dva čitanja, da se ovo sve uobličiti doista u jedan kvalitetan tekst. Jer ono što sam, čini mi se da sam primijetio da je i ovaj zakon potaknuti i zapravo državnom revizijom koja je bila u samom tom području i zbog toga su neke stvari koje se u ovom zakonskom prijedlogu i predlažu dobre. Koje su to dobre stvari? Podižu se kriteriji za ljude u upravljačkim tijelima, to je izuzetno važno. Ono što možda je trebalo jasnije definirati što je to, što se podrazumijeva pod radno iskustvo jer postoje slobodni umjetnici koji nemaju ugovor o radu jer se mogu i oni javiti da bi sudjelovali u tako važnom tijelu jer upravljačka tijela na kraju krajeva su i ključna da bi cijeli postupak bio transparentan, da ne bi bilo i ovakvih onda i kolega Maras je u svojoj replici spomenuo da ne bi poslije bilo priča oko ideoloških tema. Jer tu se ne treba gledati ideološke teme nego treba gledati kada se postave jasni kriteriji tko zadovoljava, udovoljava tim kriterijima da di se mogli onda i transparentno i na pravi način financirati. Jer dobro je ministrica naglasila i to je ključ. Mi ovdje govorimo o audiovizualnoj djelatnosti i audiovizualnoj industriji, pazite industriji. Danas za gospodarstvo je jako važna i ova industrija. Nešto ću o tome kasnije reći. Druga stvar je, dobra stvar, a kažem i s obzirom na nalaz revizije da se upravno vijeće od tri koja predlaže ministarstvo imenuje jedan iz područja ekonomskog, financijskog ili pravnog područja. To je iznimno bitna, bitna isto stavka jer se radi o nadzoru i na neki način oni vrše taj, bude nadzorni odbor ili da kažem, promatraju financijske planove i potvrđuju financijska izvješća. I dobro je da je jedna osoba iz tog područja. Ono što nije dobro a to je bilo riječi i na odboru, vjerujem da će i kolegica Bedeković o tome govoriti jer je poslano, Hrvatsko društvo dramskih umjetnika poslalo je dopis, oni se žale naime da nije, nije obuhvaćen ni jedan član upravnog vijeća, jedan član vijeća da nije iz njihovih redova a to je članak 35. stavak 4. Pa mislim da nema razloga ako je, oni ovdje navode da je na odboru bilo riječi, da bi onda bio paran broj članova ali eto to se može riješiti ako jedan član vijeća bude iz klastera proizvođača video igara u RH. I sada sam htio ovaj zadnji dio rasprave posvetiti tom dijelu pitanja, možda evo da ja, ali ovo nije stvar ministarstva, ovo je stvar javne rasprave, ministrica ili ministarstvo, Vlada je nekako, a ja ću uvjetno reći stidljivo uvrstila i proizvođača video igara u ovaj prijedlog zakona jer je riječ o novim tehnologijama o nečemu što naravno, kada kažemo novi uvjetno već postoji, 20-ak, 30-ak godina tamo od pojave tetrisa, pa kasnije Super Maria, pa mi se malo čini da bi Super Mario mogao doskakutati do HGK jer vidimo u javnoj raspravi u točki 23. gdje komora daje svoje primjedbe, ona kaže neka se brišu video igre iz ovoga. Nije to dobra poruka. Pazite gospodarska komora kaže neka se brišu. Ministrica je dobro rekla ako je sada tržište video igara teško, ne znam koliko je u ovom trenutku, 90 milijardi dolara, duplo više nego cijela filmska industrija. A mi ne možemo zatvarati oči kao društvo jer tu je prilika za mlade ljude, vidimo da brzo rastuće firme, brzo rastuće, kako se zovu, developer firme u Hrvatskoj upravo se na ovom području. Negdje, prema podacima 50 milijuna kuna prihoda su ostvarili u jednoj godini. I tu ne treba, ministarstvo treba još tu žešće, ja ću osobno predložiti amandmane ako bude trebalo, ovoga se ne treba bojati. Treba čak tražiti onda više, ja znam da je ministarstvo kulture u takvoj poziciji da teško će ministar financija. Ali treba, treba novca osigurati da se ovakve stvari ne izbjegavaju. Jučer smo razgovarali o Zakonu u cestovnom prijevozu gdje isto se pojavljuju nove tehnologije. A možda je upravo, možda su nove tehnologije prilog, možda su prilika da i kroz taj dio promoviramo i recimo RH kao turističku zemlju pa Ministarstvo kulture raspiše natječaj da se naprave računalne igre u kojima će se promovirati znamenitosti RH u turističkom, u drugim područjima. To je prilika, ne trebamo se prilika bojati. I zato kažem malo, evo ja osobno to dajem packu GK-u kako mogu napisati da se brišu? Pa nemojte jer onda bježimo od nečega što bi moglo u budućnosti ostvarivati znatne prihode. Ali da zaključim, sam prijedlog zakona je dobar, obuhvatio je sva područja koja su bitna za ove djelatnosti a nadam se da će do konačne verzije nakon drugog čitanja, da će imati kvalitetan prijedlog. Najljepša vam hvala.
Hvala lijepa. Slijedeći klub zastupnika je onaj GLAS-a i HSU-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Vesna Pusić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospođo ministrice sa suradnicima. Možda i nije svima sasvim jasno u kojoj mjeri je ovo važna tema sa svih aspekata, političkog, umjetničkog, kulturnog, identitetnog. Pred jedno mjesec dana na konferenciji Budućnost, odnosno početku projekta „Budućnost Europe“, na institut u Beču za socijalna istraživanja, recimo … [[Govornik se ne razumije.]] politički analitičar iz Slovačke mi je prišao i rekao šta se s vama dogodilo? Vi ste imali fenomenalnu filmsku industriju. Vi ste do prije 2 godine imali fantastične filmove, gdi je to? Čovjek koji se bavi istočnom Europom, ne posebno nama, ali svim tranzicijskim istočno europskim zemljama i koji je primijetio gledajući preko plota da tako kažem, gledajući iz Slovačke, da je u Hrvatskoj u jednom razdoblju filmska industrija procvala i onda nestala. I na to se nekako nadovezuje ovaj zakon. Hrvatski turizam je promoviran, ima mnoge razloge zašto je procvao, ali među najvažnijima su Game of Thrones i jedan televizijski reality show prikazivan u Koreji u kojem je pobijedio čovjek koji je baš bio u Hrvatskoj. Dakle, ova vrsta djelatnosti ima ogroman utjecaj ne samo ekonomski, naravno i ekonomski ali ogroman utjecaj na projekciju i profiliranje identiteta nas kao zemlje i nas kao društva. U preambuli ovog zakona i donekle je ministrica ovdje o tome također po mom mišljenju puno premalo se hvaleći, govorila uvodno, dakle u preambuli ovog zakona se pokazuje da je ono kako je dosadašnji zakon definirao odnose između Hrvatskog audiovizualnog centra, Nacionalnog audiovizualnog vijeća i Ministarstva kulture bilo izuzetno uspješno. To je očito odlično funkcioniralo. Broj filmova, festivala na kojima su uvrštenu hrvatski filmovi, zarada, broji ljudi koji su radili na filmovima, ako pogledate te statistike u preambuli, povećao se za između 300 i 700%. Dakle u razdoblju između 2010. i 2017., 3 do 7 puta su se povećale te različite kategorije sam ovdje spomenula. U čemu je problem? Dakle zašto se zakon po starom pravilu „If it ain't broke, dont' fix it“ drugim riječima ako nešto nije potrgano nemoj ga popravljat, ako je taj zakon proizveo rezultate ili na temelju tog zakona su proizvedeni rezultata i koji ja ne mogu se sjetiti nijedne druge djelatnosti kod nas gdje su tako dobro i komparativno, tako dobri rezultati proizvedeni, zašto se zakon mijenja. Dakle i danas i to mijenja upravo u ovom djelu. De facto bit onoga što se u ovom zakonu mijenja koliko sam ja uspjela razumjeti čitajući je odnos struke, umjetnosti i političke kontrole. Ta tri elementa, između njih se uvodi novi odnos. Dakle, politička kontrola nad umjetničkom i stručnom se pojačava. I to je bit koja se, ako sam u krivu, bit ću jako sretna i molim da mi se to pokaže ali po onome što sam ja ovdje uspjela pročitati, to je ono što ovaj zakon u bitnom mijenja. Kao i svaki zakon naravno i ovaj dosadašnji ima puno prostora za unapređivanje. Npr. jedan element je financiranje. I u postojećem zakonu koji je do sada bio na snazi se spominje recimo navodi da se da kino prikazivači daju 0,1% od svojih prihoda za financiranje filmova. U dosadašnjem zakonu navodno je to bio tipfeler, navodno je to bila tiskarska greška ili tak' je bar objašnjavano da je to tiskarka greška. E ta tiskarska greška se u ovom zakonu nije ispravila. Dakle, ako je tiskarska greška, ispravite je. Ako nije tiskarska greška, onda je to između 20 i 30 puta manje od bilokoga drugog u bilokojoj drugoj europskoj zemlji. Dakle, takve stvari se daju popraviti. Apsolutno i trebaju se popraviti, međutim ono što je bitno a to je taj odnos umjetničke slobode, stručnih odluka i političke kontrole je, kao što znamo iz razdoblja Ždanova i različitih soc-realističkih programa, smrtonosan za umjetnost. Smrtonosan za kinematografiju, Eisenstein to nije mogao preživjeti, a kamoli netko u današnje vrijeme. Dakle, meni je jasno da je i tu smo to čuli i čuti ćemo sigurno danas da su upravo iz tih ždanovskih perspektiva, dakle, političko-programatsko utjecanje i vršenje pritiska i napadi na ljudi koji se bavi umjetnošću i koji se bave, u ovom slučaju filmom, da su bili vrlo izraženi. Ali zakon se ne treba i ne smije pisati iz straha. Ne može glavni motiv za promjenu zakona biti strah jer ta vrsta napada se ne može neutralizirati. Nikad nije dosta, kao što je poznato. Nikad nije dosta. Uvijek će htjeti neki komesari utjecati na to koji, kakvi, o čemu će se raditi filmovi. I jedanput kad pružite jedan prst takvom utjecaju, takvoj mogućnosti zgrabiti će vam cijelu glavu koja je ovdje mnogo važnija od ruke, ja bih rekla. Dakle, u ovom trenutku mi imao nacionalni audio-vizualni program od prošlo godine, koji je na snazi godinu dana. Što je s tim? Da li se taj program provodi, da li ga je nemoguće provoditi, dakle što se dogodilo sa tim programom? Slijedeća primjedba, manje mislim značajna od ovog krucijalnog odnosa političke moći i umjetničke slobode i redefiniranja ravnoteže između toga je da u Zakonu, koliko sam ja uspjela vidjeti nema ništa o digitalnom društvu i razvoju hrvatskih audio-vizualnih sadržaja na internetu. Možda nisam dobro razumjela, ali ono što sam čitajući ovaj Zakon vidjela, nisam nigdje ništa o tome našla, a to je i europska strategija, to je nešto što u čemu Hrvatska apsolutno mislim da mora sudjelovati. Ako ima, molim vas pokažite, ako nema, bilo bi, ja mislim, vrlo korisno da se do drugog čitanja to uvrsti nekako i da se pokrije. Još jedan element o kojem se ovdje ništa ne govori je recimo, situacija na HRT-u i prisutnost hrvatskog filma na HRT-u koja je minimalna. O recimo, famoznom Jadran filmu, žrtvi privatizacije iz '90-ih, koji se sad rasprodaje koliko vidimo kao zemljište, a gdje se nalazi, između ostalog i hrvatska filmska baština. Opći dojam je da je nakon tih javnih cirkusa i napada koji su zaista bili vrlo neugodni i tu ne znam da li će ju koristiti, ali nije važno, ministrici moram odati priznanje da se držala zaista principijelno i sa jednim normalnim stavom. Međutim, bez daljnjega, to nije nikad ugodno i nije ni u ovoj prilici bilo ugodno. Ali, reakcija na to i pokušaj da se to izbjegne ne može biti to da se reducira nacionalnom audio-vizualnom vijeću autonomija, da će sada konačnu odluku ne potvrđivati Ministarstvo ono što su donijeli audio-vizualni centar i nacionalno audio-vizualno vijeće, nego će Ministarstvo donositi konačnu odluku o tome što će se proizvoditi, da će u tom nacionalnom audio-vizualnom vijeću sjediti i predstavnik Ministarstva. Dakle, kao što sam rekla, promijeniti će se utjecaj i odnos između stručnosti, umjetničko kreacije i političke administracije, gdje politička administracija dobiva bitno veći utjecaj. To naročito mi se ne čini racionalnim u situaciji u kojoj je onaj aranžman koji je do sada važio proizveo zaista tako dobre rezultate kako se ovdje na početku zakona spominje. Konačno, u završnim člancima ovog Zakona, govori se i o sukobu interesa. Drugim riječima, govori se o tome koji, s jedne strane, koje institucije šalju svoje ljude u nacionalno audio-vizualno vijeće, i s druge strane, što ti ljudi koje oni šalju sve ne smiju biti. Ja vas molim da to pogledate jer neću imati vremena da sad to sve prepričavam. To su članci, usporedite članak 35. koji govori, tko se imenuje, tko imenuje po jednog predstavnika, dakle, koje institucije imenuju po jednog predstavnika u nacionalno audio-vizualno vijeće i čl. 38. koji govori o sukobu interesa, odnosno tko ne smije biti član tog nacionalnog audio-vizualnog vijeća jer je u sukobu interesa. I sada kada pogledate te institucije, recimo, iz nečega što se zove, ne znam, društvo hrvatskih filmskih redatelja, hrvatska udruga producenata, Hrvatska udruga filmskih snimatelja, dakle, sve udruge koje imaju pravo imati svoje predstavnike, a koje okupljaju ljude koji se bave filmom, de facto ne bi smjeli slati te ljude koji se bave filmom, mogli bi slati ljude iz računovodstva ili iz održanja. Zato jer svi ti ljudi, ako pogledate, članak, sljedeći koji govori, će biti u sukobu interesa ili se moraju odreći na 4 g. svoje profesije, dati otkaz, ostavku, ne znam, na koji način se postaviti što bi bilo katastrofalno, naravno i što će i jedino čime to može rezultirati je ljudi koji su loši redatelji, loši snimatelji, dakle, loši u svojim profesijama, će se onda kroz ovo, kroz ovakve kanale plasirati u tijela koja donose odluke o financiranju. Dakle, zato što su loši u svojoj struci, biti će upravo oni koji o toj svojoj struci odlučuju, jer im nije šteta tu struku napustiti u korist političkog interesa. To ne mora biti tako, naravno, ali nažalost, može biti tako i zato upozoravam na to da ako možemo na neki način, to riješimo do drugog čitanja, uključujući i ove druge stvari koje spomenula. Pardon, hvala.
Hvala lijepa. Sada će u ime imati predlagatelja govoriti poštovana ministrica Nina Obuljen Koržinek, izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Ja sam se javila za riječ samo da bih neke teme se referirala na njih, a kasnije ćemo, radimo pažljive bilješke i kasnije ćemo naravno u završnoj riječi se referirati na sva pitanja, koja se tiču supstancijalnih primjedbi na zakon, ali ono na što sam doista željela odmah reagirati je spominjanje straha. Ja pretpostavljam da je to se odnosilo i na mene i na moje kolege u ministarstvu i željela bi vas razuvjeriti, mi se dosita, nismo osjetili nikav strah i nismo se ničega plašili i ovaj nacrt zakona nije rezultat ničijeg straha. Upravo suprotno, nacrt zakona je rezultat potrebe, da sustav koji smo pa i osobno gradili i 2007. kroz prvi zakon i 2011. kroz izmjene i dopune zakona, sada unaprijedimo 2018. kroz jedan zakon, novi zakon, koji će osigurati da se određeni problemi koji su uočeni isprave. I u tom smislu, doista moram odbaciti bilo kakvu interpretaciju, da bi se sada politika na bilo kji način miješala a pogotovo u odlučivanju o tome, koji će se filmovi snimati ili neće se snimati. Čak i u Ministarstvu kulture, gdje su kulturna vijeća savjetodavna, u ovom mandatu Vlade i u mom mandatu ministrice, ja sam pokazala da se mogu u cijelosti poštivati odluke vijeća i takvog savjetodavnog vijeća, a kamo li tijela kao što je audiovizualno vijeće, kojem su propisane, zakonom propisane obveze. Ministarstvo kulture će imati 1 od 15 članova, niti najglasnijeg, niti najtišeg ja se nadam. Dakle, 1 od 15 će biti predstavnik Ministarstva kulture. Podsjećam u nekim drugim tijelima, npr. nadzornim tijelima HRT, nadzornim tijelima naših važnih ustanova, siv su predstavnici imenovani od strane nekog ministarstva ili nekog političkog tijela, ovdje je 1 od 15. Tako da nikakvog miješanja u odlučivanja o tome, koji će se filmovi snimati, neće biti. Ovaj zakon ne otvara mogućnost, da se na bilo koji način poremeti taj odnos koji ste vi spominjali između umjetnosti i struke i političke kontrole. Ako kroz neke rasprave uočimo da bilo tko, u ovom zakonu, ali na nekom konkretnom primjeru, uočava da je dosadašnji model u tom smislu izmijenjen mi ćemo ga svakako do drugog čitanja razmotriti. Ali, ako pogledate i javnu raspravu, potpuno je jasno da su i udruge i svi oni koji daju predstavnike u audiovizualnom vijeću, iščitali prijedlog zakona, kao i onaj koji čuva sadašnji model. Međutim, mi ne bilježimo od toga, da je bilo određenih problema u financijskom poslovanju, da je bilo određenog problema u usklađenosti godišnjeg plana Hrvatskog audiovizualnog centra i nacionalnog programa, kao temeljnog strateškog dokumenta, koji utvrđuje financiranje. I u vrlo minucioznim i preciznim i dugim razgovorima između Hrvatskog audiovizualnog centra, Ministarstva financija i Ministarstva kulture, unijeli smo određene poboljšanja, da do tih problem više ne bi dolazilo. Ali, doista, želim vas uvjeriti, da nema nikakve ambicije, da bismo u odnosu na zakon koji smo donosili 2007. g. danas radili neke korake u smislu ugrožavanja bilo čijih umjetničkih sloboda ili mijenjanja, miješanja Ministarstva kulture u donošenje odluka o pojedinim filmovima, hvala.
Hvala lijepo. Prije nego što dam riječ za replike, pozdravljamo učenike Srednje škole Maruševec, koji su ovdje s nama u gostima … [[Pljesak.]] A repliku će izreći poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Poštovana ministrice. Teško vi nas možete uvjeriti da strah nije motiv vašeg djelovanja, kada znamo da je 10. mjesecu 2016. godine na vas pokrenuta hajka dijela braniteljskih udruga, neviđena hajka i to upravo zbog HAVC-a, ni zbog čega drugoga. I sada vi odgovarajući na tu hajku mijenjate zakon tako da etatizirate HAVC. To ću vam dokazati u raspravi u ime kluba jer replika traje samo jednu minutu i želim replicirati na ovo što ste sada izašli reći, ne na zakon, ovo što ste sada izašli reći braneći se da ne djelujete s motivom straha. To je jako teško povjerovati.
Hvala lijepa. Sljedeći klub zastupnika je onaj HDZ-a u ime kojega će govoriti poštovana zastupnica Vesna Bedeković. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana ministrice Oguljen-Koriženek sa suradnicima, uvažene kolegice i kolege. Evo pred nama je Prijedlog zakona o audiovizualnim djelatnostima u prvom čitanju. Podsjećam da je prijedlog dobio pozitivno mišljenje Vlade i da je ovaj prijedlog raspravljen na matičnom odboru i prihvaćen većinom glasova. Ono što je već rečeno, ja ću samo ponoviti, dakle problematika audiovizualnih djelatnosti u RH prvi puta je regulirana Zakonom o audiovizualnim djelatnostima iz 2007. godine i kasnije još dorađena Zakonom o izmjenama i dopunama istog zakona u 2011. godini i time je prema važećim zakonima koje trenutno imamo sada uređeno prije svega obavljanje, organiziranje i financiranje audiovizualne djelatnosti, zatim poticanje audiovizualnog stvaralaštva i distribucije i komplementarnih djelatnosti, zaštita audiovizualne baštine, promicanje kino prikazivalaštva i prikazivanje hrvatskih audiovizualnih djela kako u zemlji tako i u inozemstvu i jednako tako financijski poticaj za ulaganje u proizvodnju audiovizualnih djela kao kulturnih proizvoda u obliku povrata određenog postotka od ukupnog iznosa troškova koji su učinjeni u proizvodnji audiovizualnog djela u Hrvatskoj. I u primjeni trenutno važećih zakonskih odredbi iz 2007., kasnije iz 2011. s obzirom na odmak godina i vremena u kojima živimo prakse su uočene poteškoće, neke od njih su primjerice vezane uz odredbe članka od 7. do 15. kojima se uređuje način izbora i samo imenovanje tijela centra kao i njihove ovlasti, a jednako tako uočen je i među ostalim i nedostatak propisanih rokova vezanih za pokretanje postupka usvajanja novog Nacionalnog programa promicanja audiovizualnog stvaralaštva. I naravno ovaj zakon koji imamo u prvom čitanju ja prije svega doživljavam kao jednu osnovu i podlogu za poboljšanje i za kvalitetnije reguliranje problematike u području audiovizualnih djelatnosti i jedna prigoda da se na jasniji i transparentniji način uredi prije svega, već je bilo riječi i o tome, izbor članova tijela centra, jednako tako popis njihovih ovlasti. Jednako tako kako bi se osigurao nesmetan rad centra propisuje se postupak imenovanja članova Hrvatskog audiovizualnog vijeća, dakle osobno smatram dobrim što taj rok ide na dvije godine. I ono što smatram dosta bitnim je uređenje pitanja sukoba interesa o kojima je kolegica govorila prije mene, slažem se da bi eventualno s obzirom da je prvo čitanje može se još domisliti i preformulirati neke rečenice. Jednako tako jasnije se definira sastav članova upravnog odbora, članova vijeća i umjetničkih savjetnika koji se na ovaj način jednako tako mogu naći u sukobu interesa i smatram važnim ovu problematiku detaljno urediti. Nadalje, ono što smatram važnim detaljnije se uređuje i Nacionalni program promicanja audiovizualnog stvaralaštva na način da se propisuje prije svega opseg i način poticanja audiovizualnih djelatnosti i komplementarnih i drugih djelatnosti, zatim poticanje audiovizualne kulture i stvaralaštva koji su značajni za razvoj hrvatske kulture, isto tako aktivnosti vezane uz sudjelovanje u programima EU i ostalim međunarodnim ugovorima i druga bitna pitanja za razvoj ove djelatnosti. Ono što smatram ovdje prilično bitnim istaknuti i malo podsjetiti da upravo zahvaljujući Nacionalnom programu promicanja audiovizualnog stvaralaštva da je postignut kontinuirani rast i razvoj cjelokupne audiovizualne djelatnosti u RH koja je evo ostvarila prilično zapažene rezultate kako na nacionalnoj tako i na međunarodnoj razini. Isto tako proizvodnja audiovizualnih djela u manjinskoj ili pak većinskoj hrvatskoj produkciji je kao što podaci pokazuju u porastu i hrvatski filmovi uvrštavaju se u programe nekih od svjetskih festivala na kojima osvajaju nagrade i priznanja, a isto tako stvorena je i mreža neovisnih kinoprikazivača diljem RH. Ono što smatram bitnim, ovim prijedlogom zakona određeno je da je Hrvatsko audiovizualno vijeće dužno najmanje 90 dana prije isteka Nacionalnog programa promicanja audiovizualnog stvaralaštva ministarstvu nadležnom za poslove kulture dostaviti nacrt prijedloga nacionalnog programa za sljedeće četiri godine, nakon čega Vlada, a na prijedlog ministarstva nadležnog za poslove kulture donosi Nacionalni program promicanja audiovizualnog stvaralaštava. Jednako tako ovim se zakonskim prijedlogom, čini mi se kao nešto, kao novina, uvodi i uređivanje određenih pitanja iz područja audiovizualnog stvaralaštva na način da se takva uređenja, da takva uređenja moraju biti općenito prihvaćena od glavnih dionika u RH na koju se ove pojedine odredbe ovog zakona primjenjuju te odobrena od Hrvatskog audiovizualnog vijeća, ovdje govorim o uporabi mehanizma koregulacije što smatram vrlo bitnim i time se očekuje da se na ovaj način utvrde opći uvjeti pod kojima umjetnici i drugi djelatnici mogu sudjelovati u provedbi nacionalnog programa promicanja audiovizualnog stvaralaštva. Ono što je već bilo rečeno, smatram bitnim ponoviti da su osnovna pitanja koja se ovim zakonom uređuju vezana prije svega za propisivanje definicija audiovizualnih djelatnosti i samog audiovizualnog djela. Ono što sam već rekla, uvođenjem mehanizama samoregulacije i koregulacije, preciziranje rokova i postupaka donošenja nacionalnog programa, to smatram dosta bitnim. Ono što smatram izuzetno važnim, uvođenje mogućnosti financiranja mjera poticanja i ulaganja u proizvodnju audiovizualnih djela iz drugih izvora, dakle ne samo iz državnog proračuna. Zatim isto tako uređivanje načina osiguravanja sredstava za rad HAVC-a i provedbu nacionalnog programa i poticanje ulaganja u proizvodnju audiovizualnih djela, definiranje, preciziranje kriterija i postupaka imenovanja, a isto tako i razrješenje kako ravnatelja, tako i članova tijela centra i umjetničkih savjetnika i naravno propisivanje ovlasti tijela Hrvatskog audiovizualnog centra i kao što je bilo do sad bilo u nekoliko navrata spomenuto, uređivanje sukoba interesa za članove centra i umjetničke savjetnike i naposljetku, ne manje bitno, uređivanje i propisivanje prijelaznih i završnih odredbi. Na kraju ću reći još samo jednu sugestiju vezano uz prijelazne i završne odredbe. Već je rečeno, među bitnim posljedicama koje će proisteći kad se zakon donese, prije svega naglašavanje nacionalnog značaja razvoja audiovizualnih djelatnosti kroz usvajanje nacionalnog programa, osiguravanje učinkovitijeg rada HAVC-a, osnaživanje, to smatram doista bitnim, osnaživanje stručnosti tijela centra i preciziranje postupka imenovanja i ono što je već rečeno, uređivanje detaljnije pitanja sukoba interesa. Ono što je, čini mi se ministrica već u uvodnom djelu svog izlaganja naglasila, za provođenje ovog zakona nisu potrebna dodatna financijska sredstva u državnom proračunu RH. Ono što smatram istaknuti, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice će naravno podržati prijedlog Zakona o audiovizualnim djelatnostima kao što je ovdje u prvom čitanju, uz naravno uvažavanje primjedbi koje su vezane za članak 2., članak 25. i 35. danih od strane matičnog odbora koje bi do drugog čitanja trebalo urediti. Konkretno to se odnosi na članak 25. stavak 1, podstavak 6. vezano za povećanje izdavanja kinoprikazivača, čini mi se da je kolegica o tome govorila, dakle tu se slažemo da je ovaj iznos potrebno uvećati. Onda jednako tako u članku 35. stavku 10. potrebno bi bilo precizirati što znači nadpolovična većina, jel to apsolutna, jel to relativna, jel to dvotrećinska, koja je potrebna za konstituiranje Hrvatskog audiovizualnog vijeća. I vezano za prijelazne i završne odredbe, ja bih, imam potrebu skrenuti pozornost na propisivanje kriterija i postupak imenovanja i razrješenja, kako ravnatelja centra, tako članova tijela centra, umjetničkih savjetnika itd. što je prijedlogom i uređeno, međutim ako malo pogledamo članak 43. stavka 1. 2. i 3. u prijelaznim i završnim odredbama, onda ćemo vidjeti da bi trebalo ujednačiti postupak razrješenja i imenovanja svih novih, od ravnatelja do članova tijela. Naime, u članku 1. je propisano da ravnatelj centra nastavlja s radom i nakon stupanja na snagu ovog zakona, a već u sljedećem članku članovi upravnog odbora, članovi vijeća nastavljaju s radom, ali do dana imenovanja novih, s tim da je dan rok od 30 dana za raspisivanje javnog poziva za imenovanje novih, smatram da je tu potrebno isti pristup primijeniti kod svih i u prijelaznim i završnim odredbama, dakle urediti postupak razrješenja i imenovanje novih i ravnatelja i članova tijela centra, dakle i savjetnika i svih onih koji su u procesu. Evo, smatram da je još jednom važno naglasiti da i potrebno i dobro da zakon ide u dva čitanja, tako da do drugog čitanja imamo vremena, dakle i mi, a onda i predlagatelj sve ove sugestije koje će se iznjedriti nakon, kako rasprava klubova, tako pojedinačnih rasprava ugraditi u konačnu verziju. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sada je na redu Klub zastupnika NEOVISNI za Hrvatsku. Gospodin Zlatko Hasanbegović.
Poštovani podpredsjedniče Hrvatskoga sabora, više od simbolike da mi upravo vi u pravilu čuvate leđa. Zastupnice, zastupnici, državni tajniče, poštovana ministrice, kako ne bi zaspali od dosade, treba reći sljedeće. Suština ovog zakonskog prijedloga o audiovizualnim djelatnostima kao i važećeg istoimenoga zakona bilo je ne ono što smo slušali dosadašnjim birokratskim meta jezikom već isključivo ono što se nalazi pod točkom 5 i nazivom Hrvatski audiovizualni centar, skraćeno HAVC. HAVC kao javna ustanova kojoj je osnivač Hrvatska država a ne skupina tzv. stručnjaka ili privatno trgovačko društvo za osnivanje privatnih poslovnih interesa. … [[Govornik se ne razumije.]] kao i mnogo što štošta drugoga u vrijeme Sanaderove hrvatske Vlade, ne kao instrument određene državne kulturne politike prema hrvatskom filmu već u stvarnosti tek kao instrument zadovoljavanja partikularnih poslovnih i financijskih interesa, određenih redateljskih i producentskih koterija HAVC se kroz desetljeće pojam pretvorio u istoznačnicu za sofisticiranu i zakonski institucionaliziranu interesnu koruptivnu i klijentilističku mrežu s obilježjima hobotnice čiji su pipci duboko zadirali i zadiru u medije i napose u politiku pretvarajući ministre, točnije ministrice kulture tek u njezine pouzdanike i izvršitelje. Iako značajan broj aktera ove interesno, koruptivne i klijentelističke mreže, posebice njezina dugogodišnja glava predstavljaju ljudi lišeni bilo kakvih dubljih svjetonazorskih ili političko ideološkog uvjerenja uz iznimku one tvarne naravi, svoje su djelovanje i estetiku vješto prilagodili dominantnoj međunarodnoj, kulturno, idejnoj festivalskoj konjukturi a kako bi svoje kritičare sve do danas prikazivali etiketama za … [[Govornik se ne razumije.]] umjetničkih i stvarateljskih sloboda, natražnjaka, provincijalaca i uskogrudnih nacionalista što je samo po sebi uz stanovitu filmsku estetiku i tematske preokupacije trebalo otvarati i otvara vrata međunarodnih filmskih festivala i žirija. U svome izlaganju ću se suzdržati od svjetonazorske vrijednosne i estetske polemike i prosudbe već se u ime kluba Neovisnih za Hrvatsku želim usredotočiti na ono jedino bitno u kontekstu ovog zakonskog prijedloga. Temeljni problem hrvatskoga filma i hrvatske kinematografije u kontekstu ovog zakonskog prijedloga osim stanovitih bezidejnosti i problema nadarenosti i nenadarenosti što prepuštam drugima. Nije navodna prijetnja državnog upravljanja iz tzv. ideoloških pobuda već problem glasi. Nejasna podjela novca hrvatskih poreznih obveznika unutar HAVC-a, podjela prema nejasnim kriterijima, točnije izostanak bilo kakvih kriterija osim interesno klijentelističke povezanosti s klasičnim obilježjima korupcije na što sam i u svojstvu ministra ukazivao suočen sa medijskim agitpropom i difamacijskom kampanjom te iste koruptivne mreže koja je u grčevitom pokušaju očuvanja zatečenih monopola tu kampanju prenijela i na međunarodno područje. Hrvatsku kinematografiju ne treba štiti od države i oni koji ukazuju na korupciju i klijentalizam već od svih oblika kriminala i različitih pronevjera novca hrvatskih poreznih obveznika od nenadarenosti točnije od samoga HAVC-a. Ponavljam HAVC nije trebao biti privatna tvrtka, u to se pretvorio već instrument hrvatske državne kulturne politike a što nikada nije postao. Na brojne nepravilnosti i protuzakonitosti u HAVC-u upozoravalo se godinama bez bilo kakvih stvarnih učinaka. Takve prakse trajale su i traju još uvijek do zadnje minute mandata faraona hrvatskoga filma koji se povukao tek nakon objave nalaza državne revizije nagrađen od svoje bliske suradnice i pouzdanice u upravnom odboru HAVC-a današnje ministrice kulture mogućnošću da sam odstupi umjesto da bude smijenjen te podvrgnut odgovarajućem kazneno pravnom postupku. Nalaz državne revizije iz 2015. godine je tek kap u moru nepravilnosti različitih zlouporaba položaja i protuzakonitosti u posljednjih više od 7 godina. Činjenica da se nalaz državne revizije kao i ostale notorne činjenice i dokazi odbacuju i relativiziraju od strane zakonski institucionalizirane interesno koruptivne hobotnice dokaz je ustrajnosti da se u tome i dalje nastavi. Sada u zaštitu i pokroviteljstvo Ministarstva kulture Hrvatske Vlade i ovoga Hrvatskoga sabora pred kojim se umjesto zakonskog prijedloga sa svrhom korjenite demontaže, ne hrvatske kinematografije već institucionaliziranih sustava višestrukih sukoba interesa i koruptivnih mreža našao ovaj kamilica zakon s kozmetičkim promjenama koje ni na koji način ne mogu promijeniti ono u što se HAVC izrodio. Hrvatski sabor i javnost ne smiju nasjesti na politički i parapolitički agiprop i pamfletizam o navodnom nasrtaju na umjetničke slobode i autonomiju filmskog stvaranja već se treba usredotočiti na ključne točke. Kako spriječiti daljnju razdiobu javnog novca i grabež unutar kruga jedno te istih tvrtki, poslovnih interesa te može li klika iz dvaju udruga društva hrvatskih filmskih redatelja i Hrvatske udruge producenata mobingirati i monopolizirati hrvatsku kinematografiju za svoje poslovno ideološke ciljeve i interese koji ponavljam nisu isto što i interesi hrvatskoga filma i hrvatske kinematografije, za plastičnu ilustraciju modusa operandia, razdiobe javnoga novca tek primjeri. Jedan uvaženi celebrity hrvatski redatelj, srednjih godina od HAVC-a prvo kao redatelj dobiva novac za film 3 milijuna 600 tisuća kuna, producent, stanovita kinorama 2008. Zatim isti, za razvoj projekta, dugog filma 150 tisuća kuna, producent kinorama 2011. Zatim za isti film 4 milijuna 800 tisuća kuna, producent Kinorama 2011. Malo iza toga, uvaženi redatelj, sada kao umjetnički savjetnik u HAVC-u u tandemu s drugim umjetničkim savjetnikom, u isto vrijeme zaposlenikom HRT odobrava 3 milijuna i 200 tisuća za drugi film, producent naravno Kinorama 2014. Isti umjetnički ravnatelj 2014. g. film tzv. Zombi horor, komedija debitanta u cvijetu mladosti stanovitoga Predraga Peđe Đ ličine, posljednji Srbin u Hrvatskoj 3 milijuna 200 tisuća kuna, producent, naravno Kinorama. Film koji još uvijek s nestrpljenjem očekujemo, a koji je gospodin Ličina najavio 2015. sada je 2018. kao film koji bi trebali slaviti svi tzv. radikalni desničari u Hrvatskoj, ali koji, da bi bio slavljen, prvo mora biti … [[Govornik se ne razumije.]] Dalje isti umjetnički savjetnik, 3 film, 3 milijuna 200 tisuća kuna producent, pogađate Kinorama 2015. Pojednostavljeno, prvo dobivate javni novac od HAVC-a za snimanje filmova, s producentskom kućom Kinorama, 2 g. kasnije kao umjetničkoj savjetnik istoj kući dodijelite 9 milijuna 600 tisuća kuna javnog novca. Jednostavno, samo treba znati kako, ne treba se zvati Enrnest, dovoljno je zvati se npr. Dalibor. Usporedimo to s praksom različitih briselskih europskih tijela koja je vrhu naravno mjerilo i predsjedniku Vladi i ministricu kulture. Osoba koja radi u nekoj ustanovi ili tvrtci, 5 g. nakon prekida radnog odnosa, ni na koji način ne smije evaluirati projekte iz te tvrtke. Pa zašto je nešto, što nije dopuštene europskom briselskom Jupiteru, dopušteno hrvatskom filmskom volu. Jedan od prigovorima, ne samo, mojim postupcima i argumentima, bilo da je riječ o reacijarnom pokušaju demontaže hrvatske kinematografije, upravo u trenutku, kada ona zahvaljujuću HAVC-u doživljuje renesansu, da ne kažem klimaks, ili kao što bi rekla gospođa Pusić, dakle to su sjajni trenuci hrvatskoga filma, naravno ona to kaže jedna od bliskih suradnica i zaštitnica gospodina Hribara, čiji su najvažniji umjetnički dosezi među ostalim i snimanje predizbornih spotova za Hrvatsku narodnu stranku. Dakle, istu tu dosjetku o prepoznatljivosti neviđenim uspjesima hrvatskog filma ipak treba sagledati izvan medijskih mitova i legenci isključivo na temelju činjenica. Jedini hrvatski film, ponavljam jedini od 1991. i uspostave hrvatske državne neovisnosti, koji je bio u službenoj konkurenciji jednog festivala A kategorije, dakle Berlin, Can, Venecija, je film jednog uvaženog hrvatskog redatelja na berlinskom međunarodnom filmskom festivalu, ali 2004. kada na sreću uopće nije postojao HAVC. Sva ostala redateljska naslikavanje na crvenom tepihu izvan službene konkurencije kanskog filmskog festivala dobro izgledaju na duplerici Glorije, ali su nedovoljna za prosuđivanje istinskog međunarodnog uspjeha hrvatskog filma. Uspoređivati to sa stvarnim međunarodnim postignućima iz vremena jugoslavenske kinematografije, primjerice zloglasnih Kusturice ili Zafranovića, s moje strane bilo bi potpuno neumjesno. Dakle, u zakonu ima nekoliko kozmetičkih zahvata, koji svakako nisu po volji elementima, koje sam uvodno upisao. Primjerice, kada je državna revizija, dala pravoriv, da ravnatelj HAVC-a ne može vršiti plaćanje iznad određenog odnosa, sadašnja ministrice kulture, tada u svojstvu članice upravnog odbora kao istaknuta stručnjakinja za filmsku produkciju, komentirala je da je takav nalaz suprotan duhu autonomije HAVC-a. Sada je ovom prijedlogu postupila suprotno, pa se može dogoditi da ravnatelj stvori financijsku obvezu zaključivanjem ugovora, da ministar odbije izvršiti plaćanje po tom ugovoru, što naravno držimo svrhovitim. Ono što je javnosti promaklo, ista ona skupina, redateljsko producentskih agitatora i branitelja, tzv. autonomije HAVC-a sada šuti. Ne organizira biopskopska bdijenja, pod krilaticom da politika ograničava autonomiju filma, sada im nije pukao film kao što im je pukao onda kada je trebalo sanirati javnu štetu od revizorskog nalaza. Postavlja se pitanje, zašto, zato što su upravo oni kalkulanti i politikanti, jer ne žele dovoditi u neugodan položaj ministricu, kolegicu iz upravnog vijeća HAVC-a tada u svojstvu vršnjake za filmsku produkciji. A u ovoj političkoj HDZ-HNS konstelacije, zapravo zadovoljni činjenicom, da se putem svojim interesnih udruga, te nadzorom nad umjetničkim savjetnicima i raspodjelom novca zadovoljili svoj primarni hranidbeni interes. Osoba ministrica i način izbora svih tijela HAVC-a za njih je egzistencijalno jamstvo nastavka djelovanja po starom, neovisno od slova zakona, što je zapravo kratkovidno postupanje i zanemarivanje činjenice da je politička konstelacija promjenjiva, te da u Ministarstvu kulture neće do kraja svijeta i vijeka sjediti njihovi pouzdanici. Iako Klub Neovisni za Hrvatsku odbacuju ovaj smokvin list, zakona, kao takvog zbog javnosti će u proceduru staviti amandmane bez iluzije o njihovom prihvaćenju. Tek npr. minimum koji tražimo je promjena definicije hrvatskoga filma koji nije i ne može biti film kojeg stvara strani redatelj. U zakonu je nedopustivo ostavljanje i tumačenje i ili tko je autor hrvatskog filma, pravo natjecanja na većini europskih i izvaneuropskih fondova u kategoriji nacionalnih kinematografije uvjetovano je državljanstvom redateljima. Ustav RH, ne mislim na stanoviti film, jamči jednakost pred zakonom, stoga u članku 33. ne smiju se dovodit neke strukovne udruge, već omogućiti svima koji posluju i koji će se tek realizirati. Završit ću parafrazom, … [[Govornik se ne razumije.]] ostvarenog proročanstva Jugoslavenskih komunista i nakon Tita Tito i nakon Hribara Hribar
…/Upadica Radin: pa ipak ćemo toga, vrijeme vas je pregazilo gospodin Hasanbegović./…
I današnjom ministricom kulture [[Upadica Radin: vrijeme gospodin Hasanbegović, vrijeme.]] Vaš dug će i dalje neometano lebdjeti Ministarstvom kulture
…/Upadica Radin: još jedanput vrijeme, a onda opomena. Prva opomena.
Hvala lijepa.
Dao sam vam opomenu radi toga što ste prekršili osnovno pravilo govora, to je držat se vremena, kao što ste vidjeli nisam vas prekinuo i držao sam vam leđa, kao što ste v i rekli, ne vama, nego vašoj slobodi mišljenja, izražavanja, a o drugim stvarima ćemo poslije vani. Izvolite. Gospodin Stazić ispred kluba SDP-a.
Zahvaljujem poštovani podpredsjedniče Sabora. Ako je i bilo ikakvih dvojbi oko razloga za pisanje ovoga zakona, nakon istupa kolege Hasanbegovića te su dvojbe potpuno nestale, sve je jasno. Strah od Hasanbegovića i njegovih istomišljenika. Napad je počeo prije 2 godine, nešto malo više od dvije godine u vrijeme kada je ministar bio Hasanbegović. A kada se počelo govoriti o tome da bi uvažena ministrica mogla biti kandidat za njegova nasljednika. Tada je organiziran orkestriran napad na ministricu i to baš zbog HAVC-a. I tada su neke braniteljske udruge, najglasnija je bila nekakva Udruga branitelja Vukovara iz Zagreba, rekli da gospođa Obuljen Koržinek ne može biti ministrica. Oni određuju tko će biti ministar. Oni su ustali u obranu Hasanbegovića, jer su isti. A kakvi su? To je Hasanbegović ovdje sada jasno pokazao ovdje pred svima. To je čovjek koji se usudi ovdje kao političar govoriti o talentiranosti ili netalentiranosti filmskih skladatelja. Kao da je on taj koji o tome može odlučivati. Dobacio sam mu nepristojno iz klupe kada je govorio kako bi trebalo kazniti Hribara, dobacio sam mu vjerojatno streljanjem. I kad bi bio u mogućnosti Hasanbegović bi to i napravio. Ovaj njegov fašistički govor je sramota, sramota za ovaj Sabor. Sramota i za HDZ na čijoj je listi uopće u ovaj Sabor ušao. Ove izmjene zakona motivirane su strahom ministrice. I one su jedan sastavni dio orkestriranog HDZ-ovog napada na nezavisne institucije. On traje od '90. godina. HDZ i ultradesničarske udruge, oni smatraju da njima treba biti prepuštena uloga političkih komesara u kulturi. I to se uvlači i u ovaj zakon. Napisali ste u preambuli, pohvalili ste djelovanje filmske industrije i ja se ministrice s vama slažem. Mislim da je hrvatska filmska industrija proteklim godinama dala dobre rezultate, ne doduše tako dobre kao u doba Jugoslavije kad je u Hrvatskoj djelovao veliki studio Jadranfilm, u Srbiji je to bila Avala, snimali su se odlični filmovi i radilo se puno. I bilo je puno koprodukcija tada i u Hrvatskoj. Mogao je taj Jadranfilm tada izgraditi Rimski grad, Vikinško selo, Egipat, u studijima Jadranfilma snimali su filmove koji su kasnije nagrađeni Oskarom poput Sofijinog izbora, Limenog bubnja. Najpoznatiji možda, ne najkvalitetniji, ali najpoznatija je koprodukcija o Winnetou-u. A onda su došle 90. godine i onda je Jadranfilm uništen, upropašten je, od 300 djelatnika spalo je na 80, došlo je do privatizacije, do rasprodaje svega, sad se zemljište nekakvo tamo rasprodaje investitorima za izgradnju shopping centra, evo to je HDZ-ovo djelovanje u audiovizualnoj sferi. Uništiti i upropastiti sve. Nije tu samo filmska industrija, to je sve što su mogli upropastiti su upropastili. Kakva je bila audiovizualna djelatnost Radiotelevizije Zagreb? Danas ona HRT danas prikazuje 3% domaćega filma, samo 3%. Sjećam se svaki ponedjeljak je išla domaća drama, svaki ponedjeljak. Ja ne znam jel sad naprave jednu dramu godišnje. Snimljene su kultne serije, Malo i Velom isto, Gruntovčani, Kuda idu divlje svinje, U registraturi, Bejaši, Nepokoreni grad, Prosjaci i sinovi, Putovanje u vučjak, svega toga više nema, sve je to uništeno. Ovaj HRT sa ovim vodstvom koje je postavio ovaj HDZ nije u stanju snimiti jedan program godišnje, kakvu seriju? Tu se prikazuju sapunice red sapunica, red religijskog programa, to je domet HRT-a, to je današnja kultura po receptu Hasanbegovića. Ajmo o zakonu. Članak 12. financijski poticaji 20%, ne znam ministrice dali znate da je u Srbiji i Sloveniji 25%. Moramo biti ne kulturniji od njih, manje ulagati za 5% manje ulagati od Srbije i Slovenije? Pa kakva je to kulturna politika? Pa to je sramota. Članak 25. to je financiranje iz dijela ukupnog godišnjeg bruto prihoda ostvarenog obavljanjem audiovizualnih djelatnosti. Pa tu je HRT 2%, pa nakladnici televizije s nacionalnom koncesijom 0,8%, a onda dolazimo do kinoprikazivača 0,1%. Gospođa Pusić je o tome govorila uime svoga kluba i rekla je da je kada je pisan taj zakon i kada je to ušlo u 0,1% da je došlo objašnjenje iz ministarstva da je to štamparska greška jer da je sa HAVC-om dogovoreno 1%. Ali ako je to tada bila štamparska greška pa zašto prepisujete tu štamparsku grešku? Pazite, mi u Hrvatskoj imamo jednoga zapravo komercijalnog bitnog nakladnika kinoprikazivača. Njegov bruto prihoda je oko milijardu. Dobro, sada ako odbijemo prihod od kokica od prodaje coca cole onda negdje ostaje 800 milijuna, 800 milijuna, a vi od toga uzimate ili tražite za filmsku industriju, za audiovizualnu djelatnost 0,1%. Pa sada ako se dogodilo da ste prepisali štamparsku grešku onda očekujemo da ju do drugog čitanja ispravite i da to bude ali najmanje 1%. U Francuskoj od kinoprikazivača bilo uzimano 40% od njihove zarade, sada je to došlo na 14% u europskim zemljama je 4, 5, 6%, jedino Hrvatska 0,1%. Jer vi štite toga kinoprikazivača? Jel to HDZ-ov pouzdanik pa ga na taj način štedite? Ali tako se zakoni pisati ne mogu. Ne baš toliko otvoreno. Članak 35. sastav vijeća. Najprije ministrice tu je nešto posve nejasno. Vi ste došli za govornicu i rekli ste da će u vijeću biti 15, ovdje ima 16 alineja, s tim da kažete da će biti po jedan predstavnik svakog nakladnika televizije s nacionalnom koncesijom koji imaju opći programski kanal. To su dva. Znači sada ovdje imamo 16 onda bi ih moralo biti 17. dobro, znači ovdje ste napravili lapsus? Ok, samo da se razumijemo o čemu govorimo. E, među tih 17 ima jedan koji do sada nije bilo, koji upada i koji predstavlja reakciju vašega straha na napade desničarskih udruga i Hasanbegovića. Vi unutra uvodite predstavnika Ministarstva kulture. Pa zašto, pa čemu, zašto etatizirati HAVC? Zbog čega, ima li razloga za to? Koji je razlog za to osim što ste podlegli pod tim napadima i unutra uvodite predstavnika države? Šta da on bude tamo cenzor? Šta će on tamo? Pa to je institucija u kojoj djeluju filmski radnici i oni koji film financiraju i to je mjesto njihova susreta. HAVC je mjesto njihova susreta. Pa šta će tu predstavnik Ministarstva kulture? Pa ima Vlada i druge instrumente da kontrolira rad HAVC-a, kao što je i kontrolirala. Pa vrlo posredno, ali imate pretežiti utjecaj kod izbora ravnatelja, šta će vam sada ovo? Toga do sada nije bilo, to predstavlja sramotu, to predstavlja sramotu koja je nedopustiva. Gledajte, kod to je 38. kod sukoba interesa. Ja jesam načelno zato i klub SDP-a jest načelno za to da se priječi svaki mogući sukob interesa i oko toga treba voditi računa. Ali mislim niste vi to ni loše riješili, mandat sa četiri godine na dvije godine, pa ima zamjenika, pa sada ako baš hoće snimati film ne mora biti onda u vijeću. ono što me malo smeta to je jedan čini mi se možda i bezrazložan strah od toga da su filmaši lopovi i da je njihov jedini interes ući u sukob interesa i krasti novce. Pa nije to tako, to naprosto nije tako. Ovo je uvredljivo, ovo kao da je pisao Hasanbegović koji čuli smo što misli o filmskim djelatnicima. Mi imamo sreću ministrice kao država, kao nacija imamo sreću da jedan Hasanbegović više nije ministar kulture jer da je to nastavio biti tko zna kakve užase bismo doživjeli. Mi ćemo podržati ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju kao klub uz ove opaske koje smo iznijeli i očekujemo da to, ovo je puno bolji tekst od nacrta prijedloga zakona koji ste dali u javnu raspravu. On je poboljšan, poslušali ste primjedbe iz javne rasprave većinu njih, tu je ostalo još dvije, tri stvari koje treba ispraviti. Najbitnijom i najznačajnijom smatramo tog predstavnika vaše ministarstva u vijeću, to kvari zakon, to kvari cijeli izgled zakona intenciju djelovanja HAVC-a jer ako netko tako misli pa ukinite onda HAVC. Do ministra Biškupića HAVC nije postojao ne. Pa Ministarstvo kulture je vršilo tu ulogu HAVC-a, ono je raspodjeljivalo novce i tako pa ako mislite da to treba potpuno uzeti politika u svoje ruke pa onda napravite tako, a onda to bar neće ovako izgledati da uvodite državu na mala vrata kroz jednog člana vijeća. Prema tome uvažite ove naše primjedbe pa ćemo vas podržati u drugom čitanju. Hvala vam.
Hvala lijepa. Imamo povredu Poslovnika. Gospodin Zekanović.
Uvaženi podpredsjedniče Sabora ja stvarno cijenim vašu toleranciju. Kad dopuštate kolegi Staziću da na ovaj način govori, međutim kolega Stazić je prekršio članak 238. što je evidentno, on je omalovažavao i vrijeđao druge zastupnike i odstupao je od općih pravila ponašanja u Saboru. On je u jednom trenutku nazvao uvaženog kolegu Hasanbegovića fašistom, ja nisam čuo da je on veličao Mussolinija i njegov režim. Pitam gospodina Stazića što bi vi da vam netko kaže da ste vi … [[Upadica se ne čuje.]] [[Upadica Radin: molim vas gospodin Stazić, sjedite.]] Tiho, sjedi lijepo, tako budi dobar. Što bi ti gospodinu Staziću da [[Upadica Radin: vrijeme, vrijeme. Nažalost vrijeme.]] Nažalost vrijeme? Dobro dobro.
Nažalost vrijeme da. Ako ja nisam dao povredu Poslovnika i dopustio sam gospodinu Hasanbegoviću da unatoč njegovom, ponovit ću riječ, njegovoj upotrebi stalne riječi … [[Govornik se ne razumije.]] što asocira također na neka vremena, neću dat povredu Poslovnika i opomenu, neću dat opomenu niti gospodinu Staziću i na taj način potvrdit ću ono što ste rekli prije da tolerantno vodim ovu sjednicu, kad ju vodim. I sada imamo u ime predlagatelja, predlagateljica gospođa Nina Obuljen Koržinek, ministricu kulture.
Hvala vam gospodine podpredsjedniče. Ja opet uzimam riječ, samo s jednim razlogom, a kasnije ćemo naravno odgovoriti na sva pitanja koja se tiču samog zakona, a to je pitanje straha. Opetovano se ovdje spominje da se neki zakon donosi iz straha. Program naše Vlade, program Vlade Andreja Plenkovića i naši napori od samog početka idu prema jačanju institucija. Ovaj zakon donosi se i predlaže se samo zato da bi se jačale hrvatske institucije, u ovom slučaju institucija koja je osnovana i sustav koji je uspostavljen da bi poticao i promovirao hrvatski film, proizvodnju hrvatskog filma, distribuciju hrvatskog filma pa samim tim i hrvatsku kulturu. Ja bih se osvrnula samo na ona pitanja koja ulaze u sferu politike, ne kulturne politike, nego recimo politike u širem smislu. Iz vašeg izlaganja doista ne razumijem kako bi imenovanje jednog od 17 članova jednog tijela, koji svi imaju jednako pravo glasa, moglo značiti bilo kakvo etatiziranje i ovdje moram podsjetiti npr. na izmjene Zakona o HRT-u koje su donesene za vrijeme mandata vaše Vlade, a tad to niste kvalificirali etatiziranjem kada ste mijenjali model izbora recimo članova programskog vijeća ili nekih drugih tijela. Ovdje se ne radi ni o kakvom etatiziranju, a predstavnik Ministarstva kulture uključuje se u rad audiovizualnog vijeća u suglasnost s udrugama, morate biti svjesni da odluke Hrvatskog audiovizualnog vijeća nose, u odnosu na druge institucije HAVC i određenu fiskalnu odgovornost i stvaraju fiskalne obveze i zato je jako važno da rad tih svih triju tijela, dakle ravnatelja, audiovizualnog vijeća i upravnog odbora budu usklađeni na način da ne dođe do bilo kakvih nedoumica vezano uz financijske obveze. Usporedba Hrvatskog i Jugoslavenskog filma je mislim, po mom osobnom sudu krajnje neprimjerena. Ne možemo uspoređivati kruške i jabuke i mislim da svi možemo biti ponosni onim što je hrvatski film, kao jedan od važnih djelova hrvatske audiovizualne industrije postigao od Hrvatske neovisnosti do danas, a posebno u razdoblju od zadnjih 10 godina. Što se tiče HDZ-ovog djelovanja u audiovizualnoj sferi, citiram vaše riječi, audiovizualno, HDZ-ovo djelovanje, zakon iz 2007., zakon iz 2011. godine izmjene i dopune kada smo uveli sustav poticaja, kada smo razradili cijeli taj model i pokazali smo koliko smo u sljedećih 6 godina zapravo postigli. Moram podsjetit s ove govornice da je jedan od problema u kojim se našao audiovizualni centar je upravo činjenica da 2012. kad se taj zakon počeo provoditi, u tadašnjem Ministarstvu kulture nisu osigurana sredstva koja su bila iskomunicirana na adekvatan način kroz primopredaju i zapravo smo ušli u jedan ciklus nelikvidnosti koji se vukao sve ponovo do sljedeće godine kad je ta, kako vi kažete HDZ-ovo djelovanje u sferi, napokon kroz proračun i kroz rebalansa proračuna taj dugogodišnji problem riješio. Kulturna politika poticaja, 20% poticaja smo uveli puno prije susjednih država, pratimo što se zbiva i jako dobro znamo što se zbiva i u ovom trenutku procjenjujemo da je ovaj poticaj dovoljan, a u uvodnoj riječi sam najavila da razmatramo još neke dodatne poticaje kako bismo posebno decentralizirali snimanje filmova izvan velikih i prepoznatih destinacija. I moram reagirati na ovog HDZ-ovog pouzdanika u slučaju kino distributera. Pažljivo smo čuli komentare od nekoliko saborskih zastupnika, razmotriti ćemo to do drugog čitanja. Nije se radilo o tipfeleru, u tom trenutku kada je donošen zakon i još su se izgrađivali zapravo sustav kinodistribucije diljem Hrvatske i to je bio ključni razlog.
Hvala lijepo, gospođo ministrice, imate jednu repliku od gospodina Glasnovića, izvolite.
Poštovane kolege, kolegice, sve je rekao jutros gospodin Hasanbegović, ne trebam ništa dodavat o stanju naše industrije, o općenito naše filmske industrije, tu sjede neki branitelji, tzv. kulture u tom kultnom kampu … [[Govornik se ne razumije.]] propali sustav, tu sjede ovdje. Ja bi samo podsjetio, oni još brane to vrijeme, kada je bilo vrijeme totalne apsolutne cenzure, kad su se promicali mitovi, to još rade neki titojugendi ovdje, imaju žargon iz … [[Govornik se ne razumije.]] revolucije. I samo bi dodao, da su gospodin Sinčić iz Živog zida i gospodin Furio Radin, bili onda '60. g. u toj državi, njih bi sigurno nasilno šišao možda gospodin Stazić i drugi ovdje. O tome, mi još živimo o tom dugu i još se vrši taj agriprop. Ja ne znam ima li uopće ozbiljan film snimljen o Domovinskom ratu, koji je mogao financirati HAVC. To ne znam. Mi smo izolirani društvo [[Upadica: Hvala lijepo, vrijeme, vrijeme, vrijeme.]] Ne nije vrijeme.
Vrijeme je, vrijeme [[Upadica Glasnović: Imamo kostimografiju iz.]] Gospodinu Glasnoviću vrijeme i opomena ne radi vremena, nego zato što ne možete polemizirati predsjedavajućega. To sam vam rekao 100 puta, dok ja sjedim ovdje, samnom se ne može polemizirati, kao što sa gospodinom Reinerom ili gospodinom Jandrokovićem. Kada sjedimo, možemo si reći što god želimo. To je cijela priča, ne možete. Ne, dobro. Gospođa Irena Petrijevčanin Vuksanović, izvolite, kao pojedinačna rasprava, hvala.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane ministrice sa državnim tajnikom i suradnicama. Pa evo, nakon možda emotivnijih rasprava, ja ću nažalost ili na sreću zavisi s koje strane se gleda, biti samo objektivna i analitična. Pa ću na brzinu protrčati, kroz neka uvjetno rečeno uvjetna pitanja, cilj je urediti, pa će onda moja rasprava biti vođena isključivo i jedino tom idejom i idejom najboljeg javnog interesa. Ja u potpunosti shvaćam intenciju ovog prijedloga zakona i u relaciju uvijek volim staviti sve aktere u procesu. A dopustiti ćete mi da to i sada učinim i na taj način analitički pristupom ovom problemu, jer ovdje je jedna od bitnih aktera i HRT o kojoj je bilo manje govora. Ja osobno uvijek se zalažem za to da HRT kao naša javna ustanova, proizvodi što više obrazovnog, dramskog, dokumentarnog, kulturnog, dječjeg i svakog drugog programa i nikada nisam za smanjivanje vlastite proizvodnje, to je moj osobni stav i moje mišljenje. I inače ne volim čuti podatke da prihodi o HRT padaju. Pa ću onda i u tom smislu pristupiti ovom problemu. Ono što je bitno, a sada je prilika da tome sada tako pristupimo. U zadnje vrijeme pojedini tiskani mediji su iz ovog tematskog korpusa izvlačili po njihovom tumačenju sporne dijelove i obrazlagali zašto su ti dijelovi problematični. I možda je sada zapravo idealna prilika, s obzirom da je ovdje i ministrica i državni tajnik i suradnici, da se kaže u diskusiji, a ne može štetiti već samo pridonijeti boljem dijalogu, a vidimo da su prilično emotivne rasprave i dobrim dijelom i ideologija ovdje inkorporirana jasnija slika o ovoj problematici. A ono što je bitno polazište kako je bilo do sada ovo područje uređeno. Za one koji nisu dublje u ovoj temi, koliko ja znam, a ispravite me ako griješim, dosadašnjim sistemom koji je imao naravno svoje bojki, HRT je dobivao sva prava zauvijek za područje RH. A što se tiče prodaje izvan Hrvatske, obično je HRT ugovorila prodaju preko neovisnih proizvođača, a zašto? Pa zato, jer nažalost, određene službe na HRT nisu bile dovoljno agilne i nisu imale da tako kažem, uvjetno rečeno interesa potruditi se i što više prodavati te projekte. I to je s jedne stane tužno. Zato iz tog razloga i HRT nije usporediva recimo s onim javnim televizijama kao BBC koji zarađuju enormno velike iznose od vlastite proizvodnje i prodaje svojih programskih sadržaja. Ali s druge strane neovisni proizvođači imaju interes i zato to bolje rade. I što je još bilo do sada. Pa prije novog sporazuma, a ja prvenstveno sada ću reći nešto o tom sporazumu, a onda se referirati na zakon. Prije tog sporazuma od neki dan, koji je potpisan između Agencije za elektroničke medije HRT-a i Hrvatskog društva neovisnih producenata, HRT je imao oko 70% od naknade, a neovisni proizvođači oko 30% i sada je u postotcima obrnuto. A čini se da je obratno i što se tiče ovlaštenja u proizvodnji, odnosno, ovlaštenja za prodaju. Prije je HRT kako sam rekla davao neovisnim proizvođačima, a sada neovisni proizvođači daju HRT-u kolokvijalno rečeno, koliko sam ja upućena. Taj novi sporazum o kojem je ovdje isto prilika da se progovori, jer je sve međusobno povezano i korelira je korelacijski sporazum o postupku i pravilima nabave neovisnih proizvođača dijela, kažem potpisan je nedavno. I naravno da je praksa pokazala određene nedostatke u legislativi u zakonskim i podzakonskim aktima i zato je očito i resorno ministarstvo i pristupilo ovoj problematici. Iako, kako sam rekla, istodobno u dobrom dijelu javnosti, pa i u nekim tiskanim medijima, postoje određena otvorena sporna pitanja, a naročito oko tog modela i sad ono što se u javnosti najviše problematiziralo je nekoliko dijelova tog sporazuma koji se donekle reflektiraju i na Zakon, a to su pitanja, da tako najbanalnije kažem, od koje neovisni proizvođač po novom prijedlogu, jel neovisni proizvođač odnosno neovisno proizvođač je pravna osoba, sad čitam, registrirana u RH za obavljanje djelatnosti proizvodnje audio-vizualnog sadržaja, ali tu su sada još neki dodaci. I što sve neovisni proizvođač mora uložiti u proizvodnju sadržaja odnosno TV emisije, filma, serije, što s jedne strane ulaže neovisni proizvođač, a što s druge strane ulaže HRT kao druga strana. Najjednostavnije rečeno, tko na kraju u tom procesu dobiva više? Ili je to neka pogrešna interpretacija. Znamo europske modele, nekoliko njih i tu nije ništa sporno, ali je li HRT ovdje usporediva sa BBC-em? Pa bojim se da nije. Evo npr. još nekih pitanja. Kako definirati udjel neovisnog proizvođača ako su sve stavke ugrađene u troškove proizvodnje odnosno financijski plan projekta i kada govorimo o pravima nad sadržajem, isto ne bi bilo loše dodatno razjasniti nekakva pitanja. Primjerice, spominje se vlasništvo nad projektom, ne spominje se vlasništvo nad projektom, krivo govorim, nego prava i to je u redu. To je točni izraz. No, konstrukcija kaže da se prava vraćaju neovisnom proizvođaču i tu se onda otvorila isto jedna dilema. Neki su pitali, jel to znači da HRT plati dosta toga, a prava se vraćaju kao da ih je HRT uzeo na neko vrijeme ili je i to jedna kriva interpretacija. Je li isto jedna od krivih interpretacija, to ćemo čuti, da je HRT platio troškove proizvodnje. To je onih famoznih 106% o kojih se dosta pisalo u tisku. Je li to kriva interpretacija? Vidite, ja to gledam na način da neovisni proizvođači su kod nas uglavnom male tvrtke. Imaju jednog, dvoje, troje, petero zaposlenih i to je uglavnom taj producent koji vodi tu tvrtku i još nekoliko ljudi. I sad možemo postaviti hipotetsko pitanje. Jednog dana ta osoba se više ne bavi tim poslom i s kim dalje HRT produljuje licencu? S njegovom djecom, unucima, ovlaštenicima? Što ako oni ne žele biti producenti ili ugase tu produkcijsku kuću ili ne znam, primjerice odsele? Znači li to da će HRT, na koji će način tada HRT zamoliti nekoga za svoja prava? Itd. To su bila neka otvorena pitanja po ovom sporazumu. Meni bi tu zapravo cilj, najkraće rečeno bio da mi u skladu sa europskom praksu, što smo dobrim dijelom ovdje inkorporirali, i hrvatskim zakonima s jedne strane, omogućimo razvoj neovisnih proizvođača, neovisne produkcije i smjestimo je u neke zdrave okvire, ali isto tako da ne zaboravimo ni zaštititi javnu televiziju kao društveno dobro i vjerujem da će se to i učiniti jer tako doduše stoji na neki način i u ugovoru Vlade i HRT-a i zato sam zapravo govorila o ovom sporazumu. Podupirem intenciju dakle, da se uredi ovo područje koje je dosad stvarno pokazuje potrebu za tim jer je i nedorečeno i nejasno i vidimo da je to dobar put iako ima puno mjesta po putu koja još treba urediti, čuli smo sve što. Bitno je da se u mandatu ove Vlada i ovog Ministarstva otvori izvjestan broj tema koje se sada i otvaraju, koje su stvarno neuređene i donekle su i delikatne jer u njima sudjeluje dosta aktera koji međusobno koreliraju, a često su u koliziji u stajalištima i mišljenjima i to je legitimno i mislim da je otvaranje ovih pitanja jako potrebno, a to se može raditi i na način da se pokuša postići što veći konsenzus svih aktera iako znam da to ponekad zapravo je gotovo i nemoguć posao. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Gospodin Gordan Maras. Nema ga, gubi pravo. Gospodin Hrvoje Zekanović. Nema ga, gubi pravo. Gospodin Stevo Culej. Ima ga i ne gubi pravo. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, ministrice, kolegice, kolege. Govori se o kulturi, a ja sam ovdje danas skužio da je nekultura najprofitabilnija u raspravama. Vrijeđanje svojih kolega po stranačkoj, ideološkoj, kulturološkoj i po svim drugim podjelama koje su prisutne u našemu društvu. Govorimo o kulturi, a ja vas ujedno i pozivam, pošto ste svi tu, na jedan kulturni događaj, iskoristiti ću ovu priliku, koji sutra po peti puta upriličujemo u Hrvatskom saboru. Znači, dvije izložbe vezano za Vukovar i tri izložbe vezano za zločine u Borovu Selu. Ovogodišnja izložba se naziva „Zločin bez kazne“, pa pozivam i vas ministrice i sve kolege sutra u 10,00 sati da prisustvujete tom kulturnom događaju jedinstvenome u Hrvatskome saboru. Kada govorimo o našoj kulturi, isprepliću se ideološke podjele, svjetonazori, kulturološko i nekulturološko naslijeđe, koje je netko donio, stekao ili ima u sebi kao klicu. Kako govoriti o hrvatskome filmu kada imamo najmanje hrvatskih filmova? Zašto nemamo hrvatskih filmova? I to posebice onih koji će prikazivati istinu o hrvatskome društvu na pravi način, istinski, povijesni, posebice kada se govori o Domovinskome ratu. Kažu, vi se bojite, činite to iz straha. Iz kojeg straha, od koga? Pa ja mislim da smo svi vrijeme straha ostavili iza sebe i da se ne bismo trebali bojati sadašnjosti, a ni budućnosti s obzirom da smo u Domovinskom ratu sve strahove prebrodili, vjerujem nam svima zajedničkoga neprijatelja kojega smo u Oluji porazili da ne znamo kad će se opraviti. Kažu vi se bojite, vi se bojite čega? Desničarskih udruga braniteljskih? Kakve su to braniteljske desničarske udruge koje bi se ministrica trebala bojati? Svaki ministar bi se trebao bojati ili ministrica, oprostite, da li je pogodila u srž problema ili nije pogodila. Oni koji su nam predstavljali HAVC u prošlom vremenu, činili su sve da oblate Domovinski rat i zato su bili obilato nagrađeni. Imamo ovdje podataka, već sam čuo, gospodin Hasanbegović da je spomenuo. Kaže ovako, Predrag Ličina, 3 milijuna i 200 000 kuna, film se zove „Posljednji Srbin u Hrvatskoj“. Ja predlažem bolje da je snimio film Posljednji četnik u Hrvatskoj ali nije mogao jer su svi preobukli kapute, mnogi su danas i djeluju protiv hrvatske države ali na druge načine. I zamislite kako je taj gospodin Ličina proslavio dobitak 3 milijuna i 200 000 kuna. Sprem'te se, sprem'te četnici. To je bio njegov komentar na 3 milijuna i 200 000 kuna. Gospodine potpredsjedniče, primit ću opomenu [[Upadica Radin: Čiji komentar?]] Predraga Ličine. Hvala. Znači i takovi koji dobivaju novce da snimaju filmove u kojima će prikazivati hrvatske branitelje, Hrvate kao monstruozne likove i još će za to dobivati novce od hrvatskoga naroda iz hrvatskoga proračuna. A istina o Domovinskome ratu, nijednoga retka. Nijedne minute u filmovima. Zašto ne bi snimali filmove o Oluji, o Bljesku, o braniteljima? Zašto ne bismo snimali filmove u zločinima koji su počinjeni nad Hrvatima, nad hrvatskim katoličkim crkvama, nad hrvatskom svećenstvu, hrvatskim braniteljima? Imamo od Vukovara do Dubrovnika imamo primjera koliko hoćemo, ali ne, mi to nećemo prikazati ni u hrvatskim filmovima ni u hrvatskoj kulturi jer to nije napredno, to je zaostalo, to čini podjele a ne čini podjele ono što su neki donijeli iz prošlog sustava i ne mogu se odreći Tita, Bate Živojinovića i ostalih … [[Govornik se ne razumije.]] iz onih vremena. Govorimo o kulturi a kulture nema osim one koje vrijeđa hrvatskog čovjeka, hrvatsko biće. Masakr u Dvoru na Uni, prikazivanje hrvatskih branitelja kao ubojice, financiran od našeg HAVC-a. I ti filmovi odlaze u Europu, u svijet, gdje prikazuju Hrvate na isti način na koji bi nas prikazao i Savo Štrbac ili neki iz naše kulture ili neki naši političari iz Hrvatskog sabora koji nas ovdje u Hrvatskome saboru nazivaju desničari, fašisti, neofašisti ili ne znam kako drugačije. A da ne zađem ja u njihovu kulturu ili u povijest, pa da izvučemo neke podatke o njima samima ili o njihovim prošlostima, a to ćemo na nekoj od tiskovnih konferencija koje ću upriličiti isto u Hrvatskome saboru. Gospođo ministrice, ja vas pozivam sutra na izložbu posvećenoj smrti 12 redarstvenika u Borovom Selu i drugim zločinima koji su počinjeni u Hrvatskoj u vrijeme Domovinskog rata, posebice ova godina 2018. je specifična zbog zločina kontinuiranoga stogodišnjega, od 1918. pa do 2018., od prvog zločina Grge Anđelinovića na Trgu bana Jelačića pa do Borova Sela i do današnjeg dana nekažnjeni zločini još uvijek i snimit ćemo film o tome kao hrvatski branitelji, predložit ćemo vam u jednom od naših projekata. Hvala vam.
Gospodine Culej, provjerili smo u međuvremenu. Ono što rekli je netočno, gospodin Ličina je odgovorio sa riječima „Spremite se, spremite se“, vrlo neodređeno pa molim vas, molim vas lijepo. Pa ja samo kažem da ste vi komentirali nečega čega nema prikazujući da ima. Nitko nije spomenuo četnike. Samo radi istine. Oprostite, nitko nije spomenuo riječ četnici. Idemo dalje, završna riječ, gospođa Nina Obuljen Koržinek, ministrice kulture, izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Na kraju ove rasprave, ja bih se željela zahvaliti predstavnicima svih klubova i svima koji su sudjelovali u raspravi. Mi ćemo potruditi do drugog čitanja sve vaše prijedloge razmotriti i one koje budemo mogli uvažiti. Nekoliko samo završnih komentara, mi smo i u ovom pregledu uspjeha hrvatskog filma suzdržali od bilokojih navođenja bilo čijeg pojedinačnog imena pa evo nekako mislim da i u svjetlu ovih nekih rasprava bi se trebalo ipak suzdržati od navođenja podataka koji izvan konteksta mogu uvijek dati drugu sliku. S obzirom da je neposredno prije mog izlaganja bilo i izlaganje gospodina Culeja, zastupnika Culeja, ja bi se vrlo kratko samo referirala da se u ovom trenutku upravo sredstvima HAVC-a snima film o generalu Gotovini. Bilo je filmova o Domovinskom ratu, međutim moramo biti svjesni da niti Ministarstvo kulture u drugim područjima kreativnih industrija nije ono koje može naručivati teme, a isto i sa HAVC-om, dakle uvijek ovisi o tome što redatelji i producenti predlože, međutim kao iznimno pohvalno mislim da treba naglasiti inicijativu HAVC-a i HRT-a temeljem koje je snimljen i jedan od po mnogima i najboljih filmova o Domovinskom ratu, broj 55 koji je zapravo nastao temeljem posebnog natječaja za najbolji scenarij na temu Domovinskog rata. Ali da se sada vratimo samim temama zakona, dakle upravljačka struktura, drago mi je da je prepoznat napor da se povećaju kriteriji za sve, za imenovanje u sve upravljačke strukture HAVC-a i čuli smo prijedlog vezano uz usklađivanje prijelaznih i završnih odredbi, rokova, usklađivanje s novim kriterijima pa ćemo to razmotriti. Što se tiče audiovizualnog vijeća, drago nam je da je prepoznato kao dobro skraćivanje roka imenovanje članova audiovizualnog vijeća na 2 godine. Ja moram ovdje istaknuti da mi u svakom području kulture, kada dođemo na pitanje o tome tko odlučuje o financiranju i tko su članovi tih tijela, bez iznimke dolazimo u problem sukoba interesa i pitanja kako uredit taj sukob interesa, a da zadržimo princip da struka odlučuje o struci. Mi smo malo tržište i jako je teško naći pojedince, osobe koje imaju dovoljne stručne kompetencije, a koje će moći zadovoljiti sve visoke kriterije pa svi prijedlozi koji su došli u tom smislu, mi ćemo ih razmotriti. Što se tiče doprinosa kinoprikazivača, članak 25. to ćemo razmotriti do sljedećeg čitanja i napraviti još jednu rundu konzultacija, pitanje sukoba interesa to sam komentirala. Primijećeno je u raspravi, a ja ću još jednom reći da smo upravo zbog tog mogućeg sukoba interesa, a s obzirom da se radi o izravnim imenovanjima udruga u hrvatsko audiovizualno vijeće koje ministarstvo samo potvrđuje, uveli i institut zamjenika. Nije više izbor na 4, nego na 2 godine. Drago mi je da ste uočili da uvodimo model, princip samoregulacije i mogućnost samoregulacije i koregulacije. To je jedan institut koji se potiče uopće u europskom, audiovizualnom i medijskom zakonodavstvu i mi smatramo da ga u Hrvatskoj treba što više koristiti kako bi se upravo dizali standardi međusobnog uređivanja obveza između najvažnijih dionika. Što se tiče poticaja, razgovarat ćemo u ovom razdoblju, dakle članci 12. do 13. kao što sam najavila i o dodatnoj mogućnosti većeg poticanja i ambicioznijeg poticanja onih filmskih produkcija koje će se snimati u manje razvijenim hrvatskim područjima. U raspravi je bilo riječi i o HRT-u, o ulozi HRT-a u ovom eko sustavu. Moram reći da se to ne odnosi samo na ovaj izravni doprinos HAVC-u kroz financiranje. HAVC i HRT podržavaju cijeli niz koprodukcija, međutim iznimno je važno da HRT dosljedno provede odredbu od minimalno 15% proračuna za neovisnu produkciju jer to će biti još jedan dodatni poticaj za rast naše audiovizualne industrija, a onda kad se više snima kad su veće mogućnosti, naravno da dolazi i do veće kvalitete. U tom smislu treba iščitavati i ovaj koregulacijski sporazum koji su potpisali neovisni televizijski producenti i HRT, međutim i ovaj cijeli sustav audiovizualnih djelatnosti koje mi uređujemo kroz ovaj zakon izravno je zainteresiran da se na pravi način s jedne strane, nakon razdvajanja knjigovodstva na HRT-u utvrdi o kojem budžetu se radi i onda da se dosljedno primijeni ova kvota od minimalnih 15%, a koja kao što znamo, na uspješnim europskim radiotelevizijskim servisima zapravo kontinuirano raste. To neće oslabiti HRT, nego upravo suprotno. Donijet će kvalitetnije i inovativnije, kreativnije programe koji će onda na HRT privlačiti puno više gledatelja. Zastupnica Petrijevčanin je govorila nešto i o intelektualnom vlasništvu. Doista, pitanje uređivanja sekundarnih prava vezana je uz mogućnost neovisnih televizijskih producenata da se javljaju na programe međunarodnih poticaja, kao što je program medija, ali to sada ulazi dosta duboko u jednu drugu temu. Na kraju bih još se referirala na 2 komentara. Jedno je pitanje jedinstvenog digitalnog tržišta i izostanka tema vezanih uz digitalizaciju u ovom zakonu. Moram priznat, nije mi potpuno jasno na koji način je to još više trebalo uključiti. Naime, revizija audiovizualne medijske direktive i revizija paketa zakona, direktiva koje uređuju intelektualno vlasništvo i autorska prava događa se u okviru jedinstvenog digitalnog tržišta. Ministarstvo kulture kroz svoju koordinaciju, Europsku koordinaciju koju smo zapravo formirali, a koja obuhvaća sve dionike tog procesa. Dakle, državni zavod za intelektualno vlasništvo, vijeće za elektroničke medije, odnosno agenciju i predstavnike ključnih udruga, HRT, udruge redatelja, producenata, neovisnih televizijskih producenata, zapravo formulira stajališta RH prema pitanjima koja se sada na razini EU uređuju u paketu, izmjene propisa i pristupa o jedinstvenom digitalnom tržištu, znamo da su tu prijepori veliki oko određenih direktiva koje se tiču prekograničnog odašiljanja, pitanja zemlje porijekla, ali duboko smo u svim temama i vodimo računa da moguće izmjene europskog zakonodavstva ne ugroze one principe koje smo ugradili u naše zakone, a da bi čuvali i poticali hrvatsku nacionalnu produkciju i distribuciju. Na samom kraju ja bih se samo referirala na jedan od komentara još iz rasprave po klubovima, a to je da je citiram „Audiovizualna produkcija procvjetala pa nestala“ ne mogu prihvatiti takvu konstataciju. 2017. godine 190 milijuna u Hrvatsku je ušlo potrošnje kao posljedica poticaja ulaganja u proizvodnju. ove godine događa se prva kino distribucija jednog hrvatskog filma u SAD-u u više od 30 kuna. hrvatski film prvi put je bio preuzet i kupljen za prikazivanje na platformi Netflix, jedna hrvatska serija kojoj je HAVC podupro razvoj, a koja je naručena od HRT-a prodana je globalnom Netflixu, prije nekoliko tjedana su objavljeni podaci. Hrvatska manjinska koprodukcija ove godine je u distribuciji u Kini. Belgijska nacionalna televizija otkupila je za prikazivanje u prime time hrvatsku seriju koja je isto tako naručena od HRT-a. Ove godine je sa snimanjem krenulo 16 filmova, tako da ja mislim da mi možemo svi zajedno biti zadovoljni pa rekla bih čak i ponosni sa onim što hrvatski kreativci i producenti redatelji, svi oni koji su uključeni u nastanak filmova rade kako bi promovirali našu kulturnu i kreativnu industriju, ali naravno i našu kulturu u cjelini. Zahvaljujem se još jednom na svim raspravama, trudit ćemo se jako brzo razmotriti sve te prijedloge, napravit ćemo još jednu rundu konzultacija s udrugama i nakon toga ćemo nadam se ovom Visokom domu poslati na raspravu poboljšani konačni prijedlog zakona. Hvala vam.
Hvala i vama gospođo ministrice. Nije bilo nikakvih replika. Zaključujem raspravu i glasat ćemo kada se steknu uvjeti, što znači petak.
Prijedlog Zakona o audiovizualnim djelatnostima, prvo čitanje, P.Z. broj 319, predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskog radnog tijela, dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog Zakona o audiovizualnim djelatnostima. Drugo, sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 99 za, 6 suzdržanih i 3 protiv donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
I sada sljedeća točka dnevnog reda je: - Prijedlog zakona o tržištu kapitala, prvo čitanje, P.Z.E. broj 321. Budući da smo ubrzali sa raspravom, a ministar ima kako čujem obavezu, nastavljamo sa raspravom u 12,00 sati. STANKA U 11,38 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 12,02 SATI]] 12 sati je. - Prijedlog Zakona o tržištu kapitala, prvo čitanje, P.Z.E. br. 321; Predlagatelja je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevno reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun. Želi li predstavnik predlagatelja, ministar financija Zdravko Marić, dati dodatno obrazloženje? Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana kolegice i kolege saborski zastupnici. Evo ja ću probati ukratko iako ovo je iz djelokruga Ministarstva financija najveći, najopsežniji zakon koji smo ja mislim ikad i predstavljali a u isto vrijeme mislim da bi ga mogli usporediti sa nekim drugim, dakle govorimo o zakonu o 739 članaka pa ću probati koliko mogu u ovoj uvodnoj riječi pobrojati one najvažnije stvari. Dakle taj novi zakon prenosi u hrvatsko zakonodavstvo sveukupno 15 direktiva i omogućuje provedbu 9 uredbi. Najvažniji razlog izrade Zakona o tržištu kapitala je ipak nova tzv. MiFID II direktiva, odnosno direktiva o tržištima financijskih instrumenata koja donose brojne novosti za sve sudionike na tržištu kapitala. Financijska kriza iz 2008. godine otkrila je ja bih rekao brojne slabosti u funkcioniraju transparentnosti financijskih tržišta te su stoga u svibnju 2014. Europski parlament i Vijeće EU donijeli spomenutu MiFID II direktivu i Uredbu o tržištima financijskim instrumenata ili tzv. MiFIR uredbu. Cilj novih pravila jest financijska tržišta učiniti učinkovitijima, otpornijima i transparentnima, odnosno povećati povjerenje ulagača, smanjiti rizik tržišnih poremećaja, smanjiti sistemski rizik, povećati efikasnost financijskih tržišta i smanjiti nepotrebne troškove za sudionike. Nova direktiva MiFID II i uredba MiFIR zamjenjuju postojeću MiFID I. Što se tiče ključnih novosti po nekoliko glavnih stupova, s jedne strane povećava se obuhvat reguliranih trgovinskih platformi i instrumenata. Velik dio trgovanja trenutno se izvodi izvan mjesta trgovanja, definiranih u MiFID I na tzv. over the counter osnovi. Odnosno odvija se na internim, nereguliranim brokerskim platformama. Također pravila MiFID I su bila ograničena trgovanje isključivo dionicama, tj. sprječavalo efikasnost procesa formiranja cijena za veliki broj financijskih instrumenata. MiFID II osigurava da se investicijske tvrtke koje upravljaju internim multilateralnim sustavom trgovanja dionicama ili sličnim dioničkim instrumentima moraju registrirati kao ovlaštena multilateralna trgovinska platforma. Za financijske instrumente koje nisu dionice, znači derivate, obveznice, strukturirane investicijske proizvode i slično MiFID II uvodi novu kategoriju trgovinske platforme odnosno organiziranu trgovinsku platformu. Novo mjesto trgovanja poprilično široko uređeno, odnosno sve što je multilateralno, a nije burza ili multilateralna trgovinska platforma kako bi mogli biti obuhvaćeni i svi oblici organizirane provedbe trgovanja koji nemaju funkcije ili regulatorne specifikacije postojećih mjesta trgovanja. Dakle cilj je da se cjelokupno organizirano trgovanje odvija na uređenim mjestima i potpuno transparentno, kako prije trgovanja tako i poslije trgovanja. Najveća promjena će se dogoditi pri trgovanju derivatima. MiFID II zahtjeva da se određenim standardiziranim derivatima trguje na reguliranim platformama. Procjenjuje se da bi do 70% derivata kojima se trenutno trguje OTC ili over the counter tržištima moglo biti prebačeno na regulirano tržište. Posljedica ovih promjena je da je prošireni regulatorni iz MiFID I sa 6 tisuća financijskih instrumenata na procjenjenu više od 100 tisuća što će uvelike poboljšati transparentnost trgovanja i doprinijeti efikasnom formiranju cijena. Pod 2. povećava se transparentnost trgovanja, MiFID II proširuje zahtjeve za transparentnost na veći broj financijskih instrumenata u odnosu na MiFID I uključujući i tzv. eyuity like instrumente, obveznice i strukturirane financijske instrumente kao i na izvedenice koje ispunjavaju određene uvjete. Operatori trgovinskih platformi biti će kao i u MiFID I dužni objavljivati trenutačne cijene financijskih instrumenata kojima se trguje te naravno količinu interesa. S obzirom da se značajno proširuje obuhvat trgovanja na reguliranim trgovinskim platformama povećati će se transparentnost trgovanja na tržištu kapitala cijele EU. Također pod 3. povećava se efikasnost dostave podataka. Jedan od problema u MiFID 1 je bio nedostatak kvalitete i standardiziranost u podacima o trgovanju što je otežavalo konsolidaciju podataka i smanjivalo učinkovitost. MiFID II propisuje standardizirani format i sadržaj te popis informacija koje moraju objaviti. Također MiFID II uređuje efikasniju dostavu podataka o trgovanju. U novom regulatornom okviru posebna pravna osoba koju je prethodno licencirao regulator prikupljati će podatke o trgovanju izvan uređenih tržišta. Zatim će te podatke burza i ostale platforme slati drugoj licenciranoj pravnoj osobi koja će ih konsolidirati i objavljivati za svaki od financijskih instrumenata. U konačnici podaci se dostavljaju regulatorima sa svrhom praćenja rizika i potencijalnim manipulacijama tržišta. Pod 4. cilja se na smanjenje troškova trgovanja. Europska komisija je istaknula da troškovi pristupa trgovanju u EU su nepotrebno visoki i značajno viši od onih u SAD-u stoga je Europska komisija propisala delegiranu uredbu kao dodatak MiFID II direktivi u kojoj propisuje da bi pružatelji podataka trebali utvrditi svoje naknade temeljem svojih troškova a da im se pri tome omogući razumna marža na temelju čimbenika kao što su operativna dobit, povrat na troškove, povrat od operativne imovine i povrat od kapitala. Kako bi se korisnicima podataka i nadležnim tijelima omogućilo da učinkovito ocjene pružaju li se tržišni podaci na razumnoj i komercijalnoj osnovi propisano je da sve bitne uvjete za njihovo pružanje potrebno javno objaviti. Pružatelji podataka stoga trebaju objaviti informacije o svojoj upotrebi za određivanje svojih troškova. Uvodi se jedinstveni alfanumerički kod za sudionike tržišta kapitala. Svim pravnim subjektima koji se bave financijskim transakcijama biti će alocirani jedinstveni alfanumerički kod od 20 znakova. Bez ovog koda sudionici neće moći pristupiti tržištu kapitala EU. Ovaj kod ima ključnu ulogu u okviru novog MiFID II režima, izvješćivanja o podacima trgovanja kao i za pružanje podrške radu, regulatoru nadzoru tržišta uključujući otkrivanje zlouporabe tržišta ali i procjenjivanje rizika sudionika tržišta. Pod 6. regulira se algoritamsko trgovanje, uređuje se na način da je jedan od uočenih izvora rizika o efikasnom funkcioniranju tržišta kapitala te propisuje regulatorne zahtjeve za društva koja trguju putem algoritama. Pod 7, osigurava se primjena o zlouporabi tržišta. Novim Zakonom o tržištu kapitala osigurava se izravna primjena uredbe o zlouporabi tržišta na način da se definira HANFA kao nadležno tijelo, te njezine ovlasti i nadzorne mjere. Ovaj dio zakona odnosi se na sve pravne i fizičke osobe koje postupaju protivno propisanim zabranama trgovanja na temelju povlaštenih informacija nezakonitog objavljivanja povlaštenih informacija i manipuliranja tržištima. Uvode se novosti u dijelu zaštite ulagatelja i to po nekoliko osnova. Pod prvom, uvode se promjene u investicijskom savjetovanju, poboljšana je kvaliteta informacija koje se daju klijentima. Novost je da je prilikom pružanja usluge investicijskog savjetovanja ili upravljanja portfeljem investicijsko društvo obvezno procijeniti jesu li usluga i financijski instrumenti primjereni za klijenta, a posebno jesu li u skladu sa spremnošću klijenta na preuzimanje rizika i njegovom sposobnošću za podnošenje gubitaka. Unaprijeđeno upravljanje proizvodima, investicijsko društvo koje proizvodi, razvija, izdaje ili dizajnira investicijski proizvod namijenjen za prodaju klijentima proizvođač dužan, dužno je ustrojiti i primjenjivati, periodički preispitivati postupke kojima se unutar društva odobrava svaki pojedini investicijski proizvod kao i značajne promjene i prilagodbe postojećeg investicijskog proizvoda prije nego što se taj proizvod stavi na tržište i distribuira klijentima. Također, proizvođač ima obvezu redovito preispitivati proizvod uzimajući pri tom u obzir sve događaje koji mogu bitno utjecati na potencijalni rizik utvrđenom ... [[Govornik se ne razumije.]] tržišta. MiFIR nadalje omogućava regulatorima da zabrane distribuciju određenih proizvoda ako procjene značajne rizike za investitore. Također, reguliraju se dodatni poticaji. ... [[Govornik se ne razumije.]] propisuje da investicijsko društvo dodatni poticaj može dati ili primiti jedino ako su ispunjeni uvjeti. Taj dodatni poticaj je osmišljen kako bi se poboljšala kvaliteta povezane usluge koja se pruža klijentu. Dodatni poticaj ne ugrožava obvezu investicijskog društva da postupa u najboljem interesu klijenta, korektno i u skladu s pravilima struke i klijentu je prije pružanja usluge jasno na točan i razumljiv način priopćeno da postoji dodatni poticaj vezan uz određenu uslugu, prirodu i iznos ili količinu dodatnih poticaja, a ako iznos ili količinu nije moguće utvrditi, način utvrđivanja dodatnog poticaja. I na kraju, definira se neovisni savjet. ... [[Govornik se ne razumije.]] propisuje da investicijska društva moraju obavijestiti svoje klijente o tome da li se njihovi savjeti pružaju na neovisnoj osnovi i da li se savjeti temelje na širokoj ili ograničenoj analizi različitih vrsta financijskih instrumenata. ESMA, dakle regulatorno tijelo na razini EU, propisuje da tvrtke koje nude neovisne savjete moraju provesti proces selekcije koji nudi fer i primjerenu usporedbu različitih financijskih instrumenata. Na to ne smije utjecati bilo kakav interes koji tvrtka ili zaposlenici mogu imati u vezi s određenim financijskim instrumentom. Ako nije moguća usporedba financijskih instrumenata, društvo ne može tvrditi da je neovisno. Što se tiče ostalih izmjena, uvodi se nadzor izdavatelja čiji su vrijednosni papiri uvršteni na uređeno tržište. HANFA će postati nadzorno tijelo za financijske informacije izdavatelja. Jesu li sastavljeni u skladu sa relevantnim okvirom za financijsko izvještavanje te izricati odgovarajuće nadzorne mjere. Također, propisan je okvir za sanaciju središnjih depozitarija sa sjedištem u RH. HANFA je predviđena kao sanacijsko tijelo, a propisani su postupak, instrumenti sanacije, ovlasti HANFA-e i zaštitne mjere. zbog troškova se ne osniva sanacijski fond, već se uvodi dodatni sanacijski alat prema kojem HANFA ima ovlast pozvati sudionike središnjeg depozitorija na jednokratnu uplatu do najviše tri milijuna kuna proporcionalno raspoređeno između sudionika, a s obzirom na iznos namijenjenih instrukcija tih sudionika u zadnjih godinu dana. I na kraju, dame i gospodo, novi Zakon o tržištu kapitala donosi brojne novosti i poboljšanje u funkcioniranju transparentnosti financijskih tržišta. U odnosu na sudionike našeg tržišta kapitala postavlja određene tehničke i organizacijske zahtjeve, prvenstveno u pogledu unapređivanja informatičke podrške, transparentnosti transakcija povezanih sa različitim financijskim instrumentima, kvalitetu trgovinskih sustava, te edukaciju prodajnog osoblja vezano uz nuđenje proizvoda klijentima. Mo ovdje govorimo, naravno o prvom čitanju. Ponovit ću moje riječi s početka samog uvodnog obraćanja. Dakle, govorimo o jednom zaista sveobuhvatnom zakonu, 739 članaka, tako da i ova današnja rasprava, a naravno i svi eventualni potencijalni amandmani, bilo odbora matičnih, bilo vas kroz rasprave u okviru klubova ili pojedinačno će biti dobrodošli i mi ćemo ih naravno spremno razmotriti. Dugo vremena smo radili, ovdje je sa mnom pomoćnik ministra zadužen između ostalog, i za financijski sustav, zajedno sa svojim timom koji su proteklih mjeseci zaista mukotrpno radili. Treba naravno spomenuti i kolege i kolegice iz HANFA-e koje također, kao i općenito ja bih rekao, stručnu i zainteresiranu javnost koja je sudjelovala u ovoj izradi velikog zakona. I onim činim kada i prođe Hrvatski sabor, nadam se i bude izglasan u Hrvatskom saboru, stoji naravno jedan veliki izazov pred sve nas sudionike u tom segmentu, a to je implementacija ovako jednog obuhvatnog zakona. Hvala lijepa.
Hvala i vama gospodine ministre. Imate tri replike. Prvu repliku ima gospodin Škibola.
Uvaženi ministre financija, moje pitanje se odnosi na bankarski sustav. Interesira me, postoje podaci da trenutno u hrvatskom financijskom sustavu imamo 22 banke i plan Narodne banke je da se te 22 banke reduciraju na samo 10 banaka. Interesira me koja je poanta monopolizacije u tom smjeru financijskog sustava i drugo pitanje je Etična banka je podnijela zahtjev za registraciju HNB-u. Odbili su mogućnost registracije Etične banke, a mi znamo da u EU etične banke su definitivno trend koji treba podržavati i koji treba registrirati. Hvala.
Hvala lijepa. Gospodine ministre, izvolite.
Evo, hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi zastupniče, hvala na pitanju i komentarima. Moram odgovoriti da i prvi i drugi dio zaista treba biti usmjeren samo i isključivo prema HNB-u, onda je nezavisan regulator i institucija koja provodi neovisno o bilo kakvim utjecajima monetarnu politiku, pa između ostalog naravno i politiku supervizije bankarskog sustava. Između ostalog, ovaj Zakon kao Zakon o tržištu kapitala ne cilja i nije fokusiran isključivo na kreditne institucije odnosno banke. Jedan dio njihovog poslovanja sigurno da pokriva, ali u nekakvom globalu sigurno da ne. Međutim, odgovoriti ću vam u ovom dijelu. Mislim da sve institucije ove države, pa tako i HNB trebaju skrbiti naravno o bankarskom sustavu. Nisu mi poznate ove informacije o kojima govorite da postoji nekakav plan o reduciranju ali sigurno da uzevši u obzir i sve okolnosti hrvatskog gospodarstva i poprilično dugotrajnu recesiju koja je trajala i neke druge izazove, pred pojedinim bankama stoje nekakvi izazovi ali to je prije svega i samo isključivo u ingerenciji HNB—a. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospodin Glasnović.
Poštovani ministre, slušao sam vaše izlaganje i mislim dobro da ste postavili regulative i ovaj sustav balansa i provjera a se ne dogodi ono šta je bilo 2008. godine na globalnoj razini kad su investicijske banke totalno razorile globalni sustav financijski i to je dobra stvar ali ja se pitam, mi smo skoro insignificant jedan dio toga globalnog tržišta. Mene više stvari zanimaju kakve je investicijska klima u Hrvatskoj? Za te green fields investicije. Jel' se to poboljšava? Imamo li mi statistiku? Govorili ste o ušteđevini. Osigurane ušteđevine, imale državne dionice i do koje razine se te državne dionice čovjek ulaže u njih zaštićene i to su pitanja. Koje su sigurne investicije u tom tržištu za hrvatskog potrošača?
Hvala. Gospodine ministre.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče, mislim da ste dobro apostrofirali situaciju 2008. kada je naravno puno toga otkriveno na način da se u globalnom financijskom sustavu raznorazne i manipulacije i možda ne u konačnici dobre namjere materijalizirale pa se ta kriza financijskog sustava prelila cijelo gospodarstvo, od najrazvijenijeg, gospodarskih najrazvijenijeg do onih najmanje razvijenih gospodarskih u smislu gledano zemalja i regija. Dakle te nekakve lekcije naučene smatramo da ne bi trebali ponavljati. Da li je ovo dobar smjer kojim se ide između ostalog i na razini EU-a, osobno smatram da sigurno treba pojačati regulatorni okvir. Naravno uvijek postoji ona granica da li ćemo negdje pretjerati u smislu prenormiranja kako bi onda na neki način smanjili nekakve aktivnosti. Ali ovaj drugi dio vašeg izlaganja sigurno da treba svi skupa ne samo u okviru ovog zakona nego i u brojnim drugim aktivnostima a to je jačati investicijsku klimu i općenito ozračje u RH. Hvala.
Hvala. I gospodin Lovrinović na kraju.
Poštovani gospodine ministre Marić, postavlja se pitanje uopće čemu zakoni od tržišnog kapitala i čemu služi tržište kapitala u Hrvatskoj? Vi ste doktor ekonomije pa vam ne treba nitko objašnjavati ali kako graditi tržište kapitala u ambijentu ogromne nelikvidnosti kada je novčano tržište nerazvijeno? Znači vi ovdje pravite kuću od krova a temeljni postulat u ekonomiji da ako su nelikvidni odnosi u gospodarstvu, tržište kapitala ne može uspjeti. Dakle, ovdje je riječ o Zagrebačkoj burzi kao jednoj mlinici na potoku koja vrti dolje onaj kotač a nema žita za meljavu, jel tako? I s druge strane gledajući naš pravosudni sustav kako funkcionira, onda sve ovo što vi sad uvodite financijske izvedenice a vi koristite jednu nažalost ružnu riječ, derivati, ja predlažem ili uvedite derivativi ili lijepu hrvatsku riječ izvedenice, pustite derivate, to je nafta, pa prema tome možete li reći čemu služi tržište kapitala ovakvo kakvo je?
Gospodine ministre, izvolite.
Hvala lijepo. Poštivani zastupniče, cijenjeni profesore, dakle, da, hvala na opasci, koristit ćemo pojam izvedenice. Jednim djelom naravno se mogu složiti s vama, gledamo na danas na trgovanje na Zagrebačkoj burzi i općenito na tržište kapitala, zaista iznosi dnevnih prometa i općenito trgovanja su jako mali. Međutim to ne bi trebalo nas sve skupa odvesti od normiranja i provedbe određenih i uredbi i direktiva EU-a koje će pospješiti naravno i kad se, ja se iskreno nadam i vjerujem duboko u dogledno vrijeme, u skoro vrijeme zapravo ponovno revitalizira i oživi ta trgovanja na tržištu kapitala jer ono sigurno ima svoju perspektivu. Spomenuli ste Zagrebačku burzu, Zagrebačka burza u nedavnoj prošlosti je imala neke i akvizicijske aktivnosti po regiji, sigurno može biti ona uporišna točka kojoj će se između ostaloga ne samo razvijati tržište kapitala nego tržište kapitala koje će imati jači i veći doprinos za ukupni gospodarski rast u Hrvatskoj. Hvala.
Hvala i vama. Želi li izvjestitelj odbra uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi za raspravu je gospodin Nikola Grmoja ispred Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista, izvolite gospodin Grmoja.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege. Kao što i sama Vlada navodi u ocjeni stanja i što će proisteći iz donošenja istog zakona, vidljivo je da se ovim zakonom konačno nakon 7 izmjena radi usklađivanja s pravnom stečevinom EU-a stvoreni ključni preduvjeti za integraciju financijskog tržišta u jedinstveno tržište država članica EU-a a ključ i element ovog zakona je tzv. MiFID II direktiva. Iz samog zakona je vidljiva želja za povratom povjerenja ulagača u tržište kapitala. Također mijenjajući propise za financijska tržišta želi se zaštititi ulagače kroz češće izvještavanje klijenata, prezentacije svih uključenih troškova investicijskog ulaganja, osiguravanje najpovoljnijeg izvršenja za klijente, evidencije komunikacije kao i čuvanja poslovne dokumentacije. Nadalje, zbog postroženih zahtjeva vezano uz telefonski elektroničku komunikaciju s klijentom a temeljem nove uredbe o zaštiti osobnih podataka, ostaje za vidjeti hoće li subjekti s tržišta kapitala početi preusmjeravati klijente na svoje e-trgovinske sustave. Ono što također treba biti spomenuto da MiFID II propisuje organizacijske odgovornosti uprave i upravljačkih tijela investicijskih društava kao i da investicijski subjekti iz trećih zemalja na tržištima kapitala EU-a moraju osnivati podružnicu. Posebno su pak uređena prava i obveze sudionika na tržištu kapitala u području zabrane trgovanja na temelju povlaštenih informacija, nezakonitog objavljivanja povlaštenih informacija i manipuliranja tržištem. Treba još nadodati da su propisane veće obveze za izvješćivanje europskog nadzornog tijela za vrijednosne papire, a postrožene su i mjere te sankcije koje mogu biti poduzete protiv pravnih i fizičkih sudionika na tržištu kapitala. Zakon predviđa i uvođenje trgovinske platforme za rastuće tržište malih i srednjih poduzetnika putem kojih bi oni na jednostavan način mogli prikupljati kapital za razvoj investicije. MiFID II direktiva imat će značajniji utjecaj na poslovanje, ponašanje i upravljanje tvrtki u Europi i ona otvara mnoga strateška pitanja za industriju investicijskog upravljanja. MiFID II zabranjuje diskrecijsko upravljanje imovinom i neovisno savjetovanje, izravno izazivanje poslovnih modela i pritisak na prihode upravljanja imovinom. Štoviše, MiFID II značajno poboljšava operativne zahtjeve, tržišne strukture, izvještavanja i upravljanja, kao i poboljšanja regulatornog nadzora, kako bi se spriječila zloupotreba koja je dovela do financijske krize 2018. Sada nažalost dolazimo do ključnih problema ovog zakona i nekih pitanja koja moraju biti postavljena ministru financija Zdravku Mariću. Prvo pitanje, koliko će sve to investicijska društva koštati? Prije otprilike godinu dana procjenjivalo se da će prilagodba novoj regulativi europska investicijska društva koštati 2,5 milijardi eura, nedavno je Njemačka središnja banka upozorila da su samo njihove banke izdvojile više od milijardu eura na prilagodbu novoj direktivi. Drugo pitanje, zašto nismo već bili spremni za implementaciju zakona 1.1.2018. što smo bili dužni i kolike penale plaćamo za svaki dan neprovođenja istog? I treće pitanje, da li je nespremnost HAMFE zapravo uzrok da nismo ovo prije implementirali? Prijedlog Zakona o tržištu kapitala značajno proširuje i postrožava regulativu vezanu uz tržište kapitala, HAMFA dobiva veće ovlasti, nadajmo se da će prihvatiti i veće odgovornosti, nadamo se da neće biti argumenata nismo znali, niti smo bili dužni znati, kao što je bio slučaj s jamstvima tvrtki u sastavu koncerna Agrokor i nezakonite emisije novca s Eskontom mijenica bez pokrića. Zakon ima 739 članaka te će se morati donijeti veliki broj podzakonskih akata za koje se nadamo da neće kasniti te da nećemo morati snositi sankcije zbog zakašnjenja. Zakon se usklađuje s uredbama i direktivama Europskog parlamenta što bi trebalo pružiti dodatni oblik zaštite ulagačima na tržištu kapitala, odnosno pružiti bar subjektivan osjećaj sigurnosti. Činjenica je da će se zbog otvorenog tržišta i mogućnosti pružanja usluga putem digitalnih platformi od strane posrednika i ponuditelja koji nemaju sjedište podružnice niti poslovnice u RH ovim zakonom teško omogućiti nadziranje takvih ponuđača koji posluju isključivi online. Tko će zaštititi ulagače od njih samih i nasjedanje na razne primamljive ponude od strane sumnjivih ponuđača koji dovoljno ne informiraju potencijalne ulagače niti brinu o prikladnosti, primjerenosti pojedinih usluga potencijalnim klijentima? Isto tako ostaje otvoreno pitanje, bez obzira na opširan prijedlog zakona koji implementira uredbe i direktive EU, tko će zaštitit ulagače u slučajevima gdje im dionice postaju bezvrijedne odlukom vladinog povjerenika za Agrokor? Mali dioničari niti su sudjelovali u odlučivanju uprave, niti su potpisivali jamstva tvrtki … [[Govornik se ne razumije.]] koja premašuju vrijednost imovine. Nikakav zakon ih izgleda ne može zaštiti od nepoštene prakse i diskrecijskih odluka temeljem Zakona o postupku izvanredne uprave u trgovačkim društvima, od sistemskog značaja za RH, tzv. lex Agrokor. Ostaje im samo dugogodišnja sudska pravna bitka, no na ovo ćemo svakako dobiti odgovor da to nije u domeni ovog zakona, nego u domeni lex specijalis, odnosno samoga lex Agrokora. Što se tiče samog tržišta kapitala, ono je u Hrvatskoj zamrlo, Zakonom o porezu na dohodak se zarada na burzi oporezuje s 12% poreza na dohodak + pripadajući prirez, fizičkim osobama, ulagačima je komplicirana procedura popunjavanja obrazaca, obračunavanja trgovanja po FIFO metodi itd. Uvođenje navedene obveze od 1.1.2016. odvlači ulagače i to je bio dodatni čavao u lijes ionako usporene ekonomske aktivnosti u državi. Kako očekivati aktivnost ulagača i rast dionica te tržišta kapitala kad im se dodatno otežava ionako porezno represivnoj ekonomiji? Ekonomija koja s obzirom na susjede država ima gotovo najviše stope oporezivanja dohotka, dobiti, kapitala itd. Kako će se stvari razvijati s obzirom da predloženi zakon nameće dodatne obveze i troškove investicijskim društvima i koliko će njih opstati na tržištu? Troškovi usklađivanja sa zakonom ne predstavljaju jednak teret malim društvima ili velikim društvima koji su dio ili su zasebne tvrtke kćeri velikih financijskih institucija. Pitanje isto tako, kako će se HAMFA snaći u svemu tome? Hoće li na vrijeme donijeti pod zakonske akte, hoće li omogućiti odgovarajući i primjeren rok prilagodbe investicijskim društvima, kao i svim sudionicima na tržištu kapitala, ili će se krenuti s kažnjavanjem i zatvaranjem malih i onih na dohvat ruke? Hoće li se opet u osjetljivim situacijama zabiti glavu u pijesak kao što je to bio slučaj u aferi Agrokor? Poštovani ministre. Hvala.
Hvala i vama. Sada je na redu ispred Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e, gospodin Ivan Pernar. Izvolite gospodine Pernar.
Uvažene dame i gospodo. Svojedobno sam bio mali ulagač na zagrebačkoj burzi. Sam sam trgovao svojim dionicama pa mogu na neki način reći da ponešto znam o tržištu kapitala iz perspektive malog dioničara. Vlada HDZ-ova nekada davno u doba danas omraženog Ive Sanadera govorila je da je protiv uvođenja poreza na kapitalnu dobit, protiv uvođenja poreza na dividendu i protiv poreza na nekretnine. Današnja HDZ-ova Vlada napravila je onaj U zaokret odnosno potpuni zaokret. Umjesto protivljenja poreza na kapitalnu dobit uvodi i provodi taj porez isto kao i porez na dividendu dok za porez na nekretnine kaže da nije odustala od njega i da će ga uvesti. To vam sve govori da kod HDZ-ove politike nema vjerodostojnosti. Uvođenjem poreza na kapitalnu dobit i na dividendu dovelo je do kolapsa tržišta dionica, to možete i sami vidjeti. Zagrebačka burza je u totalnom raspadu i rasulu, to rasulo traje još od 2007., osme godine. Umjesto da se vodi politika koja je nastrojena burzi odnosno tržištu kapitala koja olakšava trgovanje, koja ukida i porez na kapitalnu dobit i dividendu HDZ provodi suprotnu politiku kojom se opterećuje takva vrsta sudjelovanja na tržištu kapitala. S druge strane imamo jedan problem drugoga reda, taj problem je ne funkcioniranje institucija. Nedavno sam vidio naslov na internetu, neki portal je prenio da je navodno Todorić od još 2006. godine muljao sa izvješćima. Što to znači? To znači da već 12 godina zapravo mi ne znamo kakvo je stanje vrijednosti u Agrokorovim kompanijama. Zašto je to bitno? Bitno je zato jer državni mirovinski fondovi ulažu novac hrvatskih građana koji bi oni trebali dobiti u obliku mirovina u Agrokorova poduzeća, a Agrokorova poduzeća kao što sami svi znate njihova imovina će biti poravnana s nulom odnosno stotine milijuna odnosno milijarde kuna će isparit. I taj problem je očit, vidljiv je, umirovljenici će snositi cijenu. I ono što treba u svakom slučaju napraviti jest da budući da su mirovinski fondovi obvezni, znači da su građani prisiljeni ulagati u njih da barem poduzeća u koja ulažu mirovinski fondovi treba ih gurnuti odnosno pod nadležnost Državne revizije. Zašto? Pa zato jer se radi o potencijalnoj golemoj šteti za građane. I ne samo iz tog razloga nego još jednoga, a taj je da ne samo da imamo situaciju da država kupuje odnosno da obvezni mirovinski fondovi kupuju dionice, recimo Agrokora, nego imamo i drugu situaciju, a to je da državna banka HBOR i investicijska daje kredit Agrokoru bez ne odgovarajućih jamstava. Netko će reći da država ne financira Agrokor, ha gledajte ako obvezni mirovinski fondovi stotine milijuna i milijarde guraju u Agrokor, ako država putem kreditne banke HBOR-a ulijeva stotine milijuna kuna u Agrokor pa očito je da mora postojati nadzor nad samim Agrokorom jer ako nema nadzora moguće je da podaci koji nam se iskazuju javno u izvješćima Agrokorovim da ne odgovaraju istini. A što se tiče ovih revizorskih kuća, ha gledajte ako je njihovo mišljenje adekvatno pa zašto onda uopće postoji Državna revizija, može se staviti onda recimo i politička stranka svaka koja je u Saboru je podložna Državnoj reviziji. Onda bismo mogli mi ili sve druge stranke jednostavno angažirati neku privatnu kuću koja se bavi revizijom, platiti neki novac i oni vam daju izvješće kakvo hoćete. Znači postoji razlog zašto postoji Državna revizija. Međutim Državna revizija kao što sam objasnio bavi se malim subjektima, bavi se strankama, strančicama, bavi se ne znam svakom školom, ustanovom itd., ali ogromnim koncernom koji zapošljava 60.000 ljudi, koji ima ne znam 60 milijardi dugova kuna da to Državnu reviziju ne zanima. Znači mi imamo propust što se tiče našeg tržišta kapitala odnosno rupa na više strana. Govorim o rupama koje su namjerno napravljene od zakonodavca. Znači te rupe sam naveo, s jedne strane postoji porez na kapitalnu dobit i dividendu koju definitivno treba ukinut, s druge strane postoji odnosno ne postoji nadzor Državne revizije nad subjektima koje država financira ili putem HABOR-a ili putem obveznih mirovinskih fondova i s treće strane, ovo je sada isto naravno ključno taj dio trojstva, to je katastrofalna monetarna i porezna politika općenito. Znači kada imate monetarnu politiku sa visokim kamatama i visokim porezima sa niskim stopama inflacije to vam se zove u terminologiji ekonomskoj, restriktivna monetarna politika. Vi možete recimo povećati malo stopu inflacije pa onda smanjite kamate i poreze. Takva politika recimo vodi jačem ekonomskom rastu vodi boljoj razvijenosti, da tako kažem, ekonomije, punoj zaposlenosti, rastu tržišta kapitala itd. Znači mi kroz monetarnu politiku, kroz visoke kamate i visoke poreze općenito smo usmjereni protiv ekonomskog rasta, to znači da jednostavno kapitalne dobiti nema jer firmama vrijednost ne raste, ne otvaraju se nove firme koje bi se izlistavale na burzi. S druge strane ono malo što je ostalo, što već nije propalo ili je ugašeno, a svako malo se brišu već postojeća poduzeća s burze, na to malo što je ostalo se još obračunavaju ovi porezi koje sam naveo na kapitalnu dobit i dividendu, a s treće strane ono ključno znači Znači nema nadzora državne revizije nad velikim subjektima koje financira država. Smatram da ovaj Zakon o tržištu kapitala koji nam je na stolu ova 3 problema koja sam naveo neće riješiti. A ako neće riješiti ta 3 problema, a objasnio sam da su to ključni problemi za svakog malog i velikog ulagača, za svakog umirovljenika, za državu kao takvu. Jer to je ono kad je rekao moj kolega Sinčić, kad imate situaciju da 2000 ljudi ili 3, 4, 5 ne prima plaću u nekoj velikoj firmi, vele takva situacija ugrožava nacionalnu sigurnost. Znači na isti način ova politika koju vaša Vlada provodi, HDZ-ova također ugrožava tržište kapitala, a samim time i imovinu građana, njihovu dobrobit. Da li država išta planira učinit po tom pitanju, to je sad enigma. Po ovim zakonskim prijedlozima, ja ne vidim nikakve kvalitetne pomake u tom smjeru i ono što me posebno žalosti je nemogućnost vas koji ste zastupnici da mi replicirate. Znači napravljen je Poslovnik u kojem ja mogu iznijet neke teze, vi se možete složit ili ne složit sa njima, ali meni recimo gospodin Marić ne može replicirat i reć gospodine Pernar nije istina da želimo uvest porez na nekretnine ili nije istina da postoji porez na kapitalnu dobit ili dividendu. Znači ja ovdje mogu ispričat bilo šta, ja mogu reć da vanzemaljci sutra napadaju Hrvatsku, nitko mi ne može replicirat i reć gospodine Pernar, vi pričate gluposti, npr. I to je ozbiljan problem. Znači vi ne samo da vodite pogrešnu politiku u smislu ekonomskom, nego ste vi čak i ovu saborsku raspravu zapravo prigušili, suzbili, ja bih rekao čak i ubili. Mi zapravo ovdje ne možemo raspravljati, mi ovdje se zamjenjujemo za govornicom jedan za drugim i držimo monologe. I onda monolog za monologom, svatko priča svoje i šta sad? Netko tko je građanin, tko to gleda, koji on zaključak može izvuć? Jako teško. Zašto? Jer nije bilo sučeljavanja mišljenja. A Sabor bi trebao biti mjesto gdje se mišljenja sučeljavaju. Hvala vam.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Ivanu Pernaru. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a, poštovani kolega Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine podpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre sa suradnicima, poštovane mnogobrojne kolegice i kolege. Pa skoro da je 100 puta više članaka u ovom zakonu nego što je zastupnika u Saboru. Zakon koji obrađuje jednu vrlo interesantnu tematiku, s kojom se vrlo često mnogi vole loptati i ubacivati nutra, međutim sad kad je zakon konačno došao na dnevni red i kad se u članku 4. jasno definira na što se ovaj zakon odnosi i na koga se ovaj zakon ne odnosi i kad to u detalje propisuje sve, od pojmovnika pa nadalje, ja kad bih sad išao čitat pojmovnik samo bi mi za to trebalo ovih 15 minuta koliko imam u ime kluba. Dozvolite mi, bez obzira što je ovaj zakon praktički definiran direktivom i uredbom EU, ipak neke stvari treba istać. Prvo da su ova uredba i direktiva nastupile kao posljedica gospodarske i financijske krize s kraja 2008. i 2009. koja je potresla cijeli svijeta pa isto tako i Hrvatsku. Vrlo interesantno da je direktiva svjetlo dana ugledala tek 2014. Dakle trebalo je praktički 5 godina da se proanalizira i da se utvrdi gdje su bili određeni zakonodavni propusti i rupe koje su mnogi iskoristili i na kraju krajeva što je možda na određeni način i uvjetovalo određene stvari koje su se događale u financijskoj krizi, i stoga se nemojmo čuditi ako Ministarstvo financija i Vlada RH tek sad praktički predlaže ovaj zakon. Jer ako pogledate u materijalima, ja znam da je teško pročitat 566 stranica i sve one popratne materijale koje imate pa da vidite što je o tome govorila zainteresirana javnost, radionice koje su proveli HAMFA, Udruga banaka da bi došlo do konačnog teksta zakona, onda će nam biti jasno zašto je ovo ovako. Druga stvar koju ovdje treba jasno reći, a to je da tržište kapitala u RH takvo kakvo je i tu Vlada ne može ništa napraviti. Ne može Vlada poticat nekoga da trguje, da se uvrsti na burzu, sve. Vlada radi ono što može, a to je zakonodavni okvir. Dakle Zakon o tržištu kapitala je samo preduvjet da bi se nešto događalo. Inače ovu priču oko Vodenice i Žita sam ja rekao u ovoj sabornici negdje 2002. godine kad smo razgovarali oko jednog izvješća, no činjenica je da u proteklih 15-ak godina bilo nekoliko velikih transakcija i nekoliko većih izlistanja na Zagrebačkoj burzi, ali isto tako je činjenica da svi koji se bave ovim područjem su jasno rekli da nakon zadnjih transakcija koje su se dogodile 2008. godine na zagrebačkoj burzi, nažalost ako se nešto korjenito ne promijeni u hrvatskom gospodarstvu, tržište kapitala Hrvatskoj će ostati na ovoj razini na kojoj je. Nažalost nije se dogodio rast, nego kraj 2008. se dogodila ekonomska kriza. Međutim i ovdje treba reći da financijski sektor Hrvatske iz te financijske i gospodarske krize izišao u odnosu na ono što se događalo u svijetu poprilično neoštećen. Dakle to su naprosto činjenice od kojih ne možemo pobjeći niti treba bježati, ali ponavljam i zbog nekih rasprava, koje su bile danas ovdje, bilo bi dobro da pročitamo čl. 4. pa da vidimo na koga se ovaj zakon odnosi, na koga se zakon ne odnosi, pa da onda one o kojima govorimo, da ih svrstamo tamo one zakone koje je. Međutim, ono što želim u ime Kluba HDZ-a isteći, ovdje danas, prije nego što se dotaknem konkretnih stvari, a to je izuzetno važna uloga, neovisnog regulatora a to je HANFA. Izuzetno važna uloga. Jer ako HANFA ne bude radila svoj posao, može vam donesti tisuću i jedan zakon i ako ne bude pravovremeno djelovala, nećemo postići ono što zakonodavac s ovim prijedlogom zakona želi napraviti i na kraju krajeva, i što je Vijeće EU htjelo napraviti. No, krenimo redom, dakle, tržišna infrastruktura, MiFID2 osigurava da se investicijske tvrtke koje upravljaju internim multilateralnim sustavom trgovanje dionicama i sličnim dioničkim instrumentima moraju registrirati kao ovlaštena multilateralnim trgovinska platforma. Za financijske instrumente koje nisu dionice, obveznice, strukovni investicijski proizvodi, uvodi se nova kategorija trgovinske platforme, odnosno, organizirana trgovinska platforma, novo mjesto trgovanja poprilično je široko uređeno, sve je to multilateralno i nije burza, niti je nešto drugo. Kako bi sada i u budućnosti moglo biti obuhvaćeni svi oblici organizirane provedbe trgovanja, koji nemaju funkciju ili regulatorne specifikacije postojećih mjesta trgovanja. Nadalje MiFID 2 zadržava i sistemsko internalizatore to su društva koja za svoj račun trguju s klijentima van regionalnog tržišta, MiFID 1 je uključivao određene kvalitativne kriterije za određivanje, je li društvo i mnoga investicijska društva koja su obavljala ovu vrstu trgovanja, nisu se pronalazile u definicije te su zaobilazila regulativu. I to je na tragu onoga kada sam govorio da je EU trebalo praktičko 5 g. da proanalizira što se dogodilo, da bi donijela ovu direktivu. MiFID 2 daje kvantitativne kriterije za utvrđivanje kad je tvrtka, te definira, kao investicijsko društvo, koje na organiziran učestao i sustavan način, te u znatnoj mjeri trguje za vlastiti račun, kada izvršava naloge klijenta iznad uređenog tržišta. Je li riječ o trgovanju na učestaloj i ustavnoj osnovi, je li riječ o trgovanju na značajnoj osnovi. Ono što je vrlo bitno, što se ovom direktivom povećava, a to je transparentnost i izvješćivanje. Dakle MiFID 2 proširuje zahtjeve za transparentnost na veći broj financijskih instrumenata u odnosu na MiFID 1, uključujući instrumente, obveznice i strukturne financijske proizvode, kao i na izvedenice koje ispunjavaju određene uvjete. Operatori, trgovinskih platformi i sistemski internalizatori biti će kao i u MiFID1 dužni objavljivati trenutačne cijene financijskih instrumenata kojima se trguje te količinu interesa s obzirom na značajno proširenje obuhvata trgovanja i na reguliranim trgovinskim platformama, povećati će transparentnost trgovanja na tržištu kapitala. Također, kod dostave podataka MiFID 1 je stvorio konkurenciju klasičnim burzama, na način da je omogućio osnivanja multilateralne trgovinske platforme, što je povećalo konkurenciju i smanjilo donekle troškove trgovanja. Međutim, ova izmjena je uzrokovala fragmentaciju podataka, pa su tržišni sudionici morali prikupljati podatke na više mjesta, što je otežalo efikasnost trgovanja. Toliko o tome, kada govorim o tome, koliko će to koštati investicijska druš6tva. Međutim, da bi se dobili svi podaci, da bi se moglo doći do svih podataka, onda to netko mora pripremiti, netko tko mora platiti i logična je stvar da to nekoga košta, kao i svaka druga djelatnost, koja se obavlja, pa tako i ova. Trošak pristupa trgovinskim podacima, Europska komisija je istaknula da troškovi pristupa podacima trgovanja u EU, nepotrebno visoki, u usporedbi sa SAD MiFID1 je zahtijevao da se trgovinski podaci stavljaju na raspolaganju javnosti u realnom vremenu po razumnom komercijalnoj osnovi i gdje moraju biti besplatno dostupni, 15 min, nakon objavljivanja. Međutim, još uvijek postoji potreba za poboljšanje ovog aspekta tržišta kapitala u MiFID2 jer MiFID1 nije uspio u smanjenju troškova, do razine koja se smatra optimalnom. Stoga je Europska komisija propisala delegiranu uredbu kao dodatak MiFID2, MiFID2 Direktivi, koja propisuje da bi pružatelj podataka treba utvrditi svoje naknade na temelju svojih troškova i da im se pritom omogući razvojna marža, na temelju čimbenika kao što su operativna dobra i povrat troškova, povrat od operativne imovine i povrat od kapitala. Kako bi korisnicima podataka i nadležnim tijelima omogućili učinkovitu ocjenu pružanja ili se tržišni podaci na razumnoj komercijalnoj osnovi, propisano je da sve bitne uvjete za njihovo pružanje je potrebno javno objaviti. Pružatelji podataka, stoga moraju objaviti informaciju o svojim naknadama, sadržaju i tržištu podataka, te metodologiju troškovnog računovodstva, kojeg su upotrebljavali za određivanje svojih troškova. Također tehnološki razvoj je uveo jedno novo trgovanje a to je algoritamsko trgovanje i ono je posebno razjašnjeno i obrađeno u ovom zakonu. Ono što je najvažnije u zaštiti ulagatelja MiFID2 uvodi veću zaštitu ulagatelja, prilagođenu specifičnosti svake kategorije ulagatelja, ulagatelja, malim ulagateljima, profesionalnim ulagateljima i kvalificiranim nalogadvateljima. Dakle, investicijsko društvo dodatni poticaj može dati ili primiti, jedino ako su ispunjeni sljedeći uvjeti: dodatni poticaj osmišljen je kako bi se poboljšala kvaliteta povezane usluge koja se pruža klijentu. Dodatni poticaj ne ugrožava obvezu investicijskog društva da postupa u najboljem interesu klijenta, konkretno u skladu sa pravilima struke. Klijentu nije pružanje usluge jasno, na točan i razumljiv način priopćeno da postoji dodatni poticaj vezan za određenu uslugu, prirodu i iznos ili količinu dodatnih poticaja ako iznos ili količinu nije moguće utvrditi na način utvrđivanja dodatnog poticaja. Investicijsko društvo ima obvezu voditi evidenciju o svim naknadama, provizijama i ne novčanim koristima koje je investicijsko društvo zaprimilo treće osobe u vezi s pružanjem investicijskih ili pomoćnih usluga. Promjene u investicijskom savjetovanju, poboljšanje i kvaliteta informacija koje se daju klijentima, investicijsko savjetovanje je davanje osobnih preporuka klijentu, bilo na zahtjev klijenta ili na inicijativu investicijskog društva u pogledu jedne transakcije ili više njih koje se odnose na financijske instrumente. Novost je da prilikom pružanja usluga investicijsko savjetovanje ili upravljanje portfeljem, investicijsko društvo obvezno procjenjuje jesu li usluge i financijski instrumenti primjereni za klijenta a posebno jesu li u skladu sa spremnošću klijenta, ne preuzimanje rizika i njegovom sposobnošću za podnošenje gubitaka. Prije svega mislim da ovo što se tiče promjena u investicijskom savjetovanju prije svega je na da tako kažem uslugu i na dobrobit malih ulagatelja. Jer oni niti vjerojatno imaju toliko znanja, niti imaju toliko informacija, niti imaju toliko saznanja i zato je vrlo bitno kako će i na koji način će to investicijsko savjetovanje biti. Također MiFID II propisuje da investicijska društva moraju obavijestiti svoje klijente o tome da li se njihovi savjeti pružaju na neovisnoj osnovi i da li se savjeti temelje na širokoj, ograničenoj analizi različitih vrsta financijskih instrumenata. Dakle kolegice i kolege ja sam iz ovog pozamašnog materijala u ime kluba HDZ-a, ovog pozamašnog materijala u ime kluba HDZ-a pokušao izvaditi neke stvari koje su bitne po meni za širu javnost jer ona stručna javnost sigurno daniti od jedne ove naše rasprave neće izvlačiti ništa nego će si dati truda da pročita ovaj zakon i da iz njega vidi ono što ga interesira. Jedino možda jedan prijedlog predlagatelju zakona s obzirom na veličinu zakona, njegov obim s obzirom na broj poglavlja, s obzirom na broj odjeljaka i s obzirom da su poglavlja i odjeljci vezani na određene vrlo bitne odredbe ovoga zakona. Možda bi bilo dobro da se na početku napravi jedan kao sadržaj, kako i na koju stranicu su ti pojedini odjeljci i poglavlja sa njihovim nazivima jer kažem kada to pročitate onda vam je vrlo jasno da u sljedećih par članaka možete naći ono što vas interesira i s te strane je zakon tehnički odlično napravljen, odlično napravljen. Ovo je samo jedna pomoć onima koji će ga koristiti da se lakše snađu. Lakše je na možda 3 ili 4 stranice naći ono što vas interesira a ne listati po ovih 566 stranica koliko ima ovaj zakon. Dakle klub HDZ-a će podržati ovaj prijedlog zakona. I gospodine ministre drago nam je da je on konačno ugledao svjetlo dana. Hvala lijepa.
Zahvaljujem gospodinu Šukeru. Sljedeća rasprava u ime Kluba zastupnika SDP-a poštovani kolega Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. U ime Kluba zastupnika SDP-a kada govorimo o ovome zakonu apsolutno smatramo da se radi o jednom vrlo važnom zakonu, važnom dokumentu koji je dobro da usvajamo i kao što je rekao i kolega prije mene, zakon je vrlo obiman, sadrži 739 članaka, regulira vrlo složenu materiju i njime se u hrvatsko zakonodavstvo implementira Direktiva 214/65/EU tzv MiFID II i Uredba 602/14 koje zamjenjuju prvotnu Direktivu MiFID I. Osim ova dva pravna akta zakon pokriva i integrira odredbe 10 direktiva i 8 uredbi. Povod donošenja novih pravnih akata na razini EU je bila financijska kriza 2008. godine koje se svi još dobro sjećamo a koja je pokazala dotadašnje slabosti u funkcioniranju i transparentnosti financijskih institucija i tržišta kapitala. Sjećamo se kako je to sve skupa krenulo sa tržišta u SAD-u, krizi nekretninskih tržišta i onda se to sve skupa prelilo na cijeli svijet. Cilj novih pravila jest da financijska tržišta učini učinkovitijima, otpornijima i transparentnima te da poveća povjerenje ulagača, smanji rizik tržišnih poremećaja, smanji sistemske rizike i smanji sudionicima nepotrebne troškove kojih smo također svi svjesni koristeći usluge na financijskim tržištima. Područja koja uređuje ovaj prijedlog zakona su odobrenje za rad i poslovanje investicijskih društava i drugih osoba ovlaštenih za pružanje investicijskih usluga, odobrenje za rad i poslovanje tržišnog operatera i uređenog tržišta, odobrenje za rad i poslovanje pružatelja usluga, dostava podataka, uvjeti za ponudu vrijednosnih papira, javnosti i uvrštenje vrijednosnih papira na uređeno tržište, zabrane zlouporabe tržišta, pohranu financijskih instrumenata i poravnanje i namjeru poslova sa financijskim instrumentima te sve druge stvari koje u ovom dijelu zakona će nadzirati HANFA. Ključne novosti su koje se obuhvaćaju zakonom, znači prvenstveno na području tržišne infrastrukture, zakon uređuje sve instrumente kojima se trguje na tržištu jer se do sada veliki dio trgovanja na financijskom tržištu odvijao izvan mjesta trgovanja, definiranjem MiFID-om I na tzv. over the counter tržištima odnosno internim nereguliranim brokerskim platformama. Nadalje, pravila MiFID I su bila ograničena isključivo na trgovanje dionicama, njihovim izvedenicama, što je sprečavalo efikasnost procesa formiranja cijena za velik dio drugih financijskih instrumenata. MiFID II i ovaj Prijedlog zakona osigurava da se investicijske tvrtke koje se bave, koje upravljaju internim multilateralnim sustavom trgovanja ili sličnim dioničkim instrumentima moraju registrirati kao ovlaštena mulitilateralna trgovinska platforma. Za financijske instrumente koji nisu dionice, uvodi se nova kategorija trgovinske platforme, organizirana trgovinska platforma. Cilj je da se cjelokupno organizirano trgovanje odvija na uređenim mjestima i na potpuno transparentan način kako prije, tako i poslije trgovanja. Procjenjuje se da će ovakvim rješenjem otprilike 70% derivata kojima se trenutačno trguje na OTC tržištima biti prebačeno na ova regulirana tržišta. Očekuje se da bi broj dosadašnjih otprilike 6000 financijskih instrumenata narastao na broj onima koji se trguje na uređenim tržištima na čak negdje oko 100 tisuća. Daljnje važno područje zakona je transparentnost i izvješćivanje. MiFID II proširuje zahtjeve za transparentnost na veći broj financijskih instrumenata u odnosu na MiFID I. Također, dosadašnji nedostatak kvalitete i standardiziranosti podataka kod ostalih podataka, riješen je na način da je propisan standardizirani sadržaj i forma te popis informacija koji se moraju objavljivati te se uvode tri nove usluge dostave podataka. Trošak pristupa podacima je na razini EU puno veći u odnosu na primjerice neka druga tržišta poput SAD-a, te je namjera da se troškovi svedu na razumnu mjeru, a sve s ciljem da se sustav učini što jeftinijim i učinkovitijim. Isto tako, svim pravnim subjektima koji se bave financijskim transakcijama biti će alociran jedinstveni alfanumerički kod od 20 znakova tzv. …/Govornik govori engleski./… bez kojeg sudionici neće moći pristupiti tržištu kapitala. Algoritamsko trgovanje je također jedno od područja koje direktivom odnosno Zakonom puno bolje regulirano. Također, uvode se brojne novosti u dijelu zaštite ulagatelja. Definirane su usluge investicijskog savjetovanja, definira se i uređuje se tzv. neovisni savjet i unaprijeđeno je upravljanje samim proizvodima. Najznačajniji utjecaj ovih novosti očekuje se na zagrebačku burzu, investicijska društva, kreditne institucije, javne investicijske fondove i druge sudionike kao također i na HANFA-u koja je glavno nadzorno tijelo. Što se tiče znači samog Zakona, mogu reći da u ime Kluba zastupnika SDP-a ćemo ga podržati. Smatramo da se ovo tržište mora bolje urediti da sudionici na tržištu moraju imati i dostupnije informacije i kvalitetnije informacije kako bi mogli donositi odluke i kako bi se njihova ulaganja odnosno ono čime se trguje moglo bolje štititi i kako bi imali veću sigurnost. Tako da pozdravljamo donošenje ovog Zakona i nadamo se da će unaprijediti situaciju na tržištima kapitala u RH. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Gordanu Marasu na ovoj raspravi. Prelazimo na pojedinačne rasprave. Poštovana kolegica Grozdana Perić, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Pa evo, ja ću samo kratko zapravo o tome što zakon donosi, odnosno znači. Više da javnost to prihvati kao nešto što je važno u smislu institucionalnom i sigurnosnom u smislu ulagatelja i ulaganja i što nam on zapravo svima donosi. Zakon je kao što su rekli svi moji prethodnici vrlo obiman i detaljan i mislim da je to bilo važno urediti na taj način, a vidi se i po stručnoj javnosti koja je to itekako komunicirala da bi zapravo uspostavila što bolji mehanizam u samoj kontroli, praćenju svih transakcija, da bi zapravo bila što veća zaštita investitora, kako bi se spriječilo kažnjavanje, zloupotreba bilo kojih načina na koji su možda u nekim prethodnim oblicima bile moguće. I na kraju, ono što je najvažnije je vraćanje povjerenja u hrvatsko tržište kapitala. Točno je da je naše tržište kapitala vrlo siromašno i kad samo pogledate promet zagrebačke burze prije jedan-dva dana i sl. onda ćete vidjeti da se tu dnevno događa oko od 4-12 milijuna kuna, ovisi o tome koje su bilo obveznice, bilo dionice u opticaju. U pravilu su više u opticaju dionice od obveznica. Ono što bih htjela još reći da samo tržište kapitala je kod nas u povojima, što ne znači da se ono ne može razviti i ne mora razvijati, zapravo suprotno. Ulaskom u EU se otvara tržište kojim je ta mogućnost puno veća i dostupnija, ali ono što svakako nismo imali, a to je jedna sigurnost i povjerenje u samo trgovanje i u same institucije koje to rade. Ja sam eto, ušla u taj posao jednom prilikom kada sam kao jedna od onih koje su izdale municipalne obveznice sa svojim kolegama za grad Zadar zapravo prošla sve te faze što to znači zapravo tržište kapitala, kako se procjenjuje vrijednost samog ulagatelja i način na koji se formira prospekt odnosno dokument kojim se ta procjena radi i to je bilo zapravo jedan od momenata kada sam se izravno susrela i ono što možda neki nikada nisu. Važno je reći da u tim uvjetima, to je bilo davne 2004. godine kada je to bilo izrazito još uvijek nepoznanica a vidimo da upravo zbog našeg nerazvijenog tržišta to nije zaživjelo inače a mislim da su to modeli koji će sigurno naći svoje tržište i biti će oni koji će na taj način zapravo financirati tako značajne projekte kao što smo to mi napravili u samom u Zadru. Ovdje se spominje više puta zapravo što je sa onim vrijednosnicama koje su ili dionicama koje su uložene u recimo a spominjalo se i određene tvrtke, međutim ja moram reći da su obvezni mirovinski fondovi i slične institucije koje su vrlo verzirane u svim tim poslovima možda čak i prije i značajne prepoznale krizu u pojedinim tvrtkama nego što su to drugi, možda nego što su to bile banke ali u svakom slučaju su njihovi portfelji takvi da su oni u odnosu na takva rizična ulaganja zapravo vrlo mali i to vam je od raspona od 0,21 do 0,38% njihovih portfelja. Tako da mislim da mogućnost za razvoj tržišta kapitala u svakom slučaju postoji i u svakom slučaju je važno da upravo to povjerenje koje se sa ovim zakonodavnim okvirom osnažuje, da to povjerenje onda institucija bude takvo a i građana jer nisu samo institucije važne nego i trgovačka društva i građani i svi ostali sudionici, da onda zapravo ulaganje bude što veće i da sve ide na kraju krajeva postanemo što atraktivniji u tom smislu tako da evo, povjerenje i vraćanje u hrvatsko tržište kapitala mora biti s ovim zakonom i sigurna sam da će ono biti osnaženo i da je to u odnosu na ono što se od nas traži kroz direktive i uredbe zapravo je izvrsno odrađeno i nadam se da ćemo to vrlo kvalitetno i napraviti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Grozdani Perić. Replika, poštovani kolega Miro Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice, ovaj Zakon o tržištu kapitala najviše ovisi kao što su i kolege prethodne kazale o HANFA-i. Moramo znati da je HANFA u slučaju Agrokor da je Agrokor koštao 10 milijardi kuna mjenica bez pokrića. HANFA nije na to reagirala a morala je reagirati uz Vijeće za stabilnost i HNB jer ovaj zakon koji svi hvalimo će biti proveden sa HANFA-om, to je ključno pitanje, osobno sam digao kaznenu prijavu protiv HANFA-e zbog tog financijskog udara na RH i urušavanje stabilnosti i ovdje je ključno pitanje koje postavljam vama i svima nama. Kako će narod vjerovati u HANFA-u, to vam je isto kao da lopovu date da čuva bankomat ili banku. HANFA je jedan od ključnih krivaca za stanje koje se dogodilo … [[Govornik se ne razumije.]] 10 milijardi kuna bez pokrića.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Miri Bulju. Odgovor poštovana kolegica Perić, izvolite.
Pa s obzirom da znam da je HANFA upravo i vrlo aktivno sudjelovala u svemu ovome, cilj je i ove Vlade da se upravo takve nepodopštine i propusti ne dogode i ne događaju i uvjerena sam da će se s ovim itekako to postići jer zato postoje evo i značajni preduvjeti što ste vidjeli kroz sve detaljne mogućnosti praćenja, implementiranja svih takvih okvira. Prema tome, ja sam uvjerena da ćemo to vrlo kvalitetno raditi.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Grozdani Perić na odgovoru. S ovime zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Glasovat ćemo o njoj kad se steknu uvjeti. Zahvaljujem se predstavnicima predlagatelja, ministru financija gospodinu Zdravku Mariću i pomoćniku ministra gospodinu Anti Matijeviću na obrazloženjima ovog prijedloga zakona.
Prijedlog zakona o tržištu kapitala, prvo čitanje, P.Z.E. broj 321, predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak „1. Prihvaća se Prijedlog zakona o tržištu kapitala i 2. Sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona.“ Molim glasujmo. Utvrđujem da većinom glasova 101 za, 7 suzdržanih i 5 protiv donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,00 SATI]] Poštovane kolegice i kolege, nastavljamo s radom. točka o kojoj ćemo sada raspravljati je: - Godišnje izvješće o državnim potporama za 2016. godinu. Podnositelj je Vlada RH, temeljem članka 17. Zakona o državnim potporama. raspravu je proveo Odbor za financije i državni proračun. Želi li predstavnik podnositelja dodatno obrazložiti izvješće? Da. Poštovani ministar financija Zdravko Marić. Izvolite.
Evo hvala lijepo. Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana gospođe i gospodo zastupnici. Ministarstvo financija izrađuje Godišnje izvješće o državnim potporama sukladno članku 17. Zakona o državnim potporama te ga dostavlja Vladi, a Vlada RH isto dostavlja Hrvatskom saboru na usvajanje. Ministarstvo financija izradilo je Godišnje izvješće o državnim potporama za 2016. godinu za koje je predložena ova rasprave. Godišnje izvješće o državnim potporama za 2016. godinu sadrži analitički prikaz državnih potpora u RH dodijeljenih te godine s revidiranim podacima za 2014. i 2015., izvješće se temelji na podacima koji su Ministarstvu financija dostavili davatelji potpora, a to su nadležna ministarstva, agencije, fondovi, HBOR, jedinice područje odnosno regionalne samouprave. Analitičkim pregledom državnih potpora usporedive su razine i strukture državnih potpora dodijeljenih RH s odgovarajućim podacima EU u cjelini te s pojedinačnim državama članicama. Također obveza izrade redovitih godišnjih izvješća o državnim potpora sukladno je metodologiji i prikazu državnih potpora koja se koristi u EU odnosno sukladno odredbama Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između RH i europskih zajednica i njihovih država članica. Ministarstvo financija u navedenom izvješću je uključilo i izvještaj o potporama male vrijednosti te podatke o dodijeljenim potporama poljoprivredi i ribarstvu iako navedene potpore nisu predmet Zakona o državnim potporama tim zakonom je propisano kako je Ministarstvo poljoprivrede obvezno surađivati s Ministarstvom financija glede navedenog te kako izvješće treba sadržavati i podatke o državnim potporama poljoprivredi i ribarstvu. U odnosu na Godišnje izvješće o državnim potporama za 2016. godinu iznijet ću nekoliko podataka. U RH u 2016. godini ukupno je dodijeljeno 11,4 milijarde kuna potpora, što je povećanje za nekih 1,5 milijardu ili 15,6% u odnosu na 2015. te povećanje oko 2,5 milijardi u odnosu na 2014. U 2016. godini udio navedenih potpora u BDP-u iznosio je 3,3%, udio potpora u rashodima države negdje oko 9,5%. Potpore sektoru industrije i usluga iznosile su 6,5 milijardi kuna što je nekakvih 56,7% ukupno dodijeljenih potpora, dok su potpore sektoru u poljoprivredi i ribarstvu iznosile 5 milijardi kuna ili oko 43,3% ukupno dodijeljenih potpora. U ukupnim potporama industriji i uslugama sektorske potpore imaju udio od 50,7% dok se na horizontalne potpore odnosi udio 49,3, dakle pojednostavljeno rečeno gotovo jednaki omjeri između sektorskih i horizontalnih iako mi vrlo često u Ministarstvu financija kolokvijalno ove horizontalne zovemo dobre potpore jer su praktički raspoložive svima dok sektorske ipak iz određenih razloga, poteškoća najčešće u tim sektorima podrazumijevaju pojedinačne sektore odnosno nisu toliko pravedne, ja bih tako rekao. Od ukupnog iznosa horizontalnih potpora u iznosu od 3,2 milijarde kuna na horizontalne potpore u užem smislu odnosi se 2,2 milijarde te na regionalne 942 milijuna, manji dio su lokalne potpore svega 59,3 milijuna kuna. Potpore horizontalnim ciljevima u užem smislu iznosile su 2,2 milijarde kuna u strukturi tih potpora za zaštitu okoliša i uštedu energije dodijeljena je 1,5 milijarda kuna, malim i srednjim poduzetnicima 400 milijuna kuna, za zapošljavanje 167 milijuna kuna, za kulturu 83, za usavršavanje 52 milijuna te za istraživanje i razvoj i inovacije 13 milijuna kuna. Potpore male vrijednosti odnosno de minimis potpore su u 2016. dodijeljene u iznosu od 703 milijuna kuna. Nakon svih analiziranih podataka pri čemu je za izdvojiti utjecaj teškoća u poslovanju određenih korisnika državnih potpora te smanjenim proračunskim mogućnosti vidljiv je već spomenuti rast dodijeljenih potpora u 2016. u odnosu na 2015. S obzirom na navedeno za istaknuti je potrebu promjene trenda dodijele potpora što znači da davatelji moraju svoja ograničena proračunska sredstva više usmjeravat, opet ću reći kolokvijalno kako iz zovemo dobre potpore horizontalnog karaktera, a manje u sektorske potpore, pri čemu treba voditi računa i o smjernicama politike državnih potpora koje naglašavaju upravo te ciljeve koji su najviše i naglašeni u postupku modernizacije državnih potpora pokrenutom od strane Europske komisije. Potrebno je naglasiti kako su državne potpore instrument čijom se pravilnom upotrebom može u značajnoj mjeri doprinijeti jačanju gospodarstva RH te je potrebno pažljivo planirati dodjele državnih potpora, izabrati najučinkovitije mjere te pratiti njihovu provedbu i ostvarenje prethodno postavljenih ciljeva što je obveza svakog pojedinog davatelja državne potpore. Također u okviru postupka fiskalne konsolidacije i formiranjem registra državnih potpora uz veću transparentnost omogućit će se učinkovitije praćenje učinkovitosti dodjele državnih potpora svakom pojedinom davatelju u odnosu na program, naravno u suradnji sa Ministarstvom financija. Jedan od važnih ciljeva gospodarske politike, a u odnosu na strukturu državnih potpora je usmjerenje dodjele potpora u horizontalne ciljeve koji djeluju pozitivno na gospodarstvo u puno manjoj mjeri u odnosu na sektorske potpore čime se narušava tržišno natjecanje. Uvažavajući sve prethodno navedeno Vlada RH predlaže Hrvatskom saboru raspravu odnosno na usvajanje ovogodišnjeg izvješća za 2016. godinu. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo repliku poštovanog zastupnika Mire Bulja. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi ministre. Kada govorimo o potporama ja bih samo se uhvatio potpora koje dajemo za brodogradnju. Činjenica je da je Splitsko brodogradilište milijardu i pol kuna dobilo posljednjih godina, da li su se ta sredstva, a državno tj. naša revizija kada nam da izvješće uvijek govori da se sredstva ne koriste za ono što su namijenjena, iz godine u godinu to nam govori. Da li vi imate ta izvješća revizije jel je činjenica ako se novac daje za brodogradnju da bi tribalo razvijati brodogradnju, a mi uništavamo brodogradnju jel ne radi Splitsko brodogradilište posao brodogradnje nego neke druge natječaje. Tako šta vi kažete na ta izvješća koja nam šalje revizija i nitko ne reagira na to, a novac se davao za brodogradnju, a oni su ga koristili za neku drugu djelatnost? Na taj način naši najkvalitetniji i najstručniji ljudi odlaze vanka što se tiče brodogradnje, a doslovno teško je više vratiti brodogradnju bez tih stručnjaka.
Hvala. Odgovor poštovanog ministra Marića.
Hvala lijepo uvaženi zastupniče. Pa u dobrom dijelu vašeg pitanja i komentara ste u pravu, ne samo Državni ured za reviziju koji već godinama, na neki način upozorava na ne samo trošenje, opravdanost trošenja proračunskih sredstava u sektoru brodogradnje, nego i u drugim sektorima. Mi ćemo ulogu Državnog ureda za reviziju uskoro još dodatno ojačati. Smatramo da je to izuzetno vrijedna i cijenjena institucija i radi odličan posao pa ćemo, između ostaloga, u samim izmjenama Zakona o Državnom uredu za reviziju propisati i sankcije za nepridržavanje preporuka koje oni izdaju proračunskim korisnicima, opet ne samo vezano za brodogradnju, ali i u slučaju brodogradnje u proteklom vremenu su bili i neki drugi instrumenti i mehanizmi koji su utvrdili određene probleme, a na kraju, između ostaloga i mi smo danas kod predstavljanja samog programa konvergencije nešto rekli o rizicima za fiskalnu politiku i ukupni javni dug upravo od preuzimanja i prepoznavanja jamstava u brodogradnju. Sve u svemu, mislim da je pitanje na mjestu, tako da o samo toj problematici ne samo u ovom izvješću, nego i općenito treba raditi i određene izmjene kako takvi pojavni oblici se više ne bi ponavljali. Hvala.
Hvala lijepa. Želi li izvjestitelj Odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu i prvi će u ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista govoriti, zapravo podijeliti će vrijeme poštovani zastupnici Tomislav Žagar i Miro Bulj. Izvolite kolega Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Dakle, izvještaj koji imamo pred sobom vezan je za 2016. godinu. Opet malo s jednim odmakom govorimo o onome što se dogodilo prije praktički sad već godinu i pol. Naravno, nije dobro kad razgovaramo o prošlosti, međutim iz te prošlosti možemo nešto i naučiti. Pa ja bih sad za početak samo nastavio gdje je i ministar stao u odgovoru na ovu repliku, a u smjeru je pitanja kolege Bulja. Dakle, kad govorimo o sektorskim ili vertikalnim, ako tako mogu reći potporama, onda kad pogledamo malo prošlost, onda vidimo kako te potpore rastu pred izbore. Dakle, u brodogradnju je otišlo puno novca. Brodogradnja i sad ima problema i to je ono što moramo iz ovog izvješća zapravo si postaviti pitanje, možda bi ministar to mogao odgovoriti kasnije kad se bude javljao, kolika je zapravo korelacija između rasta BDP-a i potpora? Vidimo da se potpore povećavaju. Utječu li one na povećanje BDP-a jer vidimo i to je ministar naglasio da su posebno dobre potpore horizontalne potpore i na tome svime nekako inzistiramo, da horizontalne potpore imaju što veći udjel općenito u potporama jer često puta, ako se potpore usmjeravaju posebno u nekakve sektorske smjerove, da kažem ovako, ružno je reći, ali propalih industrija onda imamo problema, ulažemo puno novca a nemamo efekta. Evo, ja ću spomenuti, budući da dolazim iz Slavonije, jedan paradoks koji smo naglašavali ovdje u Saboru kad smo raspravljali o nekim zakonima vezano uz poljoprivredu i sam ministar poljoprivrede to je više puta naglasio. Imamo velike, nikad više novca u poljoprivredu ne dolazi, a nikad manja proizvodnja. To je jedan paradoks koji nam se javlja. Ono što mogu ovako osobno reći što mi se čini kad smo raspravljali na klubu vezano za ovu temu, horizontalne potpore su te koje mogu pokrenuti gospodarstvo, međutim, nisu dovoljne jer posebno u onom dijelu kad prate inovacije i nove tehnologije. To vjerojatno bi sa jednim, ne samo iznosom potpora, nego sa jednom dobrom politikom, a svakako politika potpora je dio industrijske politike ili politike razvoja gdje se država miješa. Država se zapravo miješa u tržište, a miješa se s tim razlogom da tržište učini boljim, zapravo da učini određene subjekte na tom tržištu konkurentnijim. I to je smisao potpora. Nikako ne bi smisao potpora trebao biti da pojedini dionici tržišta imaju privilegirano mjesto ili da koriste te potpore, a iz medija nažalost, možemo vidjeti da se to događa i da javnost je na to senzibilizirana, da pojedini poduzetnici, a neću reći na sumnjiv način, ali zaista na jedan način koji nije baš do kraja transparentan, sudjeluju u potporama. Evo, recimo, spomenuti ću ovdje poljoprivredne potpore kad zapravo nije potpuno, nisu potpuno transparentni postupci. Samo izvješće je korektno napravljeno. Ovo je, kao što se navodi u ovome uvodnim dijelu, četvrto izvješće Ministarstva. Prije toga je to Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja podnosila to izvješće. Izvješće je dobro i s te strane što i u uvodnom dijelu pojašnjava same pojmove, da je bilo jasnije nama zastupnicima i građanima o čemu se radi, u grafičkom smislu je dobro napravljeno i ono što možemo zaključiti, ne ubij glasnika ako nosi loše vijesti, iako nisu, evo, prema izvješću, potpore su rasle, u 2016. godini su rasle. Piše ovdje da ne znamo zapravo, možda ministar zna, ja sam malo zaguglao, ali ne možemo podatke kakva je zapravo situacija u 2017. Potpore rastu, međutim, evo volio bih i molio bih ministra ako može možda komentirati zapravo kolika je stvarno korelacija. Za horizontalne potpore to bi trebalo biti, barem tako imam osjećaj da bi trebalo imati utjecaja na rast BDP-a jer mi ovdje imamo u izvješću i odnos znači, iznosa potpora prema BDP-u i kakav je zapravo taj odnos kad uspoređujemo se sa drugim zemljama EU. Ono što Vlada sigurno mora voditi računa i Ministarstvo, a to je navedeno u uvodu, da mora poštivati znači, one ugovore koje smo potpisali i da te potpore nikako ne smiju biti usmjerene na to da se ostvari neravnopravna tržišna utakmica. Evo, ja ne bih duljio, pa kolega Bulj neka nastavi. Najljepša vam hvala.
Nastaviti će poštovani zastupnik Miro Bulj.
Hvala lijepo predsjedavajući. Kolege zastupnici i uvaženi ministre. Ja bi kazao također da je forma ovog izvješća dobra, međutim, kada razgovaramo o potporama u izvješćima potporama, onda se treba naravno osvrnuti, šta je cilj tih potpora. Neki govori sektorski nije dobro, treba staviti što više ovih horizontalnih ili natječaje i one koje se razvijaju treba potpore. Međutim, zasigurno Njemačka, kada je autoindustrija loše išla nije bez ikakvih analiza, dala direktnu potporu subvenciju autoindustriji. Jer da nije bilo autoindustrije, da u tom trenutku nisu dali subvenciju, vjerojatno, danas gospodarstvo njemačko ne bi bilo na ovoj razini. Kažemo da potpore su povećane 11,4 milijarde ove g. su ali povlačenje idu, govorimo da je suficit državnom proračunu, hvalimo se tim brojnim pokazateljima, ali je činjenica, da maloprije spomenuto u replici, brodogradnja, ja ću spomenuti brodogradilište Split, zbog toga što je to vrlo bitna industrijska grana, ne samo za Dalmaciju, nego cijelu Hrvatsku, je činjenica da je milijardu i pol kuna subvencija ili potpora, protiv kojih ja osobno nemam ništa, ali jer će nam se vratiti ako ih ulažemo u brodogradnju. A ne davati novac za brodogradnju koji se ne ulaže u brodogradnju. I zbog toga danas imamo ogroman problem. Dali smo ogromne novce, ljudi koji su najkvalitetniji u brodogradnji, od varioca, do inženjera i projektanata otišli su u druge države i tamo zarađuju novac, dok ovaj novac koji smo davali kako potporu, subvencioniran, ciljanu potporu, za brodogradnju, po meni, ako treba i više davati, ali da se troši novac namjenski. I to nas ovdje upozorava iz godine u godinu državna revizija. A mi smo i dalje davali potpore, a brodovi se nisu gradili. I to je jedan od ogromnih problema. Urušiti ćemo brodogradnju, a utukli smo milijarde. Najviše, to zbog toga što bi brodogradnja bi trebala biti ona koja će biti pokretač određenog razvoja i kooperanata i svega što je trebalo. Prema tome, mi ne trebamo reći, ne treba brodogradnji potpora, treba, ali za brodogradnju, a ne da splitskom škveru gospodinu … [[Govornik se ne razumije.]] dajemo novac za brodogradnju milijardu i pol kuna posljednjih godina a nigdje brodova. Znači, mi ciljamo, plaćamo i na to nas upozorava državna revizija. I nitko ne reagira. Ministar kaže da sam ja u pravu, djelomično se slaže s menom maloprije kroz repliku. Ali je činjenica da danas, dok je išlo 60 autobusa iz Dalmatinske zagore u Split, raditi radnika u brodogradnju bez kooperanata, danas odlaze iz Dalmatinske zagore samo 2 kombija. A dali smo ogromne potpore, tko je odgovoran za to, što se potpore za brodogradnju nisu ulagale za brodogradnju? Ne možemo reći da nismo znali, ne možemo prati pilatorski ruke. Svake godine uredno, Državna revizija u svom izvješću na to nas upozorava. To sam postavio pitanje i premjeru i ministrici gospodarstva, međutim, svi peru pilatorski ruke. I sada kada se dogodi da se bude otpuštalo u škverovima ljudi, biti će i također svi pilatorski ruke peru, a milijardu i pol kuna smo, i uništili smo jednu od najbitnijih grana razvojni za Dalmaciju a i za zaleđe. Zamolio bih vas ministre, da još jednom vidite, analizirate ove potpore, da pročitate nalaz Državne revizije i da ove potpore se daju isključivo za ono za što su namijenjene, a ne za hirove vlasnika koji su postali vlasnici određenih tvrtki. Također vrlo bitna je poljoprivreda i ribarstvo. Činjenica je da ste vi rekli da 5 milijardi kuna dajemo za poljoprivredu, ribarstvo, danas, evo krenuti ću od ribarstva, mi nemamo kapacitete jedne manje flote talijanske, ribarske, koja u biti crpi i eksploatira riblji fond u našim vodama. Odakle toliki novac u poljoprivredi? Dok nije bilo subvencija imali smo 64 tisuće proizvođača mlijeka, a sada kad imamo ogromne potpore, povećanje potpora imamo 4600 proizvođača. Kada nismo imali potpore, ovolike u ovoj količini, imali smo 70% potreba domaćeg tržišta, a 30 smo uvozili, a danas je obrnuto. Dal dajemo točno potpore ili dal da dajemo potpore tajkunima kroz OPG-ove. To je primjer Agrokora. Agrokor je usisao ogromne potpore, a to nitko nije, i drugi naravno, i zbog toga je prazna Slavonija. Pa ne može se dogoditi ako dajemo potpore poljoprivrednicima i mljekarskoj proizvodnji, da je ukinut, da više nemamo mljekarske proizvodnje i da su nam prazna sela. Iz ovih izvješća smo morali prije reagirati. I izvješća, tj. Državne revizije, a u ovim izvješćima, mi smo, lijepo je u formi je dobro napisano. Ja sam ga pročitao cijeloga, jer ovo me zanima. Ali, znam da 11 milijardi kuna, 11,5 nešto manje od 11,5 milijardi kuna dajemo u potpore, dijelom se vjerojatno isplati, ali je činjenica da poljoprivreda gdje najviše dajemo i industrija, da nema nikakvih pomaka, nego je sve gore i gore. A najviše me boli brodogradnja i poljoprivreda. O tome sam pričao u više navrata, postavio sam zastupnička pitanja, a u isto vrijeme, dok se ministre vi hvalite i iznosite rezultat da je suficit u državnom proračunu po prvi put, u istom vremenu, kada tražimo potpore, tj. da se država Dalmacija vino radnicima, Dalmatinke, tvoju zarađenu plaću, te radnice koje su zaradile, da se država odrekne bar dijela kamata dok je trajao taj dugi stečajni postupak, da bi dobili neku kunu, mi ovdje dvojimo, a milijarde dajemo nekome za brodogradnju a nigdje brodova. I to je po meni nepravda i vapaj do neba. Ja znam da vi morate čuvati riznicu, da morate paziti ali ja bi vas još jednom zamolio da vidite ove potpore, da ih analizirate, da zatražite od vlasnika poglavito brodogradnje i svima kojima ulažete, da dadu izvješće. 11,5 milijardi kuna, od toga 50% najvećim djelom u industriju, ja osobno sam uvijek za horizontalnu potporu, ali i ova koja treba biti ciljana ili ova što vi kažete sektorska, ako je potrebna za razvoj i koja će se vratiti, ja osobno nemam ništa protiv, ali ne kao što smo radili u slučaju brodogradnje. Nikako na taj način jer opet ponavljam, da Njemačka nije kad je bila kriza, davala potpore autoindustriji, zasigurno ne bi bila na ovoj razini gospodarskoj jer je morala u tom trenutku kad je bio pad potražnje vozila jednostavno subvencijama održati radna mjesta i ja se s tim slažem, ali ne mogu se složiti da nikoga nije briga u državi na nalaze Državne revizije koji govore o milijardama koje se troše nenamjenski. To je jedan ogroman problem, ja znam šta će biti sada po pitanju Brodosplita, gospodin Debeljak će reći moram otpustiti ljude ako mi ne date potpore, vi ćete biti pod pritiskom, pa ćete dati bez obzira što se … [[Govornik se ne razumije.]] ljudi će ostati, međutim dajem ti za brodogradnju, treba li još 2 milijarde? Treba, ali nek' se rade brodovi jer će ljudi u brodogradnji će se razvijati, taj novac će povraćat porezima, bit će više radnih mjesta a ne da on pokriva svoje hirove na štetu hrvatske brodogradnje. Evo ja bi samo još na kraju da odgovorite s ove govornice na ovo što sam ja kazao jel' me zanima isključivo opstanak brodogradnje splitskog škvera, riječkog i općenito brodogradnje a naravno i problem poljoprivrede jer je činjenica da ogroman novac ulažemo a poljoprivredna doslovno nam je na nikad gorim granama, hvala lijepo.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDZ-a sada će govoriti poštovana zastupnica Marijana Balić, izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre sa suradnicima, cijenjene zastupnice i zastupnici. Zahvaljujem prije svega ministru na vrlo iscrpnom izvješću koje je Ministarstvo financija pripremilo a koje se danas nalazi pred nama. Na samom početku valja istaknuti odnosno ponoviti ono što je i sam ministar rekao kako su državne potpore izvrstan instrument čijom se pravilnom i pametnom upotrebom može u značajnoj mjeri doprinijeti jačanju gospodarstva RH te slijedom toga nužno je pomno planirati dodjele državnih potpora, izabrati najučinkovitije mjere te pratiti njihovu provedbu i ostvarenje prethodno postavljenih ciljeva. Kao što smo i čuli u uvodnom izlaganju, u 2016. godinu u RH ukupno je dodijeljeno 11,4 milijarde kuna potpora što je povećanje za 15,6% u odnosu na prethodnu 2015. godinu. Što se tiče raspodjele između industrije i usluga te poljoprivrede i ribarstva, u 2016. godini za industriju i usluge iznos potpora je činio 56,7% ukupno dodijeljenih potpora dok su potpore sektora poljoprivrede i ribarstva iznosile 43,3% ukupno dodijeljenih potpora. Potpore dodijeljene sektoru poljoprivrede i ribarstva su u 2016. godini više za 69,4 milijuna kuna u odnosu na 2015. godinu i dodijeljene su najvećim djelom putem subvencija dok su potpore industrije i uslugama više za 1,4 milijarde kuna u odnosu na 2015. godinu i ovdje se također najveći dio odnosi na subvencije i neposredne subvencije. U ukupno dodijeljenim potporama sektorske potpore imaju udio od 50,7% dok se na horizontalne potpore uključujući i regionalne potpore i potpore na lokalnoj razini, odnosio udio od 49,3%. Ovdje je dobro za naglasiti kako iako potpore sektora industrije i usluga kontinuirano rastu, primjetan je pozitivan trend kontinuiranog rasta horizontalnih potpora. Od ukupnog iznosa horizontalnih potpora u 2016. godinu od iznosa 3,2 milijarde kuna na horizontalne potpore u užem smislu odnosi se 2,2 milijarde kuna, na regionalne potpore 942 milijuna kuna te na potpore na lokalnoj razini 59,3 milijuna kuna. Ovdje također treba napomenuti kako će radi ostvarenja kohezije u budućim razdobljima regionalne potpore biti od velikog značaja budući da one pomažu razvoju nerazvijenih područja podržavanjem ulaganja i otvaranjem radnih mjesta na održiv način. Time se po gospodarskom rastu ujednačavaju različiti dijelovi države te osigurava stabilnost i na makroekonomskoj razini budući su državne potpore ključni instrument za stvaranje i održavanje jednakih uvjeta za sve tvrtke i imajući u vidu činjenicu da su donesene smjernice politike državnih potpora za razdoblje 2018.-2020. i u kojem se kao najpoželjniji ističu državne potpore horizontalne prirode, kao što su istraživanja, razvoj inovacija, zaštita okoliša, usavršavanje, zapošljavanje te ulaganja, posebno u obliku regionalnih potpora a što je i u skladu sa praksom EU-a, držimo kao će situacija po pitanju dodjele državnih potpora u razdoblju u kojem se trenutno nalazimo, odnosno koje je pred nama biti bitno drugačije odnosno da će puno više potpora biti usmjereno povećanje udjela horizontalnih državnih potpora. Iako su potpore male vrijednosti kao što je i sam ministar rekao odnosno da … [[Govornik se ne razumije.]] potpore nisu dio ovog izvješća, budući da su one i u smislu zakona i ugovora o financiranju EU-a ne smatraju državnim potporama, one su prikazane u ovom izvješću jer ne mogu značajno narušiti trgovinu između RH i država članica EU-a a s ciljem kako bi se prikazalo da se navedenim potporama izdvajaju značajnija proračunska sredstva. Tako su one u 2016. godini iznose 702,8 milijuna kuna a najvećim djelom dodijeljene su putem subvencija s udjelom 57,8%. Na samom kraju zamjetan je veliki rast dodijeljenih potpora u 2016. godini u odnosu na sva ranija razdoblja a unatoč blažoj gospodarskoj krizi te sve manjim poteškoćama u poslovanju poduzetnika u RH i smanjenim proračunskim mogućnostima. Slijedom navedenog, suglasni smo i još jednom naglašavamo kako je i dalje potrebno kod dodjele državnih potpora sve više usmjeravati ograničena proračunska sredstva u horizontalne potpore a manje u sektorske potpore i pri tome svakako se mora voditi računa o smjernicama politike državnih potpora. I imajući u vidu odnosno ono što je sam kolega Žagar istaknuto ja također smatram da je teško procijeniti koje su stvarno dodijeljeni iznosi potpora u 2017. godini jer one bi prema ovim predviđanjima mogle odnosno trebale biti nešto niže u odnosu na razmatranu godinu i budući da je i sama gospodarska kriza bila blaža. I slijedom svega navedenog Klub zastupnika HDZ-a podržat će ovogodišnje izvješće za državne potpore za 2016. godinu.
Hvala lijepa. Sljedeći klub zastupnika je onaj Živog zida i SNAGA-e u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Branimir Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče SAbora. Uvažene kolegice i kolege. Poštovani ministre sa gostima, sa suradnicima. Evo ja bih se nadovezao na ovo djelomično što je govorio zastupnik MIro Bulj, a tiče se naime državni potpora u brodogradnji. Naime, slažem se s izjavom da državne potpore same p o sebi nisu problem. Državne potpore postoje u svim velikim gospodarstvima svijeta i treba ih davati, država treba sudjelovati u gospodarskim aktivnostima koje su od strateškoga interesa za nju. Međutim problem je u tome što se potpore ne troše namjenski, a već samom činjenicom da se ne troše namjenski postavlja se pitanje tko je za to odgovoran i ustvari postavlja se pitanje tko je za to kazneno odgovoran. A za to su kazneno odgovorni upravo oni koji te potpore daju, pa između ostaloga oni koji vide da se s tim potporama ne radi dobro, a ništa ne čine kako bi to spriječili što uključuje i ovu ekipu koja sjedi od mene desno. Naime tijekom svih ovih godina računajući i izvješća za 2016. godinu jedna od najvećih potpora u državi koja se davala bila je potpora za Brodosplit kojima je isplaćeno milijardu i pol kuna iz proračuna. Međutim iako je taj ogroman novac hrvatskih poreznih obveznika dan za restrukturiranje ono nije provedeno i prema tome Brodosplit ide prema poslovnoj likvidaciji. Evo baš ovaj tjedan mogli smo čitati novinske članke da se tamo dijele otkazi, da se nikakvi bodovi ne proizvode, da će tisuću ljudi dobiti otkaze i to prije svega žene, to treba naglasiti, da je milijarda i pol kuna dana u vjetar. I to je meni vrlo zanimljivo kada ljudi pitaju gdje ćete uzeti novce da riješite neke probleme, gdje bi vi uzeli? Pa evo gdje bi uzeli, uzeli bi od ovakvih nesposobnjakovića da vrate ono što nisu znali namjenski potrošiti. Konkretno u ovom slučaju milijardu i pol kuna koja je dana Brodosplitu, a nitko ne zna za što učinjeno je kazneno djelo subvencijske prijevare, članak 258. Kaznenoga zakona koji jasno kaže „Tko s ciljem da sa sebe ili drugoga ostvari državnu potporu, davatelju državne potpore dade netočne ili nepotpune podatke o činjenicama o kojima ovisi donošenje odluke o državnoj potpori ili propusti obavijestiti davatelja državne potpore o promjenama važnim za donošenje odluke o državnoj potpori, kaznit će se kaznom zatvora od 6 mjeseci do 5 godina“. Znači poznato je da je kupac Brodosplita npr. kao sastavni dio kupoprodajnog ugovora se obvezao da će napraviti flotu od 14 brodova iz sektora velike brodogradnje, a nije napravio niti jedan jedini. Dakle kupac Brodosplita dao je netočne podatke o činjenicama o kojima je ovisilo donošenje odluke o državnoj potpori, to je dakle jedno kazneno djelo. Dalje, kupac Brodosplita trebao je napraviti vlastiti program restrukturiranja prije nego što je preuzeo Brodosplit da bi on taj program restrukturiranja naplatio iz proračuna RH u iznosu 34 milijuna kuna, što konkretno znači da je državni proračun opljačkan za isti taj iznos za program iz kojega što je najbitnije ništa nije realizirano. Dalje, kupac Brodosplita je za vlastite potrebe odabira kadra angažirao firme koje se bave psihološkim vještačenjem, međutim kao i u prethodnom slučaju psihološka vještačenja zaposlenika Brodosplita platili su porezni obveznici i to u iznosu koji nije manji od 27 milijuna kuna. Dalje, prema ugovoru o kupoprodaji Brodosplita bilo je predviđeno da će kupac snositi trošak otpremnina radnika u iznosu od 220 milijuna kuna, ali taj trošak ponovno su snosili porezni obveznici. Tome treba pridonijeti činjenicu da je kupac samoinicijativno podijelio otpremnine radnicima koji su ostali raditi, mimo Zakona o radu i tako se po prvi puta u Hrvatskoj dogodilo da je državni proračun isplati otpremnine radnicima koji nisu dobili otkaz. Procjenjuje se da je u tu svrhu državni proračun oštećen za najmanje 70 milijuna kuna. Između ostaloga, revizijom poslovanja Brodosplita utvrđeno je da je kupac Brodosplita isplaćivao pozajmice tvrtkama koje ne sudjeluju u brodogradnji koje ne rade u tom sektoru, pa je inspekcijom utvrđeno da od tih pozajmica minimalno 60 milijuna nije vraćeno Brodosplitu. Dalje u slučaju državne potpore Brodosplita počinjeno je kazneno djelo iz članka 291. Kaznenog zakona zlouporaba ovlasti i položaja koji kaže „Službena ili odgovorna osoba koja iskoristi svoj položaj ili ovlasti, prekorači granice svoje ovlasti ili ne obavi dužnost pa time sebi ili drugoj osobi pribavi korist ili drugome prouzroči štetu kaznit će se kaznom zatvora od 6 mjeseci do 5 godina“. U našem slučaju članovi Vlade RH, a posebno predsjednik vlade Zoran Milanović i ministar gospodarstva u Vladi RH još uvijek trenutno jedna od ključnih osoba gospodin Ivan Vrdoljak su vrlo dobro znali ili su morali znati da kupac Brodosplita ni malim dijelom nije ni financijski ni organizacijski sposoban izgraditi vlastitu flotu prema programu restrukturiranja. To drugim riječima znači da su znali ili morali znati da kupac Brodosplita nije sposoban restrukturirati poslovni sustav. I pored tih saznanja imenovani su iskoristili svoj položaj i ovlasti da s kupcem Brodosplita potpišu kupoprodajni ugovor obvezujući se na taj način na isplatu državne potpore u visini 1,5 milijarde kuna čime su kupcu Brodosplita pribavili korist koja 15 puta premašuje vrijednost njegove dotadašnje imovine, a za isti iznos prouzročili štetu proračunskih sredstava RH. Nadalje, državnom potporom koja je dana Brodosplitu učinjeno je kazneno djelo članak 236. Kaznenog zakona odnosno djelo prijevare koji glasi „Tko s ciljem da sebi ili drugome pribavi protupravnu imovinsku korist, dovede nekoga lažnim prikazivanjem ili prikrivanjem činjenica u zabludu ili ga održavao u zabludi i time ga navede da na štetu svoje ili tuđe imovine nešto učini ili ne učini, kaznit će kaznom zatvora od 6 mjeseci do 5 godina“. U našem slučaju Div grupa je s ciljem da sebi pribavi protupravnu imovinsku korist u visini 1,5 milijarde kuna lažnim prikazivanjem da je sposobna u 27 mjeseci izgraditi 14 brodova dovela u zabludu nadležnu komisiju koja je uslijed toga izdala suglasnost za prodaju. I sada ovo što je najzanimljivije što se tiče i trenutnog ministra koji je za to odgovoran, a to je članak 302. Kaznenog zakona neprijavljivanje počinjenog kaznenog djela. Dakle „Tko zna da je počinjeno kazneno djelo za koje je propisana kazna zatvora 10 godina ili teža pa to ne prijavi, iako zna da bi takvom prijavom bilo omogućeno ili znatno olakšano otkrivanje djela ili počinitelja kaznit će se kaznom zatvora do 3 godine“. Vlada RH i njezini ključni dionici kakav je gospodin Vrdoljak koji je osobno stavio potpis na kupoprodajni ugovor za Brodosplit znali su i znaju sve do sada da izgradnje flote brodova Brodosplita kao osnovnog uvjeta za restrukturiranje neće biti. Ne samo da oni kao službene i odgovorne osobe koje znaju da je novac nenamjenski potrošen nisu prijavile počinjenje kaznenog djela prijevare u gospodarskom poslovanju, nego što je još važnije nisu niti pokrenuli postupak raskida kupoprodajnog ugovora koji su sami potpisali niti su bili prestali s plaćanjima državne potpore čime su u značajnoj mjeri mogli umanjiti štetu koju je trpio proračun. Prema tome, o čemu se ovdje radi? ovdje se radi o tome da su članovi vlade prije svega vlade Zorana Milanovića, a nakon toga vlade Tima Oreškovića i na koncu konca Vlade Andreja Plenkovića svjesno i namjerno oštetili hrvatski proračun za ogroman novac pogodujući ljudima koji nemaju nikakve veze s brodogradnjom niti sposobnosti da o njoj bilo šta promijene. Učinili su to vrlo dobro znajući da ih ovakav sustav pravosuđa i ovakvo državno odvjetništvo nikada neće progoniti iz razloga jer su ovisni o njima samima. To pokazuje koliko su duboke korupcijske veze u Hrvatskoj i u kakvom se teškom stanju nalazi hrvatsko gospodarstvo. Prije nego što se doista postignu efektivne antikorupcijske mjere u RH bilo kakve državne potpore neće imati smisla i prouzročit će samo štetu građanima RH jer će oni od tih potpora imati na koncu vrlo male ili nikakve koristi. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeći klub zastupnika je onaj GLAS-a i HSU-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica VEsna Pusić.
Hvala potpredsjedniče. Gospodine ministre sa suradnicima. Kolegice i kolege. Ja bih zapravo htjela govoriti djelomično povodom ovog izvješća koje nam je prezentirano apostrofirajući nekoliko točaka u njemu i razlike između potpora za pojedine segmente ili pojedine grane, pojedine djelatnosti u RH. Dakle od 11 milijardi i 419 milijuna kuna koliko je u grubo 11,5 milijardi kuna koliko ukupno iznose državne potpore ogromna većina se troši na ja bih rekla na nekakvo krpanje rupa u sadašnjosti. To krpanje rupa u sadašnjosti nije nešto što kažem sa omalovažavanjem. Potrebno je krpati rupe i tu su kolege puno govorile o brodogradnji. Danas to izgleda na jedan način, ali postoji još uvijek brodogradnja. Kada smo se suočili sa tom temom dilema je bila brodogradnja da ili ne u Hrvatskoj, da li će uopće opstati brodogradnja u Hrvatskoj nakon ulaska u Uniju i dosta smo se oko toga mučili da omogućimo uopće da brodogradnja opstane. Dakle ja ne govorim o tome sa omalovažavanjem, ali mislim da trebamo biti svjesni toga da je ogromna većina sredstava dakle od tih 11,5 milijardi ide na krpanje rupa i drži vodu dok majstori odu. Ima nekoliko stvari koje su zaista pitanje budućnosti, dakle nekakvo investiranje ne u to da se sada nekako preživi i zadrže radna mjesta, što je naravno sve važno, ali ima nekoliko segmenata koji su u ovim kategorijama djelatnosti koje dobivaju državne potpore su pitanje budućnosti. To su recimo istraživanje, razvoj, inovacije, to je usavršavanje, to je kultura i to je još jedna kategorija koja se čini se promijenio se način evidentiranja potpora pa se onda više ne pojavljuje u 2016. godini, a to je razvoj širokopojasnih mreža, dakle razvoj širokopojasnog interneta. Te četiri kategorije od tih 11,5 grubo rečeno ili 11 milijardi i 419 milijuna kuna zajedno dobivaju 148 milijuna. Dakle u subvencioniranje onoga što bi trebalo biti jedna vrsta investiranja u budućnost, istraživanje, razvoj i inovacije najviše od svega, ali apsolutno i usavršavanje jer usavršavanje je jedna vrsta obrazovanja na ono što već ljudi imaju obrazovanja za nove tehnologije, za drugačije tržište rada, za novi tip poslova odnosno radnih mjesta dakle nešto što je okrenuto budućnosti. A kultura koja naravno svima osim kada se hoće svima svaditi zadnja rupa na svirali je u podlozi svega toga. Kultura po mom dubokom uvjerenju je ono što mi jesmo ili nismo. E sada od tih 11,5 milijardi na ta pitanja budućnosti ukupno se subvencioniraju djelatnosti sa 148 milijuna kuna. To je po mom mišljenju je nešto treba mijenjat, kažem treba mijenjat zato što to nije specifično za ovo izvješće 2016. To je tako bilo i prije i vidi se iz podataka da je bilo prije. 2014. je u nekim stvarima naročito u istraživanju i razvoju bilo ja mislim duplo više sredstava, ali 2015. je to već značajno palo. Dakle to nije nešto što se dramatično dogodilo 2016., ali ovdje upada u oči i zapravo je još i žalosnije ako ima tradiciju jer znači da kontinuirano ulažemo u krpanje rupa i kontinuirano ne ulažemo u ono i one koji mogu nositi budućnost. Potpore za istraživanje, razvoj i inovacije subvencije u 2016. iznose 10 milijuna kuna, porezne olakšice iznose 3 milijuna kuna, kako da kažem da nije žalosno bilo bi smiješno. Dakle to nisu nikakvi novci za tu vrstu djelatnosti. To bi trebalo dramatično mijenjat ako mislimo uhvatit bilo kakvi korak. Ranije je ministar na odboru govorio o projiciranim stopama rasta i o ovim dokumentima koji su danas prihvaćeni i raspravljeni na Vladi bez ovih elemenata mi nemamo šanse postić ambicioznije ciljeve. Potpore za usavršavanje 2016. subvencije 1 milijun, porezne olakšice 50 milijuna. Kultura 2016. subvencije 83,3 milijuna kuna. dakle širokopojasni Internet tu neću spominjati jer čini se da se on sada računa u okviru nekih proračuna jedinica lokalne samouprave ili na drugi način prikazuje jer inače u ovim tablicama širokopojasni Internet ima nulu za 2016. godinu. Ali koliko sam ovdje pročitala to se sada prikazuje na nekom drugom mjestu. I konačno suprotno onome što su kolege ovdje govorili, dakle brodogradnja iako je veliki potrošač subvencija nije najveći potrošač subvencija. Najveći potrošač subvencija u 2016. godini je radio-televizijsko emitiranje. Brodogradnja milijardu i 152 milijuna, radio-televizijsko emitiranje milijarda i 215 milijuna kuna. E sada, javna televizija i javni radio su silno važne stvari, ali ova kvaliteta s kojom smo mi suočeni u situaciji gdje niko više neće gledati tu javnu televiziju u situaciji gdje postoji ozbiljna konkurencija da ju ne spominjem ali koja je zaista gotovo sva, ne sva ima naravno bofla koliko hoćete, ali ozbiljna konkurencija koja je bitno bolja, bitno kvalitetnija, informativnija od te javne televizije gdje mi umjesto na istraživanje i razvoj, umjesto na kulturu, umjesto na usavršavanje odnosno obrazovanje, dajemo apsolutno najveće subvencije upravo tom radiotelevizijskom emitiranju, moralo bi nam dati za pravo da ovdje napravimo jednu zaista ozbiljnu raspravu o kvaliteti javnog servisa jer javni servis koji jede praktički pola ukupnih subvencija u RH, ne može biti ovako katastrofalan kakav je danas i prije svih brodogradnji, prije svega ostaloga to je jedno od velikih pitanja i velikih problema u cijelom modelu subvencija i financiranja. Mi plaćamo puno a dobijemo pod prihvatljivo i podprosječnu kvalitetu u tom segmentu, to je odgovornost Hrvatskog sabora. Naravno izvješće ćemo prihvatiti ali temeljem upravo ovog izvješća, mislim da nam se nameće zadaća da o tom javnom servisu koji subvencioniramo sa preko milijardu i 200 milijuna kuna godišnje počnemo ozbiljno razgovarat. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Sad prelazimo na pojedinačnu raspravu i prvi će govoriti poštovani zastupnik Miro Bulj.
Hvala lijepo. Žao mi je što je evo uvaženi ministre, šta je novim Poslovnikom u biti sve se odnosi kao monolog i to djeluje kao monolog i doslovno kolegice i kolege, ovo je vrlo mali broj što ne zaspu a vrlo je bitna tema i vidi se da je promašen bio ovaj Poslovnik i da jednostavno nije bio u razvoju parlamentarizma nego dodvoravanja onima koji bi trebali govoriti više o ovome. Vi ovdje možete slobodno malo zaspati jer jednostavno nemaju vam kad saborski zastupnici niti kroz replike niti kroz druge mogućnosti postavljati pitanja a vi znate da je ovo vrlo bitna tema. Vi znate, spomenuo sam i šta ću opet spomenuti i ono što me boli, to je brodogradnja, državna revizija iz godine u godinu upozorava da se subvencije za brodogradnju troše nenamjenski. Ja osobno ponavljam, nema ništa protiv subvencije brodogradnje, dapače, i više ali isključivo za brodogradnju i naravno da će sad doći Debeljak kad ne bude subvencija, otpuštat će ljude jer nemamo brodogradnje. Najkvalitetniji ljudi su otišli u druga brodogradilišta. Od varioca do inženjera. To je činjenica. Ponavljam, Njemačka kad je bila kroza gospodarska, Njemačka je subvencionirala auto industriju jer je bila manja potražnja, jednostavno se moralo otpuštati veliki broj radnika. Da bi opstali na tržište da njihovo gospodarstvo i ekonomski opstali i da bi bili jak, oni su to subvencioniralo i pokazalo se s pravom. Međutim činjenica je dasmo mi uništili brodogradnju, činjenica je da nas je Državna revizija upozoravala, činjenica je da ćete vi opet pod pritiskom tih gazda koji su trošili milijardu i pol kuna novca u splitskom brodogradilištu u drugom smjeru a ne za brodogradnju jer su nalozi za gradnju brodova prazni, ugovor nije ispoštovan, da će sad kad se budu otpuštali radnici ići pritisak prema vama i vi ćete opet ministre, podleći pritisku jer je već kasno i sad je već kasno, već prije godinu i pol, 2, 3, 4, kako se upozorava od 2014. već kako je preuzeo novi vlasnik, Državna revizija, vi ste to malo prikazali daje to točna informacija i to možemo svi provjeriti, mi kolege zastupnici kad je rasprava. Radi se o ogromnom novcu, 11,4 milijarde kuna, znači povećanje u odnosu prije ovog izvještajnog razdoblja. Radi se o ogromnom novcu. Subvencioniramo poljoprivredu, 5 milijardi kuna u poljoprivredi i ribarstvu. Dok nismo subvencionirali, imali smo 64 000 proizvođača mlijeka i 70% domaćeg pokrivali smo tržišta. Otkad subvencioniramo imamo obrnuto, imamo 4600 proizvođača mlijeka i 30% domaćih osigurali smo tržišta a 70% uvozimo. Di su pare? Gdje mi dajemo novac? A Državna revizija nas upozorava, ja sam osobno pitao i premijera i ministricu Dalić, i vama sad govorim ministre da novac odlazi tko zna gdje. To je vidljivo u slučaju poticaja za Agrokor. Pa evo onaj novac iz EU fondova. Doduše za vrijeme ministre Jakovine šta je trebao otići OPG-ovima u Slavoniju, malim poljoprivrednim gospodarstvima, otišao je OPG-ovima u vlasništvu onih koji su zarobili hrvatskog gospodarstvo. Zbog toga izumire selo jer ovdje je nejasno da rastu potpore a da nam propada poljoprivreda. Što se tiče, rekli ste ribarstvo, također, i taj dio je sporan. Mi nemamo ribarsku flotu. Mi ne podupiremo naše ribare. Mi našim ribarima propisujemo koliko mogu metnuti vrša, koliko treba biti jedan centimetar, ne smije biti šire okno. Dok nam strane ribarske flote, većinom talijanske u našim vodama doslovno oru podmorje, izlovljavaju gdje god hoće i gdje god žele. I imaju ogromnu dobit što u našem Jadranu love ribu. Zbog čega? Nemamo hrabrosti. Nemamo hrabrosti proglasiti isključivi gospodarski pojas, nemamo hrabrosti ove pare uložiti gdje treba uložiti ovaj novac. Nije mi jasno da raste potpora ribarstvu a nikad gore nije našim ribarima. Gdje taj novac odlazi? Da li je odlazio samo u Agrokor, nije samo Agrokor. Ne znam tko se sve sad bavi na Jadranu ribom, to bi trebilo izaći taj, naravno da bi trebao biti taj Registar. Još jednom ponavljam, nemam ministre ništa protiv sektorskih potpora, ciljanih potpora. Ali, ako je za brodogradnju, za brodogradilište Split, onda neka gradi brodove, a ne vi od straha u Vladi jer će on kazat da će otpuštat radnike, vi im dajete pare za njihove hirove, da radi sebi jahte, a ne brodove koje bi trebao, koje je ugovorom potpisao. Sad, kad otpuste radnike, vi ćete biti opet u problemu. Oni će vam sad prijetiti gazde škvera da će otpuštati radnike, vi ćete opet dat potpore bez obzira što neće ulagati u brodogradnju, a brodogradnja znamo što znači za gospodarsko razvoj poglavito Dalmacije, ali i cijele Hrvatske. Koliko je tu vezano kooperanta, kolika je ta cijela priča vrlo bitna. Još jednom bi vas upozorio i na ovo što je rekla kolegica Pusić. HRT ima potpore kolegice Pusić, ali on je PR premijera Plenkovića u ovom trenutku, a prije bivšeg premijera. Ima potpore. Pogledajte samo na koji način funkcionira javna televizija. PR ministara u Vladi, između ostalog i vas i premijera. To je činjenica. Vrlo teško tamo može doći netko oporbeni i imati drugi stav, vrlo teško. Znači, HRT javna televizija je PR, tako da mi je žao šta te potpore koje dajemo iz proračuna nije stvarno javni servis nego PR. U isto vrijeme dok dajete potpore Debeljaku i ostalima za brodogradnju, a ne troše novac, isti ti radnici ili radnice, ponovit ću Dalmatinke ili Dalmacija vina ili Konstruktora, svih tvrtki koje su propale, vi se bojite i ne želite da im oprostite potraživanja ministarstva i države da dobiju zarađenu plaću, a radi se o minornim iznosima. U slučaju Dalmatinke, to je nekoliko miliona kuna. Da te žene, tih 300 žena koje 9 godina čekaju svoju zarađenu plaću ne mogu dobiti. E, a zato će Debeljak pritiskom na vas da će otpuštat ljude opet vas prisiliti da dobije potpore i da taj novac troši li kao što je prije radio Todorić. Sada ja ga ne želim spominjati, sad ga svi napadaju, ali mi smo govorili o njemu dok nije bilo baš moguće. To je činjenica. To je činjenica da ne smimo ovoliki iznos novca, ne znam gdje ga dajemo. I za kupovinu isključivo socijalnoga mira, to je činjenica i o ovim stvarima sam govorio u ... [[Govornik se ne razumije.]] , ali očekujem od vas, pošto je stvarno uspavanaka, vidim da će kolege zaspati, možda ja imam malo jači glas pa ih malo trgnem iz polusna. Vidim kolega moj ... [[Govornik se ne razumije.]] je se trgnuo u jednom trenutku, činjenica da smo od Sabora napravili jedan monolog, očekujem da će mi dati repliku bar da upitate nešto. Pa nisu Vlada i premijer faraoni. Ne smije od parlamenta dozvolit, ako su nam zabranili govoriti, ako su nam zabranili da imamo replike, ako su nam zabranili, ministre, pa bar vi izađite češće za govornicu jer vama je se pogodovalo Poslovnikom, vi morete kad god želite. Mi saborski zastupnici ne smijemo od vas, vi ste stavljeni u stakleno zvono, vi ste ucelofanjeni i ova pitanja, ja bih volio da odgovorite na ova pitanja. Jer nas državna revizija upozorava, nas je narod izabrao, a Vlada proizlazi iz Sabora. Prema tome, brojne odgovore koje ste, pitanja koja sam postavio, očekujem odgovore. 11 milijardi kuna za poljoprivrednu industriju uglavnom otišlo, a nikad gora poljoprivredna industrija, nikad gora. Pa ne morete vidit jedne krave više odavdje do Sinja. Sidite s menom u auto ako vam nije problem bacit oko. Pa kome dajte pare? Nema sad Todorića, nije valjda da se daje po ovome Ramljaku, ... [[Govornik se ne razumije.]] di su pare? Di su pare, ovo je osnovno pitanje. Ovo nije čak ni vic, ovo je priča, smiješna, ovo je priča da hrvatska država daje 11,4 milijarde kuna potpora, 55 milijardi u poljoprivredu, a poljoprivreda nikad gora. Dok nije bilo potpora, puno je bolja bila proizvodnja. Di su pare, to je osnovno pitanje, a posebno mi je žao onoga što smo tribali razvijati, a to je brodogradnja, to je tradicija, to kao što je u Rijeci, ali također u Splitu i Splitski Škver je u rasulu isključivo zbog toga što ste se bojali i davali ste potpore isključivo zbog toga da sačuvate socijalni mir, a ne da se razvija brodogradnja. Hvala.
Hvala. Evo, želja vam se ispunila, imate više replika. Prema tome, nije da baš su svi zaspali i nije da se ne može govoriti u Saboru [[Upadica Bulj: Viteže, žao mi je ... komentirati]] Prvi će replicirati vam poštovani zastupnik Nikola Grmoja. Izvolite.
Ne bih se složio predsjedavajući, s vama. Situacija u sabornici od promjene Poslovnika uopće se ne može nazvati parlamentarnom. Nemamo nikakve rasprave jer se praktički na izlaganja klubova ne može replicirati, onda trebamo čekati pojedinačne rasprave da bismo uopće mogli replicirati kolegama, nešto reći ovdje, tako da mislim da je rad Sabora puno lošiji od promjene Poslovnika koju ste vi nametnuli, a upravo zato sam replicirao kolegi Bulju jer je on zaželi da mu netko replicira kako bi mogao ove stvari koje je ovdje iznio tijekom svog izlaganja još više potencirati. Govorio je o stvarnim problemima i situaciji da su razne potpore davane, da praktički nisu ispunile svoju svrhu i cilj zbog kojih je država se odlučila ići u tom smjeru od brodogradnje, stočarstva, poljoprivrede pa nadalje. Isto tako imamo tu i puno nepravilnosti o kojima je kolega Bulj u više navrata govorio, a evo, ja vidim da mi je isteklo vrijeme za rasprava pa očekujem da mi kolega Bulj odgovori na ovu moju reakciju.
Evo vidite kolega da imate vremena za kvalitetnu raspravu iako kršite Poslovnik, pustimo da to radite. Odgovor na repliku, poštovani kolega Bulj izvolite.
Kolega Grmoja, u ovome slučaju niste vi prekršili Poslovnik nego predsjedavajući koji vas nije upozorio. I zaista je li ovo presedan? Zaista ovdje kada govorimo o procesima demokratskim, ovaj Parlament je postao uspavanka, kazalište. Ili kako kaže premijer pozorište, kako je on rekao ne u našoj kući, ovo je pozorište u našoj kući. Jednostavno monolog, izlaza nema uopće više mogućnosti nikakvih debata. Ja znam da je kolega Borić malo nervozan, dobacuje iz klupa, znam da ste uspjeli u svom naumu, znam da ste uspjeli da ovaj Parlament bude uspavanka, da ministri ovdje doslovno spavaju i lagano mogu slobodno dozvoliti još i da se mogu pušiti cigarete, može zapaliti i smijati se nama saborskim zastupnicima. O vrlo bitnim temama govorimo kolega Grmoja, o vrlo bitnim, o brodogradnji gdje nas državna revizija iz godine u godinu upozorava da ogroman novac, milijarde kuna odlaze a nisu, namjenski se ne troše.
Zahvaljujem kolega Bulj. Završili ste, isteklo vam je vrijeme da ne kršimo Poslovnik kako vi kažete. Sljedeća replika poštovani kolega Tomislav Žagar. Izvolite.
Hvala. Uvaženi kolega Bulj, dakle ministar nas pozorno sluša, to mi je drago. Gledajte ministar bi mogao biti Eliot Ness hrvatskih financija. Kada upozoravamo za područje javne nabave, možemo tako upozoriti i područje ugovaranja poslova jer kooperanti, dobavljači ne dobivaju novac koji su zaradili. I upravo to je problem, Treći Maj, Uljanik brodogradilište i Uljanik grupa puna knjiga narudžbi. Nema porinuća brodova. Zašto? Jer umjesto da se plaćaju dobavljači, da se plaćaju kooperanti transakcijama prebacuju novac unutar povezanih društava. Mali Agrokor. I šta se onda događa? Dobavljači ne žele isporučiti robu, nema porinuća broda, plaćaju se penali i svi gube. I naravno da onda, ja pozivam ministra neka se u ovoj državi uvede red jer jedan od bitnijih odrednica uređenog društva je poštivanje zakona a ako treba i zakone mijenjati samo da se uvede red da se ne mogu ovakve stvari dozvoljavati. Hvala.
Zahvaljujem kolega Žagar. Odgovor kolega Bulj, izvolite.
Upravo tako, ovdje se radi o ogromnim potporama, ogromnim potporama, uzeti ćemo HBOR, državne potpore, jedinice lokalne samouprave. Znači tu se radi o ogromnome novcu a učinke vidimo, dvije trećine Hrvatske su prazne. Industrija na nikad nižim granama. Ja sam se uhvatio brodogradnje, slično je i u cestogradnji, nemamo mi više jakih tvrtki, zbog čega, to je sada pitanje opet kakve smo politike vodile, građevinske tvrtke nego će nam raditi, nemam ništa protiv nikoga, Kinezi će nam raditi, imali smo mi strašno dobre Vijadukt, imali smo puno dobrih tvrtki koje su propale. Činjenica da ove potpore, milijarde nisu odlazile gdje su trebale odlaziti. To je činjenica i to je ministar djelomično i priznao odgovor na moju repliku. Ali zaista još jednom, ja bih zamolio ministra, pošto je nama saborskim zastupnicima smanjena prava govora u Parlamentu i da češće ako možete izlazite za ovu govornicu i da nam razjasnite ova pitanja. Nemojte se vi ministre puno uspavati.
Zahvaljujem kolega Bulj na odgovoru. Prelazimo na sljedeću raspravu, poštovani kolega Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani kolega Bulj, ja mislim da bi mi ovdje trebali isključivo argumentirano raspravljati, sada raspravljamo o izvješću za 2016. godinu i teško je tako kasno nešto, biti previše pametan. Ali sigurno je da kada revizija upozorava da se nešto nenamjenski troši da je to jako kasno, da je to barem godinu i pol dana kasno. To znači da mi nemamo instrumenata koji kontroliraju novac koji je dan za neke namjene, odnosno za postizanje određenih ciljeva. Ja vam mogu reći moja iskustva iz pikanterija iz Italije, nema ni jednog eura, ni jedne lire subvencija. Poslovodstvo odluči koju će tehnologiju kupiti i to mu država po povoljnim uvjetima kupi. Poboljšanje organizacije proizvodnje tehnologije. Hvala.
Zahvaljujem, poštovani kolega Hrelja. Odgovor, kolega Bulj, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Hrelja, slažem se već što se tiče brodogradnje 2014., kako su … [[Govornik se ne razumije.]] 2015., 2016., 2017., iz godine u godinu se ponavlja izvješće državne revizije. Ja se slažem s vama da je kasno reagirati sada. Ali ja vas sad evo uvjeravam pred ministrom da će i dalje davati potpore za brodogradnju a neće se graditi brodovi. Oni se moraju dodvoravati naše politike tim, ne znam ali kada se radi o radničkim pravima u stečaju, ako im treba država oprostiti barem porez da oni dobiju dio svojih plaća, kao što je slučaj radnika, Dalmatinke ili Dalmacijavina ili nekih drugih e to ne može, e ali dodvoravanje Debeljaku, Todoriću i sličnima e to može. To što novac ne troše na namjenski zato je lako. Nemojte me pitati … [[Govornik se ne razumije.]] za radnike molim vas onda ću morati svima platiti a to su minorni iznosi. Više date potpore u jedan dan Debeljaku za ono što ne namjenski troši novac nego što uzmete svim radnicima od '90.-te.
Zahvaljujem kolega Bulj na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Tomislav Panenić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani kolega Bulj. Zajedno smo bili raspravljali o poreznoj reformi, zapravo tada i vaše područje i moje područje, izgubili jedan dio za koji smo se snažno zalagali a to su potpore koje su imali naši poduzetnici i naši građani, zapravo to su bila porezna oslobođenja. Nažalost evo došlo je do situacije gdje ministar je izjednačio u biti cijelu Hrvatsku, dobili smo neke druge mjere, međutim to ne nadoknađuje ono radi čega određeni poduzetnik kod nas i htio zasnovati proizvodnju. Što sada reći? Ja bih rekao da u biti, više bih volio da se razmisli sad, priprema se novi Zakon o Vukovaru gdje bi bilo značajnije oslobođenje i za potpore one de minimis male vrijednosti. Možda bi bilo dobro da se prihvati da sva područja su isto stradala u radu, da smo puno nas bili okupirani da većina zaslužuje tu priliku da budemo jednaki. Jer neki će biti jednakiji među svima nama koji su stradali u radu. … [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem kolega Panenić. Odgovor kolega Bulj, izvolite.
Slažem se kolega, dali smo amandman, amandman nije prihvaćen jer činjenica da u nerazvijenim područjima bilo ratom obuhvaćeni a većinom su ruralna područja ratom bila obuhvaćena, da bi trebali biti oslobođeni poduzetnici imali potpore ili pogodnosti u nerazvijenim područjima, da opstanu, da rade i da se otvaraju radna mista. Na to Vlada nije pristala, a ovaj novac da je samo dio usmjeren za potpore da se od ovoga novca za potpore ili oslobođenja poduzetnicima, zasigurno to bila bi najjača demografska mjera jer zasigurno puno je teže biti u dalmatinskoj zagori, Lici poduzetnik, skuplji su troškovi, veći su troškovi nego što je u Dalmatinskoj zagori ili kod vas u Slavoniji. I tako točkaste te političke PR-ovske potpore koje ja podržajem, ali cijelo područje, ministre, dvi trećine Hrvatske su prazne. Poduzetnici u te dvi trećine Hrvatske moraju imati određene potpore ili određene poreze manje ili namete jer drugačije nećemo moći vratiti i ostaviti ljude u tim područjima.
Zahvaljujem kolega Bulj na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Ante Pranić, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega Bulj, apsolutno se slažem da su državne potpore krivo usmjerene jer kad vidimo činjenicu da 150 ljudi dnevno odlazi iz Hrvatske, da je gospodarstvo na najnižim stopama, kažemo da gospodarskim rastom mi zaista rastemo, ali ne rastemo kao naše susjedne zemlje koje maltene imaju dupli gospodarski rast. Poljoprivreda, ne znam za Slavoniju, znam za Dalmatinsku zagoru da mnogi poljoprivrednici ostavljaju svoje njive i oranice neobrađene i apsolutno se slažem što se tiče potpora u gospodarskom sektoru da bi gospodarstvenici ruralnog područja, prije svega Dalmatinske zagore, Like, Gorskog Kotara i dijela Slavonije trebali imati znatno veće potpore, odnosno trebalo bi im Ministarstvo financija dodjeljivat nagrade da uopće otvaraju proizvodne pogone i zapošljavaju ljude jer ne može gospodarstvenik ruralnog područja plaćati isti kilovat snage struje HEP-u kao što plaća gospodarstvenik u centru Zagreba, plaćat Hrvatskim vodama namete isto kao što plaća gospodarstvenik u centru Zagreba ili Splita.
Zahvaljujem kolega Pranić. Odgovor kolega Bulj, izvolite.
Slažem se s vama. Ja sam, danas je bilo lipo kad ste vi, lipo je bilo kad ste doneli jagode iz Vrgoračkog polja sa OPG-ova, evo ako je šta ostalo da donesete ministru da ih proba, taj miris, nisu kineske, nego domaće, domaći proizvod, ali me žalosti što od ovih potpora biti navodnjeno Sinsko polje, niti Vrgoračko, niti Imotsko, niti Drniško, niti Kninsko, niti koga briga za tim. To bi bila kvalitetna potpora, no jedino što zna država, Hrvatske vode, naravno, država, zna naplaćivati, zna jedino naplaćivati od ljudi za ništa ubirati novac, nit su kad očistili kanal, nit su kad ošli u Sinjsko polje, vrlo malo, nit okolo. Znači cijeli sustav potpora je krivo usmjeren, ministre probajte Vrgoračke domaće jagode, dođite u Sinj pa probajte naše proizvode, tu ulažite, zaboravili ste te krajeve, dajete potpore od onih kojih se bojite ili su vas oni financirali da budete na ovom položaju.
Zahvaljujem kolega Bulj na odgovoru. Prelazimo na sljedeću raspravu. Poštovana kolegica Branka Juričev-Martinčev, izvolite.
Hvala lijepo poštovani podpredsjedniče, poštovani ministre sa suradnikom, kolegice i kolege. Ja bih u svojoj raspravi akcent stavila na potpore na razini jedinica lokalne, područne, regionalne samouprave, to su potpore o kojima i najviše znam i najbliže su mi. To su one tzv. dobre potpore o kojima je govorio i ministar, tzv. horizontalne potpore. Naime, možemo iz izvješća vidjeti da su državne potpore u 2016. u odnosu na 2015. porasle za 15,6%, dok su u odnosu na 2014. povećane za 27,6%. Međutim, kad gledamo potpore jedinica područne, lokalne, regionalne samouprave, tu vidimo da ima tendenciju smanjenja, znači u 2016. su manje za 33,7%, odnosno 2015. u odnosu na 2014. također bilježi pad od 23,2%. Kad govorimo o potporama malih vrijednosti, tu možemo vidjeti također povećanje, međutim koliko su točno bilježile povećanje, odnosno smanjenje županija, općine i gradova teško je vidjeti, osim da je taj ukupni iznos 201 milijun kuna. Ja bi ovom prilikom apelirala na gradonačelnika, općinske načelnika, župane, također vijećnike općinskih gradskih vijeća i županijskih skupština da je i njihov zadatak utjecati na povećanje rasta i razvoja gospodarstva svog kraja, odnosno poduzetništva. Znamo da je poreznom reformom milijardu i pol kuna dodijeljeno upravo jedinicama lokalne i područne, regionalne samouprave i očekujem da će vijećnici, odnosno članovi skupštine, gradonačelnici, načelnici, bar dio tih sredstava usmjeriti upravo na poticanje gospodarstva i poduzetništva svog kraja. Odmah bih rekla da ne očekuje se da to naprave sve jedinice lokalne samouprave jer brojne jedinice nemaju tako dobro stanje u proračunu, međutim ima onih koje imaju puno bolju situaciju i za očekivat je da taj novac bude usmjeren na potpore. U 2016. godini grad Vodice je samo za potpore male vrijednosti izdvojio 868 000 kuna. Naime, prepoznali smo što je to na našem području potrebno, što bi željeli zadržati, odnosno motivirati naše poduzetnike pa tako smo imali potpore obrtnicima, vlasnicima tradicijskih i umjetničkih obrta, nadalje onima koji proizvode proizvode sa oznakom hrvatskog otočnog proizvoda, nositeljima obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava. Veliki problem u našim turističkim naseljima je sezonsko poslovanje, tako da smo za svoje smještajne kapacitete, hotele, koji se odluče raditi cijelu godinu, njih smo oslobodili plaćanja komunalne naknade od studenog do veljače. Nadalje, na otocima gdje također poslovanje otežano, oslobodili smo ih plaćanja komunalne naknade za sve one trgovine prehrambenom robom, kao i ugostitelje. Vlasnici poslovnog prostora koji žele rekonstruirati svoje prostore također su oslobođeni plaćanja komunalne naknade. Nadalje, kad je u pitanju porez na potrošnju, grad Vodice je za 50% smanjio porez na potrošnju svim svojim ugostiteljima, osim onima koji posluju tijekom srpnja, kolovoza i rujna, kako bi na neki način im olakšao u zimskim mjesecima poslovanje, omogućio gostima i građanima nešto nižu cijenu. Također subvencioniramo i kamate na kredit za određene djelatnosti kao što je poljoprivreda i proizvodnja. Vjerujem da ovakve, ove mjere sigurno su potpora poduzetnicima, ali isto tako nisu trošak grada već na jedan drugačiji način mogu stimulirajući svoje poduzetnike omogućiti da rade npr. u zimskim mjesecima jer kao što vidite, niz mjera je upravo napravljen kako bi omogućili rad tijekom čitave godine, kako bi gost koji u Vodice dođe ne samo ljetnim mjesecima, mogao vidjeti nešto više, nešto drugo doživjeti nego kad su Vodice u zimskim mjesecima mrtve i time na drugačiji način ponovno donio prihod i gradskom proračunu i turističkoj zajednici, bilo da se radi o boravišnoj pristojbi, bilo ponovno o tom porezu na potrošnju, porezu na dohodak, time sigurno naš poduzetnik će olakšati svoje poslovanje da može biti redoviti platiša, da može zadržati nekakvo radno mjesto ili kao što sam rekla, raditi čitavu godinu. Evo, još jedanput apel gradonačelnicima, načelnicima, županima i njihovim skupštinama odnosno vijećima da milijardu i pol kuna koje je novom poreznom reformom iz državnog proračuna Vlada RH odnosno odlukom ovaj Sabor preusmjerio na jedinice lokalne i područne samouprave bar dio sredstava i oni proslijede putem potpora svojim poduzetnicima i gospodarstvenicima.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Juričev-Martinčev. Imamo nekoliko replika. Ante Pranić, izvolite.
Hvala uvaženi potpredsjedniče. Kolegice Branka, govorili ste da gradovi i općine bi trebali pomoći razvoju poduzetništva, više se bazirati na otvaranju novih ... [[Govornik se ne razumije.]] radna mjesta, ali imate jedan paradoks da za gospodarske zone na području RH novo otvorene, znači infrastrukturne, omogućeno je samo 70 miliona kuna za sve jedinice lokalne samouprave. Toliko koliko centralna država, odnosno Ministarstvo gospodarstva misli preko jedinica lokalnih samouprava razvijati poduzetničke zone, mjesta gdje se jedino mogu realno otvoriti radna mjesta, a što se tiče jedinica lokalne samouprave, znamo da porezna reforma odnosno podizanje neoporezivog dijela plaće je uvjetovalo smanjenje prihoda poreza na dohodak za sve gradove u 2017. godini. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor, kolegica Martinčev. Izvolite.
Kolega Pranić, kad su u pitanju poslovne zone, onda imamo i primjer, imam primjer i iz svog grada, naime, sve one poslovne zone koje nisu aktivirane na vrijeme nisu više mogle dobiti sredstva iz državnog proračuna. Međutim, cilj nam je svima povući što više sredstava iz europskih fondova. Što se tiče državnog proračuna, tu je za očekivati da ta potpora bude što manja, a na nama je kao čelnicima, odnosno ne više na meni, ali svima onima koji vode svoje gradove i općine putem europskih sredstava osigurati sredstva i određene projekte na svom području. Hvala.
Zahvaljujem na odgovoru poštovanoj kolegici Juričev- Martinčev. Slijedeća replika, poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Kolegice, ono što je dobro, triba podržati. Zakon o jedinicama lokalnih samouprava sam podržao, međutim da bi to sad kasno ono što je se uzimalo, o tom -potom. Ali je činjenica da zbog toga nisam glasovao za proračun kad sam bio dio većine jer to nije htio ministar tada da uradi. Znači, na proračunu, to je bio dogovor. Poslije je to prihvaćeno i ja sam to podržao. Ja nemam s tim problem, ali je problem kad vi govorite o Vodicama, znam, primorski grad, meni je drage Vodice, ali kad krenem prema Drnišu u vašem zaleđu, kome služi uopće, mislim dijelom i nacionalni park, vi ste to spominjali, gdje odlazi novac? Pa Drniš vam je proglašen razvijenim, znate li vi to? Jeste li vi svjesni, ja sio u auto, nigdje nikoga, pa čak ni mačke, uopće nema miševa. Nemaju šta loviti mačke. Pa Drniš je proglašen razvijenim gradove. On u natječaju, kad je natječaj za potpore nema prednost ili bilo koji projekat. Pa u vašemu zaleđu su brojni proglašeni razvijenim. Kriva politika.
Zahvaljujem kolega Bulj na replici. Odgovor, kolegica Martinčev. Izvolite.
Kolega Bulj, istina je da je grad Drniš spao u one iznad prosječno razvijene i zbog toga je izgubio brojne potpore, ali vjerujemo da će se novim zakonskim prijedlogom o brdsko-planinskim područjima ta nepravda ispraviti, da će onih 6% od ulaznice koje je dobijao grad Drniš ranije, a sada izgubio jer spada u razvijene, ponovno vratiti gradu Drnišu i da će se jedna posebne mjere i politika prema Dalmatinskoj zagori voditi kako bi taj kraj oživio jer je nepravedno da su nekakve mjere preskočene, a imamo svakodnevno primjer iseljavanja iz tog kraja.
Zahvaljujem na odgovoru poštovanoj kolegice Juričev-Martinčev. Slijedeća replika, poštovani kolega Tomislav Panenić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovana kolegice Juričev-Martinčev, što se tiče potpora koje ste davali kao grad, ja mogu samo pohvaliti. Zapravo, to je i funkcija grada i prepoznavanje problema koji postoje u jedinici lokalne samouprave gdje obnašate dužnost, stvarni iznos za mene respektabilan gledajući da općina u kojoj sam bio načelnik 600 tisuća kuna izvornih prihoda ima. Tako da u biti, u okviru toga smo uspjeli nešto za poljoprivredu izdvojiti. Naravno da je konstanta očuvanja toga problem. Ali ću samo reći, znači, od tih 600 tisuća kuna, prethodni koji je bio iz vaše stranke je uspio i to pokupiti za vlastitu potrošnju. I ako državno odvjetništvo dokazalo je 90 tisuća kuna da je potrošio na razno-razne stvari i osudilo ga na uvjetnu i da HDZ nikada ni lokalno kod mene, ni jednu riječ nije rekao da osudi takav postupak, a ono što je bilo jedno ključno, mene su radi toga razapeli i općina nije dobila ni jedne kune od Vukovarsko-srijemske županije. To nije pravedno.
Zahvaljujem kolega Panenić. Odgovor, kolegica Martinčev-Juričev. Izvolite.
Kolega Panenić, ono što ja mogu reći, da osuđujem kriminalnu radnju iz koje god stranke dolazi.
Zahvaljujem na odgovoru. Prelazimo na slijedeću raspravu. Poštovani kolega Josip Križanić, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnikom, kolegice i kolege. S obzirom na opsežnost izvješća o državnim potporama, ja ću se fokusirati na potpore u poljoprivredi jer i moji prethodnici su već govorili više o drugim potporama. Dakle potpore u poljoprivredi i ribarstvu i ruralnom razvoju sadržavaju dva segmenta, izravna plaćanja, tu je osnovno plaćanje, željeno plaćanje, preraspodijeljeno plaćanje, proizvodno vezane potpore i potpora za mlade. I druga, to je mjera ruralnog razvoja. RH je potpisala pristupni ugovor sa EU o zajedničkoj poljoprivrednoj politici koja je jedna od najznačajnijih područja djelovanja, institucija EU, kako u pogledu količine propisa koji reguliraju to područje, tako u pogledu udjela u proračunu EU. Primarna je svrha istodobno osigurati stabilnu opskrbu kvalitetom, sigurnom hranom za stanovništvo po pristupačnim cijenama i odgovarajuće prihode za poljoprivrednike koji ujedno omogućavaju modernizaciju i razvoj poljoprivredne proizvodnje. Potpisom ovog ugovora, a vezano uz poglavlje 11 poljoprivredna i ruralni razvitak, RH se obvezala osigurati sredstva za isplatu izravnih potpora i … [[Govornik se ne razumije.]] ruralnog razvoja u kombinaciji sa sredstvima EU koja se postepeno uvode u potpore o poljoprivrednom i ruralnom razvoju. Htio bih pojasnit našim građanima, jednostavnim rječnikom, što su to potpore u poljoprivredi i čemu oni služe jer se nameće u medijima mišljenje da poljoprivrednici dobivaju poticaje. Oni ništa ne dobivaju, već im to pripada sukladno navedenim sporazumima sa EU za proizvedene poljoprivredne proizvode, da bi oni bili konkurentniji i čim jeftiniji potrošaču, ali konkurentniji u EU na svjetskom tržištu, dakle poticaji su ukalkulirani u cijenu koštanja. Napominjem da EU poljoprivrednici dobivaju pune poticaje i to već duži niz godina te isplata pune omotnice za opstanak naše poljoprivredne proizvodnje od presudne važnosti. Važno je i pojednostaviti i prilagoditi zakone i podzakonske akte kako bi našim poljoprivrednim proizvođačima osigurali maksimalno povlačenje svih raspoloživih sredstava iz EU. Tako primjerice Pravilnik o osiguranju usjeva i stoke mora biti maksimalno elastičan, jer svaki poljoprivredan može po gospodarstvu povući 75 000 eura, to je preko 500 000 kuna bespovratno iz mjere ruralnog razvoja EU gdje je maksimalni iznos potpore 75%, a minimalna šteta mora biti 20%. To je sve sada posloženo, međutim prošle godine to nije bilo tako i ostalo je puno novaca u proračunu koja nisu povučena. Prošle godine je pravilnik bio loš i ove godine se to popravlja, dakle nadamo se da će ove godine povlačenje iz ove mjere biti puno, puno bolje. Nadalje, mjera dobrobiti životinja, tzv. nadstandardi o uzgoju se tek sada radi, mora biti prilagođen našim stočarima da povuku čim više sredstava. Druge članice, npr. Finska, povlači iz ove mjere primjerice 300 eura po krmači za dobrobit životinja što znači da veterinarsku skrb, hranu, držanje životinja godišnje, što znači da mi bogatom Finskom seljaku svake godine remontiramo svaku krmaču. Nadalje želim reći da o razno raznim skrivenim subvencijama, kakve uživaju poljoprivrednici u EU ne govorim, od cijene zakupa zemljišta, legalizaciji, a do povlaštene struje iz bioplinskih postrojenja. Naši poljoprivrednici, imali smo danas tematsku sjednicu na tu temu, upravo imaju problem sa zbrinjavanjem gnojnice, sukladno o nitratnoj direktivi, a nisu dobili mogućnost njenog zbrinjavanja u bioplinskim postrojenjima po povlaštenoj cijeni, kao što su to neke druge dobre, primjerice vjetroelektrane, već su dodijeljene špekulativne kvote za nepostojeće firme kojih 20 megavata treba hitno staviti u funkciji pravih aktivnih stočara koji na gospodarstvu proizvode najmanje 70% sirovine i gnojevke. Zato treba vrlo jasno reći da poljoprivrednici nisu ti koji samo ubiru poticaje, nego su ti poticaji posljedica njihovog rada i nešto što im pripada. Osobno bih bio sretniji da ti poticaji mogu biti vezani uz jedinicu proizvoda, a ne uz jedinicu površine pa bi njima poticali kvalitetu i količinu, u tom bi slučaju poljoprivrednik itekako bi zainteresiran kolika će mu biti proizvodnja kad bi se ona stimulirala visinom poticaja, ali to je znamo nemoguće jer je to već ispregovarano. Važno je napomenuti da je izuzetno dobro što se zadnjih godina poticaji isplaćuju točno na vrijeme, znači akontacija na jesen, poticaji pred sjetvu u ožujku i poravnanje u svibnju. Na taj način poljoprivrednici mogu računati i planirati svoju poljoprivrednu proizvodnju i kalkulacije. Moram reći to, da još uvijek nemamo, a što je nužno, pregled isplaćenih poticaja, tako da poljoprivrednik dobi šifru na račun, ali nikad nije siguran je li dobio puni poticaj za poljoprivredu ili za rasplodne krmače ili primjerice za … [[Govornik se ne razumije.]] apeliram na resornog ministra da pod hitno promijeni, kao što je obećao te izvide te apeliram i na Vladu da za maksimalnim izdvajanjem za potpore iz nacionalne omotnice. Omotnica potpore je imperativ bez koje nema konkurentne poljoprivredne proizvodnje kao investicija kroz mjere ruralnog razvoja te su neisplative bez punog iznosa potpora. Poljoprivreda i prehrambena industrija su strateško i nacionalno pitanje, stoga treba postojati politički koncensus svih aktera kako bi trendovi krenuli u pozitivnom smjeru, a RH osigurala samo dostatnost u poljoprivrednim i prehrambenim proizvodima, te omogućila demografsku revitalizaciju ruralnog prostora, nacionalu sigurnost kroz zdravstveno stanje, životnu vitalnost i radnu produktivnost nacije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Križaniću. Imamo nekoliko replika, prva replika poštovani kolega Davor Vlaović, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Kiržaniću u svojoj raspravi rekli ste da neki sumnjaju u naše poljoprivredne proizvođače i zašto oni to dobivaju potpore, pa ispravno ste rekli, da Hrvatska je članica EU koja ima zajedničku poljoprivrednu politiku i kroz njenu provedbu jer su i direktna plaćanja po hektaru i to je zajednička poljoprivredna politika, ne možemo mi to mijenjati. Ali on što možemo mijenjati da se kvalitetnija kontrola radi raspodjele tih sredstava unutar RH i kroz direktna plaćanja i kroz programe za ruralni razvoj gdje smo vidjeli da je bilo niz nepravilnosti i da slijede i određeni sudski procesi a ono što je loše da kroz programe ruralnog razvoja smo mi otvorili mogućnost da okrupne poljoprivredni proizvođači svoj posjed ali u međuvremenu je i narasla cijena i opreme i repromaterijala i tu nismo dovoljno učinili da ih zaštitimo i bojim se da će opet doći u situaciju kao i kroz operativne programe, da je veći dio tog novca završio kod dobavljača opreme i drugih materijala a ne u korist podizanja proizvodnje.
Zahvaljujem kolega Vlaović na replici. Odgovor kolega Križanić, izvolite.
Hvala vam kolega Vlaović na ovoj replici, sigurno da je tu vrlo važna kvalitetna i transparentna i razvidna objava svih onih koji su dobili poticaje i svih onih za što su točno dobili poticaje. Da li je dobio za, mora se točno znati ako je netko dobio za 50 hektara poticaja 2200 kuna ili je dobio 1800 kuna, da li je dobio za 50 junadi 1000 kuna ili je dobio 800. U tom slučaju će malverzacije biti manje. Dakle ta razvidnost je vrlo važna. A što se tiče ruralnog razvoja i sredstava dodjele za ruralni razvoj, znamo točno kakve su bile politike prije i na koji način su se umjetno stvarali uvjeti, mislim da su ta vremena iza nas i da se to više neće događati upravo stoga što će sve biti transparentnije.
Zahvaljujem na odgovoru, kolega Križanić. Sljedeća replika poštovani kolega Tomislav Panenić, izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani kolega Križanić, spomenuli ste naknadu zapravo obeštećenja u okviru elementarnih nepogoda koje nas pogađaju i tu se postavlja i ključno pitanje, mislim da tu imamo i suglasnosti Ministarstva financija oko toga da ovaj model koji je do sada bio, gdje se 20 milijuna ili ovo što je bilo 100 milijuna treba rasporediti na par milijardi kuna štete, jednostavno je neprihvatljivo. No to je potpora koja kada se raspodijeli na toliki broj gospodarstava koji su oštećeni u brojnim elementarnim nepogodama vidimo da jednostavno izgubi svaki smisao. Jer neki dobivaju stvarno minorne iznose i to je mjera koja možda dobro zvuči kada kaže Vlada je podijelila 20 milijuna kuna ili 100 milijuna kuna međutim onaj konačni krajnji ishod koji dobije korisnik on sigurno ne može pomoći niti jednom jedinom poljoprivrednom gospodarstvu niti onom koji možda bavi se nekom drugom djelatnosti.
Zahvaljujem kolega Panenić. Odgovor, kolega Križanić, izvolite.
Kolega Panenić i vi i ja, vi ste bili prije mene predsjednik Nacionalnog povjerenstva za elementarne nepogode i znate i vi i ja vrlo dobro da država nikada ne može omogućiti dovoljno sredstava da bi se sve elementarne nepogode pokrile iz državnog proračuna. Intencija je da se čim više poljoprivrednih površina a onda i stoke osigura. Imamo sada idealnu priliku, novi pravilnik je stupio na snagu, rekao sam već 500 tisuća kuna po jednom gospodarstvu može se povući bespovratno 75 tisuća eura što je izuzetna prilika da si svi koji se ozbiljnije bave poljoprivredom osigura poljoprivrednu proizvodnju jer bez osiguranja ozbiljne poljoprivredne proizvodnje neće biti. Prednost je to što se sada može nakon 30% uplate osiguranju država refundira ostatak, direktno osiguranju plaća ostaje 70%.
Zahvaljujem na odgovoru kolega Križanić. Prelazimo na sljedeću raspravu. Kolege Marasa nema. Sljedeći se za raspravu prijavio kolega Panenić, izvolite.
Hvala lijepo. Mislim da i ovo izvješće kao i svako koje će biti vezano za potpore otvara pitanje koje kada pogledamo sažete podatke o tome zapravo kuda potpore idu, na koji način one se valoriziraju i koje mi koristi imamo kao društvo. I naravno da svako to izvješće i otvara brojna pitanja koja su i problematična. Ovdje i danas spominjalo se potpore brodograđevnoj industriji koje su bile značajne. Značajan dio i Ministarstva gospodarstva i one su trajale i određeno vrijeme i nažalost kada sada sad se vratimo nakon svih tih godina u gledamo rezultate gdje danas piše u Brodosplitu da dolazi do otpuštanja radnika, onda se pitamo da li smo mi dobro pratili tu provedbu. I uvijek uspijemo napraviti situaciju u kojoj netko propituje da li onaj osnovni temeljni ugovor koji smo dali nekome naše potpore, da li je on izvršio svoju funkciju, da li je on dovoljno biti konkretan, da li je bio dovoljno formaliziran na način da ne može se dvojbeno tumačiti niti jedna stanka u njemu. Ali vidimo da postoje specijalisti koji okrenu i dobru namjeru određene potpore da ona postane prihvatljiva i u onome smjeru u kojem je otišla a da to jednostavno danas je očit problem. Kada govorimo o potporama u poljoprivredi, svjesni smo da, pogotovo evo sada u vremenu kada dolazi do revizije zajedničke poljoprivredne politike da će doći do smanjenja, smanjuje se obujam prvoga i drugoga stupnja, pitanja se otvaraju, otvaraju druge zemlje članice EU, da li one mogu nadoknaditi tu razliku. Naravno da nama kao državi ne odgovara jer još uvijek nismo dosegli onaj udio sufinanciranja EU a ne da još dajemo i naša sredstva. Ali zapravo pitamo se da li je to ispravna postavka, da li samo se trebamo orijentirati na europska sredstva ili trebamo iz našeg proračuna značajna sredstva odvajati i pomagati ciljano brojne sektore. Danas je evo na tematskoj sjednici predstavnik bio iz Austrije koji je rekao 17% oni odvajaju u poljoprivrednoj proizvodnji za izravnavanje, znači prvi stup, drugi stup, izravnavanje. Odmah je ono pitanje ok, a šta je to točno izravnavanje. Sve moguće mjere koje Austrija prepoznaje da može na jedan lijepi prikriveni način pomagati svoje poljoprivredne proizvođače na depriviranim područjima koja trebaju takvu pomoć. I onda je teško objasniti da, evo u izvješću čitamo skoro jednu i pol milijardu kuna … [[Govornik se ne razumije.]] je osigurao za obnovljive izvore energije i da se to većinom prelilo u neopravdane troškove, neopravdane profite tvrtki koje sa onim kapacitetima koji će pružiti obnovljivim izvorima energije, nisu opravdale da je to maksimum koji se mogao ostvariti. Vidimo da je i smanjivanjem tih potpora, otvorio se prostor gdje je još uvijek bilo interesa. I onda smo završili u situaciji da su nas potpore sada za obnovljive naknade opteretile građane, opteretile naša poduzeća, blokirala cijeli sustav da jednostavno već od početka 2016. stojimo i ne možemo razriješiti ono što je gospodin Vrdoljak, tadašnji ministar, sada dio vladajuće većine, svojim djelima napravio. I još uvijek smo spremni propitivati dal je to ispravno, sigurno kako će ispasti kod nas kad to pravosuđe obradi, sve će biti ok. To je najbolji će bit potez koji smo napravili, a građani kad plate, vjerojatno su naučili da moramo sve tako plaćati. Evo pratim danas i program, nacionalni program reformi, što je osnov? Nisu to samo potpore ono što nekom daješ, nego i ono što nekoga oslobodiš. Pratio sam upravo pitanje neporeznih davanja tzv. parafiskalnih nameta koja, bila su prošle godine definirane 20% da će smanjiti od 2017. do 2019., nestalo je 20%, postoji još uvijek neke mjere koje će se poduzet, ali nema više 20%. Pa ne može ni biti kad samo pola milijarde je porasla obaveza za naknadu za obnovljive koje je ministar Ćorić, onako da kažemo, vrlo jednostavno pustio, bez puno propitivanje, bez pritiska upravo na one koji su svojim djelima to prouzročili. Malo bi se spustio i na razini, tu je i kolegica otvorila, to su razina regionalne samouprave, lokalne samouprave, njihovih napora. Svi samo gledaju centralnu državu. Država mora sve riješiti, ali onda vas pitamo, da li netko brani bilo kojoj općini, gradu, županiji, da ona svojim mjerama pomaže gospodarski razvoj? To nigdje ne stoji. Ali vjerujte mi da ovakvih primjera što smo vidjeli sada u ovom izlaganju što je bilo, gdje se izdvajaju značajna sredstva, ima relativno malo. Ono što se često susreće, a to bi trebalo isto tako izrazit, malo potražiti ono odgovore, da se potpore dodjeljuju mimo programa te potpore koje idu za malo, srednje poduzetništvo, za poljoprivredu, ne idu kao programski paketi odobreni od strane resornog Ministarstva financija i Ministarstva poljoprivrede, nego dodjeljuju se nekom odlukom, nedovoljno transparentno i mislim da tu bi se moralo veća disciplina uvesti u ovome. U samom izvješću, evo vidio sam i jedan podatak vezano za protestirana jamstva, ono čeg se svi bojimo, a to je pitanje jamstava koje smo izdavali, sve vlade su izdavale za potporu brodogradnji, jasno je svima, bez takvog oblika jamstava, ne bi se mogli financirati veliki projekti. To je opća suglasnost da mora postojati mehanizam. Ali opravdan sada strah da kad gledamo situaciju u uljaniku gdje i tada se upozoravalo da u restrukturiranja brodogradnje dolazi do prelijevanja sredstava prema Uljaniku, da je situacija zapravo u Uljaniku teža nego što je u 3. Maju. Tada smo propustili priliku zapravo zaustaviti to, zaustaviti, jasno pokazati da u Uljaniku situacija već tada nije bila dobra. I ja mogu reći, s obzirom da evo i sa kolegom Marićem, bio sam tada i ministar, nismo možda bili dovoljno odrešiti, nismo jednostavno upozorili da tamo se događa nešto što nije dobro jer su različita izvješća, različita tumačenja stručnjaka govorila u suprotnom smjeru. I onda na kraju dođeš da budeš pojedinac koji se boriš protiv određenih stručnjaka koji izvješća pišu onako kako ih oni tumače, na način kako odgovara onih koji primaju potpore. Ali da se vratim na imunološki, tamo je protestirano, vidim 8,2 milijuna kuna jamstava. To je zapravo i ključno pitanje, davanje jamstava je svakako mehanizam kojega moramo imat, ali praćenje provedbe, to je nešto što zahtjeva ozbiljniji mehanizam i nije dovoljno da se osloni na ove strukture koje do sada su se s time bavile. Pitanje učinka svih tih potpora je pitanje nad pitanjima. Jer nije to samo imati povijesne određene potpore pa često se propituju i potpore u poljoprivredi, iako su one usuglašene na razini EU i model koji smo mi imali prije i nastavili, dodjeljuju se po proizvodnoj površini, da li takve potpore su ostvarile svoje funkcije, da li su one unaprijedile stanje, da li je trebalo ih komplementirati sa nekim drugim potporama i u bilo kojem drugom sektoru nedostaje jedna kritička analiza, da ako ove godine dajemo potporu, da kroz procjene učinka prilikom davanja, da već tada možemo se dogovorit, ne znam za godinu dana ako je ta ročnost ili dvije godine, provest ćemo analizu, utvrditi učinke, ako ti učinci su bili negativni, takvu potporu više ne treba onda pružati, jer ta potpora nije više investicijska, nego je ona jednostavno troškovna i ostvarila je možda samo određene druge funkcije. I onda nam se ne bi događalo da imamo ovdje i među nama kolege koji se optužuju da određene potpore koje su bile za jednu namjenu su otišle u smjeru da su gradili neki turistički objekti, jer time bi bilo odmah jasno jer se to dogodilo ili se nije dogodilo. Jer u slučaju da netko prima potporu i on je primio za razvoj svoje temeljne djelatnosti na kojoj bazira svoje poduzeće i ako je s druge strane izdvojio slična ili čak veća sredstva za neku drugu namjenu, onda vidimo da zapravo to poduzeće nije trebalo potporu. Jer ako je dobilo potporu pa je onda isti iznos sa jedne druge knjigovodstvene pozicije prelilo u drugo, onda je jasno da je ta potpora samo prošla kroz račun te tvrtke, a bojim se da takvih primjera imamo i na pozicijama lokalnih samouprava, regionalnih samouprava gdje sredstva koja i ovim fiskalnim izravnavanjem dolaze nisu to sredstva koja netko treba tamo trošiti onako kako njemu je baš zgodno, povećati broj zaposlenih ili na neki drugi način i onda cijelo vrijeme kukati kako ne može se napraviti razvoj, kako nema dovoljno sredstava, ali vidimo da učinkovitost i općenito i u korištenju potpora mora biti značajnije, više kontrolirana i o tome se mora značajnije i jače javno komunicirati. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Paneniću. Imamo dvije replike. Poštovani kolega Miro Bulj, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Paneniću, kazali ste obnovljivi izvori energije, djelo ministra Vrdoljaka godišnje više od milijardu kuna potpora. Brodogradnja, samo je u Brodosplit milijardu i pol, kad uzmemo Uljanik i druge, to je daleko više. Poljoprivreda, također ogromni iznosi, a rezultata nema. Znači, činjenica je i još jedna da Hrvatska od 2014.-2020. će uplatiti između 25 i 30 milijardi kuna u EU, a samo je do sada 3% tih sredstava vratila, što znači da ogroman novac odlazi na subvencije i da trebamo jednostavno preispitati sve. I ove subvencije koje su šteta hrvatskom razvoju, a i odnos prema EU što uplaćivamo puno više u biti izaziva također šteta. Jer ako vratimo samo 3% do sada iz EU fondova, onda govorimo, nemamo mi šta više pričati. Hvala.
Zahvaljujem kolega Bulj. Odgovor, kolega Panenić. Izvolite.
Hvala lijepa kolega Bulj. Zapravo, to pitanje je nešto što sigurno će evo, i ministra opterećivati u budućem vremenu. Jer sada dolazi certificiranje brojne potrošnje koja je bila i prije vremena nego što je bio ministar i vidimo da već tu značajne su razlike u onome što bi komisija odobrila. A samo 3% smo obuhvatili. Sad ide još nešto više, ali radi loše provedbe na terenu, radi onih koji su pokušali manipulirati, koji cijelo vrijeme ta sredstva koja znaju da im dolaze i da će ih moći upotrijebiti i ona traže način kako da osmisle model po kojem će ih oni dodijeliti nekome i to nekome kome ... [[Govornik se ne razumije.]] To će biti ključni problem s kojim će se susresti sada ministarstvo u ovoj i slijedećim godinama kad se certificira puno više i u biti, ministar će sigurno o tome imati značajne primjedbe i na Vladi i da kažemo i onima koji su provodili. I treba pozvati ljude na odgovornost javno prozvati one koji su osobno odgovorni.
Zahvaljujem kolega Panenić. Slijedeća replika, poštovani kolega Josip Križanić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Panenić, govorili ste o špekulativnim kvotama, govorili ste o vjetroelektranama i o poticanju energije iz alternativnih izvora energije. Dakle, znamo da imamo ovog momenta 20 megavata špekulativnih kvota za firme koje ne postoje. Htio bih vrlo jasno reći da takve kvote treba ukinuti, raspisati novi natječaj i dodijeliti tih 20 megavata upravo poljoprivrednoj stočarskoj proizvodnji koja takve kvote treba da se na poljoprivredno gospodarstvo gdje postoji poljoprivredna proizvodnja, gdje se stvara bio masa i gnojnica, upravo tih 20 megavata iskoristi. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor, kolega Panenić. Izvolite.
Hvala kolega Križanić. Ovo bih ja sve što rekli isto tako i da provedemo. Ono što nas sve skupa mori je da u onoj kvoti koju smo odredili, koja je određena tada bila nismo ni ja ni vi sudjelovali u tome, od onih 999 megavata, da 744 otišlo za vjetroelektrane. Ja vas pitam, da li stvarno naša poljoprivreda ili naša drvna industrija nije imala taj potencijal ili je netko prikrio mogućnost da prepoznaju ti poljoprivredni proizvođači, prvenstveno mislim na stočare koji imaju farme, mislim na drvnu industriju koji imaju preradbene kapacitete, da su oni mogli uspostavljati bio-plinska ili druga postrojenja na bio masu, sigurno bi stvorili puno kvalitetnija radna mjesta i opstojnija poljoprivredna gospodarstva i drvnu industriju. Možda u tim situacijama i ne bi bio sad ključni problem rasprave o nekoj kvoti drva koja se treba raspodijeliti jer svi na kraju žele da imaju kvalitetan prihod na uložena sredstva. Tu smo, ja bih rekao, propustili povijesnu priliku. Nemojmo dozvoliti da nam se to još jedanput dogodi. Ja znam da potražnja, što se tiče bio-plina, bio mase, nije tako velika i sigurno evo, očekujem u ovom vremenu da će biti kvalitetni program koji će i oni koji su trebali, stvarno trebali, govorim o nekim čak prepoznatljivim imenima u drvnoj industriji ili većim poljoprivrednim gospodarstvima, da i oni dobiju priliku da imaju takvo postrojenje. Naravno da to otvara i mogućnost njihovim kooperantima. Treba isporučiti, da kažemo, određenu silažnu kukuruz il to, sve to skupa je onda prava potpora, a vjetroelektrane su pokazale da nisu za nas.
Zahvaljujem poštovani kolega Paneniću na odgovoru. S ovime smo iscrpili sve rasprave. Zaključujem raspravu po ovoj točci dnevnog reda. Zahvaljujem se ministru financija, gospodinu Zdravku Mariću i pomoćniku ministra gospodinu Kreši Dragiću na obrazloženjima ovogodišnjeg izvješća. Glasovat ćemo o ovoj točci kad se za to steknu uvjeti.
Godišnje o državnim potporama za 2016. godinu, podnositelj akta je Vlada RH, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu matičnog saborskog radnog tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak „1. Prihvaća se Godišnje izvješće o državnim potporama za 2016. godinu.“ Molim glasujmo. Utvrđujem da većinom glasova 102 za i 3 protiv donijet zaključak kako su ga je predložio matični saborski odbor.
Prelazimo na slijedeću točku dnevnog reda: - Konačni prijedlog Zakona o dopuni Zakona o doprinosima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 296. Predlagatelj: zastupnik prof.dr.sc. Mirando Mrsić Predlagatelj je zastupnik, poštovani kolega Mirando Mrsić na temelju članka 85. Ustava RH i čl. 172. i 204. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda, prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno čl. 204. Poslovnika Hrvatskog sabora hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave temeljem članka 197. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Vlada je dostavila svoje mišljenje. Pozivam predlagatelja, poštovanog kolegu Miranda Mrsića da nam obrazloži Konačni prijedlog Zakona. Izvolite kolega.
Poštovane kolegice i kolege, poštovani potpredsjedniče sabora, poštovana državna tajnice sa suradnicima, iako nas nema puno danas u sabornici, želio bih progovoriti o nekim problemima koji se vrlo jasno adresiraju sa ovim zakonom. U prvom redu govoriti ću o plaćama u Hrvatskoj i o sigurnosti radnog mjesta u Hrvatskoj. Jedan od ključnih razloga odlazaka naših ljudi u inozemstvo su male plaće i nesigurnost radnog mjesta. I kada se postavi pitanje poslodavcima zašto se to tako, zašto ne povećaju plaće onda odgovaraju vrlo lakonski, naši radnici nisu produktivni kao radnici u drugim državama Europe, naši radnici nisu dovoljno vrijedni i da je plaća koju nude poslodavci sasvim dovoljno za ono što oni rade i da ne mogu više dati. I da ako povećaju plaće da će onda radnike morati otpuštati itd., itd., isprike, isprike. Ali statistika je neumoljiva. I kada se vidi i posljednje istraživanje Europsko sindikalnog instituta pokazuje da poslodavci lažu, da svoj profit koji bi trebali dijeliti sa radnicima spremaju u vlastite džepove. Jer to istraživanje vrlo jasno pokazuje da je produktivnost u Hrvatskoj od 2000. do 2016. godine porasla za 42% u tom razdoblju a da su plaće porasle svega 11%. Dakle gospodo, 3 puta manje su rasle plaće u Hrvatskoj nego je rasla u produktivnost. I prevedeno, dok su naši radnici za poslodavce povećali produktivnost 42% poslodavac im je isplatio plaću 3 puta manju. Je li to pošteno, je li to pravedno? I ne samo da je to štetno za radnike, ali je štetno i za društvo i štetno je za ekonomiju. Evo žao mi je što je ministar financija otišao, ja se nadam da i on zna ove podatke jer ovakav način kao što su naši poslodavci inaugurirali a to znači da porast produktivnosti ne prati i porast plaća će dovesti do sve veće dohodovne nejednakosti odnosno dovesti će do toga da oni na vrhu imaju visoke plaće a oni koji su na dnu imaju najmanje i imati će ih još manje. U odnosu na to pitanje zabrinjava nekoliko činjenica i prvo je pitanje vrlo jasno, a gdje je završila razlika, gdje je razlika između 42 i 11 je 30%? Dakle negdje su ti novci morali završiti a plaće se nisu povećale, vidjeli smo da investicije u Hrvatsko nisu tako bajne. Prema tome one su mogle završiti samo tamo gdje su završile u džepovima poslodavaca. I kako je moguće da u tim i takvim uvjetima i pod tim jasnim činjenicama i lijeva i desna strana ove sabornice zagovaraju politiku podilaženja poslodavcima. HDZ podilazi poslodavcima na štetu radnika sa zakonima koji su evo i u ovom Saboru doneseni unatoč protivljenju dijela saborskih zastupnika a i HDZ i SDP svojim mjerama idu subvencionirati poslodavce koji ionako u ovoj vrijeme kada fali radnika, radnike moraju zapošljavati jer ih na drugi način neće dovesti do toga da im tvrtke funkcioniraju i da imaju ono zbog čega su otišli u sam poduzetnički poduhvat a to je da imaju profit. I treća činjenica koja me zabrinjava je politika ministra Pavića koji se hvali da će poticanje pripravništva utjecati na povećanje plaća radnika. Smiješno je slušati jednog ministra koji ne zna osmisliti jasne mjere za smislenu politiku plaća u Hrvatskoj jer to je njegova zadaća. Njegova zadaća kao ministra je osim onoga što se slika po televiziji promovira izjave za, planira mjere za zapošljavanje, njegova zadaća je da rješava nagomilane probleme u Hrvatskoj od problema mirovinskog sustava, od problema tržišta rada, od problema o kojem ću govoriti u drugom dijelu mog izlaganja. Ako porast plaća konstantno zaostaje za porastom produktivnosti ono što će se desiti da naši radnici neće sudjelovati u podjeli vrijednosti, stečene vrijednosti i to je ono što je nepravedno i što je duboko, je za društvo krivo jer će dovesti do još većih ekonomskih neravnoteža, dovesti će do još većih ekonomskih problema i mislim da je to nešto što bi trebalo i u ovom domu vrlo jasno naglasiti. I upravo složenost tih problema zahtjeva da krenemo sustavno i da krenemo rješavati po jednu, drugu, treću nelogičnost, u sustavu. I ono što ja smatram da i u ovom Domu fokus nam mora biti usmjeren na ono što je najvrjednije u Hrvatskoj a to su radna mjesta. Ne samo na očuvanje radnih mjesta nego i na stvaranje novih radnih mjesta koja moraju biti sigurni jer to je i jedan od razloga zašto mladi ljudi odlaze iz Hrvatske, zašto ne žele ostati u Hrvatskoj jer im se nude slabo plaćena nesigurna, radna mjesta. Neke od tih problema možemo riješiti brzim intervencijama i ovaj prijedlog zakona je baš to, dakle ne treba biti veliki filozof i veliki pravni stručnjak da se neke stvari mogu riješiti vrlo jednostavnim potezima koji će u konačnici dovesti do ono zbog čega i jesmo tu da građani u Hrvatskoj imaju od svojih zastupnika korist, da im rješavaju probleme koje oni imaju evo u ovom dijelu na tržištu rada. Rad na određeno vrijeme je u Hrvatskoj posao pravilo. Umjesto iznimke, on je postao pravilo. I kad pogledate zadnju statistiku, ona je vrlo jasna, 90% ugovora na novozaposlenih je na ugovor na određeno vrijeme. 185 000 ugovora na određeno vrijeme je sklopljeno 2017. godine. Ono što je još frapantnije je da je 55% ugovora su dobile žene. Koje ionako su na tržištu rada u nepovoljnom položaju. Kad pitate poslodavce zbog čega dajete ugovore na određeno vrijeme pa i sami znate da vam ti ljudi trebaju i da ti radnici vam trebaju, da su to radna mjesta koja nisu sezonska, nego su trajna, onda dobije se odgovor da se žele provjeriti da li je radnik zadovoljavao ili ne, a u Zakonu o radu vrlo jasno piše da ako netko ne zadovolji na probnom roku da to znači automatski otkaz. I kada pitate i socijalne partnere i poslodavce i sindikate zašto u Hrvatskoj se dešava taj galopirajući problem i porast … [[Govornik se ne razumije.]] rada gdje najveći je udio rada na određeno vrijeme, onda poslodavci odgovaraju kako je u Hrvatskoj rizično poslovat. Pa i je rizično poslovat, pa to je i cijela filozofija poduzetništva da ideš u rizik, inače staviš novac na banku pa od toga dobivaš kamate, ali rizik ne smije biti na radniku, rizik mora biti na poslodavcu jer je on taj koji snosi rizik poslovanja. Ovdje sa time što dajemo ugovore na određeno vrijeme, taj rizik poslovanja prebacujemo na radnika, što nije pošteno i što nije pravedno. I ono što još frapantnije je da poslodavac nema nikakvu želju ulagati u obrazovanje radnika jer su oni kod njega ionako zaposleni privremeno. I ako kao zemlja i kao država želimo ulagati u radnike, želimo da naši radnici imaju veća znanja, da se bolje snalaze na tržištu koje se vrlo rapidno mijenja, moramo im osigurati stabilni radni odnos. Ako ne osiguramo stabilni radni odnos ništa od ovoga neće biti i na kraju ćemo završiti onako kao što nam se predviđa da ćemo biti zemlja u kojoj će bogati Europljani dolaziti prevoditi svoju staru, da ćemo biti zemlja uslužne djelatnosti, da nećemo biti zemlja proizvodne djelatnosti, da nećemo stvarati dodatnu vrijednosti. A jednu stvar možemo vrlo jednostavno riješiti ovim izmjenama Zakona o doprinosu. Izvještaj Europske komisije za Hrvatsku u 2017. je ne da je zabrinjavajući, nego je alarmantan. Europska komisija u izvješću za Hrvatsku u 2017. ukazuje na problem segmentacije tržišta rada koja je uzrokovana velikom stopom broja ugovora o radu na određeno vrijeme. I to vam je gospodo ovo. Dakle mi smo na vrhu u Europi po postotku prekarnog rada u ukupnom broju zaposlenih, 8,4% i tu smo prvaci. Prvi iza nas tu su Francuzi sa 4,8, skoro pola manje. Treći su Španjolci sa 4,7, a onda Poljaci i Slovenci sa 4,5. Zar vas to ne zabrinjava? Da li to ne zvoni za uzbunu? I to je nešto što je ovim prijedlogom zakona se htjelo ne riješiti, ali tu magnitudu koja je u strašnom zamahu riješiti. Po udjelu radnika zaposlenih na određeno vrijeme u ukupnoj radnoj snazi, Hrvatska je na vrlo visokom radnom mjestu. I to pogađa mlade ljude i pogađa žene. Oni najčešće dobivaju ugovore na određeno vrijeme i to nas Europska komisija u izvješću za 2017. upozorava i kaže da u 2015. u dobnoj skupino od 15 do 29 godina, broj ugovora, znači u mladoj populaciji, oni koji ulaze u tržište rada je broj ugovora na određeno vrijeme bio 47,1%. U isto vrijeme u EU je taj postotak 32,2%. U lošim stvarima smo očito napredni i jurimo, a onima što je dobro smo na začelju. Također Europska komisija nas upozorava da udio ugovora na određeno raste eksponencionalno i da smo u 2013. imali 24,2%, a da u trećem tromjesečju, dakle da smo 2013. imali 15,6%, a u trećem tromjesečju 2016. 24,2% i to je neovisno o gospodarskim subjektima, nema veze sa sezonskim zapošljavanjima, ima veze sa time da u Hrvatskoj caruje rad na određeno vrijeme. I upravo zbog tih razloga smatrali smo potrebnim propisati mjere koje će poslodavci odvraćati, dakle ne može se zabraniti ugovor na određeno vrijeme, ali se može poslodavce odvraćati od sklapanja takvih ugovora. I tu se zahvaljujem mojoj kolegici Marini Kasunić Perić koja je uložila veliki napor u ovaj zakon, ali žao mi je što uz ovaj zakon danas ne raspravljamo u paketu sa zakonom o izmjenama Zakona o radu gdje je također još jedna mjera koja će odvratiti i trebala bi odvratiti poslodavce od sklapanja ugovora na određeno vrijeme a to znači da poslodavac koji bi dao ugovor na određeno vrijeme bi trebao isplatiti otpremninu tom radniku nakon završetka tog ugovora. I to je ono što bi na neki način poslodavcima ukazalo na jednu činjenicu. Možete dati ugovor na određeno vrijeme, to će vas skuplje koštati ali imate, imate mogućnost, nitko vas ne tjera da dajete ugovor na određeno vrijeme. Možete dati ugovor na neodređeno vrijeme pa onda vas to neće dodatno koštati. Ovdje se ne radi o penalizaciji poslodavaca, radi se o tome da imaju izbor. Hoćete skuplje što je društveno i neprihvatljivo ili hoćete jeftinije odnosno realno onoliko koliko je bilo i do sada ali društveno prihvatljivo. Zašto to radimo? Zašto predlažemo ovakav zakon? Pa imate primjera u Hrvatskoj gdje je blagajnica dobila 36 ugovora na određeno vrijeme od po mjesec dana za 3 godine. I naravno kada netko ima ugovor na određeno vrijeme da je onda on podložan raznim manipulacijama od toga da se ne plati prekovremeni, da se rade i poslovi koji nisu u opisu radnih poslova. I jasno da ljudi neće prijavljivati takve zloupotrebe jer znaju da će sljedeći put ako žele se zaposliti da im taj poslodavac neće dati ugovor za rad u toj tvrtci. I stoga, ovaj zakon je zakon za radnike, ovo je zakon za hrvatsko društvo. I meni je žao što Vlada to nije prepoznala, što se opet stala na stanovište poslodavaca. Žao mi je što moji bivši kolege iz SDP-a također to nisu prepoznali kao jednu mjeru koja ide u korist društva da hrvatsko društvo postaje pravednije. I nismo to mi izmislili, to su zemlje već primijenile koje imaju isti problem kao i mi. Naša susjedna zemlja Slovenija je također imala veliki udio rada na određeno vrijeme. I što su napravili? Ovo što i mi predlažemo, poskupili su poslodavcima doprinose za zapošljavanja. I? Da l to radi? Da, radi jer u izvješću za 2017. Europska komisija ističe da je u Sloveniji značajno smanjen udio rada na određeno vrijeme. Prema tome, to je nešto što funkcionira i ne vidim razloga zašto u Hrvatskoj to ne bi funkcioniralo. I apsolutno odbacujem bilo koje, vjerojatno će to državna tajnica o tome govoriti i odbacujem bilo koje insinuacije i tvrdnje da se sada penaliziraju poslodavci, da sada mi moramo klimu u Hrvatskoj osloboditi da je to daljnji namet na plaće i na poslodavce. Nije, jer poslodavac uvijek može dati ugovor na neodređeno vrijeme i tada nema taj dodatni trošak. I dok sa svih strana pljušte kritike da je Hrvatska najgora u EU, ne samo po ovome nego i po nekim drugim parametrima, stiže obrazloženje Vlade koja prijedlog zakone lakonski odbacuje jer je to došlo od oporbe ne gledajući problem u Hrvatskoj. Očito da za Vladu nije problem u Hrvatskoj rad na određeno vrijeme jer da je problem rad na određeno vrijeme onda bih ja očekivao da uz ovaj prijedlog zakona ako Vlada misli da to treba rješavati drugačije da smo dobili drugačiji prijedlog zakona. Vlada kaže da to nije problem koji treba riješiti a s druge strane Europska komisija nam je vrlo jasno rekla, imate problem, daleko ste iznad prosjeka EU, izvolite to riješiti. Ne samo to nego je i Vlada u svom odbijancu jasno napisala i okarakterizirala da su mjere koje se predlažu ovim zakonom administrativni trošak. E pa gospodo, nije to administrativni trošak jer administrativnog troška nema, to je ono što bi poslodavci bi trebali razmišljati o tome da su društveno odgovorni i da u Hrvatskoj bi trebalo i biti što manje ugovora na određeno vrijeme. No, Vlada ovime mladim ljudima i svim radnicima u Hrvatskoj poručuje da su oni za nju administrativni troška, a ne ljudski potencijal koji će izgraditi ovu Hrvatsku. I ovim zakonom smo željeli poručiti, kolegica Kasunić i ja da je politika za koju se zalažemo u radnim odnosima i ja ću se u ovoj sabornici žestoko zalagati za to je osiguranje stabilnih odnosa, radnih odnosa u Hrvatskoj i sa time zadržavanje radnika u Hrvatskoj. Ovaj zakon vjerojatno će saborska većina odbiti ali će sasvim sigurno vrlo brzo im se to razbiti o glavu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mrsiću. Imamo dvije replike. Poštovani kolega Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani kolega Mrsić, vi ste rekli jednu težu da bi poslodavci i radnici trebali dijeliti profit. Ja vas molim da mi objasnite a gdje to piše da bi trebali oni dijeliti? Može biti da je to moralna obaveza i da bi to trebalo biti tako jer ja oduvijek tvrdim da je profit neplaćeni rad u RH ali to nigdje nažalost ne piše i ne postoji zakonska odredba. Postoji jedan krimen sindikata da za razliku od sindikalnih središnjica, za razliku od europskih zemalja gdje su oni, znaju principe industrijske borbe, znaju štrajkati, znaju se izborit za kolektivne ugovore i plaće, kod nas je taj, cijeli taj proces u najvećem dijelu izostao, prema tome dao sam vam repliku samo da pojasnimo, ništa neće doći automatizmom, nego morajmo se organizirati kao strukture društva.
Zahvaljujem. Odgovor kolega Mrsić, izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine Hrelja vi kao stari, iskusni sindikalista koji je prošao puno sindikalnih borbi, mislim da je kritika upućena na pravo mjesto i da se u Hrvatskoj očito treba izboriti, ako ne borbom argumenata, onda borbom ulice, da se u Hrvatskoj plaće povećaju. Ono što je sreća da je u Hrvatskoj su počele rasti plaće, ali ne zbog rada Vlade, nego zbog toga što su ljudi otišli iz Hrvatske i da je zbog toga onda nedostatak ljudi koji će ta radna mjesta raditi i da zbog toga rastu plaće. I to je ono što sam ja upozorio, da su poslodavci računali prije na to, da su dio tog svog profita koji proizlazi iz toga da nisu pratile plaće produktivnost, dali radnicima veće plaće, ne bi toliko ljudi otišlo iz Hrvatske.
Zahvaljujem kolega Mrsić na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Davor Vlaović, izvolite.
Hvala podpredsjedniče. Kolega Mrsić, podržao sam ovaj vaš prijedlog i na Odboru za zakonodavstvo i tvrdim da ste otvorili jednu vrlo važnu ili najvažniju temu danas u RH jer kad danas se razgovarate sa mladima koji odlaze iz Slavonije, jedan od najvažnijih razloga zašto odlaze, nije samo što nema radnih mjesta, nego je isto tako važno ili još važnije što su male plaće i što imaju ugovor o radu na određeno vrijeme i onda si ne može otić u banku niti dići kredit, niti na karticu dobiti minus, niti kupiti automobil i jednostavno u takvoj nesigurnoj situaciji ne mogu ni planirati obitelj i onda imamo problem i sa iseljavanjem i demografski problem, imaju problem i naši gospodarstvenici nema radnika. I ministar mora donijeti čim prije nekakve odluke, možda vaš prijedlog njima i nije dobar, ali nismo čuli bolji. A najgore je ne donositi odluke i nećemo vidjeti što će se dogodit, nego već se dogodilo, ljudi su otišli i nema radnika.
Zahvaljujem. Odgovor poštovani kolega Mrsić, izvolite.
Da, nažalost se Slavonija iselila i ono što će se sada dešavati u turizmu gdje je Slavonija bila veliku pul radnika za sezonu u turizmu da neće imat tko radit. I to je ono što nije prepoznato u ovih protekle 2 ili 3 godine kada je trebalo krenuti sa povećanjem plaća jer se tada smo izašli iz recesije i postoji mantra koja kaže mi moramo poboljšati konkurentnost, mi moramo poslodavcima dati ovo, mi moramo poslodavcima dati ono, pa dat ćemo im sve, samo će biti jedan problem da neće imat više tko radit jer će se svi iselit iz Hrvatske. I to je ono i što ste i vi ukazali, što i ja ukazujem da ovo je zakon koji bi trebao, ako ništa drugo, smanjenjem ugovora na određeno vrijeme omogućiti da dio tih mladih ljudi ostane u Hrvatskoj, ali i da nam se dio vrati, jer je ipak bolje u Hrvatskoj imati radno mjesto na neodređeno vrijeme, nego u Europi tući.
Zahvaljujem kolega Mrsić na odgovoru. Želi li možda izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Pozivam predstavnicu Vlade, državnu tajnicu u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava, gospođu Majdu Burić da nam da obrazloženje mišljenja Vlade. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani podpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani i uvaženi zastupnici i zastupnice u Hrvatskome saboru. Dakle Vlada RH predlaže Hrvatskome saboru da ne prihvati Prijedlog zakona o dopuni Zakona o doprinosima s konačnim prijedlogom zakona koji je Predsjedniku Hrvatskoga sabora podnio profesor doktor Mirando Mrsić, zastupnik u Hrvatskome saboru i to aktom od 15. veljače 2018. godine. Naime, prijedlogom zakona predlaže se dopuna odredbe članka 16. Zakona o doprinosima i to na način da se propiše posebna uvećana stopa doprinosa za zapošljavanje u slučaju ako je poslodavac radnikom sklopio ugovor o radu na određeno vrijeme, tj. umjesto dosadašnjih 1,7% prijedlog je da stopa bude dvostruko viša, a to je 3,4%. Za rad na neodređeno vrijeme stopa doprinosa ostala bi nepromijenjena, odnosno 1,7%. Suprotno mišljenju predlagatelja zakona, Ministarstvo rada i mirovinskoga sustava, kao i Ministarstvo financija, smatra da bi to bilo suprotno samom Zakonu o doprinosima temeljem kojega je obaveza doprinosa vezana uz svojstvo u osiguranju te bi ujedno predstavljalo određenu kaznu ili penalizaciju poslodavcu koji zakonito sklopi ugovor o radu na određeno vrijeme. Sukladno Zakonu o radu, ugovor o radu iznimno se može sklopiti na određeno vrijeme i u tom smislu ugovor mora biti opravdan i to objektivnim razlogom, odnosno njegov prestanak mora biti unaprijed utvrđen izvršenjem određenog posla ili nastupanjem određenog događaja. Zakonom o radu, također propisane su i odredbe koje štite radnike koje sklapaju ugovor o radu na određeno vrijeme. Prvi ugovor o radu na određeno vrijeme može biti sklopljen na razdoblje duže od 3 godine, ali tada poslodavac sa istim radnikom ne može sklapati sljedeći uzastopni ugovor na određeno vrijeme. A ako je sklopljen u trajanju kraćem od 3 godine, onda ukupno trajanje svih ugovora ne smije trajati duže od 3 godine. Poslodavac sa istim radnikom može sklapati svaki sljedeći uzastopni ugovor o radu na određeno vrijeme, samo ako za to postoji objektivni razlog koji u tom ugovoru mora biti naveden. Nadalje, ukoliko je ugovor o radu sklopljen protivno odredbama Zakona o radu ili ako radnik nastavi raditi kod poslodavca i nakon isteka vremena na koje je sklopljen, smatra se da je sklopljen na neodređeno vrijeme. Također, ukoliko poslodavac pri sklapanju ugovora o radu ne poštuje odredbe Zakona o radu, tada čini teži prekršaj uz koji je zaprijećena visoka novčana kazna, između 31 000 i 60 000 kuna. Za sklapanje ugovora o radu na određeno vrijeme, jednako kao i za sklapanje ugovora o radu na neodređeno vrijeme potrebna je suglasna volja obiju ugovorenih strana o bitnim sastojcima toga ugovora. Činjenica koju predlagatelj u ocjeni stanja ističe, da se sukladno podacima HZZ-a, dakle, Hrvatskog zavoda za zapošljavanje, najveći broj nezaposlenih osoba zapošljava na određeno vrijeme. Rezultat je, s jedne strane provođenja mjera aktivne politike zapošljavanja koje prije svega, aktiviraju upravo nezaposlenu radnu snagu na određeno vrijeme, a s druge strane i logičnim načinom izlaska iz nezaposlenosti, ulaskom u svijet rada, sklapanjem prvog ugovora o radu na određeno vrijeme. Međutim, veliki je broj novosklopljenih ugovora o radu na određeno zapravo onaj koji prerasta u ugovore o radu na neodređeno radno vrijeme, a na to ukazuju podaci Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje prema kojima se već posljednjih nekoliko godina omjer zaposlenih na određeno prema onima zaposlenima na neodređeno vrijeme ne mijenja, odnosno on je približno jednak i iznosi oko 25% ugovora o radu sklopljenih na određeno vrijeme, prema 75% ugovora na neodređeno vrijeme. Osim toga, valja spomenuti i to da je RH svrstana među vrh ljestvice država članica EU po udjelu ugovora o radu na neodređeno vrijeme u ukupnoj zaposlenosti, a to nam potvrđuje i izvješće ... [[Govornik se ne razumije.]] iz 2016. godine gdje je razvidno da je postotak ugovora na puno i na neodređeno radno vrijeme u RH upravo ono što sam malo prije spomenula, dakle, više od 70% iz čega se jasno zaključuje da se radi o državi članici EU s gotovo najviše takvih ugovora. I za kraj, Vlada RH radi na iznalaženju dugoročnijeg zakonskog rješenja kojim će se na cjelovitiji način riješiti sva otvorena pitanja koja proizlaze iz općeg propisa o radu, pa tako i pitanje poticanja poslodavaca na sklapanje ugovora o radu na neodređeno vrijeme. Slijedom svega navedenog, još jednom ponavljam, Vlada RH ne podržava donošenje predmetnoga Prijedloga zakona, te predlaže da se on ne prihvati. Hvala.
Zahvaljujem državnoj tajnici na ovom obrazloženju mišljenja Vlade. Imamo dvije replike. Poštovani kolega Mirando Mrsić, izvolite.
Hvala lijepo. Državna tajnice, vi ste nam lijepo pročitali odredbe Zakona o radu koje svi mi znamo, a ja bih vam samo ovo pročitao, to je izvješće pravobraniteljice za 2016. za ravnopravnost spolova koje jasno kaže da pravobraniteljica podsjeća da su ugovori o radu na određeno, prema Zakonu o radu i pravnoj stečevini EU iznimka, a ne tržišno pravilo jer da zaposlenike dovode u posebno nepovoljni tržišni položaj, a posebno žene. I još jednu stvar, dakle, pokazao sam ovu tablicu, ostaviti ću vam. Hrvatska je 8,4% ugovora koji spadaju u ... [[Govornik se ne razumije.]] oblik rada. I vi u vašem obrazloženju niti u jednoj točci niste rekli zašto ne, zbog čega ovi zakoni ne vrijede. Zbog čega ovaj Zakon ne vrijedi? To mi samo recite.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mrsiću. Odgovor, državna tajnica Burić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani i uvaženi gospodine Mrsiću, vi ste meni rekli, vezano uz izvješće pravobraniteljice, a ja ću reći vama da ova Vlada povećala minimalnu plaću u nešto više od godinu dana za 10%, da je evidentno povećanje prosječne plaće iz 2016. prema 2017. za 6,6%, da je Ministarstvo rada i mirovinskog sustava osiguralo 2 milijarde i 600 milijuna kuna za provođenje mjera aktivne politike zapošljavanje, što je nikad više u RH i da sve ovo što vi sada predlažete ste mogli napraviti dok ste bili ministar. Zahvaljujem.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Burić. Imamo još jednu repliku. Poštovani kolega Miro Bulj, izvolite.
Uvažena tajnice, nisam vidio da ste demantirali ovo što je kolega Mrsić govorio. Znači da je puno veća dobit poduzetnici nego šta je rast plaće. Vi ste malo sad kazali da je on mogao to napraviti, vjerojatno je i to je priznao. Ali, nisam vidio ni vaš prijedlog, jer je činjenica da radna snaga odlazi, isključivo zbog toga što ima ugovore na neodređeno vrijeme, nemaju sigurnost, nemaju, ovaj, vrlo niske plaće. Međutim, imate li vi možda drugo rješenje nekakvo jer niste dali niti jedan argument zbog čega ljudi odlaze i sve manje snage imamo. Vi se pozivate na statističke pokazatelje. Oni će biti još pozitivniji. Razlog je jednostavan. Otići će radna snaga vani, tako da ćemo biti, nećemo imati uopće nezaposlenih u RH jer svi će biti ovaj, raditi vanka u drugim zemljama. Znači, dajte argument i rješenja. Kolega je dao prijedlog, a dobro bi bilo da, bez obzira koja politička opcija i kad je bio ministar. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Bulj. Odgovor, državna tajnica Burić. Izvolite.
Poštovani i uvaženi kolega Bulj, dakle, mislim da ozbiljnim stvarima trebamo zaista razgovarati jako, jako ozbiljno i sa pravim podacima. Dakle, istina je da danas u RH imamo rekordno nisku nezaposlenost. S druge strane, moramo biti svjesni toga da imamo 60 tisuća novih radnih mjesta, odnosno više zaposlenih u odnosu na prethodnu godinu što jasno demantira sve one površinske izjave tipa svi oni koji izlaze sa HZZ-a odlaze iz države. To nije točno, budući da imamo pokazatelj da je 60 tisuća više zaposlenih u odnosu na prethodno razdoblje. Sama problematika demografije jest koje smo svi mi svjesni i ona nije ni od jučer ni od danas već je ona vrlo, vrlo dugoročna, a osim toga, taj problem se rješava također dugoročno i daje rezultate niti danas, niti sutra, nego za neko određeno vrijeme [[Upadica Milijan Brkić: Zahvaljujem.]] Upravo naše mjere aktivne politike sa 2,4 milijarde kuna, vjerujemo da će utjecati i na demografiju. Hvala.
Zahvaljujem državnoj tajnici Burić na odgovoru. Sada otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a, poštovana kolegica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine podpredsjedniče. Poštovana gospođo državna tajnice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Dakle Prijedlogom zakona o dopuni Zakona o doprinosima predlagatelj je predložio da se propiše uvećana stopa doprinosa za zapošljavanje ukoliko poslodavac s radnikom zaključi ugovor o radu na određeno vrijeme i to u iznosu od 3,4%. Za rad na neodređeno vrijeme, dakle za takve ugovore stopa bi iznosila i nadalje 1,7%. Da li je ova stopa od 3,4% stimulativna za poslodavce, o tom bi se itekako moglo razgovarati. Naravno da je svakom u interesu vjerujem i svima nama ovdje u Sabornici da u RH imamo što veći broj ugovora o radu na neodređeno vrijeme, jer to znači sigurnost, kao što je i sam predlagatelj rekao. Međutim, što ćemo sa onim radnim mjestima, dakle ukoliko poslodavac treba osobu zbog zamjene, zbog dužeg bolovanja, ukoliko se netko nalazi na dužem bolovanju i treba zamjenu? Imamo situacija kada majke odlaze na dopust zbog njege teže bolesnog djeteta. I to je na određeno vrijeme. Mnogi poslodavci, odnosno manje-više svi poslodavci imaju svoje pravilnike o sistematizaciji radnih mjesta u kojima je točno navedeno za određeno radno mjesto koliki broj izvršitelja trebaju. I sad ukoliko već imaju zaposlenog radnika na neodređeno vrijeme, zaposlit će i ovog kojeg su primili isto na neodređeno vrijeme. I što ćemo onda? Hoće li kršiti taj svoj pravilnik? Hoće. Jer ako ste ikada bili u funkciji poslodavca, onda biste trebali znati kada vam Državna revizija dođe u kontrolu ili neki kontrolni ured koji vas kontrolira, onda vas pitaju zašto ste na određeno radno mjesto zaposliti 2 ili više izvršitelja, ako unutra piše da trebate jednog izvršitelja? Ja sam to imala priliku doživjeti i u izvješćima pročitati opomenu za tako nešto. Dakle mišljenje nas u klubu Hrvatske demokratske zajednice je da ovo uvećanje stope nikako ne može biti stimulativno za određene poslodavce. Mogla bih navoditi sada ovdje i niz primjera još, no međutim ne sumnjam u iskrenu i dobru namjeru predlagatelja, kako bismo, kao što je i sam predlagatelj rekao, imali što veći broj zapošljavanja na neodređeno vrijeme. Međutim, postavljam evo sad ovdje pitanje, jer mi doista nije jasno, ako je to doista rješenje, kompletno, cjelovito, zašto se ono nije dogodilo već davno, a bilo je moguće? Mišljenje nas u klubu Hrvatske demokratske zajednice jest da je ovo polovično rješenje, ne kažem da nije moguće, ali da zasigurno ne bi donijelo do nekakvog većeg rezultata, obzirom da će poslodavci ovo shvatiti kao kaznu. U usporedbi poslodavci shvaćaju kao kaznu i onu naknadu, pa govore da je namet, i onu naknadu koju moraju platiti ukoliko npr. ne zaposle dovoljan broj osoba s invaliditetom, pa niti ne koriste zamjensku kvotu, dakle i to shvaćaju kao kaznom, a kamoli ne bi shvatili kao kaznu i ovo povećanje stope doprinosa. Iz izvješća Vlade RH razvidno je, evo ja sam pročitala, da će Vlada riješiti sva otvorena pitanja, dakle već se krenulo s tim, da se doista napravi, iznađe jedno cjelovito rješenje kako bi u Hrvatskoj imali što veći broj ugovora o radu na neodređeno vrijeme i kako bi poslodavci imali određeni stimulans da zaposle radnika na neodređeno vrijeme. A koliko se ja sjećam i predlagatelj je sam, kad je bio ministar, upravo stimulirao poslodavce da zaposle radnika, mlade radnike na neodređeno vrijeme pa evo i to je jedna od mogućnosti, ali ja sam sigurna da Vlada doista traži najmoguće kvalitetnije i najbolje rješenje i za poslodavce i za radnike. Stoga, slijedom navedenog, mišljenja smo, kao što sam rekla, da ovo nije kompletno rješenje, ne kažem da nije moguće, ali kompletno nije i očekujemo i sigurna sam da će Vlada ponuditi kompletnije i cjelovito rješenje kako bismo ovu problematiku riješili, a zapravo činjenice pokazuju da se i jedan veliki broj ugovora, koji se zaključi na određeno vrijeme zapravo i pretvara u ugovore na neodređeno vrijeme. Na kraju želim još istaknuti da slijedom navedenog, klub Hrvatske demografske zajednice neće podržati ovaj zakon. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem kolegici Lukačić na ovoj raspravi. Sljedeća rasprava u ime Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a, poštovani kolega Silvano Hrelja, izvolite.
Gospodine podpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predlagatelju, poštovana državna tajnice sa suradnicima. Pa dobro, ajmo se držat onoga što su nam uloge. Dakle mi kao zastupnici imamo pravo i dužnost predlagati određena rješenja i zalagati se za ono što mislimo da bi bilo dobro. Vlada može to prihvatit, može odbit itd. razne političke stranke u odnosu na nas pojedince mogu mislit to je dobro i to je loše, i to je dozvoljeno. Dozvoljeno da zbog ovog zakona dođe do unutarstranačke revolucije, netko bude izbačen iz stranke. Ali taj koji je rekao da tog čovjeka treba izbaciti iz stranke je nešto previdio, nešto previdio. Šta je to previdio? Naime, ovom zakonu, kolegica Lukačić mi je svjedokinja, a i gospođa Burić je podršku dao jedan socijalni partner. Dakle sindikati su bili za ovakva rješenja i u okviru gospodarskog socijalnog vijeća i nastupanja na odboru, što znači da onaj koji je u svojim redovima optužio predlagatelja je dao pljusku jednom od socijalnih partnera, što dugoročno nije baš dobro tako se ponašati prema jednom socijalnom partneru koji je značajan. Drugo, ovo je vrlo kratak zakon, nema se tu šta puno pričati, ima 3 članka, a vidim da se dosta tumači određeni statistički podaci, ali uvijek po onom starom principu, po principu bikinija, da otkrivamo ono što je interesantno, a skrivamo ono što je bitno. Kako ja vidim ovaj problem? Nije problem za ovu zemlju da 24, 25% ljudi ima ugovor o radu na određeno vrijeme jer 75% ima stabilni radni odnos. Problem je što je to 370 000 od kojih je 70% stalno istih koji su prešli granicu i od 30 godina i od 35 godina i od 40 godina i uvijek im se stalno obnavljaju ugovori o radu na određeno vrijeme. Dakle mi imamo 370 000 građana drugoga reda koji ne mogu planirat ni obitelj, ni djecu, ni tako. Vjerujte da nisam bezveze potpisao na ovaj prijedlog zakona. Imam djecu koja rade na određeno vrijeme, nisam ni neću potezat nikakve veze i nikakve stvar, jer želim da se bore kao što sam se ja borio 40 godina, ali vjerujte da im nije lako. I njihovi prijatelji i njihovi kolege žive u takvim situacijama i ajte vi planirajte obitelj kad ne znate dal ćete imati ili ne za hranu, a ponosni su, naša djeca su ponosna, odgojena su tako da cijene i svoje obitelji i posao i sve skupa, ali nismo im dali mogućnosti da naprave korak više. Zašto nismo? Zar je problem pogledati oko sebe, zar mi mislimo da baš sve moramo mi izmisliti? Pa Republika Italija već 70 godina plaća otpremninu i onome za rad na određeno i neodređeno vrijeme, neovisno o tome, ne republika, nego su osnovali jedan posebni fond u koje mjesečno uplaćuju i radnici i poslodavci, neovisno dal sam ja dao otkaz ili sam dobio otkaz, meni pripada otpremnina kao nužna sredstva da mogu preživjeti do nekog drugog posla. Mi tako ne radimo. Ove smo jadnike u ovih 370 000 osudili da kad to prestane, njima je smak svijeta. Jednostavno im je smak svijeta. Dakle, naravno nismo dali ni inspekciji, inspektoratu rada dovoljno parametara da kaže e ovo je već kazneno djelo, ovo je prekršaj, e ne smiješ toliko produžavati, nego on će držati zaposlenog radnika do 3 godine pa će ga malo iznajmit agenciji, pa će ga nakon godinu dana opet uzeti pa će ga opet držati na 3 godine i tako prođe 15, 20 godina sa ugovorom o radu na određeno vrijeme. To je naš problem i ja bih iznad svega volio o tome argumentirano razgovarati i što je to dobro za hrvatsko društvo i što je dobro za državu. Naravno da se ne slažem da je ovo loš zakon i štetan. On je dobar za državni proračun u slučaju da se Vlada na ovo odlučila, dobila bi za ove radnike, za ovih 370 000 bi dobila dvostruki doprinos za zapošljavanje, da se mi razumijemo. Možda je moglo biti drugačije. Možda je to moglo biti bonus malus jer pazite, sustav bonus malus, ne znam koliko ga znate, donio malo reda u osiguranjima. Više u inozemnim nego u našim jer smo mi uvijek skloni dogovornim ekonomijama, ali sustav bonus malus funkcionira. Ako napraviš ovo, imaš ono što je traženo, onda ćeš plaćati manje. Konkretno, kod investiranja u zaštitu na radu, ako puno investiraš onda ćeš plaćat manji doprinos, ukoliko ne investiraš, onda ćeš plaćati po većoj stopi doprinos. Prema tome, ovo nije ništa nelogično. Na kraju krajeva, vi koristite kao nasljedstvo od prošle koalicijske Vlade mjeru kada se radnik zaposli na neodređeno vrijeme u trajnu od 5 godina, on je za tih 5 godina oslobođen bruto 2, oliti 15% zdravstvenog doprinosa, što nije mali novac za poslodavca. Prema tome, mi već ovakve stvari imamo na repertoaru. To nisu iste stvari. Ovdje se povlače paralele. Ja bih samo volio, neću duljiti, nešto ću reći u pojedinačnoj raspravi, čisto da si možemo replicirati, ali ne želim duljiti. Ja bih debelo razmislio o takvim situacijama, o takvim prijedlozima. Nisu to loši prijedlozi, možda ga treba koristiti kao dobru provokaciju da se problem počne rješavati i ja bih benevolentan i poželio da ovakvih prijedloga zakona dođe što više. Mislim da bi to bilo, na neki način, u prilog napretka demokratskih procesa u RH i na kraju, ono što mi je želja, što mi nemamo kao Hrvatski sabor, da svaki zastupnik možda ima svog stručnog suradnika, da možemo ovdje pripremati zakone, da možemo kao u nekim drugim parlamentima, ali očito da mi nismo još spremni, nismo spremni na tako nešto. Evo, ja ću glasati, bez obzira, potpisao sam za hitni postupak, ja ću glasati za ovaj Prijedlog zakona, on će doživjeti sudbinu kako je, ali ja molim, u svakom slučaju, da Vlada kad bude razmatrala, kako je najavljeno, neke mjere za rješavanje ove situacije, da posluša malo i pogleda i demografska kretanja i da malo, ako treba, napravi neku anketu među mladim ljudima, možda Ministarstvu demografije itd. da mi stvarno ne budemo na pukoj konstataciji, toliko ljudi odlazi jer su niske plaće i kaže, osim niskih plaća imamo i rizik ugovora na određeno vrijeme. Pazite, ako je solidna plaća, čak se i rizik na određeno vrijeme da nekako izdržati i lakše se izdrži. Ali ako imate nisku plaću i rizik ugovora na određeno vrijeme, onda je poprilično katastrofalno i demotivirajuće za svakog mladog čovjeka. Problem nije samo u ova tri članka Zakona, problem je mnogo, mnogo širi i ja vas molim obratite dužnu pažnju na ovu problematiku, možda neka slična mjera, ali da se pokuša svesti taj broj od ovih jadnih 370 tisuća koji se rotiraju u tim ugovorima o radu na određeno vrijeme jer vi ne možete imati 180 tisuća novozaposlenih. Veći dio njih su obnovljeni ugovori, to su novosklopljeni ugovori su i obnovljeni ugovori kad gledate statistiku. Tako da vas molim da u tom dijelu budete izuzetno oprezni i mislim da treba isto tako cijeniti što jedan od tih od socijalnih partnera, ne svrstavati se na jednu stranu, nego štititi samo ili govoriti o interesima poslodavaca i zapošljavanja jer znate, ja opet tvrdim, izreći ću herezu, koji neki misle da je hereza, ja sam čvrsto uvjeren da ove socijalne razlike u RH i ove čak i veliki lomovi u velikim sustavima stoje odnosno počivaju na pohlepi i neplaćenom radu. Pohlepu poslodavaca i neplaćenom radu radnika. Zašto svi trgovci ne bi mogli biti slični DM-u? Zašto nas netko izvana mora učiti kakav bi trebao biti primjerene poslodavac i kako bi trebao plaćati svoje radnike. Nije moje da radim reklamu DM-u, najmanje to činim i sa ove saborske govornice, ali opet trebamo govoriti argumentima i trebamo konstatirati ono što je i stremiti ka nečemu što je dobro. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem poštovani kolega Hrelja. S ovime smo iscrpili rasprave u ime klubova. Prelazimo na pojedinačne rasprave. Opet poštovani kolega Hrelja, izvolite.
Ma, reći ću samo još jedan detalj ovako u pojedinačnoj raspravi. Zašto je rad na određeno tako popularan kod naših poslodavaca? Ja sam siguran da to nije stalna potreba. Na kraju krajeva i ja sam poslodavac, mogao sam svojim zaposlenima u stranci dati na određeno vrijeme, nisam im dao. Dao sam im, mogao sam ih do, beskrajno testirati, beskrajno tražiti ono, kruha pored pogače, ali nisam jer smatram da to nije suština, to nije suština rada. Ali zašto je tako popularan kod naših poslodavaca? Zato što, to je iz neke druge nauke, neke druge teorije o ekonomici, da tretiraju radnika kao robove. Ali to je ipak istina. I naši poslodavci hoće sve, samo što ne žele komunicirati sa svojim zaposlenima. Što manje, to bolje. To je nečija tuđa briga. Vidite, Republika Italija je imala prosvjede gdje sam sudjelovao na jednom od takvih. 2 milijuna ljudi je doveo u … [[Govornik se ne razumije.]] u Rim, kada su oni decidirano rekli da po Zakonu o radu niti jedan ugovor se ne može otkazati bez pisanog traga, pa čak ni ugovor na određeno vrijeme. Naši poslodavci pribjegavaju ugovoru na određeno vrijeme zato što nemaju više dodira, danom kada istekne taj ugovor prestaje radni odnos, radnik se ide sam odjaviti na mirovinsko i priča je gotovo, poslodavac nema, ne vidi ga. Ne osjeća ga da je to osoba iza koje stoji obitelj, iza koje stoje djeca itd.. I zato je to kod nas tako popularno. Velim vam, u Republici Italiji bez obzira što otkazuješ ugovor na određeno vrijeme ti će napisati crtu, nema više posla, nisi zadovoljio na tom poslu. Dati ćeš pravo i tom radniku da ako on smatra da je zadovoljio da se negdje žali, da intervenira inspekcija rada. Mi održavamo status radnika drugog reda među ovih famoznih, možda je to 350, možda je to 380 tisuća, ali radi se o toj cifri toliko naših zaposlenih, zaposlenih radnika. Ja vjerujem da jedan broj njih otvoreno kaže ma kuda je mene baš zadesila ova zla sudbina da baš ja budem ovdje. Znate što je njima ugovor na neodređeno? Neostvareni san, životna želja. Mislim da u toj priči koju smo večeras malo ovdje ispričali ima puno više razloga za odlazak naših ljudi u inozemstvo, u nešto što je sigurno i stabilno, nisam više u toplini doma svoga nego što mi ovako govoreći o statistici razmišljamo. Mislim da ovdje ima, da se tu puno razloga više krije nego što uopće u ovom trenutku razmišljamo. Evo, ja sam imao o ovoj temi toliko, još jednom podržati ću, stojim iza svoga potpisa na hitni postupak, podržati ću ovaj zakon bez obzira jer je dobra provokacija, tjera sve na razmišljanje, tjera, motivira da se stvari promijene, šteta da nema više sudionika u raspravi i da se ljudi pripreme, pripreme na ovu materiju, može biti samo o ovome razgovarati i o ovome govoriti, o tome razmišljati može biti samo dobro. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem kolega Hrelja. Imamo dvije replike. Poštovani kolega Mirando Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega Hrelja, ispričali ste svoju životnu priču o vašoj djeci, što je životna priča puno građana u Hrvatskoj. I ne samo da ti ljudi imaju nestabilni radni odnos nego su oni i ucijenjeni vlastitom egzistencijom. I kada si ucijenjen vlastitom egzistencijom onda pristaješ na sve, pristaješ na sve što može da ostaneš raditi jer bez toga si na ulici. I to je ono što je također problem ove situacije u kojoj Hrvatska je. I ovaj zakon baš ide za time da te ljude vrati tamo gdje pripadaju a to znači da imaju ugovore na neodređeno vrijeme, da ne budu više diskriminirani u Hrvatskoj. I ne vidim kako to Vlada ne prepoznaje, opet se skriva iza onoga, napraviti ćemo, raditi ćemo, dati ćemo cjelovito rješenje. A koje je cjelovitije rješenje od ovoga? Ne postoji. Zakon o radu je definirao rad na određeno vrijeme, ovdje kaže o poslodavcima to će vam biti skuplje, dajte ugovore na neodređeno vrijeme.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Mrsić. Odgovor, kolega Hrelja. Izvolite.
Možda nisam trebao pričati svoju životnu priču, ali nije to bio cilj, ja samo sam htio reći da razumijem. Ja u svoju djecu imam povjerenje jer su odgojeni kao borci i boriti će se sigurno za svoje radno mjesto i dokazivati će se radom. Ali je jedna priča kada ste dignuli repliku, dali ste mi priliku da vam ponovno kažem na nešto što ste vi upozorili a to je 55% ovdje je žena. Mi govorimo o katastrofalnoj demografskoj strukturi RH, o nemogućnosti pokretanja ikakve demografske politike u smislu poboljšanja pokazatelja novorođene djece. Ajde mi recite, tko će među mladim ljudima, tko će među mladim ljudima u ovakvim uvjetima planirati obitelj?
Zahvaljujem kolega Hrelja. Sljedeća replika poštovana kolegica Grozdana Perić. Izvolite.
Poštovani kolega Hrelja. Pa evo i ja ću reći, većina nas ima tako djecu koja su stasala i koja su u svijetu rada i zaista su isto u situaciji da imaju zapravo rade sada po modelu SOR-a. A u odnosu na SOR i ovo što se nudi sada kao pripravnički staž, mislim da je pripravnički staž u visini 4 tisuće i najmanje 200 kuna u odnosu na 2600 nešto bitno različito nego što je to bilo u prethodnom periodu. Dakle, što hoću reći, treba tražiti modele, treba bolje, nije dobro da su djeca i da su mladi ljudi na određeno, ne dugo, ako već neko vrijeme jesu ali moramo razviti i to da su svi oni koji odu vani i da imaju neodređeno i da su sigurni. Nisu.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Perić. Odgovor kolega Hrelja. Izvolite.
Nisu oni koji idu vani u boljoj prilici niti dobiju ugovor na neodređeno odmah i oni su tamo na probnom radu. Ali za razliku od Hrvatske malo više komuniciraju sa svojim poslodavcima i vrlo brzo znaju da li su zadovoljili ono što poslodavac radi na tržištu rada ili ne tako da ta priča i taj odnos je bitno drugačiji, barem prema mojim, mojim pokazateljima. A priča o SOR-u i pripravništvu, SOR je bio u vrijeme krize onakav kakav je bio, nisam ja sretan, pretpostavljam ni bivši ministar s time, previše sretan da nije mogao na drugi način urediti. Pripravništvo bi trebalo biti bolje i financijski, međutim ni ono nema neke, u ovom trenutku velike iskorake. Daj Bože da ima, ja želim da sve te mjere na neki način što bolje da uspiju, ali svaka mjera iza vremena. Hvala.
Zahvaljujem kolega Hrelja. S ovime smo iscrpili rasprave pojedinačne. Imamo završnu riječ predlagatelja, poštovani kolega Mirando Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine podpredsjedniče. Žao mi je što nas je tu malo, ali ja mislim da će poruke doći do onih do kojih trebaju doći. … [[Upadica se ne čuje.]] Da i to je, ja se nadam da ćete vi glasati onda za ovaj zakon jer 55,5% žena je onih koji dobivaju ugovore na određeno vrijeme, to je problem, to je veliki problem. Žao mi je što eto Vlada nije, a malo razmislila, al dobro. Danas je usvojen … [[Govornik se ne razumije.]] na Vladi, nacionalni program reforme i očito je po tom nacionalnom programu da Vlada baš ne planira neke reforme u korist radnika i te mjere koje su danas usvojene idu potpuno u suprotnom smjeru i ja ovdje apeliram da se odmaknemo od te paradigme da poslodavcima treba sve servirati da bi Hrvatska išla bolje i ja znam da je HDZ stranka poslodavaca, žao mi je što izgleda da će i SDP postat stranka poslodavaca, ali radnici su ti koji stvaraju novostvorenu vrijednost. Radnici su ti koji stvaraju dobit poslodavcu i to je ono što mi ovdje u Saboru, ako neće poslodavci, onda mi u Saboru trebamo sa zakonima usmjeriti poslodavce u tom pravcu u kojem je, da je vrijeme da se dobit koju poslodavci imaju ravnomjerno rasporedi između radnika i poslodavaca. I to je nešto o čemu bi mi ovdje trebali razgovarati i potrošiti i više vremena nego što smo potrošili oko Istanbulske konvencije. Kada govorimo o mjerama aktivne politike zapošljavanja, one su u ovom trenutku totalno pogrešne jer rizik koji bi trebao poslodavac nosit, mi taj rizik prebacujemo na naše društvo, na sve nas koji plaćamo porez i čija naša sredstva idu u državni proračun. Dakle građani RH preko mjera aktivne politike zapošljavanje plaćaju rizik poslodavcu da stvari koje on mora razriješiti, kad govorimo o radniku, dakle o zaposlenju radnika, o ugovoru na neodređeno i određeno vrijeme, taj se rizik prebacuje na Hrvatsku. I mislim da je došlo vrijeme da se te stvari promijene, da ono vrijeme kad je bila kriza, jasno da je taj dio trebala podnijeti država i to je nešto što je uloga države, u vrijeme kada je kriza, kad poslodavci nemaju novaca, kad je velika nezaposlenost, tad mjere aktivne politike zapošljavanja su način kako država može usmjeriti tržište rada. Ali u vrijeme konjukture, kada se otvaraju radna mjesta, kada nam fali radne snage, trošiti sredstva na dio mjera aktivne politike zapošljavanja i na ovaj način kao što je predložila Vlada je kontraproduktivno. U uvjetima krize se, i to je odgovor i našoj državnoj tajnici, u uvjetima krize radnici su se odricali svega, puno stvari su se odrekli radnici i sad je vrijeme da se poslodavci odreknu u ime radnika. Tada su se radnici odricali u ime poslodavca, samo da ostane radno mjesto, samo da ostanem radit, samo da budem, da ujutro idem na posao, da ne stojim doma čekajući da li ću se negdje zaposliti i radnici su podnijeli velike žrtve. I sad je došlo vrijeme da im se to vrati. Da im vrate poslodavci, a ako neće poslodavci, onda ćemo mi ovdje poslodavcima ukazati što bi trebali raditi jer mi smo tu predstavnici i jednih i drugih. Prošla su vremena kada se fokus stavljao na statistike. Evo, broj radnih mjesta ovoliko, broj nezaposlenih ovoliko, mislim da je vrijeme da počnemo govoriti o uvjetima rada i da o tome počnemo razgovarati u Hrvatskoj, jer je to nešto što će dugoročno doprinijeti da nam mladi ljudi ostanu u Hrvatskoj. Žalosno je da Vlada iz ovog zakona ne iščitava gospodarski i demografski učinak, to je žalosno, iako se Vlada kune da će mjere koje predlaže dovesti do gospodarskog oporavka, demografskog oporavka, to ništa do sada ne vidimo jer očito da je u Vladi mantra mi ćemo donijeti sveobuhvatno, cjelovito, kompleksno, komplicirano, nekomplicirano rješenje, dakle neće donijet ništa, a prošle su dvije godine ovoj Vladi i više nema ova Vlada vremena da donosi odluke koje bi značajne bile za Hrvatsku. Radnici koji su u ovom satu rada na određeno vrijeme su, i ne samo da su ucijenjeni životno, egzistencijalno, nego su ucijenjeni i u svojim pravima jer nemaju prava na neke stvari kao recimo na III. Mirovinski stup u nekim tvrtkama, oni nemaju pravo na to i mislim da o tome treba razmišljati. I ono što mi je posebno leži na srcu je licemjerje naših kolega, saborskih zastupnika kojih tu nema, posebno mojih bivših kolega iz SDP-a koji eto nemaju poriv da budu večeras tu, da raspravljaju o ovom problemu kojim su inače puna usta, mojim kolegama, u raspravama i unutar i van stranke, puna su im usta rada na određeno vrijeme. Žao mi je što ih večeras nema, ali život teče dalje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Mrsić. Tako vam je to iza ljubavi. Imamo jednu repliku, poštovani kolega Silvano Hrelja. Izvolite.
Kolega Mrsić, vi ste rekli jednu tezu da za vrijeme krize radnici se odriču, a država pomaže poslodavcima, a sad bi to trebalo biti obratno. Ja mislim da za zdravo društvo i za dobru komunikaciju u društvu za vrijeme krize se moraju odricati i jedni i drugi, a pozvana je Vlada da pomaže, da bi poslije, u drugoj fazi, kad izađu iz te situacije mogli ono što su ostvarili dijeliti jedni i drugi, a država u tom slučaju mora ih nagrađivati, može promovirati, a ne mora više pomagati. Jer mislim, znate šta, ako mi uvijek razmišljamo da kad padnemo u krizu će nam netko pomoći ili poslodavac ili ovaj, nikad nećemo izgraditi zdrave odnose ravnopravnih socijalnih partnera koji će samostalno planirati svoju budućnost, a Vlada će tu biti samo da pomogle, a ne da nameće svoja rješenja.
Zahvaljujem kolega Hrelja. Odgovor, kolega Mrsić. Izvolite.
Kolega Hrelja, tako bi to bilo u nećem normalnom svijetu. Ja sam tako i mislio, ali znamo naše poslodavce, da je njima najlakše onda skresati prava radnika jer radnik uvijek želi ostati na tom radnom mjestu, a da poslodavci nakon toga zaborave sve žrtve koje su radnici napravili i da se očuva radno mjesto, da tvrtka nastavi i da imamo radno mjesto. Jasno da i poslodavci su dali svoj obol krizi, ali kažem, vrijeme je da sada poslodavci vrate ono što su ipak radnici više dali nego poslodavci u vrijeme krize. Hvala lijepo.
Zahvaljujem na odgovoru poštovanom kolegi Mrsiću. Zaključujem raspravu, zahvaljujem poštovanom kolegi Mirandu Mrsiću na obrazloženjima ovog Prijedloga zakona. Također se zahvaljujem i državnoj tajnici Ministarstva rada i mirovinskog sustava, gospođi Majdi Burić, pomoćnici ministra Pavića, gospođi Karolini Ivanković i voditelju službe za doprinose u Poreznoj upravi Ministarstva financija, gospodinu Draženu Opaliću na obrazloženju mišljenja Vlade. Glasovat ćemo o ovom točki kad se za to steknu uvjeti. Poštovane kolegice i kolege, s ovime smo iscrpili sve točke dnevnog reda predviđene za današnji dan. Sutra nastavljamo s radom u 09,30 ujutro sa Prijedlogom Zakona o probaciji, prvo čitanje, P.Z. broj 312. Hvala lijepo i ugodan ostatak dana. SJEDNICA PREKINUTA U 18,01 SATI.
Konačni prijedlog Zakona o dopuni Zakona o doprinosa, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 296., predlagatelj je zastupnik Mirando Mrsić, rasprava je zaključena. Amandman je podnio Klub zastupnika SDP-a. Sukladno članku 201. Poslovnika o amandmanima se izjašnjavaju predlagatelj te Vlada ako nije predlagatelj zakona. Molim predlagatelja da se očituje o podnesenom amandmanu, zastupnik Mirando Mrsić. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] dva ključna razloga. Prvo, predloženim amandmanom promiče se politika nagrađivanja ponašanja koja bi već odavno morala biti jedino općedruštveno prihvatljivo. Ovaj amandman slijedi politiku nagrađivanja poslodavaca koji zapošljavaju na neodređeno vrijeme oslobađanjem plaćanja doprinosa za zapošljavanje, dakle nagrađivanjem za zapošljavanje na neodređeno vrijeme koje bi u našem društvu trebalo biti općedruštveno prihvatljiva politika. Smatram da je ovaj prijedlog amandmana stimulacija politike koja je općedruštveno neprihvatljiva, općedruštveno štetna i nadasve neozbiljna. I drugo, politika nagrađivanja i poticanja poslodavaca za koje se ovim amandmanom predlaže od strane SDP-a pripada vremenu gospodarske recesije, a ne vremenu gospodarskog oporavka. Zakon koji smo predložili slijedi politiku uspostave pravednog i ravnopravnog odnosa radnika i poslodavaca, politiku odvraćanja, a ne kažnjavanja poslodavaca da zapošljavaju na neodređeno vrijeme. Amandmanom se predlagatelj zalaže za politiku koja u fokus ne stavlja radnika već primarno poslodavca odnosno zalaže se za politiku koja se indirektno zalaže za dobrobit radnika kroz direktnu dobrobit poslodavca. Kao osoba socijaldemokratskog opredjeljenja nikako ne mogu prihvatiti ovakav amandman jer politika SDP-a pomognimo poslodavcu da radniku bude bolje pripada prošlosti, a nikako budućnosti. Hvala lijepa.
Sada će predstavnica Vlade, poštovana državna tajnica Majda Burić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovane zastupnice i zastupnici u Hrvatskome saboru. Dakle na sjednici održanoj 15. ožujka 2018. godine Vlada RH donijela je mišljenje kojim se predlaže Hrvatskom saboru da se ne prihvati Prijedlog zakona o dopuni Zakona o doprinosima s Konačnim prijedlogom Zakona, predlagatelja prof.dr.sc. Miranda Mrsića. Slijedom navedenoga Vlada RH ne podržava niti amandman na taj prijedlog zakona te ponovno predlaže da se niti amandman ne prihvati. Hvala.
Hvala vam lijepa. Očitovanje predlagatelja Kluba zastupnika SDP-a poštovana kolegica Glasovac.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Hvala vama kolega Mrsiću na obrazloženju vašeg neprihvaćanja našeg amandmana s obzirom da Klub zastupnika SDP-a radi na svom prijedlogu zakonskog rješenja koji ovo pitanje i nema potreba da inzistiramo na navedenom amandmanu niti da inzistiramo na glasovanju.
Ne tražite glasovanje onda, ne? Dobro. Onda sada idemo na glasovanje. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o dopuni Zakona o doprinosima koji ne prihvaća Vlada ni saborska radna tijela. Molim glasujmo. Utvrđujem da Zakon nije donesen jer nije dobio potreban broj glasova. ... [[Upadica: ne čuje se.]] Ne, ne, glasovali smo sada o Zakonu, Prijedlogu Zakona.